Rõngu Lasteaia Pihlakobar põhimäärus – Riigi Teataja
Rõngu Lasteaia Pihlakobar põhimäärus
Rõngu Lasteaia Pihlakobar põhimäärus - sisukord
§ 26 Lasteaia vara
§ 31 Lasteaia põhimääruse kinnitamine ja muutmine
RT IV, 04.09.2015, 12
Vastu võetud 27.08.2015 nr 9
Määrus kehtestatakse koolieelse lasteasutuse seaduse § 9 ja Rõngu valla põhimääruse § 4 lõike 5 alusel.
Lasteaia nimi on Rõngu Lasteaed Pihlakobar.
Rõngu Lasteaed Pihlakobar (edaspidi lasteaed) asub Rõngu vallas aadressil Nooruse 5, Rõngu alevik 61001, Rõngu vald, Tartumaa.
(2) Lasteaed on Rõngu valla munitsipaalasutus, mille asutamise, muutmise ja tegevuse lõpetamise otsustab Rõngu Vallavolikogu (edaspidi volikogu). Lasteaed on õppeasutus.
(3) Lastead on Rõngu Vallavalitsuse (edaspidi vallavalitsus) hallatav astus.
(5) Lasteaed tegutseb haridus- ja teadusministri antud koolitusloa alusel. Koolitusloa taotleb seaduses sätestatud korras Rõngu Vallavalitsus.
(1) Lasteaia teeninduspiirkond on Rõngu vald.
(1) Lasteaial on oma alaeelarve Rõngu valla eelarve koosseisus.
(1) Lasteaial on kasutusel oma sümboolika – ümmargune logo oranži äärisega, sees pihlakobara kujutis.
(1) Lasteaias on sõime- ja lasteaiarühmad ning vajadusel liitrühmad, mille moodustamise otsustab lasteasutuse direktor.
(2) Lasteaia direktori ettepanekul moodustab vallavalitsus lasteasutuses sobitusrühmi ja erirühmi, samuti loob vajadusel osaajalisi kohti.
(2) Lasteaed tegutseb aastaringselt. Lasteaia rühmad ei tööta juulikuus, kui lasteaia pedagoogidel on kollektiivpuhkus.
(5) Lapse ja tema seadusliku esindajaga viiakse läbi arenguvestlus, mille üldeesmärk on lapse arengu toetamine. Arenguvestluse läbiviimise tingimused ja kord kooskõlastatakse lasteaia hoolekoguga ja pedagoogilise nõukoguga ning selle kinnitab lasteaia direktor käskkirjaga.
2) tasuma igakuiselt lapse toidukulu päevamaksumuse ja volikogu kehtestatud määras muude kulude osaliseks katmiseks vanemate poolt kaetava osa;
(1) Pedagoogide vaba ametikoha täitmiseks korraldab lasteaia direktor avaliku konkursi, mille läbiviimise korra kinnitab hoolekogu direktori ettepanekul.
(4) Töötajate konkreetsed tööülesanded, õigused, kohustused ja vastutus määratakse töölepinguga, töötaja ametijuhendiga ja töökorralduse reeglitega kooskõlas õigusaktidega.
(5) Töökorralduse reeglid ja töötaja ametijuhendi kinnitab lasteaia direktor käskkirjaga ning teeb need töötajatele teatavaks allkirja vastu.
(6) Personalil on keelatud avalikustada lapselt saadud teavet lapse perekonna kohta. Kui on selgunud, et lapse kodune kasvukeskkond on ebarahuldav või kui laps on kehalise, emotsionaalse või seksuaalse väärkohtlemise ohver, on personal kohustatud sellest teavitama lasteaia direktorit, kes vastavalt vajadusele informeerib vallavalitsuse sotsiaalteenistuse juhatajat või lastekaitsespetsialisti või noorsoopolitseid.
(2) Lasteaia direktor kindlustab lasteaia tulemusliku ja häireteta töö ning lasteaia õppekava, arengukava, üldtööplaani ja kodukorra täitmise, juhib õppe- ja kasvatustegevust koostöös pedagoogilise nõukogu, hoolekogu ning muude organitega.
5) sõlmib, muudab, peatab ja ütleb üles personaliga töölepingud ning kinnitab käskkirjaga ametijuhendid;
6) kinnitab käskkirjaga õigusaktidega kehtestatud nõuetele vastavad töökorralduse reeglid, tuleohutusjuhendi, tagab töötervishoiu ja tööohutuse nõuete täitmise;
13) esitab kord aastas vallavalitsusele ja hoolekogule kirjaliku ülevaate lasteasutuse õppe- ja kasvatustegevusest, majanduslikust seisust ja raha kasutamisest, samuti teatab kirjalikult lasteasutuse majandusliku seisundi olulisest halvenemisest ja järelevalveasutuse ettekirjutustest;
14) annab oma pädevuse piires käskkirju ning suulisi ja kirjalikke korraldusi;
(4) Lasteaia direktor peab asutuse töökorraldusega tema äraolekul tagama asutuse direktori asendamise.
(3) Vallavalitsus nimetab hoolekogu koosseisu isiku, kes jälgib lasteaia tegevuse vastavust Rõngu valla huvidele. Lasteaia iga rühma vanemad valivad õppeaasta algul hoolekogu koosseisu oma esindaja.
(5) Hoolekogu valib enda hulgast esimehe ja aseesimehe. Hoolekogu koosolekud toimuvad vähemalt üks kord kvartalis hoolekogu esimehe või direktori ettepanekul. Koosolekud protokollitakse.
5) otsustab teisi hoolekogu pädevusse antud küsimusi.
(7) Lasteaia direktor on hoolekogu ees aruandekohustuslik.
§ 26. Lasteaia vara
(1) Lasteaia kasutuses oleva vara moodustavad talle Rõngu vallalt või teistelt isikutelt ja asutustelt lasteaiale sihtotstarbeliseks valdamiseks, kasutamiseks ja käsutamiseks antud maa, hooned, rajatised, seadmed, rahalised vahendid, inventar ja muu vara.
(2) Lasteaia valduses olev vara on Rõngu valla omand.
(3) Lasteaia vara valdamine, kasutamine ja käsutamine ning varaliste kohustuste võtmine toimub volikogu kehtestatud vallavara valitsemise korra alusel.
1) Rõngu valla eelarvest;
(2) Laste toidukulu lasteaias katab lapsevanem või hooldaja, vastavalt võimalustele osaleb toidukulude katmises ka vallavalitsus. Lapse toidukulu päevamaksumuse otsustab hoolekogu ja kinnitab direktor.
(5) Järelevalvet lasteaia majandustegevuse, varade ja eelarve kasutamise üle teostab Riigikontroll, volikogu revisjonikomisjon ja vallavalitsus.
Lasteaed esitab oma tegevuse kohta statistilisi ja eelarve täitmise aruandeid rahandusministri, haridus- ja teadusministri ning volikogu ja vallavalitsuse õigusaktidega kehtestatud tähtaegadel ja korras.
(1) Haldusjärelevalvet lasteaia õppe- ja kasvatustegevuse üle teostab Haridus- ja Teadusministeerium või valdkonna eest vastutava ministri ülesandel Tartu maavanem haridus- ja teadusministri kehtestatud riikliku järelevalve läbiviimise korra ning koolieelse lasteasutuse õppe- ja kasvatustegevuse ja juhtimise tulemuslikkuse hindamise kriteeriumide alusel.
(4) Lasteaia ümberkorraldamise ja ümberkujundamise ning tegevuse lõpetamise otsusest teatakse kirjalikult lapsevanematele, pedagoogidele ja teistele töötajatele, Haridus- ja Teadusministeeriumile ning Tartu maavanemale vähemalt viis kuud enne ümberkorraldamise ja ümberkujundamise või tegevuse lõpetamise tähtaega.
§ 31. Lasteaia põhimääruse kinnitamine ja muutmine
Tunnistada kehtetuks Rõngu Vallavolikogu 31.08.2006. a määrus nr 21 „Rõngu Lasteaia „Pihlakobar“ põhimäärus“.


Vabariigi Presidendi 1. märtsi 2007. a otsusega nr 116
I. Tolliseaduses (RT I 2004, 28, 188; 2007, 11, 50) tehakse järgmised muudatused ja täiendused:
§ 1. Paragrahvi 5 lõige 3 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« (3) Kui tolliagentuur ei ole viis tööpäeva enne tagatise kehtivusaja lõppemist esitanud tollile uut tagatist, peatab toll tolliagentuuri tegevusloa kehtivuse tagatise lõppemise päevale järgneval päeval kuni tolli rahuldava tagatise esitamiseni. Kui toll on teinud tagatise suurendamise otsuse, kuna isik ei vasta enam käesoleva seaduse § 62 lõikes 1 sätestatud tingimustele või teda on karistatud sama paragrahvi lõikes 2 nimetatud süütegude eest, peatab toll tolliagentuuri tegevusloa kehtivuse kuni tolli rahuldava tagatise esitamiseni.»
§ 2. Paragrahvi 9 tekst nimetatakse lõikeks 1 ja paragrahvi täiendatakse lõikega 2 järgmises sõnastuses:
« (2) Sularaha kontrollimisel kohaldab toll kauba tollikontrolli eeskirju. Käesolevas seaduses kasutatakse sularaha mõistet Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 1889 /2005 ühendusse sisse toodava või ühendusest välja viidava sularaha kontrollimise kohta (ELT L 309, 25.11.2005, lk 9–12) artikli 2 punkti 2 tähenduses.»
§ 3. Seadust täiendatakse §-ga 91 järgmises sõnastuses:
« § 91. Eelkontroll
(2) Toll koostab kirjaliku eelkontrolli otsuse. Eelkontrolli otsus võib sisaldada ka tolli nõudeid või soovitusi loa taotleja töökorralduse muutmiseks, sealhulgas arvepidamise, aruandluse või sise-eeskirja muutmiseks.»
§ 4. Paragrahvi 11 lõige 4 tunnistatakse kehtetuks.
§ 5. Paragrahv 15 tunnistatakse kehtetuks.
§ 6. Paragrahvi 18 punkt 1 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« 1) kontrollida isikut tõendavaid dokumente ja teha nendest koopiaid, teha kauba, transpordivahendi, isiku ja tema isiklike asjade läbivaatust ning pidada kaupa, transpordivahendit ja isikut kinni seadusega sätestatud juhtudel ja korras;».
§ 7. Paragrahv 21 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« § 21. Maksu- ja Tolliameti ametnike vormiriietus
(3) Maksu- ja Tolliameti ametnikele vormiriietuse andmise ja selle kandmise korra kehtestab rahandusminister määrusega.»
§ 8. Paragrahvid 28 ja 29 tunnistatakse kehtetuks.
§ 9. Paragrahvi 31 lõige 1 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« (1) Tollile esitatud kauba võib toll kauba valdaja taotluse alusel hoiule võtta kuni sellele tollikäitlusviisi määramiseni ning see kaup loetakse ajutiselt ladustatuks.»
§ 10. Paragrahv 37 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« § 37. Tollideklaratsiooni esitamine
(8) Täiendavad juhised tollideklaratsiooni ja lihtsustatud tollideklaratsiooni täitmiseks, esitamiseks ja aktsepteerimiseks ning deklaratsioonides sisalduvate andmete edastamiseks kehtestab rahandusminister määrusega.»
§ 11. Paragrahvi 45 lõige 2 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« (2) Toll toimetab deklarandile kätte kirjaliku teate oma kavatsuse kohta kaup hõivata ja määrab tähtaja tollieeskirjadest tulenevate nõuete täitmiseks. Kaupa ei hõivata, kui deklarant täidab nõuded, reekspordib kauba ühenduse tolliterritooriumilt tolli määratud tähtpäevaks, hävitab kauba tollijärelevalve all või kannab kauba tolli loal üle riigi omandisse.»
§ 12. Paragrahvi 47:
« (1) Ühendusevälisest riigist Eestisse või Eestist ühendusevälisesse riiki siirduva reisija pagasis olevale kaubale kohaldatakse käesoleva seaduse § 37 lõigetes 2, 3, 4 ja 6 kaubasaadetise deklareerimise kohta sätestatut.»;
« (5) Isiklike asjade ja kauba kohta, mille suhtes on kehtestatud piirang, esitatakse reisija deklaratsioon, kui õigusaktidega ei ole sätestatud tollideklaratsiooni esitamise kohustust.»
§ 13. Paragrahvi 48 lõigetest 1 ja 2 jäetakse välja sõna «kirjaliku».
§ 14. Paragrahvi 52 täiendatakse lõikega 11 järgmises sõnastuses:
« (11) Kui majandusliku mõjuga tolliprotseduuri kasutav isik või tollilao pidaja ei ole viis tööpäeva enne tagatise kehtivusaja lõppemist esitanud tollile uut tagatist, peatab toll majandusliku mõjuga tolliprotseduuri kasutamise või tollilao pidamise loa kehtivuse tagatise lõppemise päevale järgneval päeval kuni tolli rahuldava tagatise esitamiseni.»
§ 15. Paragrahvi 54 lõiget 5 täiendatakse punktiga 31 järgmises sõnastuses:
« 31) isikul ei ole ühenduse tolliseadustiku artiklile 168a vastavas vabatsoonis tegutsemiseks tolli rahuldavat tagatist;».
§ 16. Paragrahvi 63 lõike 1 esimene lause muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
«Toll vabastab tagatise ühenduse tolliseadustiku artiklis 199 sätestatust lähtudes ning teavitab sellest asjaomast isikut kümne päeva jooksul tagatise vabastamise päevast arvates.»
§ 17. Paragrahv 69 tunnistatakse kehtetuks.
§ 18. Paragrahvi 85 tekst muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« (1) Kaubale tollikäitlusviisi määramiseks või tolliprotseduuri lõpetamiseks või kauba saabumisel ja väljumisel ülddeklaratsiooni või seda asendava tollideklaratsiooni esitamiseks või kauba reekspordiks ettenähtud tähtaja ületamise eest –
§ 19. Seadust täiendatakse §-ga 911 järgmises sõnastuses:
« § 911. Sularaha deklareerimiskohustuse täitmata jätmine
karistatakse rahatrahviga kuni 100 trahviühikut.»
II. § 20. Käesolev seadus jõustub 2007. aasta 15. juunil.
§ 21. Käesoleva seaduse §-d 4, 8 ja 18 jõustuvad 2009. aasta 1. juulil.


2020- seadused — ExtendLaw
2020- seadused
2021 seadused
xLaw kasutajal on võimalus xLaw RT keskkonnas vaadata seaduste muutmise seaduste seletuskirja väljavõtteid muudetud seaduse § , lg, p juurest ( vaata xLaw RT siit)
JAANUAR - VEEBRUAR 2020 jõustuvad seadused. VAATA SIIT
MÄRTS- APRILL 2020 jõustuvad seadused. VAATA SIIT
MAI- JUUNI 2020 jõustuvad seadused. VAATA SIIT
JUULI 2020 jõustuvad seadused:
01.07.2020 (osaliselt 10.07.2020, 01.01.2021) jõustub
RT I, 30.06.2020, 7
RT seadusuudis
Seadused viiakse kooskõlla Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrustega (EÜ) 2016/2031 (taimetervise määrus) ja 2017/625( ametliku kontrolli määrus).
