Rummu Lasteaia “Lepatriinu” põhimäärus – Riigi Teataja
Rummu Lasteaia “Lepatriinu” põhimäärus
Rummu Lasteaia “Lepatriinu” põhimäärus - sisukord
§ 2 Asukoht ja teeninduspiirkond
§ 3 Õiguslik seisund ja liik
§ 7 Põhimääruse kinnitamise ja muutmise kord
§ 8 Rühmad
§ 9 Õppekava
§ 10 Õppekavaväline tegevus
§ 12 Vanemate koosolek
3 LASTEAEDA VASTUVÕTT, LASTE JA VANEMATE ÕIGUSED JA KOHUSTUSED
§ 14 Laste ja vanemate õigused
§ 15 Vanemate kohustused
4 TÖÖTAJATE ÕIGUSED JA KOHUSTUSED
§ 16 Personal
§ 17 Personali ülesanded
§ 18 Tervishoiutöötaja
§ 19 Direktor
§ 20 Pedagoogiline nõukogu
§ 21 Hoolekogu
6 FINANTSEERIMINE, MAJANDAMISE JA ASJAAJAMISE ALUSED
§ 22 Vara
§ 23 Eelarve
§ 24 Rahastamine
§ 26 Lasteaia ümberkorraldamine, ümberkujundamine ja tegevuse lõpetamine
Vasalemma Vallavolikogu
RT IV, 12.05.2015, 28
Vastu võetud 26.10.2010 nr 12
jõustumine 01.11.2010
31.08.2011 01.10.2011
28.04.2015 RT IV, 12.05.2015, 22 15.05.2015, osaliselt 01.08.2015
Määrus kehtestatakse “Kohaliku omavalitsuse korralduse seaduse” § 22 lõike 1 punkti 34 alusel ja kooskõlas “Koolieelse lasteasutuse seaduse” § 9 lõikega 2.
Lasteasutuse nimetus on Rummu Lasteaed “Lepatriinu” (edaspidi lasteaed).
§ 2. Asukoht ja teeninduspiirkond
(1) Lasteaia asukoht on Eesti Vabariik, Harju maakond Vasalemma vald ja aadress on Aia 9a, Rummu alevik, 76102 Harjumaa.
(2) Lasteaia teeninduspiirkond on Vasalemma valla (edaspidi vald) haldusterritoorium.
§ 3. Õiguslik seisund ja liik
(1) Lasteaed on õiguslikult seisundilt munitsipaallasteasutus. Lasteaia liik on kuni seitsmeaastastele lastele hoidu ja alusharidust pakkuv koolieelne laste (õppe)asutus.
(2) Lasteaed on Vasalemma Vallavalitsuse (edaspidi vallavalitsus) hallatav asutus.
(3) Lasteaed juhindub oma tegevuses Eesti Vabariigi, Vasalemma Vallavolikogu (edaspidi volikogu) ja vallavalitsuse õigus- ning haldusaktidest ja käesolevast põhimäärusest.
Lasteaial on oma nimetusega pitsat ning oma sümboolika.
Õppetöö toimub eesti rühmas eesti keeles ning vene rühmades vene keeles, kus on tagatud eesti keele kui teise keele õpe.
(1) Lasteaia järjepideva arengu tagamiseks koostab lasteaed koostöös lasteaia hoolekogu (edaspidi hoolekogu) ja pedagoogilise nõukoguga (edaspidi nõukogu) lasteaia arengukava.
(2) Lasteaia arengukava koostamisel lähtutakse valla arengukavast ja selles määratakse:
1) lasteaia arendamise põhisuunad ja –valdkonnad;
(3) Lasteaia arengukava kinnitab volikogu.
(4) Arengukava avalikustatakse valla veebileheküljel.
§ 7. Põhimääruse kinnitamise ja muutmise kord
Lasteaia põhimääruse kinnitab ja selles teeb muudatusi volikogu vallavalitsuse ettepanekul.
§ 8. Rühmad
(1) Lasteaia direktor (edaspidi direktor) moodustab rühmad vastavalt vajadusele ja võimalusele.
(2) Lasteaiarühmad jagunevad:
1) sõimerühm pooleteist- kuni kolmeaastastele lastele, kus õppetöö toimub eesti keeles;
2) kaks lasteaiarühma kolme- kuni seitsmeaastastele lastele, kus õppetöö toimub eesti keeles;
3) kaks lasteaiarühma kolme- kuni seitsmeaastastele lastele, kus õppetöö toimub vene keeles.
[RT IV, 12.05.2015, 22 - jõust. 01.08.2015]
(3) Rühma registreeritud laste arv lasteaias on:
3) [kehtetu - RT IV, 12.05.2015, 22 - jõust. 01.08.2015]
(4) Hoolekogu ettepanekul on vallavalitsusel õigus lapse arenguks vajalike tingimuste olemasolu korral suurendada laste arvu sõimerühmas kuni kahe lapse võrra, lasteaiarühmas kuni nelja lapse võrra.
(1) Lasteaia õppe- ja kasvatuskorralduse aluseks on lasteaia õppekava, mis vastab Vabariigi Valitsuse määrusega kinnitatud alushariduse riiklikule õppekavale.
(2) Lasteaia õppekava koostavad lasteaia pedagoogid, kaasates vanemaid.
(3) Lasteaia õppekava kinnitab direktor nõukogu ettepanekul, kuulates ära hoolekogu arvamuse.
(4) Lasteaia õppekava läbinule antakse välja koolivalmiduskaart.
§ 10. Õppekavaväline tegevus
(1) Lasteaia õppekavaväline tegevus on ürituste, ringide, loengute jms korraldamine.
(2) Lasteaial on õigus korraldada õppekavaväliseid tasulisi tegevusi.
(1) Õppe- ja kasvatustöö tugineb laste ja pedagoogide vastastikusele lugupidamisele ning teineteise mõistmisele ja koostööle kodudega.
(2) Lasteaia aastaringse või hooajalise tegutsemise ning lahtioleku aja otsustab vallavalitsus lähtudes hoolekogu ettepanekust.
(3) Õppeaasta algab 01. septembril ja lõppeb 31. augustil.
(4) Lasteaial on tervisekaitse eeskirjadele ja normidele vastavad tegevus- ja päevakavad, mille koostamisel arvestatakse lasteaia õppekava ning valla kultuurilist omapära ja traditsioone. Iga õppeaasta alguses koostab nõukogu uue tegevuskava, mida täiendatakse õppeaasta kestel vastavalt vajadusele.
(5) Tegevus- ja päevakava kinnitab direktor.
§ 12. Vanemate koosolek
Lasteaia ja kodu koostöö koordineerimiseks kutsub direktor vähemalt üks kord aastas kokku vanemate koosoleku. Kui kolmandik lasteaia rühma vanematest nõuab, on direktor kohustatud kokku kutsuma selle rühma vanemate koosoleku.
3. peatükk LASTEAEDA VASTUVÕTT, LASTE JA VANEMATE ÕIGUSED JA KOHUSTUSED
Vastuvõtt lasteaeda toimub vanema või teda asendava isiku kirjaliku avalduse alusel vallavalitsuse poolt kehtestatud korras.
§ 14. Laste ja vanemate õigused
(1) Lastel on õigus vaimselt ja füüsiliselt tervislikule keskkonnale ja päevakavale, eneseusaldust ja vaimset erksust toetavale tegevusele ning pedagoogide igakülgsele abile ja toetusele alushariduse omandamisel.
4) saada teavet ainelise abi ja soodustuste saamise kohta volikogu poolt kehtestatud ulatuses ja korras;
5) pöörduda oma õiguste kaitseks, lapse kasvatamist ja õpetamist puudutavates küsimustes hoolekogu, direktori, vallavalitsuse, Haridus- ja Teadusministeeriumi, maavanema või lastekaitseorganisatsiooni poole.
§ 15. Vanemate kohustused
2) kinni pidama lasteaia päevakavast ja laste tervisekaitse ning laste tervise edendamise nõuetest;
3) teavitama lasteaia pedagoogi või direktorit lapse puudumisest;
4) katma lapse toidukulu ja osaliselt muud kulud vallavalitsuse kehtestatud määras ja korras.
4. peatükk TÖÖTAJATE ÕIGUSED JA KOHUSTUSED
§ 16. Personal
(1) Töötajad (edaspidi personal) on pedagoogid, tervishoiutöötaja ja lasteaia majandamist tagavad ning pedagooge abistavad töötajad.
(2) Lasteaia personali koosseisu määrab direktor lähtuvalt haridus- ja teadusministri määrusega kehtestatud miinimumkoosseisust.
(3) Personalil on keelatud avalikustada lastelt saadud teavet lapse perekonna kohta.
§ 17. Personali ülesanded
(1) Pedagoogilise personali ülesandeks on laste õpetamine ja kasvatamine, tingimuste loomine laste kasvatamiseks ja arenemiseks vastastikusel lugupidamisel ning üksteisemõistmisel laste ja nende vanematega, laste elu ja tervise eest hoolitsemine lasteaias.
(2) Pedagoogid nõustavad lasteaias käivate laste vanemaid ja teeninduspiirkonnas elavate, lasteaias mittekäivate laste vanemaid nende soovil õppe- ja kasvatusküsimustes.
(3) Personali ülesanded ja kohustused, õigused ja vastutus määratakse kindlaks lasteaia töökorralduse reeglitega, ametijuhendite ja töölepingutega.
§ 18. Tervishoiutöötaja
(1) Tervishoiutöötaja jälgib laste tervist, lähtudes sotsiaalministri määrusega kehtestatud laste tervisekaitse nõuetest ning informeerib lapse tervisehäiretest vanemaid.
(2) Tervishoiutöötaja koostab lasteaia päevakava, kontrollib laste toitlustamise vastavust sotsiaalministri määrusega kehtestatud laste toitlustamise nõuetele, nõustab vanemaid ja pedagooge lapse tervisega seotud küsimustes.
§ 19. Direktor
(1) Lasteaeda juhib direktor, kelle kinnitab ametisse vallavalitsus vallavanema ettepanekul. Töölepingu direktoriga sõlmib, peatab, muudab ja lõpetab vallavanem või tema poolt volitatud isik.
(2) Direktori ülesanne on tagada lasteaia tulemuslik töö ja kodukorra järgimine ning juhtida lasteaeda koostöös nõukogu ja hoolekoguga.
1) korraldab lasteaia valduses oleva vara valdamist, kasutamist ja käsutamist ning vastutab selle heaperemeheliku kasutamise ja säilimise eest;
3) korraldab lasteaia finantsmajanduslikku tegevust;
4) korraldab lasteaia ja pedagoogide andmete ning nende muutuste kandmise Eesti Hariduse Infosüsteemi;
5) koostab ja esitab kooskõlastatult hoolekoguga lasteaia eelarveprojekti ja eelarve muudatused valla õigusaktides kehtestatud korras ja tähtaegadel;
6) kannab vastutust lasteaia üldseisundi, arengu ja eelarvevahendite õigus- ja sihipärase ning otstarbeka kasutamise ja eelarve täitmise eest;
7) teostab tehinguid Eesti Vabariigi seadustes ja lasteaia põhimääruses sätestatud ülesannete täitmiseks lasteaia eelarves selleks ette nähtud vahendite piires õigusaktidega kehtestatud korras ja tagab eelarves kavandatud tulude täitmise ning laekumise;
8) tegutseb lasteaia nimel ja esindab lasteaeda ilma täiendavate volitusteta kõigis riigi- ja omavalitsusasutustes, suhetes juriidiliste ja füüsiliste isikutega, va juhul, kui Eesti Vabariigi või valla õigusaktid sätestavad teisiti;
9) kinnitab lasteaia personali koosseisu ja palgajuhendi;
10) kinnitab töötajate ametijuhendid ning sõlmib, muudab ja lõpetab personaliga töölepingud;
11) kinnitab lapse toidukulu päevamaksumuse hoolekogu otsuse alusel;
12) kehtestab lasteaia iga-aastase sisehindamise läbiviimise korra ja kooskõlastab korra hoolekogu ning vallavalitsusega;
13) kinnitab sisehindamise tulemuse aruande pärast kooskõlastamist hoolekogu ja vallavalitsusega;
15) vastutab asjaajamise õigsuse ja dokumentide säilitamise eest; sõlmib igapäevase õppe- ja majandustegevuse raames lasteaia nimel lepinguid ja kokkuleppeid; tagab lasteaeda teenindavale raamatupidamisüksusele tööks vajalike dokumentide ja informatsiooni tähtaegse edastatuse;
16) kinnitab lasteaia tegevus- ja päevakava ning nõukogu ettepanekul lasteaia õppekava, võttes arvesse hoolekogu arvamuse;
17) kontrollib päevakavast, toitlustamis- ja tervisekaitsenõuetest kinni pidamist ning vastutab nende täitmise eest;
18) esitab kord aastas 01. juuliks vallavalitsusele ja hoolekogule kirjaliku ülevaate lasteaia õppe- ja kasvatustegevusest, majanduslikust seisust ja raha kasutamisest;
19) teatab kirjalikult vallavalitsusele ja hoolekogule lasteaia majandusliku seisundi olulisest halvenemisest ja järelevalveorgani tehtud ettekirjutusest;
20) tagab Eesti Vabariigi ja valla õigusaktide ning lepingutega sätestatud aruannete koostamise ja esitamise;
21) korraldab lasteaiale saabunud teabenõuetele, kirjadele, märgukirjadele ja selgitustaotlustele vastamist ja nende lahendamist.
(4) Direktor korraldab vabade ametikohtade täitmiseks konkursi, mille läbiviimise korra on eelnevalt kinnitanud hoolekogu.
(5) Direktori äraolekul asendab teda direktori eelneva ettepaneku alusel vallavanema poolt määratud isik.
(6) Lasteaia üldist töökorraldust puudutavaid probleeme arutatakse personali üldkoosolekul, mis kutsutakse kokku vähemalt üks kord aastas.
§ 20. Pedagoogiline nõukogu
(1) Lasteaia õppe- ja kasvatustegevuse analüüsimiseks, hindamiseks ja direktorile, hoolekogule ning vallavalitsusele õppe- ja kasvatustegevuse parandamiseks ettepanekute tegemiseks tegutseb lasteaias nõukogu.
(2) Nõukogusse kuuluvad kõik lasteaia pedagoogid.
(3) Nõukogu koosolekud protokollitakse. Protokoll registreeritakse lasteaia dokumendiregistris.
§ 21. Hoolekogu
(1) Lasteaia edukaks tööks vajalike tingimuste loomiseks ja tähtsamate küsimuste eelnevaks läbivaatamiseks moodustatakse iga õppeaasta alguses mõlema rühma vanemate üldkoosolekul läbiviidud hääletuse teel lasteaia hoolekogu, mis on alaliselt tegutsev organ, kelle ülesanne on jälgida, et lasteaia õppe- ja kasvatustegevus vastaks laste arengule ja huvidele ning teha sellesuunalist koostööd lasteaia personaliga.
(2) Hoolekogusse valitakse iga rühma vanemate poolt vähemalt üks esindaja. Lisaks neile kuulub hoolekogusse lasteaia pedagoogide esindaja ja valla esindaja. Vallavalitsus nimetab hoolekogu koosseisu esindaja, kelle ülesandeks on jälgida lasteaia tegevuse vastavust Eesti Vabariigi seadusandlusele ja Vasalemma valla huvidele, vallavalitsuse istungil hoolekogu koosseisu kinnitamisel.
