Are valla ühisveevärgi ja -kanalisatsiooni kasutamise eeskiri – Riigi Teataja
Are valla ühisveevärgi ja -kanalisatsiooni kasutamise eeskiri
Are valla ühisveevärgi ja -kanalisatsiooni kasutamise eeskiri - sisukord
2 VEEVARUSTUS JA REOVEE NING SADEMETEVEE ÄRAJUHTIMINE
§ 5 Ühisveevärgi ja -kanalisatsiooni ulatus ja liitumispunkti määramine
3 ÜHISVEEVÄRGI JA -KANALISATSIOONI TEENUSTE OSUTAMISE KATKESTAMINE JA TAASTAMINE NING TEENUSTE OSUTAMINE AVARIIOLUKORRAS
§ 10 Vee andmine ja reovee ning sademetevee vastuvõtmise katkestamine ning taastamine
§ 11 Ühisveevärgi ja -kanalisatsiooni kahjustuse või avarii korral vee andmine ja reovee ning sademetevee ärajuhtimise piiramine, peatamine ja taastamine
4 OMAVOLILINE, KEELATUD JA AJUTINE VEE JA REOVEE NING SADEMETEVEE KANALISEERIMINE
§ 12 Omavoliliselt võetud vee ja omavoliliselt ärajuhitud reovee ning sademetevee määratlemine
§ 13 Omavoliline veekasutus ja reovee ning sademetevee kanaliseerimine
RT IV, 11.02.2015, 5
Vastu võetud 30.01.2015 nr 2
Määrus kehtestatakse kohaliku omavalitsuse korralduse seaduse § 6 lõike 1 ning ühisveevärgi ja -kanalisatsiooni seaduse § 8 lõike 4 alusel.
(1) Are valla ühisveevärgi ja -kanalisatsiooni kasutamise eeskiri (edaspidi eeskiri) reguleerib suhteid eelkõige veevarustuse ja reovee ning sademete- ja drenaaživee või muu pinnase- ja pinnavee (edaspidi sademete- ja drenaaživesi või muu pinnase- ja pinnavesi, ühiselt nimetatud sademetevesi) ärajuhtimise teenuseid osutava ettevõtja (edaspidi vee-ettevõtja) ning ühisveevärgi ja -kanalisatsiooniga liitunud veevarustuse ja reovee ning sademetevee ärajuhtimise teenuste kasutajate vahel Are valla territooriumil.
(2) Eeskiri on kohustuslik täitmiseks kõigile Are vallas reoveekogumisalal või ühisveevärgiga kaetud alal asuvatele juriidilistele ja füüsilistele isikutele.
1) abonenttasu - tasu, mida klient maksab ühisveevärgi ja -kanalisatsiooni nõuetekohase toimimise tagamise eest sõltumata kasutamisest;
2) arvestusperiood - veevarustuse või reovee ning sademetevee ärajuhtimise teenuste osutamise periood, mille kohta esitatakse kliendile arve. Arvestusperioodiks on reeglina kalendrikuu. Arvestusperioodi täpse alguse ja lõpu kuupäevadeks on vee-(reovee-) arvesti näidu lugemise kuupäevad, mis määratakse teenuslepingus;
3) kanaliseerimine - reovee ning sademetevee kogumine ja ärajuhtimine kanalisatsiooni kaudu;
4) kanalisatsioonikaev - reovee või sademetevee ning ühisvoolse kanalisatsioonirajatiste hulka kuuluv maapinnale ulatuva avatava luugiga kaev kanalisatsiooni töö jälgimiseks, torustiku ja liivapüüdurite puhastamiseks, pindmise äravooluvee vastuvõtuks, kanalisatsiooni sissepääsuks või liitmike teostamiseks. Maapinnale ulatuv kanalisatsiooniluuk kuulub kanalisatsioonikaevu osana kanalisatsioonirajatiste hulka;
5) kinnistu - kinnistusraamatusse iseseisva üksusena kantud kinnisasi (maatükk) või hoonestusõigus;
6) kinnistu veevärk ja kanalisatsioon - liitumispunktist kinnistupoolsed ehitised ja seadmed (sealhulgas ehitiste siseveevärk või -kanalisatsioon) kinnistu veega varustamiseks ühisveevärgist või kinnistult reovee ning sademetevee ärajuhtimiseks ühiskanalisatsiooni;
7) kontrollkaev - proovivõtmise nõuetele vastav viimane (kokkuleppeliselt muu nõuetele vastav) kinnistu kanalisatsiooni vaatluskaev enne kinnistu kanalisatsiooni liitumist ühiskanalisatsiooniga;
