Töölesaamist toetavad teenused – Riigi Teataja
Töölesaamist toetavad teenused - sisukord
§ 3 Rakendusüksus ja rakendusasutus
§ 4 Vaiete menetleja
§ 7 Abikõlblikkuse periood
§ 8 Toetuse osakaal ja piirsumma
§ 9 Nõuded taotlejale ja partnerile
§ 12 Taotlusvooru avamine
§ 13 Toetuse taotlemise tähtaeg ja taotluse esitamise viis
§ 16 Taotluste hindamine, valikukriteeriumid ja valiku kord
§ 17 Taotluse rahuldamise või rahuldamata jätmise otsuse tegemine
§ 18 Taotluse osaline rahuldamine
§ 19 Taotluse rahuldamise otsuse muutmine
§ 20 Taotluse rahuldamise otsuse kehtetuks tunnistamine
8 Toetuse saaja, partneri ning rakendusüksuse õigused ja kohustused
§ 23 Toetuse saaja ja partneri kohustused
§ 24 Toetuse saaja ja partneri õigused
RT I, 26.02.2016, 12
Vastu võetud 11.09.2015 nr 41
RT I, 15.09.2015, 18
jõustumine 18.09.2015
17.02.2016 RT I, 26.02.2016, 5 29.02.2016, rakendatakse alates 01.01.2016
Määrusega kehtestatakse „Ühtekuuluvuspoliitika fondide rakenduskava 2014–2020” prioriteetse suuna „Tööturule juurdepääsu parandamine ja tööturult väljalangemise ennetamine” meetme „Tööturuteenused tagamaks paremaid võimalusi hõives osalemiseks” tegevuse „Tööturuteenuste laiendamine uutele sihtrühmadele ja uute tööturuteenuste pakkumine” toetuse andmise tingimused ja kord.
Toetuse andmise eesmärgiks on soodustada 16–29-aastaste noorte või pikka aega tööturult eemal olnud inimeste tööle asumist ja tööturul püsimist. Toetatakse teenuste osutamist lähtuvalt sihtrühma tööle asumise takistustest. Toetuse andmise tulemusel on tööle rakendunud vähemalt 30% projektides osalenutest.
§ 3. Rakendusüksus ja rakendusasutus
§ 4. Vaiete menetleja
Toetust antakse projektile, mille tegevus panustab §-s 2 nimetatud tulemuse saavutamisse ja mille raames viiakse läbi tegevusi mittetöötavate ja mitteõppivate:
1) esimese ja teise taseme haridusega 16–29-aastaste noorte konkurentsivõime tõstmiseks ja tööle aitamiseks;
2) pikka aega (vähemalt 12 kuud) tööturult eemal olnud inimeste konkurentsivõime tõstmiseks ning tööle aitamiseks.
(1) Kulu on abikõlblik, kui see on põhjendatud, tekib vastavalt Vabariigi Valitsuse 1. septembri 2014. a määruse nr 143 „Perioodi 2014–2020 struktuuritoetusest hüvitatavate kulude abikõlblikuks lugemise, toetuse maksmise ning finantskorrektsioonide tegemise tingimused ja kord” (edaspidi ühendmäärus) § 2 lõigetele 3 ja 4 ja makstakse vastavalt ühendmääruse § 2 lõikele 5 ning on kooskõlas Euroopa Liidu ja Eesti õigusega.
(3) Abikõlblikeks kuludeks loetakse käesoleva määruse §-s 5 nimetatud tegevuste elluviimiseks vajalikud kulud, mis vastavad ühendmääruses ning käesolevas määruses sätestatud tingimustele.
(4) Kulud, mis on tekkinud kuni kaks kuud enne käesoleva määruse § 12 lõike 3 alusel kehtestatud taotluse esitamise tähtpäeva käesoleva määruse § 12 lõikes 2 nimetatud voorulisel taotlemisel või jooksval taotlemisel taotluse esitamisest rakendusüksusele, on abikõlblikud, kui need vastavad käesoleva paragrahvi lõikes 3 nimetatud tingimustele ning ei moodusta rohkem kui 5% projekti abikõlblikest kogukuludest, kuid mitte rohkem kui 2000 eurot.
(5) Projekti tegevuste elluviimisega seotud kaudsed kulud on abikõlblikud ühtse määra alusel arvestatuna projekti tegevuste elluviimisega seotud otsestest personalikuludest. Lubatud ühtne määr on 15%. Projekti kaudseteks kuludeks loetakse ühendmääruse § 9 lõikes 5 nimetatud projekti üldkulud ning lõikes 6 nimetatud tegevuste tegemisel tekkivad personalikulud.
(6) Käeoleva paragrahvi lõikes 5 nimetatud määra arvestuse aluseks on projekti tegevuste elluviimisega seotud otsesed personalikulud vastavalt ühendmääruse § 3 lõike 1 punktidele 1–4 ja § 3 lõikele 4.
(7) Kui projekti tegevuste raames on vajalik rentida või liisida mootorsõidukit, siis on selle liisimine ja rentimine abikõlblik hilisema väljaostukohustuseta liisingu- või rendilepingu korral. Kui mootorsõidukit kasutatakse ka muudeks sõitudeks kui projekti tegevused, siis on abikõlblik ainult proportsionaalselt projekti rakendamiseks tehtud osa rendi- või liisinguesemele tehtud kulutustest. Proportsiooni arvestuse põhimõtted tuleb eelnevalt rakendusüksusega kooskõlastada. Maksimaalne hüvitatav rendi- või liisingueseme rendi- või liisingumakse kokku on 300 eurot (koos käibemaksuga) kalendrikuus.
(8) Isikliku sõiduauto kulude hüvitamine toimub vastavalt tulumaksuseaduse § 13 lõike 3 punkti 2 alusel Vabariigi Valitsuse kehtestatud tingimustel ja piirmäärades. Abikõlblik on hüvitis vastavalt tegelikule kulule kütusekulu tõendava dokumendi ja kalkulatsiooni esitamisel või vastavalt asutusesiseselt kehtestatud isikliku sõiduvahendi kasutamise tingimustele ja kulule kilomeetri kohta, kuid mitte rohkem kui maksustamisele mittekuuluva piirmäära ulatuses.
(9) Kui projekti raames pakutakse tööpraktika teenust, siis on see abikõlblik järgmistel tingimustel:
1) projektis osaleja tööpraktika kestab ühe või mitme tööandja juures kokku kuni 42 praktikapäeva kolme (3) järjestikuse kuu jooksul;
2) projektis osaleja osaleb tööpraktikal vähemalt kolm tundi päevas, kuid mitte rohkem kui kaheksa tundi päevas ja 40 tundi nädalas. 16–17-aastane isik osaleb tööpraktikal vähemalt kolm tundi päevas, kuid mitte rohkem kui seitse tundi päevas ja 35 tundi nädalas.
(10) Tööandjale makstakse tööpraktika teenusel osalemisel juhendamistasu isiku tööpraktikal osaletud iga päeva eest ühe tööandja juures tööpraktika esimesel 21 praktikapäeval 100% ja järgneva 21 praktikapäeva eest 75% juhendamistasu päevamäärast. Juhendamistasu päevamäär on kaheksakordne töölepingu seaduse § 29 lõike 5 alusel Vabariigi Valitsuse kehtestatud töötasu alammäär tunnis. Ühe tööpraktika juhendaja kohta võib olla kuni neli juhendatavat.
[RT I, 26.02.2016, 5 - jõust. 29.02.2016, rakendatakse alates 01.01.2016]
(11) Tööpraktika teenusel osaleja vabatahtliku ravikindlustuse kulu Eestis on abikõlblik juhul, kui osalejal puudub kehtiv kindlustus ravikindlustuse seaduse alusel või kehtiv kindlustus lõppeb teenusel osalemise ajal.
(12) Kui projekti raames viiakse läbi tööklubi tegevusi, siis peab tööklubi toimuma kuni kolme järjestikuse kuu jooksul kokku vähemalt 20 tundi.
(13) Kui projekti raames pakutakse lapsehoiuteenust, siis on see abikõlblik, kui teenust osutab vastavat kvalifikatsiooni ja tegevusluba omav isik sotsiaalhoolekande seaduse tähenduses. Lapsehoiuteenuse pakkumine on abikõlblik ainult juhul, kui teenust vajav sihtgrupi liige osaleb lapsehoiuteenuse osutamise ajal projekti tegevustes.
(14) Kui projekti raames pakutakse võla-, psühholoogilist või karjäärinõustamist, siis peavad nõustajad vastama vähemalt järgmistele tingimustele:
1) võlanõustamisteenuse osutaja peab omama kutseseaduse alusel väljastatud võlanõustaja kutsetunnistust või peab omama kõrgharidust ja olema läbinud 160-tunnise võlanõustaja täienduskoolituse;
2) psühholoogiline nõustaja peab omama kõrgharidust psühholoogias ja omama vähemalt aastast individuaalse psühholoogilise nõustamise kogemust viimase viie aasta jooksul;
3) karjäärinõustaja peab omama kõrgharidust soovitavalt kasvatus- või sotsiaalteaduse erialal ning omama vähemalt aastast töökogemust karjäärinõustajana viimase viie aasta jooksul.
(15) Kui projektis on ette nähtud rahvusvahelise koostöö tegevused, siis on abikõlblikud järgmised kulud:
1) välisekspertide kaasamiskulud (sh välisekspertidele makstav tasu, reisikulud);
2) teabeüritustel osalemiskulud;
3) teabeürituste korraldamiskulud Eestis.
(16) Käesoleva paragrahvi lõikes 15 nimetatud rahvusvahelise koostöö tegevuste kulud võivad moodustada kuni 10% projekti abikõlblike kulude eelarvest.
(17) Rahvusvaheline koostöö on koostööleppe alusel tehtavad tegevused partneritega Euroopa Liidu liikmesriikidest.
(18) Projekti sihtgrupil on õigus saada stipendiumi koolitusel ja tööpraktikal osalemise ajal, välja arvatud käesoleva paragrahvi lõikes 23 nimetatud isikul, kui ta on tööle asunud. Stipendiumi makstakse tööturuteenuste ja -toetuste seaduse § 35 alusel kehtestatud määras. Stipendiumi määramise aluseks on osavõtugraafik.
(19) Projekti sihtgrupile makstakse sõidu- ja majutustoetust järgmiselt:
1) sõidu- ja majutustoetust määras ühe kilomeetri kohta ja mitte rohkem, kui kehtestatud päeva ülemmääras vastavalt tööturuteenuste ja -toetuste seaduse § 37 lõikele 5;
3) sõidu- ja majutustoetuse maksmisel võetakse aluseks täiskilomeetrid. Täiskilomeetritest erinevad vahemaad ümardatakse täiskilomeetriteks. Vahemaad alla 500 meetri ei arvestata ning 500 meetrit ja üle selle ümardatakse kilomeetrini.
(20) Sõidu- ja majutustoetust ei maksta käesoleva paragrahvi lõikes 23 nimetatud isikule, kui ta on tööle asunud, ja juhul, kui tegevustes osalejatele on tagatud tasuta transport.