Nimetatud määrusi kohaldatakse alates 2019. aasta 14. detsembrist. Lisaks muutetakse TaimKS seoses Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiviga 2009/128/EÜ, millega kehtestatakse ühenduse tegevusraamistik pestitsiidide säästva kasutamise saavutamiseks.
TaimKS-iga kehtestatakse EL-i liikmesriigist või liiduvälisest riigist taimedele või taimsetele saadustele kahjulike organismide sissetoomise suhtes riigis rakendatavad taimekahjustajate taimetervise meetmed.
TaimKS-iga määratletakse uuesti ohtliku taimekahjustaja mõiste ning ametliku labori ja riikliku referentlabori määramise kohustus. Ühtlasi kehtestatakse vastutussäte puidust pakkematerjali ning puidu ja muude objektide töötlemise ja märgistamise ning puidust pakkematerjali parandamise nõueterikkumise ja taimepassi väljaandmise nõuete rikkumise eest.
MPõS-is sätestatakse viiteliselt, millise piiripunkti kaudu on lubatud mahepõllumajanduslikku toodet liiduvälisest riigist Eestisse toimetada ning milline võib olla imporditava mahepõllumajandusliku toote üle ametliku kontrolli tegemise koht.
TPSKS-is kehtestatakse taimetervise määrusest tulenev taimepassiga varustamise kohustus ka seemnetootjale.
01.07.2020 (osaliselt 10.07.2020, 01.01.2022) jõustub
RTseadusuudis
Seadusega võetakse üle Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2018/645/EL; kehtestatakse meetmed juhul, kui parandusmeetmete kohaldamisel või turujärelevalve raames on esitatud valeandmeid või võltsitud katsetulemisi; täpsustatakse tüübikinnituse kehtetuks tunnistamise aluseid; pannakse sõidukiomanikule kohustus esitada nõuetele mittevastavad sõidukid valmistajale, et valmistaja saaks kohaldada parandusmeetmeid.
01.07.2020 jõustub
Seadusega võetakse üle direktiiv 2018/844, millega muudetakse direktiivi 2010/31/EL hoonete energiatõhususe kohta ja direktiivi 2012/27/EL energiatõhususe kohta (edaspidi direktiiv 2018/844).
Sätestatakse nõuded elektriautode laadimistaristu paigaldamiseks, mis kohalduvad eelkõige hoonete püstitamisel ja olemasolevate hoonete olulisel rekonstrueerimisel, kuid ka olemasolevatele mitteelamutele; rekonstrueerimise teel hoonete energiatõhususe suurendamiseks ette nähtud toetusmeetmed seotakse saavutatud energiasäästuga, mis määratakse kindlaks EhS-s sätestatud alustel; sätestatakse nõuded tehnosüsteemi energiatõhususe hindamisele;
Vedelkütuse erimärgistamise seaduse muutmise ning sellega seonduvalt maksukorralduse seaduse muutmise seadus
RT I, 30.06.2020, 10
Seadusega muudetakse vedelkütuse erimärgistamise seadust ja sellega seonduvalt maksukorralduse seadust . Seaduse eesmärgiks on tõsta põlevkivi kaevandamisluba omavate ettevõtjate konkurentsivõimet, vähendades nõrgas majanduse konjunktuuris kütusele tehtavaid kulutusi.
01.07.2020 (osaliselt 01.04.2022) jõustub
RT I, 30.06.2020, 11
Seaduse eesmärgiks on täpsustada mitmeti tõlgendatavate sätete sõnastust ja luua õigusselgus ja ühene arusaamine seadusega pandud õigustest ja kohustustest.
Samuti viiakse perehüvitise seaduse 2022. aasta 1. aprillil jõustuv redaktsioon kooskõlla Riigikohtu põhiseaduslikkuse järelevalve kolleegiumi 30. oktoobri 2019. a otsusega kohtuasjas nr 5-19-25 „Perehüvitiste seaduse § 37 lg 3 teise lause põhiseaduspärasuse kontroll“. Täpsemalt näeb muudatus ette, et kui vanemahüvitise arvestusperioodi langeb periood, mille eest Eesti Töötukassa maksis isikule tööandja maksejõuetushüvitist, mis laekub vanemahüvitise arvutamise aluseks oleval perioodil või pärast seda, arvestatakse vanemahüvitise suuruse arvutamisel ka maksejõuetushüvitiselt makstud sotsiaalmaksuga
RT I, 17.06.2020, 2
Seaduse eesmärk on lahendada praktikas ilmnenud kitsaskohad välismaalaste Eestis elamist, töötamist ja õppimist puudutavas regulatsioonis, soodustades eelkõige nende välismaalaste ajutist viibimist ja elamist Eestis, kes on valmis ning võimelised panustama Eesti arengusse.
Seadust täiendatakse §-ga 625 . Viisa kaugtöö tegemiseks võib anda välismaalasele, kelle Eestis ajutise viibimise eesmärk on töökohustuste täitmine asukohast sõltumatu töötajana Eestis.
RT I, 19.06.2020, 40
Seadusega sätestatakse erisus, mille kohaselt saastetasu ei rakendata, kui keskkonnatasude seaduse § 17 lõikes 1 nimetatud aineid ja ühendeid viiakse lubatud kogustes veekogusse, põhjavette või pinnasesse elusorganismide, sealhulgas taimede, loomade ja seente kasvatamiseks.
Seaduste muudatustega täpsustatakse laevandussektori ettevõtete tulumaksu erirežiimi ja viiakse see kooskõlla Euroopa Liidu riigiabi reeglitega.
01.07.2020 (osaliselt 01.03.2018 ja 01.09.2019 ) jõustub
RT I, 28.12.2017, 7
Seadusega muudetakse vanemahüvitise skeemi paindlikumaks, pikendatakse isapuhkust seniselt 10-lt päevalt 30-le ja isadele antakse täiendav 30-päevane õigus vanemahüvitisele ning vanemahüvitist võimaldatakse välja võtta kolme aasta jooksul. Samuti muudetakse vanemahüvitise arvutamist ning kehtestatakse kolmikute ja enamaarvulist mitmikute toetus.
11.07.2020 jõustub osaliselt ( VVS § 105.15 )
Põllumajandusameti ning Veterinaar- ja Toiduameti Põllumajandus- ja Toiduametiks ümberkorraldamisega seonduvalt Vabariigi Valitsuse seaduse ja teiste seaduste muutmise seadus- jõustub 01.01.2021. (2021 jõustuvad seadused - vaata siit)
RT I, 01.07.2020, 1
14.07.2020 jõustub
RT I, 04.07.2020, 1
Seaduse eesmärk on tagada politseiametnikele ja piirivalveametnikele ning nende lähedastele, kellele on määratud töövõimetuspension või toitjakaotuspension, vähemalt selline pension, mis neil oleks olnud siis, kui nende pensioni arvestamise alust ei oleks alates 2009. aasta 1. juulist 8% võrra vähendatud.
15.07.2020 jõustub
Päästeseaduse ja relvaseaduse muutmise seadus
RT I, 03.07.2020, 1
Seaduse eesmärk on tagada Päästeameti tegevuse vastavus seadusele ning kooskõla aja jooksul muutunud ootuste ja lisandunud ülesannetega; muudetakse toitlustuse ja joogivee kulude hüvitamise korda ning tagatakse toitlustus ja joogivesi kõigile, kes on pääste- või demineerimissündmusele kaasatud; täiendatakse ka Häirekeskuse ülesandeid.
15.07.2020 (osaliselt 01.01.2021) jõustub
Riigihangete seaduse ja kunstiteoste tellimise seaduse muutmise seadus
RT I, 08.07.2020, 2
Elektroonilise teabevahetuse nõuete leevendamiseks muudetakse RHS § 45 ning § 30 lõiget 9, mis reguleerib täpsemalt minikonkursi läbiviimist. Hankija vabaneb elektroonilise teabevahetuse kohustusest sellistes riigihangetes, mille maksumus on väike, s.o asjade ja teenuste puhul alla 30 000 euro ja ehitustööde puhul alla 60 000 euro.
Riigihangete seaduse § 5 lõike 2 punkti 5 muudetakse, et tagada Euroopa Liidu õiguse kohane ülevõtmine. Riigihangete seaduse § 104 lg 4 muudetakse nii, et teise ettevõtja hankepass tuleb esitada ka siis, kui tuginetakse teise isiku tehnilisele ja kutsealasele pädevusele. Muudatusega tagatakse kooskõla riigihankedirektiividega ning võimaldatakse lihtsamalt kontrollida tuginetava kvalifikatsiooni ja kõrvaldamise aluste olemasolu.
Välisriigi kutsekvalifikatsiooni tunnustamise seaduse ja ehitusseadustiku muutmise seadus
RT I, 10.07.2020, 3
Seaduse muudatustega tagatakse direktiivi 2005/36/EÜ korrektne ülevõtmine ja rakendamine Eestis.
18.07.2020 jõustub
Perioodi 2014‒2020 struktuuritoetuse seaduse ja välissuhtlemisseaduse muutmise seadus
RT I, 08.07.2020, 3
Seadusega muudetakse STS2014–2020-s täpsemaks Rahandusministeeriumi kui liikmesriigi ülesannete täitmise eest vastutaja ja RTK kui korraldusasutuse vastutust ja ülesandeid rakenduskava ettevalmistamisel ja elluviimisel. Asutuste ülesanded jäävad sisuliselt samaks võrreldes 2018. aasta 1. septembrist ühtse toetuste rakendusteenuste pilootprojekti raames määratuga.
Välissuhtlemisseaduse täienduse eesmärgiks on tagada Euroopa Majanduspiirkonna finantsmehhanismist ja Norra finantsmehhanismist antud toetuse, samuti Varjupaiga-, Rände- ja Integratsioonifondi ning Sisejulgeolekufondi vahendite tõhus tagasinõudmine riigisiseseid meetmeid arvestades, sh sundtäitmise korras.
20.07.2020 (osaliselt 10.09.2020, 01.01,2021, 10.01.2021, 10.05.2021) jõustub
Eesti õigusesse võetakse üle Euroopa Parlamendi ja nõukogu 30. mai 2018 direktiiv (EL) 2018/843,, nn AMLD V ning seeläbi tõhustatakse rahapesu ja terrorismi rahastamise tõkestamist Eesti Vabariigis.
20.07.2020 (osaliselt 01.01.2021) jõustub
Välismaalaste seaduse, tulumaksuseaduse ja maksukorralduse seaduse muutmise seadus (Eestis töötamise reeglite väärkasutuse vähendamine)
RT I, 10.07.2020, 4
Seaduse eesmärk on tõkestada Eestis töötamise reeglite väärkasutamist, võttes kasutusele lisameetmed, mis aitavad vähendada välismaalaste Eestis töötamise regulatsioonide kuritarvitamist ja tulumaksu tasumisest kõrvalehoidumist.
VMS muudatused jõustuvad 20.07.2020 , MKS ja TuMS muudatused jõustuvad 01.01.2021
20.07.20202 jõustub
Alkoholiseaduse, kohaliku omavalitsuse korralduse seaduse, kohaliku omavalitsuse üksuse finantsjuhtimise seaduse ja tulumaksuseaduse muutmise seadus
RT I, 10.07.2020, 5
Seaduse eesmärk on riigi eelarvestrateegia vastuvõtmise edasilükkumisel sügisesse pikendada KOVide jaoks arengukava muutmise ja eelarvestrateegia vastuvõtmise ning sellega seonduvalt eelarve eelnõu ja seletuskirja volikogule esitamise tähtaegasid.
20.07.2020 jõustub
RT I, 10.07.2020, 6
Seadusega muudetakse Majandus- ja Kommunikatsiooniministeeriumi valitsemisala kirjeldust (VVS § 63 lg 1), kuhu lisatakse maapõueressursside valdkond ning määratakse tegevustena ka geoloogiline kaardistamine ja riikliku geoloogilise kompetentsi tagamine
RT I, 10.07.2020, 7
Seaduse täiendamise eesmärk on sätestada, et 2020. aastal rakendatakse COVID-19 haigust põhjustava koroonaviiruse SARS-CoV-2 kriisiga (edaspidi kriis) seoses erandlikult põlevkivi lend- ja koldetuhale saastetasumäära 1,31 eurot tonni eest kehtiva 2,98 euro asemel.
30.07.2020 jõustub
Seadusega võetakse üle Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv (EL) 2018/957, millega muudetakse direktiivi 96/71/EÜ töötajate lähetamise kohta seoses teenuste osutamisega; kehtestatakse meetmed lähetatud töötajate õiguste paremaks kaitsmiseks .
Täpsustatakse, et lähetatud renditöötaja, kelle kasutajaettevõtja teenuseid pakkudes edasi lähetab, on samuti lähetatud töötaja. Muudetakse töötingimusi, mida lähetatud töötajale Eestis viibimise ajal tagada tuleb. Töötasu alammäära asemel tuleb eelnõu kohaselt töötajale tagada töötasu ning lisaks tuleb hüvitada lähetusega seotud kulud. Kehtestatakse pikaajalise lähetuse regulatsioon, mille kohaselt tuleb lähetatud töötajale pärast 12 või 18 kuud Eestis töötamist ELTTS-is loetletud minimaalsete töötingimuste asemel hakata kohaldama kogu Eesti tööõigust
AUGUST 2020 jõustuvad seadused:
01.08.2020 jõustub
RT I, 17.03.2020, 1
Äriseadustiku muudatusega:
1) vähendatakse osa väikseimat võimalikku nimiväärtust ühelt eurolt ühe sendini;
2) tunnistatakse kehtetuks osa võõrandamise ja pantimise kohustustehingu vorminõue;
3) võimaldatakse sellisel osaühingul, mille osakapital on vähemalt 10000 eurot ja täielikult sisse makstud, põhikirjaga loobuda osa võõrandamise notariaalsest vorminõudest. Sel juhul kohaldatakse põhikirjas osa võõrandamise käsutustehingule ettenähtud vorminõuet ka osa pantimise käsutustehingule, kui põhikirjast ei tulene teisiti;
4) kehtestatakse, et osanik on kohustatud osanike andmetes toimunud muudatusest viivitamata teatama juhatusele ning juhatusel on kohustatud teatama osanike andmetes toimuvatest muudatustest viivitamata äriregistrile. Teatama ei pea juhul, kui samad andmed jõuavad äriregistrisse muul viisil, st kui notar saadab teate või kui osad on registreeritud Eesti väärtpaberite registris.
Laeva lipuõiguse ja laevaregistrite seaduse ning tulumaksuseaduse muutmise ja sellega seonduvalt teiste seaduste muutmise seadus jõustub nõukogu määruse (EL) 2015/1589, millega kehtestatakse üksikasjalikud eeskirjad Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 108 kohaldamiseks (ELT L 248, 24.09.2015, lk 9‒29), artikli 4 lõike 3 või artikli 9 lõike 3 kohase Euroopa Komisjoni otsuse tegemise aastale järgneva aasta 1. jaanuaril. Kui Euroopa Komisjon teeb otsuse pärast kalendriaasta 1. oktoobrit, jõustub Euroopa Komisjoni otsuse tegemise aastale ülejärgneva aasta 1. jaanuaril.
RT I, 04.03.2019, 1
RT I, 16.06.2020, 1
Seadusega moodustatakse Haridus- ja Teadusministeeriumi valitsemisalasse Haridus- ja Noorteamet ning Keeleinspektsioon nimetatakse ümber Keeleametiks.