8) liitumine - kinnistu veevärgi ühendamine ühisveevärgiga või kinnistu kanalisatsiooni ühendamine ühiskanalisatsiooniga veevarustuse või reovee ning sademetevee ärajuhtimise teenuste edaspidiseks kasutamiseks;
9) liitumistasu - tasu, mis tuleb kliendil maksta kinnistu veevärgi või kanalisatsiooni ühendamiseks ühisveevärgi või ühiskanalisatsiooniga;
10) liitumispunkt - ühisveevärgi ja -kanalisatsiooni omaniku või valdaja määratud ühisveevärgi ja -kanalisatsiooni ühenduskoht kinnistu veevärgi ja kanalisatsiooniga;
12) mõõdusõlm - vee või reovee mõõtmiseks ettenähtud arvestist ja arvesti juurde kuuluv armatuurist koosnev tehniline sõlm;
13) paisutustase - tõenäoline tase, milleni võib tõusta reovee ning sademetevee tasapind ühiskanalisatsioonis;
14) peakraan - ühisveevärgi viimane sulgemisseade enne kinnistu veevärki;
15) peatoru - ühisveevärgi või kanalisatsiooni torustik, mille kaudu toimub kinnistute veega varustamine või kinnistutelt reovee ning sademetevee kanaliseerimine;
16) purgimiskoht - tekkekohast äraveetud reovee ühiskanalisatsiooni laskmise koht;
17) reostus - vee omadusi halvendav saasteainete, organismide, soojuse või radioaktiivsuse sisaldus vees;
18) reovee kanalisatsioon - ehitised ja seadmed üksnes reovee kanaliseerimiseks;
19) reovesi – üle kahjutuspiiri rikutud ja enne suublasse juhtimist puhastamist vajav vesi;
21) sademetevee kanalisatsioon - ehitiste, sealhulgas kraavituste ja seadmete süsteem sademetevee ärajuhtimiseks ja kanaliseerimiseks. Sademetevee kanalisatsiooni käsitletakse ühiskanalisatsioonina;
22) sisendustoru - kinnistu veetorustiku lõik liitumispunktist veearvestini;
23) vaatluskaev - maa- või teepinnale avanev eemaldatava luugiga kaev (toru) kanalisatsioonitorustikul. Maapinnale ulatuv luuk kuulub vaatluskaevu osana kanalisatsioonirajatiste hulka;
24) vee-ettevõtja - eraõiguslik juriidiline isik, kes varustab kliendi kinnistu veevärki ühisveevärgi kaudu veega, mis peab vastama kehtestatud nõuetele, või korraldab kliendi kinnistu kanalisatsioonist reovee ning sademetevee ärajuhtimist;
25) vee-ettevõtja klient (edaspidi klient) - kinnistu omanik või valdaja, hoonestusõiguse alusel maakasutaja või ehitise kui vallasasja omanik või valdaja, kelle kinnistu veevärk või kanalisatsioon on ühendatud ühisveevärgi ja -kanalisatsiooniga vastava torustikühenduse kaudu ja kellega vee-ettevõtja on sõlminud lepingu ühisveevärgivee võtmiseks või reovee ärajuhtimiseks;
26) ühisveevärk ja -kanalisatsioon - ehitiste ja seadmete süsteem, mille kaudu toimub kinnistute veega varustamine või reovee kanaliseerimine, mis on vee-ettevõtja hallatav või teenindab vähemalt 50 elanikku. Ühisveevärgi ja -kanalisatsioonina käsitatakse ühisveevärki või ühiskanalisatsiooni eraldi või mõlemat üheskoos. Sademetevee kanalisatsiooni käsitletakse ühiskanalisatsioonina;
27) ühisveevärgi või -kanalisatsiooni avarii - ühisveevärgi või -kanalisatsiooni ehitiste või seadmete purunemine või rikkiminek, mille tagajärjel oluliselt halveneb või katkeb klientide veega varustamine või nende reovee ning sademetevee kanaliseerimine, või on ohustatud inimesed, ehitised või keskkond;
28) ühisvoolne kanalisatsioon - ehitised ja seadmed reovee ning sademetevee ühiseks kanaliseerimiseks.