(3) Hoolekogu liikmed valivad endi hulgast esimehe ja selle asetäitja.
(4) Hoolekogu valitakse ja kinnitatakse üheks õppeaastaks.
(5) Direktor esitab hoolekogu koosseisu vallavanemale kinnitamiseks ühe kuu jooksul õppeaasta algusest arvates hiljemalt 30. septembriks. Hoolekogu liikme volituste ennetähtaegsel lõppemisel teavitab direktor koheselt vallavalitsust ning esitab taotluse hoolekogu koosseisu muutmiseks ja uue hoolekogu liikme andmed. Vallavalitsus kinnitab hoolekogu uue koosseisu. Hoolekogu liikme volitused lõpevad ennetähtaegselt, kui:
1) esindajaks valitud vanema laps arvatakse välja lasteaia rühma nimekirjast;
2) rühma vanemate otsusel uue esindaja valimisel;
3) esindajaks valitud pedagoogi töösuhte lõppemisel;
(6) Hoolekogu töövorm on koosolek, mis toimub vähemalt üks kord kvartalis hoolekogu esimehe või direktori ettepanekul. Hoolekogu koosolek on otsustusvõimeline, kui sellest võtab osa üle poolte hoolekogu liikmetest. Hoolekogu koosolek protokollitakse, protokoll registreeritakse lasteaia dokumendiregistris.
(7) Hoolekogu pädevuses on:
1) direktori iga-aastase lasteaia õppe- ja kasvatustegevuse ning majandamise aruande ärakuulamine;
2) direktorile ja vallavalitsusele soovituste andmine lasteaia eelarve koostamiseks ja eelarvevahendite otstarbekaks kasutamiseks; lasteaia eelarve projekti heakskiitmine;
3) direktorile ja vallavalitsusele ettepanekute tegemine lastele soodsa arengukeskkonna tagamiseks ja loomiseks ning lasteaiaga seotud küsimuste paremaks ja efektiivsemaks lahendamiseks;
4) direktori vaba ametikoha täitmiseks korraldatud konkursi komisjoni esindaja määramine;
5) pedagoogide vabade ametikohtade täitmiseks korraldatava konkursi läbiviimise korra kinnitamine direktori ettepanekul;
6) lapse toidukulu päevamaksumuse otsustamine;
7) koostöös nõukoguga lasteaia arengukava koostamises osalemine;
8) sisehindamise korra ja aruande kooskõlastamine;
9) liikme nimetamine vanempedagoogi ametijärgu omistamise atesteerimiskomisjoni;
10) arvamuse avaldamine lasteaia õppekava kohta;
11) ettepanekute tegemine vallavalitsusele laste arvu suurendamiseks rühmas;
12) Eesti Vabariigi seadustes või volikogu otsusega hoolekogu pädevusse antud küsimuste otsustamine.
(8) Hoolekogul on õigus saada direktorilt ning vallavalitsuselt oma tööks vajalikku informatsiooni.
(9) Hoolekogu esimees esitab hoolekogu töö aruande vallavalitsusele iga aasta 01. juuliks. Aruanne kajastab tehtud tööd ja plaane uueks aastaks.
6. peatükk FINANTSEERIMINE, MAJANDAMISE JA ASJAAJAMISE ALUSED
§ 22. Vara
(1) Lasteasutuse vara kuulub valla omandisse, selle valdamine, kasutamine ja käsutamine toimub vallavolikogu kehtestatud korras.
(2) Lasteaia vara moodustavad lasteaiale valla poolt sihtotstarbeliseks kasutamiseks ja valdamiseks antud maa, hooned, rajatised, seadmed, inventar ning muu vara.
(3) Lasteaed hoiab korras oma ruumid, territooriumi, inventari ja õppevahendid, lähtudes lasteaiale eelarveaastaks ettenähtud vahenditest.
§ 23. Eelarve
(1) Lasteaial on valla eelarves oma alaeelarve.
(2) Lasteaia eelarve projekti kiidavad heaks hoolekogu ja vallavalitsus ning eelarve kinnitab volikogu.
§ 24. Rahastamine
(1) Lasteaia rahalised vahendid moodustuvad:
1) Eesti Vabariigi ja valla eelarve vahenditest;
3) laekumistest sihtasutustelt;
4) annetustest.
(2) Lasteaia kulud kaetakse kinnitatud lasteaia eelarve alusel. Osa lasteaia muudest kuludest (lasteaia majandamiskulud, personali töötasu ja sotsiaalmaks ning õppevahendite kulud) kaetakse vanemate poolt. Vanema poolt kaetava osamäära kehtestab volikogu, kuid osa suurus ühe lapse kohta ei tohi ületada 20 % Vabariigi Valitsuse kehtestatud palga alammäärast.
(3) Lasteaed võib sihtasutustelt, äriühingutelt, mittetulundusühingutelt ja üksikisikutelt vastu võtta eraldisi ja annetusi:
1) direktor peab eraldisest või annetusest teavitama vallavalitsust;
2) direktor peab tagama eraldise või annetuse kasutamise raamatupidamises ja kajastamise eelarve täitmise õigusaktides ning vallavalitsuse raamatupidamise sise-eeskirjas kehtestatud korras.
(4) Vallavalitsuse poolt kinnitatud hindade alusel osutatud teenuste eest saadud tulu kasutatakse Eesti Vabariigi ja valla õigusaktidega kehtestatud korras.
(1) Lasteaias peetavate kohustuslike dokumentide loetelu ja vormid, samuti nende täitmise korra kehtestab haridus- ja teadusminister.
(2) Lasteaia raamatupidamisarvestust ja – aruandlust korraldatakse vastavalt Eesti Vabariigi ja valla õigusaktidele. Lasteaed esitab aruandeid Eesti Vabariigi ja valla õigusaktidega kehtestatud korras ja tähtaegadeks.
(3) Lasteaia tegevust kontrollib vallavalitsus, lasteaia õppe- ja kasvatustegevuse üle teostab riiklikku järelvalvet Haridus- ja Teadusministeerium või haridus- ja teadusministri ülesandel Harju maavanem.
§ 26. Lasteaia ümberkorraldamine, ümberkujundamine ja tegevuse lõpetamine
(1) Lasteaia korraldab ja kujundab ümber või selle tegevuse lõpetatakse vallavalitsuse ettepanekul vallavolikogu otsuse alusel Eesti Vabariigi ja valla õigusaktidega ette nähtud korras.
(2) Lasteaia ümberkorraldamise, ümberkujundamise või tegevuse lõpetamise otsus tehakse arvestusega, et sellest on võimalik teavitada kirjalikult Haridus- ja Teadusministeeriumi, maavanemat, lasteaeda ja vanemaid (eestkostjaid, hooldajaid) vähemalt viis kuud enne ümberkorraldamise, ümberkujundamise või tegevuse lõpetamise tähtaega.
[RT IV, 12.05.2015, 22 - jõust. 15.05.2015]
(3) Vallavalitsus on kohustatud algatama lasteaia tegevuse lõpetamise, kui:
2) vallavolikogu on vastu võtnud lasteaia tegevuse lõpetamise otsuse Lasteaia edasise tegevuse muutumisel ebaotstarbekaks.
(4) Lasteaia tegevuse lõpetamise korral tagab volikogu lastele võimaluse jätkata lasteaia teenuse kasutamist teises lasteaias.
Määrus jõustub 01. novembril 2010. a.


Naftasaaduste hoidmisehitiste veekaitsenõuded – Riigi Teataja
Naftasaaduste hoidmisehitiste veekaitsenõuded
Naftasaaduste hoidmisehitiste veekaitsenõuded - sisukord
§ 2 Hoidmisehitis
2 HOIDMISEHITISE PLANEERIMISNÕUDED
§ 3 Hoidmisehitise asukoha valik
§ 4 Hoidmisehitise kujad
§ 5 Hoidmisehitise rajamine veehaarde või suurõnnetuse ohuga ettevõtte tarbeks
3 HOIDMISEHITISE EHITUSNÕUDED
§ 6 Hoidmisehitise lekkekindlus ja nõuded torustikele
§ 7 Suurte või keskmiste hoidmisehitiste piirde või reservmahuti olemasolu nõue
§ 8 Nõuded hoidmisehitise laadimis- või tankimisplatsile ja maa-alusele mahutile
§ 9 Hoidmisehitise sademevee juhtimise nõuded
4 HOIDMISEHITISE EKSPLUATATSIOONINÕUDED
§ 10 Väikese hoidmisehitise ekspluatatsiooninõuded
§ 11 Teave keskmise ja suure hoidmisehitise kohta
§ 12 Keskmise ja suure hoidmisehitise tehniline dokumentatsioon
§ 13 Hoidmisehitise lekke tõkestamine ja sellest teatamine
§ 14 Hoidmisehitise reostusavarii likvideerimise plaan
§ 15 Hoidmisehitise hoolduspäevik
RT I, 29.12.2011, 182
Vastu võetud 16.05.2001 nr 172
RT I 2001, 47, 262
jõustumine 01.01.2002, osaliselt 1.01.2006
18.12.2001 RT I 2001, 99, 628 01.01.2002
01.12.2005 RT I 2005, 65, 500 16.12.2005
02.03.2006 RT I 2006, 12, 86 12.03.2006
15.07.2010 RT I 2010, 49, 305 01.07.2010
Määrus kehtestatakse «Veeseaduse» § 26 lõike 3 alusel.
(1) Määrusega kehtestatakse naftasaaduste hoidmisehitiste (edaspidi hoidmisehitis) veekaitsenõuded ohtliku seisundi tekke vältimiseks ja vee reostumise ennetamiseks.
(2) Hoidmisehitiste veekaitsenõuded on nende planeerimis-, ehitus- ja ekspluatatsiooninõuded.
(3) Määrust ei kohaldata üldkasutatavatele autokütusetanklatele.
[RT I 2001, 99, 628 - jõust. 01.01.2002]
§ 2. Hoidmisehitis
(1) Hoidmisehitis on:
1) naftasaaduste mahuti, mille maht on üle 3 m3;
2) üle 3 m3 mahuga naftasaaduste mahuti koos torustike ja seadmetega;
3) üle 3 m3 mahuga naftasaaduste mahuti koos torustike ja seadmetega ning laadimis- või tankimisplatsiga.
(2) Hoidmisehitised jagunevad sõltuvalt mahust:
1) väikesteks hoidmisehitisteks, mille maht on 3 kuni 10 m3;
2) keskmisteks hoidmisehitisteks, mille maht on üle 10 m3 ja kuni 5000 m3;
3) suurteks hoidmisehitisteks, mille maht on üle 5000 m3.
2. peatükk HOIDMISEHITISE PLANEERIMISNÕUDED
§ 3. Hoidmisehitise asukoha valik
(1) Hoidmisehitise asukoha valikul tuleb eelistada alasid:
1) kus põhjavesi on reostuse eest keskmiselt kaitstud, suhteliselt kaitstud või kaitstud;
[RT I 2010, 49, 305 - jõust. 19.07.2010]
2) kus hoidmisehitis jääks asulast valdavate tuulte suhtes allatuult;
3) mida ei ohusta üleujutused;
4) mida kasutatakse tootmismaana.
[Kehtetud – RT I 2010, 49, 305 - jõust. 19.07.2010]
§ 4. Hoidmisehitise kujad
(1) Kuja käesoleva määruse tähenduses on naftasaaduste hoidmisehitise mahuti välispinna või selle täitmis- või tühjendusava lubatud kõige väiksem kaugus suurõnnetuse ohuga ettevõttest, sanitaarkaitsealata kaevust ja tsiviilhoonest, v.a naftasaaduste hoidmisehitise teenindamisega seotud hoone.
(2) Väikese hoidmisehitise kuja peab olema vähemalt 25 m.
(3) Keskmise hoidmisehitise kuja peab sõltuvalt hoidmisehitise mahuti mahust olema:
1) vähemalt 50 m, kui hoidmisehitise mahuti maht on kuni 1000 m3;
2) vähemalt 100 m, kui hoidmisehitise mahuti maht on üle 1000 m3.
(4) Suure hoidmisehitise kuja peab olema vähemalt 150 m.
§ 5. Hoidmisehitise rajamine veehaarde või suurõnnetuse ohuga ettevõtte tarbeks
Hoidmisehitise tohib rajada veehaarde sanitaarkaitsealasse või suurõnnetuse ohuga ettevõtte territooriumile, kui hoidmisehitis teenindab ainult veehaaret või suurõnnetuse ohuga ettevõtet.
3. peatükk HOIDMISEHITISE EHITUSNÕUDED
§ 6. Hoidmisehitise lekkekindlus ja nõuded torustikele
(1) Hoidmisehitise mahutid ja seadmed peavad olema lekkekindlad.
(2) Hoidmisehitise torustikud peavad olema kaitstud korrosiooni ning mehaaniliste vigastuste eest.
§ 7. Suurte või keskmiste hoidmisehitiste piirde või reservmahuti olemasolu nõue
(1) Suurte ja keskmiste hoidmisehitiste maapealsed mahutid peavad olema ümbritsetud piirdega, mis takistab piirde sisse jäävatest mahutitest väljavoolavate naftasaaduste laialivalgumist.
(2) Üksiku hoidmisehitise või ühise kaitsevalliga ümbritsetud mitme hoidmisehitise piirde sisse jääv ala peab mahutama naftasaadusi 1,1 korda suuremas mahus kui on suurima ehitise projektijärgne maht. See ala peab olema betoneeritud või kaetud vett ja naftasaadusi mitteläbilaskva inertse materjaliga.
[RT I 2005, 65, 500 - jõust. 16.12.2005]
(3) Juhul kui lõikes 1 nimetatud piirde rajamine pole võimalik, tuleb rajada reservmahuti, mis täitub isevoolu teel ja mille maht on võrdne hoidmisehitise suurima mahuti projektijärgse mahuga.
(4) Käesoleva paragrahvi nõudeid ei kohaldata bituumenihoidlale, kuid ehitusprojektis tuleb ette näha naftabituumeni kogumise abinõud avarii korral.
[RT I 2006, 12, 86 - jõust. 12.03.2006]
§ 8. Nõuded hoidmisehitise laadimis- või tankimisplatsile ja maa-alusele mahutile
(1) Suure ja keskmise hoidmisehitise laadimis- või tankimisplats peab olema ümbritsetud aiaga ja peab olema betoneeritud või kaetud vett ja naftasaadusi mitteläbilaskva inertse materjaliga.
(2) Suure ja keskmise hoidmisehitise maa-alused mahutid ja torustikud peavad olema varustatud lekete avastamise kontrollseadmetega.
(3) Hoidmisehitise maa-alune mahuti mahuga alates 1000 m3 peab olema kahekordse seinaga.
§ 9. Hoidmisehitise sademevee juhtimise nõuded
(1) Hoidmisehitise sademevesi tuleb juhtida läbi kohtreoveepuhasti suublasse või kanalisatsiooni kaudu reoveepuhastisse.
(2) Kohtreoveepuhasti peab koosnema vähemalt õlipüünisest ja siibrikaevust, mida peab saama suuremate reostuste puhul sulgeda, et reostus lokaliseerida.
(3) Kohtreoveepuhasti reostuskoormuse vähendamiseks tuleb eraldada võimaliku reostuse tekke piirkond, kust reostus kõrvaldatakse kuivpuhastusega.
4. peatükk HOIDMISEHITISE EKSPLUATATSIOONINÕUDED
§ 10. Väikese hoidmisehitise ekspluatatsiooninõuded
Väikeste hoidmisehitiste mahutite tühjendamis- ja täiteavad peavad olema lukustatud ning hoidmisehitiste ümbrus peab võimaldama tõkestada naftareostuse levikut.
