(1) Toetust võib taotleda komisjoni soovituse (EL) nr 361/2003, mis käsitleb mikroettevõtete ning väikese ja keskmise suurusega ettevõtete määratlust (ELT L 124, 20.05.2003, lk 36–41), lisa tähenduses:
1) mikroettevõtja, kelle omatoodetud põllumajandustoodete või nende töötlemisel saadud toodete müügitulu kas koos või eraldi oli mõlemal taotluse esitamise aastale vahetult eelnenud kahel majandusaastal üle 4000 euro ja see moodustas mõlemal taotluse esitamise aastale vahetult eelnenud kahel majandusaastal üle 50 protsendi tema kogu müügitulust (edaspidi põllumajandustootja);
2) mittepõllumajandusliku ettevõtlusega tegelev mikroettevõtja, kelle müügitulu oli mõlemal taotluse esitamise aastale vahetult eelnenud kahel majandusaastal üle 4000 euro.
1) taotleja on enne taotluse esitamise aastat tegutsenud vähemalt kaks majandusaastat, millest taotluse esitamise aastale vahetult eelnenud majandusaasta on vähemalt 12 kuu pikkune;
3) taotleja võlakordaja ehk võõrkapitali osakaalu näitaja, mille arvutamisel jagatakse kohustuste summa koguvara summaga, ei olnud taotluse esitamise aastale vahetult eelnenud majandusaastal suurem kui 0,7;
4) taotleja maksevõime näitaja, mille arvutamisel jagatakse käibevara summa lühiajaliste kohustuste summaga, oli taotluse esitamise aastale vahetult eelnenud majandusaastal suurem kui 1;
8) äriühingust taotleja taotluse esitamise aastale vahetult eelnenud kahe majandusaasta aruanded peavad olema taotluse esitamise hetkeks äriregistrist kättesaadavad.
(1) Paragrahvi 4 lõike 1 punktis 1 ja § 4 lõike 3 punktis 4 nimetatud tegevuste puhul peab taotlejal olema ehitusluba, kui see on ehitusseaduse kohaselt nõutav.
(2) Paragrahvi 4 lõike 1 punktis 1 ning § 4 lõike 3 punktides 5 ja 6 nimetatud tegevuste puhul peavad investeeringuobjekt ja selle alune maa olema taotleja omandis või peab taotleja kasuks olema seatud hoonestusõigus, mis võimaldab investeeringuobjekti sihipäraselt kasutada vähemalt viis järgnevat aastat arvates PRIA poolt viimase toetusosa väljamaksmisest.
(3) Paragrahvi 4 lõike 1 punktis 2 nimetatud tegevuste puhul peab investeeringuobjekti alune maa olema taotleja omandis või peab taotleja kasuks olema seatud hoonestusõigus või peab hoone või rajatis (edaspidi ehitis), kuhu investeeringuobjekt paigutatakse, olema taotleja omandis või on ehitisele seatud taotleja kasuks kasutusvaldus või peab taotleja olema sõlminud ehitise kasutamiseks kirjaliku rendilepingu vähemalt viieks järgnevaks aastaks arvates PRIA poolt viimase toetusosa väljamaksmisest.
(4) Paragrahvi 4 lõike 3 punktis 4 nimetatud tegevuste puhul peab investeeringuobjekti alune maa olema taotleja omandis või on taotleja kasuks seatud reaalservituut vähemalt viieks järgnevaks aastaks arvates PRIA poolt viimase toetusosa väljamaksmisest.
(5) Rändkaupluse sisseseade ostmise korral peab rändkauplus olema taotleja omandis vähemalt viis aastat arvates PRIA poolt viimase toetusosa väljamaksmisest.
1) ehitise ehitamine, välja arvatud lammutamine, ehitusseaduses sätestatud tingimustel ja korras ning hoone parendamine;
2) statsionaarse masina ja seadme ostmine ning paigaldamine;
3) rändkaupluse ja selle sisseseade ostmine.
1) taime- ja loomakasvatus, jahindus ja neid teenindavad tegevusalad (EMTAK 2008, jagu A, alajagu 01);
4) toiduainete tootmine (EMTAK 2008, jagu C, alajagu 10), joogitootmine (EMTAK 2008, jagu C, alajagu 11) ja tubakatoodete tootmine (EMTAK 2008, jagu C, alajagu 12);
2) lõike 1 punktis 1 ja käesoleva lõike punktis 4 nimetatud tegevuse puhul toetatava ehitustöö üle ehitusseaduse ja teeseaduse alusel omanikujärelevalve (edaspidi omanikujärelevalve) tegemine;
4) lõike 1 punktis 1 nimetatud tegevuse puhul toetatava ehitise juurde kuuluva juurdepääsutee ja parkla ehitamine ehitusseaduses ning teeseaduses sätestatud tingimustel ja korras;
5) lõike 1 punktis 1 nimetatud tegevuse puhul toetatava ehitise juurde kuuluva veevarustus-, kanalisatsiooni- või reoveepuhastussüsteemi ehitamine ning nende juurde kuuluvate seadmete ostmine ja paigaldamine, veevarustus- ja kanalisatsioonivõrguga liitumine;
1) tegevuse käibemaksuta maksumus, mis koosneb tegevuse väljavalitud käibemaksuta maksumusest ja investeeringuobjekti tähistamiseks vajalike sümbolite käibemaksuta maksumusest, kui käibemaks on käibemaksuseaduse alusel tagasi nõutav;
2) tegevuse käibemaksuga maksumus, mis koosneb tegevuse väljavalitud käibemaksuga maksumusest ja abikõlbliku investeeringuobjekti tähistamiseks vajalike sümbolite käibemaksuga maksumusest, kui käibemaks ei ole käibemaksuseaduse alusel tagasi nõutav;
2) liisingumakse, kui asja omandiõigus ei ole hiljemalt viie aasta möödudes arvates PRIA poolt viimase toetusosa väljamaksmisest, kuid kõige hiljem 31. detsembril 2023 läinud üle toetuse saajale;
5) standardtarkvara, arvutustehnika või sidevahendite ostmise kulud;
6) rendi-, kütuse-, koolitus-, side- ja veokulud, töötasu, tegevuskulud ning muud üldkulud;
11) sõidu- ja veovahendi, sealhulgas veesõiduk, ning selle haagise ostmise kulud, välja arvatud rändkaupluse ostmise kulud;
17) sellise ehitise ehitamise, hoone parendamise või ehitise sisustamiseks statsionaarse põhivara ostmise kulud, mis ei ole vajalikud taotleja majandustegevuse mitmekesistamiseks asjaomasel tegevusalal, sealhulgas kontorihoone ehitamise kulud;
19) turismiseaduse § 18 lõigetes 8, 9 ja 11 nimetatud majutusettevõtte ehitamine, parendamine ja sisustamine statsionaarse põhivaraga;
(1) Kui § 4 lõigetes 1 ja 3 nimetatud tegevuse või investeeringuobjekti käibemaksuta maksumus ületab 5000 eurot, peab taotleja olema saanud vähemalt kolmelt asjakohast teenust osutavalt isikult võrreldavad hinnapakkumused koos tehniliste tingimuste loeteluga, mis osutuvad tehnilisele spetsifikatsioonile (edaspidi hinnapakkumus).
(5) Hinnapakkumus peab sisaldama taotleja nime, pakkuja nime, pakkuja kontaktandmeid, hinnapakkumuse väljastamise päeva, hinnapakkumuse kehtivusaega, kavandatava investeeringuobjekti või tegevuse käibemaksuta maksumust.
(6) Paragrahvi 4 lõike 1 punktis 1 nimetatud tegevuse puhul peab saadud hinnapakkumine sisaldama lisaks lõikes 5 nimetatud andmetele ehitise kohta järgmiseid andmeid:
(11) PRIA koostab § 4 lõike 1 punktis 1 nimetatud tegevuse puhul hinnapakkumuse vormi ja avaldab selle oma veebilehel.
(1) Toetust antakse kuni 40 protsenti toetatava tegevuse abikõlbliku kulu maksumusest. Minimaalne toetuse määr on 15 protsenti toetatava tegevuse abikõlbliku kulu maksumusest.
(4) Toetuse suurus ei tohi koos jooksva majandusaasta ja taotluse esitamise aastale vahetult eelnenud kahe majandusaasta jooksul eraldatud vähese tähtsusega abiga ületada 200 000 eurot.
(1) Toetuse saamiseks esitab taotleja kirjalikult paberil või elektrooniliselt selleks ettenähtud tähtajal PRIAle avalduse ja selles esitatud andmeid tõendavad dokumendid (edaspidi koos taotlus).
(2) Lisaks esitab taotleja PRIAle avalduse ja kui asjakohane, siis ka § 7 lõikes 6 nimetatud ehitustegevuse hinnapakkumuse ja § 11 lõike 1 punkti 6 kohase ehitustegevuse eelarve, elektrooniliselt Microsoft Exceli tarkvaraga töödeldavas vormingus.
4) taotleja andmed taotluse esitamise aastale vahetult eelnenud kahe majandusaasta omatoodetud põllumajandustoodete või nende töötlemisel saadud toodete müügitulu ja muu müügitulu kohta;
5) kui toetust taotleb kassapõhist raamatupidamise arvestust pidav füüsilisest isikust ettevõtja, siis andmed taotluse esitamise aastale vahetult eelnenud majandusaasta koguvara, käibevara, põhivara, kohustuste kogusumma, lühiajaliste ja pikaajaliste kohustuste ning omakapitali kohta;
8) andmed taotleja olemasolevate töökohtade ja töötajate arvu kohta.
7) kui toetust taotletakse biomassist elektri, soojuse, vedelkütuse või gaasi (edaspidi koos bioenergia) tootmiseks vajaliku hoone või rajatise ehitamiseks ning sinna paigaldatavate statsionaarsete seadmete ja muu vajaliku sisseseade ostmiseks või paigaldamiseks, siis andmed toodetava bioenergia liigi (elektrienergia, soojusenergia, vedelkütus või gaas) ja koguse, kasutatava tooraine liigi ja koguse, käitise energeetilise võimsuse ning taotleja aastase bioenergia (elektrienergia, soojusenergia, vedelkütus või gaas) omatarbe ja müügi kohta;
11) andmed taotleja olemasolevate ja investeeringu tulemusel loodavate uute töökohtade kohta.
(4) Avalduse allkirjastab taotleja või tema esindusõigust omav isik elektrooniliselt esitatava taotluse puhul digitaalallkirjaga või paberil esitatava taotluse puhul omakäeliselt.
(1) Taotleja esitab PRIAle koos avaldusega järgmised dokumendid:
1) raamatupidamise seaduse kohaselt tekkepõhist raamatupidamise arvestust pidava füüsilisest isikust ettevõtja puhul taotluse esitamise aastale vahetult eelnenud vähemalt kahe majandusaasta bilansi ja kasumiaruande ärakiri;
2) raamatupidamise seaduse kohaselt kassapõhist raamatupidamise arvestust pidava taotleja puhul taotluse esitamise aastale vahetult eelnenud kalendriaasta kohta pikaajaliste ja lühiajaliste kohustuste loetelu, milles näidatakse ära kreeditori nimi ja kohustuse saldo;
3) paragrahvi 7 lõikes 1 nimetatud juhul vähemalt kolme pakkuja investeeringuobjekti hinnapakkumuse ärakirjad ja § 7 lõikes 2 nimetatud juhul vähemalt ühe pakkuja investeeringuobjekti hinnapakkumuse ärakiri;
4) kui taotleja ei ole saanud nõutud arvu investeeringuobjekti hinnapakkumusi, lisatakse taotlusele sellekohane põhjendus, mis sisaldab pakkuja nime, investeeringuobjekti täpset nimetust ja olulisimaid näitajaid investeeringuobjekti valimisel;
5) paragrahvi 7 lõikes 1 nimetatud juhul hinnapakkumuste võrdlustabel, mis sisaldab pakkuja nime, pakkuja äriregistri- või isikukoodi, hinnapakkumuse kehtivusaega, olulisimaid näitajaid investeeringuobjekti valimisel, kavandatava investeeringuobjekti täpset nimetust, valitud hinnapakkumuse eelistust ja selle põhjendust, hinnapakkumuse vastavust taotleja esitatud tehnilistele tingimustele ja kavandatava investeeringuobjekti käibemaksuta maksumust;
6) kui toetust taotletakse § 4 lõike 1 punktis 1 nimetatud tegevuse kohta, esitab taotleja koos avaldusega ehitustegevuse eelarve, mis sisaldab andmeid ehitise üldandmete (ehitisregistri kood, ehitusluba või kirjaliku nõusoleku number, katastritunnus, ehitise kasutusotstarve, ehitise kavandatav kasutusotstarve, ehitise nimetus), ehitise tehniliste andmete (ehitise suletud netopind, ehitise maht), ehitise põhikonstruktsiooni materjalide (vundament, kande- ja jäigastavad materjalid, katus, katuslagi, vahelagi, välisseinad, katusekate, välisviimistlus, teekatte liik, teekatte pindala) ja ehitise eelarve (üldkulud, ettevalmistuskulud, välisrajatiste kulud, aluse- ja vundamendikulud, kandetarindite kulud, fassaadielementide kulud, katusekulud, ruumitarindite kulud, pinnakatete kulud, sisustuse kulud, inventari kulud, seadmete kulud, tehnosüsteemide kulud, ehitusplatsi korralduskulud, ehitusplatsi üldkulud) kohta;
7) ehitustegevuse puhul väljavõte ehitusprojekti joonistest koos ehitusprojekti seletuskirjaga juhul, kui need on nõutavad ehitusseaduses sätestatud tingimustel ja korras;
8) ärakiri dokumendist, mis tõendab, et ehitis, mida ehitatakse, või hoone, mida parendatakse, ja selle alune maa kuuluvad taotleja omandisse või on selle alusele maale taotleja kasuks seatud hoonestusõigus vähemalt viieks aastaks arvates PRIA poolt viimase toetusosa väljamaksmisest;
9) kaasomaniku või teise hoonestaja kirjalik nõusolek investeeringu tegemise kohta, kui kavandatav investeeringuobjekt ja selle alune maa asuvad kaasomandis oleval maal või maal, millele on seatud hoonestusõigus mitme isiku kasuks;
10) ärakiri dokumendist, mis tõendab, et statsionaarse masina ja seadme ostmise korral kuulub ehitis, kuhu investeeringuobjekt paigaldatakse, ja selle alune maa taotleja omandisse või on taotleja kasuks seatud hoonestusõigus või kasutusvaldus või on sõlmitud ehitise kasutamiseks kirjalik rendileping vähemalt viieks aastaks arvates PRIA poolt viimase toetusosa väljamaksmisest;
11) ärakiri dokumendist, mis tõendab, et rändkaupluse sisseseade ostmise korral on rändkauplus taotleja omandis;
12) juurdepääsutee ehitamise korral kohaliku omavalitsuse üksuse kinnitus, et investeeringuobjekt on taotleja omandisse kuuluv eratee teeseaduse § 52 tähenduses või on taotleja kasuks seatud reaalservituut;
13) litsentsi ostmise korral ärakiri taotleja ja patendiomaniku või kasuliku mudeli omaniku vahel sõlmitud eellepingust või litsentsilepingust, mis sisaldab müüja ja ostja kontaktandmeid, patendi või kasuliku mudeli registreeringu numbrit, leiutise nimetust, nimetatud lepingust tuleneva kasutusõiguse ulatust, litsentsi kehtivusaega ja tehingu maksumust;
14) patendi või kasuliku mudeli ostmise korral ärakiri taotleja ja patendiomaniku või kasuliku mudeli omaniku vahel sõlmitud eellepingust või patendi või kasuliku mudeli üleminekut tõendavast dokumendist, mis sisaldab müüja ja ostja kontaktandmeid, patendi või kasuliku mudeli registreeringu numbrit, leiutise nimetust, patendi või kasuliku mudeli kehtivusaega ja tehingu maksumust;
15) ärakiri dokumendist, mis tõendab, et § 4 lõike 3 punktis 4 nimetatud juurdepääsutee ja selle juurde kuuluv parkla on juurdepääs § 4 lõike 1 punktis 1 nimetatud investeeringuobjektile;
16) ärakiri arve-saatelehest või arvest, mille on väljastanud isik, kellelt taotleja tellis ettevalmistava töö või teenuse, kui taotleja taotleb toetust ka ettevalmistava töö kohta;
17) punktis 16 nimetatud arve-saatelehe või arve ärakirjal märgitud rahalise kohustuse tasumist tõendava arvelduskonto väljavõte või maksekorralduse ärakiri või väljatrükk, kui ettevalmistava töö eest on tasutud enne taotluse esitamist.