(1) Ühisveevärgi ja -kanalisatsiooni abil veevarustuse ja reovee ning sademetevee ärajuhtimise teenuste osutamine toimub Are Vallavolikogu (edaspidi vallavolikogu) otsusega määratud vee-ettevõtja poolt vastavalt eeskirjale ning Are Vallavalitsuse (edaspidi vallavalitsus) ja vee-ettevõtja vahel sõlmitud halduslepingule.
(2) Ühisveevärgi ja -kanalisatsiooni klientidel on õigus saada ühisveevärgist vett ja juhtida ühiskanalisatsiooni reovett ning sademetevett vastavalt vee-ettevõtjaga sõlmitud lepingule (edaspidi teenusleping). Teenusleping sõlmitakse ühisveevärgi või -kanalisatsiooniga liitunud kinnistu omaniku või valdajaga. Ühekordset või lühiajalist veekasutust või reovee ning sademetevee kanaliseerimist võib vee-ettevõtja lubada tähtajalise teenuslepingu alusel.
(3) Klient tasub veevarustuse ja reovee ärajuhtimise teenuste eest vee-ettevõtjale vastavalt vee-ettevõtja poolt määratud ja vallavalitsuse poolt kooskõlastatud hindade ja tingimuste alusel vastavalt kliendi ja vee-ettevõtja vahel sõlmitud teenuslepingule.
2) sademetevee kanalisatsiooni puhul sademetevee kanaliseerimiseks teenuslepingus määratud tingimustel.
(1) Ühiskanalisatsiooni kaudu avalikelt teedelt, tänavatelt ja väljakutelt sademete- ja drenaaživee ning muu pinnasevee ärajuhtimise kulud ning ühisveevärgil asuvatest tuletõrjehüdrantidest kahjutule tõrjumiseks, teisteks päästetöödeks ja õppusteks kasutatava vee eest tasutakse vastavalt vallavalitsuse ja vee-ettevõtja vahelisele halduslepingule.
(2) Reovee väljaveol ning purgimisel ühiskanalisatsiooni tuleb juhinduda vallavolikogu poolt kehtestatud reovee kohtkäitluse ja äraveo eeskirjast.
(3) Sademete-, drenaaživee ning muu pinnase- ja pinnavee ärajuhtimise ehitisi ja seadmeid, sealhulgas kraave, loetakse ühisveevärgi ja -kanalisatsiooni süsteemi kuuluvaiks.
2. peatükk VEEVARUSTUS JA REOVEE NING SADEMETEVEE ÄRAJUHTIMINE
(2) Liitumispunkt asub avalikult kasutataval maal kuni üks meeter väljaspool kinnistu piiri, võimalikult piiri juures. Kui liitumispunkti ei ole võimalik määrata eelnimetatud tingimustel, määratakse liitumispunkt ühisveevärgi ja -kanalisatsiooni omaniku või valdaja ja kliendi vahelisel kokkuleppel.
(1) Ühisveevärgiga liitumispunktis minimaalne lubatud veerõhu piirväärtus on 1,5 bar-i. Kui kinnistul vajatakse suuremat rõhku, tuleb rõhu tõstmine kliendil lahendada oma rõhutõsteseadmetega ja omal kulul.