(21) Kui projekti raames soetatakse mööblit või täiendatakse olemasolevat veebipõhist kodulehte otseselt projektiga seotud tegevuste tarbeks, siis võivad need kulud kokku moodustada kuni 5% projekti abikõlblike kulude eelarvest. Mööbli ostmine on abikõlblik, kui ost on tehtud vähemalt 6 kuud enne projekti abikõlblikkuse perioodi lõppu.
(22) Teenuse ostmisel ja transpordiliigi valimisel tuleb järgida kulude mõistlikkuse printsiipi. Rakendusüksusel on õigus arvata kulud mitteabikõlblikeks, kui kulu ei olnud sihtotstarbeline või oli põhjendamatult suur.
(23) Projektis osaleja, kes on asunud tööle projekti raames koolitusel osalemise ajal, on õigus jätkata koolitusel osalemist kuni selle lõppemiseni.
(24) Lisaks ühendmääruse §-s 4 loetletud mitteabikõlblikele kuludele on määruse raames mitteabikõlblikud järgmised kulud:
1) projekti üldkulud ja projekti administreerimisega seotud personalikulud kuludokumentide alusel;
3) mootorsõiduki ja kinnisasja ost ja väljaostukohustusega liisimine;
4) mootorsõiduki remondi- ja tarvikute kulu, välja arvatud liising- või rendilepingust tulenevad korralised hooldustööd;
5) sihtgrupile makstavad riiklikud ning kohalike omavalitsuste toetused ja abirahad;
6) projekti sihtgrupile ühistranspordi, isikliku sõiduauto ja majutuskulude hüvitamine kuludokumentide alusel;
7) uuringud (sh analüüsid, kaardistused, va projekti sihtgrupi kaardistus enne projekti sihtgrupile suunatud tegevuste algust);
8) veebipõhiste lahenduste loomine, sealhulgas koduleht, e-õppematerjalid, e-käsiraamatud, välja arvatud käesoleva paragrahvi lõikes 21 nimetatud olemasoleva veebipõhise kodulehe täiendamisega seotud kulud;
13) tööharjutuse teenuse osutamine;
14) kulud, mis on tekkinud varem kui kaks kuud enne käesoleva määruse § 12 lõike 3 alusel kehtestatud taotluse esitamise tähtpäeva käesoleva määruse § 12 lõikes 2 nimetatut voorulisel taotlemisel või taotluse esitamist rakendusüksusele jooksval taotlemisel;
15) rahvusvahelise koostöö tegevuste kulud, välja arvatud käesoleva paragrahvi lõikes 15 nimetatud kulud.
(1) Meetme tegevuse abikõlblikkuse periood on 2015. aasta 1. juuni – 2023. aasta 31. detsember.
(2) Projekti abikõlblikkuse periood on toetuse rahuldamise otsuses sätestatud ajavahemik, millal algavad ja lõpevad projekti tegevused ning tekivad projekti teostamiseks vajalikud kulud.
(3) Abikõlblikkuse periood võib alata kuni kaks kuud varem taotluse esitamise tähtpäevast käesoleva määruse § 12 lõikes 2 nimetatud voorulisel taotlemisel või jooksval taotlemisel taotluse esitamisest rakendusüksusele.
(4) Projekti tegevused peavad algama hiljemalt kuue kuu jooksul alates taotluse esitamise tähtpäevast käesoleva määruse § 12 lõikes 2 nimetatud voorulisel taotlemisel või taotluse esitamisest rakendusüksusele jooksval taotlemisel.
(5) Projekti abikõlblikkuse perioodi kestus võib olla järjestikku kuni 24 kuud.
§ 8. Toetuse osakaal ja piirsumma
(1) Toetuse vähim summa on 50 100 eurot ja suurim summa on 400 000 eurot projekti kohta.
§ 9. Nõuded taotlejale ja partnerile
3) valitsusasutus või selle hallatav riigiasutus, välja arvatud asutus, mis on käesoleva määruse §-s 1 nimetatud prioriteetse suuna raames saanud toetust ministri käskkirja alusel;
4) kohalik omavalitsusüksus.
(2) Taotleja ja partner peavad vastama Vabariigi Valitsuse 21. augusti 2014. a määruse nr 133 „Perioodi 2014–2020 struktuuritoetuse taotlemise ja taotluste menetlemise nõuded ja tingimused toetuse andmise tingimuste määruse kehtestamiseks” (edaspidi taotluste menetlemise määrus) § 2 punktidele 1–2 ja 5 ning taotleja peab olema alates 2007. aastast vähemalt kuus kuud tegelenud tööturule sisenemist ja töötamist toetavate meetmete arendamise või rakendamisega (välja arvatud oma töötajatele suunatud meetmed).
Taotlejale kohalduvad perioodi 2014–2020 struktuuritoetuse seaduse (edaspidi struktuuritoetuse seadus) § 21 lõike 2 punktides 1–2 ja 4–5 sätestatud kohustused.
1) toetust taotletakse kulude tegemiseks, mis vastavalt ühendmääruses ning käesolevas määruses sätestatule on abikõlblikud;
2) kui projekt teenib Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 1303/2013 artikli 65 lõike 8 kohaselt puhastulu, mis on hinnatav taotluse esitamise ajal, siis on abikõlblikke kulusid vähendatud puhastulu võrra;
3) tegevuste elluviimise koht on Eesti Vabariik, välja arvatud § 6 lõike 15 punktis 2 nimetatud kulu;
4) projekti tegevused algavad hiljemalt kuue kuu jooksul alates taotluse esitamise tähtpäevast § 12 lõikes 2 nimetatud voorulisel taotlemisel või taotluse esitamisest rakendusüksusele jooksval taotlemisel ning projekti abikõlblikkuse periood ei ole järjestikku pikem kui 24 kuud;
5) toetust ei taotleta kulule, millele on toetust juba eraldatud teisest meetmest või riigisisestest või muudest välisabi vahenditest;
6) sihtgrupi tööle rakendumise määraks on kavandatud vähemalt 30%;
7) taotluse on allkirjastanud allkirjaõigust omav isik.
(2) Taotlus peab sisaldama lisaks taotluste menetlemise määruse § 4 lõikes 2 sätestatud kinnitustele ka volikirja, kui esindusõiguslik isik tegutseb volituse alusel.
§ 12. Taotlusvooru avamine
(1) Rakendusasutus esitab rakendusüksusele taotlusvooru ajakava ja eelarve. Kui taotlusvoor kuulutatakse välja konkreetse tegevuse või piirkonna osas, siis peab taotlusvooru väljakuulutamise teade sisaldama ka vastavat teavet.
(3) Rakendusüksus teavitab voorulise taotlemise tähtajast või jooksva taotlemise algusajast ja taotlusvooru eelarvest vähemalt ühes üleriigilise levikuga päevalehes ja oma veebilehel www.innove.ee vähemalt 20 tööpäeva enne taotlusvooru avamise päeva.
§ 13. Toetuse taotlemise tähtaeg ja taotluse esitamise viis
(1) Taotleja esitab toetuse saamiseks rakendusüksusele taotluse hiljemalt voorulise taotlemise väljakuulutamise teates sätestatud tähtpäevaks või jooksva taotlemise korral jooksvalt kuni taotlusvooru eelarve vabade vahendite lõppemiseni, kuid mitte hiljem kui väljakuulutamise teates sätestatud tähtpäevaks:
1) käesoleva määruse lisas 1 toodud vormil digitaalselt allkirjastatuna taotleja esindusõigusliku isiku poolt või
2) struktuuritoetuse registri vahendusel, lisades registrisse määruse lisad. Struktuuritoetuse registri vahendusel taotluse esitamisel ei esitata lisa 1 vormi A ja lisa 1 vormi B.
(2) Kui registri töös esineb tehniline viga, mis takistab taotluse tähtaegset esitamist, siis loetakse taotluse esitamise tähtpäevaks järgmine tööpäev pärast vea likvideerimist.
(1) Kui taotlust ei esitata tähtaegselt, jäetakse taotlus tähtaega ennistamata otsusega vastu võtmata struktuuritoetuse seaduse § 21 lõike 3 alusel.
(3) Taotluse menetlemise tähtaeg on kuni 60 tööpäeva taotluse esitamise tähtpäevast rakendusüksusele voorulisel taotlemisel või taotluse esitamisest rakendusüksusele jooksval taotlemisel. Taotluse menetlemise aega võib põhjendatud juhtudel pikendada käesoleva paragrahvi lõikes 4 nimetatud juhul kuni 10 tööpäeva.
(5) Taotlejal on õigus muuta esitatud taotlust vaid rakendusüksuse osutatud puuduste kõrvaldamiseks. Juhul kui taotleja muudab taotlusest lisaks rakendusüksuse osutatud puuduste kõrvaldamiseks ka muus osas, võib rakendusüksus tunnistada taotluse mittevastavaks.
(6) Rakendusüksusel on õigus teha taotlejale ettepanek muuta taotletud toetuse summat ja projektis kavandatud tegevusi tingimusel, et toetuse summa ja toetuse osakaal ei suurene, välja arvatud, kui see on vajalik arvutusvea parandamiseks.
(1) Rakendusüksus tunnistab taotleja ja partneri vastavaks juhul, kui nad vastavad käesoleva määruse §-s 9 sätestatud nõuetele.
(2) Rakendusüksus kontrollib esitatud taotluse vastavust käesoleva määruse §-s 11 sätestatud nõuetele 30 tööpäeva jooksul taotlusvooru väljakuulutamise teates sätestatud tähtpäevast voorulisel taotlemisel või taotluse esitamisest rakendusüksusele jooksval taotlemisel. Rakendusüksus tunnistab taotluse nõuetele vastavaks juhul, kui on täidetud kõik käesoleva määruse §-s 11 taotlusele esitatud nõuded.
2) taotlust on muudetud käesoleva määruse § 14 lõikes 5 nimetatud osas, millele rakendusüksus ei osutanud puuduste kõrvaldamisel;
(4) Juhul kui taotleja või taotlus tunnistatakse mittevastavaks, teeb rakendusüksus taotluse rahuldamata jätmise otsuse.
§ 16. Taotluste hindamine, valikukriteeriumid ja valiku kord
(2) Iga nõuetele vastavat taotlust hindavad kaks erapooletut, sõltumatut ja usaldusväärset eksperti. Ekspert ei või olla isik, kes on jõustunud kohtuotsuse alusel süüdi mõistetud ametialases süüteos või karistusseadustiku §-de 209, 210, 211, 212, 2172 või 280 alusel ning kelle karistusandmeid ei ole karistusregistri seaduse alusel kustutatud ja arhiivi kantud. Ekspertide valimise korraldab rakendusüksus ja ekspertide nimekirja kinnitab rakendusasutus.
(4) Ekspertide hindepunktidele lisatakse maakonna töötuse määra baasil arvutatud punktid.
(5) Vastavaks tunnistatud taotlusi hindavad eksperdid käesoleva määruse lisas 2 esitatud hindamislehe vormil järgmiste hindamiskriteeriumite lõikes:
2) projekti põhjendatus – maksimaalselt 13 punkti;
3) projekti kuluefektiivsus – maksimaalselt 11 punkti;
5) projekti mõjuulatus – maksimaalselt 2 punkti.
(6) Taotlust hindavad eksperdid annavad hinded taotlusele konsensuslikult.