§ 11. Teave keskmise ja suure hoidmisehitise kohta
Keskmise ja suure hoidmisehitise mahutitel peab nähtavas kohas olema teave, millel on vähemalt märgitud:
1) mahuti number, kui mahuteid on rohkem kui üks;
2) mahuti valmistaja ja valmistamise aasta;
3) mahuti maht;
4) tehnilise järelevalve teostamise aeg.
§ 12. Keskmise ja suure hoidmisehitise tehniline dokumentatsioon
Keskmise ja suure hoidmisehitise valdajal peab olema hoidmisehitise tehniline dokumentatsioon, mis peab sisaldama:
1) hoidmisehitise mahutite ja seadmete ehitusprojekti;
2) informatsiooni hoidmisehitise mahutite ja seadmete paigaldamise, kasutamise ja hooldamise nõuete kohta;
3) ülevaadet tehnilise järelevalve tulemustest;
4) informatsiooni tehnilise järelevalve sageduse ja meetodite kohta.
§ 13. Hoidmisehitise lekke tõkestamine ja sellest teatamine
(1) Hoidmisehitise lekke korral peab naftasaaduste hoidmisehitise valdaja või operaator kohe asuma tõkestama reostuse levikut ning keskkonnaohtlikust lekkest teatama Häirekeskusele, hoidmisehitise asukohajärgsele kohalikule omavalitsusele ja Keskkonnainspektsioonile.
(2) Juhul kui valdaja ei ole hoidmisehitise omanik, tuleb valdajal teatada hoidmisehitise lekkest ka selle omanikule.
(3) Hoidmisehitise juures peab olema võimaliku reostuse piiramiseks vajalikus koguses absorbenti (näiteks turvas või sünteetilised absorbendid).
§ 14. Hoidmisehitise reostusavarii likvideerimise plaan
(1) Hoidmisehitise mahutite, mille maht on üle 100 m3, valdajal peab olema reostusavarii likvideerimise plaan, mis peab sisaldama:
1) hoidmisehitise asukoha kaarti (M 1:500) ning veekogude ja põhjavee reostuskaitstuse kirjeldust;
2) reostuse leviku võimalikke suundi;
3) reostuse levikut tõkestavate abinõude kirjeldust, sealhulgas ülevaadet reostuse tõkestamise ja selle ohutustamise peamiste tehnikate kohta;
4) informatsiooni reostuse tõkestamise ja selle ohutustamisega tegelevate isikute kohta.
(2) Reostusavarii likvideerimise plaan tuleb enne hoidmisehitise kasutuselevõttu kirjalikult kooskõlastada Päästeametis ja Keskkonnaametis.
§ 15. Hoidmisehitise hoolduspäevik
Hoidmisehitise mahutite, mille maht on üle 100 m3, operaator peab pidama hoolduspäevikut, mis peab sisaldama vähemalt:
1) informatsiooni hoidmisehitise tehnilise järelevalve ettekirjutuste ja nende täitmise kohta;
2) teavet hoidmisehitise mahutites oleva naftasaaduste koguse kohta;
3) teavet hoidmisehitise hooldusseadmete ja igapäevaste hooldustööde kohta.
(1) Määrus jõustub ehitatavate hoidmisehitiste suhtes 1. jaanuaril 2002. a ja olemasolevate hoidmisehitiste suhtes 1. jaanuaril 2006. a.
(2) Määruses sätestatud planeerimisnõudeid ei kohaldata olemasolevatele hoidmisehitistele.


§ 26 Korraldusloa taotlemine hasartmängu kaughasartmänguna korraldamiseks
§ 48 Kaubandusliku loterii korraldaja registreerimine
§ 52 Hasartmängu korraldamine kaughasartmänguna
§ 54 Nõuded hasartmängude kaughasartmänguna korraldamisel kasutatavale mänguinventarile
§ 59 Õnnemängu korraldamise aruanne
§ 60 Õnnemänguturniiri korraldamise aruanne
§ 61 Loterii korraldamise aruanne
§ 62 Toto korraldamise aruanne
§ 63 Osavusmängu korraldamise aruanne
§ 64 Hasartmängu kaughasartmänguna korraldamise aruanne
§ 66 Hasartmängude korraldamise üle riikliku järelevalve teostamine
§ 67 Järelevalveametniku õigused hasartmängu korraldamise kontrollimisel
§ 68 Järelevalveametniku õigused loteriipiletite kontrollimisel
§ 73 Ettekirjutus
§ 86 Õnnemängu mängimise piirangutega isikute nimekirja järgimata jätmine
RT I, 06.01.2011, 11
22.04.2010 RT I 2010, 22, 108 01.01.2011, jõustub päeval, mis on kindlaks määratud Euroopa Liidu Nõukogu otsuses Eesti Vabariigi suhtes kehtestatud erandi kehtetuks tunnistamise kohta Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 140 lõikes 2 sätestatud alusel, Euroopa Liidu Nõukogu 13.07.2010. a otsus Nr 2010/416EL (ELT L 196, 28.07.2010, lk 24–26).
(2) Kaughasartmänguks ei peeta hasartmängu, mille korraldamisel kasutatakse elektroonilist sidevahendit üksnes panuse vastuvõtmiseks, mängu tulemustest teavitamiseks või võidusumma ülekandmiseks mängija arvele.
Õnnemänguturniir on võistlus, milles osalejad võistlevad omavahel õnnemängus, kusjuures iga osaleja saab õnnemängu alustamisel osavõtutasu eest võrdse positsiooni.
(3) Hasartmängukorraldaja olulise osalusega aktsionäride või osanike hulka ega juhtorgani liikmete hulka ei tohi kuuluda isik, kes vastab vähemalt ühele järgmistest tingimustest:
Veaparandus - Parandatud ilmne ebatäpsus sõnas "kinnistusregistri" Riigi Teataja seaduse § 10 lõike 4 alusel.
(4) Tegevusluba lõpeb tegevusloa omaja pankroti väljakuulutamise või tema lõppemise korral.
(6) Maksu- ja Tolliamet kannab kolme tööpäeva jooksul tegevusloa andmise otsuse tegemisest arvates käesoleva paragrahvi lõikes 5 nimetatud andmed majandustegevuse registrisse.
1) tegevusloa taotleja, temas olulist osalust omav isik või taotleja juhtorgani liige ei vasta käesolevas seaduses sätestatud tingimustele;
1) kehtetuks tunnistamist taotleb tegevusloa omaja;
7) tegevusloa omaja ei ole tähtajaks täitnud järelevalveametniku ettekirjutust ning kohus ei ole ettekirjutust kehtetuks tunnistanud;
(2) Tegevusluba tunnistatakse kehtetuks, kui tegevusloa omaja on toime pannud rahapesu või on korduvalt rikkunud õigusaktiga kehtestatud rahapesu ning terrorismi rahastamise tõkestamise korda.
(3) Tegevusloa kehtetuks tunnistamine toob kaasa kõigi sellele hasartmängukorraldajale sama hasartmängu liigi korraldamiseks antud korralduslubade kehtetuse.
(2) Maksu- ja Tolliamet teatab tegevusloa kehtetuks tunnistamisest kirjalikult viivitamata kehtetuks tunnistatud tegevusloa omajale ja politseile ning kustutab tegevusloa omaja andmed majandustegevuse registrist.
(3) Isik, kelle tegevusluba on tunnistatud kehtetuks, on kohustatud sulgema kõik sama hasartmängu liigi mängukohad ja lõpetama sama hasartmängu liigi kättesaadavaks tegemise kolme päeva jooksul tegevusloa kehtetuks tunnistamise otsuse tegevusloa omajale kättesaadavaks tegemise päevast arvates. Varem võidetud, kuid seni väljaandmata võitude väljaandmine toimub vastavalt mängureeglitele.
(1) Kiirloterii korraldusluba antakse kuni kolmeks aastaks.
§ 26. Korraldusloa taotlemine hasartmängu kaughasartmänguna korraldamiseks
(5) Kui valla- või linnavalitsus on loa andmisest keeldunud, ei saa nõusoleku taotleja ega muu isik esitada taotlust samal aadressil mängukoha avamiseks enne 12 kuu möödumist taotluse esitamisest, kui selle aja jooksul ei ole määratletud käesoleva paragrahvi lõikes 4 nimetatud piirkonda.
(1) Maksu- ja Tolliametil on õigus saada korraldusloa taotlemisel esitatud andmete kontrollimiseks tegevusloa taotlejalt ja riiklikest andmekogudest teavet.
(4) Maksu- ja Tolliamet kannab kolme tööpäeva jooksul korraldusloa andmise otsuse tegemisest arvates käesoleva paragrahvi lõikes 2 ja toto, õnnemängu või osavusmängu mängukoha avamisel käesoleva paragrahvi lõikes 3 nimetatud andmed majandustegevuse registrisse.
Korraldusloa andmisest keeldutakse, kui korraldusloa taotleja on jätnud 30 päeva jooksul Maksu- ja Tolliameti vastavasisulise teate esitamisest arvates kõrvaldamata vähemalt ühe järgmistest puudustest:
2) ilmneb käesoleva seaduse § 29 punktides 1, 3 või 6 nimetatud asjaolu;
4) hasartmängukorraldaja ei ole täitnud tähtajaks järelevalveametniku ettekirjutust ning kohus ei ole ettekirjutust kehtetuks tunnistanud;
(2) Korraldusloa kehtetuks tunnistamise ettepaneku käesoleva paragrahvi lõike 1 punkti 5 alusel teeb Tarbijakaitseamet või politseiasutus.
(2) Maksu- ja Tolliamet teatab korraldusloa kehtetuks tunnistamisest kirjalikult viivitamata kehtetuks tunnistatud korraldusloa omajale ja mängukohajärgsele politseiasutusele ning kustutab hasartmängukorraldaja andmed majandustegevuse registrist.
(2) Hasartmängu mängureegleid võib muuta üksnes Maksu- ja Tolliameti kirjalikul nõusolekul. Maksu- ja Tolliamet otsustab nõusoleku andmise 15 tööpäeva jooksul mängureeglite saamisest arvates. Maksu- ja Tolliamet keeldub nõusoleku andmisest käesoleva seaduse § 29 punktis 4 nimetatud alustel.
(5) Enne hasartmängu korraldamise alustamist õnnemängudeks või osavusmängudeks kasutataval mänguautomaadil, tuleb Maksu- ja Tolliametile edastada nimetatud automaadi kohta mänguautomaadi seerianumber ja õnnemängu automaatide osas ärakiri sõltumatu eksperdi hinnangust mänguautomaadi vastavuse kohta käesolevas seaduses esitatud nõuetele.
1) järelevalveasutus riikliku järelevalve teostamisel;
(15) Käesoleva paragrahvi lõigetes 1–4 ja 6 sätestatut ei kohaldata Eesti laevaregistrisse kantud reisijatevedu teostaval laeval asuvale õnnemängu mängukohale. Käesoleva paragrahvi lõigetes 7–13 sätestatut ei kohaldata Eesti laevaregistrisse kantud reisijatevedu teostaval laeval asuvale õnnemängu mängukohale, kus suurim võimalik panus ühes õnnemängus osalemise õiguse saamiseks ei ületa 10 eurot ja suurim võimalik ühe õnnemängu tulemusel saadav võit ei ületa 2000 eurot.
(6) Õnnemängu korraldamisel kasutatav mänguautomaat ei või korraga anda välja sularaha rohkem kui 2000 euro väärtuses.
(1) Õnnemängu mängimise piirangutega isikute nimekiri (edaspidi nimekiri) on andmekogu, mille vastutav töötleja on Maksu- ja Tolliamet. Andmekogu asutab ja selle põhimääruse kinnitab rahandusminister määrusega.
(3) Avaldus esitatakse Maksu- ja Tolliametile või õnnemängu korraldajale, kes edastab selle viivitamata Maksu- ja Tolliametile. Nimekirja kantakse isiku kohta järgmised andmed:
(4) Nimekirja kantud andmetega võivad tutvuda järelevalveametnik, korraldusluba omava õnnemängu korraldaja töötaja, kellele see on tööülesannete täitmiseks vajalik või isik ise enda kohta käivate andmete osas. Õnnemängu korraldajal on keelatud nimekirja kantud andmete töötlemine tarbijaharjumuste uurimiseks või otseturustamiseks ja andmete üleandmine kolmandale isikule.
(1) Õnnemänguturniiri korraldamise õigus on isikul, kellele on väljastatud õnnemängude korraldamise tegevusluba.
(2) Enne õnnemänguturniiri korraldamist peab korraldaja esitama kirjaliku teate Maksu- ja Tolliametile, milles on märgitud:
4) kavandatava loterii kirjeldus.
(3) Kui mittetulundusühing või sihtasutus rikub toetuse kasutamise plaani või ei kasuta toetust käesoleva seaduse § 44 lõike 1 punktis 3 nimetatud põhikirjalise eesmärgi toetuseks, võib Vabariigi Valitsuse korraldusega mittetulundusühingult või sihtasutuselt võtta õiguse toetust saada.
§ 48. Kaubandusliku loterii korraldaja registreerimine
(1) Kaubandusliku loterii korraldaja on kohustatud enne kaubandusliku loterii korraldamise alustamist registreerima kaubandusliku loterii majandustegevuse registris.
(1) Isik, kes soovib korraldada kaubanduslikku loteriid, esitab Maksu- ja Tolliametile registreerimistaotluse, kus on vähemalt järgmised andmed:
1) isiku nimi, aadress ja kontaktandmed;
2) juriidilise isiku puhul registrikood, füüsilise isiku puhul isikukood või sünniaeg või äriregistrisse kantud füüsilisest isikust ettevõtja äriregistri kood;
3) kaubanduslikus loteriis osalemise algus- ja lõpukuupäev, tulemuse selgitamise ja avalikustamise koht, viis ja kuupäev ning võitude väljaandmise koht, viis ja ajavahemik;
4) kaubandusliku loterii võidufondi väärtus;
5) kaubandusliku loterii korraldamise eest vastutava isiku nimi ja kontaktandmed;
7) taotluse allkirjastanud isiku nimi, ametinimetus ja kontaktandmed;
(2) Taotlusele lisatakse kaubandusliku loterii mängureeglid.
(1) Registreering tehakse isiku poolt esitatud taotluses sisalduvate andmete alusel viie tööpäeva jooksul käesoleva seaduse §-s 49 nimetatud taotluse saamisest arvates.
2) kaubandusliku loterii korraldamise eest vastutava isiku nimi ja kontaktandmed;
3) kaubanduslikus loteriis osalemise algus- ja lõpukuupäev ning tulemuse selgitamise ja avalikustamise koht, viis ja kuupäev;
4) kaubandusliku loterii võidufondi väärtus.
(1) Maksu- ja Tolliamet kustutab registreeringu kaubandusliku loterii võitude väljaandmise viimasele kuupäevale järgneval päeval.
(2) Lisaks majandustegevuse registri seaduses sätestatule kustutatakse registreering Maksu- ja Tolliameti või Tarbijakaitseameti ettekirjutuse alusel, kui kaubandusliku loterii korraldaja on rikkunud käesoleva seaduse §-s 47 nimetatud nõudeid.