(6) Klient peab hoolitsema peakraani luugi ja ühisveevärgi tähissiltide säilivuse ning nähtavuse eest, nende vigastustest ja kaotsiminekust koheselt teatama vee-ettevõtjale.
(2) Vee-ettevõtjal on õigus ühisveevärgi ja-kanalisatsiooni avariide ja remonttööde korral kasutada kinnistu veevärki või kanalisatsiooni teiste kinnistute veega varustamiseks või reovee ning sademetevee kanaliseerimiseks tingimusel, et see ei halvenda selle kliendi kasutustingimusi, kelle veevärki või kanalisatsiooni kasutatakse ning talle hüvitatakse tekkinud kahju.
(5) Klient võib tuletõrjesüsteemi sulguritelt plomme ära võtta:
(1) Õigus teostada kontrolli kinnistu veevärgi ja kanalisatsiooni, kliendi veekasutuse ning ühiskanalisatsiooni juhitava reovee ning sademetevee üle on vallavolikogu otsusega volitatud isikul (edaspidi volitatud isik) ja vee-ettevõtjal vastavalt eeskirjale ja teenuslepingu tingimustele.
(3) Eeskirja § 7 lõike 4 punktis 3 toodud nõuete eiramise, samuti sisendustoru lekke kohta koostatakse ülevaatust teinud vee-ettevõtja esindaja või vallavolikogu volitatud isiku poolt sellekohane akt, mille alusel on vee-ettevõtjal õigus sulgeda vee andmine kinnistule. Vee-ettevõtjal on õigus sulgeda vee andmine lekke ilmnemisel sisendustorust koheselt, ilma eelteateta ning eeskirja § 7 lõike 4 punkti 3 nõuete eiramisel vastavalt eeskirja § 10 lõikele 1.
3. peatükk ÜHISVEEVÄRGI JA -KANALISATSIOONI TEENUSTE OSUTAMISE KATKESTAMINE JA TAASTAMINE NING TEENUSTE OSUTAMINE AVARIIOLUKORRAS
(1) Kliendile vee andmise või reovee ning sademetevee kanaliseerimise sulgemine võib toimuda pärast kliendi sellekohast kirjalikku teavitamist vee-ettevõtja poolt. Erandjuhtudel, vastavalt eeskirjas toodule ning ühiskanalisatsiooni ohustava reostuse korral on vee-ettevõtjal õigus klientidele vee andmine või reovee ning sademetevee kanaliseerimine sulgeda ette teatamata.
(1) Vääramatu jõu tagajärjel tekkinud veevarustuse või reovee ning sademetevee ärajuhtimise katkemisel teostab kliendi veega varustamist või reovee ning sademetevee ärajuhtimist vee-ettevõtja vastavalt antud valdkonna eest vastutava vallavalitsuse ametiisiku korraldustele.
(2) Vee-ettevõtja on kohustatud vallavalitsuse kodulehekülje vahendusel edastama operatiivinfo ühisveevärgi ja ühiskanalisatsiooni rajatiste ehitamise ning plaaniliste remonttööde aja hiljemalt üks kuu enne ehitustööde algust ja avariiliste remonttööde aja vahetult pärast vee-ettevõttes registreeritud avariiteavet. Plaaniliste remonttööde algusest ning nendega seonduvatest veesulgemistest teavitatakse kliente kirjalikult vähemalt viis päeva enne tööde algust ja korduvalt üks päev enne tööde algust.
4. peatükk OMAVOLILINE, KEELATUD JA AJUTINE VEE JA REOVEE NING SADEMETEVEE KANALISEERIMINE
1) ühendust, mis võimaldab reostunud või reostusohtliku vee, samuti töödeldud (muudetud kvaliteediga) vee, ohtlike vedelike või gaaside tagasivoolamise või imbumise torustikuga ühendatud seadmetest või süsteemidest ühisveevärki normaal- kui ka alarõhu korral. Samuti ühendus, mille veetorustik ei ole kaitstud kõrge temperatuurilise vee või auru eest;
(4) Käesoleva paragrahvi lõikes 3 toodud juhtudel kasutatakse arvutustes vastava tarbijagrupi reovee ning sademetevee ära juhtimise teenustasu määra ja ühenduse kestvus määratakse eeskirja § 12 lõike 3 kohaselt.