(7) Eksperdid esitavad täidetud ja mõlema eksperdi digitaalselt allkirjastatud hindamislehe rakendusüksusele hiljemalt 14 kalendripäeva jooksul taotluse hindamiseks saamisest.
(8) Kui eksperdid ei jõua konsensusele, teavitavad nad sellest esimesel võimalusel, aga mitte hiljem kui kolm tööpäeva enne tähtaja saabumist, rakendusüksust. Rakendusüksus kaasab hindamisse kolmanda eksperdi. Juhul kui kolm eksperti jõuavad konsensusele, allkirjastavad nad hindamislehe. Kui konsensust ei saavutata, hindab iga ekspert taotlust eraldi ning rakendusüksus arvutab kõigi kolme hindamislehe alusel projekti keskmise hindamistulemuse.
(9) Taotluste osas, mille ekspertide hindamistulemus on alla 25 punkti, teeb rakendusüksus taotluse rahuldamata jätmise otsuse.
(10) Taotlusele, mille hindamistulemus on vähemalt 25 punkti, lisatakse ekspertide antud punktidele maakonna töötuse määrast tulenevad punktid. Maksimaalselt saab juurde anda 8,25 punkti.
(11) Kõrgemad töötuse määra punktid saab taotlus, mille tegevusi viiakse läbi kõrgeima töötuse näitajaga maakonnas. Kui tegevusi viiakse ellu mitmes maakonnas, leitakse töötuse näitaja taotluses nimetatud maakondade töötuse näitajate väärtuse aritmeetilise keskmise baasil. Töötuse määra baasil lisatavad punktid arvestatakse vastavalt käesoleva määruse lisas 3 toodud arvestusalusele.
(12) Töötuse määra aluseks on Eesti Statistikaameti avaldatud ühe aasta andmed taotlusvooru teates nimetatud tähtpäeva seisuga.
(13) Rakendusüksus koostab taotluste lõpliku paremusjärjestuse käesoleva paragrahvi lõigete 5 ja 10 alusel arvutatud punktisummast, kus esimesel kohal on kõrgeima koondhinde saanud taotlus.
(14) Kui taotluse maht on suurem, kui meetme taotlusvooru eelarve vabade vahendite jääk, eelistatakse võrdse koondhindega taotluste korral taotlust, mille maakonna töötuse näitaja või maakondade töötuse keskmine näitaja, kus tegevusi läbi viiakse, oli kõrgem.
(15) Kui taotluste maht on suurem, kui meetme taotlusvooru eelarve vabade vahendite jääk ja taotluste, mille maakonna töötuse näitaja või maakondade töötuse keskmine näitaja, kus tegevusi läbi viiakse, on võrdne, eelistatakse taotlust, mille punktisumma käesoleva paragrahvi lõike 5 punktis 1 nimetatud hindamiskriteeriumi osas on kõrgem.
(16) Kui käesoleva paragrahvi lõigetes 14 ja 15 nimetatud kõik näitajad on võrdsed, eelistataks taotlust, mis on ajaliselt varem esitatud.
(17) Jooksval taotlemisel lähtutakse projektide hindamisel käesoleva paragrahvi lõigetest 1–3 ja 5–9.
§ 17. Taotluse rahuldamise või rahuldamata jätmise otsuse tegemine
(1) Voorulisel taotlemisel kuuluvad rahuldamisele paremusjärjestuses kõrgeima punktisumma saanud taotlused, mille hindamistulemus on vähemalt 25 punkti ning mille rahastamise summa ei ületa vastavas taotlusvoorus välja kuulutatud rahastamise eelarvet. Ülejäänud taotluste suhtes tehakse taotluse rahuldamata jätmise otsus.
(2) Jooksval taotlemisel kuuluvad rahuldamisele taotlused, mille hindamistulemus on vähemalt 25 punkti ning mille rahastamise summa ei ületa vastavas taotlusvoorus välja kuulutatud rahastamise eelarvet. Kui taotluste maht, mille hindamistulemus on vähemalt 25 punkti, on suurem kui eelarve vabade vahendite jääk, eelistatakse ajaliselt varem esitatud taotlusi. Ülejäänud taotluste suhtes tehakse taotluse rahuldamata jätmise otsus.
1) puhastuluga seotud andmete esitamise kord, kui projekt teenib Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 1303/2013 artikli 65 lõike 8 kohaselt puhastulu ja seda ei ole võimalik hinnata taotluse esitamise ajal;
2) projektis osalejate andmete kogumise kord ja ulatus lähtudes Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 1303/2013 artikli 125 lõike 2 punktist e ning siseriiklikust andmete kogumise korrast.
(6) Lisaks käesoleva paragrahvi lõigetele 1 ja 2 võib rakendusüksus jätta taotluse rahuldamata, kui taotluses esitatud ja taotluse menetlemisel kogutud teavet kogumis hinnates ilmneb, et projekti eesmärgid on saavutatavad ilma toetuseta.
(7) Menetluses olevate taotluste kohta, mille rahaline maht ületab meetme taotluste rahastamise eelarve vaba jäägi ja mida ei ole võimalik vastavalt taotluste menetlemise määruse § 9 lõikes 1 sätestatule osaliselt rahuldada, tehakse taotluste menetlemise määruse § 8 lõike 2 punkti 6 alusel taotluse rahuldamata jätmise otsus.
(8) Taotluse rahuldamise või rahuldamata jätmise otsus edastatakse taotlejale 6 tööpäeva jooksul otsuse vastuvõtmisest arvates.
§ 18. Taotluse osaline rahuldamine
(2) Taotluse võib taotluste menetlemise määruse § 9 lõike 1 kohaselt osaliselt rahuldada tingimusel, et taotleja on nõus rakendusüksuse ettepanekuga taotletud toetuse summa vähendamiseks või projektis kavandatud tegevuste muutmisega. Kui taotleja ei ole nõus rakendusüksuse ettepanekuga, teeb rakendusüksus taotluse rahuldamata jätmise otsuse.
§ 19. Taotluse rahuldamise otsuse muutmine
(2) Toetuse saaja võib taotluse rahuldamise otsuse muutmise avaldust esitamata tõsta ümber projekti tegevuste eelarve abikõlblike kulude summasid kuni 10 protsenti võrreldes taotluse rahuldamise otsuses sätestatuga tingimusel, et projekti abikõlblike kulude kogumaht ja toetuse osakaal ei muutu. Muudatus kooskõlastatakse eelnevalt rakendusüksusega kirjalikku taasesitamist võimaldavas vormis.
(3) Kui muutuvad taotluse rahuldamise otsuses taotluste menetlemise määruse § 10 lõike 2 punktides 1–3 nimetatud asjaolud, siis kontrollib rakendusüksus enne otsuse tegemist muudatuste asjakohasust ja vajalikkust.
(4) Rakendusüksusel on õigus keelduda taotluse rahuldamise otsuse muutmisest, kui soovitav muudatus seab kahtluse alla projekti oodatavate tulemuste saavutamise või projekti tegevuste lõpetamise abikõlblikkuse perioodil.
§ 20. Taotluse rahuldamise otsuse kehtetuks tunnistamine
(1) Toetuse saaja esitab rakendusüksusele projekti elluviimise kohta aruande vähemalt üks kord aastas vastavalt toetuse rahuldamise otsusele. Toetuse taotluse rahuldamise otsuses võib ette näha sagedasema aruande esitamise korra.
(2) Projekti vahe- ja lõpparuandes (edaspidi seirearuanne) peab olema kajastatud vähemalt järgmine teave:
1) toetuse taotlemise otsuses sätestatud andmed projekti kohta (projekti nimi, projekti number, toetuse saaja nimi jne);
2) projekti aruandlusperiood (kumulatiivne);
3) ülevaade projekti tegevuste elluviimisest (kumulatiivselt);
4) väljund- ja tulemusnäitajate täitmine (kumulatiivselt);
7) toetuse saaja hinnang partnerluse toimimisele (täidetakse juhul, kui projekti tegevuste elluviimise on kaasatud partner või koostööpartner).
(3) Rakendusüksus kontrollib 20 tööpäeva jooksul seirearuande laekumisest, kas projekti seirearuanne on nõuetekohaselt täidetud. Rakendusüksus kinnitab projekti seirearuande 5 tööpäeva jooksul pärast puuduste kõrvaldamist.
(2) Toetuse maksmise eelduseks on toetuse taotluse rahuldamise otsus vastavalt käesoleva määruse §-le 17 ja kulude abikõlblikkus, sealhulgas kulude aluseks olevate tegevuste abikõlblikkus.
(3) Toetuse saaja esitab maksetaotluse struktuuritoetuse registri kaudu või registri väliselt rakendusüksuse väljatöötatud vormil.
(4) Maksetaotlus esitatakse, kui abikõlblik kulu on tekkinud ja makstud ühendmääruse § 14 lõike 1 punkti 1 kohaselt või see on toetuse saaja poolt omafinantseeringu ulatuses makstud ühendmääruse § 14 lõike 1 punkti 2 kohaselt, arvestades sama paragrahvi lõigetes 2–5 sätestatut.
(5) Maksetaotlusi võib esitada mitte harvem kui kord kvartalis ja mitte tihedamini kui kord kuus. Kui riigiasutusest toetuse saaja makstud abikõlblike kulude maksumus on riigihanke piirmääraga võrdne või seda ületav, siis esitatakse maksetaotlus kord kuus.
(6) Enne või koos esimese maksetaotlusega peab toetuse saaja esitama rakendusüksusele:
2) koopia riigihangete läbiviimise korrast asutuses;
3) lühikirjelduse projekti rakendamisega seotud dokumentide algatamise, viseerimise ja kinnitamise kohta ning vajadusel allkirjaõigusliku isiku poolt edasivolitatud õiguste korral vastavad volituste koopiad.
(7) Projekti kaudsed kulud makstakse välja käesoleva määruse § 6 lõikes 5 sätestatud määras.
(8) Toetus makstakse välja vastavalt käeoleva määruse §-s 8 nimetatud toetuse osakaalule abikõlblikest kuludest ja mitte rohkem kui määratud toetuse summa.
(9) Põhjendatud juhtudel võib teha ettemakseid toetuse saajale, kes ei ole riigiasutus ega äriühing vastavalt ühendmääruse § 18 lõike 1 punktis 1 ning lõikes 2 sätestatud korrale. Toetuse saaja tõendab vastavalt struktuuritoetuse seaduse § 29 lõikele 6 ettemaksena saadud toetuse kasutamist abikõlblike kulude tasumiseks, juhindudes ühendmääruse § 18 lõigetest 9–12. Ühendmääruse § 18 lõike 1 punktis 1 nimetatud ettemaksete tegemisel ei maksta ettemaksena välja viimast 5 protsenti määratud toetusest.
(10) Pärast maksetaotluse saamist kontrollib rakendusüksus maksetaotluses esitatud kulude tingimustele vastavust ühendmääruse § 14 lõike 1 punktidele 1–2 ja toetuse saaja kohustuste nõuetekohast täitmist alates maksetaotluse laekumisest rakendusüksusele hiljemalt 90 kalendripäeva või käesoleva paragrahvi lõikes 9 nimetatud tingimustel 15 kalendripäeva jooksul. Rakendusüksus kontrollib ettemakse kasutamise aruande hiljemalt 90 kalendripäeva jooksul alates aruande laekumisest rakendusüksusele.