01.08.2020 jõustub osaliselt
Tööturuteenuste ja -toetuste seaduse ning töötuskindlustuse seaduse muutmise seadus- jõustub 01.09.2020 (osaliselt 01.08.2020 ja 01.01.2021).
Alates 01.08.2020 tõstetakse töötushüvitist esimesel sajal päeval seniselt 50%-lt 60%-le (TKindlS § 9 g 4)
RT I, 08.07.2020, 4
RT I, 08.07.2020, 1
Seaduse eesmärk on kehtestada piirivöönd ja muuta piiririba sätteid, et need vastaksid tegelikele vajadustele. Piirivööndi kehtestamine tagab piirivalve tegevuse tõhususe, võimaldades piiriturvalisuse viia uuele tasemele. Piiririba ja piirivöönd moodustavad Eesti maismaapiiri maa-ala, kus targalt ja mõistlikult kehtestatud piirangud tagavad riigipiiri valvamise ja kaitsmise ning piirirežiimi. Muudetakse RiPS‑is sätestatud sõidukite maanteepiiripunkti sisenemise korraldamise regulatsiooni, et sätestada selgelt ja arusaadavalt nõuded sõidukite maanteepiiripunkti sisenemise korraldamisele. RiPS-i kohaselt võib valdkonna eest vastutav minister anda ülesande korraldada sõidukite maanteepiiripunkti sisenemine ja hallata piiriületuse andmekogu üle kohaliku omavalitsuse üksusele või eraõiguslikule juriidilisele isikule. Eelnõuga luuakse õigus volitada PPA-le nimetatud halduslepingute sõlmimine.
01.09.2020 (osaliselt 01.08.2020 ja 01.01.2021) jõustub
Seaduse eesmärk on suurendada töötushüvitiste süsteemis paindlikkust ja pakkuda töötule töötuse korral suuremat sotsiaalset kaitset:
1) nähakse ette ajutise töötamise võimalus registreeritud töötuse ajal.
Töötuna arveloleku ajal võib isik ajutiselt töötada kuni kaheksa päeva kalendrikuus, kuid kõige rohkem 12 kalendrikuul 24-kuulise ajavahemiku jooksul. 24-kuulise ajavahemikuna arvestatakse igale ajutisele töötamisele eelnevat 24 kalendrikuud. Ajutise töötamise eest makstav tasu ühes kalendrikuus kokku ja iga ühekordse töötamise eest ei tohi ületada 40 protsenti töölepingu seaduse § 29 lõike 5 alusel kehtestatud käesoleva kalendriaasta kuu töötasu alammäärast ( TTTS § 4.2);
2) täpsustatakse töötuskindlustushüvitise arvutamist olukorras, kus kindlustatu töötas enne töötuks jäämist Eestis ning enne seda väljaspool Eestit teises Euroopa Majanduspiirkonna lepinguriigis või Šveitsi Konföderatsioonis;
3) muudetakse töötushüvitiste suurust: alates 01.08.2020 tõstetakse esimesel sajal päeval seniselt 50%-lt 60%-le(TKindlS § 9 g 4) ja alates 01.01.2021 töötutoetuse asendusmäär 35%-lt 50%-ni eelmise kalendriaasta töötasu alammäärast (TTTS § 31 g 1) ;
4) muudetakse töötuskindlustushüvitise saamise tingimusi sel juhul, kui isik on töötu, töötab seejärel lühikest aega ning jääb uuesti töötuks (hüvitise korduvtaotlemine).


“Euroopa Kalandusfondi 2007–2013 rakenduskava” meetme 5.1 “Tehnilise abi toetus” raames toetuse andmise ning kasutamise tingimused ja kord - sisukord
§ 4 Abikõlblikkuse periood
2 TOETUSE TAOTLEMINE JATAOTLUSE MENETLEMINE
§ 7 Toetuse taotlemiseks esitatavad dokumendid
§ 8 Taotluse esitamine ja läbivaatamine
§ 9 Taotluse rahuldamine
§ 10 Muudatusest teavitamine
3 TOETUSE VÄLJAMAKSMINE
4 DOKUMENTIDE SÄILITAMINE
RT I, 23.11.2010, 6
Vastu võetud 18.09.2008 nr 93
(3) Abikõlblik ei ole kulu, mis jääb alla 9,60 euro.
Põllumajandusministri 17. juuni 2008. a määruse nr 61 «Euroopa Kalandusfondi 2007–2013 rakenduskava» meetme 2.3 «Investeeringud töötlemisse ja turustamisse» raames toetuse andmise ja kasutamise tingimused ja kord» (RTL 2008, 55, 765) § 5 punkt 18 sõnastatakse järgmiselt:
Lisa 1 Lisa 1
Lisa 2 Lisa 2
Lisa 3 Lisa 3
Lisa 4 Lisa 4
Lisa 5 Lisa 5
Lisa 6 Lisa 6


text:
esitatud 18. novembril 2014(1)
Kohtuasi C‑146/13
Tühistamishagi – Tõhustatud koostöö rakendamine – Ühtse patendikaitse loomine – Määrus (EL) nr 1257/2012 – Tõhus kohtulik kaitse – Õigusliku aluse puudumine – Võimu kuritarvitamine – Autonoomia ja ühetaolisuse põhimõtted – Õiguspärasuse kontroll – Liidu õiguse kohaldamine
1. Oma hagis palub Hispaania Kuningriik tühistada nõukogu 17. detsembri 2012. aasta määruse (EL) nr 1257/2012 tõhustatud koostöö rakendamise kohta ühtse patendikaitse loomise valdkonnas(2).
2. Vaidlustatud määrus võeti vastu tulenevalt nõukogu 10. märtsi 2011. aasta otsusest 2011/167/EL, millega antakse luba tõhustatud koostööks ühtse patendikaitse loomise valdkonnas(3).
3. See määrus kuulub koos Euroopa Parlamendi ja nõukogu 17. detsembri 2012. aasta määrusega (EL) nr 1260/2012 tõhustatud koostöö rakendamise kohta ühtse patendikaitse loomise valdkonnas seoses kohaldatava tõlkekorraldusega(4) ja 19. veebruaril 2013 alla kirjutatud ühtset patendikohut käsitleva lepinguga(5) „ühtse patendi paketti”.
4. Münchenis 5. oktoobril 1973 alla kirjutatud ja 7. oktoobril 1977 jõustunud Euroopa patentide väljaandmise konventsiooni (Euroopa patendikonventsioon)(6) artikkel 2 „Euroopa patent” näeb ette:
5. Euroopa patendikonventsiooni artikkel 142 „Ühispatent” sätestab:
2. Ühtse patendikohtu leping
6. Ühtse patendikohtu lepingu artikkel 23 näeb ette:
„Vastutus [patendi]kohtu(7) tegevuse eest lasub otseselt igal üksikul lepinguosalisel liikmesriigil, sealhulgas [ELTL artiklite 258‒260] kohaldamisel, ning kollektiivselt kõigil lepinguosalistel liikmesriikidel.”
7. Ühtse patendikohtu lepingu artikli 89 lõige 1 näeb ette:
„Käesolev leping jõustub 1. jaanuaril 2014 või neljanda kuu esimesel päeval pärast kolmeteistkümnenda ratifitseerimis- või ühinemiskirja hoiuleandmist vastavalt artiklile 84, sealhulgas nende kolme liikmesriigi poolt, kus lepingu allakirjutamisele eelneva aasta jooksul oli jõus kõige rohkem Euroopa patente, või neljanda kuu esimesel päeval pärast seda, kui on jõustunud määruse (EL) nr 1215/2012 [Euroopa Parlamendi ja nõukogu 12. detsembri 2012. aasta määrus kohtualluvuse ning kohtuotsuste tunnustamise ja täitmise kohta tsiviil- ja kaubandusasjades(8)] muudatused, mis käsitlevad selle seotust käesoleva lepinguga, olenevalt sellest, milline neist kuupäevadest on hilisem.”
8. Vaidlustatud määruse põhjendused 24 ja 25 on sõnastatud järgmiselt:
„(24) Ühtse toimega Euroopa patentide(9) jaoks tuleks kehtestada kohtualluvusreeglid ja seda peaks reguleerima õigusaktiga, millega luuakse Euroopa patentide ja ühtse toimega Euroopa patentide jaoks ühtne patendivaidluste lahendamise süsteem.
9. Vaidlustatud määruse artikli 1 kohaselt rakendatakse selle määrusega tõhustatud koostööd ühtse patendikaitse loomise valdkonnas ja määrus kujutab endast erikokkulepet Euroopa patendikonventsiooni artikli 142 tähenduses.
10. Vaidlustatud määruse artikli 2 punktid a‒c näevad ette:
a) „osalev liikmesriik” ‒ liikmesriik, kes artiklis 9 osutatud ühtse toime taotluse esitamise ajal teeb tõhustatud koostööd ühtse patendikaitse loomise valdkonnas vastavalt otsusele 2011/167/EL või vastavalt otsusele, mis on vastu võetud vastavalt [ELTL] artikli 331 lõike 1 teisele või kolmandale lõigule;
b) „Euroopa patent” ‒ patent, mille on andnud Euroopa Patendiamet [(10)] Euroopa patendikonventsioonis sätestatud eeskirjade ja menetluste kohaselt;
c) „ühtse toimega Euroopa patent” ‒ Euroopa patent, millel on käesoleva määruse kohaselt osalevates liikmesriikides ühtne toime”.
11. Vaidlustatud määruse artikli 3 lõige 1 sätestab:
„Kõigis osalevates liikmesriikides samade nõuete alusel antaval Euroopa patendil on osalevates liikmesriikides ühtne toime, kui selle ühtne toime on registreeritud ühtse patendikaitse registris.
Euroopa patent, mis on välja antud erinevates osalevates liikmesriikides eri nõuete alusel, ei ole ühtse toimega.”
12. Vaidlustatud määruse artikli 5 lõigete 1 ja 2 kohaselt:
2. Kõnealuse õiguse ulatus ja piirangud on ühetaolised kõikides osalevates liikmesriikides, kus patendil on ühtne toime.”
13. Vaidlustatud määruse artikkel 9 sätestab:
d) määruse […] nr 1260/2012 artiklis 6 osutatud tõlgete avaldamine kõnealuses artiklis osutatud üleminekuperioodil;
f) Euroopa patendi taotlejate määruse [...] nr 1260/2012 artiklis 5 osutatud tõlkekulude hüvitamissüsteemi haldamine;
h) selle tagamine, et ühtse toime taotluse esitamise järel kantakse ühtne toime ühtse patendikaitse registrisse ja et määruse […] nr 1260/2012 artiklis 6 sätestatud üleminekuperioodi jooksul lisatakse sellele kõnealuses artiklis osutatud tõlked ning et Euroopa Patendiametile teatatakse ühtse toimega Euroopa patendi võimalikest piirangutest, litsentsidest, üleandmistest ja tagasivõtmistest.
Erikomisjon koosneb osalevate liikmesriikide esindajatest ja ühest komisjoni esindajast, kes tegutseb vaatlejana, ning nende äraolekul asendusliikmetest. Komitee liikmeid võivad abistada asjatundjad või nõustajad.
14. Vaidlustatud määruse artikkel 18 on järgmine:
3. Kõik osalevad liikmesriigid teavitavad komisjoni lepingu ratifitseerimisest ratifitseerimiskirja hoiuleandmise ajal. Komisjon avaldab Euroopa Liidu Teatajas lepingu jõustumise kuupäeva ja loetelu liikmesriikidest, kes on jõustumise kuupäeval lepingu ratifitseerinud. Seejärel ajakohastab komisjon korrapäraselt lepingu ratifitseerinud osalevate liikmesriikide loetelu ja avaldab ajakohastatud loetelu Euroopa Liidu Teatajas.
5. Kõik liikmesriigid tagavad, et artikli 4 lõikes 2 osutatud meetmed on võetud käesoleva määruse kohaldamise alguskuupäevaks või, kui on tegu osaleva liikmesriigiga, kus ühtsel patendikohtul ei ole määruse kohaldamise alguskuupäeva seisuga ühtse toimega Euroopa patentide osas ainupädevust, siis kuupäevaks, mil ühtsel patendikohtul on kõnealuses osalevas liikmesriigis selline ainupädevus.
15. Hispaania Kuningriik esitas hagiavalduse, mis saabus Euroopa Kohtu kantseleisse 22. märtsil 2013.
16. Euroopa Kohtu presidendi 12. septembri 2013. aasta otsustega lubati Belgia Kuningriigil, Tšehhi Vabariigil, Taani Kuningriigil, Saksamaa Liitvabariigil, Prantsuse Vabariigil, Luksemburgi Suurhertsogiriigil, Ungari Vabariigil, Madalmaade Kuningriigil, Rootsi Kuningriigil ning Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriigil ja komisjonil Euroopa Kohtu kodukorra artikli 131 lõike 2 alusel Euroopa Parlamendi ja Euroopa Liidu Nõukogu nõuete toetuseks menetlusse astuda.
17. Kõik menetlusse astujad peale Luksemburgi Suurhertsogiriigi esitasid kirjalikud seisukohad.
18. Hispaania Kuningriik palub Euroopa Kohtul:
– järgmise võimalusena tühistada:
– vaidlustatud määruse artikli 9 lõige 1 tervikuna ja lõige 2 käesoleva hagi viiendas väites märgitud ulatuses, ja
– vaidlustatud määruse artikli 18 lõige 2 tervikuna ning samuti kõik selles määruses toodud viited ühtsele patendikohtule kui ühtse mõjuga Euroopa patendi institutsioonile ja selle õigusallikale ning
19. Parlament ja nõukogu paluvad Euroopa Kohtul:
20. Hispaania Kuningriik põhjendab oma hagi esimese võimalusena seitsme väitega.
21. Esimene väide puudutab ELL artiklis 2 sätestatud õigusriigile omaste väärtuste eiramist. Hispaania Kuningriik väidab, et vaidlustatud määrusega on ette nähtud Euroopa patentidel põhinev kaitse, kuid samas ei kehti haldusmenetluse suhtes, mille raames niisuguseid patente välja antakse, kohtulik kontroll, mis võimaldaks tagada liidu õiguse nõuetekohase ja ühetaolise kohaldamise ning põhiõiguste kaitse.
22. Teine väide puudutab õigusliku aluse puudumist. Hispaania Kuningriik leiab, et ELTL artikkel 118 ei ole sobiv õiguslik alus vaidlustatud määruse vastuvõtmiseks, kuna sellega ei ole kehtestatud mainitud sättes ette nähtud ühetaolist kaitset tagavaid meetmeid.
23. Kolmas väide käsitleb võimu kuritarvitamist. Hispaania Kuningriigi sõnul on nõukogu ja parlament võimu kuritarvitanud seoses sellega, et vaidlustatud määruses ei ole järgitud ELL artikli 20 lõikes 1 nimetatud tõhustatud koostöö eesmärki.