(4) Võrdsete hindepunktide summadega taotluste puhul eelistatakse taotlust, milles taotletav toetuse summa on väiksem. Võrdsete taotletava toetuse summadega taotluste puhul eelistatakse selle taotleja taotlust, kelle taotluse esitamise aastale vahetult eelnenud kahe majandusaasta keskmine müügitulu oli väiksem.
(6) PRIA teeb taotluse rahuldamise otsuse, taotluse rahuldamata jätmise otsuse või taotluse osalise rahuldamise otsuse 90 tööpäeva jooksul arvates taotluse esitamise tähtpäevast.
(2) Toetuse saajal ei ole riikliku maksu võlga või tema riikliku maksu võla tasumine on ajatatud ning maksuvõla tasumise ajatamise korral on maksud, mille tasumise tähtaeg on möödunud, tasutud ettenähtud summas.
7) säilitama toetusega seotud dokumente vähemalt viis aastat arvates PRIA poolt viimase toetusosa väljamaksmisest;
8) säilitama taotluse esitamise aastale vahetult eelnenud majandusaasta keskmise töötajate arvu vähemalt viis aastat arvates PRIA poolt viimase toetusosa väljamaksmisest;
9) hiljemalt kahe aasta jooksul arvates PRIA poolt viimase toetusosa väljamaksmisest looma tegevuse elluviimise asukohta taotluses esitatud arvu uusi täistööajaga töökohti ja sõlminud tulumaksuseaduse § 48 lõikes 3 nimetatud töötajaga asjakohased lepingud ning tagama, et nimetatud nõuded oleksid täidetud vähemalt viis aastat arvates PRIA poolt viimase toetusosa väljamaksmisest;
10) tagama põllumajandustootjast toetuse saaja puhul, et kui investeeringuobjekt on seotud Euroopa Liidu toimimise lepingu I lisas nimetatud tootest elektri, soojuse, vedelkütuse või gaasi tootmisega, siis kogu toodetud I lisa bioenergia või osa sellest müüakse ettevõttest välja vähemalt viis aastat arvates PRIA poolt viimase toetusosa väljamaksmisest;
11) tagama, et biogaasijaama paigaldatud elektri ja soojuse koostootmisseadme puhul tarbitakse jaama esimesel töötamisaastal kasulikult vähemalt 25 protsenti ning järgnevatel aastatel vähemalt 60 protsenti toodetud soojusest vähemalt viis aastat arvates PRIA poolt viimase toetusosa väljamaksmisest;
(1) Toetuse väljamaksmiseks esitab toetuse saaja pärast tegevuse täielikku või osadena elluviimist ja selle eest täielikult või osaliselt tasumist PRIAle maksetaotluse koos järgmiste dokumentidega:
3) selle isiku väljastatud osutatud teenuse, tehtud töö või müüdud kauba üleandmist-vastuvõtmist tõendava dokumendi ärakiri, kellelt toetuse saaja tellis teenuse, töö või kauba, kui toetatav tegevus on ehitamine või parendamine.
(3) Koos maksetaotlusega esitab toetuse saaja § 4 lõike 1 punktis 1 nimetatud tehtud investeeringu kohta Microsoft Exceli tarkvaraga töödeldavas vormingus ehitustegevuse kulude andmed, mis peavad sisaldama järgmist teavet: ehitise nimetus, ehitisregistri kood, katastritunnus, üldkulud, ettevalmistuskulud, välisrajatiste kulud, aluse- ja vundamendikulud, kandetarindite kulud, fassaadielementide kulud, katusekulud, ruumitarindite kulud, pinnakatete kulud, sisustuse kulud, inventari kulud, seadmete kulud, tehnosüsteemide kulud, ehitusplatsi korralduskulud ning ehitusplatsi üldkulud.
(5) Toetuse väljamaksmiseks liisingulepinguga ostetud investeeringuobjekti puhul esitab toetuse saaja PRIAle pärast investeeringu täielikku tegemist ja liisingulepingus ettenähtud korras selle eest täielikult või osaliselt tasumist lõikes 1 nimetatud maksetaotluse koos järgmiste dokumentidega:
1) selle isiku väljastatud arve-saatelehe või arve ärakiri, kellelt liisinguandja ostis liisingueseme;
(2) PRIA teeb toetuse saaja esitatud maksetaotluse alusel toetuse maksmise otsuse sellise aja jooksul, et toetusraha oleks võimalik kanda toetuse saaja arvelduskontole või liisingu puhul toetuse saaja nimetatud liisinguandja arvelduskontole kolme kuu jooksul arvates §-s 17 nimetatud nõuetekohaste dokumentide saamisest.
(2) Lõike 1 kohaselt toetuse väljamaksmist sooviv toetuse saaja esitab pärast investeeringu täielikku või osadena tegemist PRIAle maksetaotluse koos §-s 17 nimetatud dokumentidega.
(5) PRIA koostab lõikes 4 nimetatud teatise vormi ja avaldab selle oma veebilehel.
PRIA teeb 2015. aasta taotluste esitamise esimesel tähtajal vastuvõetud taotluse kohta rahuldamise otsuse või taotluse rahuldamata jätmise otsuse 100 tööpäeva jooksul arvates taotluse esitamise tähtpäevast.


text:
Täitemenetluse seaduse (Ovršni zakon (Narodne Novine (NN; Horvaatia Vabariigi ametlik väljaanne) nr 112/12, 25/13, 93/14, 55/16 ja 73/17), edaspidi OZ) kolmandas jaos, mis kannab pealkirja „Nõuete tagamine esialgsete meetmete abil“ (Osiguranje) nähakse ette järgmised meetmed:
• tagamine kinnisvarale kohustusliku pandiõiguse seadmisega – 28. jaotis,
• kohtulik ja notariaalne pandiga tagamine poolte kokkuleppel – 29. jaotis,
• kohtulik ja notariaalne tagamine objektide omandiõiguste üleandmisega ja õiguste üleandmisega – 30. jaotis,
• tagamine esialgse õiguskaitsega – 31. jaotis,
• tagamine esialgsete meetmetega – 32. jaotis,
• ajutised meetmed – 33. jaotis.
OZ kohaselt saab kaitsemeetmetena käsitada vaid kõnealuse või muu seadusega sellena määratud meetmeid. Kaitsemeetmed ei ole lubatud objektide ja õiguste puhul, mille suhtes OZ kohaselt ei tohi täitmist kohaldada, välja arvatud juhul, kui seadusega nähakse ette teisiti.
Nõuete sundtagamise tähenduses võimaldab OZ (pikaajalise) meetmena kohustuslikus korras kehtestada pandiõiguse kinnisvarale ja vallasvarale (nt rahalised nõuded, sissetulek – töötasu, pension jne, pangakonto, väärtpaberid ja aktsiad) ning pakkuda tagatisi objektide omandiõiguse üleandmisega ja õiguste üleandmisega. Tagamine pandiõiguse seadmisega võib olla vabatahtlik või kohustuslik, samas kui objektide omandiõiguse üleandmine ja õiguste üleandmine saab olla üksnes vabatahtlik, kas kohtumenetluse käigus või notari juures.
Muud OZiga reguleeritud meetmed on esialgne õiguskaitse, esialgsed ja ajutised meetmed, mida kasutatakse tagamiseks. Need meetmed saab kehtestada kohustuslikuna üksnes kohus, kas poole taotlusel või ex officio.
Munitsipaalkohtud on pädevad määrama ja rakendama tagamisega seotud korraldust, välja arvatud juhul, kui see on seadusega tehtud ülesandeks mõnele muule kohtule, ning kaubanduskohtud on pädevad määrama tagamise korraldust ja seda rakendama asjades, milles nad on pädevad määrama täitmist.
Ex officio on pädev määrama tagamise korraldust ja seda rakendama kohus, kellel on pädevus otsustada tagatud nõudega võlausaldaja taotluse üle, välja arvatud juhul, kui seaduses on sätestatud teisiti.
Pädevus otsustada rahaliste nõuete tagamise taotluste üle, seades kinnisvarale kohustusliku pandiõiguse, on seda kinnistusraamatut pidaval kohtul, kuhu rahalist nõuet kindlaks määraval täitedokumendil põhinev kanne tuleb teha. Selle meetme võtmise eesmärk on kaitsta rahalist nõuet, seades kinnisvarale kande tegemisega pandiõiguse. Pandiõiguse kande tegemisel on selline mõju, et selle kinnisvara suhtes toimuvat täitmist saab rakendada ka kolmandate isikute suhtes, kes selle kinnisvara edaspidi omandavad.
Kohus võib anda korralduse rahalise nõude tagamiseks pandiõiguse seadmisega poolte kokkuleppel, kui tagatud nõudega võlausaldaja ja tagatud nõude võlgnik taotlevad seda teatud objektide puhul ühiselt, eesmärgiga tagada rahalist nõuet. Territoriaalne pädevus teha otsus taotluste kohta tagada tagatud nõudega võlausaldaja rahalised nõuded tagatud nõude võlgniku objektide ja õigustega ning seda tagamist rakendada määratakse kindlaks OZ nende sätete asjakohase kohaldamisega, milles käsitletakse kohtu territoriaalset pädevust täitemenetluses selle menetluse objektide üksikute liikidega seotud rahaliste nõuete täitmisel. Kohtuprotokollis registreeritakse poolte leping nõude olemasolu kohta ja selle lõpptähtaja kohta ning ka poolte leping selle kohta, et see nõue tagatakse pandiõiguse seadmisega. Allkirjastatud lepingul on kohtuliku kokkuleppe jõud.
Rahalise nõude notariaalne tagamine pandiõiguse seadmisega pooltevahelisele lepingule tuginedes on võimalik võlausaldaja ja võlgniku lepingu alusel, mis on sõlmitud kas notariaalse dokumendina või legaliseeritud sisuga eraõigusliku dokumendina ning mis sisaldab ka võlgniku avaldust, et mõnele tema varale võidakse seada pant.
Kohtulik tagamine objektide omandiõiguse üleandmisega ja õiguste üleandmisega on võimalik pooltevahelisel kokkuleppel selle kohta, et nendevaheline leping omandiõiguse üleandmise (tagatud nõude võlgnikule kuuluva mõne objekti omandiõiguse üleandmine tagatud nõudega võlausaldajale, eesmärgiga kaitsta tagatud nõudega võlausaldaja konkreetset rahalist nõuet) või tagatud nõude võlgniku mõne õiguse üleandmise (tagatud nõudega võlausaldajale, samal eesmärgil) kohta lisatakse kohtuistungi protokolli. Tagada võidakse ka tulevasi nõudeid. Sellel lepingul on kohtuliku kokkuleppe jõud. Kohus, kellel on territoriaalne pädevus teha otsus taotluste kohta tagada rahalised nõuded objektide omandiõiguse üleandmisega ja õiguste üleandmisega, määratakse kindlaks OZ nende sätete asjakohase kohaldamisega, milles käsitletakse kohtu territoriaalset pädevust täitemenetluses selle menetluse objektide üksikute liikidega seotud rahaliste nõuete täitmisel.