(12) Kui maksetaotluse kontrollimisel ilmneb, et toetuse saajal on täitmata maksetaotluses nimetatud kuluga seotud kohustus või nõue või maksetaotluses esineb puudus, mida on võimalik kõrvaldada rakendusüksuse määratud tähtaja jooksul, siis võib rakendusüksus määrata kohustuse ja nõude täitmiseks ning puuduse kõrvaldamiseks uue tähtaja. Kui puudus kõrvaldatakse või kohustus või nõue täidetakse määratud tähtaja jooksul, loetakse, et maksetaotlus on esitatud puudusteta ja kohustus või nõue on täidetud.
(13) Lõppmakse tehakse pärast projekti kulude abikõlblikkuse, tegevuste elluviimise ja makstuse tõendamist ning lõpparuande kinnitamist.
8. peatükk Toetuse saaja, partneri ning rakendusüksuse õigused ja kohustused
§ 23. Toetuse saaja ja partneri kohustused
(1) Toetuse saaja tagab struktuuritoetuse seaduse §-des 24 ja 26 sätestatud kohustuste täitmise ja selle eduka elluviimise taotluse rahuldamise otsuses fikseeritud tähtaegade ja tingimuste kohaselt ning:
1) kogub vastavalt struktuuritoetuse seaduse § 24 punktile 7 tegevustes osalejate kohta Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 1303/2013 artikli 125 lõike 2 punktis e nimetatud andmeid käesoleva määruse lisas 4 toodud vormil C või vormil D ja esitab need rakendusüksusele vastavalt taotluse rahuldamise otsuses kinnitatud sagedusele;
2) tagab, et tööandja väljastaks pärast käesoleva määrus § 6 lõikes 9 nimetatud tööpraktika läbiviimist tööpraktikal osalenule tööpraktika läbimise tunnistuse käesoleva määruse lisas 5 toodud vormil;
3) tagab partneri kohustuste täitmise vastavalt struktuuritoetuse seaduse §-le 25.
(2) Partner peab täitma toetuse saaja kohustusi vastavalt struktuuritoetuse seaduse §-le 25.
§ 24. Toetuse saaja ja partneri õigused
(2) Toetus makstakse tagasi vastavalt struktuuritoetuse seaduse §-s 48 sätestatule. Toetuse tagasimaksmist võib ajatada ühendmääruse §-s 24 toodud tingimustel.
Lisa 1 Vorm B
Lisa 2 Ekspertide hindamislehe vorm
Lisa 3 Koondhindamislehe vorm
Lisa 4 Vorm A
Lisa 4 Vorm B
Lisa 4 Projekti tegevustes osalejad, vorm C
Lisa 4 Projekti tegevustes osalejad, vorm D
Lisa 5 Tööpraktika läbimise tunnistuse vorm


17.12.2002 nr 385 (RT I 2002, 105, 618) 1.01.2003
7.07.2005 nr 155 (RT I 2005, 40, 313) 14.07.2005, rakendatakse alates 1.07.2005
14.07.2006 nr 163 (RT I 2006, 34, 264) 29.07.2006, rakendatakse alates 1.07.2006
5.07.2007 nr 187 (RT I 2007, 46, 326) 20.07.2007
Määrus kehtestatakse «Avaliku teenistuse seaduse» § 40 lõike 1 ja § 43 lõike 3 alusel ning kooskõlas «Tulumaksuseaduse» § 13 lõike 3 punktiga 1, § 31 lõike 1 punktiga 7 ja § 48 lõike 4 punktiga 4.
§ 2. [Kehtetu – RT I 2005, 40, 313 – jõust. 14.07.2005]
§ 3. Lähetus ja lähetuskulude hüvitamine vormistatakse kooskõlas ametiasutuse asjaajamist, raamatupidamisarvestust ja -aruandlust reguleerivates õigusaktides sätestatud nõuetega.
§ 4. (1) Välislähetusse lähetatakse teenistuja ministeeriumis kantsleri ja muus ametiasutuses ametiasutuse juhi käskkirja või korralduse alusel, milles märgitakse lähetuse sihtkoht, asutus, kuhu lähetatu suunatakse, lähetuse kestus, ülesanne ning lähetuskulude hüvitamise ja päevaraha maksmise ulatus.
[RT I 2007, 46, 326 – jõust. 20.07.2007]
(2) Eesti Vabariigi välisesinduse teenistuja (välja arvatud välisesinduse juht) lähetatakse välisesinduse juhi korralduse alusel. Erialadiplomaat ja koosseisuväline haldusteenistuja lähetatakse lähetajaministeeriumi kirjalikul nõusolekul välisesinduse juhi korralduse alusel.
§ 5. Ministeeriumi hallatava valitsusasutuse juhi saadab välislähetusse kantsler ministri teadmisel.
§ 9. Lähetusega seotud majutuskulude alammäär on riigisisesel lähetusel 200 krooni ja välislähetusel 800 krooni ööpäevas, ülemmäär riigisisesel lähetusel 1200 krooni ja välislähetusel 2000 krooni ööpäevas. Kui majutuskulud on majutuskulude alammäärast väiksemad, võib teenistuja lähetusest keelduda. Ministeeriumi kantsleril ja muu ametiasutuse juhil on õigus lubada välja maksta ka piirmäärast kallima majutuskoha kasutamise kulud, kui puudub võimalus kasutada piirmäärale vastava hinnatasemega majutuskohta. Majutuskulude piirmäära arvestatakse iga ööpäeva kohta eraldi.
[RT I 2006, 34, 264 – jõust. 29.07.2006]
§ 10. Majutuskulud hüvitatakse kulu tõendava dokumendi alusel. Kui kulu tõendaval dokumendil märgitud summa on väiksem §-s 9 sätestatud hüvitise alammäärast, hüvitatakse kulud dokumendil märgitud summa ulatuses.
§ 11. Välisriiki lähetatud teenistujale hüvitatakse reisikindlustuse ja viisa vormistamise kulud kindlustuspoliisi koopia või viisa koopia või muu seda kulu tõendava dokumendi alusel.
§ 121. «Tulumaksuseaduse» § 13 lõike 3 punktis 2 nimetatud sõiduauto lähetuses kasutamise kulud hüvitatakse käesoleva määruse või «Tulumaksuseaduse» § 13 lõike 3 punkti 2 alusel kehtestatud määruse alusel. Kulude hüvitamisel käesoleva määruse § 8 alusel hüvitatakse sõiduauto lähetuses kasutamisega otseselt seotud, täiendavalt tekkinud kulud, välja arvatud remondi- ja hoolduskulud. Kulud hüvitatakse kulu tõendava dokumendi alusel.
§ 14. Päevaraha makstakse järgmiselt:
3) kui teenistujale maksab päevaraha muu isik või asutus, on teenistuja kohustatud esitama ametiasutusele muu isiku või asutuse kinnituse päevaraha maksmise kohta või ise kinnitama selle saamist ning ametiasutus on kohustatud maksma päevarahana punktis 1 sätestatud päevaraha määra ja muu isiku või asutuse poolt makstava summa vahe;
4) juhul kui teenistujal on rohkem kui üks tööandja ning teenistuja saadavad lähetusse mitu tööandjat samaaegselt, on teenistuja kohustatud ametiasutust teavitama teise tööandja tehtud lähetusse saatmise otsusest ning talle määratud päevarahast. Kui ametiasutusel on teave, et teine tööandja maksab teenistujale päevaraha, puudub sellel ametiasutusel sama perioodi eest päevaraha maksmise kohustus;
5) lähetusest saabumise päeval teise lähetusse mineku korral makstakse päevaraha ühekordse päevaraha määra ulatuses. Kui vähemalt üks lähetustest on välislähetus, makstakse teenistujale päevaraha välislähetuse päevaraha määra ulatuses, välja arvatud §-s 15 nimetatud juhtudel.
6) päevaraha ei maksta teenistujale, kellele makstakse välislähetustasu.
§ 16. Maksustamisele kuulub:
1) majutuskulude hüvitis osas, mis riigisisesel lähetusel ületab 1200 krooni ööpäevas ja välislähetusel 2000 krooni ööpäevas;
2) päevaraha osas, mis riigisisesel lähetusel ületab 80 krooni päevas ja välislähetusel 500 krooni päevas;
[RT I 2005, 40, 313 – jõust. 14.07.2005]
§ 161. Juhul kui päevaraha maksab ainult muu isik või asutus või lisaks ametiasutusele ka muu isik või asutus, kohaldatakse päevarahale või päevarahade summale §-s 16 sätestatud piirmäära, arvestades esimesena ametiasutuse makstavat päevaraha.
§ 162. Piirmäära ületav osa, mida maksab ametiasutus, maksustatakse «Tulumaksuseaduse» § 48 lõike 4 punkti 4 ja «Sotsiaalmaksuseaduse» § 2 lõike 1 punkti 7 alusel. Piirmäära ületav osa, mida maksab muu isik või asutus, maksustatakse tulumaksuga «Tulumaksuseaduse» § 13 lõike 3 punkti 1 või § 31 lõike 1 punkti 7 alusel. Muu isiku või asutuse makstud päevarahalt tulumaksu kinnipidamisel võetakse ametiasutuse poolt kasutamata päevaraha maksuvaba osa arvesse juhul, kui väljamakse tegijal on ametiasutuse kinnitus teenistujale makstava päevaraha suuruse kohta.
§ 163. Kui § 14 punktis 4 nimetatud juhul maksavad päevaraha mitu tööandjat, kohaldatakse päevarahade summale §-s 16 sätestatud piirmäära, arvestades kõigepealt esimesena lähetusse saatmise otsuse teinud tööandja makstavat päevaraha.
§ 17. Teenistuja lähetamisel välisriiki kauemaks kui üheks aastaks kohaldatakse välislähetustasu ja hüvitiste maksmisel Vabariigi Valitsuse 26. veebruari 1997. a määrust nr 47 «Teenistuja välislähetusse saatmise korra kinnitamine» (RT I 1997, 19, 309). Kui lähetuse tähtaega lühendatakse ja selle tegelik kestus kujuneb lühemaks kui üks aasta, siis eelnimetatud määrust ei kohaldata.