(1) Hasartmängu korraldamisel kaughasartmänguna peab hasartmängukorraldaja tagama:
1) meetmed käesoleva seaduse § 34 lõigetes 2–4 nimetatud vanusest nooremate isikute mängimisvõimaluse välistamiseks;
2) iga mängija registreerimise, tuvastades mängija isiku, vanuse ja elukoha;
3) arvepidamise iga mängija tehtud panuste ja talle makstud võitude kohta;
4) võitude väljamaksmise üksnes samale arvelduskontole, millelt mängija on teinud makse hasartmängus panuste tegemiseks;
5) järelevalveametnikele takistamatu juurdepääsu hasartmängu korraldamiseks kasutatavale mänguinventarile.
5) teabe kõikidest panuse tegemise või võitude väljamaksmisega tekkivatest kuludest, mis jäävad mängija kanda või mis kuuluvad tasaarveldamisele mängija saadud võidust.
§ 54. Nõuded hasartmängude kaughasartmänguna korraldamisel kasutatavale mänguinventarile
(1) Mängijal on õigus hasartmängukorraldajale saadetud kirjalikult taasesitatavas vormis edastatud teatisega seada enda suhtes:
1) teatud perioodiks ülempiir igakordsele panusele;
2) ülempiir teatud perioodi jooksul tehtavate panuste kogusummale;
3) teatud perioodiks ajaline limiit iga mängusessiooni kohta;
4) keeld osaleda mängus kuue kuu kuni kolme aasta pikkusel perioodil.
(2) Kui käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud teatisega soovib isik enda suhtes kehtivaid piiranguid suurendada, peab korraldaja sellist teatist viivitamata rakendama.
(3) Mängija ei saa käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud teatist tagasi võtta. Korraldajal on keelatud võtta mängijalt vastu panuseid, mis on vastuolus mängija poolt endale seatud piirangutega.
(8) Rahandusminister kehtestab käesoleva paragrahvi lõigetest 1–5 tuleneva kontol olevate rahaliste vahendite tagastamise taotlemise või riigi tuludesse kandmise korra määrusega.
(1) Hasartmängukorraldaja peab esitama Maksu- ja Tolliametile aruande hasartmängu, välja arvatud õnnemänguturniiri korraldamise kohta möödunud kolme kuu jooksul (edaspidi aruandlusperiood) 15. jaanuariks, 15. aprilliks, 15. juuliks ja 15. oktoobriks. Aruanne esitatakse elektrooniliselt.
(2) Hasartmängu korraldamise kohta ei pea esitama aruannet, kui:
1) hasartmängukorraldaja elektrooniline arvestus- ja kontrollsüsteem ning Maksu- ja Tolliameti infosüsteem on ühendatud kooskõlas käesoleva seaduse § 58 lõikega 10;
2) korraldati kaubanduslikku loteriid.
(1) Elektrooniline arvestus- ja kontrollsüsteem on elektrooniline sidevõrk, mis ühendab hasartmängukorraldaja mänguautomaate või täiendavaid õnnemänge muu hasartmängu korraldamiseks kasutatava elektroonilise mänguinventariga või hasartmängu kaughasartmänguna korraldamiseks kasutatavat mänguinventari. Mängulaud peab olema ühendatud elektroonilise arvestus- ja kontrollsüsteemiga, kui mängulauas teostatakse arveldusi või mängu korraldatakse täielikult või osaliselt elektrooniliste vahenditega.
(3) Elektrooniline arvestus- ja kontrollsüsteem peab registreerima iga mänguautomaadi kohta:
1) mänguautomaati sisestatud raha või seda asendavate vahendite (näiteks žetoonid, tšekid) kogusumma;
2) mängudes tehtud panuste (credits) kogusumma;
3) mängudes saadud võitude kogusumma;
4) mängitud mängude arvu;
5) viimase kuu jooksul mänguautomaadi töös toimunud katkestuse kuupäeva ja kellaaja;
6) mänguautomaadi korpuse avamise kuupäeva ja kellaaja ning korpuse avanud isiku andmed;
7) mänguautomaadist välja võetud raha või seda asendavate vahendite summad ja väljavõtmise aja.
(4) Elektrooniline arvestus- ja kontrollsüsteem peab registreerima kaughasartmängu:
1) mängijatelt vastu võetud raha ja seda asendavate vahendite kogusumma;
2) mängudes kasutatud panuste (credits) kogusumma;
5) mängija taotlusel tema arveldusarvele tagasikantud summa ja ülekande toimumise aja.
(5) Elektrooniline arvestus- ja kontrollsüsteem peab registreerima iga täiendava õnnemängu kohta:
1) mängijate arvu;
2) iga õnnemängu poolt täiendava õnnemängu võidufondi suunatud summa;
3) täiendava õnnemängu võidu selgitamise kuupäeva ja kellaaja ning õnnemängu, mille mängimine täiendava võidu kaasa tõi.
(6) Elektrooniline arvestus- ja kontrollsüsteem peab registreerima süsteemiga ühendatud mängulaua kohta:
1) mängulaual kasutamiseks olevate žetoonide väärtuse mängukoha avamisel ja sulgemisel ning andmed žetoonide koguväärtuse suurendamise või vähendamise kohta mängukoha lahtiolekuaja jooksul;
2) sularahas või sularahata arveldusena vastuvõetud panused.
(7) Elektroonilise arvestus- ja kontrollsüsteemiga ühendamata mängulaua kohta sisestatakse käesoleva paragrahvi lõikes 6 nimetatud andmed elektroonilisse arvestus- ja kontrollsüsteemi vähemalt kord ööpäevas.
(8) Elektroonilise arvestus- ja kontrollsüsteemi salvestatud andmeid säilitatakse vähemalt viis aastat.
(9) Elektrooniline arvestus- ja kontrollsüsteem peab salvestama logifailis süsteemi sisenemise ning süsteemis muudatuste tegemise ja tegija.
(10) Hasartmängukorraldaja peab tagama võimaluse elektroonilise arvestus- ja kontrollsüsteemi ühendamiseks Maksu- ja Tolliameti infosüsteemiga, et võimaldada ligipääsu kõikidele süsteemis sisalduvatele andmetele. Rahandusminister võib määrusega kehtestada arvutiandmetöötluseks vajalikud tehnilised nõuded elektroonilise arvestus- ja kontrollsüsteemi Maksu- ja Tolliameti infosüsteemiga ühendamise viisile ning ühenduse kaudu toimuva andmevahetuse tingimused ja korra.
§ 59. Õnnemängu korraldamise aruanne
(1) Õnnemängu korraldaja esitab aruandlusperioodil õnnemängude korraldamise kohta mänguautomaatidel aruande, milles on märgitud:
1) õnnemängu mänguautomaatidesse sisestatud raha või seda asendavate vahendite (näiteks žetoonid, tšekid) kogusumma;
2) õnnemängu mänguautomaatidel korraldatud mängudes mängijate saadud võitude kogusumma;
3) õnnemängu mänguautomaatidel toimunud mängude tulemusena mängijatele tehtud väljamaksete summa protsendina kõikide panuste summast.
(2) Õnnemängu korraldaja esitab aruandlusperioodil korraldatud täiendavate õnnemängude kohta aruande, milles on märgitud:
1) täiendavat õnnemängu mänginud mängijate arv;
2) täiendava õnnemängu võidufondi suunatud summa;
3) täiendava õnnemängu võidu selgitamise kuupäev ja kellaaeg ning õnnemäng, mille mängimine täiendava võidu kaasa tõi, kui aruandlusperioodil selgitati täiendava õnnemängu võit.
(3) Õnnemängu korraldaja märgib aruandes aruandlusperioodil õnnemängude korraldamise kohta mängulaudadel sularahas ja sularahata arveldusena igas mängulauas vastuvõetud panuste kogusumma.
§ 60. Õnnemänguturniiri korraldamise aruanne
Õnnemänguturniiri korraldaja esitab hiljemalt kuu aega pärast õnnemänguturniiri korraldamist Maksu- ja Tolliametile õnnemänguturniiri korraldamise aruande, milles on märgitud:
1) korraldatud õnnemänguturniiri toimumise aeg ja koht;
2) osavõtjate arv, osavõtutasu suurus ning osavõtutasudest laekunud summa;
3) võidufondi suurus ja võitudena väljamakstud summad.
§ 61. Loterii korraldamise aruanne
(1) Loteriikorraldaja esitab aruandlusperioodil korraldatud iga klassikalise loterii korraldamise kohta aruande, milles on märgitud:
1) väljastatud võitude summa;
2) loteriimängijate poolt tehtud panuste summa.
(2) Loteriikorraldaja esitab aruandlusperioodil iga kiirloterii korraldamise kohta aruande, milles on märgitud:
2) müüdud loteriipiletite eest laekunud summa, näidates ära, kui pileteid müüdi vahendajatele loteriipiletite realiseerimishinnast odavamalt;
3) kiirloterii piletite tiraažis väljastamata võitude jääkväärtus ja realiseerimata piletite arv.
§ 62. Toto korraldamise aruanne
Totokorraldaja esitab aruandlusperioodi kohta aruande iga toto ja toto korraldamisel mängukohas ka iga toto mängukoha lõikes, milles on märgitud:
1) mängijatelt vastuvõetud panuste kogusumma;
2) mängijate arv ja korraldatud totode arv;
3) võitudena väljamakstud summad.
§ 63. Osavusmängu korraldamise aruanne
Osavusmängu korraldaja esitab aruandlusperioodil osavusmängude korraldamise kohta aruande, milles on märgitud:
1) teave osavusmängude korraldamisel kasutatud mehaanilise või elektroonilise mänguinventari kohta;
2) mängijatelt vastuvõetud panuste kogusumma.
§ 64. Hasartmängu kaughasartmänguna korraldamise aruanne
Hasartmängukorraldaja, kes on aruandlusperioodil korraldanud hasartmängu kaughasartmänguna, esitab aruande, milles on märgitud eraldi iga hasartmänguliigi kohta:
1) mängudes kasutatud panuste (credits) kogusumma;
2) mängudes saadud võitude kogusumma;
3) mängitud mängude arv;
4) mängijate poolt hasartmängukorraldaja arveldusarvele kantud summad.
(6) Rahandusminister kehtestab määrusega lisa «Panused ja väljamakstud võidud» vormi ja selle täitmise juhendi.
§ 66. Hasartmängude korraldamise üle riikliku järelevalve teostamine
(1) Riiklikku järelevalvet hasartmängude korraldamise üle teostavad politseiametnikud ning Maksu- ja Tolliameti ametnikud (edaspidi järelevalveametnikud), kellel on riikliku järelevalve teostamisele õigus kaasata eksperte.
(2) Kui hasartmängude korraldamise üle riikliku järelevalve teostamisel tuvastab Maksu- ja Tolliamet kuriteo tunnused, edastatakse teade ja kogutud materjalid uurimisasutusele.
(3) Maksu- ja Tolliametil on õigus anda juhendeid hasartmängude korraldamisega seotud kohustuste ühetaoliseks täitmiseks.
§ 67. Järelevalveametniku õigused hasartmängu korraldamise kontrollimisel
(1) Hasartmängu korraldamise seaduslikkuse kontrollimiseks on järelevalveametnikul õigus teha hasartmängude korraldaja asu- või tegevuskohas kohapealne kontroll. Järelevalveametnikul on õigus kohapealse kontrolli tegemiseks siseneda maatükile, ehitistesse, ruumidesse, laevadesse ja sõidukitesse, kus korraldatakse hasartmängu või mille kohta on kahtlus, et seal tegeletakse hasartmängu korraldamisega.
(2) Kohapealse kontrolli käigus on järelevalveametnikul õigus:
1) piiranguteta uurida mänguinventari, vajalikke dokumente ja andmekandjaid, sealhulgas kontrollitava hasartmängukorraldaja aruannete kohta audiitori poolt tehtud vandeaudiitori aruandeid ja audiitori eriotstarbelisi raporteid, teha nendest väljavõtteid, ärakirju ja koopiaid, saada nende kohta vajalikke selgitusi ning jälgida tööprotsesse;
2) saada suulisi ja kirjalikke selgitusi kontrollitava hasartmängukorraldaja juhtorgani liikmetelt ja töötajatelt;
3) käesoleva seaduse, selle alusel antud õigusaktide või mängureeglite rikkumise kahtluse korral piirata, muu hulgas plommi või pitseriga, kontrollimise tulemuste selgitamiseni mänguinventari kasutamist hasartmängu korraldamisel;
4) kontrollimise või ekspertiisi eesmärgil võtta ära mänguinventar või selle detail.
(3) Kontrolli teostaval järelevalveametnikul on õigus hasartmängu korraldamise seadusele või mängureeglitele vastavuse kindlakstegemiseks mängida kontrollitavat hasartmängu, millega kaasnenud võit kantakse riigi tuludesse. Kui võit ei ole rahaline, võõrandab selle Maksu- ja Tolliamet riigivaraseaduses ja selle alusel kehtestatud õigusaktides sätestatud korras, võõrandamise tulu kantakse riigi tuludesse.
(4) Käesoleva paragrahvi lõike 2 punkti 4 kohaselt kontrollimiseks või ekspertiisiks äravõetud mänguinventar või selle detail tagastatakse hasartmängukorraldajale. Kui äravõetud mänguinventar või selle detail hävib kontrollimise või ekspertiisi käigus osaliselt või täielikult või muutub kasutuskõlbmatuks, hüvitab Maksu- ja Tolliamet hasartmängukorraldajale osalise või täieliku hävimise või kasutuskõlbmatuks muutumise tõttu tekkinud kahju, välja arvatud juhul, kui mänguinventar või selle detail ei olnud nõuetekohane.
(5) Käesoleva paragrahvi lõike 2 punkti 4 kohaselt äravõetud mänguinventari või selle detaili käesoleva seaduse, selle alusel antud õigusaktide või mängureeglitest tulenevatele nõuetele vastavuse hindamiseks tellitud ekspertiisi kulud tasub Maksu- ja Tolliamet, kui ekspertarvamuse kohaselt on äravõetud mänguinventar või selle detail nõuetekohane. Kui äravõetud mänguinventar või selle detail ei ole ekspertarvamuse kohaselt nõuetekohane, peab tellitud ekspertiisi dokumentaalselt tõendatud kulud hüvitama hasartmängukorraldaja.
§ 68. Järelevalveametniku õigused loteriipiletite kontrollimisel
(1) Järelevalveametnikul on õigus loteriipiletite kontrollimiseks ära võtta müügikohtadest ja loterii korraldajalt loteriipileteid, kui:
(2) Nõuetele vastavate, ehtsate ja kehtiva korraldusloa alusel antud loteriipiletite eest tasub Maksu- ja Tolliamet või politseiasutus loterii korraldajale loteriipiletite hinna ülekandega tema arvelduskontole 30 tööpäeva jooksul loteriipiletite äravõtmisest arvates. Loteriipiletite eest, mida pärast kontrollimist saab müüa, ei tasuta ning need tagastatakse loterii korraldajale posti teel väljastusteatega tähtkirjaga 15 tööpäeva jooksul järelevalveametniku poolt kontrollakti tegemisest arvates.
(3) Kui järelevalveametniku äravõetud loteriipiletiga, mille eest kontrolli teostaja on tasunud, kaasneb võit, kantakse see riigi tuludesse. Kui võit ei ole rahaline, võõrandatakse see riigivaraseaduse ja selle alusel kehtestatud õigusaktidega sätestatud korras ja võõrandamise tulu kantakse riigi tuludesse.
(1) Järelevalveametniku korralduse alusel on hasartmängukorraldaja kohustatud:
1) andma järelevalveametnikule hasartmängu korraldamist puudutavaid selgitusi;
2) esitama järelevalveametnikule hasartmängukorraldaja valduses oleva asja, teabe ja dokumendi, mis puudutab hasartmängu korraldamist.