(4) Kanaliseeritava reovee temperatuur ei tohi olla kõrgem kui 40 oC.
(1) Tabelis 1 veerus 1 toodud piirväärtustega on tagatud, et väljuv vesi vastab veeseaduse alusel kehtestatud nõuetele ja ühiskanalisatsiooni juhitav reovesi ei kahjusta ühiskanalisatsiooni toimimist ega põhjusta lisakulutusi puhastusprotsessis. Piirväärtus on normiks seda ületava reovee reoaine või ohtliku aine kontsentratsiooni puhul ülenormatiivse reostuse tasu arvestamisel.
(2) Reoainete kontsentratsioonide tabel 1: Tabel 1 Reostusnäitajate piirväärtused
Biokeemiline hapnikutarve BHT 7 mg/l 250
Üldfosfor P üld mg/l 7,5
Üldlämmastik N üld mg/l 50
Heljuvaine mg/l 300
(2) Proovivõtu sagedus ja reoainete loetelu proovivõtus määratakse vee-ettevõtja poolt lähtuvalt reovee reostuse iseloomust. Reostuse iseloomu ja reoainete loetelu määramiseks on vee-ettevõtja esindajal õigus tutvuda kliendi tootmistehnoloogiaga, kinnistu veevärgi ja kanalisatsiooniga ning lokaalsete puhastusseadmetega. Klient on kohustatud teatama vee-ettevõtjale kõigist tema reoveega ära juhitavatest reoainetest ja tema kinnistul kasutatavatest või hoitavatest ohtlikest ainetest ja materjalidest (sh bakterioloogiliselt ja radioaktiivselt ohtlikest ainetest ja materjalidest).
(4) Proove võtab vee-ettevõtja kliendi esindaja või volitatud isiku juuresolekul. Vee-ettevõtja korraldab proovide analüüsi veeuuringuteks akrediteeritud laboratooriumis.
(4) Kliendil on õigus taotleda vee-ettevõtjalt kastmisvee tagasiarvestuse võimaldamist kui kliendil on olemas kastmisvee mõõtmiseks paigaldatud ning vee-ettevõtja poolt aktsepteeritud veearvesti või kliendil on vähemalt aastane veetarbimise ajalugu.
(5) Kliendil, kes on vabastatud jäätmeveolepingu sõlmimise kohustusest talvisel perioodil ja kes ei kasuta oma kinnisasja aastaringselt, ei ole õigust kastmisvee tagasiarvestust nõuda ilma kastmisvee mõõtmiseks paigaldatud ning vee-ettevõtja poolt aktsepteeritud veearvestit omamata.
(1) Kliendi poolt ühiskanalisatsiooni ära juhitava reovee kogus võrdsustatakse ühisveevärgist tarvitatud vee kogusega. Reovee mõõtmist kasutatakse siis, kui klient seda soovib, tasudes mõõdusõlme ehitamise ja hooldusega seotud kulud. Kõik mõõdusõlme ehitamise ja hooldusega seotud kulud kannab reovee mõõtmist soovinud pool.
(6) Reovee koguse arvestus purgimisel ühiskanalisatsiooni toimub eeskirja § 4 lõike 3 kohaselt.
(5) Veevarustuse ja reovee ärajuhtimise teenuste arve ja muude maksekohustuste tähtajaks täitmata jätmisel on vee-ettevõtjal õigus esitada kliendile viie tööpäeva möödudes kirjalik hoiatus veeandmise või reovee ning sademetevee kanaliseerimise sulgemiseks. Sulgemine toimub käesoleva eeskirja § 10 lõike 1 kohaselt.