24. Neljas väide tugineb ELTL artikli 291 lõike 2 rikkumisele. Esimese võimalusena vaidlustab Hispaania Kuningriik pädevuse, mis on erikomisjoni töös osalevatele liikmesriikidele antud pikendamislõivude määra kehtestamiseks ja nende jaotusskeemi kindlaksmääramiseks. Hispaania Kuningriik on seisukohal, et ELTL artikkel 291 ei võimalda liidu seadusandjal osalevatele liikmesriikidele niisugust pädevust delegeerida. Teise võimalusena nimetab Hispaania Kuningriik kohtuotsuses Meroni vs. Ülemamet(11) välja toodud põhimõtete rikkumist, kuivõrd pädevuse delegeerimine ei ole vastavuses sellest kohtuotsusest tulenevate tingimustega. Viies väide puudutab nende samade selles kohtuotsuses välja toodud põhimõtete rikkumist seeläbi, et vaidlustatud määruse artikli 9 lõikes 1 on Euroopa Patendiametile delegeeritud teatavad haldusülesanded seoses ühtse mõjuga Euroopa patendiga. Hispaania Kuningriik väidab, et delegeeritud pädevus annab ulatusliku kaalutlusruumi ning pealegi ei ole Euroopa Patendiameti aktid kohtulikult kontrollitavad.
25. Kuues ja seitsmes väide käsitlevad liidu õiguse autonoomia põhimõtte ja ühetaolisuse põhimõtte rikkumist. Hispaania Kuningriik väidab, et liidu ja selle institutsioonide pädevust on moonutatud, kuna vaidlustatud määruse artikli 18 lõike 2 esimene lõik seab määruse kohaldamise sõltuvusse ühtse patendikohtu lepingu jõustumise kuupäevast, juhul kui see on hilisem 1. jaanuarist 2014, rõhutades, et ühtse mõjuga Euroopa patentide eriomane kohtuliku kaitse kord on ette nähtud selles lepingus, mitte vaidlustatud määruses.
26. Teise võimalusena palub Hispaania Kuningriik vaidlustatud määruse tühistada osaliselt nii, nagu on märgitud käesoleva ettepaneku punktis 18.
A. Esimene väide, et on eiratud õigusriigile omaseid väärtusi
27. Hispaania Kuningriik väidab, et kuna vaidlustatud määrus, mis näeb ette Euroopa Patendiameti poolt välja antud patentidel põhineva süsteemi, kuid selle asutuse otsused ei ole kohtulikult kontrollitavad, tuleb tühistada, kuna see ei järgi ELL artiklis 2 nimetatud õigusriigile omaseid väärtusi.
28. Mainitud liikmesriigi sõnul jääb Euroopa patentide väljaandmisega seonduv haldusmenetlus tervikuna välja kohtuliku kontrolli alt, mis tagaks liidu õiguse nõuetekohase ja ühetaolise kohaldamise ning põhiõiguste kaitse.
29. Liikmesriik väidab, et ei saa pidada vastuvõetavaks, et vaidlustatud määrus toob liidu õiguskorda niisuguse rahvusvahelise asutuse antud aktid, mille suhtes eespool mainitud põhimõtted ei kehti. Esiteks on apellatsioonikoda ja suur apellatsioonikoda Euroopa Patendiameti organid, mis ei ole patendiametist sõltumatud, ning teiseks ei saa nende otsuseid kohtulikult vaidlustada.
30. Parlament ja nõukogu on seisukohal, et üksikisikute õigustele mainitud süsteemiga tagatud kaitse tase on kooskõlas õigusriigi põhimõtetega.
31. Parlament märgib, et vastavalt ühtse patendikohtu lepingu artiklile 32 kuuluvad ühispatendi kehtivuse, tühisuse ja rikkumise küsimused ühtse patendikohtu pädevusse, et haldusotsused, mida Euroopa Patendiamet teeb seoses ühtse mõjuga Euroopa patendi väljaandmisega, saab vaidlustada halduskorras erinevates Euroopa Patendiameti instantsides, et kaitsetaseme, mille Euroopa patendikonventsiooni üksikisikutele ette näeb, on liikmesriigid – kes kõik on ka selle konventsiooni osalisriigid ‒ tunnistanud vastuvõetavaks, ning et kohtuliku kontrolli võimalus vaidlustatud määruse artiklis 9 nimetatud haldusülesannete täitmisel Euroopa Patendiameti poolt tehtud otsuste üle on ette nähtud selle artikli lõikes 3.
32. Nõukogu väidab, et Euroopa patendikonventsiooniga kehtestatud süsteem on kooskõlas põhiõigusega pöörduda kohtusse. Kuigi Euroopa Patendiorganisatsioonil(12) on puutumatus nii kohtusse pöördumise kui täitmise suhtes, võidakse see puutumatus konkreetse juhtumi korral siiski ära võtta ning mainitud organisatsioon võib puutumatuse küsimuste kohaldamises sõlmida ühe või mitme konventsiooniosalisega täiendavaid kokkuleppeid. Pealegi ei välista miski, et organisatsioon täpsustab rahvusvahelises kokkuleppes, et tema otsuste suhtes kehtib kohtulik kontroll.
33. Nõukogu väidab lisaks, et küsimus rahvusvaheliste organisatsioonide kohtuliku puutumatuse kooskõlast kohtusse pöördumise õigusega on olnud arutusel nii riigi kui ka rahvusvahelisel tasandil. Euroopa Inimõiguste Kohus on nentinud, et rahvusvaheliste organisatsioonide kohtulik puutumatus on põhiõigusega kohtusse pöörduda kooskõlas, juhul kui hagejate käsutuses on muid mõistlikke vahendeid neile 4. novembril 1950 Roomas allakirjutatud Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste konventsiooniga ette nähtud õiguste tõhusaks kaitsmiseks(13). Käesoleval juhul see nii on. Euroopa Inimõiguste Komisjon on kinnitanud apellatsioonikoja ja suure apellatsioonikoja sõltumatust ja kohtulikku laadi(14) ning Euroopa Inimõiguste Kohus on asunud seisukohale, et põhiõiguste kaitse on Euroopa Patendiameti puhul üldjoontes samaväärne Saksamaa põhiseaduses ette nähtud kaitsetasemega.
34. Menetlusse astujad nõustuvad parlamendi ja nõukogu argumentidega. Belgia Kuningriik, Saksamaa Liitvabariik, Prantsuse Vabariik ja Rootsi Kuningriik väidavad siiski ennekõike, et esimene väide on tulemusetu, kuna vaidlustatud määruse eesmärk ei ole reguleerida Euroopa patendi väljastamise või kehtivuse tingimusi. Samuti ei ole selle eesmärk ega tagajärg Euroopa Patendiameti aktide või Euroopa patendikonventsiooniga loodud süsteemi inkorporeerimine liidu õiguskorda. Ainsad Euroopa Patendiameti aktid, mida vaidlusaluse määruse kehtivusele hinnangu andmisel tuleb arvesse võtta, on aktid, mis seonduvad Euroopa patendi ühtse mõju tunnustamisega, ning need on ühtse patendikohtu lepinguga ette nähtud kohtuliku kontrolli osas liidu õigusega kooskõlas. Igal juhul nõustuvad liikmesriigid parlamendi ja nõukogu põhjendustega selle kohta, et Euroopa patendikonventsiooniga loodud süsteemis on põhiõigused rahuldaval määral tagatud.
35. Sissejuhatuseks märgin, et nõukogu, Prantsuse Vabariik ja komisjon on viidanud selguse puudumisele esimese väite puhul, mis ei tugine mitte mõne konkreetse põhiõiguse rikkumisele, vaid liidu väärtuste väidetavale rikkumisele.
36. Tuletan meelde, et Euroopa Kohtul on õigusaktide seaduslikkuse kontrollimisel vastavalt ELTL artikli 263 teisele lõigule pädevus lahendada aluslepingute kohaldamisega seotud õigusnormide rikkumise peale esitatud hagisid.
37. Kuigi pooltel ei ole liidu õigusakti tühistamise nõudes võimalik tugineda otse õigusriigi põhimõttele, nagu ELL artikkel 2 seda määratleb, oleks siiski keeruline väita, et Euroopa Kohtul ei ole võimalust pidada õigusriigi põhimõtet õigusnormiks, millele saab tema menetluses tugineda(15), seda enam et Hispaania Kuningriik on hagis maininud omavoli keeldu, õigust tõhusale õiguskaitsevahendile ning liidu õigusnormide järgimist ja ühetaolist kohaldamist(16).
38. Samuti saab Euroopa Kohus analüüsida seda tüüpi väidet, mis on esitatud õigusriigi väärtuste mittejärgimise aspektist.
39. Sellegipoolest leian sarnaselt Belgia Kuningriigi, Saksamaa Liitvabariigi, Prantsuse Vabariigi ja Rootsi Kuningriigiga, et esimesel väitel, mis põhineb asjaolul, et patentide väljaandmise kord ei ole ELL artikliga 2 kooskõlas, ei saa olla tulemust, kuna see ei mõjuta vaidlustatud määruse õiguspärasust.
40. Ühelt poolt ‒ liidu seadusandja valik nõustuda Euroopa patentide väljaandmise eeskirjadega on tehtud enne vaidlustatud määrust ning vägagi konkreetses kontekstis ning teiselt poolt on vaidlustatud määruse ese täpselt piiritletud.
a) Liidu seadusandja valik
41. Euroopa patendikonventsiooni eeskirjade kohaldamist Euroopa patendi väljaandmisele tuleb mõista tõhustatud koostöö kontekstis ning arvestades, et tegu on liidu seadusandja ratsionaalse valikuga.
42. Euroopa Kohus on korduvalt kinnitanud, et liidu seadusandjal on ulatuslik kaalutlusõigus valdkondades, mis eeldavad poliitilisi, majanduslikke ja sotsiaalseid valikuid ning milles seadusandja peab andma keerulisi hinnanguid(17).
43. Siia kuulub ka intellektuaalomandi, konkreetsemalt patentide valdkond.
44. Tuletan meelde, et liidu seadusandja on Euroopa patendiõiguse ühtlustamisprotsessi algusest peale soovinud võtta liidu patendi kasutusele nii, et see põhineb Euroopa patendikonventsioonil ja eksisteerival patendikorraldusel(18).
45. Liidu seadusandja ei ole soovinud ka välistada võimalust tugineda sellele süsteemile tõhustatud koostöö korral. Õigupoolest, sellise süsteemi eelis on see, et see on juba loodud ning praktikas on leidnud tõendust selle tõhus kvaliteetne toimimine sellele omasel kõrgel tehnilisuse ja eriteadmiste tasemel. Lisaks on need eeskirjad siduvad kõigi liidu liikmesriikide jaoks, kuivõrd nad on ka Euroopa patendikonventsiooni osalisriigid, ning – nagu nõukogu rõhutab – otsused, mida Euroopa Patendiamet on patentide väljaandmisega seonduvalt teinud, ei ole kunagi liikmesriikide konstitutsioonilisi põhimõtteid kahjustanud.
46. Niisiis, tõhustatud koostöö otsus, mille peale, tuletan meelde, on Hispaania Kuningriik ja Itaalia Vabariik esitanud kaks tühistamishagi, mis jäeti rahuldamata, viitab põhjenduses 7 eesmärgina ühtse patendi loomisele, selgitades, et see pakuks ühetaolist kaitset kõigi osalevate liikmesriikide territooriumil ja selle „väljastaks kõigi nende liikmesriikide jaoks Euroopa Patendiamet (EPA)ˮ.
47. Hispaania Kuningriik möönab, et liidu seadusandjal oli selle pädevuse teostamisel erinevaid valikuvõimalusi,(19) ning ei ole seadusandja valikut iseenesest kahtluse alla seadnud. Hispaania Kuningriik leiab siiski, et kuna vaidlustatud määrusega kehtestatud süsteemi on „integreeritud” rahvusvaheline süsteem, kus ei järgita aluslepingute konstitutsioonilisi põhimõtteid, on sellega rikutud õigusriigi väärtustest kinnipidamise nõuet.
48. Leian, et niisugune analüüs on juba vaidlustatud määruse eset arvestades ekslik.
b) Vaidlustatud määruse reguleerimisese
49. Tuletan meelde, et vastavalt vaidlustatud määruse artikli 1 lõikele 2 kujutab see määrus endast erikokkulepet Euroopa patendikonventsiooni(20) artikli 142 tähenduses, kus on öeldud, et „[i]ga osalisriikide grupp, kes on sätestanud erikokkuleppega, et nende riikide suhtes väljaantud Euroopa patendil on nende territooriumil ühtne toime, võib ette näha, et nende riikide suhtes võib Euroopa patendi välja anda ainult ühispatendina”.
50. Liidu seadusandja kavatsus enne vaidlustatud määrust oli tõepoolest tugineda Euroopa Patendiameti kasutatavale süsteemile Euroopa patentide väljaandmisel, kuid seda süsteemi vaidlustatud määrusesse inkorporeerimata. Õieti võimaldab juba selle määruse reguleerimisese nentida, et määruse eesmärk ei ole reguleerida Euroopa patentide väljaandmise tingimusi ja kehtivuse küsimusi ega näha selle jaoks ette niisugust ühtset korda nagu see, mis võidi kehtestada Euroopa Patendiameti otsuste kontrollimiseks seoses vaidlustatud määruse artikli 9 lõikes 2 talle antud ülesannetega.
51. Lisaks tuleb nentida, et kui vaidlustatud määrus peaks tühistatama, ei mõjuta niisugune võimalik tühistamine Euroopa patendi väljaandmise ja kehtivuse tingimusi.
52. Minu arvates on vaidlustatud määruse ainsaks eesmärgiks kehtestada raamistik juba vastavalt Euroopa patendikonventsioonile välja antud Euroopa patentide ühise toime tunnustamise jaoks.
53. Nagu Belgia Kuningriik, Saksamaa Liitvabariik, Prantsuse Vabariik ja Rootsi Kuningriik märkisid, on liidu seadusandja piirdunud ühtse kaitse tunnuste, rakendamise tingimuste ja mõju kindlaksmääramisega. Hispaania Kuningriik on seda hagiavalduse punktis 20 ka ise nentinud.
54. Sellega seoses tuginen vaidlustatud määruse tekstile, mis on üheselt selge.
55. Niisiis, määruse pealkirja sõnastus kahtlusi ei jäta, kuna on öeldud, et kõnesolev määrus käsitleb „tõhustatud koostöö rakendamis[t] [...] ühtse patendikaitse loomise valdkonnas”(21).
56. Lisaks täpsustab vaidlustatud määruse artikli 1 „Reguleerimisese” lõige 1, et kõnesoleva määrusega „rakendatakse tõhustatud koostööd ühtse patendikaitse loomise valdkonnas, milleks on antud luba [tõhustatud koostöö] otsusega”(22).
57. Pealegi, vaidlustatud määruse põhjenduses 7 on nimetatud hetk, mil ühtne toime kehtima hakkab, nimelt „[ü]htne patendikaitse tuleks saavutada, andes käesoleva määrusega Euroopa patentidele ühtse toime patendi väljastamise järgses etapis”(23). See tähendab, et liidu seadusandja on soovinud vaidlustatud määruses reguleerida üksnes Euroopa patendi väljastamisele järgnevat faasi. Tema panus tõhustatud koostöö rakendamisse ühtse patendikaitse saavutamise heaks realiseerub sel konkreetsel hetkel.