text:
EUR-Lex - 32000R1347 - ET
Nõukogu määrus (EÜ) nr 1347/2000, 29. mai 2000, abieluasjade ja vanemliku vastutusega abikaasade ühiste laste eest seotud asjade kohtualluvuse ning kohtuotsuste tunnustamise ja täitmise kohta
EÜT L 160, 30.6.2000, lk 19—36 (ES, DA, DE, EL, EN, FR, IT, NL, PT, FI, SV)
tšehhikeelne eriväljaanne: Peatükk 19 Köide 01 Lk 209 - 226
eestikeelne eriväljaanne: Peatükk 19 Köide 01 Lk 209 - 226
ungarikeelne eriväljaanne Peatükk 19 Köide 01 Lk 209 - 226
leedukeelne eriväljaanne: Peatükk 19 Köide 01 Lk 209 - 226
lätikeelne eriväljaanne: Peatükk 19 Köide 01 Lk 209 - 226
maltakeelne eriväljaanne: Peatükk 19 Köide 01 Lk 209 - 226
poolakeelne eriväljaanne: Peatükk 19 Köide 01 Lk 209 - 226
slovakikeelne eriväljaanne: Peatükk 19 Köide 01 Lk 209 - 226
sloveenikeelne eriväljaanne: Peatükk 19 Köide 01 Lk 209 - 226
dokumendi: 29/05/2000
jõustumise: 01/03/2001; jõustumine vt artikkel 46
kehtivuse lõpu: 28/02/2005; kehtetuks tunnistatud 32003R2201
51999PC0220 Vastuvõtmine Muudetakse:
Suhe 42001X0228(01) Muudetud 32002R1185 Muudatus Lisa 1 alates 10/07/2002
Muudetud 12003TN02/18/A Lõpetamine Lisa 1 alates 01/05/2004
Muudetud 12003TN02/18/A Lõpetamine Lisa 2 alates 01/05/2004
Muudetud 12003TN02/18/A Muudatus Lisa 3 alates 01/05/2004
Muudetud 12003TN02/18/A Lõpetamine Lisa 3 alates 01/05/2004
Muudetud 12003TN02/18/A Lõpetamine Artikkel 40.3 alates 01/05/2004
Muudetud 12003TN02/18/A Asendamine Artikkel 40.4 alates 01/05/2004
Asendatud 32003R2201 Muudetud 32004R1804 Muudatus Lisa 1 alates 26/10/2004
Muudetud 32004R1804 Muudatus Lisa 2 alates 26/10/2004
Muudetud 32004R1804 Muudatus Lisa 3 alates 26/10/2004
Artikkel 2 Tõlgendatud 62008CA0168 Artikkel 2.1 Tõlgendatud 62009CB0312 Artikkel 42 Tõlgendatud 62009CB0312 Artikkel 46 Tõlgendatud 62009CB0312 Artikkel 2.1 tõlgendamistaotluse esitaja 62009CN0312 Artikkel 42 tõlgendamistaotluse esitaja 62009CN0312 Artikkel 46 tõlgendamistaotluse esitaja 62009CN0312 Tõlgendatud 62009CO0312 Viidatud aktid:
32000R1348 Kõik käesolevale dokumendile viitavad dokumendid
Nõukogu määrus (EÜ) nr 1347/2000,
29. mai 2000,
abieluasjade ja vanemliku vastutusega abikaasade ühiste laste eest seotud asjade kohtualluvuse ning kohtuotsuste tunnustamise ja täitmise kohta
(1) Liikmesriigid on seadnud eesmärgiks säilitada ning arendada liitu vabadusel, turvalisusel ning õigusel rajaneva alana, kus on tagatud isikute vaba liikumine. Sellise ala loomiseks peab ühendus muu hulgas vastu võtma siseturu nõuetekohaseks toimimiseks vajalikud meetmed õigusalaseks koostööks tsiviilasjades.
(2) Siseturu nõuetekohane toimimine eeldab tsiviilasjades tehtavate kohtuotsuste vaba liikumise arendamist ning lihtsustamist.
(3) See valdkond kuulub asutamislepingu artikli 65 reguleerimisalasse.
(4) Kohtualluvust ja kohtuotsuste täitmist käsitlevate siseriiklike eeskirjade erinevused raskendavad isikute vaba liikumist ning siseturu ladusat toimimist. Seega on põhjendatud normide kehtestamine abieluasjade ning vanemliku vastutusega seotud asjade kohtualluvuse eeskirjade ühtlustamiseks, et lihtsustada kohtuotsuste kiire ja automaatse tunnustamise ning täitmisega seotud formaalsusi.
(5) Liikmesriigid ei suuda käesoleva määruse eesmärke täielikult saavutada, need on asutamislepingu artiklis 5 ettenähtud subsidiaarsuse ja proportsionaalsuse põhimõtte kohaselt paremini saavutatavad ühenduse tasandil. Käesolev määruse reguleerimisala piirdub nimetatud eesmärkide saavutamisega.
(6) Nõukogu koostas 28. mai 1998. aasta aktiga [4] abieluasjade kohtualluvust ning kohtuotsuste tunnustamist ja täitmist käsitleva konventsiooni ning soovitas liikmesriikidel see nende põhiseadusest tulenevate nõuete kohaselt vastu võtta. Tagada tuleks konventsiooniga seotud läbirääkimistel saavutatud tulemuste järjepidevus. Käesoleva määruse sisu on põhiosas üle võetud konventsioonist, kuid määrus sisaldab mitmeid konventsioonis puuduvaid uusi sätteid, et tagada kooskõla kohtualluvust ja kohtuotsuste tunnustamist ja täitmist tsiviil- ja kaubandusasjades käsitleva kavandatava määruse mõningate sätetega.
(7) Abieluasjades ja vanemliku vastutusega seotud asjades tehtavate kohtuotsuste vaba liikumise tagamiseks ühenduse piires on vajalik ning kohane, et kohtualluvuse ning kohtuotsuste riikidevaheline tunnustamine abielulahutuste ja vanemliku vastutusega abikaasade ühiste laste eest seotud asjades kuuluksid kohustusliku ning vahetult kohaldatava ühenduse õigusakti reguleerimisalasse.
(8) Määrusega ettenähtud meetmed peaksid olema järjepidevad ja ühtsed, et võimaldada inimeste võimalikult ulatuslikku liikumist. Seetõttu tuleks määrust kohaldada ka selliste kolmandate riikide kodanike suhtes, kel on piisavalt tihedad sidemed liikmesriigi territooriumiga, järgides määruses ettenähtud kohtualluvuse kriteeriume.
(9) Määruse reguleerimisalasse peaksid kuuluma teatavate riikide abieluasjadega seotud tsiviilmenetlused ja kohtuvälised menetlused, kuid mitte puhtalt religioossed toimingud. Seetõttu tuleks sätestada, et viide "kohtud" hõlmab kõiki kohtu- ja muid asutusi, kelle pädevusse abieluasjad kuuluvad.
(10) Määrus peaks piirduma menetlustega, mis on seotud abielulahutuse, lahuselu ja abielu kehtetuks tunnistamisega. Abielulahutuse ja abielu kehtetuks tunnistamise otsuste tunnustamine hõlmab üksnes abielude lahutamist; kuigi need võivad olla asjaga seotud, ei puuduta käesolev määrus küsimusi, mis seonduvad abikaasade süü, abielu omandiõiguslike tagajärgede, ülalpidamiskohustuse või muude kaasnevate asjaoludega.
(11) Määrus hõlmab vanemlikku vastutust abikaasade ühiste laste eest juhtudel, mis on tihedalt seotud lahutuse või lahuselu menetlusevõi abielu kehtetuks tunnistamise menetlusega.
(12) Määruses tunnustatud kohtualluvuse põhimõtted rajanevad eeskirjal, et asjaomase poole ning kohtualluvust teostava liikmesriigi vahel peab olema tegelik side; teatavate põhimõtete kaasamise otsus lähtub asjaolust, et need on eri riikide õigussüsteemides olemas ning teised liikmesriigid tunnustavad neid.
(13) Seoses abikaasade ühiste laste kaitsega abielukriisi puhul tuleb ühe ohuna arvesse võtta võimalust, et üks abikaasadest viib lapse teise riiki. Seetõttu tuleb kaitsta laste põhihuve, eelkõige 25. oktoobri 1980. aasta rahvusvahelise lapseröövi tsiviilõiguslike küsimuste Haagi konventsiooni kohaselt. Sellest tulenevalt jääb juhtudel, kus lapse õigusliku aluseta äraviimise või tagasitoomata jätmise tõttu on tema peamine elukoht de facto muutunud, kohtualluvuse aluseks seadusekohane peamine elukoht.
(14) Käesolev määrus ei takista liikmesriigi kohtuid kiireloomulistel juhtudel võtmast ajutisi meetmeid, sealhulgas kaitsemeetmeid selles riigis paikneva vara või isikute suhtes.
(15) Mõiste "kohtuotsus" hõlmab üksnes kohtuotsuseid, mille tagajärjeks on abielulahutus, lahuselu tunnistamine või abielu kehtetuks tunnistamine. Liikmesriigis ametlikult koostatud või registreeritud dokumente, mis on täitmisele pööratavad, käsitletakse nimetatud kohtuotsustega võrdsetena.
(16) Liikmesriigis tehtud kohtuotsuste tunnustamine ja täitmine rajaneb vastastikuse usalduse põhimõttel. Tunnustamata jätmine on põhjendatud üksnes vältimatutel juhtudel. Nimetatud menetlus peaks sisaldama sätteid, mis tagaksid avaliku korra järgimise riigis, kelle poole pöörduti, ning kaitse ja asjaosaliste õigused, sealhulgas asjaga seotud lapse õigused, ning väldiksid vastuoluliste kohtuotsuste tunnustamist.
(17) Riik, kelle poole pöörduti, ei tohiks hakata kontrollima päritoluriigi kohtualluvust ega faktide tuvastamist.
(18) Ei või nõuda menetluse alustamist ühe liikmesriigi perekonnaseisuaktide ajakohastamiseks teises liikmesriigis tehtud lõpliku kohtuotsuse põhjal.
(19) Põhjamaade 1931. aastal sõlmitud konventsiooni sätteid kohaldatakse käesoleva määrusega ettenähtud piires.
(20) Enne käesolevas määruses käsitletavate küsimuste kaasamist asutamislepingu reguleerimisalasse olid Hispaania, Itaalia ja Portugal sõlminud konkordaadid. Tarvis on tagada, et nimetatud riigid ei rikuks oma rahvusvahelisi kohustusi Püha Tooli ees.
(21) Kuni sel eesmärgil ei ole võetud ühenduse meetmeid, peaks liikmesriikidele jääma vabadus käesoleva määruse praktiliste rakendusmeetmete osas omavahel kokku leppida.
(22) Kohtute ja edasikaebustega seotud I–III lisa peaks asjaomase liikmesriigi esitatud muudatuste alusel muutma komisjon. IV ja V lisa muudatused tuleks vastu võtta vastavalt nõukogu 28. juuni 1999. aasta otsusele 1999/468/EÜ, millega kehtestatakse komisjoni rakendusvolituste kasutamise menetlused [5].
(23) Hiljemalt viis aastat pärast käesoleva määruse jõustumist uurib komisjon selle rakendamist ning teeb vajaduse korral muutmisettepanekuid.
(24) Ühendkuningriik ja Iirimaa on Euroopa Liidu lepingule ja Euroopa Ühenduse asutamislepingule lisatud Ühendkuningriigi ja Iirimaa seisukohta käsitleva protokolli artikli 3 kohaselt teatanud, et soovivad käesoleva määruse vastuvõtmisel ja rakendamisel osaleda.
(25) Taani on Euroopa Liidu lepingule ja Euroopa Ühenduse asutamislepingule lisatud Taani seisukohta käsitleva protokolli artiklite 1 ja 2 kohaselt teatanud, et ei osale käesoleva määruse vastuvõtmisel, ning seetõttu seda tema suhtes ei kohaldata,
a) abielulahutuse, lahuselu ja abielu kehtetuks tunnistamisega seotud tsiviilmenetluste suhtes;
b) tsiviilmenetluste suhtes, mis käsitlevad vanemlikku vastutust abikaasade ühiste laste eest punktis a nimetatud abieluõiguslike hagide korral.