(2) Kliendil on avalduse alusel õigus taotleda kuni kaheks aastaks kinnistule vee andmise ja /või reovee ning sademetevee kanaliseerimise sulgemist lepingulist suhet lõpetamata, tasudes eelnevalt vee-ettevõtjale sulgemise ja taasavamise kulud.
(1) Kliendil on kahe aasta jooksul peale teenuslepingu lõpetamist õigusteenuslepingu uuendamiseks endises mahus liitumislepingut sõlmimata, kui lepingu lõpetamise põhjused on nõutud viisil kõrvaldatud ja kasutatakse olemasolevaid ühendustorusid. Lepingu uuendamiseks tuleb avaldajal eelnevalt vee-ettevõtjale tasuda vee andmise või reovee ning sademetevee kanaliseerimise taastamise kulud.


Vabariigi Valitsuse määruste muutmine tulenevalt Tarbijakaitseameti ja Tehnilise Järelevalve Ameti ühendamisest – Riigi Teataja
Vabariigi Valitsuse määruste muutmine tulenevalt Tarbijakaitseameti ja Tehnilise Järelevalve Ameti ühendamisest
RT I, 10.04.2019, 1
Vastu võetud 05.04.2019 nr 31
Määrus kehtestatakse elektroonilise side seaduse § 87 lõike 2, § 115 lõike 2 ja § 191 lõike 6, kriminaalmenetluse seadustiku § 126 lõigete 6 ja 7 ja § 4211 lõike 3, lõhkematerjaliseaduse § 43 lõike 3, perioodi 2004–2006 struktuuritoetuse seaduse § 13 lõigete 2, 3 ja 4, § 14 lõike 2, § 17 lõike 1 ja § 30 lõike 5, perioodi 2007–2013 struktuuritoetuse seaduse § 7 lõike 1, § 8 lõike 1, § 9 lõike 1, § 10 lõike 1 ja § 11 lõike 1, planeerimisseaduse § 4 lõike 4, raudteeseaduse § 9 lõigete 1 ja 2, § 39 lõike 1 ja § 67 lõike 7, riigikaitseliste sundkoormiste seaduse § 42 lõike 3, riigikaitseseaduse § 46 lõike 3, toote nõuetele vastavuse seaduse § 57 lõike 4 ning väärteomenetluse seadustiku § 206 lõike 3 alusel.
§ 1. Vabariigi Valitsuse 9. juuni 2005. a määruse nr 124 „Konfiskeeritud või «Lõhkematerjaliseaduse» alusel või riikliku järelevalve käigus üleantud lõhkematerjali ja pürotehnilise toote hoidmise, võõrandamise ja hävitamiseks üleandmise kord” muutmine
Vabariigi Valitsuse 9. juuni 2005. a määruse nr 124 „Konfiskeeritud või «Lõhkematerjaliseaduse» alusel või riikliku järelevalve käigus üleantud lõhkematerjali ja pürotehnilise toote hoidmise, võõrandamise ja hävitamiseks üleandmise kord” § 1 punktis 3 asendatakse sõnad „Tehnilise Järelevalve Ametile” sõnadega „Tarbijakaitse ja Tehnilise Järelevalve Ametile”.
§ 2. Vabariigi Valitsuse 22. juuni 2006. a määruse nr 140 „Nõuded sideteenuse osutamisele ja sidevõrkude tehnilised nõuded” muutmine
Vabariigi Valitsuse 22. juuni 2006. a määruse nr 140 „Nõuded sideteenuse osutamisele ja sidevõrkude tehnilised nõuded” § 7 lõikes 3 asendatakse sõnad „Tehnilise Järelevalve Ameti” sõnadega „Tarbijakaitse ja Tehnilise Järelevalve Ameti”
§ 3. Vabariigi Valitsuse 19. aprilli 2007. a määruse nr 111 „Perioodi 2007–2013 struktuuritoetuse andmist korraldavate asutuste määramine” muutmine
Vabariigi Valitsuse 19. aprilli 2007. a määruse nr 111 „Perioodi 2007–2013 struktuuritoetuse andmist korraldavate asutuste määramine” § 4 punktis 1 asendatakse sõnad „Tehnilise Järelevalve Amet” sõnadega „Tarbijakaitse ja Tehnilise Järelevalve Amet”.