58. Seega ei hakka vaidlustatud määrusega ette nähtud ühtne patendikaitse kehtima enne, kui on väljastatud Euroopa patent, ning kehtib, kuni see patent on jõus. Niisiis annab vaidlustatud määrus Euroopa patentidele üksnes täiendava kvaliteedi, st ühtse toime, kuid ei mõjuta Euroopa patendikonventsiooniga ette nähtud menetlust(24), millest liidu liikmesriigid peavad selle konventsiooni osalisriikidena kinni pidama.
59. Euroopa patendikonventsiooni artikli 64 kohaselt ei reguleeri seda kaitset ka eri liikmesriikide siseriiklik õigus, vaid vaidlustatud määruse ühetaolist kohaldamist käsitlevad sätted.
60. Vaidlustatud määruses on esitatud ühtse toimega Euroopa patendi definitsioon, täpsustatud selle jõustumise kuupäev, sellest tulenevad õigused ja nende ulatus. Samuti näeb see ette ühtse toimega Euroopa patentidega seotud lõive käsitlevad finantssätted ning patentide haldamist puudutavad institutsioonilised sätted, mis hõlmavad ka haldusülesandeid, mida täidab Euroopa Patendiamet, kelle otsused on siinjuures ainsad, mida on võimalik vaidlustatud määruse õiguspärasusele hinnangu andmise raames kahtluse alla seada.
61. Eeltoodud kaalutlusi arvestades teen Euroopa Kohtule ettepaneku lükata Hispaania Kuningriigi esimene väide tagasi, kuna sellel ei saa olla tulemust, arvestades, et see ei mõjuta vaidlustatud määruse õiguspärasust, kuna selle määruse õiguspärasus ei sõltu sellest, kas Euroopa Patendiameti otsused, mis puudutavad Euroopa patentide väljaandmist, on kooskõlas liidu õigusega.
B. Teine väide, et õigusliku aluse puudumise tõttu on vaidlustatud määrus õigustühine
62. Hispaania Kuningriik väidab teises väites, et ELTL artikkel 118 ei olnud vaidlustatud määruse vastuvõtmiseks sobiv õiguslik alus ning kõnesolev määrus tuleb tunnistada õigustühiseks.
63. Tema väitel puudub vaidlustatud määrusel materiaalne sisu eeskätt seetõttu, et sellega ei ole määratletud tegusid, mille vastu ühtse mõjuga Euroopa patent kaitse annab. Vaidlustatud määruse reguleerimisese ja eesmärk ei ole seega vastavuses õigusliku alusega, millel see määrus põhineb.
64. Hispaania Kuningriik on seisukohal, et vaidlustatud määruse artikli 5 lõikes 3 sisalduv viide osalevate liikmesriikide siseriiklikule õigusele ei taga liidu intellektuaal- ja tööstusomandi õiguste ühetaolist kaitset ning kõnesoleva määrusega ei ole selleks ette nähtud liikmesriikide õigusnormide ühtlustamist.
65. Parlament ja nõukogu väidavad, et ELTL artikkel 118 on sobiv õiguslik alus. Mainitud säte, mis võimaldab kehtestada Euroopa patentide loomisega seonduvaid meetmeid, et tagada liidus intellektuaalomandi õiguste ühetaoline kaitse ning kehtestada liidu tasandil tsentraliseeritud loaandmise, koordineerimise ja järelevalve korraldus, ei nõua siseriiklike õigusnormide täielikku ühtlustamist, tingimusel et luuakse niisugune intellektuaal- või tööstusomandi vorm, mis annab osalevates liikmesriikides ühetaolise kaitse.
66. Kui arvestada vaidlustatud määruse reguleerimiseset ja sisu, siis vastab see määrus eespool mainitud nõudele, kuna sellega on loodud ühtse toimega Euroopa patent, mis annab ühetaolise kaitse osalevate liikmesriikide territooriumil, ning määratleb nii selle tunnused, ulatuse kui mõju.
67. Kõik menetlusse astujad nõustuvad parlamendi ja nõukogu seisukohtadega ning Madalmaade Kuningriik rõhutab lisaks, et Euroopa Kohus on kohtuotsuses Hispaania ja Itaalia vs. nõukogu(25) juba varem nentinud, et ELTL artikkel 118 on Euroopa patendi ühtse mõju saavutamise jaoks sobiv õiguslik alus.
68. Hispaania Kuningriik leiab, et ELTL artikkel 118 on õigusliku alusena vaidlustatud määruse vastuvõtmiseks sobimatu, kuna tema hinnangul on see määrus sisutühi õigusnorm, mille lõppeesmärk on see, et aluslepingutega liidule antud pädevusi teostab rahvusvaheline organ, ning et viide siseriiklikele õigusnormidele ei ole oma laadilt selline, et tagada liidus ühetaoline kaitse.
69. Selle analüüsiga ei nõustu ma järgmistel põhjustel.
70. Tuleb märkida, et väljakujunenud kohtupraktika kohaselt „peab liidu õigusakti õigusliku aluse valik põhinema objektiivsetel asjaoludel, mis on kohtulikult kontrollitavad ja mille hulka kuuluvad eelkõige õigusakti eesmärk ja sisu”(26).
71. Mis puudutab vaidlustatud määruse eesmärki, siis tuletan meelde, et määrus taotleb eesmärki anda ühetaoline kaitse kõigi osalevate liikmesriikide territooriumil(27).
72. Seda väljendab ka vaidlustatud määruse artikli 3 lõike 2 esimene lõik, mis sätestab, et „[ü]htse toimega Euroopa patent on olemuselt ühtne […], tagab ühetaolise kaitse ning sellel on ühesugune toime kõigis osalevates liikmesriikides”.
73. Sellise kaitse väärtus seisneb ühetaolisuses ja integreerituses võrreldes olukorraga, mille annab Euroopa patendikonventsioonis ette nähtud eeskirjade rakendamine, mis tagavad igas selle osalisriigis kaitse, mille ulatus on määratletud siseriiklus õiguses(28).
74. Nimelt, Euroopa patendikonventsiooni artikli 64 lõike 1 kohaselt määratakse Euroopa patendi toime siseriiklike õigusnormidega ja seda „igas osalisriigis, kelle suhtes patent on välja antud”. Seega on Euroopa patendi omanikul kohustus taotleda talle kuuluva Euroopa patendi registreerimist igas Euroopa patendikonventsiooni osalisriigis, kus ta soovib, et niisugune kaitse kehtiks.
75. See tähendab, et juhul, kui üks ja seesama rikkumine on toime pandud paljudes liikmesriikides, toob see kaasa olukorra, kus vaidluste lahendamisele kohaldatakse palju erinevaid menetlusi ja seadusi, mis toob kaasa suure õigusliku ebakindluse.
76. Mis puudutab vaidlustatud määruse sisu, siis ma ei saa toetada Hispaania Kuningriigi analüüsi, mille kohaselt on määrus „tühi kest”, kuna selles ette nähtud sätted on piisavad ja liidu seadusandja teostab pädevust, mis on jagatud liidu ja liikmesriikide vahel.
77. Ühelt poolt näeb vaidlustatud määruse artikli 3 lõige 1 ette ühtse toimega patentide andmise tingimused, täpsustades, et ühtne toime kõigis osalevates liikmesriikides kehtib vaid samade nõuete alusel välja antud Euroopa patentidele ja et ühtne toime peab olema registreeritud ühtse patendikaitse registris.
78. Vaidlustatud määruse artikkel 4 sätestab ühtse toimega Euroopa patendi jõustumise kuupäeva, nimelt jõustub see kuupäeval, mil Euroopa Patendiamet avaldab Euroopa Patendibülletäänis teate Euroopa patendi väljaandmise kohta, nii et kõnealust Euroopa patenti ei käsitata osalevate liikmesriikide territooriumil sel kuupäeval jõustunud siseriikliku patendina.
79. Vaidlustatud määruse artikkel 5, mis käsitleb ühetaolist kaitset, määratleb ühtse toime tagajärjed ja viisi, kuidas on ühtne kaitse kõigi osalevate liikmesriikide territooriumil tagatud.
80. Selle lõige 1 sätestab, et ühtse toimega Euroopa patent annab selle omanikule õiguse takistada kolmandat isikut selliste osalevate liikmesriikide territooriumil, kus patendil on ühtne toime, panemast toime tegusid, mille vastu see annab kaitse, kui kohaldatavatest piirangutest ei tulene teisiti.
81. Lõige 2 näeb ette, et selle õiguse ulatus ja piirangud on ühetaolised kõikides osalevates liikmesriikides, kus patendil on ühtne toime.
82. Teiselt poolt tuletan meelde, et alates Lissaboni lepingu jõustumisest on ELTL artikkel 118 sobiv õiguslik alus intellektuaalomandi õiguste loomisele ning viitab sõnaselgelt siseturu rajamisele ja toimimisele, mis on valdkond, milles liidu ja liikmesriikide pädevus on vastavalt ELTL artikli 4 lõikele 2 jagatud(29).
83. Kui aluslepingud annavad liidule teatud valdkonnas liikmesriikidega niisuguse jagatud pädevuse, võivad nii liit kui ka liikmesriigid selles valdkonnas õiguslikult siduvaid akte menetleda ja vastu võtta. See on ette nähtud ELTL artikli 2 lõikes 2, mis lisab, et „[l]iikmesriigid teostavad oma pädevust ainult niivõrd, kuivõrd liit ei ole oma pädevust teostanud”.
84. Lisaks on ELTL artiklis 118 ette nähtud, et liidu seadusandja sätestab „meetmed selleks, et luua Euroopa intellektuaalomandi õigused, mis tagaksid intellektuaalomandi õiguste ühetaolise kaitse kogu liidus, ning kogu liitu hõlmava tsentraliseeritud loaandmise, koordineerimise ja järelevalve korra”(30).
85. Ei tohi silmist lasta, et käesoleval juhul teostatakse ELTL artikliga 118 antud pädevust tõhustatud koostöö rakendamise kujul ning et liidu seadusandja on oma laia kaalutlusõiguse tulemusena teinud valiku kasutada selleks paljusid õiguslikke instrumente, mis kuuluvad kas rahvusvahelisse õigusesse, liidu õigusesse või siseriikliku õiguse valdkonda, ning Hispaania Kuningriik ei ole sellele vastu vaielnud.
86. Sellest tulenevalt oli liidu seadusandjal minu arvates õigus viidata siseriiklikule õigusele, kui ta nägi vaidlustatud määruse artikli 5 lõikes 3 selle koostoimes artikliga 7 ette, et teod, mille vastu patent kaitse annab, ja kohaldatavad piirangud määratletakse õigusega, mida kohaldatakse ühtse toimega Euroopa patendi suhtes selles osalevas liikmesriigis, kelle siseriiklikku õigust kohaldatakse ühtse toimega Euroopa patendi kui varasema suhtes.
87. Sellega seoses võimaldab vaidlustatud määruse põhjendus 9 seda sätet tõlgendada, märkides, et „määruse[ga] […] hõlmamata küsimuste suhtes tuleks kohaldada Euroopa patendikonventsiooni, [ühtse patendikohtu lepingut], sealhulgas selle sätteid [mis määratlevad, millise ulatusega on õigus takistada kolmandatel isikutel panna toime tegusid, mille vastu patent annab kaitse, ja selle õiguse piirangud], ning siseriiklikku õigust, sealhulgas rahvusvahelise eraõiguse norme […]”.
88. Ühtse patendikohtu lepingu artiklites 25‒27 on välja toodud teod, mille vastu ühtse toimega Euroopa patent annab kaitse, ning sellise patendi mõju suhtes kehtivad piirangud. Osalevad liikmesriigid peavad nende artiklite sätted üle võtma oma riigi õigusesse.
89. Lisaks, ELTL artikkel 118, mis kuulub EL toimimise lepingu VII jaotise 3. peatükki „Õigusaktide ühtlustamine”, ei nõua tingimata, et liidu seadusandja ühtlustaks kõik intellektuaalomandi õiguse aspektid täielikult, kehtestades selle valdkonna toimimise ja sisu kohta ammendava kogumi õigusnorme. Hispaania Kuningriik on seda oma repliigis möönnud(31).
90. Seega leian, et mitte miski ELTL artikli 118 sõnastuses ei välista seda, et liidu õigusakt, millega teatav õigus ette nähakse, ei võiks viidata siseriiklikule õigusele, juhul kui see õigusakt tagab, et vastava õigusega – ehk patendiga ‒ kaasneb ühetaoline kaitse kõigi osalevate liikmesriikide territooriumil.
91. Siinkohal seab Hispaania Kuningriik kahtluse alla ka niisuguse kaitse tagatuse.
92. Niisiis, kuigi liidu seadusandja viitab siseriiklikule õigusele, ei tähenda see, et ELTL artiklis 118 nimetatud ühetaoline kaitse ei oleks tagatud.
93. Vaidlustatud määruse artikli 5 lõikest 3 selle koostoimes artikliga 7 ja põhjendusega 9 nähtub, et teod, mille vastu ühtse toimega Euroopa patent kaitse annab, määratakse kindlaks üheainsa liikmesriigi õiguse alusel. Teisisõnu, iga ühtse toimega Euroopa patendi suhtes kehtib üheainsa liikmesriigi siseriiklik õigus ning see õigus kuulub kohaldamisele kõigi osalevate liikmesriikide territooriumil.
94. Seega, viidates igal konkreetsel juhul kohaldatavale siseriiklikule õigusele, tagab vaidlustatud määrus seeläbi ühetaolise kaitse, kuna viide katab ka kõik rahvusvahelised kokkulepped, mille osaliseks liikmesriigid on, sealhulgas ühtse patendikohtu lepingu, mis tuleb liikmesriikidel ratifitseerida lähtuvalt ELL artikli 4 lõikes 3 ette nähtud lojaalse koostöö põhimõttest(32).
95. Eeltoodut arvestades teen Euroopa Kohtule ettepaneku Hispaania Kuningriigi teine väide põhjendamatuse tõttu tagasi lükata.
C. Kolmas väide, et tegu on võimu kuritarvitamisega
96. Hispaania Kuningriik väidab, et parlament ja nõukogu on võimu kuritarvitanud seoses sellega, et vaidlustatud määruses ei ole järgitud ELL artikli 20 lõikes 1 nimetatud tõhustatud koostöö eesmärki. Kuna ühtse toimega Euroopa patendi mõju on täpsustatud Euroopa patendikohtu lepingus, on vaidlustatud määruse eesmärk ainult jätta liidule omase mõiste ja regulatsiooni kehtestamise mulje, kuigi tegelikkuses väljutakse sellega liidu õiguse ja selle raames kehtiva kontrolli piiridest. Vastupidi parlamendi väidetule ei ole Euroopa Kohus seda küsimust kohtuotsuses Hispaania ja Itaalia vs. nõukogu käsitlenud(33).
97. Parlament ja nõukogu paluvad käesoleva väite tagasi lükata.
98. Parlament rõhutab, et selles otsuses lükkas Euroopa Kohus tagasi väited, mis puudutasid võimu kuritarvitamist patendiga antava ühtse kaitse korra kehtestamisel. Nõukogu lisab, et vaidlustatud määrus ja ühtse toimega Euroopa patendi loomine soodustavad liidu eesmärkide saavutamist, kuna sellise Euroopa patendi omanik, kes soovib kaitset 25 osalevas liikmesriigis, peaks juhul, kui patendil ei oleks ühtset toimet, oma patendi kehtivust tunnustada laskma kõigis 25 liikmesriigis eraldi, samas kui mainitud patent tuleb kinnitada ja vaidluste korral tuleb seda kaitsta eraldi igas neist 25 liikmesriigis.