Notariaalne tagamine objektide omandiõiguse üleandmisega, st aktsiate, osade või osaluste üleandmisega on võimalik võlausaldaja ja võlgniku lepingu alusel, mis on sõlmitud kas notariaalse dokumendina või legaliseeritud sisuga eraõigusliku dokumendina. Notari volitused võtta individuaalseid tagamismeetmeid on määratud kindlaks vastavalt notarite registrijärgset asukohta ja tööpiirkonda käsitlevatele eeskirjadele.
Territoriaalne pädevus teha otsuseid esialgse täitmise taotluste kohta ja seda täitmist rakendada on kohtul, kellel oleks täitmise pädevus omandiõigust tõendava dokumendi alusel. Esialgse täitmisega tagamise kohta annab korralduse ja seda rakendab kohus. Tsiviilkohtumenetluses tehtud otsuse alusel annab kohus korralduse esialgseks täitmiseks, et tagada mitterahaline nõue, mida ei saa tagada esialgse kande tegemisega avalikku registrisse, kui sissenõudja tõendab, et täitmise edasilükkamisel kohtuotsuse seadusliku jõustumiseni on tõenäoline risk, et täitmine muutub võimatuks või märkimisväärselt keerulisemaks, ja kui sissenõudja esitab tagatise kahju katteks, mida võlgnik võib sellise täitmise tõttu kanda.
Territoriaalne pädevus teha otsuseid esialgse õiguskaitse taotluste kohta ja vastavate meetmete rakendamiseks on kohtul, kellel oleks täitmise pädevus omandiõigust tõendava dokumendi alusel, vastavalt millele anti tagamiskorraldus. Esialgsete meetmete võtmise korralduse võimalikkus sõltub sellest, kas tagatud nõudega võlausaldaja tõendab sellise riski olemasolu, et ilma nende meetmeteta oleks nõude sissenõudmine kas võimatu või märkimisväärselt keerulisem. Teatud juhtudel võib kohus seada esialgse meetme tingimuseks tagatise esitamise kahju katteks, mida võlgnik võib sellise korralduse andmise tõttu kanda. Põhjendatud otsuses, millega antakse korraldus võtta esialgseid meetmeid, tuleb osutada tagatava nõude väärtus, sealhulgas intressid ja kulud, nõude tagamiseks kasutatud meede ning ajavahemik, mille kohta korraldus anti (kuni 15 päeva pärast seda, kui täitmise tingimused on täidetud).
Enne kui algatatakse kohtuvaidlus või mis tahes muu kohtumenetlus seoses tagatava nõudega, on territoriaalne pädevus teha otsuseid ajutiste meetmetega tagamise taotluste kohta sellel kohtul, kes olnuks ka muul juhul pädev täitmisettepanekute asjus otsuseid tegema. Territoriaalne pädevus rakendada ajutisi meetmeid on kohtul, kes oleks täitmise rakendamiseks ka muul juhul pädev. Pärast menetluse algatamist on pädevus teha otsuseid taotluste kohta ajutiste meetmetega tagamiseks sellel kohtul, kus menetlus algatati. Kui see on individuaalse asja asjaolude puhul põhjendatud, saab taotluse esitada ka kohtule, kellel on territoriaalne täitmise pädevus. Kohus, kellel oleks pädevus teha otsuseid täitmise kohaldamise kohta omandiõigust tõendava dokumendi alusel, mis on koostatud tsiviilmenetluse käigus, on pädev tegema ka otsuseid taotluste kohta anda korraldus võtta ajutisi meetmeid pärast kõnealuse menetluse lõppu. Korralduse võtta ajutisi meetmeid annab kohus taotluse alusel, mis on esitatud enne kohtu- või haldusmenetluse algatamist või selle ajal ning pärast selle menetluse lõppu, kuni täitmine on ellu viidud. Otsustel anda korraldus ajutiste meetmete võtmiseks on täitedokumendi jõud. Ajutiste meetmete liigid olenevad asjaolust, kas ajutiste meetmetega tagatakse rahalist või mitterahalist nõuet. Kohus võib asja asjaoludest olenevalt anda vajaduse korral korralduse võtta mitu ajutist meedet.
Vallasvara, aktsiate, osade või osaluste koormatised, õigused või keelud sisestatakse kohtuotsuse, st notariaalse dokumendi või legaliseeritud sisuga eraõigusliku dokumendi alusel kohtulikult ja notariaalselt kaitstavate võlausaldajate nõuete registrisse (pandiregister) (Upisnik založnih prava), mida peab rahandusamet ja mis on ainulaadne sisestatud koormatiste, õiguste või keeldude andmebaas; pantide või kinnisvara omandiõiguste muudatuste kanded registreeritakse kinnistusraamatutes.
Kui kohus annab tagamiskorralduse kinnisvarale kohustusliku pandiõiguse seadmisega, otsustab kohus taotluse üle tagada rahalisi nõudeid omandiõigust tõendava dokumendi alusel, vastavalt millele anti korraldus rahalise nõude tasumise kohta. Tagamise kohta korralduse andmiseks ei ole erinõudeid ja kohus annab tagamiseks korralduse taotluse alusel ning kinnistusraamatusse kantud kinnisvarale tehakse tagatud nõudega võlausaldaja kasuks kanne pandiõiguse kohta ja osutatakse ka nõude täidetavusele. Kui tagatud nõude võlgnik ei ole kinnistusregistrisse kantud kui kinnisvara omanik, esitab tagatud nõudega võlausaldaja koos taotlusega ka dokumendi, mille alusel saab teha kande tagatud nõude võlgniku omandiõiguse kohta.
Tagatud nõudega võlausaldaja ja tagatud nõude võlgnik võivad selleks, et esitada tagatud nõudega võlausaldaja rahalisele nõudele tagatis, koormates selleks tagatise teatavaid objekte pandiga, omavahelisel kokkuleppel paluda kohtul anda korraldus registreerida tagatud nõudega võlausaldaja kasuks pant tagatud nõude võlgniku kinnisvarale, vallasvarale, rahalisele nõudele ja muudele tagatud nõude võlgniku objektidele ja õigustele, või nad võivad sellise kokkuleppe sõlmida notariaalse dokumendi või eraõigusliku dokumendi vormis, mis hõlmab võlgniku kinnitust, et mõnele tema varale võib seada pandi. Allkirjastatud kohtuprotokollil, st notariaalsel dokumendil või legaliseeritud eraõiguslikul dokumendil on samuti kohtuliku kokkuleppe jõud selle isiku suhtes, kes on andnud nõusoleku oma objektile või õigusele pandi seadmiseks, ja nende dokumentide alusel on õigus teha tagatud nõude sissenõudmiseks otsese ettepaneku täitmisele pööramiseks isiku suhtes, kelle varale seati nõude tagamiseks pant.
Pooled võivad ühiselt paluda kohtul määrata kohtuistungi aeg ning lisada selle kohtuistungi protokolli nende leping tagatud nõude võlgniku mõne objekti omandiõiguse üleandmise kohta tagatud nõudega võlausaldajale, eesmärgiga tagada tagatud nõudega võlausaldaja konkreetset rahalist nõuet, või tagatud nõude võlgniku mõne õiguse üleandmise kohta samal eesmärgil. Tagada võidakse ka tulevasi nõudeid. Selline leping võidakse allkirjastada notariaalse või legaliseeritud sisuga eraõigusliku dokumendina. Leping peaks sisaldama sätet tagatud nõude tähtaja ning ka selle kindlaksmääramise viisi kohta. Tagatud nõude võlgnik võib olla ka isik, kelle vastu tagatud nõudega võlausaldajal ei ole tagatavat nõuet, st kolmas isik, kes nõustub sellise nõude tagamisega. Lepingut võidakse kohaldada ka mitterahaliste nõuete tagamiseks, sel juhul tuleb lepingus osutada nõude rahaline väärtus. Nõue peab olema tuvastatud või tuvastatav. Lepingule võidakse lisada tagatud nõude võlgniku nõusolekuavaldus, millega võimaldatakse tagatud nõudega võlausaldajal vastavalt protokollile taotleda võlgniku suhtes täitmist, et viimane loovutaks pärast tagatud nõude tähtaja möödumist tagatisobjekti. Sellist avaldust sisaldav protokoll kujutab endast omandiõigust tõendavat dokumenti. Kui kinnistusraamatusse kantud kinnisvara omandiõigus antakse lepinguga üle, peaks see leping sisaldama tagatud nõude võlgniku nõusolekuavaldust, et lepingu alusel saab üleandmise teha otse kinnistusraamatus ja et kinnistusraamatu kandega antakse kinnisvara omandiõigus üle tagatud nõudega võlausaldajale, koos märkusega, et üleandmise eesmärk on tagada konkreetset tagatud nõudega võlausaldaja nõuet. Kui ei ole ette nähtud teisiti, on tagatud nõude võlgnikul õigus jätkata selle objekti kasutamist, mille omandiõigus on tagatud nõudega võlausaldajale üle antud, st kasutada tagatud nõudega võlausaldajale üle antud õigust; tagatud nõudega võlausaldajal on aga õigus talle üle antud vara või õigus nõude tähtaja möödumisel müüa või koormata kinnisvara hüpoteegiga.
Rahaliste nõuete tagamiseks esialgsete meetmetega võidakse anda korraldus kohtuotsuse või haldusasutuse otsuse alusel, mis ei ole veel seaduslikult jõustunud ja mis põhineb kohtus või haldusasutuses sõlmitud kokkuleppel, kui selles kokkuleppes määratud nõude tähtaeg ei ole veel möödunud, või mis põhineb notariaalsel otsusel või notariaalsel dokumendil, kui selles kokkuleppes määratud nõude tähtaeg ei ole veel möödunud. Kui tagatud nõudega võlausaldaja tõendab, et nõude tagamata jätmisel tekib tõenäoliselt oht, et nõude realiseerimine muutub võimatuks või märkimisväärselt keerulisemaks, annab kohus nende dokumentide alusel korralduse esialgsete meetmete võtmiseks. Riski käsitatakse tõenäolisena, kui korraldus esialgsete meetmete võtmiseks on antud maksekorralduse või täitedokumendi alusel vastavalt autentsele dokumendile, mis on väljastatud ametliku dokumendi või notari legaliseeritud dokumendi, veksli või tšeki põhjal, mille kohta on tähtaja jooksul esitatud vastuväide; omandiõiguse nõudega seotud kriminaalmenetluses tehtud kohtuotsuse alusel, mille puhul saab taotleda taasläbivaatamist; otsuse alusel, mida tuleb täita välisriigis; omaksvõtmisel põhineva kohtuotsuse alusel, mille kohta on esitatud edasikaebus; kokkuleppe alusel, mis on vaidlustatud seadusega ettenähtud viisil; notariaalse otsuse või dokumendi alusel, kui selles osutatud nõude tähtaeg ei ole veel möödunud ja kui see on vaidlustatud seadusega ettenähtud viisil. Kohus lükkab tagasi esialgseid meetmeid käsitleva tagamistaotluse, st tühistab teatava esialgse meetme ja peatab menetluse, kui tagatud nõude võlgnik tõendab, et risk tõenäoliselt puudub või see on likvideeritud.
Taotlus ajutiste meetmete võtmiseks tagamise eesmärgil võidakse esitada enne kohtu- või haldusmenetluse algatamist või selle ajal ning pärast selle menetluse lõppu, kuni täideviimine on ellu viidud. Taotluses ajutise meetme võtmise korralduse kohta peab tagatud nõudega võlausaldaja esitama sooviavalduse, millist nõuet täpselt ta soovib tagada, osutama meetme, mida ta taotleb, ja selle kestuse ning vajaduse korral tagamisvahendid, millega ajutine meede sundtäidetakse, ning ka tagatisobjekti. Taotlus peab sisaldama viidet asjaoludele, millele taotlus anda korraldus ajutise meetme võtmiseks tugineb, ja selles tuleb esitada neid väiteid kinnitavad tõendid. Tagatud nõudega võlausaldaja on kohustatud need tõendid võimaluse korral taotlusele lisama. Korraldus ajutise meetme võtmiseks võidakse anda selliste nõuete tagamiseks, mille tähtaeg ei ole möödunud ja mis on tingimuslikud, ning see ei ole lubatud, kui on täidetud tingimused, mille puhul saab anda korralduse esialgse meetme võtmiseks ning kui sellega saavutataks samasugune tagav mõju. Korraldus võtta ajutine meede rahalise nõude tagamiseks võidakse anda, kui tagatud nõudega võlausaldaja tõendab eeldatavat nõuet ja tõenäosust, et sellise meetme võtmata jätmise korral on olemas risk, et tagatud nõude võlgnik takistab nõude sissenõudmist või muudab selle märkimisväärselt keerulisemaks kas oma vara võõrandamisega, selle varjamisega või sellest muul viisil vabanemisega. Tagatud nõudega võlausaldaja ei pea riski olemasolu tõendama, kui ta tõendab, et tagatud nõude võlgnik kannaks taotletava meetme tõttu vaid tühist kahju, ning riski olemasolu käsitatakse tõendatuna, kui nõuet tuleb täita välisriigis. Mitterahalise nõude tagamiseks saab anda korralduse võtta ajutine meede, kui tagatud nõudega võlausaldaja tõendab oma nõude olemasolu tõenäolisust ja osutab eeldatavale riskile, et ilma selle meetmeta takistaks tagatud nõude võlgnik nõude sissenõudmist või teeks selle märkimisväärselt keerulisemaks, eelkõige praeguse olukorra muutmisega, või kui ta tõendab, et meede on tõenäoliselt vajalik vägivalla või pöördumatu kahju tekkimise ennetamiseks. Sealjuures ei pea tagatud nõudega võlausaldaja riski olemasolu tõendama, kui ta tõendab, et tagatud nõude võlgnik kannaks taotletava meetme tõttu vaid tühist kahju, ning riski olemasolu käsitatakse tõendatuna, kui nõuet tuleb täita välisriigis. Kohus võib anda korralduse ajutise meetme võtmiseks tagatud nõudega võlausaldaja ettepanekul isegi siis, kui too ei ole tõendanud nõude olemasolu ja riski tõenäosust, kui ta on aga eelnevalt, kohtu määratud tähtajaks esitanud tagatise kahju hüvitamiseks, mida tagatud nõude võlgnik võib ajutise meetme määramise ja rakendamise tõttu kanda. Kui tagatud nõudega võlausaldaja ei esita määratud tähtajaks tagatisdeposiiti, lükkab kohus tagamistaotluse tagasi. Asja asjaolusid arvestades võib kohus anda korralduse võtta vajaduse korral mitu ajutist meedet; kui kõnealuse asja puhul on võimalik võtta mitu meedet, annab kohus korralduse võtta tagamiseks kõige asjakohasem meede (ja kui need kõik on võrdselt sobivad, annab kohus korralduse võtta meede, mis on tagatud nõude võlgnikule kõige vähem koormav).