2. Muid liikmesriigis ametlikult tunnustatud menetlusi käsitletakse samaväärsetena kohtumenetlustega. Mõiste "kohus" hõlmab kõiki ametiasutusi, kellele need asjad liikmesriikides alluvad.
3. Käesolevas määruses hõlmab mõiste "liikmesriigid" kõiki liikmesriike, välja arvatud Taani.
1. Abielulahutuse, lahuselu ja abielu kehtetuks tunnistamisega seotud asjad on selle liikmesriigi kohtu alluvuses:
- on abikaasade peamine elukoht,
- oli abikaasade viimane peamine elukoht, kui üks neist veel elab seal,
- on kostja peamine elukoht,
- on ühise taotluse puhul ühe abikaasa peamine elukoht,
- on hageja peamine elukoht, kui ta on seal elanud vähemalt aasta vahetult enne taotluse esitamist,
- on hageja peamine elukoht, kui ta on seal elanud vähemalt kuus kuud vahetult enne taotluse esitamist ja ta on kõnealuse liikmesriigi kodanik või, Ühendkuningriigi ja Iirimaa puhul, tema alaline elukoht on seal;
b) kelle kodanikud mõlemad abikaasad on või, Ühendkuningriigi ja Iirimaa puhul, kus on mõlema abikaasa alaline elukoht.
2. Käesoleva määruse kohaldamisel on alalisel elukohal sama tähendus, mis Ühendkuningriigi ja Iirimaa õigussüsteemides.
1. Liikmesriigi kohtutele, kelle alluvuses on artikli 2 põhjal abielulahutuse, lahuselu või abielu kehtetuks tunnistamise taotlus, alluvad asjad, mis on seotud vanemliku vastutusega abikaasade ühise lapse eest, kui lapse peamine elukoht on kõnealuses liikmesriigis.
2. Kui lapse peamine elukoht ei ole lõikes 1 nimetatud liikmesriigis, on selline asi kõnealuse riigi kohtute alluvuses, kui lapse peamine elukoht on mõnes liikmesriigis ja
a) vähemalt ühel abikaasadest on lapse ees vanemlik vastutus
b) mõlemad abikaasad on kohtualluvusega nõustunud ja see on lapse parimates huvides.
3. Lõigetega 1 ja 2 ettenähtud kohtualluvus lakkab niipea, kui:
a) abielulahutuse, lahuselu või abielu kehtetuks tunnistamise taotluse rahuldamise või rahuldamata jätmise otsus on jõustunud
b) punktis a nimetatud kuupäeval pooleliolevate vanemliku vastutusega seotud menetluste puhul jõustub nendes menetlustes tehtud otsus
Kohtud, kelle alluvuses on asjad artiklis 3 määratletud tähenduses, kasutavad oma pädevust kooskõlas 25. oktoobri 1980. aasta rahvusvahelise lapseröövi tsiviilõiguslike küsimuste Haagi konventsiooniga, eriti selle artiklitega 3 ja 16.
Vastuhagi on selle kohtu alluvuses, kus on pooleli menetlus artiklite 2—4 põhjal, kui vastuhagi kuulub käesoleva määruse reguleerimisalasse.
Ilma et see piiraks artikli 2 kohaldamist, on see liikmesriigi kohus, kes on teinud lahuseluotsuse, pädev muutma seda otsust abielulahutuseks, kui kõnealuse liikmesriigi õigusaktid seda ette näevad.
Artiklite 2—6 kohane erandlik kohtualluvus
a) kelle peamine elukoht on liikmesriigi territooriumil
b) kes on liikmesriigi kodanik või, Ühendkuningriigi ja Iirimaa puhul, kelle alaline elukoht on ühes viimati nimetatud liikmesriikidest,
võib teises liikmesriigis kohtusse kaevata üksnes kooskõlas artiklitega 2—6.
1. Kui liikmesriigi ükski kohus ei ole artiklite 2—6 kohaselt pädev, määratakse kohtualluvus igas liikmesriigis kindlaks selle riigi õigusaktide alusel.
2. Liikmesriigi kodanik, kelle peamine elukoht on teise liikmesriigi territooriumil, võib sellise kostja suhtes, kelle peamine elukoht ei ole liikmesriigis ja kes ei ole liikmesriigi kodanik või kelle alaline elukoht Ühendkuningriigi ja Iirimaa puhul ei ole ühes viimati nimetatud liikmesriikidest, tugineda oma peamise elukoha riigis kohaldatavatele kohtualluvuseeskirjadele samamoodi kui selle riigi kodanikud.
Kohtualluvuse ja arvesse võetavuse kontrollimine
1. Kui kostja, kelle peamine elukoht ei ole liikmesriigis, kus hagi esitati, ei ilmu kohtusse, peatab pädev kohus menetluse nii kauaks, kuni on tõestatud, et kostjal on olnud võimalus menetluse algatamist käsitlev või võrdväärne dokument kätte saada küllalt aegsasti, et ta oleks saanud end kaitsta, või on tõestatud, et selleks on võetud kõik vajalikud meetmed.
2. Lõike 1 asemel kohaldatakse tsiviil- ja kaubandusasjade kohtu- ja kohtuväliste dokumentide liikmesriikides kätteandmist käsitleva nõukogu 29. mai 2000. aasta määruse (EÜ) nr 1348/2000 [6] artiklit 19, kui menetluse algatamist käsitlev või võrdväärne dokument tuli nimetatud määruse kohaselt toimetada ühest liikmesriigist teise.
3. Kui nõukogu määruse (EÜ) nr 1348/2000 sätteid ei saa kohaldada, kohaldatakse tsiviil- ja kaubandusasjade kohtu- ja kohtuväliste dokumentide välisriikides kätteandmist käsitleva 15. novembri 1965. aasta Haagi konventsiooni artiklit 15, kui menetluse algatamist käsitlev või võrdväärne dokument tuli nimetatud konventsiooni kohaselt toimetada välismaale.
1. Kui eri liikmesriikide kohtutes algatavad menetlusi ühed ja samad pooled ühe ja sama alusega hagide põhjal, peatab kohus, kellele hagi on esitatud hiljem, menetluse omal algatusel seni, kuni on kindlaks tehtud selle kohtu pädevus, kellele hagi esitati esimesena.
2. Kui eri liikmesriikide kohtutes algatavad abielulahutuse, lahuselu või abielu kehtetuks tunnistamise menetlusi ühed ja samad pooled erineva alusega hagide põhjal, peatab kohus, kellele hagi on esitatud hiljem, menetluse omal algatusel seni, kuni on kindlaks tehtud selle kohtu pädevus, kellele hagi esitati esimesena.
3. Kui on kindlaks tehtud selle kohtu pädevus, kellele hagi esitati esimesena, loobub kohus, kellele hagi esitati hiljem, pädevusest esimese kohtu kasuks.
Sel juhul võib pool, kes esitas asjakohase hagi kohtule, kellele hagi esitati hiljem, esitada kõnealuse hagi kohtule, kellele hagi esitati esimesena.
4. Hagi loetakse käesoleva artikli tähenduses esitatuks:
a) kui kohtule on esitatud menetluste algatamist käsitlev või võrdväärne dokument tingimusel, et hageja ei ole seejärel jätnud astumata samme, et teavitada hagist kostjat,
b) kui dokument tuli enne kohtule esitamist kätte toimetada, siis hetkel, mil kätteandmiseks kohustatud asutus selle kätte sai, tingimusel, et hageja ei ole seejärel jätnud astumata samme, mis olid dokumendi kohtule esitamiseks ette nähtud.
Ajutised ja kaitsemeetmed
Edasilükkamatutel juhtudel ei takista määruse sätted liikmesriigi kohtuid võtmast selles riigis viibivate isikute ja seal asuva vara suhtes selliseid ajutisi meetmeid, sealhulgas kaitsemeetmed, mis on ette nähtud selle liikmesriigi õigusaktidega, isegi kui määruse alusel on asja sisuliselt arutama pädev mõne teise liikmesriigi kohus.
Kohtuotsuse määratlus
1. Määruse kohaldamisel tähendab "kohtuotsus" liikmesriigi kohtu väljakuulutatud abielulahutust, lahuselu või abielu kehtetuks tunnistamist, samuti kohtuotsust, mis on seotud abikaasade vanemliku vastutusega selliste abieluõiguslike menetluste korral, olenemata sellest, kas seda nimetatakse kohtuotsuseks, korralduseks või määruseks.
2. Käesoleva peatüki sätteid kohaldatakse ka käesoleva määruse kohastest menetlustest tulenevate kulude suuruse kindlaksmääramise ja selliseid kulusid käsitlevate otsuste täideviimise suhtes.
3. Määruse rakendamisel tunnustatakse ühes liikmesriigis ametlikult koostatud ja registreeritud täitmisele pööratavaid dokumente, samuti kokkuleppeid, mis kohus on menetluse käigus heaks kiitnud ja mis on täitmisele pööratavad nende sõlmimise liikmesriigis, ja kuulutatakse need täitmisele pööratavaks samadel tingimustel lõikes 1 nimetatud kohtuotsustega.
2. Eelkõige, ilma et see piiraks lõike 3 kohaldamist, ei nõuta erimenetluse järgimist liikmesriigi perekonnaseisuaktide ajakohastamise puhul, mille aluseks on abielulahutust, lahuselu või abielu kehtetuks tunnistamist käsitlev kohtuotsus, mis on tehtud teises liikmesriigis ja mida ei ole selle liikmesriigi õiguse kohaselt võimalik edasi kaevata.
3. Huvitatud pool võib käesoleva peatüki 2. ja 3. jaos sätestatud korras taotleda kohtuotsuse tunnustamist või tunnustamata jätmist.
Tunnustamata jätmise põhjused
1. Abielulahutust, lahuselu või abielu kehtetuks tunnistamist käsitlevat kohtuotsust ei tunnustata:
a) kui selline tunnustamine on selgelt vastuolus selle liikmesriigi avaliku korraga, kus taotletakse tunnustamist;
b) kui see tehti tagaselja ja algatamist käsitlevat või võrdväärset dokumenti ei edastatud kostjale küllalt aegsasti ja sellisel viisil, et ta oleks saanud end kaitsta, kui ei ole tõestatud, et kostja on kohtuotsuse selgesõnaliselt heaks kiitnud;
c) kui see on vastuolus kohtuotsusega, mis on tehtud nendesamade poolte vahelise menetluse käigus selles liikmesriigis, kus taotletakse tunnustamist;
d) kui see on vastuolus varasema kohtuotsusega, mis on tehtud teises liikmesriigis või mitteliikmesriigis nendesamade poolte kohta, tingimusel, et varasem kohtuotsus täidab tingimused, mis on vajalikud selle tunnustamiseks liikmesriigis, kus seda taotletakse.