99. Menetlusse astujad nõustuvad paramendi ja nõukogu argumentidega.
100. Hispaania Kuningriik väidab kolmanda väite raames, et vaidlustatud määrusega on võimu kuritarvitatud, kuna tõhustatud koostöö eesmärki kasutatakse selles muudel eemärkidel kui need, mis on ette nähtud aluslepingutega.
101. Tema sõnade kohaselt on vaidlustatud määrus „tühi kest” ega taga seega ühetaolist kaitset, mis on tõhustatud koostöö otsuse eesmärk.
102. Väljakujunenud kohtupraktika kohaselt on õigusakti puhul võimu kuritarvitamisega tegemist vaid siis, kui objektiivsete, asjakohaste ja ühtelangevate tõendite põhjal selgub, et õigusakt on vastu võetud eranditult või peamiselt muude eesmärkide saavutamiseks kui need, mille jaoks vastavad volitused anti, või aluslepingutes konkreetse juhtumi lahendamiseks spetsiaalselt ette nähtud menetluse vältimiseks(34).
103. Kuigi Hispaania Kuningriik väidab, et väide on esitatud tõhustatud koostöö kontekstis, mitte otseselt seoses vaidlustatud määruse kui sellisega, mida on käsitletud teises väites, lähtub see siiski samast argumendist, mille kohaselt vaidlustatud määrusel puudub sisu selles mõttes, et see ei kehtesta õiguslikku regulatsiooni, mis tagaks ühetaolise kaitse.
104. Niisiis, kuna see argument on teise väite uurimise tulemusena tagasi lükatud, siis ei saa Hispaania Kuningriigi poolt aluseks võetud asjaolusid pidada asjakohaseks. Seega leian, et kolmas väide tuleb põhjendamatuse tõttu tagasi lükata.
D. Neljas ja viies väide, et rikutud on ELTL artikli 291 lõiget 2 ja kohtuotsuses Meroni vs. Ülemamet välja toodud põhimõtteid
105. Neljanda väitega vaidlustab Hispaania Kuningriik asjaolu, et vaidlustatud määruse artikli 9 lõige 2 annab erikomisjoni töös osalevatele liikmesriikidele pädevuse pikendamislõivude määra ja nende jaotusskeemi kehtestamiseks. Niisuguste rakendusvolituste andmine osalevatele liikmesriikidele kujutab ‒ esimese võimalusena ‒ endast ELTL artikli 291 lõike 2 rikkumist, ning juhul, kui Euroopa Kohus peaks jõudma järeldusele, et mainitud sätet ei ole rikutud, siis teise võimalusena on sellega rikutud kohtuotsuses Meroni vs. Ülemamet(35) välja toodud põhimõtteid, mis puudutavad pädevuse delegeerimist.
106. Parlament väidab, et teatavate volituste delegeerimine asutustele on alati kujutanud endast liidu õiguse kohaldamist käsitlevate aluslepingu eeskirjade suhtes erandit, mis on õiguslikult aktsepteeritav teatud tingimustel. Lisaks tõstatab parlament küsimuse viidatud kohtuotsuse asjakohasusest seoses volituste delegeerimisega niisugusele rahvusvahelisele organile nagu erikomisjon.
107. Nõukogu on seisukohal, et ELTL artikli 291 lõige 1 näeb ette, et juhul kui liidu institutsioonid võtavad vastu õiguslikult siduvaid akte, vastutavad asjakohaste rakendusmeetmete vastuvõtmise eest liikmesriigid. Üksnes juhtudel, kui nende aktide kohaldamine eeldab ühetaolisi tingimusi, võtab rakendusmeetmed vastavalt lõikele 2 vastu komisjon või asjakohasel juhul nõukogu. Sellega seoses ei ole Hispaania Kuningriik tõendanud, miks peaks pikendamislõivude määra ja nende jaotusskeemi kehtestamine toimuma liidu tasandil ühetaoliselt. Seega ei ole kohtuotsus Meroni vs. Ülemamet(36) käesoleval juhul asjakohane.
108. Igal juhul on parlament ja nõukogu seisukohal, et sellest kohtuotsusest nähtuvad tingimused on täidetud, ning parlament täpsustab, et mainitud kohtuotsuse analüüsimisel tuleb arvestada ELTL artiklit 118, mille kohaselt on ühtse toimega Euroopa patentide jaoks vajalik „tsentraliseeritud” korra kehtestamine.
109. Menetlusse astujad nõustuvad parlamendi ja nõukogu seisukohtadega. Neist enamiku arvates ei ole viidatud kohtuotsuses välja toodud põhimõtted kohaldatavad. Igal juhul on neid järgitud.
110. Hispaania Kuningriik toob viiendas väites välja, et vaidlustatud määruse artikli 9 lõige 1, mis delegeerib Euroopa Patendiametile teatavad haldusülesanded, rikub kohtuotsuses Meroni vs. Ülemamet(37) välja toodud põhimõtteid. Tegemist ei ole mitte liikmesriikide, vaid liidu pädevusega.
111. Parlament ja nõukogu väidavad, et mainitud kohtuotsusest lähtuda ei tule.
112. Menetlusse astujad nõustuvad parlamendi ja nõukogu seisukohtadega.
113. Pooled ei eita, et vastavalt vaidlustatud määruse artikli 9 lõikele 2 tuleb osalevatel liikmesriikidel nende loodud erikomisjoni raames tagada pikendamislõivude suuruse ja nende jaotusskeemi kindlaksmääramine.
114. Hispaania Kuningriik seevastu väidab, et antud juhul olid vajalikud ühetaolised rakendamistingimused ning seega oleks rakendamisvolitused tulnud vastavalt ELTL artikli 291 lõikele 2 anda komisjonile või erijuhtudel nõukogule ning et järelikult on kõnesolevat sätet rikutud.
115. Ma ei ole nõus selle mõttekäiguga.
116. Nimelt tugineb Hispaania Kuningriik sättele, mis minu arvates ei ole käesoleval juhul kohaldatav.
117. ELTL artikli 291 lõige 2 sätestab, et „[k]ui liidu õiguslikult siduvate aktide rakendamiseks on vaja ühetaolisi tingimusi, antakse nende õigusaktide alusel rakendamisvolitused komisjonile või nõuetekohaselt põhjendatud erijuhtudel ja [ELL] artiklites 24 ja 26 ette nähtud juhtudel nõukogule”.
118. Vastavalt Euroopa Kohtu praktikale ei määratle ELTL artikkel 291 rakendusakti mõistet, vaid piirdub sellega, et viitab lõikes 2 vajadusele, et komisjon – või teatud erijuhtudel nõukogu – võtaks sellise akti vastu, et tagada liidu õiguslikult siduva akti rakendamine liidus ühetaolistel tingimustel(38).
119. Euroopa Kohus on lisaks täpsustanud, et ELTL artikli 291 lõikest 2 tuleneb, et „[k]ui liidu õiguslikult siduvate aktide rakendamiseks on vaja ühetaolisi tingimusi, antakse nende õigusaktide alusel rakendamisvolitused komisjonile või nõuetekohaselt põhjendatud erijuhtudel ja [ELL] artiklites 24 ja 26 ette nähtud juhtudel nõukogule”(39).
120. Euroopa Kohus lisas, et rakendusakt peab täpsustama seadusandliku akti sisu, et tagada selle rakendamine kõigis liikmesriikides ühetaolistel tingimustel(40).
121. Seega leian, et käesoleval juhul jäävad osalevad liikmesriigid neile vaidlustatud määruse artikli 9 lõikega 2 antud pädevuse teostamisel liidu seadusandja poolt loodud ja piiritletud normatiivsesse raamistikku, mille puhul ei ole vajalik rakendada kõigis liikmesriikides ühetaolisi tingimusi.
122. Nimelt, kõigepealt on liidu seadusandja vaidlustatud määruse artiklis 11 sätestanud, et ühtse toimega Euroopa patendi pikendamislõivud kuuluvad tasumisele sellele aastale järgnevatel aastatel, mil Euroopa Patendibülletäänis avaldati teade ühtse toimega Euroopa patendi väljaandmise kohta, ning et ühtse toimega Euroopa patendi kehtivus sõltub lõivu tasumisest.
123. Edasi on liidu seadusandja vaidlustatud määruse artiklis 12 sätestanud pikendamislõivu suuruse, nähes ette, et need on ühtse patendikaitse kehtivusajal astmelised, piisavad, et katta kõik patendikaitse andmise ja haldamisega seotud kulud, ning küllaldased, et tagada Euroopa Patendiorganisatsiooni eelarve tasakaal. Lisaks tuleb lõivu suuruse määramisel muu hulgas arvesse võtta erinevaid väikeste ja keskmise suurusega ettevõtjatega seotud parameetreid. Liidu seadusandja niisuguse arvessevõtmisega taotletavad eesmärgid, nimelt ‒ lihtsustada innovatsiooni ja toetada Euroopa ettevõtete konkurentsivõimet, peegeldada patendiga kaetud turu suurust ning sarnaneda riikliku pikendamislõivuga, mis kehtib osalevas liikmesriigis keskmise Euroopa patendi jõustumise suhtes ajal, mil pikendamislõivu suurus määratakse kindlaks esimest korda.
124. Lõpuks on vaidlustatud määruse artiklis 13 loetletud need õiglased, võrdsed ja asjakohased kriteeriumid, millel peab põhinema pikendamislõivude jagamine osalevate liikmesriikide vahel.
125. Vaidlustatud määruse artikli 9 lõige 2 on oma sõnastuselt üheti mõistetav, andes liikmesriikidele pädevuse määrata kindlaks pikendamislõivude suurus „vastavalt käesoleva määruse artiklile 12ˮ(41) ja liikmesriikide osakaal jagatavates pikendamislõivudes „vastavalt käesoleva määruse artiklile 13ˮ(42).
126. Niisiis ei jäta liidu seadusandja osalevatele liikmesriikidele selles osas kaalutlusruumi.
127. Pealegi on määrus üldakt, see on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides. See säte, mis on ette nähtud ELTL artikli 288 teises lõigus, on ära toodud ka vaidlustatud määruse lõpus, kus on sõnaselgelt viidatud osalevatele liikmesriikidele.
128. Minu hinnangul kuulub vaidlustatud määruse artikli 9 lõige 2 seevastu ELTL artikli 291 lõike 1 kohaldamisalasse, mis sätestab, et liikmesriigid võtavad vastu kõik siseriikliku õiguse meetmed, mis on vajalikud liidu õiguslikult siduvate aktide rakendamiseks.
129. Leian, et seda järeldust ei lükka ümber ka asjaolu, et osalevad liikmesriigid tegutsevad Euroopa patendikonventsiooni osalisriigina, kui nad vastavalt kõnesoleva määruse artiklile 12 määravad kindlaks pikendamislõivude suuruse ja vastavalt artiklile 13 määravad kindlaks liikmesriikide osakaalu jagatavates pikendamislõivudes.
130. Selline roll ei võta liikmesriikidelt kohustust kasutada kõiki asjakohaseid üld- või erimeetmeid, et tagada liidu institutsioonide õigusaktidest tulenevate kohustuste täitmine(43).
131. Nagu vaidlustatud määruse artikli 9 lõike 2 esimeses lauses märgitud, tagavad „[o]salevad liikmesriigid […] Euroopa patendikonventsiooniga võetud rahvusvaheliste kohustuste täitmisel [selle] määruse järgimise ning teevad sel eesmärgil koostööd”(44).
132. Eeltoodust järeldub, et puudub vajadus analüüsida argumente kohtuotsuses Meroni vs. Ülemamet(45) välja toodud järelduste kohta, kuna käesoleval juhul ei tule neist lähtuda, nagu ka kohtuotsusest Ühendkuningriik vs. parlament ja nõukogu(46), mis täpsustab esimesena nimetatud kohtuotsuses esitatud põhimõtteid.
133. Mainitud kohtupraktika üksnes piiritleb liidu institutsioonile antud võimaluse delegeerida üks osa oma pädevusest liidu organile või asutusele või liiduvälisele organile ning liidu seadusandja võimaluse suunata rakendusmeetmete võtmine liidu organile või asutusele või liiduvälisele organile, selle asemel, et volitada selleks komisjoni või nõukogu.
134. Nimelt, kohtuasjas, mis oli aluseks otsusele Meroni vs. Ülemamet(47), delegeeris Ülemamet talle aluslepingutest tulenenud pädevuse eraõiguslikele organisatsioonidele, ning kohtuasjas, mis oli aluseks otsusele Ühendkuningriik vs. parlament ja nõukogu(48), oli liidu seadusandja näinud ette, et loodud liidu asutus teostab pädevust, mis on talle antud asjassepuutuva määrusega, ning sellele asutusele ülesandeid kehtestavate liidu siduvate õigusaktide rakendusalas.
135. Eeltoodut arvestades tuleb neljas väide lükata põhjendamatuse tõttu tagasi osas, milles see puudutab ELTL artikli 291 lõike 2 rikkumist.
136. Mis puudutab viiendat väidet, mis tõstatab küsimuse, kas Euroopa Patendiametile teatavate haldusülesannete delegeerimisel on täidetud kohtuotsuses Meroni vs. Ülemamet(49) välja toodud tingimused, mis on nõutavad liiduvälistele organitele pädevuse delegeerimise korral, siis tuleb märkida, et käesoleval juhul ei ole see mitte liidu seadusandja, kes Euroopa Patendiametile kui rahvusvahelise õiguse üksusele haldusülesandeid delegeerib, vaid seda teevad osalevad liikmesriigid.
137. Tuletan meelde, et vaidlustatud määrus kujutab endast erikokkulepet Euroopa patendikonventsiooni artikli 142 tähenduses ning et osalevad liikmesriigid on vaidlustatud määruse artikli 9 lõikes 1 loetletud haldusülesanded delegeerinud Euroopa Patendiametile selle konventsiooni artikli 143 lõike 1 alusel, mis näeb ette, et osalisriikide grupp võib anda Euroopa Patendiametile lisaülesandeid.
138. Neil asjaoludel puudub alus toetada kohtuotsusest Meroni vs. Ülemamet(50) tulenevate järelduste kasutamist.
139. Eeltoodud kaalutlusi arvestades tuleb ka viies väide põhjendamatuse tõttu tagasi lükata.
E. Kuues ja seitsmes väide, et rikutud on liidu õiguse autonoomia ja ühetaolisuse põhimõtteid
140. Hispaania Kuningriik väidab kuuendaks, et liidu õiguskorra autonoomia säilimise eelduseks on, et liidu ja selle institutsioonide pädevust ei moonutata rahvusvaheliste lepingutega. Käesoleval juhul on seda tehtud, kuna vaidlustatud määruse artikli 18 lõike 2 esimene lõik näeb ette, et määrust kohaldatakse alates 1. jaanuarist 2014 või ühtse patendikohtu lepingu jõustumise kuupäevast, olenevalt sellest, kumb on hilisem. Lisaks on vaidlustatud määruses määratletud ühtse toimega Euroopa patentide eriomane kohtuliku kaitse kord, mis ei sisaldu mitte määruses, vaid ühtse patendikohtu lepingus. Hispaania Kuningriigi sõnul kahjustab selle lepingu sisu liidu pädevust ning leping annab kolmandale isikule pädevuse määratleda ühepoolselt vaidlustatud määruse kohaldamine.