Tagamismeetmeid ja ajutisi meetmeid võidakse kohaldada tagatud nõude võlgniku mis tahes objekti või õiguse suhtes, nt kinnisvara, vallasvara, rahaliste nõuete, pensionide, puudetoetuste, pangakontodel või hoiukontodel olevate deposiitide ja muude omandiõiguste suhtes, niivõrd, kuivõrd need ei ole seadusega täitmisest vabastatud või kui õigus täitmisele ei ole vara puhul seadusega piiratud (nt vara, mis ei ole ringluses, põllumajandustootjate põllud ja põllumajandushooned, kuivõrd need on vajalikud elatise hankimiseks, sealhulgas ka lähimatele pereliikmetele ning teistele isikutele, kelle toetamine on seaduse kohaselt nõutav jne).
Kinnisvara tagamine pandiõiguse seadmisega (vabatahtlik või sundkorras, kohtulik või notariaalne) kehtestatakse pandi kandmisega kinnistusraamatusse, kuhu on kantud ka kinnisvara.
Objektide omandiõiguse ja õiguste üleandmist hõlmava kohtuliku ja notariaalse tagamise puhul saab tagatud nõudega võlausaldaja pärast nõutavatesse avalikesse registritesse kande tegemist objekti või õiguse omanikuks. Tagatud nõudega võlausaldaja ja tagatud nõuete võlgnik võivad tagatud nõudega võlausaldaja rahalisele nõudele tagatise esitamiseks pandiõiguse saamisega teatud objektidele paluda kohtult vastastikusel nõusolekul anda tagatud nõudega võlausaldaja kasuks korraldus võtta ja rakendada järgmisi meetmeid:
1. registreerida pant tagatud nõude võlgniku kinnisvarale;
2. anda kinnistusraamatut pidavale kohtule hoiule pooltevaheline leping pandiõiguse seadmise kohta kinnisvarale, mis ei ole kinnistusraamatusse kantud;
3. teha kanne pandiõiguse kohta tagatud nõude võlgniku vallasvarale;
4. teha kanne pandiõiguse kohta tagatud nõude võlgniku rahalisele nõudele;
5. teha kanne pandiõiguse kohta tagatud nõude võlgniku sissetuleku osale, mis põhineb töö- või teenistuslepingul;
6. teha kanne pandiõiguse kohta tagatud nõude võlgniku pensioni, puudetoetuse või saamatajäänud tulude hüvitise osale;
7. teha kanne pandiõiguse kohta tagatud nõude võlgniku nõude kohta, mis on pööratud pangakontole või hoiuraamatule;
8. teha kanne pandiõiguse kohta nõudele loovutada või anda üle vallasvara või loovutada kinnisvara;
9. teha kanne pandiõiguse kohta muule varale või tegelikele õigustele;
10. teha kanne pandiõiguse kohta hoidmistunnistustele ja muudele väärtpaberitele ning nende hoiuleandmise kohta;
11. teha kanne pandiõiguse kohta aktsiatele, millele ei ole väljastatud hoidmistunnistust, ja osadele ning osalustele ettevõtetes;
12. teha kanne depositooriumis (Depozitno društvo) hoitavate väärtpaberite kohta.
Tagamine esialgse täitmisega: selleks et esitada tagatis mitterahalise nõude täitmiseks, mida ei saa tagada tingimusliku registreerimisega avalikus registris, võib kohus tsiviilmenetluses tehtud otsuse põhjal anda korralduse esialgseks täitmiseks.
Tagamine esialgse täitmisega: kohus saab anda korralduse võtta järgmisi esialgseid meetmeid:
1. registreerida pandiõigus tagatud nõude võlgniku kinnisvarale või õigusele, mille kohta on kinnisvarale tehtud kanne;
9. teha kanne pandiõiguse kohta muudele varadele või tegelikele õigustele;
12. teha kanne depositooriumis (Depozitno društvo) hoitavate väärtpaberite kohta;
13. kehtestada pankadele keeld maksta tagatud nõude võlgniku või kolmanda isiku kontolt välja summa, mille kohta on antud korraldus võtta esialgne meede.
Tagatud nõudega võlausaldaja saab esialgsele meetmele tuginedes hankida pandi tagatisobjektile. Kui maksekeelu korraldus on antud tagatud nõude võlgniku pangas hoitava rahasumma kohta, ei saa seda summat kogu keeluaja jooksul üle kanda, välja arvatud tagatud nõude tasumiseks.
Ajutised meetmed
– Rahalise nõude tagamiseks saab anda korralduse võtta mis tahes meede, millega see eesmärk saavutatakse, ja täpsemalt järgmised meetmed:
1. keelata tagatud nõude võlgnikul võõrandada või koormata vallasvara, neid objekte arestida ja anda need tagatud nõudega võlausaldajale või kolmandale isikule hoiule;
2. arestida ja deponeerida raha, väärtpabereid ja samalaadseid varasid kohtu või notari kaudu;
3. keelata tagatud nõude võlgnikul võõrandada või koormata kinnisvara või kinnisvara puhul tema kasuks registreeritud õigusi in rem, koos keelumärkega kinnistusraamatus;
4. keelata tagatud nõude võlgniku võlgnikul täita vabatahtlikult oma kohustust tagatud nõude võlgniku ees ning keelata tagatud nõude võlgnikul võimaldada seda kohustust täita, st käsutada oma nõuet;
5. anda pangale korraldus keelduda tagatud nõude võlgniku kontolt makse tegemisest tagatud nõude võlgnikule või tagatud nõude võlgniku taotlusel kolmandale isikule summas, mille kohta on antud korraldus võtta ajutine meede.
– Mitterahalise nõude tagamiseks saab anda korralduse võtta mis tahes meede, millega saavutatakse sellise tagamise eesmärk, ja täpsemalt järgmised meetmed:
1. keelata selle vallasvara võõrandamine ja koormamine, millele nõue on suunatud, need arestida ja anda need tagatud nõudega võlausaldajale või kolmandale isikule hoiule;
2. keelata nende aktsiate, osade või osaluste võõrandamine ja koormamine, millele nõue on suunatud, koos keelumärkega aktsiaraamatus ja vajaduse korral ka kohtu protokollis; keelata nende aktsiatega või omakapitaliga seotud õiguste kasutamine; anda aktsiate, osade või osaluste haldamine kolmandale isikule; moodustada äriühingus ajutine nõukogu;
3. keelata muude selliste õiguste võõrandamine ja koormamine, millele nõue on suunatud, ja anda nende õiguste haldamine kolmandale isikule;
4. keelata selle kinnisvara, millele nõue on suunatud, või sellisele kinnisvarale (millele nõue on suunatud) registreeritud õiguste in rem võõrandamine ja koormamine koos keelumärkega kinnistusraamatus; arestida kinnisvara ja anda see tagatud nõudega võlausaldajale või kolmandale isikule hoiule;
5. keelata tagatud nõude võlgniku võlgnikul loovutada objekti, anda üle õigus või võtta mõni muu mitterahaline kohustus, millele nõue on tagatud nõude võlgniku puhul suunatud;
6. keelata tagatud nõude võlgnikul võtta mis tahes meetmeid, mis võivad põhjustada tagatud nõudega võlausaldajale kahju, ja keelata nende objektide mis tahes muutmine, millele nõue on suunatud;
7. anda tagatud nõude võlgnikule korraldus võtta teatavaid meetmeid, mis on vajalikud vallas- või kinnisvara säilitamiseks või objektide praeguse seisundi säilitamiseks;
8. volitada tagatud nõudega võlausaldajat hoidma kuni kohtuvaidluse lahendamiseni alal tagatud nõude võlgniku objekte, mida hoitakse tema juures ja millele nõue on suunatud;
9. volitada tagatud nõudega võlausaldajat võtma teatavaid meetmeid või omandama teatavaid objekte kas ise või volitatud isiku kaudu, peamiselt eesmärgiga taastada esialgne olukord;
10. saata töötaja ajutiselt tööle tagasi; maksta töövaidluse ajal hüvitist, kui see on vajalik tema ülalpidamiseks ja nende isikute ülalpidamiseks, keda ta on seaduse kohaselt kohustatud toetama.
Kohtulik ja notariaalne kaitsmine pandi seadmisega või objektide omandiõiguse üleandmisega ja õiguste üleandmisega kehtivad reeglina kuni menetluse lõpuleviimiseni.
Otsuses, millega antakse korraldus võtta esialgseid meetmeid, tuleb osutada tagatava nõude väärtus, sealhulgas intressid ja kulud, nõude tagamiseks kasutatud meede ning ajavahemik, mille kohta korraldus anti. Ajavahemik, mille kohta antakse korraldus võtta esialgne meede, ei või kesta üle 15 päeva pärast seda, kui täitmise tingimused on täidetud. Kui see ajavahemik möödub enne, kui jõustub otsus, mille alusel on antud esialgse meetme võtmise korraldus, pikendab kohus seda ajavahemikku tagatud nõudega võlausaldaja ettepanekul, mis on kohtule esitatud enne selle ajavahemiku möödumist, mille kohta on antud korraldus võtta esialgne meede, tingimusel, et asjaolud, mille tõttu anti korraldus see meede võtta, ei ole muutunud.
Otsusega, millega antakse korraldus võtta ajutine meede, määratakse kindlaks ka selle meetme kestus, ja kui korraldus võtta meede antakse enne hagi esitamist või muu menetluse algatamist, määratakse selles kindlaks ka ajavahemik, mille jooksul tagatud nõudega võlausaldaja peab meetme põhjendamiseks esitama hagi, st taotluse algatada muu menetlus. Tagatud nõudega võlausaldaja ettepanekul pikendab kohus ajutise meetme kestust, tingimusel, et asjaolud, mille tõttu anti korraldus see meede võtta, ei ole muutunud.
Esimeses astmes tehtud kohtuotsuse kohta saab esitada edasikaebuse kaheksa päeva jooksul alates esimese astme kohtuotsuse tegemise päevast, välja arvatud juhul, kui OZis on sätestatud teisiti. Reeglina ei lükka edasikaebuse esitamine kohtuotsuse täidetavust edasi. Edasikaebuse kohta teeb otsuse apellatsioonikohus.
Edasikaebust kohtuotsuse kohta võtta ajutine meede ei saadeta vastaspoolele vastuse saamiseks ning apellatsioonikohus teeb edasikaebuse kohta otsuse kolmekümne päeva jooksul alates selle kättesaamisest.
Notariaalse dokumendi või legaliseeritud eraõigusliku dokumendi puhul ei ole kohtulikud õiguskaitsevahendid kättesaadavad, kuid võlgnik võib notariaalse kaitse kohta esitada vastuväited konkreetses kohtuvaidluses, mille käigus ta vaidlustab lepingud. Kolmandad isikud võivad notariaalse kaitse kohta esitada vastuväited kohtumenetluses vastavalt eeskirjadele, mida kohaldatakse kohtuliku tagamise kohta esitatavate vastuväidete suhtes.
Läbivaatamine on lubatud üksnes tagamismenetlustes, kui teises astmes tehtud kohtuotsus oleneb sellise sisulise või menetlusliku küsimuse lahendusest, mis on oluline seaduse ühetaolise kohaldamise tagamiseks ning kõigi poolte võrdõiguslikkuse tagamiseks selle kohaldamisel vastavalt kohtuvaidluse eeskirjadele. Taasläbivaatamine ei ole lubatud ning esialgse olukorra taastamine on lubatud üksnes edasikaebuste või vastuväidete esitamise tähtaja möödumise alusel.
Viimati uuendatud: 25/09/2018

matches: Kohus kohus kohus kohus Kohus kohus kohus kohus kohus Kohus Kohus kohus kohus kohus kohus kohus kohus kohus kohus


Orissaare raamatukogu - Tasuta koduleht - Dokumendid - Põhimäärus
ORISSAARE RAAMATUKOGU PÕHIMÄÄRUS
MÄÄRUS NR. 90
Määrus kehtestatakse "Kohaliku omavalitsuse seaduse" § 22 lg 1 p 34, "Rahvaraamatukogu seaduse" § 6 lg1 ja "Orissaare valla põhimääruse" § 42 lg 3 alusel.