(2) Korralduses peavad sisalduma järgmised andmed:
1) tegevus, milleks hasartmängukorraldajat või tema esindajat kohustatakse;
2) korralduse koostaja ametinimetus, tema ees- ja perekonnanimi ning kontaktandmed;
3) korralduse koostamise koht ja kuupäev;
4) viide korralduse aluseks olnud sättele;
5) korralduse täitmise aeg ja tingimused vajaliku üksikasjalikkusega.
(1) Mängukoha, kus tuvastatakse käesoleva seaduse või muude hasartmängu korraldamist reguleerivate õigusaktidega kehtestatud nõuete rikkumine, mida ei ole võimalik kohe kõrvaldada ning mille tulemusena on mängijad seatud õigusaktide või mängureeglitega ettenähtust halvemasse olukorda, sulgeb hasartmängukorraldaja järelevalveametniku ettekirjutuse alusel või peatab kaughasartmängu pakkumise kuni rikkumise kõrvaldamiseni.
(2) Maksu- ja Tolliamet kannab ettekirjutuse andmed märkena majandustegevuse registrisse majandustegevuse registri seaduses sätestatud korras viivitamata, kuid mitte hiljem kui kolme tööpäeva jooksul ettekirjutuse tegemisest arvates.
(1) Järelevalveametnik koostab hasartmängukorraldaja kohapealse kontrolli kohta protokolli, kuhu märgitakse kontrolli läbiviimise koht, kuupäev ja vaatluse tulemused. Protokoll koostatakse kahes eksemplaris, millest üks jääb järelevalveametnikule ning teine antakse viivitamata kontrollitavale isikule või tema esindajale.
(2) Järelevalveametnik koostab mänguinventari, selle detaili või loteriipiletite äravõtmise kohta protokolli, kuhu märgitakse äravõetud mänguinventari, selle detaili või loteriipileti nimetus, äravõetud mänguinventari, selle detailide või loteriipiletite arv, äravõtmise aeg ja koht. Protokoll koostatakse kahes eksemplaris, millest üks jääb järelevalveametnikule ning teine antakse viivitamata kontrollitavale isikule või tema esindajale.
(1) Kontrolli teostanud järelevalveametnik on kohustatud koostama kontrollimise tulemuste kohta akti, mis tehakse kontrollitavale teatavaks ühe nädala jooksul kontrolli toimumisest või loteriipiletite äravõtmisest arvates. Kontrollaktis peavad sisalduma järgmised andmed:
(2) Kontrollaktile kirjutab alla selle koostaja. Kontrollakt jääb järelevalveametnikule, selle koopia jääb kontrollitud isikule või tema esindajale.
§ 73. Ettekirjutus
(1) Järelevalveametnikul on õigus teha hasartmängu korraldamise kontrollimisel käesoleva seaduse, selle alusel antud õigusaktide või korraldusloa tingimuste rikkumise lõpetamiseks kohustuslikke ettekirjutusi. Ettekirjutus peab sisaldama järgmisi andmeid:
1) ettekirjutuse koostaja ees- ja perekonnanimi ning ametinimetus;
3) ettekirjutuse saaja nimi ja asukoht või elukoht;
4) mängukoha aadress, kui ettekirjutus tehakse konkreetse mängukoha suhtes;
5) ettekirjutuse tegemist tingivad asjaolud koos viitega käesoleva seaduse või muu õigusakti sätetele;
7) ettekirjutuse täitmata jätmisel rakendatavad sanktsioonid koos viitega käesoleva seaduse või muu õigusakti sätetele;
(2) Ettekirjutus tehakse ettekirjutuse saajale teatavaks allkirja vastu kuupäevaliselt ja vajaduse korral ka kellaajaliselt või saadetakse posti teel väljastusteatega tähtkirjaga.
(3) Ettekirjutuse täitmata jätmise korral võib rakendada asendustäitmist või sunniraha asendustäitmise ja sunniraha seaduses sätestatud korras. Andmete talletamise teenuse osutajale, Interneti-ühendust pakkuvale üldkasutatava elektroonilise side teenuse osutajale, meediateenuse osutajale, telefoniteenuse osutajale, mobiiltelefoniteenuse osutajale ning makseteenuse pakkujale tehtava ettekirjutusega rakendatava sunniraha ülemmäär on 320 eurot. Üldkasutatava andmesidevõrgu kaudu teabe edastamise või üldkasutatavale andmesidevõrgule juurdepääsuteenust osutavale isikule või maksevahendajale tehtava ettekirjutusega rakendatava sunniraha ülemmäär on 320 eurot.
(4) Ettekirjutuse tegija kannab käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud ettekirjutuse andmed majandustegevuse registrisse vastavalt majandustegevuse registri seaduse § 9 lõigetele 1 ja 2.
(1) Hasartmängukorraldaja poolt täiendava reservkapitali moodustamise või kasutamise nõuete rikkumise eest –
(1) Hasartmängukorraldaja poolt Maksu- ja Tolliametile hasartmängu korraldamise aruande tähtpäevaks esitamata jätmise, samuti hasartmängukorraldaja raamatupidamisele käesolevas seaduses esitatud nõuete rikkumise eest –
(1) Hasartmängukorraldajas osaluse omandamisest Maksu- ja Tolliametile eelnevalt teatamata jätmise või nõuetele mittevastavalt hasartmängukorraldajas osaluse omandamise, selle võõrandamise või hasartmängukorraldaja kontrollitavaks äriühinguks muutmise eest, samuti hasartmängukorraldajas hääleõiguse või muude kontrolli võimaldavate õiguste teostamise eest –
(1) Vabariigi Valitsuse määratud mittetulundusühingu poolt toto korraldamisel, kus sündmus, mille suhtes mängija ennustuse teeb, on hobuste võiduajamise tulemus, saadud tulu kasutamine eesmärgil, mis ei ole otseselt suunatud hobusekasvatuse või hobumajanduse edendamisele –
(1) Vabariigi Valitsuse määratud mittetulundusühingu või sihtasutuse poolt loterii korraldamisest saadud toetuse kasutamine eesmärgil, mis ei toeta mittetulundusühingu või sihtasutuse põhikirjalise eesmärgi saavutamist, või toetuse kasutamise plaani rikkumise eest –
(1) Hasartmängu mängukohas mängijaga krediidilepingu sõlmimise eest eesmärgiga võimaldada hasartmängus panuse tegemist –
(1) Hasartmängukorraldaja poolt mängijale selge hoiatuse hasartmängudes osalemise sõltuvust tekitava iseloomu kohta või hasartmängusõltlastele abi osutavate organisatsioonide kontaktandmete esitamata jätmise eest –
§ 86. Õnnemängu mängimise piirangutega isikute nimekirja järgimata jätmine
(1) Õnnemängu mängimise piirangutega isikute nimekirja järgimata jätmise, samuti nimekirja kantud isikute andmete töötlemise eest tarbijaharjumuste uurimiseks või otseturustamiseks või andmete üleandmise eest kolmandale isikule või meetmete süsteemi, mis tagab, et nimekirja kantud isikut ei lubata õnnemänge mängima, kehtestamata jätmise eest –
(1) Hasartmängukorraldaja poolt hasartmängu kaughasartmänguna korraldamisel käesoleva seaduse §-s 53 nimetatud kohustuste täitmata jätmise eest –
(1) Majandustegevuse registris registreerimata kaubandusliku loterii korraldamise eest, samuti kaubandusliku loterii korraldamise eest muul eesmärgil kui kauba või teenuse müügi edendamiseks või kauba, teenuse või nende pakkuja reklaamimiseks –
(2) Käesoleva seaduse §-s 74, §-des 82–91 ja 98–100 sätestatud väärtegude kohtuväline menetleja on ka politseiasutus.
(3) Käesoleva seaduse §-s 96 sätestatud väärteo kohtuväline menetleja on ka Tarbijakaitseamet.
(4) Maksu- ja Tolliamet või kohus võib konfiskeerida käesoleva seaduse §-des 74–100 sätestatud süüteo toimepanemise vahetuks objektiks olnud eseme vastavalt karistusseadustikule.
(5) Politseiasutus võib konfiskeerida käesoleva seaduse §-s 74 ja §-des 82–91 ja 98–100 sätestatud väärtegude toimepanemise vahetuks objektiks olnud eseme vastavalt karistusseadustikule.


text:
Euroopa Inimõiguste Kohtu lahendid 29. jaanuar – 04.veebruar 2018 - Riigi Teataja
Euroopa Inimõiguste Kohtu lahendid 29. jaanuar – 04.veebruar 2018
Prokuröri otsust tühistada tingimuslik vabastamine kinnipidamisasutusest peab olema võimalik vaidlustada kohtus
Etute vs Luksemburg, kohtuotsus 30.01.2018, avaldus nr 18233/16
Kaebaja on Nigeeria kodanik, kellele määrati 2010. aasta novembris karistuseks uimastikaubanduse eest 30-kuuline vangistus Kaebaja vabastati tingimuslikult vanglast 04.03.2013. 29.10.2015 andis eeluurimiskohtunik määruse kaebaja kinnipidamiseks seoses uue uimastikuriteoga. 04.11.2015 tühistas peaprokuratuur kaebaja tingimusliku vabastamise eelmise karistuse täitmisest seetõttu, et kaebaja ei täitnud tingimusliku vabastamise tingimusi. Kaebaja esitas avalduse EIK-ile EIÕK artikli 5 lg 4 rikkumise tuvastamiseks põhjusel, et tal puudus võimalus vaidlustada peaprokuratuuri otsust.
EIÕK artikli 5 lg 4 kohaselt on kinnipeetud isikul õigus menetlusele, milles hinnatakse tema kinnipidamise õiguspärasust nii siseriikliku seaduse kui EIÕK tähenduses. Kui pärast isiku süüditunnistamist ilmnevad uued asjaolud seoses tema kinnipidamise õiguspärasusega, siis tuleb tagada menetlus kinnipidamise põhjendatuse kohtulikuks kontrolliks.
Kuivõrd tingimusliku vabastamise otsuse tühistas prokurör, siis tuli kaebajale tagada kohtulik menetlus kinnipidamise põhjendatuse kontrollimiseks. Seda vastustava riigi õigussüsteem ei võimaldanud.
Kinnipidamise otsustamine standardses sõnastuses on vastuolus EIÕK-ga
Stepan Zimin vs Venemaa, kohtuotsus 30.01.2018, avaldused nr 63686/13 ja 60894/14
06.05.2012 toimus Moskvas meeleavaldus väidetavate rikkumiste vastu presidendivalimistel. Kogunemise ajal Bolotnaja väljakul toimus kokkupõrge meeleavaldajate ja politseinike vahel. Kaebaja peeti kinni 28.05.2012 kahtlustatuna osalemises massilistes korratustes ja vägivallas võimuesindajate vastu. Ta oli kinnipeetav kohtueelse menetluse ajal kuni süüdimõistmiseni 2014. aasta veebruaris. Talle määrati vangistus 3 aastat ja 6 kuud. Kaebaja avaldus EIK-ile oli EIÕK artikli 3 rikkumise tuvastamiseks seoses paigutamisega klaas- ja metallpuuri esimese ja teise astme kohtus. Kaebaja viitas ka artiklite 5 lg-te 3 ja 4 ning artikli 11 rikkumisele.
EIK on juba tuvastanud transporditingimuste osas EIÕK artikli 3 rikkumise avalduses, mis esitati kaebaja kaaskohtualuse poolt. Puudus alus seisukohta muuta. Korduvuse argumendist tulenevalt tuvastas EIK seoses klaaspuuri paigutamisega ühe kohtusaali osas rikkumise, kuid teise osas mitte. EIK ei korda sisulisi argumente.
Kaebaja kinnipidamine otsustati kollektiivse meetodi alusel – kõigi meeleavaldusel osalenute osas kasutas kohus standardset sõnastust. Kuivõrd kaebaja isiklikku olukord ei süvenetud, oli asjas artikli 5 lg 3 rikkumine.
Kuigi kaebaja käitumine oli kohati agressiivne ja vägivaldne, ei kaasnenud siiski sellise astmega agressiivsust, mis põhjendanuks pikaajalise vangistuse määramist. Niisugune karistus heidutab tulevikus teisi isikuid osalemast meeleavaldustel. EIK taunis kaebaja vägivaldset käitumist, kuid märkis, et toimikus puudusid tõendid tema ettekavatsetud vägivaldse käitumise kohta.
1.	EIÕK artiklite 3 (seoses transporditingimustega kohtusse ja klaaspuuri paigutamisega ühes kohtusaalis), 5 lg 3 ning 11 rikkumine;
2.	Asjas ei olnud EIÕK artikli 3 rikkumist seoses klaaspuuri paigutamisega ühes kohtusaalis;
3.	Mittevaralise kahju hüvitamiseks määras EIK 12 500 eurot.
Kohtueelse kinnipidamise pikendamisel isiku ära kuulamata jätmise eest määras EIK hüvitiseks 750 eurot
Kochan vs Türgi, kohtuotsus 30.01.2018, avaldus nr 3512/11
Kaebaja avaldus EIK-ile oli EIÕK artikli 5 lg 4 rikkumise tuvastamiseks seoses võimatusega osaleda viie kuu kestel kohtuistungitel, kus vaadati läbi tema kinnipidamise pikendamise põhjendatust.
EIK-i kohtupraktika kohaselt on 5-kuuline ajaperiood liiga pikk selleks, et otsustada kinnipidamise pikendamist ilma isikut vahetult kohtus ära kuulamata.
Ametiisiku varasemad sagedased sõidud välismaale ei ole aluseks tema kinnipidamiseks algatatud kriminaalmenetluse ajal
Korniychuk vs Ukraina, kohtuotsus 30.01.2018, avaldus nr 10042/11
Kaebaja oli 2009. aastal justiitsministri asetäitja ning saatis kirja riiklikule ettevõttele teatega, et ettevõte võib sõlmida õigusabi lepingu advokaadibürooga ilma riigihanke menetluseta. Hilisemalt ilmnes, et kaebaja tegutses ilma ministri volituseta ning riigile põhjustati sellise lepinguga rahalist kahju. Kaebaja vahistati 22.12.2010 ametivolituste ületamise süüdistuses ning ta oli ajutiselt kinnipeetav 24.-30.2012. Seejärel määras kohus tema kinnipidamise kohtueelse menetluse ajaks uurimisse sekkumise välistamise motiivil. Kaebaja esitas korduvalt kaebusi enda kinnipidamise peale. Kaebaja vabastati kinnipidamisasutusest 15.02.2011 ning talle kohaldati tõkendit elukohast mittelahkumiseks. 2011. aastal anti kaebajale amnestia. Kaebaja avaldus EIK-ile oli EIÕK artikli 5 lg-te 1 ja 3 rikkumise tuvastamiseks.
Kinnipidamise vastavus EIÕK artikli 5 lg-le 1 tuleneb ennekõike siseriikliku õigusnormi olemasolust isiku kinnipidamiseks, kuid samas ka kohaldatud normi vastavusest õiguse kvaliteedinõudele.