141. Parlament märgib, et vaidlustatud määruse ja ühtse patendikohtu lepingu omavaheline side on patentide ühetaolise kaitse süsteemi toimimise oluline tingimus, seda tänu ühispatendile, ja see ei riku liidu õigust. Ühtse patendikohtu lepinguga on järgitud kahte olulist tingimust, mis on liidu õiguskorra autonoomia seisukohalt nõutavad, kuna esiteks ei ole liidu ja selle institutsioonide pädevuse laadi muudetud ja teiseks ei näe kõnesolev leping liidule ja tema institutsioonidele nende endi pädevuste teostamise jaoks ette selles lepingus sisalduvate liidu õigusnormide osas mingit eritõlgendust.
142. Pealegi ei kahjusta ühtse patendikohtu lepingu loomine ühtki liidu pädevust. Esiteks, pädevus luua ühtne kohus patendivaidluste lahendamiseks ning määratleda selle kohtu pädevuse ulatus kuulub endiselt liikmesriikidele ning seda ei ole antud liidu ainupädevusse. Edasi, vaidlustatud määrus kehtestab liikmesriikidele sõnaselge nõude, et ühtsele patendikohtule antaks ainupädevus. Vaidlustatud määrus, mis põhineb ELTL artiklil 118, annab liikmesriikidele sõnaselgelt võimaluse võtta patentide valdkonnas vastu õigusnorme, mis kehtestavad erandeid Brüsseli I määruse suhtes. Liidu seadusandja nõuab, et ühtse patendikohtu lepingu jõustumine sõltuks liidu seadusandja poolt Brüsseli I määrusesse tehtavatest vajalikest muudatustest, mis puudutavad selle määruse ja lepingu seoseid. Lõpuks on paljude EL toimimise lepingu sätete kohaselt liidu tuletatud õigusakti jõustumine seatud sõltuvusse selle heakskiitmisest liikmesriikide poolt.
143. Nõukogu väidab, et selle väite toetuseks esitatud argumendid ei ole vastuvõetavad osas, milles need on suunatud ühtse patendikohtu lepingu vastu. Igal juhul on liidu seadusandja poliitiline valik olnud siduda ühtse toimega Euroopa patent sellest eraldiseisva kohtuorganiga, st ühtse patendikohtuga, mis toimib kohtupraktika järjepidevuse ja õiguskindluse tagajana. Ühtse toimega Euroopa patendi ja ühtse patendikohtu sellise seose loomisele ei ole ühtki õiguslikku takistust ning kõnesolevat seost on kirjeldatud vaidlustatud määruse põhjendustes 24 ja 25. Pealegi esineb seadusandlikus praktikas palju näiteid juhtumitest, kus liidu õigusakti kohaldatavus on pandud sõltuma mõnest aktivälisest sündmusest.
144. Menetlusse astujad nõustuvad parlamendi ja nõukogu seisukohaga.
145. Hispaania Kuningriik toob seitsmendas väites esile, et vaidlustatud määruse artikli 18 lõike 2 teine lõik annab liikmesriikidele pädevuse ühepoolselt otsustada, kas määrus on nende suhtes kohaldatav. Niisiis juhul, kui mõni liikmesriik peaks otsustama ühtse patendikohtu lepingut mitte ratifitseerida, ei ole vaidlustatud määrus tema suhtes kohaldatav ning ühtne patendikohus ei omanda selle liikmesriigi territooriumil ainupädevust ühtse toimega Euroopa patentide tunnustamiseks, mistõttu ühtse toimega Euroopa patentidel ei ole selles liikmesriigis ühtset toimet. See toob kaasa liidu õiguse autonoomia põhimõtte ja ühetaolisuse põhimõtte rikkumise.
146. Parlament leiab, et see, kui liikmesriik keeldub ühtse patendikohtu lepingut ratifitseerimast, mis toob kaasa olukorra, kus vaidlustatud määrus tema territooriumil kohaldamisele ei kuulu, kujutab endast ELL artikli 4 lõike 3 rikkumist. Isegi kui eeldada, et vaidlustatud määruse ühetaolise kohaldamisega seoses võib esinda risk, on see risk õigustatud, arvestades vajadust tagada tõhus kohtulik kaitse ja pidada kinni õiguskindluse põhimõttest.
147. Nõukogu tuletab meelde, et vaidlustatud määruse artikli 18 lõige 2 näeb ette erandi selle määruse artikli 3 lõigetest 1 ja 2 ning artikli 4 lõikest 1, nii et Euroopa patendi ühtne toime piirdub liikmesriikidega, kes on ratifitseerinud ühtse patendikohtu lepingu, ning selle määruse muud sätted kuuluvad kohaldamisele kõigi osalevate liikmesriikide suhtes. Arvestades vaidlustatud määruse ja ühtse patendikohtu lepingu vahelise seose olulisust, leiti, et tegu on täiendava tagatisega, et see seos toimiks optimaalselt. Euroopa Kohtu praktikast nähtub, et liidu õigusakti kohaldatavuse suhtes erandi tegemine on õiguslikult võimalik vaid juhul, kui erandit kehtestav meede on objektiivselt õigustatud ja kui see on ajaliselt piiritletud. Käesoleval juhul see nii ongi.
148. Menetlusse astujad nõustuvad parlamendi ja nõukogu seisukohaga.
149. Analüüsin Hispaania Kuningriigi kuuendat ja seitsmendat väidet koos, kuivõrd need käsitlevad vaidlustatud määruse ja ühtse patendikohtu lepingu vahelist seost.
150. Esiteks analüüsin kuuenda väite esimest ja teist osa ning seejärel kuuenda väite viimast osa ja seitsmendat väidet.
151. Kõigepealt märgin, et Hispaania Kuningriik ei sea kahtluse alla eraldiseisva kohtusüsteemi võimalikkust. Euroopa Kohus on selles osas arvamuses 1/09(51) nentinud, et ELTL artikkel 262 näeb ette „võimaluse” laiendada Euroopa Kohtu pädevust vaidlustele niisuguste õigusaktide kohaldamise üle, mis loovad Euroopa intellektuaalomandiõigusi ja et seega ei kehtesta see artikkel käsitletavas valdkonnas Euroopa Kohtu monopoli ning ei otsusta ette ära kohturaamistikku, mis võidakse sisse seada intellektuaalomandi õiguste üle üksikisikute vahel tekkida võivate vaidluste lahendamiseks(52).
a) Kuuenda väite esimene ja teine osa
152. Hispaania Kuningriik väidab kuuenda väite esimese punktina, et ei ole sisulist erinevust ühtse patendikohtu lepingu ja sellise kokkuleppe eelnõu vahel, mis käsitleb Euroopa patendi ja ühenduse patendiga seotud vaidluste lahendamiseks pädeva kohtu loomist ning mille Euroopa Kohus tunnistas aluslepingu sätetega kokkusobimatuks(53).
153. Liikmesriik väidab, et esiteks ei kuulu ühtse patendikohtu leping liidu institutsioonilisse ja kohtusüsteemi ning teiseks ei näe ühtse patendikohtu leping ette tagatisi liidu õiguse kehtimajäämisele. Osalevate liikmesriikide otsene, individuaalne ja kollektiivne vastutus, mis on ette nähtud ühtse patendikohtu lepingu artiklis 23 ning kehtib muu hulgas ELTL artiklite 258‒260 kohaldamisel, on selles osas ebapiisav, isegi kui eeldada, et see on aluslepingutega kooskõlas.
154. Mis puudutab kuuenda väite teist osa, siis Hispaania Kuningriik püüab tõendada, et liikmesriigid ei saa ühtse patendikohtu lepingut ratifitseerida ilma, et nad rikuksid liidu õigusest tulenevaid kohustusi.
155. Ta väidab, et liit oleks pidanud ühtse patendikohtu lepingu sõlmima ELTL artikli 3 lõike 2 alusel, kuna see mõjutab ühiseeskirju, eeskätt Brüsseli I määruse sätteid. Brüsseli I määruse vastuvõtmisega omandas liit sellega reguleeritavas valdkonnas ainupädevuse(54).
156. Sellega seoses analüüsis Hispaania Kuningriik ühtse patendikohtu lepingu sisu ja norme, mis käsitlevad ühtse patendikohtu pädevust talle esitatud hagide lahendamisel, ning jõudis järeldusele, et liikmesriigid, kes on ühtse patendikohtu lepingu osalisriigi staatuses, teostavad niisugust pädevust, mis neile enam ei kuulu, ja rikuvad seeläbi liidu õiguse autonoomia põhimõtet.
157. Need kaks kuuenda väite punkti on ebaselged; ebaselgus seisneb selles, et on keeruline välja selgitada, millist õigusakti Hispaania Kuningriik õigupoolest vaidlustab oma küsimuses Euroopa Kohtule selle kohta, kas vaidlustatud määruse artikli 18 lõikega 2 moonutatakse liidu ja tema institutsioonide pädevust, kuna selles on ette nähtud, et selle määruse kohaldamine sõltub ühtse patendikohtu lepingu jõustumisest.
158. Olen seisukohal, nagu ka paljud kohtuvaidluse pooled, et Hispaania Kuningriik püüab tegelikult nende kahe punktiga vaidlustada ühtse patendikohtu lepingu õiguspärasust liidu õiguse taustal ning näidata, et kõnesolevas lepingus ei ole järgitud arvamust 1/09(55).
159. Küsimus on siin selles, kas Euroopa Kohus on pädev kontrollima ühtse patendikohtu lepingu sisu, millele Hispaania Kuningriik tugineb vaidlustatud määruse tühistamisnõuet sisaldavas hagis, arvestades tõhustatud koostöö rakendamise kontekstis nende kahe õigusakti vahel eksisteerivat seost.
160. Minu arvates tuleb sellele küsimusele vastata eitavalt.
161. Mõistagi ei saanud Hispaania Kuningriik kasutada ELTL artikli 218 lõikes 11 ette nähtud võimalust taotleda arvamust kavandatava ühtse patendikohtu lepingu kohta. Nimelt ei olnud selle menetluse kasutamine niisuguse liikmesriikidevahelise lepingu puhul võimalik, kuna Euroopa Kohtu arvamust võib taotleda vaid juhul, kui see puudutab niisuguse kavandatava lepingu kooskõla aluslepingutega, kus liit on lepingupool.
162. Lisaks ei saa Hispaania Kuningriik taotleda liidu kohtult otse seda, et kohus tühistaks ühtse patendikohtu lepingu ELTL artikli 263 esimese lõigu alusel, mille kohaselt Euroopa Kohus „kontrollib seadusandlike aktide ning nõukogu, komisjoni ja Euroopa Keskpanga õigusaktide seaduslikkust, välja arvatud soovitused ja arvamused, ning nende Euroopa Parlamendi ja Euroopa Ülemkogu õigusaktide seaduslikkust, mille eesmärgiks on tekitada õiguslikke tagajärgi kolmandatele isikutele. Samuti kontrollib Euroopa Liidu Kohus liidu organite või asutuste õigusaktide seaduslikkust, mille eesmärgiks on tekitada õiguslikke tagajärgi kolmandatele isikutele”.
163. Õigupoolest ei kuulu ühtse patendikohtu leping ühegi EL toimimise lepingus nimetatud õigusaktide kategooria alla. Tegemist on valitsustevaheliste läbirääkimiste tulemusel sõlmitud lepinguga, millele on rahvusvahelise õiguse alusel alla kirjutanud vaid teatavad liikmesriigid.
164. Pealegi leian, et vaidlustatud määruse ja ühtse patendikohtu lepingu vaheline seos ei saa olla põhjenduseks Hispaania Kuningriigi argumendile, et vaidlustatud määruse analüüs nõuab ühtse patendikohtu lepingu sisu uurimist.
165. Argumendid, mida Hispaania Kuningriik esitas repliigis, tõendamaks, et Euroopa Kohus on pädev kontrollima ühtse patendikohtu lepingu sisu, ei suuda minu vastust kummutada.
166. Nimelt viitab Hispaania Kuningriik Euroopa Kohtu praktikale, millest minu arvates käesoleva kohtuasja kontekstis lähtuda ei saa.
167. Nimelt kohtuasjas, mis oli aluseks otsusele Kadi ja Al Barakaat International Foundation vs. nõukogu ja komisjon(56), puudutas liidu kohtu poolt teostatav õiguspärasuse kontroll niisugust liidu akti, mille eesmärk oli rakendada asjassepuutuvat rahvusvahelist lepingut, st ÜRO julgeolekunõukogu resolutsiooni, ja mitte seda lepingut kui sellist.
168. Euroopa Kohus tugines kohtupraktikale, milles ta juba varem on tühistanud nõukogu otsuse, millega kiideti heaks rahvusvaheline leping, olles kontrollinud selle sisemist seaduslikkust käsitletava lepingu seisukohast(57).
169. Käesoleva kohtuasja kontekst on täiesti erinev, kuna vaidlustatud määrusega ei kiideta heaks rahvusvahelist lepingut ega ka rakendata niisugust lepingut, vaid selle eesmärk on tõhustatud koostöö rakendamine ühtse patendikaitse loomise valdkonnas.
170. Pealegi tuleb nentida, et kui ka vaidlustatud määrus peaks tühistatama, ei seaks see kuidagi kahtluse alla ühtse patendikohtu lepingu kehtivust.
171. Eeltoodut arvestades leian, et kuuenda väite esimene ja teine osa tuleb tunnistada vastuvõetamatuks.
b) Kuuenda väite viimane osa ja seitsmes väide
172. Kuuenda väite viimases osas väidab Hispaania Kuningriik, et vaidlustatud määruse artikli 18 lõike 2 esimesest lõigust nähtub, et selle kohaldamine sõltub täielikult ühtse patendikohtu lepingu jõustumisest. Siit järeldub, et see, kui tõhusalt saab liit vaidlustatud määruse raames oma pädevust teostada, sõltub ühtse patendikohtu lepingu osalisriikide tahtes.
173. Hispaania Kuningriigi seitsmendas väites esitatud etteheide puudutab seda, et vaidlustatud määruse artikli 18 lõige 2 võimaldab liikmesriikidel ühepoolselt otsustada, kas määrus on nende suhtes kohaldatav.
174. Ma ei toeta Hispaania Kuningriigi esitatud analüüsi.
175. Liidu seadusandja on märkinud, et ühtse toimega Euroopa patentide jaoks tuleks kehtestada kohtualluvuse eeskirjad ja seda peaks reguleerima õigusaktiga, millega luuakse Euroopa patentide ja ühtse toimega Euroopa patentide jaoks ühtne patendivaidluste lahendamise süsteem(58).
176. Ta on lisanud, et see on äärmiselt vajalik, et tagada ühtse toimega Euroopa patendi tõrgeteta toimimine, kohtupraktika järjepidevus ja sellest tulenevalt õiguskindlus(59).
177. Vaidlustatud määruse eesmärk on tagada niisugune tõrgeteta toimimine. Nende põhimõtetega läheks just vastuollu see, kui vaidlustatud määrus peaks olema kohaldatav ajal, mil ühtse patendikohtu lepingut ei ole veel rakendama hakatud.