1. Orissaare raamatukogu (edaspidi raamatukogu) on Orissaare Vallavalitsuse (edaspidi vallavalitsus) haldusalas tegutsev asutus.
2. Raamatukogu juhindub oma tegevuses "Rahvaraamatukogu seadusest", UNESCO rahvaraamatukogu manifestist, Orissaare Vallavolikogu ja -valitsuse õigusaktidest, käesolevast põhimäärusest ning teistest kehtivatest õigusaktidest.
3. Raamatukogu ametlik nimetus on Orissaare raamatukogu.
4. Raamatukogu aadress on: Kuivastu mnt.37, Orissaare alevik, 94601 Saare maakond.
5. Raamatukogul on oma eelarve vallaeelarve koosseisus ja oma nimega tempel.
6. Raamatukogu struktuuris on lastekirjanduse osakond, internetipunkt, lugemistuba ja täiskasvanute laenutusosakond.
7. Raamatukogu põhimääruse ja selle muudatused kinnitab Orissaare Vallavalitsus.
§2 RAAMATUKOGU EESMÄRK JA ÜLESANDED
1. Raamatukogu eesmärk on tagada elanikele vaba ja piiramatu juurdepääs informatsioonile, teadmistele, inimmõtte saavutustele ning kultuurile, toetada elukestvat õppimist ja enesetäiendamist.
2. Raamatukogu põhiülesanne on koguda, säilitada ja teha lugejale kättesaadavaks temale vajalikud trükised, auvised ja teised teavikud ning avalikud andmebaasid.
3. Raamatukogu osutab põhiteenuseid (teavikute kohapeal kasutamine ja kojulaenutus) valla elanikele ning teistele soovijatele vastavalt "Rahvaraamatukogu seadusele", teistele õigusaktidele ja raamatukogu kasutamise eeskirjadele.
4. Komplekteerib, säilitab ning teeb oma kogud ja elektroonilised andmebaasid kasutajale kättesaadavaks.
5. Teeb teatme-bibliograafilist tööd, korraldab raamatuvarade tutvustamiseks mitmesuguseid üritusi.
6. Osutab tasulisi eriteenuseid (paljundustööd, väljatrükid üldkasutatavatest andmebaasidest). Eriteenuste eest võetakse tasu, mille suuruse kinnitab vallavalitsus.
7. Osaleb valla arengukava eelnõu väljatöötamises, teeb koostööd valla haridus- ja kultuuriasutustega ja teiste raamatukogudega.
8. Osutab internetiteenuseid ning tagab avalikule teabele üldkasutatava andmesidevõrgu kaudu juurdepääsu.
9. Tellib lugeja soovil ja kulul raamatukogus puuduvad teavikud teistest raamatukogudest.
§3 JUHTIMINE
1. Raamatukogu töötajate koosseisu kinnitab vallavalitsus.
2. Raamatukogu tööd juhib juhataja, kellega sõlmib töölepingu vallavanem. Juhatajaga sõlmitakse tähtajaline või tähtajatu tööleping.
3. Juhataja vaba ametikoha täitmiseks korraldatakse avalik konkurss. Konkursi kuulutab välja ja konkursi korra kehtestab vallavalitsus.
4. Juhataja haridustase peab olema vastavuses "Rahvaraamatukogu seadusega".
5. Juhataja:
tagab raamatukogu põhiülesannete täitmise ning kannab vastutust raamatukogu arengu ja rahaliste vahendite õiguspärase kasutamise eest;
koostab raamatukogu eelarve eelnõu ja vastutab kinnitatud eelarve täitmise eest;
korraldab raamatukogutöö arvestust ja aruandlust;
esitab kinnitamiseks vallavolikogule raamatukogu kasutamise eeskirjad, põhimääruse täiendamise või muutmise ettepanekud;
esindab raamatukogu, annab välja käskkirju raamatukogu töö korraldamiseks, peab läbirääkimisi ja sõlmib lepinguid oma pädevuse piires;
teeb ettepanekuid kohaliku omavalitsuse volikogule ja vallavalitsusele raamatukogu töö paremaks korraldamiseks ja raamatukogu tegevusega seotud probleemide lahendamiseks.
§4 VARA JA FINANTSEERIMINE
1. Raamatukogu valdab, kasutab ja käsutab oma valduses olevat vara vastavalt omavalitsuses kehtestatud korrale.
2. Raamatukogu finantseeritakse:
1) valla eelarvest
2) riigieelarvest
3) annetustest
4) põhitegevusega seotud tasulistest eriteenustest
5) erinevatest fondidest saadud toetustest
§5 KONTROLL, JÄRELVALVE JA ARUANDLUS
1. Kontrolli raamatukogu tegevuse üle teostab Orissaare Vallavalitsus.
2. Järelvalvet raamatukogu tegevuse üle teostab Saare Maakonna Keskraamatukogu ja EV Kultuuriministeerium.
3. Raamatukogu esitab oma tegevuse kohta õigusaktides ettenähtud aruanded.
§6 KOGUD, TEENINDUS, LUGEJA
1. Raamatukogu kogud on koostiselt universaalsed, sisaldades teeninduspiirkonna elanike põhivajadustele vastavaid eri tüüpi ja laadi teavikuid.
2. Raamatukogu teeninduse korraldus, lugejate õigused ja kohustused kehtestatakse raamatukogu kasutamise eeskirjades, mille kinnitab Orissaare Vallavolikogu.
3. Avaliku teabe seaduse alusel üldkasutatava andmesidevõrgu kaudu avalikustatud teabega tutvumiseks võimaldatakse teabe taotlejal kasutada arvutit. Kui arvutite kasutajaid on rohkem, kui raamatukogu jõuab teenindada, on raamatukogu kohustatud korraldama soovijate eelregistreerimise. Raamatukogu töötajad on kohustatud isikuid abistama riigi- ja kohaliku omavalitsuse asutuste veebilehtetele juurdepääsu saamiseks.
§7 RAAMATUKOGU ÜMBERKORRALDAMINE JA TEGEVUSE LÕPETAMINE
1. Raamatukogu ümberkorraldamine või tegevuse lõpetamine toimub vallavolikogu otsuse alusel.
2. Raamatukogu ümberkorraldamisest või tegevuse lõpetamisest teatab vallavalitsus Kultuuriministeeriumile vähemalt üks kuu enne kavandatavat tähtaega.
§8 RAKENDUSSÄTTED
1. Raamatukogu põhimääruse kinnitab, muudab või tunnistab kehtetuks Orissaare Vallavolikogu.


3-2-1-159-09 Riigikohus 25.02.2010
Lammutustööde alustamisega olukorras, kus vaidlusalune eluruum on veel hageja valduses ja kasutuses, ei olnud hageja enam häirivate välismõjutuste eest kaitstud, võib olla rikutud kodu puutumatust kui põhiseaduse §-s 33 sätestatud üldist isikuõigust. Kodu puutumatuse rikkumised ei ammendu vaid kostja osutatud toimingutega (eluruumi sissetungimine või selles isiku vara ümberpaigutamine). Kodu puutumatuse riive ei eelda ainuüksi meelevaldset eluruumi sisenemist. Kodu puutumatust võivad rikkuda ka muud teod, näiteks olukorra tekitamine, mille tagajärjel võivad eluruumi takistuseta pääseda kõrvalised isikud eluruumi valdaja äraolekul. Üldjuhul on üürileandjal võimalik kodu puutumatust rikkuda üürilepingu kehtivuse ajal, aga see pole välistatud ka pärast lepingu lõppemist seni, kuni üürnik eluruumi valdab ja kasutab. Isiklike õiguste rikkumise õigusvastasus tehakse kindlaks VÕS § 1043, § 1045 lg 1 p 4 ja § 1046 järgi. Ka isiklike õiguste õigusvastase rikkumise korral vabaneb rikkuja vastutusest, kui ta tõendab süü puudumist VÕS § 1050 järgi. Isikuõiguste rikkumisega tekkinud mittevaralise kahju hüvitamise nõude suuruse põhjendatust hindab kohus VÕS § 134 lg 2 alusel.
Isikuõiguste rikkumisega tekkinud mittevaralise kahju hüvitamise nõude suuruse põhjendatust hindab kohus VÕS § 134 lg 2 alusel. VÕS § 134 lg 2 sätestab isikuõiguste rikkumise korral mittevaralise kahju hüvitamisele piirangud. Seejuures on viidatud sättes märgitud rikkumise raskuse tõendamine kahjustatud isiku kohustuseks. Rahaliselt hüvitamisele kuuluva mittevaralise kahju suuruse otsustab kohus VÕS § 127 lg 6 ja TsMS § 233 lg 1 kohaselt diskretsiooni alusel. Seetõttu võimaldab TsMS § 366 nõuda, et kohus mõistaks mittevaralise kahju eest omal äranägemisel välja õiglase hüvitise. Siiski peavad kohtute väljamõistetud mittevaralise kahju hüvitiste suurused vastama ühiskonna üldise heaolu tasemele ning üldise võrdsuspõhiõiguse tagamiseks olema sarnastel asjaoludel võrreldavad.
VÕS § 127 lg 6 kohaselt, kui kahju tekitamine on kindlaks tehtud, kuid kahju täpset suurust ei saa kindlaks teha, otsustab hüvitise suuruse kohus. Nimetatud sätte, samuti TsMS § 233 lg 1 kohaldamine on õigustatud juhul, kui asjad, mille eest kahjuhüvitist nõutakse, on kindlaks tehtud, kuid nende väärtust ei õnnestu kindlaks teha või see oleks seotud eriliste raskustega või ebamõistlikult suurte kuludega (vt Riigikohtu 12. jaanuari 2009. a otsus tsiviilasjas nr 3-2-1-127-08, p 13).
Kahju hüvitamise nõude rahuldamiseks peab olema tuvastatud ühe tingimusena kahju tekitamine kannatanule. Ei saa lugeda tõendatuks asjade kahjustamist neid tuvastamata.
Lammutustööde alustamisega, kus vaidlusalune eluruum on veel hageja valduses ja kasutuses, ei olnud hageja enam häirivate välismõjutuste eest kaitstud, võib olla rikutud kodu puutumatust kui põhiseaduse §-s 33 sätestatud üldist isikuõigust. Kodu puutumatuse rikkumised ei ammendu vaid kostja osutatud toimingutega (eluruumi sissetungimine või selles isiku vara ümberpaigutamine). Kodu puutumatuse riive ei eelda ainuüksi meelevaldset eluruumi sisenemist. Kodu puutumatust võivad rikkuda ka muud teod, näiteks olukorra tekitamine, mille tagajärjel võivad eluruumi takistuseta pääseda kõrvalised isikud eluruumi valdaja äraolekul. Üldjuhul on üürileandjal võimalik kodu puutumatust rikkuda üürilepingu kehtivuse ajal, aga see pole välistatud ka pärast lepingu lõppemist seni, kuni üürnik eluruumi valdab ja kasutab.
VÕS § 134 lg 1 kohaselt võib mittevaralise kahju hüvitamist lepingust tuleneva kohustuse rikkumise eest nõuda mittevaralise kahju hüvitamist üksnes juhul, kui kohustus oli suunatud mittevaralise huvi järgimisele ning sõltuvalt lepingu sõlmimise või kohustuse rikkumise asjaoludest sai võlgnik aru või pidi aru saama, et kohustuse rikkumine võib põhjustada mittevaralise kahju. Seega on tavapärase käibetehingu rikkumise korral mittevaralise kahju nõue välistatud, sest selline leping ei ole üldjuhul suunatud mittevaralise huvi järgimisele.
VÕS § 134 lg 1 kohaselt võib mittevaralise kahju hüvitamist lepingust tuleneva kohustuse rikkumise eest nõuda mittevaralise kahju hüvitamist üksnes juhul, kui kohustus oli suunatud mittevaralise huvi järgimisele ning sõltuvalt lepingu sõlmimise või kohustuse rikkumise asjaoludest sai võlgnik aru või pidi aru saama, et kohustuse rikkumine võib põhjustada mittevaralise kahju. Seega on tavapärase käibetehingu rikkumise korral mittevaralise kahju nõue välistatud, sest selline leping ei ole üldjuhul suunatud mittevaralise huvi järgimisele. Isikuõiguste rikkumisega tekkinud mittevaralise kahju hüvitamise nõude suuruse põhjendatust hindab kohus VÕS § 134 lg 2 alusel. VÕS § 134 lg 2 sätestab isikuõiguste rikkumise korral mittevaralise kahju hüvitamisele piirangud. Seejuures on viidatud sättes märgitud rikkumise raskuse tõendamine kahjustatud isiku kohustuseks. Rahaliselt hüvitamisele kuuluva mittevaralise kahju suuruse otsustab kohus VÕS § 127 lg 6 ja TsMS § 233 lg 1 kohaselt diskretsiooni alusel. Seetõttu võimaldab TsMS § 366 nõuda, et kohus mõistaks mittevaralise kahju eest omal äranägemisel välja õiglase hüvitise. Siiski peavad kohtute väljamõistetud mittevaralise kahju hüvitiste suurused vastama ühiskonna üldise heaolu tasemele ning üldise võrdsuspõhiõiguse tagamiseks olema sarnastel asjaoludel võrreldavad.