Isiku kinnipidamine ilma kohtu määruseta oli lubatud kolmeks päevaks ainult äärmiselt erandlikes olukordades – seoses vajadusega hoida ära või peatada kuriteo toimepanemine, või kui isik peeti kinni kuriteo toimepanemise ajal. Kuivõrd kaebaja oli väidetava teo pannud toime aasta ja kümme kuud tagasi, puudus igasugune alus toetuda eelnimetatud regulatsioonile. Seega oli ajaperioodi 22.-24.12.2010 osas artikli 5 lg 1 rikkumine. Rikkumine oli ka ajaperioodi 24.-30.12.2010 osas, sest kohtumäärus jäi üldsõnaliseks ja ebamääraseks ajutise kinnipidamise vajalikkuse osas. EIK-i arvates oli tegemist varjatud eesmärgiga anda prokuratuurile täiendavat aega kaebaja kinnipidamise põhjendatud taotluse esitamiseks.
Ka lühikese kinnipidamise põhjendamiseks tuleb esitada mõjuvad ja piisavad põhjendused. Alati tuleb kaaluda ka alternatiivseid meetmeid. Alati tuleb eelistada isiku vabastamist. Ametivõimud peavad kaaluma nii kergendavaid kui raskendavaid asjaolusid kinnipidamise otsustamisel. EIK otsustab kinnipidamise põhjendatuse üle kohtumäärustes esitatud sõnastuse alusel.
Põhjendused kaebaja kinnipidamiseks ei olnud piisavad ega mõjuvad. Kuivõrd ametivõimudele ei olnud teada kaebaja elukoht, siis ei saanud talle ette heita, et kaebajal elukoht puudub. Kaebajale saadeti kutseid ülekuulamisele ajal, millal kriminaalmenetlus ei olnud algatatud. Seetõttu ei olnud kutsed talle kohustuslikud. Kaebaja pidevad sõidud välismaale toimusid enne kriminaalmenetluse algatamist.
1.	EIÕK artikli 5 lg 1 rikkumine ajaperioodide 22.-24.12.2010 ning 24.-30.12.2010 osas ning artikli 5 lg 3 rikkumine;
2.	Mittevaralise kahju hüvitamiseks määras EIK 6 500 eurot.
Formaalne võimalus lahkuda politseijaoskonnast ei välista isikuvabaduse rikkumist
Makarenko vs Ukraina, kohtuotsus 30.01.2018, avaldus nr 622/11
Kaebaja töötas riikliku tolliteenistuse ülemana. 2009. aasta veebruaris allkirjastas kaebaja dokumendid seoses suures mahus gaasitarnega, mis hilisema teabe kohaselt toimetati riiki vastuolus Venemaa ja Ukraina ühisettevõttega sõlmitud lepinguga. Kaebajale esitati süüdistus ametiülesannete täitmata jätmises ning ta oli kinnipeetav kohtueelse menetluse ajal 2010. aasta juulist kuni 2011. aasta juulini. Aasta hiljem tunnistati ta süüdi ning teda karistati 4-aastase tingimusliku vangistusega. 2014. aastal vabastati ta kriminaalvastutusest. Kaebaja avaldus EIK-ile oli EIÕK artikli 5 lg-te 1 ja 3 rikkumise tuvastamiseks.
Kui isiku kinnipidamise fikseerimiseks ei koostata mingit dokumenti, siis on selline kinnipidamine iseenesest vastuolus EIÕK artikli 5 lg-ga 1. Puudus vaidlus selles, et kaebaja viibis politseijaoskonnas ajavahemikul kell 15.43 – 19.02 23.06.2010. aastal – pärast ülekuulamise lõppemist ning enne vahistamise määruse koostamist. Osapooled vaidlesid selle üle, kas kaebaja oli jaoskonnas vabatahtlikult või sunniviisiliselt. Kaebajal ei olnud käeraudu ning ta ei olnud valve all, kuid talle oli teatatud kriminaalmenetluse algatamisest ning tema peatsest vahistamisest. EIK nõustus kaebajaga, et tal olnuks võimatu politseijaoskonnast väljuda. Seega oli asjas artikli 5 lg 1 rikkumine vaatamata valitsuse selgitusele.
Kaebaja oli seejärel kinnipeetav üks päev uurija määruse alusel. Selline kinnipidamine oli seaduslik Ukraina seaduste kohaselt ainult erandjuhtudel – kui isik on peetud kinni kuriteo sooritamise ajal või kui temale kui kuriteo täideviijale osundavad pealtnägijad või tal on kuriteo jälgi riietel või kehal. Sellist olukorda ei olnud. Seega oli ka järgmise päeva osas artikli 5 lg 1 rikkumine.
Kohtute põhjendus kaebaja kinnipidamiseks oli vajadus hoida ära vahelesegamine uurimisse või uurimisest kõrvalehoidmine. Kohtute põhjendused jäid abstraktseks ning nad ei näidanud, millised asjaolud andsid selliseks kahtluseks alust. EIK on korduvalt tuvastanud Ukraina suhtes analoogilistes asjades EIÕK artikli 5 lg 3 rikkumisi.
1.	EIÕK artikli 5 lg 1 rikkumine seoses vabaduse võtmisega 23.06.2010 kell 15.43 kuni 19.02 ning  seoses vahistamisega alates 7.02 23.-24.06.2010 ilma kohtuniku loata; artikli 5 lg 3 rikkumine;
2.	Mittevaralise kahju hüvitamiseks määras EIK 10 000 eurot ning 2 000 eurot kulude katteks.
EIK lahendas sisuliselt 15 aastat tagasi esitatud avalduse
Pavlovici vs Moldova, kohtuotsus 30.01.2018, avaldus nr 5711/03
Nõukogude ametivõimud võõrandasid 1946. aastal õigusvastaselt kaebajate vanavanematele kuulunud kinnistud. Kaebaja vanaisa rehabiliteeriti postuumselt 1989. aastal. Kaebaja isa esitas taotluse 1996. aastal vara tagastamiseks ning kaebaja astus menetlusse isa pärijana. 2002. aastal jõustus kohtulahend vara tagastamiseks kaebajale. Kohtulahend on tänaseni täitmata. Kaebaja avaldus EIK-ile oli EIÕK artikli 6 lg 1 (kohtule juurdepääsuõigus) ning 1.protokolli artikli 1 rikkumise tuvastamiseks.
Valitsus esitas taotluse avalduse eemaldamiseks kohtuasjade nimekirjast. Kuivõrd valitsus ei viidanud konkreetsetele sammudele jõustunud kohtulahendi täitmiseks, ei rahuldanud EIK valitsuse taotlust.
Puudus igasugune alus jõuda erinevale seisukohale kohtupraktikast, kus EIK loeb jõustunud kohtulahendi mittetäitmist kohtule juurdepääsuõiguse rikkumiseks. Ametivõimud ei ole täitnud kohtulahendit mõistliku aja jooksul.
1.	EIÕK artikli 6 lg 1 (kohtule juurdepääsuõigus) ning 1.protokolli artikli 1 rikkumine;
2.	Lükata õiglase hüvitise määramise otsustamine edasi.
Kohtu sõltumatuse nõude rikkumise korral ei saa EIK spekuleerida, milline olnuks kohtulahend õiglase õigusemõistmise põhimõtte järgimise korral
Aymelek vs Türgi, kohtuotsus 30.01.2018, avaldus nr 15069/05
Kaebaja avaldus EIK-ile oli EIÕK artikli 6 lg 1 rikkumise tuvastamiseks kohtu sõltumatuse nõude mittejärgmisega, sest tema kui sõjaväelase üle mõistis kohut sõjaväekohus.
Valitsus teatas, et on teadlik EIK-i kohtupraktikast. EIK on varasemalt tuvastanud rikkumisi analoogilistes asjades, sest kohtu koosseis määrati sõjaväelise hierarhia korras.
EIK ei rahuldanud varalise kahju nõuet, sest ei saanud spekuleerida, milline olnuks kohtulahend sõltumatuse nõude järgimise korral.
2.	Mittevaralise kahju hüvitamiseks määras EIK 1 500 eurot.
Kohtukulude hüvitamise nõue on EIÕK kaitsealas
Brajović jt vs Montenegro, kohtuotsus 30.01.2018, avaldus nr 52529/12
Kaebajad on Montenegro kuus kodanikku, kes olid kannatanud kriminaalmenetluses, milles kohtualune tunnistati süüdi. Nad esitasid 2009. aastal kohtule taotluse nende kohtukulude hüvitamiseks, kuid kohus ei ole selle taotluse osas võtnud kunagi seisukohta. Kaebajate avaldus EIK-ile oli EIÕK artikli 6 lg 1 (kohtule juurdepääsuõigus) rikkumise tuvastamiseks.
Montenegro seaduste kohaselt võisid ainult kohtualune ja tema esindaja esitada nõude tsiviilkohtule kohtukulude hüvitamiseks siis, kui kriminaalkohus ei otsustanud kulude hüvitamise nõuet. Kaebajad esitasid avalduse EIK-ile siis, kui neile sai teatavaks, et siseriiklikud kohtud ei tegele kaebuse läbivaatamisega.
Kohtukulude hüvitamise nõue oli selgelt EIÕK artikli 6 lg 1 kaitsealas. Puudus vaidlus selles, et nende nõude osas puudub kohtulahend. Seetõttu on kaebajad jäänud ilma võimalusest saada enda nõude osas sisuline kohtulahend.
1.	EIÕK artikli 6 rikkumine.
Võtmetunnistaja kehakeele jälgimine annab kohtule võimaluse hinnata tema usaldusväärsust
Boyets vs Ukraina, kohtuotsus 30.01.2018, avaldus nr 20963/08
Kaebaja üle toimus kriminaalkohtumenetlus altkäemaksu süüdistuses. Kohtulahend toetus olulises osas tunnistaja ütlustele, kes oli politseile teatanud altkäemaksust ning teinud seejärel ametivõimudega koostööd. Kaebajal ei olnud menetluse käigus võimalust seda tunnistajat küsitleda. Kaebaja avaldus EIK-ile oli EIÕK artikli 6 lg-te 1 ja 3 “d” rikkumise tuvastamiseks.
Süüdistatavale tuleb üldreeglina anda võimalus esitada süüdistuse tunnistajale küsimusi kas nende andmise ajal või hiljem. Kui tunnistaja ei ilmu kohtusse, ei too see iseenesest kaasa menetluse ebaõiglust. Lähtuda tuleb sellest, kas ütlused olid süüdimõistmiseks otsustavad ning kas kaitseõigust tasakaalustati. Mida kaalukam tunnistus, seda kaalukamad peavad olema ka tasakaalustavad meetmed.
Kuigi ametivõimud astusid teatud samme võtmetunnistaja M. leidmiseks ja kohtuistungile toimetamiseks, ei teinud nad piisavalt pingutusi. Piirduti teadmisega, et M. müüs enda maja ning asus elama Venemaale. Ametivõimud ei pöördunud Venemaa ametivõimude poole M.-i leidmiseks ning ei kontrollinud ka kaebaja vihjet, et M.-i poeg elas jätkuvalt emale kuulunud majas. Kuigi ametivõimud ei teinud kõike endast olenevat M.-i ilmumise tagamiseks, ei too see automaatselt kaasa kohtumenetluse vastuolu õiglase õigusemõistmise põhimõttele. M-i ütlused olid otsustavad kaebaja süüditunnistamisel. Seetõttu tuli tähelepanelikult uurida tasakaalustavaid meetmeid. Seejuures on oluline, kas siseriiklik kohus käsitles puudunud tunnistaja ütlusi ettevaatlikult ning märkis, et selliste ütluste kaal on väiksem. Kohaldatav metoodika on: esiteks, kas asjas oli sellise tunnistaja ütlusi kinnitavaid tõendeid; teiseks, kas süüdistataval või tema kaitsjal oli võimalik küsitleda tunnistajat kohtueelse uurimise ajal; kolmandaks, kaitsel oli võimalik kohtuistungi ajal esitada tunnistajale küsimusi kirjalikult; neljandaks, kas süüdistataval oli võimalik esitada enda versioon ning seada kahtluse alla tunnistaja usaldusväärsus.
M.-i tunnistuses ei olnud informatsiooni selle kohta, miks ja kuidas ta politsei poole pöördus. Selline asjaolu tekitab isiku usaldusväärsuses kahtlusi ning kohtul tulnuks seda aspekti uurida, kuid kohus seda ei teinud. Kuivõrd kaebajal puudus võimalus M.-i küsitleda, siis ei saanud kohus jälgida M.-i kahekeelt, mis omakorda andnuks võimaluse hinnata tema usaldusväärsust.
1.	EIÕK artikli 6 lg-te 1 ja 3”d” rikkumine;
Eluaegse vangistuse määramise võimalikkuse korral tuleb isikule igal juhul tagada kaitsja riigi kulul
Radchenko vs Ukraina, kohtuotsus 01.02.2018, avaldus nr 39555/07
Kaebaja tunnistati süüdi raskes isikuvastases kuriteos ning teda karistati eluaegse vangistusega. Menetluses ülemkohtus ei olnud kaebajal kaitsjat ning ta ei osalenud ka ise kohtuistungil. Tema avaldus EIK-ile oli EIÕK artikli 6 lg-te 1 ja 3 “c” rikkumise tuvastamiseks.
Kohtualusele tuleb tagada kaitsja riigi kulul siis, kui isikul endal puuduvad vahendi kaitsjale maksmiseks ning kaitsja osalemine on õigusemõistmise huvides. Kuivõrd kaebajale määrati riigi kulul kaitsja madalama astmete kohtumenetlustes, siis oli ametivõimudele teada tema rahaline olukord. Kuivõrd talle võidi määrata eluaegne vangistus, siis oli kaitsja määramine ka selgelt õigusemõistmise huvides. Ülemkohtul oli pädevus mitte ainult uurida materiaalõiguse kohaldamist, vaid võtta ka seisukoht uurimise igakülgsuse osas. Seega pidanuks kaebajale tagama ülemkohtu menetluses kaitsja. EIK on korduvalt tuvastanud kaitseõiguse rikkumisi seoses kohtualuse mitteosalemisega ülemkohtu istungil siis, kui istungil osales prokurör.
2.	Rikkumise tuvastamine oli piisav õiglane hüvitis;
3.	Kulude katteks määras EIK 1 000 eurot.
Anonüümsele võtmetunnistajale kohtu kaudu kirjalikult küsimuste esitamine ei ole piisav kaitseõiguse tasakaalustamiseks
Asani vs Endine Jugoslaavia Makedoonia Vabariik, kohtuotsus 01.02.2018, avaldus nr 27962/10
Kumbki kaebaja kannab eluaegset vanglakaristust. Kaebajad peeti kinni 2007. aastal pärast Skopje lähistel toimunud automaatrelvadest tulistamist, mille käigus said surma kolm last ning kuus inimest raskeid kehavigastusi. Kaks tunnistajat osundasid kaebajatele kui mõrvade toimepanijatele, kuid kohus tagas nende anonüümsuse julgeoleku kaalutlustel. Kaebaja kaitsjad said esitada ainult kirjalikke küsimusi. Kohus võttis toimikusse kaebajaid ründajatena tuvastanud ütlused ka kolmandalt tunnistajalt, kes ei ilmunud kohtusse. Kaebajate avaldus EIK-ile oli EIÕK artikli 6 lg-te 1 ja 3 “d” rikkumise tuvastamiseks.