2. Artiklis 13 nimetatud kohtuotsust, mis on seotud abikaasade vanemliku vastutusega abieluõiguslike menetluste korral, ei tunnustata:
a) kui selline tunnustamine on selgelt vastuolus selle liikmesriigi avaliku korraga, kus taotletakse tunnustamist, võttes arvesse lapse parimad huvid;
b) kui see tehti, välja arvatud kiireloomuline olukord, last ära kuulamata, rikkudes olulisi protsessiõiguspõhimõtteid selles liikmesriigis, kus taotletakse tunnustamist;
c) kui see tehti tagaselja ja algatamist käsitlevat või võrdväärset dokumenti ei edastatud kohale ilmumata jäänud isikule küllalt aegsasti ja sellisel viisil, et ta oleks saanud end kaitsta, kui ei ole tõestatud, et selline isik on kohtuotsuse selgesõnaliselt heaks kiitnud;
f) kui see on vastuolus hilisema vanemlikku vastutust käsitleva kohtuotsusega, mis on tehtud teises liikmesriigis või mitteliikmesriigis, kus on lapse peamine elukoht, tingimusel, et hilisem kohtuotsus täidab tingimused, mis on vajalikud selle tunnustamiseks liikmesriigis, kus seda taotletakse.
Kokkulepe kolmandate riikidega
Liikmesriigi kohus võib kohtuotsuste tunnustamise ja täitmise kokkuleppe alusel mitte tunnustada teises liikmesriigis tehtud kohtuotsust, kui artiklis 8 sätestatud juhtudel on otsus tehtud mingi muu kui artiklites 2—7 nimetatud kohtualluvuse alusel.
Otsuse teinud liikmesriigi kohtu pädevus ei kuulu kontrollimisele. Artikli 15 lõike 1 punktis a ja lõike 2 punktis a nimetatud avalikule korrale vastavuse kontrollimist ei või kohaldada artiklites 2—8 sätestatud kohtualluvuseeskirjade suhtes.
Abielulahutust, lahuselu või abielu kehtetuks tunnistamist käsitleva kohtuotsuse tunnustamisest ei või keelduda põhjusel, et selle liikmesriigi õigusaktid, kus taotletakse tunnustamist, ei luba abielulahutust, lahuselu või abielu kehtetuks tunnistamist nendesamade tõsiasjade põhjal.
Mitte mingil juhul ei või kohtuotsuse sisu kontrollida.
1. Selle liikmesriigi kohus, kus taotletakse teises liikmesriigis tehtud kohtuotsuse tunnustamist, võib menetluse peatada, kui kohtuotsuse peale on esitatud tavaline kaebus.
1. Poolte ühise lapse suhtes vanemlikku vastutust käsitlevat kohtuotsust, mis on tehtud liikmesriigis ja on selles liikmesriigis täitmisele pööratav ning kätte antud, täidetakse teises liikmesriigis siis, kui see on huvitatud poole taotlusel kuulutatud seal täitmisele pööratavaks.
2. Ühendkuningriigis täidetakse sellist kohtuotsust Inglismaal ja Walesis, Šotimaal või Põhja-Iirimaal siis, kui see on huvitatud poole taotlusel registreeritud täitmiseks Ühendkuningriigi vastavas osas.
1. Täitmismääruse taotlus esitatakse I lisa loetelus nimetatud kohtule.
2. Kohaliku kohtu pädevus määratakse kindlaks selle isiku peamise elukoha järgi, kelle suhtes täitmist taotletakse, või selle lapse peamise elukoha järgi, kellega taotlus seondub.
Kui kumbki esimeses lõigus nimetatud kohtadest ei asu selles liikmesriigis, kus taotletakse kohtuotsuse täitmist, määratakse kohalike kohtute pädevus kindlaks täitmise koha järgi.
3. Artikli 14 lõikes 3 nimetatud menetluste suhtes määratakse kohalike kohtute pädevus kindlaks selle liikmesriigi siseriikliku õigusega, kus algatatakse tunnustamist või tunnustamata jätmist käsitlev menetlus.
1. Taotluse esitamise menetlust reguleerib selle liikmesriigi õigus, kus taotletakse kohtuotsuse täitmist.
2. Taotleja peab esitama kättetoimetamisaadressi selle kohtu tööpiirkonnas, kellele taotlus esitatakse. Kui selle liikmesriigi õigus, kus taotletakse täitmist, sellise aadressi esitamist siiski ette ei näe, määrab taotleja endale esindaja kohtuprotsessis.
3. Taotlusele lisatakse artiklites 32 ja 33 nimetatud dokumendid.
1. Kohus, kellele esitatakse taotlus, teeb oma määruse viivitamata. Isikul, kelle suhtes täitmist taotletakse, ei ole menetluste selles etapis õigust teha taotluse kohta mingeid esildisi.
2. Taotluse võib tagasi lükata vaid mõnel artiklites 15, 16 ja 17 nimetatud põhjustest.
Asjaomane kohtuteenistuja teatab taotlejale taotluse kohta tehtud määrusest viivitamata selles liikmesriigis sätestatud korras, kus taotletakse kohtuotsuse täitmist.
1. Taotletud täitmismääruse võib kumbki pool edasi kaevata.
2. Apellatsioonkaebus esitatakse II lisas nimetatud kohtule.
4. Kui taotleja esitab apellatsioonkaebuse täitmismääruse suhtes, kutsutakse apellatsioonikohtusse pool, kelle suhtes täitmist taotletakse. Kui see isik kohtusse ei ilmu, kohaldatakse artikli 10 sätteid.
5. Apellatsioonkaebus täitmismääruse peale tuleb esitada ühe kuu jooksul alates selle teatavakstegemisest. Kui selle poole peamine elukoht, kelle suhtes täitmist taotletakse, on muus liikmesriigis kui selles, kus tehti kohtuotsuse täitmismäärus, on kaebuse esitamise tähtaeg kaks kuud alates kuupäevast, mil määrus edastati isikule või tema elukohta. Olenemata kaugusest ei või tähtaega pikendada.
Apellatsioonkaebuse kohta tehtud otsuste võib vaidlustada üksnes III lisas osutatud korras.
1. Kohus, kellele kaebus artiklite 26 või 27 kohaselt esitatakse, võib menetluse peatada selle poole taotlusel, kelle suhtes täitmist taotletakse, kui kohtuotsuse teinud liikmesriigis on selle otsuse peale esitatud tavaline kaebus või sellise kaebuse esitamise tähtaeg ei ole veel möödunud. Viimasel juhul võib kohus määrata tähtaja, mille jooksul apellatsioonkaebus tuleb esitada.
2. Kui kohtuotsus tehti Iirimaal või Ühendkuningriigis, käsitletakse iga vaidlustamisvahendit, mis on kasutusel otsuse teinud liikmesriigis, tavalise kaebusena lõikes 1 määratletud tähenduses.
Taotlejal, kes on kohtuotsuse teinud liikmesriigis saanud täielikult või osaliselt tasuta õigusabi või kes on vabastatud kulude kandmisest, on artiklites 22—25 sätestatud menetlustes õigus saada sellist kõige soodsamat õigusabi või sellist kõige ulatuslikumat vabastust kuludest, mis on ette nähtud selle liikmesriigi õigusaktidega, kus täitmist taotletakse.
b) ta on kas välisriigi kodanik või, kui täitmist taotletakse Ühendkuningriigis või Iirimaal, tema alaline elukoht ei ole kummaski nendest liikmesriikidest.
1. Kohtuotsuse tunnustamist taotlev või vaidlustav või selle täitmismäärust taotlev pool esitab:
b) artiklis 33 nimetatud tõendi.
2. Kui kohtuotsus on tehtud tagaselja, esitab tunnustamist või täitmismäärust taotlev pool lisaks sellele:
a) menetluse algatamist käsitleva või võrdväärse dokumendi ilmumata jätnud poolele kättetoimetamist tõendava dokumendi originaali või tõestatud koopia
Pädev kohus või asutus selle liikmesriigis, kus kohtuotsus tehti, annab huvitatud poole nõudel välja tõendi, kasutades IV lisas (kohtuotsused abieluasjades) või V lisas (kohtuotsused vanemliku vastutuse kohta) esitatud tüüpvormi.
1. Kui artikli 32 lõike 1 punktis b või lõikes 2 märgitud dokumente ei esitata, võib kohus määrata nende esitamise tähtaja, tunnustada võrdväärseid dokumente või, kui ta leiab, et tal on piisavalt teavet, nende esitamise nõudmisest loobuda.
2. Kui kohus seda nõuab, esitatakse dokumentide tõlge. Tõlke tõestab isik, kellel on selleks mõnes liikmesriigis vastav pädevus.
Artiklites 32, 33 ja artikli 34 lõikes 2 nimetatud dokumentide või kohtuprotsessi esindajat määrava dokumendi suhtes ei nõuta legaliseerimist ega muu sarnase formaalsuse täitmist.
Suhe muude juriidiliste dokumentidega
1. Vastavalt artiklite 38 ja 42 ning käesoleva artikli lõike 2 sätetele asendab käesolev määrus liikmesriikide puhul konventsioone, mis kehtivad käesoleva määruse jõustumise ajal ja on sõlmitud kahe või enama liikmesriigi vahel ning käsitlevad käesoleva määrusega reguleeritud küsimusi.
2. a) Soome ja Rootsi võivad deklareerida, et 6. veebruaril 1931 Taani, Soome, Islandi, Norra ja Rootsi vahel sõlmitud konventsiooni, mis sisaldab abielu, lapsendamist ja eestkostet käsitlevaid rahvusvahelise eraõiguse sätteid, ja selle lõpp-protokolli kohaldatakse nendevahelistes suhetes kas täielikult või osaliselt käesoleva määruse eeskirjade asemel. Sellised deklaratsioonid lisatakse käesolevale määrusele ning avaldatakse Euroopa Ühenduste Teatajas. Nimetatud liikmesriigid võivad need osaliselt või täielikult koostada ükskõik mis ajal [7].
c) Punktis a nimetatud liikmesriikide vahel edaspidi sõlmitavates kokkulepetes, mis käsitlevad käesoleva määrusega reguleeritud küsimusi, sisalduvad kohtualluvuseeskirjad peavad olema kooskõlas käesolevas määruses sätestatutega.
d) Kohtuotsuseid, mis on tehtud mõnes punktis a ettenähtud deklaratsiooni teinud Põhjamaa riigis käesoleva määruse II peatüki kohaselt pädevas kohtus, tunnustatakse ja täidetakse teistes liikmesriikides käesoleva määruse III peatükis sätestatud korras.
Liikmesriikide vahelistes suhetes on käesolev määrus ülimuslik järgmiste konventsioonide suhtes, kuivõrd need käsitlevad käesoleva määrusega reguleeritud küsimusi:
- alaealiste kaitse suhtes ametiasutuste volitusi ja kohaldatavat seadust käsitlev 5. oktoobri 1961. aasta Haagi konventsioon,
- abielude kehtivusega seotud otsuste tunnustamist käsitlev 8. septembri 1967. aasta Luxembourg'i konventsioon,
- abielulahutuste ja lahuselu tunnustamist käsitlev 1. juuni 1970. aasta Haagi konventsioon,
- laste eestkoste ja laste eestkoste taastamisega seotud otsuste tunnustamist ja täitmist käsitlev 20. mai 1980. aasta Euroopa konventsioon,
- vanemliku vastutuse ja lastekaitsemeetmetega seotud kohtualluvust, kohaldatavat seadust, tunnustamist, kohtuotsuste täitmist ja koostööd käsitlev 19. oktoobri 1996. aasta Haagi konventsioon, tingimusel et asjaomase lapse peamine elukoht on liikmesriigis.
Kehtivuse ulatus
1. Artikli 36 lõikes 1 ja artiklis 37 nimetatud kokkulepped ja konventsioonid kehtivad edasi küsimustes, mille suhtes käesolevat määrust ei kohaldata.