3-2-1-152-09 Riigikohus 13.01.2010
VÕS § 1046 lg 2
Põhiseaduse § 19 lg 1 kohaselt on igaühel õigus vabale eneseteostusele. Nimetatud üldisest isiksuspõhiõigusest tuleneb enesekujutamise õigus, mille all tuleb muu hulgas mõista õigust oma kujutisele. Õigus kujutisele hõlmab nii kujutise pildis kui ka liikuvas pildis. PS § 19 lg 1 on lihtsa seadusreservatsiooniga põhiõigus, millest tulenevalt võib seda piirata mis tahes põhjusel, mis ei ole PS-ga otseselt keelatud. Õigus oma kujutisele kuulub ka PS § 26 kaitsealasse, mille kohaselt on igaühel õigus perekonna- ja eraelu puutumatusele. Seega on igal isikul õigus määrata oma kujutise kasutamine ise. Samas ei ole see piiranguteta õigus. Piirangud tulenevad muu hulgas VÕS §-st 1046. Nimetatud paragrahvi lg 1 esimese lause kohaselt on õigusvastane isiku kujutise õigustamatu kasutamine ja eraelu puutumatuse rikkumine. Siiski ei ole VÕS § 1046 lg 2 kohaselt isikliku õiguse rikkumine õigusvastane, kui rikkumine on õigustatud, arvestades muid seadusega kaitstud hüvesid ja kolmandate isikute või avalikkuse huve. Isiku keeld ennast filmida hõlmab ka keeldu endast tehtud filmilõik (avalikult) esitada. Isiku kujutise kasutamine ilma tema nõusolekuta on üldjuhul lubatav vaid selle isiku endaga seotud aktuaalse päevasündmuse kajastamiseks. Sellele lisandub eeldus, et isiku kujutise kasutamine on päevasündmuse kajastamiseks vajalik ning avalikkuse huvi kaalub üles isiku huvi. Isiku kujutise kasutamine ei olnud praegusel juhul politseioperatsiooni kajastamiseks vajalik ning avalikkuse huvi ei kaalunud üles isiku huvi. Avalikkuse huvi võinuks eelkõige jaatada juhul, kui isik oleks pannud toime tõsise õigusrikkumise, millest teavitamine on üldsuse huvides, eelkõige selliste õigusrikkumiste avastamiseks või ärahoidmiseks tulevikus. Üldjuhul on keelatud kasutada isiku kujutist juhuslikus seoses kajastatava päevasündmusega. Isiku kujutamine ka neutraalses või positiivses toonis ei asenda isiku puuduvat nõusolekut. Kujutise kasutamine ilma nõusolekuta on lubatav vaid eespool nimetatud eelduste olemasolul. Isiku kujutise ilma nõusolekuta kasutamine ei ole üldjuhul õigusvastane ka siis, kui isik ise asetab end teadvalt sellisesse olukorda, mille korral võib eeldada tema kujutise kasutamist avalikkusele nähtavalt, nt osaledes erinevatel seltskonnaüritustel, mille vastu tunneb eelkõige huvi nn kollane ajakirjandus. Isiku kujutise kasutamine võib olla lubatav siis, kui kujutist muudetakse tehniliste vahenditega selliseks, mis ei võimalda isikut tuvastada. Seejuures ei tohi isiku tuvastamist võimaldada ka kontekst. (Vt ka Euroopa Inimõiguste Kohtu 28. jaanuari 2003. a otsus asjas Peck vs. the United Kingdom, p 80).
Vt Riigikohtu tsiviilkolleegiumi lahend nr 3-2-1-43-09. Isiku au ja head nime kahjustav väärtushinnang võib põhineda ka tema kohta avaldatud andmetel. Väärtushinnangud, mida võimaldavad tegelikkusele vastavad andmed, võivad põhimõtteliselt kahjustada isiku au ja head nime, kuid selline kahjustamine ei ole VÕS § 1046 lg 1 mõtte kohaselt üldjuhul õigusvastane.
Isikliku õiguse rikkumine kahjustab isiku psüühilist seisundit ja tegevust. Mittevaralise kahju olemasolu selles tähenduses tuleb eeldada, kuna isikliku õiguse rikkumise tagajärge - muudatuste tekkimist ja nende suurust inimese psüühikas - ei ole võimalik objektiivselt mõõta ega väljendada. Seetõttu ei saa mittevaralise kahju suurust tõendada ühegi tõendiga. Kui varalise kahju hüvitamise nõudmisel tuleb hagejal üldjuhul tõendada ka kahju olemasolu ja selle suurust, siis mittevaralise kahju suuruse tõendamine ei ole iseenesest võimalik. Mittevaralise kahju hüvitamiseks on üldjuhul piisav nende asjaolude tõendamine, mille esinemisega seob seadus mittevaralise kahju hüvitamise nõude. Rahaliselt hüvitamisele kuuluva mittevaralise kahju suuruse otsustab kohus VÕS § 127 lg 6 ja TsMS § 233 lg 1 kohaselt diskretsiooni alusel. Mittevaralise kahju rahalisel hüvitamisel tuleb järgida põhimõtet, et mittevaralise kahju eest mõistliku rahasumma väljamõistmisel arvestab kohus, sõltumata poolte taotlustest, rikkumise laadi ja raskust, rikkuja süüd ning selle astet, poolte majanduslikku olukorda, kannatanu enda osa kahju tekkimises jt asjaolusid, millega arvestamata jätmine võiks kaasa tuua ebaõiglase hüvitise määramise. Kuna praegusel juhul on hageja selgesõnaliselt keelanud enda kujutise kasutamise, kuid kostja on seda sellest hoolimata tahtlikult teinud, tuleb tahtlikku rikkumist lugeda VÕS § 134 lg 2 kohaselt üldjuhul kahjuhüvitist õigustavaks asjaoluks. Seetõttu ei ole ka piisav õiguste kaitse vahend vabandamine. Samuti ei ole isiku kujutise õigustamatut kasutamist võimalik ümber lükata.
Mittevaralise kahjuna tuleb VÕS § 130 lg 2 kohaldamisel võtta arvesse kõiki negatiivseid mittevaralisi tagajärgi, mis on põhjuslikus seoses loomapidaja riskivastutuse alusega. Asjaolud, et teise operatsiooni tegemise põhjuseks võis olla kuumadest ilmadest tingitud põletik ning et hagejat võidi ravida mittenõuetekohaselt, ei välista kostjate vastutust nende asjaoludega põhjustatud täiendava mittevaralise kahju eest, sest ilma kostjate koera ründeta ei oleks hageja pidanud üldse hankima raviteenust ega oleks sattunud haiglasse. Hüvitise suurus oleneb kehavigastuse või tervisekahjustuse raskusest. Lisaks kehavigastusele või tervisekahjustusele ja nende raskusele võib kahjustatud isik tõendada VÕS § 130 lg 2 järgi suurema rahalise hüvitise saamiseks muid negatiivseid mittevaralisi tagajärgi, mis tekkisid kehavigastuse tõttu. Kui varalise kahju hüvitamise nõudmisel tuleb hagejal üldjuhul tõendada ka kahju olemasolu ja selle suurust, siis mittevaralise kahju hüvitamiseks on üldjuhul piisav nende asjaolude tõendamine, mille esinemisega seob seadus mittevaralise kahju hüvitamise nõude. Rahaliselt hüvitamisele kuuluva mittevaralise kahju suuruse otsustab kohus VÕS § 127 lg 6 ja TsMS § 233 lg 1 kohaselt diskretsiooni alusel. Siiski peavad kohtute väljamõistetud mittevaralise kahju hüvitiste suurused vastama ühiskonna üldise heaolu tasemele ning üldise võrdsuspõhiõiguse tagamiseks olema sarnastel asjaoludel võrreldavad. VÕS § 130 lg 2 puhul tuleb rahalise hüvitise suuruse määramisel arvestada erineva isikukahju (nt erineva tervisekahjustuse) tekkimisel selle tagajärgi kannatanule, st tema eeldatavat "valu suurust".
Mittevaralise kahjuna tuleb VÕS § 130 lg 2 kohaldamisel võtta arvesse kõiki negatiivseid mittevaralisi tagajärgi, mis on põhjuslikus seoses loomapidaja riskivastutuse alusega. Asjaolud, et teise operatsiooni tegemise põhjuseks võis olla kuumadest ilmadest tingitud põletik ning et hagejat võidi ravida mittenõuetekohaselt, ei välista kostjate vastutust nende asjaoludega põhjustatud täiendava mittevaralise kahju eest, sest ilma kostjate koera ründeta ei oleks hageja pidanud üldse hankima raviteenust ega oleks sattunud haiglasse. Hüvitise suurus oleneb kehavigastuse või tervisekahjustuse raskusest. Lisaks kehavigastusele või tervisekahjustusele ja nende raskusele võib kahjustatud isik tõendada VÕS § 130 lg 2 järgi suurema rahalise hüvitise saamiseks muid negatiivseid mittevaralisi tagajärgi, mis tekkisid kehavigastuse tõttu. Kui varalise kahju hüvitamise nõudmisel tuleb hagejal üldjuhul tõendada ka kahju olemasolu ja selle suurust, siis mittevaralise kahju hüvitamiseks on üldjuhul piisav nende asjaolude tõendamine, mille esinemisega seob seadus mittevaralise kahju hüvitamise nõude. Rahaliselt hüvitamisele kuuluva mittevaralise kahju suuruse otsustab kohus VÕS § 127 lg 6 ja TsMS § 233 lg 1 kohaselt diskretsiooni alusel. Siiski peavad kohtute väljamõistetud mittevaralise kahju hüvitiste suurused vastama ühiskonna üldise heaolu tasemele ning üldise võrdsuspõhiõiguse tagamiseks olema sarnastel asjaoludel võrreldavad. VÕS § 130 lg 2 puhul tuleb rahalise hüvitise suuruse määramisel arvestada erineva isikukahju (nt erineva tervisekahjustuse) tekkimisel selle tagajärgi kannatanule, st tema eeldatavat "valu suurust". VÕS § 139 lg 3 ja § 140 reguleerivad üksnes varalise kahju eest mõistetava hüvitise vähendamist. VÕS § 130 lg 2 rakendamisel tuleb järgida põhimõtet, et mittevaralise kahju eest mõistliku rahasumma väljamõistmisel arvestab kohus, sõltumata poolte taotlustest, rikkumise laadi ja raskust, rikkuja süüd ning selle astet, poolte majanduslikku olukorda, kannatanu enda osa kahju tekkimises jt asjaolusid, millega arvestamata jätmine võiks kaasa tuua ebaõiglase hüvitise määramise. VÕS § 130 lg 2 järgi rahalise hüvitise määramisel tuleb muu hulgas arvestada sellist kannatanu käitumist, mis oli kahju põhjustanud sündmuse kaaspõhjuseks. Oluline ei ole seejuures, kas kannatanu selline käitumine on hinnatav hooletusena ning kas kannatanu oli enda kahjustamise ajal teovõimeline. Kannatanu tahtlus VÕS § 139 lg 3 järgi tähendab enesekahjustamise tahtlust, mitte aga kannatanu tahtlikke tegusid, mis olid üksnes varalise kahju kaaspõhjuseks. Kannatanu tahtlus kui kahju tekkimisele kaasa aitav tegevus ja varalise kahju hüvitamist vähendav asjaolu VÕS § 139 lg 3 järgi võib esineda juhul, kui kannatanu on pärast talle kahju tekitamist tahtlikult suurendanud endale tekkivat kahju, näiteks keeldunud ravist. Ka VÕS § 130 lg 2 kohaldamisel mõjutab mittevaralise kahju eest mõistetava rahalise hüvitise suurust see, kui kannatanu mittevaraline kahju on suurenenud tema tahtluse tõttu.
VÕS § 130 lg 2 järgi rahalise hüvitise määramisel tuleb muu hulgas arvestada sellist kannatanu käitumist, mis oli kahju põhjustanud sündmuse kaaspõhjuseks. Oluline ei ole seejuures, kas kannatanu selline käitumine on hinnatav hooletusena ning kas kannatanu oli enda kahjustamise ajal teovõimeline. Kannatanu tahtlus VÕS § 139 lg 3 järgi tähendab enesekahjustamise tahtlust, mitte aga kannatanu tahtlikke tegusid, mis olid üksnes varalise kahju kaaspõhjuseks. Kannatanu tahtlus kui kahju tekkimisele kaasa aitav tegevus ja varalise kahju hüvitamist vähendav asjaolu VÕS § 139 lg 3 järgi võib esineda juhul, kui kannatanu on pärast talle kahju tekitamist tahtlikult suurendanud endale tekkivat kahju, näiteks keeldunud ravist. Ka VÕS § 130 lg 2 kohaldamisel mõjutab mittevaralise kahju eest mõistetava rahalise hüvitise suurust see, kui kannatanu mittevaraline kahju on suurenenud tema tahtluse tõttu.
Ümbritsev müra võib vähendada asja väärtust ilma asja füüsiliselt kahjustamata juhul, kui müra segab asja kasutamist ning asja omanikul ei ole võimalik nõuda segamise lõpetamist. Juhul kui müra levitamine kujutab endast õigusrikkumist, on asja omanikul õigus nõuda müra tekitamise lõpetamist või müra tugevuse viimist kooskõlla seadusega VÕS § 1055 lg 1 esimese lause alusel. VÕS § 1055 lg 2 järgi ei ole õigust nõuda § 1055 lõikes 1 nimetatud kahju tekitava käitumise lõpetamist, kui sellist käitumist tuleb mõistliku arusaama järgi taluda inimestevahelises kooselus või olulise avaliku huvi tõttu. Sellisel juhul võib kannatanu esitada õigusvastaselt tekitatud kahju hüvitamise nõude. Korteriomandi väärtus võib väheneda VÕS § 132 lg 3 esimese lause mõttes üksnes siis, kui on selgunud korteriomandi kasutamist segava müra levitamise kui õigusvastase tegevuse lõpetamise või seadusega lubatud tasemele viimise võimatus VÕS § 1055 lg 2 järgi.