Anonüümse ja puuduva tunnistajaga seotud olukorrad ei ole identsed, kuid samas ei ole need ka põhimõtteliselt erinevad, sest mõlemast tuleneb kaitseõiguse piiramine. Igale süüdistatavale tuleks tagada põhiõigus seada kahtluse alla tema vastu kogutud tõendeid. See tähendab seoses tunnistajatega, et süüdistatav mitte üksnes ei pea teadma nende isikuid, vaid tal peaks olema ka võimalus kontrollida nende usaldusväärsust, sh esitada neile küsimusi enda juuresolekul. Kui süüdistataval ei ole sellist võimalust, siis peab kohus kohaldama tasakaalustavaid meetmeid. Mida kaalukam on tunnistus, seda kaalukamad peavad olema tasakaalustavad meetmed.
Kui kohtumenetluses annab ütlusi anonüümne tunnistaja, siis on kaitsel keeruline esitada seisukohti selle kohta, kas ja miks tunnistaja valetab. Sellises olukorras tuleb siiski menetluse õigluse üle otsustamiseks kasutada sama metoodikat, mida kohtusse mitteilmunud tunnistaja puhul, kelle isik on teada. Esiteks tuleb uurida, kas tunnistaja anonüümsuseks olid piisavad põhjused. Teiseks tuleb uurida, kas tegemist oli määravate tõenditega. Kolmandaks tuleb uurida piisavate tasakaalustavate meetmete kohaldamist.
Kohaldades neid põhimõtteid käesolevale asjale nõustus EIK siseriiklike kohtutega, et anonüümsete tunnistajate kaitse eesmärk oli piisavalt põhjendatud. Kahe anonüümse tunnistaja ütlused olid määravad, sest nad olid ainsad pealtnägijad. Kuigi kohus andis võimaluse esitada anonüümsetele tunnistajatele küsimusi kohtu kaudu, ei pidanud EIK seda piisavaks tasakaalustavaks meetmeks.
1.	EIÕK artikli 6 lg-te 1 ja 1 “d” rikkumine;
2.	Jätta kahju hüvitamise nõue rahuldamata.
Last õigusvastaselt pikka aega enda juures hoidva vanema vastu tuleb kaaluda kriminaalmenetluse algatamist
Edina Tóth vs Ungari, kohtuotsus 30.01.2018, avaldus nr 51323/14
Kaebaja abikaasa võttis nende ühise 2-aastase lapse enda juurde elama. Vaatamata abielulahutusele ning sellele, et laps määrati kohtulahendiga kaebaja juurde elama, ei õnnestunud kaebajal lapsega kohtuda enne tema 11-aastaseks saamist. Ametivõimud väitsid, et neil ei läinud korda teha kindlaks kaebaja endise abikaasa elukohta. Kaebaja avaldus EIK-ile oli EIÕK artikli 8 rikkumise tuvastamiseks seoses ametivõimude suutmatusega tagada lapse elukoht tema juures.
Lapse ja tema vanema suhe on EIÕK artikli 8 kaitsealas. Lapsevanemal on õigus eeldada, et riik astub kohaseid samme tema ja lapse ühendamiseks. Seejuures on jõu kasutamine äärmuslik võimalus. Kui laps on elanud pikemat aega teise vanema juures, siis ei ole mõeldav lapse kohene andmine teise vanema juurde elama ning tuleb kohaldada ettevalmistavaid meetmeid.
Ungari ametivõimud ei tegutsenud vajaliku hoolsusega. Neile oli teada teise vanema elukoht, kuid nad rahuldusid tema selgitusega, et laps ei ela tema juures. Samuti ei uuritud, millistes koolides täitis laps koolikohustust. EIK taunis kriminaalmenetluse mittealgatamist teise vanema vastu seoses lapse elukoha õigusvastase muutmisega ning alimentide mittemaksmisega.
2.	Mittevaralise kahju hüvitamiseks määras EIKJ 12 500 eurot ning 3 800 eurot kulude katteks.
Last ei pea Haagi lapseröövi konventsiooni alusel tagastama, kui ta on küpses eas ja väljendab selget soovi enda elukoha osas
M.K. vs Kreeka, kohtuotsus 01.02.2018, avaldus nr 51312/16
Kaebaja (naine) on Rumeenia kodanik, kes elab Prantsusmaal. Tal on kaks poega (I. sündinud 2000 ning A. sündinud 2003) abielust A.V.-ga. Pojad ning A.V. elavad Kreekas. Kaebajale määras Kreeka kohus ainuhooldusõiguse A. üle, kuid A.V. keeldus 2015. aastal pärast A. külaskäiku Lihavõtete ajal last kaebaja juurde tagasi saatmast. Kaebaja saavutas kohtulahendi A. tagastamiseks Prantsusmaale Haagi lapseröövi konventsiooni alusel, kuid A. väljendas Kreeka ametivõimudele (kohus, sotsiaaltöötajad ja psühholoogid)  selget soovi mitte naasta. Ta selgitas, et ta on kogu aeg soovinud elada Kreekas, kus ta on lõpetanud üldhariduskooli. Prantsusmaal on ta üksildane ning vanemate vaheline konflikt on teda väsitanud. Ametivõimud ei saatnud A.-d tagasi. Kaebaja avaldus EIK-ile oli EIÕK artikli 8 rikkumise tuvastamiseks.
Kaebaja poeg A. väljendas ametivõimudele selget soovi elada Kreekas. Psühholoog soovitas vendi mitte lahutada. Kaebaja ja laste isa suhted olid vaenulikud ning ametivõimudel ei läinud korda neid lepitada. A. oli vanuses, kus ta mõistab ümbritsevat. Tema soov jääda elama Kreekasse oli seetõttu oluline asjaolu. Haagi lapseröövi konventsiooni artikli 13 kohaselt võivad ametivõimud keelduda lapse tagastamisest siis, kui ta on küpses eas ning tema seisukohtade arvestamine on mõistlik. Kohtulahend lapse tagastamiseks ei käsitlenud A. perekonna situatsiooni, eriti vendade vahelist lähedast suhet. Aastaga pärast kohtulahendit oli olukord oluliselt muutunud. Seega ei jätnud Kreeka ametivõimud endi kohustusi täitmata.
Lapse mõlemate vanemate kinnipidamise korral võib kohtunik eeldada, et vanem tõstatab vajadusel lapse eest hoolitsemise küsimuse
Hadzhieva vs Bulgaaria, kohtuotsus 01.02.2018, avaldus nr 45285/12
Kaebaja oli 14-aastane, kui tema mõlemad vanemad peeti kinni ning ta jäeti ilma järelevalveta. Kaebaja avaldus EIK-ile oli EIÕK artikli 8 rikkumise tuvastamiseks seoses tema jätmisega ilma hoolitsuseta kaheks nädalaks ajal, millal tema vanemad olid kinnipeetud.
EIÕK artiklist 8 tuleneb vastustavale riigile kohustus korraldada alaealise lapse eest hoolitsus ajal, millal tema vanemad on kinnipeetud. Kuivõrd kaebaja oli 14-aastane, siis oli tema heaolu selgelt ohustatud vanemate kinnipidamise järgselt. Politsei ei teatanud asjakohastele institutsioonidele kaebaja jäämisest üksinda koju.
Esimene kohtuistung seoses kaebaja vanemate kinnipidamisega toimus 06.12.2002. Neid esindas advokaat. Kaebaja vanemad olid mõlemad haritud ning jõukad isikud. Kumbki ei tõstatanud kohtuistungil küsimust kaebaja olukorrast. Seetõttu võisid ametivõimud eeldada, et kaebaja eest hoolitsemine on tagatud.
1.	EIÕK artikli 8 rikkumine ajaperioodi suhtes enne 06.12.2002;
2.	Asjas ei olnud EIÕK artikli 8 rikkumist ajaperioodi suhtes pärast 06.12.2002;
Mittevaralise kahju hüvitamiseks määras EIK 3 600 eurot ning 5 260 eurot kulude katteks.
Sõnavabaduse piiramist avaliku moraali kaitse kaalutlusel tuleb detailselt põhjendada
Sekmadienis Ltd vs Leedu, kohtuotsus 30.01.2018, avaldus nr 69317/14
Kaebaja on Vilniuses tegutsev ettevõte, mis 2012. aasta septembris ja oktoobris viis läbi reklaamikampaania, milles kasutati mehe ja naise modelle, keda nimetati Jeesuseks ja Mariaks. Kampaanias kasutati loosungeid “Jeesus, millised on Su püksid!”, “Kallis Maria, milline kleit!” Tarbijakaitse agentuurile esitati palju kaebuseid reklaamide sisu osas. Agentuur palus Leedu Piiskoppide Konverentsi seisukohta, mille kohaselt oli konverentsi poole pöördunud ligikaudu 100 usklikku, kelle meelest oli reklaam vastuolus avaliku moraalitundega. Kaebaja selgitas, et sõnade “Jeesus” ja “Maria” kasutamine oli leedu keeles levinud ja seda just igapäevases kõnepruugis mitteusulises kontekstis. Sellele vaatamata määras agentuur kaebajale rahatrahvi 580 eurot avaliku moraaliga vastuolus reklaami levitamise eest. Ülemkohus asus seisukohale, et reklaam oli vastuolus üldiselt omaksvõetud moraali ja eetiliste normidega. Kaebaja avaldus EIK-ile oli EIÕK artikli 10 rikkumise tuvastamiseks.
EIK-ile ei olnud selge, kas kaebaja pidi ette nägema, et tema reklaamid rikuvad reklaamiseaduse muudatust, mis keelas reklaamides halvakspanu ususümbolite vastu. Sõnavabadusse sekkumisel oli legitiimne eesmärk – kristlikust usutunnistusest tuleneva moraali kaitse ning üldiselt isikute õiguste kaitse.
Kuivõrd reklaam ei olnud äärmuslikult solvav ning ei kutsunud üles vägivallale, siis tulnuks kohtutel esitada selged põhjendused, miks nende meelest oli reklaam vastuolus avaliku moraaliga. EIK leidis, et kohtute põhjendused jäid üldsõnaliseks ja ebamääraseks. Kohtud ei vastanud kaebaja väitele, et sõnad “Jeesus” ja “Maria” on osaks igapäevaselt kasutatavast leedu keelest. EIK kritiseeris seda, et ametivõimud palusid üksnes katoliku kiriku seisukohta ning ei pöördunud teiste usuorganisatsioonide poole.
Sõnavabaduse kaitsealas on ka šokeerivad seisukohad. Ligikaudu 100 isiku seisukoht ei ole piisav argument rahatrahvi kohaldamiseks. Leedu valitsus väitis, et suurem osa Leedu elanikkonda tundis end solvatuna. EIK vastas seisukohaga, et isegi kui see nii oli, siis vähemuse õiguste kaitse ei saa sõltuda enamuse poolt nende õiguste aktsepteerimisest.
EIK leidis, et ametivõimud ei saavutanud erinevate huvide vahel mõistlikku tasakaalu.
2.	Varalise kahju hüvitamiseks määras EIK 580 eurot.
Koduvate kaebust puhul ei korda EIK sisulist argumentatsiooni
Aksoy vs Türgi, kohtuotsus 30.01.2018, avaldus nr 37546/08
Kaebaja kandis vabaduskaotuslikku karistust ning kirjutas justiitsministrile kirja, milles nimetas Kurdi Rahvusliku Tööpartei liidrit Öcalani lugupeetud isikuks. Talle kohaldati distsiplinaarkaristusena paigutamine 11 päevaks üksikvangistusse. Kaebaja avaldus EIK-ile oli EIÕK artikli 10 rikkumise tuvastamiseks.
EIK on korduvalt tuvastanud rikkumisi analoogilistes asjades ning puudus alus seisukohta muuta.
2.	Mittevaralise kahju hüvitamiseks määras EIK 2 500 eurot ning 750 eurot kulude katteks.
Parlamendisaadiku trahvimine kohtusüsteemi usaldusväärsuse õõnestamise eest oli proportsionaalne
Meslot vs Prantsusmaa, otsus avalduse vastuvõetavuse kohta 09.01.2018, avaldus nr 50538/12
Kaebaja oli kõnealusel aja Prantsusmaa Parlamendi saadik. 2007. aastal valimiskampaania ajal toimunud üritusel väljendas kaebaja enda põlgust nii ühe prokuröri kui ühe kohtuniku vastu, nimetades neid poliitilisteks komissarideks ning tegi etteheiteid vasakpoolse poliitika toetamises. Kaebaja tunnistati süüdi kohtu solvamise eest ning talle määrati karistuseks rahatrahv 700 eurot, kohustus hüvitada mittevaraline kahju summas 1 euro ning tasuda vastaspoole kulud summas 3 588 eurot. Edasikaebe menetlus ei olnud talle edukas. Kaebaja avaldus EIK-ile oli EIÕK artikli 10 rikkumise tuvastamiseks.
Kaebaja sõnavabadusse sekkumiseks oli õiguslik alus ning sellel oli legitiimne eesmärk – teiste isikute reputatsiooni kaitse ning õigusemõistmise autoriteedi austamine. Kohtuniku vastu suunatud kriitika lubatavuse piirid on avaramad võrreldes eraisikutega, v.a eriti põhjendamatud rünnakud. Prantsusmaa ringkonnakohus märkis, et kaebaja väljendid ründasid kohtuniku isikut ning seadsid kahtluse alla tema sõltumatuse. EIK leidis, et vaatamata poliitilisele kontekstile ei olnud kaebaja algatatud vaidlus objektiivselt võttes vajalik avalikkuse teavitamise eesmärgil. Kaebaja väljenditel puudus piisav faktiline aluspõhi. Kaebajal puudus igasugune alus väita, et kohtunik tegi ebaprofessionaalseid otsuseid. Seega leidsid siseriiklikud kohtud põhjendatult, et kaebaja ründas õigusemõistmise sõltumatust ja autoriteeti ja seeläbi õõnestas avalikkuse usaldust kohtusüsteemi suhtes. Kaebajale kohaldatud sanktsioon ei olnud raske.
Pikaajaline vanglakaristus meeleavaldusel vägivaldse käitumise eest heidutab tulevikus teisi isikuid realiseerimast enda õigust kogunemistele
Polikhovich vs Venemaa, kohtuotsus 30.01.2018, avaldused nr 62630/13 ja 5562/15
Kaebaja kinnipidamine otsustati kollektiivse meetodi alusel – kõigi meeleavaldusel osalenute osas kasutas kohus standardset sõnastust. Kuivõrd kaebaja isiklikku olukorda ei süvenetud, oli asjas artikli 5 lg 3 rikkumine.
Kuigi kaebaja käitumine oli kohati agressiivne ja vägivaldne, ei kaasnenud siiski sellise astmega agressiivsust, mis põhjendanuks pikaajalise vangistuse määramist. Niisugune karistus heidutab tulevikus teisi isikuid osalemast meeleavaldustel.
2.	Asjas ei olnud EIÕK artikli 3 rikkumist seoses klaaspuur paigutamisega ühes kohtusaalis;
Kolmeaastane vangistus osalemise eest vägivaldsel meeleavaldusel oli ebaproportsionaalne
Barabanov vs Venemaa, kohtuotsus 30.01.2018, avaldused nr 4966/13 ja 5550/15
06.05.2012 toimus Moskvas meeleavaldus väidetavate rikkumiste vastu presidendivalimistel. Kogunemise ajal Bolotnaja väljakul toimus kokkupõrge meeleavaldajate ja politseinike vahel. Kaebaja peeti kinni 28.05.2012 kahtlustatuna osalemises massilistes korratustes ja vägivallas võimuesindajate vastu. Ta oli kinnipeetav kohtueelse menetluse ajal kuni süüdimõistmiseni 2014. aasta veebruaris. Talle määrati vangistus 3 aastat ja 7 kuud. Kaebaja avaldus EIK-ile oli EIÕK artikli 3 rikkumise tuvastamiseks seoses paigutamisega klaas- ja metallpuuri esimese ja teise astme kohtus. Kaebaja viitas ka artiklite 5 lg-te 3 ja 4 ning artikli 11 rikkumisele.