2. Need kehtivad enne käesoleva määruse jõustumist tehtud kohtuotsuste ja ametlikult koostatud või registreeritud dokumentide suhtes.
Liikmesriikidevahelised kokkulepped
1. Kaks või enam liikmesriiki võivad sõlmida lepinguid või kokkuleppeid, et laiendada käesolevat määrust või selle kohaldamist hõlbustada.
Liikmesriigid saadavad komisjonile:
a) lepinguprojektide koopiad;
2. Lepingud või kokkulepped ei või mingil juhul kõrvale kalduda II ja III peatükist.
1. Määruse kohaldamine ei piira 7. mail 1940 Vatikanis Püha Tooli ja Portugali vahel sõlmitud rahvusvahelise lepingu (konkordaadi) kohaldamist.
2. Kõiki lõikes 1 nimetatud lepingu alusel tehtud otsuseid abielu kehtetuse kohta tunnustatakse liikmesriikides käesoleva määruse III peatükis sätestatud tingimustel.
a) 11. veebruaril 1929 Itaalia ja Püha Tooli vahel sõlmitud Concordato lateranense, mida on muudetud 18. veebruaril 1984 Roomas allakirjutatud kokkuleppe ja selle lisaprotokolliga;
b) Püha Tooli ja Hispaania 3. jaanuari 1979. aasta õigusküsimusi käsitlev kokkulepe.
4. Itaalia ja Hispaania võivad lõikes 2 sätestatud otsuste tunnustamise suhtes kohaldada sama menetlust ja kontrolle, mida kohaldatakse lõikes 3 nimetatud Püha Tooliga sõlmitud rahvusvaheliste kokkulepete kohaselt kiriklike kohtute otsuste suhtes.
b) tähendab viide kodakondsusele või, Ühendkuningriigi puhul, alalisele elukohale, viidet selle riigi õigusaktides kindlaksmääratud territoriaalüksusele;
c) tähendab viide liikmesriigi ametiasutusele, kellele on esitatud taotlus abielulahutuse, lahuselu või abielu kehtetuks tunnistamise kohta, viidet sellise taotluse saanud territoriaalüksuse ametiasutusele;
d) tähendab viide taotluse saanud liikmesriigi eeskirjadele viidet selle territoriaalüksuse eeskirjadele, kus taotletakse kohtualluvust, tunnustamist või täitmist.
1. Käesoleva määruse sätteid kohaldatakse üksnes pärast selle jõustumist algatatud kohtumenetluste, ametlikult koostatud või ametlike dokumentidena registreeritud dokumentide ja kohtu poolt menetluse käigus heakskiidetud kokkulepete suhtes.
2. Kohtuotsuseid, mis on tehtud pärast käesoleva määruse jõustumist enne kõnealust kuupäeva algatatud menetlustes, tunnustatakse ja täidetakse kooskõlas III peatüki sätetega, kui kohtualluvus põhineb eeskirjadel, mis on kooskõlas käesoleva määruse II peatükis või mõnes otsuse teinud liikmesriigi ja taotluse saanud liikmesriigi vahel menetluste algatamise ajal kehtinud konventsioonis sätestatutega.
Hiljemalt 1. märtsiks 2006 ning sellest alates iga viie aasta jooksul esitab komisjon Euroopa Parlamendile, nõukogule ning majandus- ja sotsiaalkomiteele aruande käesoleva määruse, eelkõige selle artiklite 36 ja 39 ning artikli 40 lõike 2 rakendamise kohta. Aruandele lisatakse vajaduse korral kohandamisettepanekud.
Kohtute nimekirja ja edasikaebemenetluste muudatused
1. Liikmesriigid teevad komisjonile teatavaks tekstid, millega muudetakse I–III lisas esitatud kohtute nimekirja ning edasikaebemenetlusi. Komisjon teeb asjaomastes lisades vastavad kohandused.
2. IV ja V lisas näidatud tüüpvormide ajakohastamise või tehniliste muudatuste kohta tehakse otsus artikli 45 lõikega 2 ettenähtud nõuandekorra kohaselt.
Käesolev määrus jõustub 1. märtsil 2001.
Käesolev määrus on Euroopa Ühenduse asutamislepingu kohaselt tervikuna siduv ning liikmesriikides vahetult kohaldatav.
Brüssel, 29. mai 2000
[1] EÜT C 247, 31.8.1999, lk 1.
[2] 17. novembril 1999 esitatud arvamus (Euroopa Ühenduste Teatajas seni avaldamata).
[3] EÜT C 368, 20.12.1999, lk 23.
[4] EÜT C 221, 16.7.1998, lk 1. Samal päeval, mil konventsioon koostati, võttis nõukogu teatavaks konventsiooni selgitava raporti, mille on koostanud prof. Alegría Borrás. See selgitav raport on avaldatud eespool nimetatud EÜT lk 27.
[6] EÜT L 160, 30.6.2000, lk 37.
[7] Ükski nendest liikmesriikidest käesoleva määruse vastuvõtmise ajaks avaldust ei teinud.
Artikliga 22 ettenähtud taotlused esitatakse järgmistele kohtutele:
- Belgias: tribunal de première instanceRechtbank van eerste aanlegerstinstanzliches Gericht,
- Kammergericht' i piirkonnas (Berliin) Familiengericht Pankow/Weissensee,
- muudes Oberlandsgericht'ide piirkondades asjaomase Oberlandsgericht'i juures asuv Familiengericht,
- Kreekas: Μονομελές Πρωτοδικείο,
- Hispaanias: Juzgado de Primera Instancia,
- Prantsusmaal: tribunal de grande instance' i eesistuja,
- Iirimaal: High Court,
- Itaalias: Corte d'appello,
- Luksemburgis: Tribunal d'arrondissement'i eesistuja,
- Madalmaades: arrondissementsrechtbank'i eesistuja,
- Austrias: Bezirksgericht,
- Portugalis: Tribunal de Comarca või Tribunal de Família,
- Soomes: käräjäoikeustingsrätt,
- Rootsis: Svea hovrätt,
a) Inglismaal ja Walesis: High Court of Justice;
b) Šotimaal: Court of Session;
c) Põhja-Iirimaal: High Court of Justice;
d) Gibraltaris: Supreme Court.
Artikliga 26 ettenähtud apellatsioonkaebus esitatakse järgmistele kohtutele:
a) täitmismäärust taotlev isik võib apellatsiooni esitada järgmistesse kohtutesse: cour d'appel või hof van beroep;
b) isik, kelle suhtes täitmist taotletakse, võib vaide esitada järgmistesse kohtutesse: tribunal de première instancerechtbank van eerste aanlegerstinstanzliches Gericht,
- Saksamaal: Oberlandsgericht,
- Kreekas: Εφετείο,
- Hispaanias: Audiencia Provincial,
- Prantsusmaal: Cour d'appel,
- Luksemburgis: Cour d'appel,
a) kui apellatsiooni esitab hageja või kostja, kes on kohtusse ilmunud: gerechtshof;
b) kui apellatsiooni esitab kostja, kellele on antud luba kohtusse mitte ilmuda: arrondissementsrechtbank,
- Portugalis: Tribunal da Relação,
- Soomes: hovioikeushovrätt,
d) Gibraltaris: Court of Appeal.
Artikliga 27 ettenähtud edasikaebused võib esitada üksnes järgmisel viisil:
- Belgias, Kreekas, Hispaanias, Prantsusmaal, Itaalias, Luksemburgis ja Madalmaades kassatsioonkaebusega,
- Saksamaal Rechtsbeschwerde'ga,
- Iirimaal õigusküsimustega piirduva kaebusega Supreme Court'ile,
- Austrias Revisionsrekurs'iga,
- Portugalis recurso restrito à matéria de direito'ga,
- Soomes kaebusega kohtule korkein oikeushögsta domstolen,
- Rootsis kaebusega Högsta domstolen'ile,
- Ühendkuningriigis õigusküsimusega piirduva ühe edasikaebusega.
Artiklis 33 nimetatud tõend abieluasjade kohtuotsuste kohta
1. Päritoluriik …
2. Tõendi välja andnud kohus või asutus
2.1. Nimi …
2.2. Aadress …
2.3. Telefon/faks/e-post …
3. Abielu
3.1. Abikaasa
3.1.1. Täielik nimi …
3.1.2. Sünniriik ja -koht …
3.1.3. Sünniaeg …
3.2. Abikaasa
3.2.1. Täielik nimi …
3.2.2. Sünniriik ja -koht …
3.2.3. Sünniaeg …
3.3. Abielu sõlmimise riik, koht (võimaluse korral) ja kuupäev
3.3.1. Abielu sõlmimise riik…
3.3.2. Abielu sõlmimise koht (võimaluse korral) …
3.3.3. Abielu sõlmimise kuupäev …
4. Otsuse teinud kohus
4.1. Kohtu nimetus …
4.2. Kohtu asukoht …
5. Kohtuotsus
5.1. Kuupäev …
5.2. Viitenumber …
5.3. Kohtuotsuse liik
5.3.1. | Abielulahutus | |
5.3.2. | Abielu kehtetuks tunnistamine | |
5.3.3. | Lahuselu | |
5.4. Kas otsus tehti tagaselja?
5.4.1. | Ei | |
5.4.2. | Jah | |
6. Nende poolte nimed, kes on saanud tasuta õigusabi …
7. Kas kohtuotsus kuulub edasikaebamisele selle riigi seaduste kohaselt, kus otsus tehti?
7.1. | Ei | |
7.2. | Jah | |
8. Jõustumise kuupäev liikmesriigis, kus kohtuotsus tehti
8.1. Abielulahutus …
8.2. Lahuselu …
Koostatud (koht) …., (kuupäev) … | Allkiri ja/või tempel |
Artiklis 33 nimetatud tõend vanemliku vastutuse kohtuotsuste kohta
3. Vanemad
3.1. Ema
3.2.2. Sünniaeg ja -koht …
3.2. Isa
5.3. Kas otsus tehti tagaselja?
5.3.1. | Ei | |
5.3.2. | Jah | |
6. Lapsed, keda kohtuotsus puudutab [2]
6.1. Täielik nimi ja sünniaeg …
6.2. Täielik nimi ja sünniaeg …
6.3. Täielik nimi ja sünniaeg …
6.4. Täielik nimi ja sünniaeg …
7. Nende poolte nimed, kes on saanud tasuta õigusabi …
8. Kinnitus täitmisele pööratavuse ja kätteandmise kohta
8.1. Kas kohtuotsus on täitmisele pööratav selle riigi seaduste kohaselt, kus otsus tehti?
8.1.1. | Jah | |
8.1.2. | Ei | |
8.2. Kas kohtuotsus on kätte antud poolele, kelle vastu kohtuotsuse täitmist taotletakse?
8.2.1. | Jah | |
8.2.1.1. Poole täielik nimi …
8.2.1.2. Kätteandmise kuupäev …
8.2.2. | Ei | |
Koostatud (koht) …, (kuupäev) … | Allkiri ja/või tempel |
[2] Kui otsus puudutab rohkem kui nelja last, tuleb kasutada lisavormi.

matches: kohus kohus kohus kohus kohus kohus kohus kohus kohus kohus