Seadus piirab lepinguväliselt tekitatud mittevaralise kahju rahalise hüvitamise võimalusi, sätestades ammendavalt juhtumid, millal tuleb mittevaraline kahju hüvitada. Seadus ei näe ette mittevaralise kahju hüvitamist asja kahjustamise korral. VÕS § 130 lg 2 üheks võimalikuks lepinguvälise kohaldamise eelduseks on VÕS § 1045 lg 1 p 2 järgi kvalifitseeritava delikti süüline (VÕS § 1050) toimepanemine. Teise isiku tervise õigusvastase ja süülise kahjustamise tagajärg - tervisekahjustus - ei pea selleks, et kannatanul oleks õigus nõuda mittevaralise kahju hüvitamist VÕS § 130 lg 2 järgi, kestma hagi esitamiseni. Kannatanul on õigus nõuda rahalist hüvitist ka varasema tervisekahjustuse eest.
3-2-1-6-99 Riigikohus 13.01.1999
Liiklusõnnetus toimus 24.09.1992. Põhiseaduse § 25 kohaselt on igaühel õigus talle ükskõik kelle poolt õigusvastaselt tekitatud moraalse ja varalise kahju hüvitamisele. Seega tulenevalt põhiseadusest kuulub hüvitamisele kogu tekitatud kahju. Vastutuse suurema ohu allika poolt tekitatud kahju eest sätestab TsK § 458, mille kohaselt isikud, kelle tegevus on seotud suurema ohuga lähikonnale, on kohustatud hüvitama suurema ohu allika poolt tekitatud kahju, kui nad ei tõenda, et kahju tekkis vääramatu jõu või kannatanu tahtluse tagajärjel. Kui asjas ei ole tuvastatud kannatanule suurema ohu allikaga kahju tekitamise õigusvastasust välistavaid asjaolusid, siis ka suurema ohu allikaga tekitatud moraalse kahju peab suurema ohu allika valdaja kannatanule hüvitama valdaja süüst olenemata.


text:
Kohtuasjaga seotud kulude planeerimine muutus keerulisemaks | Evelin Jõgar õigusteenused
Veel hiljuti oli kohtumenetluse kulude planeerimisel abiks Vabariigi Valitsuse 4. septembri 2008. a määrus nr 137 “Lepingulise esindaja kulude teistelt menetlusosalistelt sissenõudmise piirmäärad“. Määrus sätestas vastaspoole esindaja kulude väljamõistmiseks konkreetsed, põhinõude suurusest sõltuvad maksimummäärad. Nii olid kohtumenetlusega kaasneda võivad kulud üsna täpselt prognoositavad.
26. juunil 2014. a tunnistas aga riigikohtu üldkogu kohtuasja nr 3-2-1-153-13 arutamise tulemusena põhiseadusega vastuolus olevaks ja seega kehtetuks nii eelnimetatud vabariigi valitsuse määruse kui ka tsiviilkohtumenetluse seadustiku § 175 lg 4, mis lubas piirmäärasid otsustada valitsusel. Kehtetuks tunnistati ka varasem määruse redaktsioon ja tsiviilkohtumenetluse seadustiku vastav säte.
Riigikohus leidis, et esindaja kulude sissenõudmise ulatuse kindlaksmääramine riivab mitmeid isiku põhiõigusi, sh omandiõigust, kohtusse pöördumise õigust ja edasikaebeõigust. Seetõttu oleks piirmääradega seonduvat pidanud otsustama riigikogu, mitte aga valitsus.
Riigikohtu lahendi tulemusel on kohtusse pöördumisega kaasnevaid võimalikke kulusid oluliselt keerulisem ette näha. Piirmäärad vastaspoole esindaja tasude väljamõistmiseks hetkel puuduvad, mistõttu tasude vajalikkus ja põhjendatus jääb täielikult kohtu hinnata ja otsustada.
Hetkel ei ole aga üheselt selge, kas kohtul on kohustus esindaja tasude põhjendatust ja vajalikkust kontrollida ka omal algatusel, kui kuludele ei ole vastuväiteid esitatud. Seega on menetlusosalise enda aktiivsus kohtuga suhtlemisel väga oluline. Kui teise poole esindaja väidetav ajakulu või tunnihind tundub olevat põhjendamatult suur, tuleb kuludele ise vastu vaielda.
Teemaga seoses on oluline märkida, et sama lahendiga muutis riigikohus ka senist tavapraktikat, kus menetluskulude kindlaksmääramise üle otsustasid valdavalt kohtunikuabid, mitte kohtunikud. Nimelt tunnistas riigikohus kehtetuks ka tsiviilkohtumenetluse seadustiku § 174 lg 8, mis andis kohtunikuabidele vastava õiguse. Riigikohus kordas oma varasemat seisukohta, mille kohaselt on menetluskulude kindlaksmääramisel tegemist sisulise õigusemõistmisega, mistõttu selle ülesande delegeerimine kohtuametnikele ei ole lubatav. Riigikohus on 04.02.2014. a teinud samasisulise otsuse ka teiste kohtuametnike, s.o kohtujuristide kohta (riigikohtu üldkogu otsus kohtuasjas nr 3-4-1-29-13).
Niisiis jääb edaspidi menetluskulude üle otsustamine üksnes kohtunike ülesandeks. See tähendab aga kohtunike töökoormuse olulist ja planeerimata kasvu, mis kardetavasti ei jäta mõju avaldamata ka kohtuasjade menetlemise kiirusele.
esindajajuristkohtukuludkohus
Rubriigid Vali rubriik UUDIS (14) Büroouudised (2) Õigusuudised (12)

matches:
§ 175
Riigikohus
riigikohus
riigikohus
§ 174
Riigikohus
Riigikohus


Isikukoodide moodustamise, väljajagamise ja andmise kord - sisukord
§ 1 Reguleerimisala2 ISIKUKOODI MOODUSTAMINE JA KOOSSEIS
§ 3 Isikukoodi koosseis3 ISIKUKOODIDE VÄLJAJAGAMINE
§ 4 Isikukoodi väljajagamine
§ 5 Isikukoodi väljajagamine meditsiinilisele sünnitõendile märkimiseks4 ISIKUKOODI ANDMINE
§ 6 Isikukoodi andmine tervishoiuasutuse poolt
§ 7 Isikukoodi andmine perekonnaseisuasutuse poolt
§ 8 Isikukoodi andmine Politsei- ja Piirivalveameti poolt üleantud andmete alusel
§ 9 Isikukoodi andmine andmete kandmisel rahvastikuregistrisse enne rahvastikuregistri moodustamist koostatud dokumentidelt
§ 91 Isikukoodi andmine isikule, kelle andmed kantakse riigi andmekogusse
§ 92 Isikukoodi andmine Euroopa Liidu kodanikule, kelle elukoht registreeritakse esmakordselt Eestis
§ 93 Isikukoodi andmine välisriigis elavale isikule, kelle andmed kantakse riigi andmekogusse
§ 94 Isiku tuvastamine isikukoodi taotlemisel
§ 10 Antud isikukoodi muutmine5 RAKENDUSSÄTE
§ 11 Seniantud isikukoodide kehtivus
Väljaandja:RegionaalministerAkti liik:määrusTeksti liik:terviktekstRedaktsiooni jõustumise kp:17.02.2017Redaktsiooni kehtivuse lõpp:
Avaldamismärge:RT I, 14.02.2017, 5
Isikukoodide moodustamise, väljajagamise ja andmise kordVastu võetud 07.01.2005 nr 4RTL 2005, 13, 115jõustumine 28.01.2005Muudetud järgmiste aktidega (näita)VastuvõtmineAvaldamineJõustumine28.12.2005RTL 2006, 5, 8501.02.200624.05.2005RTL 2005, 61, 87310.06.200510.08.2006RTL 2006, 64, 117725.08.200604.09.2007RTL 2007, 73, 126421.09.200708.12.2009RTL 2009, 93, 134901.01.201023.02.2012RT I, 06.03.2012, 109.03.201202.06.2015RT I, 10.06.2015, 213.06.201507.02.2017RT I, 14.02.2017, 417.02.2017Määrus kehtestatakse «Rahvastikuregistri seaduse» § 50 lõike 6 alusel[RTL 2006, 64, 1177 - jõust. 25.08.2006] 1. peatükk ÜLDSÄTE § 1. Reguleerimisala Määrus reguleerib rahvastikuregistri vastutava töötleja ja volitatud töötleja, tervishoiuteenust osutava juriidilise isiku või füüsilisest isikust ettevõtja (edaspidi tervishoiuasutus) ning riigi- ja kohaliku omavalitsuse asutuse tegevust isikukoodide moodustamisel, väljajagamisel ja andmisel.2. peatükk ISIKUKOODI MOODUSTAMINE JA KOOSSEIS § 2. Isikukoodi moodustamine (1) Isikukood moodustatakse Eesti Vabariigi standardi EVS 585:2007 „Isikukood. Struktuur.“ (edaspidi standard) alusel „Rahvastikuregistri seaduse“ ja käesoleva määruse kohaselt.[RT I, 06.03.2012, 1 - jõust. 09.03.2012] (2) Isikukood moodustatakse: 1) dokumente, kuhu isikukood kantakse, koostava asutuse või isiku poolt üleantud andmete alusel; 2) andmeandja poolt üleantavate andmete alusel, kui andmeandja teostab andmehõivet andmete kandmiseks rahvastikuregistrisse enne rahvastikuregistri moodustamist koostatud dokumentidelt; 3) isikukoodi andmiseks isikule, kelle andmed kantakse riigi andmekogusse ja kes ei ole rahvastikuregistri objekt ega elamisloa või elamisõiguse taotleja; 4) isikukoodi andmiseks Euroopa Liidu, Euroopa Majanduspiirkonna liikmesriigi ja Šveitsi Konföderatsiooni kodanikule (edaspidi Euroopa Liidu kodanik) elukoha esmakordsel registreerimisel Eestis, kui isikule ei ole varem isikukoodi antud.[RTL 2006, 64, 1177 - jõust. 25.08.2006] § 3. Isikukoodi koosseis Isikukood koosneb üheteistkümnest numbrist. Isikukoodi numbrite tähendused on:
esimene number 1 – aastail 1800–1899 sündinud mees; 2 – aastail 1800-1899 sündinud naine; 3 – aastail 1900–1999 sündinud mees; 4 – aastail 1900–1999 sündinud naine; 5 – aastail 2000–2099 sündinud mees; 6 – aastail 2000–2099 sündinud naine; teine ja kolmas number – sünniaasta kaks viimast numbrit; neljas ja viies number – sünnikuu number (jaanuar – 01 jne); kuues ja seitsmes number – sünnikuupäev (01 jne); kaheksas, üheksas ja kümnes number – järjenumber ühel ja samal päeval sündinuile; üheteistkümnes number – kontrollnumber, mis arvutatakse standardis toodud eeskirja kohaselt. [RTL 2005, 61, 873 - jõust. 10.06.2005] 3. peatükk ISIKUKOODIDE VÄLJAJAGAMINE [RTL 2005, 61, 873 - jõust. 10.06.2005] § 4. Isikukoodi väljajagamine Rahvastikuregistri volitatud töötleja jagab moodustatud isikukoodid neid andvatele asutustele ja isikutele andmesidevõrgu kaudu. Kuni 1. jaanuarini 2013. a on lubatud isikukoodide väljajagamisel tervishoiuasutusele kasutada muid sidevahendeid.[RT I, 06.03.2012, 1 - jõust. 09.03.2012] § 5. Isikukoodi väljajagamine meditsiinilisele sünnitõendile märkimiseks (1) Eestis sündinud lapse meditsiinilisele sünnitõendile isikukoodi märkimiseks moodustatakse isikukood tervishoiuasutuse sellekohase taotluse alusel. Taotlus esitatakse riigi infosüsteemi andmevahetuskihi kaudu. (2) Taotluses tuleb esitada tervishoiuasutuse nimi ja registrikood, vastsündinu soo ja sünniaja andmed ning tema ema järgmised isikuandmed: 1) perekonnanimi või perekonnanimed; 2) eesnimi või eesnimed; 3) isikukood, selle puudumisel sünniaeg, sünnikoht, elukoha aadress ja kodakondsus. (3) Kuni 1. jaanuarini 2013. a võib tervishoiuasutusele isikukoode välja jagada Siseministeeriumi, rahvastikuregistri volitatud töötleja ja meditsiinilise sünniandmekogu vastutava või volitatud töötleja vahel sõlmitava lepingu alusel, kasutades digitaalallkirjaga dokumendi edastamist. Lepinguga määratakse igale tervishoiuasutusele moodustatavate isikukoodide hulk, üleandmise tähtajad ja kord.[RT I, 06.03.2012, 1 - jõust. 09.03.2012] (4) Kui meditsiinilist sünnitõendit koostavaks tervishoiuasutuseks ei ole sünnitusabi osutav haigla, esitab sünnitõendit koostav tervishoiuasutus taotluse isikukoodi moodustamiseks sünnitusabi osutavale haiglale, kelle teeninduspiirkonnas on ema elukoht või sünnitõendit koostav tervishoiuasutus. Sünnitusabi osutav haigla edastab taotluse asjatu viivituseta rahvastikuregistri volitatud töötlejale ja taotluse alusel moodustatud isikukoodi meditsiinilise sünnitõendi koostajale.[RTL 2005, 61, 873 - jõust. 10.06.2005] 4. peatükk ISIKUKOODI ANDMINE § 6. Isikukoodi andmine tervishoiuasutuse poolt (1) Isikukood vastsündinule on antud, kui tervishoiuasutus kannab saadud isikukoodi koos vastsündinu ema ning meditsiinilise sünnitõendi andmetega rahvastikuregistrisse. (2) Kuni 1. jaanuarini 2013. a võib vastsündinule isikukoodi anda perekonnaseisuasutus, kasutades tervishoiuasutuse poolt koostatud meditsiinilisele sünnitõendile kantud isikukoodi.