§ 4. Vabariigi Valitsuse 17. detsembri 2015. a määruse nr 133 „Planeeringute koostamisel koostöö tegemise kord ja planeeringute kooskõlastamise alused” muutmine
Vabariigi Valitsuse 17. detsembri 2015. a määruses nr 133 „Planeeringute koostamisel koostöö tegemise kord ja planeeringute kooskõlastamise alused” asendatakse läbivalt sõnad „Tehnilise Järelevalve Amet” sõnadega „Tarbijakaitse ja Tehnilise Järelevalve Amet” vastavas käändes.
§ 5. Vabariigi Valitsuse 12. detsembri 2005. a määruse nr 301 „Raadioside piiramise kord” muutmine
Vabariigi Valitsuse 12. detsembri 2005. a määruses nr 301 „Raadioside piiramise kord” asendatakse läbivalt sõnad „Tehnilise Järelevalve Amet” sõnadega „Tarbijakaitse ja Tehnilise Järelevalve Amet” vastavas käändes.
§ 6. Vabariigi Valitsuse 18. märtsi 2004. a määruse nr 73 „Raudtee-ettevõtja avalikku reisijateveoteenust osutavaks raudtee-ettevõtjaks määramise kord” muutmine
Vabariigi Valitsuse 18. märtsi 2004. a määruse nr 73 „Raudtee-ettevõtja avalikku reisijateveoteenust osutavaks raudtee-ettevõtjaks määramise kord” § 5 lõikes 1 asendatakse sõnad „Tehnilise Järelevalve Ametilt” sõnadega „Tarbijakaitse ja Tehnilise Järelevalve Ametilt”.
§ 7. Vabariigi Valitsuse 18. märtsi 2004. a määruse nr 72 „Raudteeinfrastruktuuri avalikuks kasutamiseks määramise kord” muutmine
Vabariigi Valitsuse 18. märtsi 2004. a määruse nr 72 „Raudteeinfrastruktuuri avalikuks kasutamiseks määramise kord” § 5 lõikes 1 asendatakse sõnad „Tehnilise Järelevalve Ametilt” sõnadega „Tarbijakaitse ja Tehnilise Järelevalve Ametilt”.
§ 8. Vabariigi Valitsuse 18. märtsi 2004. a määruse nr 75 „Raudteeliikluse olulise piiramise ja ajutise sulgemise kord” muutmine
Vabariigi Valitsuse 18. märtsi 2004. a määruses nr 75 „Raudteeliikluse olulise piiramise ja ajutise sulgemise kord” asendatakse läbivalt sõnad „Tehnilise Järelevalve Amet” sõnadega „Tarbijakaitse ja Tehnilise Järelevalve Amet” vastavas käändes.
§ 9. Vabariigi Valitsuse 7. juuni 2016. a määruse nr 61 „Raudteeliiklusregistri pidamise põhimäärus” muutmine
Vabariigi Valitsuse 7. juuni 2016. a määruses nr 61 „Raudteeliiklusregistri pidamise põhimäärus” asendatakse läbivalt sõnad „Tehnilise Järelevalve Amet” sõnadega „Tarbijakaitse ja Tehnilise Järelevalve Amet” vastavas käändes.
§ 10. Vabariigi Valitsuse 11. veebruari 2005. a määruse nr 30 „Riigilõivu tasaarvestuse kord numbrilubade andmisel” muutmine
Vabariigi Valitsuse 11. veebruari 2005. a määruses nr 30 „Riigilõivu tasaarvestuse kord numbrilubade andmisel” asendatakse läbivalt sõnad „Tehnilise Järelevalve Amet” sõnadega „Tarbijakaitse ja Tehnilise Järelevalve Amet” vastavas käändes.