178. Ma ei saa nõustuda Hispaania Kuningriigiga, kes väidab, et vaidlustatud määruse jõustumine on liikmesriikide otsustada.
179. Olen seisukohal, et osalevatel liikmesriikidel tuleb ELL artikli 4 lõikes 3 ette nähtud lojaalse koostöö põhimõttest lähtudes võtta kõik meetmed, mis on vajalikud tõhustatud koostöö rakendamiseks, sealhulgas ühtse patendikohtu lepingu ratifitseerimiseks, kuna see kujutab endast kõnesoleva rakendamise jaoks vajalikku tingimust. Nimelt tuleb liikmesriikidel selle sätte kohaselt kasutada kõiki asjakohaseid üld- ja erimeetmeid, et tagada aluslepingutest või liidu institutsioonide õigusaktidest tulenevate kohustuste täitmine.
180. Kui osalevad liikmesriigid ei ratifitseeri ühtse patendikohtu lepingut, rikuvad nad sellega lojaalse koostöö põhimõtet, kuna kahjustavad liidu eesmärke ühtlustamise ja ühetaolisuse saavutamisel(60).
181. Just sel põhjusel on liidu seadusandja vaidlustatud määruse põhjenduses 25 märkinud, et „on väga oluline, et osalevad liikmesriigid ratifitseeriksid ühtse patendikohtu lepingu kooskõlas siseriiklike põhiseaduslike ja parlamentaarsete menetlustega ning võtaksid vajalikud meetmed, et kohus saaks võimalikult kiiresti tööle hakata”(61).
182. Põhjendus 25 selgitab, miks on liidu seadusandja vaidlustatud määruse artikli 18 lõikes 2 näinud ette, et määruse kohaldatavus sõltub ühtse patendikohtu lepingu jõustumise kuupäevast, juhul kui see on hilisem 1. jaanuarist 2014.
183. Kui pidada lubatavaks, et teatavates osalevates liikmesriikides, kus tunnustatakse Euroopa patendi ühtset toimet, säilib teatavate siseriiklike kohtute pädevus, siis seataks kahtluse alla Euroopa patentide ühtse toimega taotletavad ühtlustamise ja ühetaolisuse saavutamise eesmärgid.
184. Vaidlustatud määruse ja ühtse patendikohtu lepingu vaheline seos on selline, et liidu seadusandja poolt poleks õiguskindluse tagamist arvestades mõistlik mitte seada vaidlustatud määruse kohaldatavust sõltuvusse ühtse patendikohtu lepingu jõustumisest.
185. Eeltoodut arvestades teen Euroopa Kohtule ettepaneku lükata kuuenda väite viimane osa ja seitsmes väide põhjendamatuse tõttu tagasi.
F. Vaidlustatud määruse osalise tühistamise nõue, mis on esitatud teise võimalusena
186. Parlament, nõukogu, Saksamaa Liitvabariik ja Ungari Vabariik on seisukohal, et teise võimalusena esitatud nõuet vaidlustatud määruse osaliseks tühistamiseks ei saa pidada vastuvõetavaks, kuna sätted, mille tühistamist taotletakse, on määrusega kehtestatud korra oluline osa ja seega ei saa neid määrusest lahutada, ilma et muutuks selle sisu.
187. Hispaania Kuningriik väidab, et vaidlustatud määruse artikkel 9 on selle määruse ülejäänud sätetest väga hästi eraldatav(62). Määruse artikli 18 lõike 2 osas on ta seisukohal, et ELTL artikli 297 lõike 1 viimast lõiku arvestades(63) ei ole vajalik, et vaidlustatud määruses oleks ära toodud säte tema kohaldatavaks muutumise kohta.
188. Tuletan meelde, et vastavalt väljakujunenud kohtupraktikale on liidu õigusakti osaline tühistamine võimalik vaid juhul, kui need osad, mille tühistamist taotletakse, on ülejäänud aktist eraldatavad. Euroopa Kohus on korduvalt võtnud seisukoha, et eraldatavuse nõue ei ole täidetud, kui õigusakti osalise tühistamisega muutub akti sisu(64).
189. Tuleb meenutada, et käesoleval juhul on vaidlustatud määruse eesmärk ühtse patendikaitse loomine. Selle eesmärgini jõudmiseks on liidu seadusandja kehtestanud vastava õigusliku raamistiku.
190. Vaidlustatud määruse artikli 3 lõige 1 näeb selles osas ette, et „[k]õigis osalevates liikmesriikides samade nõuete alusel antaval Euroopa patendil on osalevates liikmesriikides ühtne toime, kui selle ühtne toime on registreeritud ühtse patendikaitse registris”(65).
191. Selline tingimus eeldab, et liidu seadusandja arvestab hulka haldusmeetmeid, mis võetakse enne ja pärast registreerimist ning on vajalikud, et registreerimine saaks olla kehtiv.
192. Liidu seadusandja on näinud sellised meetmed ette vaidlustatud määruse artikli 9 „Haldusülesanded Euroopa Patendiorganisatsiooni raames” lõikes 1.
193. Selles sättes on toodud ammendav loetelu Euroopa Patendiametile antud ülesannetest.
194. Ei ole mõeldav, et liidu seadusandja võiks ilma nende ülesanneteta, mille täitmine on ilmselgelt vajalik ühtse toimega Euroopa patendi süsteemi tõrgeteta toimimiseks, saavutada vaidlustatud määrusega kehtestatud eesmärgi.
195. Järelikult pole minu arvates mõeldav, et vaidlustatud määruse artikli 9 lõike 1 tühistamine ei mõjutaks selle määruse sisu.
196. Mis puudutab vaidlustatud määruse artikli 9 lõiget 2, mis käsitleb pikendamislõivude kehtestamist ja nende jaotusskeemi kindlaksmääramist, mis leidsid käsitlemist Hispaania Kuningriigi viiendas väites, siis mulle näib mõeldamatu kehtestada finantssätet, nagu on täpsustatud vaidlustatud määruse V peatükis, ilma et oleks määratletud isikuid või üksusi, kes tagavad mainitud summade kehtestamise ja kindlaksmääramise.
197. Minu hinnangul ei puuduta vaidlustatud määruse artikli 9 lõige 1 tervikuna ja lõige 2, nii nagu neid on käsitletud käesolevas asjas esitatud hagi viiendas väites, selle määrusega kehtestatud korra sellist aspekti, mis oleks eraldatav, ning seega mõjutaks selle võimalik tühistamine määrust sisuliselt.
198. Mis puudutab vaidlustatud määruse artikli 18 lõiget 2, mis käsitleb määruse kehtimahakkamist, mis sõltub ühtse patendikohtu lepingu jõustumisest, siis põhjustel, mille tõin välja kuuenda väite viimase punkti ja seitsmenda väite hindamisel, olen ma seisukohal, et see säte ei ole ülejäänud määrusest eraldatav.
199. Seetõttu olen ma seisukohal, et vaidlustatud määruse osalise tühistamise nõue, mille Hispaania Kuningriik esitas teise võimalusena, on vastuvõetamatu.
200. Eeltoodud kaalutlusi arvestades ‒ kuna ei saa nõustuda ühegi väitega, mille Hispaania Kuningriik oma hagi põhjendamiseks esitas, tuleb hagi rahuldamata jätta.
201. Kõiki eespool esitatud kaalutlusi silmas pidades teen Euroopa Kohtule ettepaneku:
– jätta Hispaania Kuningriigi, Euroopa Parlamendi, Euroopa Liidu Nõukogu ja menetlusse astujate kohtukulud nende endi kanda.
2 – ELT L 361, lk 1; edaspidi „vaidlustatud määrus”.
3 – ELT L 76, lk 53; edaspidi „tõhustatud koostöö otsus”. Selle otsuse peale on esitatud kaks tühistamishagi, millest ühe esitas Hispaania Kuningriik ja teise Itaalia Vabariik ning mille Euroopa Kohus jättis rahuldamata kohtuotsusega Hispaania ja Itaalia vs. nõukogu (C‑274/11 ja C‑295/11, EU:C:2013:240).
4 – ELT L 361, lk 89.
5 – ELT C 175, lk 1, edaspidi „ühtse patendikohtu leping”.
6 – Edaspidi „Euroopa patendikonventsioon”.
7 – Edaspidi „patendikohus”.
8 – ELT L 351, lk 1; edaspidi „Brüsseli I määrus”.
9 – Edaspidi „ühtse toimega Euroopa patent”.
10 – Edaspidi „Euroopa Patendiamet”.
12 – Nõukogu kasutab kostja vastuses sama lühendit, st prantsuse keeles „OEBˮ nii Euroopa Patendiorganisatsiooni kui ka Euroopa Patendiameti tähistamiseks.
13 – Vt Euroopa Inimõiguste Kohtu otsus Waite ja Kennedy vs. Saksamaa [GC], nr 26083/94, CEDH 1999‑I, ja Euroopa Inimõiguste Kohtu 18. veebruari 1999. aasta otsus Beer ja Regan vs. Saksamaa [GC], nr 28934/95.
14 – Euroopa Inimõiguste Kohtu otsus Lenzing AG vs. Saksamaa (otsus), nr 39025/97.
15 – Vt Pech, L., „The Rule of Law as a Constitutional Principle of the European Unionˮ, Jean Monnet Working Paper 04/09, NYU School of Law, New York, 2012, lk 58‒60.
16 – Vt Hispaania Kuningriigi hagiavaldus, punkt 36.
17 – Vt selle kohta kohtuotsus nõukogu vs. Manufacturing Support & Procurement Kala Naft (C‑348/12 P, EU:C:2013:776, punkt 120).
18 – Ettepanek: nõukogu otsus, millega lubatakse tõhustatud koostööd ühtse patendikaitse loomise valdkonnas (KOM(2010) 790 (lõplik)), punkt 3.
19 – Vt Hispaania Kuningriigi hagiavaldus, punkt 17.
20 – Vt ka vaidlustatud määruse põhjendus 6.
24 – Vt Belgia Kuningriigi seisukohad, punkt 9.
26 – Vt kohtuotsus Ühendkuningriik vs. nõukogu (C‑431/11, EU:C:2013:589, punkt 44 ja seal viidatud kohtupraktika).
27 – Tagajärg, mis tuleneb paratamatult ELL artiklist 20, mille lõikes 4 on ette nähtud, et „[t]õhustatud koostöö raames vastuvõetud õigusaktid on siduvad ainult osalevatele liikmesriikidele” (vt kohtuotsus Hispaania ja Itaalia vs. nõukogu (EU:C:2013:240, punkt 68)).
28 – Vt kohtuotsus Hispaania ja Itaalia vs. nõukogu (EU:C:2013:240, punkt 62).
29 – Ibidem (punkt 25).
30 – Kohtujuristi kursiiv. Vt väljendi „kogu liitu hõlmav” kohta kohtuotsus Hispaania ja Itaalia vs. nõukogu (EU:C:2013:240, punkt 68).
31 – Vt Hispaania Kuningriigi repliik, punkt 21.
32 – Vt vaidlustatud määruse põhjendus 25.
34 – Ibidem (punkt 33 ja seal viidatud kohtupraktika).
38 – Vt kohtuotsus komisjon vs. parlament ja nõukogu (C‑427/12, EU:C:2014:170, punkt 33).
39 – Ibidem (punkt 34).
40 – Ibidem (punkt 39).
41 – Kohtujuristi kursiiv.
43 – Vt ELL artikli 4 lõike 3 teine lõik.
44 – Kohtujuristi kursiiv.
52 – Punkt 62. Samuti on Euroopa Kohus võtnud seisukoha, et liikmesriikide kohustus on aluslepingutega ette nähtud menetlust kasutades ja liidu institutsioonide kaasabil luua ühtne patent ja töötada välja sellega seotud normid, sealhulgas vajaduse korral erinormid seoses õiguskaitsega (vt kohtuotsus Hispaania ja Itaalia vs. nõukogu (EU:C:2013:240, punkt 92)).
53 – Arvamus 1/09 (EU:C:2011:123).
54 – Vt kohtuotsus TNT Express Nederland (C‑533/08, EU:C:2010:243, punkt 38).
56 – C‑402/05 P ja C‑415/05 P, EU:C:2008:461.
57 – Vt kohtuotsus Kadi ja Al Barakaat International Foundation vs. nõukogu ja komisjon (EU:C:2008:461, punkt 289). Vt ka arvamus 3/94 (EU:C:1995:436, punkt 22) ja kohtuotsus Saksamaa vs. nõukogu (C‑122/95, EU:C:1998:94, punkt 42).
58 – Vt vaidlustatud määruse põhjendus 24.
59 – Vt vaidlustatud määruse põhjendus 25.
60 – Vt ELL artikli 4 lõike 3 viimane lõik.
61 – Kohtujuristi kursiiv.
62 – Hispaania Kuningriik tugineb menetlusse astujate seisukohtadele esitatud vastuse punktis 17 sellega seoses kohtujurist Cruz Villalóni ettepanekule kohtuasjas komisjon vs. parlament ja nõukogu (C‑427/12, EU:C:2013:871, punkt 19).
63 – Mainitud säte näeb ette, et seadusandlikud aktid jõustuvad neis kindlaks määratud kuupäeval või selle puudumisel kahekümnendal päeval pärast avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
64 – Vt kohtuotsus komisjon vs. parlament ja nõukogu (EU:C:2014:170, punkt 16 ja seal viidatud kohtupraktika).
65 – Kohtujuristi kursiiv.

matches: Kohus Kohus Kohus Kohus Kohus Kohus Kohus Kohus Kohus Kohus kohus Kohus Kohus Kohus kohus Kohus Kohus Kohus Kohus kohus Kohus Kohus Kohus


Riigikogu 19.12.2001 seadus; jõustumiskuupäev 01.09.2002
redaktsioon 20.07.2020 - 01.01.2021 [RT I, 10.07.2020, 62]
19.05.2004 RT I 2004, 45, 317 27.05.2004, osaliselt 01.01.2005
01.06.2006 RT I 2006, 28, 211 01.07.2006, osaliselt 01.01.2007
22.02.2012 RT I, 08.03.2012, 1 01.04.2012, osaliselt 01.07.2012
19.06.2013 RT I, 10.07.2013, 1 15.07.2013, osaliselt 01.01.2014; jõustumisaeg osaliselt muudetud 01.07.2014 [RT I, 22.12.2013, 1]
20.12.2017 RT I, 09.01.2018, 2 19.01.2018, osaliselt 01.06.2018 ja 01.06.2019
§ 23 <!- END 22 -!> . Teatamiskohustus
§ 25 <!- END 24 -!> . Registreerimismenetlus
§ 32 <!- END 31 -!> . Registreerimismenetlus
§ 49 <!- END 48 -!> . Riiklik järelevalve
§ 52 <!- END 51 -!> . Hoiulevõetud alkoholi hoidmine
§ 57 <!- END 56 -!> . Tegutsemiskoha varjamine
§ 58 <!- END 57 -!> . Saatedokumendi puudumine
§ 64 <!- END 63 -!> . Alkoholi hoidmine või ladustamine kioskis või tänava- või turukaubanduse müügikohas
§ 71 <!- END 70 -!> . Alkohoolse joogi tarbimine alaealise poolt
§ 73 <!- END 72 -!> . Menetlus