[RT I, 06.03.2012, 1 - jõust. 09.03.2012] § 7. Isikukoodi andmine perekonnaseisuasutuse poolt (1) Perekonnaseisuasutus annab isikukoodi isikutele, kelle andmed kuuluvad esmakordselt rahvastikuregistrisse kandmisele perekonnaseisukande koostamise või muutmise käigus või andmehõive teostamisel välisriigis koostatud dokumendilt.[RT I, 06.03.2012, 1 - jõust. 09.03.2012] (2) Kui Eestis sündinud isikule ei ole isikukoodi antud tervishoiuasutuse poolt meditsiinilise sünnitõendi koostamisel, annab perekonnaseisuasutus isikukoodi sünniakti koostamisel meditsiinilise sünnitõendi alusel. (3) Välisriigis sündinud Eesti kodaniku või elamisluba või elamisõigust omava isiku lapsele annab sünnikande koostamisel isikukoodi perekonnaseisuasutus.[RT I, 06.03.2012, 1 - jõust. 09.03.2012] (4) Põlvnemise tuvastamise kohtuotsuse alusel sünnikande koostamisel annab isikukoodi perekonnaseisuasutus.[RT I, 06.03.2012, 1 - jõust. 09.03.2012] § 8. Isikukoodi andmine Politsei- ja Piirivalveameti poolt üleantud andmete alusel[RTL 2009, 93, 1349 - jõust. 01.01.2010] (1) Kui isikule ei ole varem isikukoodi antud, teeb seda Politsei- ja Piirivalveamet isikut tõendava dokumendi väljaandmisel, elamisloa või elamisõiguse taotluse või muu seaduses sätestatud menetluse käigus.[RTL 2009, 93, 1349 - jõust. 01.01.2010] (2) Isikukoodi moodustamiseks rahvastikuregistri tarkvara abil annab Politsei- ja Piirivalveamet rahvastikuregistri volitatud töötlejale üle järgmised andmed:[RTL 2009, 93, 1349 - jõust. 01.01.2010] 1) perekonnanimi või perekonnanimed; 2) eesnimi või eesnimed; 3) sünniaeg; 4) sugu; 5) sünnikoht; 6) elukoha aadress; 7) kodakondsus; 8) märkused.[RT I, 06.03.2012, 1 - jõust. 09.03.2012] (3) Isikukoodi moodustamiseks elamisloa või elamisõiguse taotlemisel antakse lisaks loetletud andmetele üle perekonnaseisu andmed ja elamisloa taotluse menetlusse võtmise aeg. (4) Rahvastikuregistri volitatud töötleja edastab Politsei- ja Piirivalveametile lõikes 2 nimetatud andmete alusel moodustatud isikukoodi ja sellega seotud eesnime ja perekonnanime asjatu viivituseta, kuid mitte hiljem kui andmete esitamise päevale järgmisel tööpäeval.[RTL 2006, 64, 1177 - jõust. 25.08.2006] § 9. Isikukoodi andmine andmete kandmisel rahvastikuregistrisse enne rahvastikuregistri moodustamist koostatud dokumentidelt (1) Isikukood moodustatakse enne rahvastikuregistri moodustamist koostatud dokumendilt andmehõivet teostava asutuse poolt isikule, kelle isikukoodi moodustamiseks vajalikud andmed on kantud nimetatud dokumendile. (2) Tarkvaraliste ja metoodiliste vahenditega tuleb vältida uue isikukoodi moodustamine isikule, kellele on juba moodustatud isikukood. (3) Isikukoodi moodustamiseks antakse volitatud töötlejale andmesidevõrgu kaudu üle vähemalt järgmised andmed: 1) perekonnanimi või perekonnanimed; 2) eesnimi või eesnimed; 3) sünniaeg; 4) sugu.[RTL 2005, 61, 873 - jõust. 10.06.2005] § 91. Isikukoodi andmine isikule, kelle andmed kantakse riigi andmekogusse (1) Isikukoodi andmiseks isikule, kelle isikukood kuulub seaduse või andmekogu põhimääruse alusel kandmisele riigi andmekogusse, esitab isik isiklikult kohale ilmudes maavalitsusele kirjaliku taotluse (lisa 1) järgmiste andmetega:[RTL 2007, 73, 1264 - jõust. 21.09.2007] 1) perekonnanimi või perekonnanimed; 2) eesnimi või eesnimed; 3) sünniaeg; 4) sugu; 5) sünnikoht; 6) elukoha aadress; 7) kodakondsus; 8) kodakondsusjärgse riigi isikukood (kui see on kantud kehtivasse isikut ja kodakondsust tõendavasse dokumenti); 9) kehtiva isikut ja kodakondsust tõendava dokumendi liik, väljaandnud asutus, number, väljaandmise kuupäev ja kehtivuse tähtaeg; 10) kontaktandmed (e-posti aadress, telefoninumber).[RT I, 06.03.2012, 1 - jõust. 09.03.2012] (2) Isikukoodi moodustamiseks antakse lõikes 1 loetletud andmed andmesidevõrgu kaudu üle rahvastikuregistri volitatud töötlejale. (3) Maavalitsus teavitab taotluse esitanud isikut isikukoodi moodustamisest.[RT I, 06.03.2012, 1 - jõust. 09.03.2012] (4) Kui isikukood kuulub riigi andmekogusse kandmisele põhjusel, et isikule antakse diplomaatiline isikutunnistus, loetakse käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud taotlus isiku poolt esitatuks diplomaatilise isikutunnistuse väljaandmise taotluse esitamisega Välisministeeriumile, kes viib läbi ka käesoleva paragrahvi lõigetes 2 ja 3 nimetatud toimingud.[RT I, 14.02.2017, 4 - jõust. 17.02.2017] § 92. Isikukoodi andmine Euroopa Liidu kodanikule, kelle elukoht registreeritakse esmakordselt Eestis (1) Isikukoodi andmiseks Euroopa Liidu kodanikule, kelle elukoht registreeritakse esmakordselt Eestis ja kellele ei ole varem isikukoodi antud, esitab isik isiklikult kohale ilmudes elukohajärgse kohaliku omavalitsusüksuse pädevale asutusele kirjaliku taotluse (lisa 1) järgmiste andmetega:[RTL 2007, 73, 1264 - jõust. 21.09.2007] 1) perekonnanimi või perekonnanimed; 2) eesnimi või eesnimed; 3) sünniaeg; 4) sugu; 5) sünnikoht; 6) kodakondsus; 7) kodakondsusjärgse riigi isikukood (kui see on kantud kehtivasse isikut ja kodakondsust tõendavasse dokumenti); 8) kehtiva isikut ja kodakondsust tõendava dokumendi liik, väljaandnud asutus, number, väljaandmise kuupäev ja kehtivuse tähtaeg; 9) kontaktandmed (e-posti aadress, telefoninumber).[RT I, 06.03.2012, 1 - jõust. 09.03.2012] (2) Isikukoodi moodustamiseks antakse lõikes 1 loetletud andmed andmesidevõrgu kaudu üle rahvastikuregistri volitatud töötlejale.§ 93. Isikukoodi andmine välisriigis elavale isikule, kelle andmed kantakse riigi andmekogusse (1) Välisriigis elav isik, kelle isikukood tuleb seaduse või andmekogu põhimääruse alusel kanda riigi andmekogusse, võib esitada isikukoodi saamise taotluse (lisa 2), millel oleva taotleja allkirja on ametlikult kinnitanud Eesti konsulaarametnik, rahvastikuregistri volitatud töötlejale. Isik võib taotleda taotluse edastamist „Konsulaarseaduse” § 40 lõike 1 alusel.[RT I, 06.03.2012, 1 - jõust. 09.03.2012] (2) Käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud taotluses märgitakse lisaks käesoleva määruse § 91 lõikes 1 loetletud andmetele kontaktisiku andmed tema olemasolul ning taotlusele lisatakse lihtkoopia isikut tõendava dokumendi isikuandmetega leheküljest. Vastava dokumendi olemasolul lisab isik taotlusele ka dokumendi, mis tõendab isikukoodi kasutamise vajadust. [RT I, 06.03.2012, 1 - jõust. 09.03.2012] (3) Isikukoodi moodustamiseks kannab rahvastikuregistri volitatud töötleja käesoleva määruse § 91 lõikes 1 loetletud andmed rahvastikuregistrisse.[RT I, 06.03.2012, 1 - jõust. 09.03.2012] (4) Rahvastikuregistri volitatud töötleja teavitab taotluse esitanud isikut või taotluses toodud kontaktisikut isikukoodi moodustamisest.[RT I, 06.03.2012, 1 - jõust. 09.03.2012] § 94. Isiku tuvastamine isikukoodi taotlemisel (1) Isikukoodi taotlemisel käesoleva määruse §-de 91 kuni 93 alusel tuvastatakse taotluse esitaja isik „Isikut tõendavate dokumentide seaduse” § 2 lõike 2 punktides 1-8 või §-s 4 sätestatud dokumendi, Euroopa Liidu liikmesriigi, Euroopa Majanduspiirkonna liikmesriigi või Šveitsi Konföderatsiooni poolt väljaantud isikut tõendava dokumendi või välisriigi reisidokumendi alusel.[RT I, 06.03.2012, 1 - jõust. 09.03.2012] (11) Alla 15-aastase isiku, kellele ei ole välja antud lõikes 1 nimetatud dokumenti, isik tuvastatakse sünnitunnistuse ja seadusliku esindaja ütluste alusel. (12) Vajadusel tuvastatakse isik, kellel ei ole lõikes 1 nimetatud dokumenti, muu dokumentaalse tõendi alusel. (2) Oma alaealise lapse või eestkostetava eest esitab isikukoodi taotluse tema vanem, eestkostja või eestkosteasutuse volitatud esindaja (edaspidi seadusjärgne esindaja). Taotluse esitamisel tuvastatakse taotluse esitaja isik ja seadusliku esinduse õigus lõikes 1 nimetatud dokumendi ning esindusõigust tõendava dokumendi alusel. (3) Taotluse esitamisel esitatav välisriigis väljaantud dokument peab olema tõlgitud eesti, vene või inglise keelde, välja arvatud juhul, kui dokument on vene- või ingliskeelne. Tõlke õigsus peab olema notariaalselt kinnitatud. Välisriigis väljaantud dokument peab olema legaliseeritud või kinnitatud tunnistusega (apostille’ga), kui välisleping ei sätesta teisiti.[RT I, 06.03.2012, 1 - jõust. 09.03.2012] § 10. Antud isikukoodi muutmine (1) Isikukood muudetakse ja antakse isikule uus isikukood juhul, kui: 1) lapsendaja soovib muuta lapse isikukoodi; 2) muudetakse või parandatakse isiku sünniaja või soo andmeid; 3) isikukood ei vasta «Rahvastikuregistri seaduses» või standardis isikukoodile esitatud nõuetele. (2) Isikukoodi muutmise vajadusel esitab perekonnaseisuasutus või Politsei- ja Piirivalveamet rahvastikuregistri volitatud töötlejale isikukoodi muutmise taotluse.[RTL 2009, 93, 1349 - jõust. 01.01.2010] (3) Lapsendamise korral märgitakse isikukoodi muutmise taotlusele järgmised isikukoodi muutmiseks vajalikud andmed: 1) (senine) perekonnanimi või perekonnanimed ja muutmise korral muudetud perekonnanimi või perekonnanimed; 2) (senine) eesnimi või eesnimed ja muutmise korral muudetud perekonnanimi või perekonnanimed; 3) sünniaeg; 4) sugu; 5) seni kehtiv isikukood. (4) Sünniaja või soo andmete muutmisel või parandamisel märgitakse isikukoodi muutmise taotlusele järgmised isikukoodi muutmiseks vajalikud andmed: 1) (senine) perekonnanimi või perekonnanimed, muutmise korral muudetud perekonnanimi või perekonnanimed; 2) (senine) eesnimi või eesnimed, muutmise korral muudetud eesnimi või eesnimed; 3) (senine) sünniaeg, muutmise või parandamise korral muudetud või parandatud sünniaeg; 4) (senine) sugu, muutmise või parandamise korral muudetud või parandatud sugu; 5) seni kehtiv isikukood. (5) Kui isikukood ei vasta «Rahvastikuregistri seaduses» või standardis isikukoodile esitatud nõuetele, märgitakse isikukoodi muutmise taotlusele järgmised isikukoodi muutmiseks vajalikud andmed: 1) perekonnanimi või perekonnanimed; 2) eesnimi või eesnimed; 3) sünniaeg; 4) sugu; 5) seni kehtiv isikukood. (6) Rahvastikuregistri volitatud töötleja edastab lõikes 2 nimetatud taotluse esitanud asutusele isikule moodustatud uue isikukoodi ja sellega seotud eesnime ja perekonnanime andmed ning seni kehtiva isikukoodi hiljemalt taotluse esitamise päevale järgmisel tööpäeval.5. peatükk RAKENDUSSÄTE § 11. Seniantud isikukoodide kehtivus Enne käesoleva määruse jõustumist antud isikukoodid kehtivad, kui nad vastavad «Rahvastikuregistri seaduses» ja standardis isikukoodile esitatud nõuetele.Lisa 1 Taotlus isikukoodi saamiseks / Application for personal identification code[RT I, 10.06.2015, 2 - jõust. 13.06.2015] Lisa 2 Isikukoodi saamise taotluse vorm (inglise k)[RT I, 06.03.2012, 1 - jõust. 09.03.2012] ← Tagasi | Üles ↑