Artikli 3 osas seoses paigutamisega klaas- ja metallpuuri kohtutes ei olnud avaldus vastuvõetav. Kaebaja ei esitanud isegi üldistatult teavet selle kohta, kas ta oli klaas- või metallpuuris ning millised olid selle parameetrid, kas puur oli ventileeritud ning kas tal oli võimalik segamatult suhelda kaitsjaga.
Kaebaja kinnipidamine kohtueelses menetluses otsustati koos paljude teiste isikutega üldistatud kujul ja standardses sõnastuses. Kohus toetus peamiselt süüdistuse raskusele, kuid ei süvenenud kaebaja individuaalsesse olukorda. Nn kollektiivsed kinnipidamismäärused on vastuolus artikli 5 lg-ga 3.
Kinnipidamise määrustele esitatud kaebuste läbivaatamiseks kulus 23, 25 ja 20 päeva. EIK-i arvates ei vastanud selline ajaperiood kiire menetluse nõudele ja tuvastas artikli 5 lg 4 rikkumise.
Seoses väitega kogunemiste õiguse realiseerimise rikkumise kohta leidis EIK, et kaebaja kinnipidamine ja kriminaalmenetlus tema vastu tulenesid seadusest ning nendel oli legitiimne eesmärk – korratuste ärahoidmine ning teiste isikute õiguste kaitse.
EIK pidas karistust põhjendamatult raskeks. Puudus igasugune teave selle kohta, et kaebaja soovinuks osaleda korratustes. Kindlasti ei olnud ta organisaator. Valitsuse esitatud väited ei olnud piisavad põhjendamaks kolmeaastast vangistust.
1.	EIÕK artikli 5 lg-te 3 ja 4 ning artikli 11 rikkumine;
2.	Mittevaralise kahju hüvitamiseks määras EIK 10 000 eurot ning 300 eurot kulude katteks.
Kriminaalsanktsioon ei ole vajalik isiku suhtes, kes ei käitunud meeleavaldusel vägivaldselt
Yigin vs Türgi, kohtuotsus 30.01.2018, avaldus nr 36643/09
Kaebaja osales kogunemisel, kus loeti ette avaldus Abdullah Öcalani toetuseks. Kaebajale esitati süüdistus kuulumises terroristlikku organisatsiooni. Talle määrati karistuseks 10-kuuline vangistus, kuid selle väljakuulutamine lükati tingimuslikult edasi. Kaebaja avaldus EIK-ile oli EIÕK artikli 11 rikkumise tuvastamiseks.
Kaebaja süüditunnistamine oli sekkumine tema kogunemiste vabadusse. EIK möönis, et ametivõimud ilmselt tegutsesid legitiimsel eesmärgil rahvusliku julgeoleku kaitseks. Siiski ei olnud kriminaalsanktsioon vajalik demokraatlikus ühiskonnas. Kaebaja ei käitunud vägivaldselt ning ei kutsunud üles vägivallale. Kohtud ei esitanud mõjuvaid ja piisavaid põhjendusi kaebaja süüditunnistamiseks.
2.	Mittevaralise kahju hüvitamiseks määras EIK 2 500 eurot ning 1 135 eurot kulude katteks.
Ebapiisavad rahalised vahendid ei vabanda ratastoolis üliõpilasele ülikooli ruumidele juurdepääsu mittevõimaldamist
Enver Sahiv vs Türgi, kohtuotsus 30.01.2018, avaldus nr 23065/12
Kaebaja sattus õpingute ajal Firati Ülikoolis esimesel kursusel õnnetusse, mille tulemusena on ta jalgadest halvatud. Kaks aastat pärast õnnetust palus kaebaja ülikoolil tagada talle juurdepääs ülikooli ruumidesse selleks, et ta saaks enda õpinguid jätkata. Ülikooli administratsioon keeldus viitega rahaliste vahendite puudusele ning aja vähesusele. Administratsioon pakkus võimalust määrata kaebajale personaalne abiline ruumidesse pääsu tagamiseks, millest kaebaja keeldus viitega enda privaatsusele. Kaebaja avaldus EIK-ile oli EIÕK 1.protokolli artikli 2 (õigus haridusele) ning artikli 14 rikkumise tuvastamiseks.
Viide rahalistele raskustele kaebajale juurdepääsu tagamiseks vajalikesse ruumidesse ei ole vastuvõetav. EIÕK kaitseb inimväärikust ja vabadust, mis tähendab igaühele võimalust elada sõltumatult teistest. Igaühele tuleb tagada võimalus ennast väärtustada, mis on EIÕK süsteemis võtmetähtsusega. Seega oli ülikooli administratsiooni ettepanek määrata kaebajale personaalne abiline vastuolus kaebaja sooviga elada teistest sõltumatult.
Ülemkohus ei lähtunud asja lahendamisel erinevate huvide tasakaalustamise põhimõttest. Kohus piirdus seisukohaga, et ülikoolil ei lasu kohustust tagada ruumidesse juurdepääs ratastoolis isikutele seetõttu, et kõnealune hoone ehitati enne 1998. aastal jõustunud uute ehituseeskirjade vastuvõtmist. Ülemkohus pidas sobivaks kaebajale abilise määramist, kuid ei hinnanud sellise lahenduse kokkusobivust inimõiguste austamise põhimõttega. Kohus ei analüüsinud, kuidas oleks kaebaja saanud jätkata enda õpinguid viisil, kus tema tingimused on lähedased teiste üliõpilaste tingimustele ning sellega ei kaasne ülikooli juhtkonnale ebamõistlikku koormust.
Ametivõimud ei tegutsenud kaebaja olukorra lahendamiseks vajaliku hoolsusega.
1.	EIÕK artikli 14 rikkumine koosmõjus 1.protokolli artikliga 2;
2.	Mittevaralise kahju hüvitamiseks määras EIK kaebajale 10 000 eurot ning 2 952 eurot kulude katteks.
Kui kaebaja sureb ja tal pole pärijaid, lõpetab EIK reeglina menetluse
Siláśová jt vs Slovakkia, kohtuotsus (revisjon) 30.01.2018, avaldus nr 36140/10
28.06.2016 kohtulahendis tuvastas EIK 1.protokolli artikli 1 rikkumise seoses rendipiirangutega 20 kaebajale kuulunud maavalduse suhtes. Kohus määras varalise kahju hüvitamiseks kaebajatele ühiselt 67 030 eurot, igale kaebajale mittevaralise kahju hüvitamiseks 200 eurot ning ühiselt kulude katteks 2 000 eurot. Valitsus teatas EIK-ile, et üks kaebaja suri enne kohtulahendi tegemist ning palus revisjoni.
EIK-i tava kohaselt eemaldab ta kohtuasjade nimekirjast avalduse sellise surnud kaebaja osas, kellel ei ole pärijaid või kui pärijad on avaldanud soovi menetlust mitte jätkata. Puudusid erilised asjaolud, mis tinginuks menetluse jätkamist.
1.	Eemaldada kohtuasjade nimekirjast avaldus ühe kaebaja osas:
2.	Määrata teistele kaebajatele ühiselt varalise kahju hüvitamiseks 66 450 eurot ning kulude katteks 2 000 eurot, igale kaebajale mittevaralise kahju hüvitamiseks 200 eurot.
Kaitseõiguse pöördumatu rikkumise korral on kõige kohasem hüvitis asja uus kohtulik arutamine
Kaplan vs Türgi, kohtuotsus 30.01.2018, avaldus nr 13807/08
Kaebaja suhtes toimus kriminaalmenetlus seoses kahtlusega kuulumises terroristlikku organisatsiooni. Kohtueelsel uurimisel ei tagatud talle juurdepääsu kaitsjale. Esimese astme kohus toetus süüditunnistamisel politseile antud ütlustele, mis kaebaja väite kohaselt saadi sunniviisiliselt. Tema avaldus EIK-ile oli EIÕK artikli 6 lg-te 1 ja 3 “c” rikkumise tuvastamiseks.
Valitsus ei esitanud veenvaid argumente selle kohta, et kaitsjale juurdepääsu takistamine kohtueelsel uurimisel ei rikkunud pöördumatult kaitseõigust. Kassatsioonikohus vaatas asja läbi formaalselt ning ei heastanud kaitseõiguse rikkumist.
Kõige kohasem hüvitis oleks asja uus kohtulik arutamine.
2.	Rikkumise tuvastamine oli piisav õiglane hüvitis, kulude katteks määras EIK 850 eurot.
Ametivõimude tegevusetuse tõttu grupivägistamise ohvriks langenud naisele määras EIK mittevaralise kahju hüvitamiseks 30 000 eurot
V.C. vs Itaalia, kohtuotsus 01.02.2018, avaldus nr 54227/14
Kaebaja on 1997. aastal sündinud naine, kes vahistati 2013. aprillis Roomas toimunud koosviibimisel, kus konfiskeeriti ka alkoholi ja uimasteid. Kaebaja vanemad tunnistasid politseile, et nende tütar oli uimastisõltlane ning tal oli psühholoogilisi probleeme. Vanemad selgitasid ka seda, et tütrega suhtles Facebooki teel fotograaf, kes soovis temast võtta pornograafilisi fotosid. Kaebaja keeldus paigutamisest hooldusasutusse või asendusperesse. 2013. aasta juunis teatas kaebaja ema prokurörile, et tütart mõjutatakse uuesti poseerima pornograafilistel fotodel. Noorsookohus andis määruse kaebaja paigutamiseks 12-ks kuuks hooldusasutusse sotsiaaltöötajate hoole alla. Hooldusasutus keeldus kaebajat vastu võtmast vabade kohtade puudumise tõttu. 30.-31.01.2014 oli kaebaja grupivägistamise ohver. Kahe isiku suhtes on kriminaalmenetlus pooleli. 2014. aasta aprillis andis noorsookohus uue määruse kaebaja paigutamiseks hooldusasutusse. Keskus keeldus võtmast kaebajat vastu viitega sellele, et ei ole kohaldatud tegelemaks uimastisõltlastega. Käesoleval ajal elab kaebaja oma vanematega ning sotsiaalameti raporti kohaselt ei ole tema jälgimine enam vajalik. Kaebaja avaldus EIK-ile oli EIÕK artiklite 3 ja 8 rikkumise tuvastamiseks seoses Itaalia ametivõimude ebapiisava tegevusega tema kui alaealise kaitsmisel.
Kaebaja vägivaldne kohtlemine oli EIÕK artiklite 3 ja 8 kaitsealas. Peamine küsimus oli selles, kas ametivõimud astusid kõik vajalikud sammud selleks, et hoida ära kaebajale osakssaanud vägivald ning kaitsta tema isikuväärikust.
Ametivõimudele oli teada kaebaja olukord vähemalt alates 2013. aasta aprillikuust, millal prokurör pöördus kaebaja kaitseks kohtu poole. Samuti teatasid kaebaja vanemad sama aasta suvel politseile kaebajat ähvardavast ohtudest.
EIK leidis, et ametivõimud ei tegutsenud kaebaja kaitsel hoolsalt ning tõi välja järgmised põhjused. Esiteks võttis noorsookohtul neli kuud otsuse tegemiseks paigutada kaebaja hooldusasutusse. Sellel ajal oli kaebaja seksuaalse väärkohtlemise ohver. Teiseks, pärast kohtulahendit kulus sotsiaalametil kauem kui neli kuud kaebaja tegelikuks paigutamiseks hooldusasutusse, vaatamata vanemate tungivatele nõuetele täita kohtulahend viivitamatult. Sellel ajal oli kaebaja grupivägistamise ohver. Kolmandaks, sotsiaaltöötajad ei osalenud kohtuistungitel ning ei võtnud arvesse kaebaja erilist haavatavust. Nendel põhjustel leidis EIK, et ametivõimud ei tegutsenud kaebaja huvide kaitsel piisava hoolsusega.
1.	EIÕK artiklite 3 ja 8 rikkumine;
2.	Mittevaralise kahju hüvitamiseks määras EIK 30 000 eurot ning 10 000 eurot kulude katteks.
Rendipiirangu mõistlikkus muutub ajas ja sõltub keskmisest sissetulekust
Cassar vs Malta, kohtuotsus 30.01.2018, avaldus nr 50570/13
Kaebajad ostsid elumaja 1988. aastal, sellel perioodil kehtis Maltal nn üüripiirang rentnikelt maksimaalselt võetava tasu osas. Majas oli 14 tuba ning seal elas vanem abielupaar. Seadus piiras omaniku õigust lõpetada rentnikuga leping. Kaebajad eeldasid, et pärast abielupaari surma on neil võimalik asuda ise majas elama, kuid majja asus elama abielupaari 60-aastane tütar, kes elab majas käesoleva ajani ning maksab renti 466 eurot kuus. Kaebajad pidid ise endale eluruumid rentima. Nende hinnangul oleks maja rendihind vabaturul ligikaudu paartuhat eurot kuus. Kaebajad leidsid, et Malta seadustest tulenes neile ebamõistlik koormus ning nad esitasid avalduse EIK-ile EIÕK 1.protokolli artikli 1 eraldi ning koosmõjus artikliga 14 rikkumise tuvastamiseks.
Sekkumine isiku varalistesse õigustesse on õiguspärane siis, kui see on proportsionaalne ja avalikes huvides, sh on saavutatud õiglane tasakaal kogukonna avaliku huvi ning isiku põhiõiguste vahel. Reeglina ei saa isik teha etteheiteid ametivõimudele tema varalistesse õigustesse sekkumises siis, kui vara omandamise ajal oli ta teadlik varale seatud piirangutest. Siiski võib teatud juhtudel olla selliseks etteheiteks alust.
Kuigi kaebajad ostsid kinnistu teadlikena rendipiirangutest, ei saanud nad ette näha aastakümnete kestel toimunud kinnisvarahindade kasvu. Rendisumma suuruses 466 eurot kuus oli mõistlik 1988. aastal, kuid aastate möödudes see enam nii ei olnud. Nii oli keskmine igakuuline töötasu Maltal 1974. aastal 100 eurot, kuid 2015. aastal 720 eurot. EIK ei võtnud seisukohta, millisest ajahetkest muutus rendisumma ebamõistlikuks, kuid selgelt pidid kaebajad taluma ebamõistlikku koormust ning ametivõimud ei saavutanud mõistlikku tasakaalu erinevate huvide vahel.
Diskrimineerimise tuvastas EIK põhjusel, et 2009. aasta seadusemuudatusega lubati rendi suurendamist siis, kui igakuuline rendisumma oli vähem kui 185 eurot. Niisuguse piirmäära valik oli meelevaldne ning ei olnud kooskõlas mingi legitiimse eesmärgiga.
Varalise kahju määramisel lähtus EIK sellest, milline olnuks kohtu arvates mõistlik renditulu rendipiiranguga kinnistult.
1.	EIÕK 1.protokolli artikli 1 ning artikli 14 koosmõjus 1.protokolli artikliga 1 rikkumine;
'2.	Kaebajatele ühiselt määras EIK varalise kahju hüvitamiseks 170 000 eurot, mittevaralise kahju hüvitamiseks 3 000 eurot ning kulude katteks 10 000 eurot.

matches: kohus kohus kohus kohus kohus kohus kohus Kohus kohus kohus kohus kohus Kohus Kohus Kohus Kohus kohus