§ 11. Vabariigi Valitsuse 22. märtsi 2004. a määruse nr 81 „Struktuuritoetuse rakendusasutuste ja rakendusüksuste nimetamine ning riigi ja kohaliku omavalitsuse investeeringute meetmete loetelu kinnitamine” muutmine
Vabariigi Valitsuse 22. märtsi 2004. a määruses nr 81 „Struktuuritoetuse rakendusasutuste ja rakendusüksuste nimetamine ning riigi ja kohaliku omavalitsuse investeeringute meetmete loetelu kinnitamine” asendatakse läbivalt sõnad „Tehnilise Järelevalve Amet” sõnadega „Tarbijakaitse ja Tehnilise Järelevalve Amet”.
§ 12. Vabariigi Valitsuse 26. augusti 2010. a määruse nr 122 „Toote turule laskmise kitsendustest Euroopa Komisjoni teavitamise kord” muutmine
Vabariigi Valitsuse 26. augusti 2010. a määruses nr 122 „Toote turule laskmise kitsendustest Euroopa Komisjoni teavitamise kord” asendatakse läbivalt sõna „Tarbijakaitseamet” sõnadega „Tarbijakaitse ja Tehnilise Järelevalve Amet” vastavas käändes.
§ 13. Vabariigi Valitsuse 13. oktoobri 2016. a määruse nr 112 „Tsiviiltoetuse registri põhimäärus” muutmine
Vabariigi Valitsuse 13. oktoobri 2016. a määruse nr 112 „Tsiviiltoetuse registri põhimäärus” § 29 lõike 1 punktis 14 asendatakse sõnad „Tehnilise Järelevalve Amet” sõnadega „Tarbijakaitse ja Tehnilise Järelevalve Amet”.
§ 14. Vabariigi Valitsuse 23. septembri 2016. a määruse nr 103 „Täiendavate riigikaitselise töökohustusega ameti- ja töökohtade loetelu ning loetelu moodustamise, riigikaitselise töökohustusega ameti- või töökoha loomise ning muutmise ja andmete esitamise kord” muutmine
Vabariigi Valitsuse 23. septembri 2016. a määruse nr 103 „Täiendavate riigikaitselise töökohustusega ameti- ja töökohtade loetelu ning loetelu moodustamise, riigikaitselise töökohustusega ameti- või töökoha loomise ning muutmise ja andmete esitamise kord” § 2 lõike 1 punktis 49 asendatakse sõnad „Tehnilise Järelevalve Amet” sõnadega „Tarbijakaitse ja Tehnilise Järelevalve Amet”.


Pakri maastikukaitseala kaitse-eeskiri – Riigi Teataja
Pakri maastikukaitseala kaitse-eeskiri
Pakri maastikukaitseala kaitse-eeskiri - sisukord
§ 1 Pakri maastikukaitseala kaitse-eesmärk
§ 17 Keelatud tegevus
§ 19 Määruse rakendamine
§ 22 Menetluse läbiviimine
§ 23 Vaidlustamine
RT I, 03.09.2019, 6
Pakri maastikukaitseala kaitse-eeskiri1
Vastu võetud 30.08.2019 nr 75
Määrus kehtestatakse looduskaitseseaduse § 10 lõike 1, § 11 lõike 1 ja § 12 alusel.
§ 1. Pakri maastikukaitseala kaitse-eesmärk
(1) Pakri maastikukaitseala2 (edaspidi kaitseala) eesmärk on kaitsta:
1) Põhja-Eesti klinti, sealhulgas Pakri saarte ja poolsaare aluspõhjakivimite paljandeid, kaitsealuseid liike ning Pakri saarte ajaloolist asustusstruktuuri, samuti säilitada looduse mitmekesisust ja maastikuilmet;
2) elupaigatüüpe, mida nõukogu direktiiv 92/43/EMÜ looduslike elupaikade ning loodusliku loomastiku ja taimestiku kaitse kohta (EÜT L 206, 22.07.1992, lk 7–50) nimetab I lisas. Need on rannikulõukad (1150*)3, laiad madalad lahed (1160), esmased rannavallid (1210), püsitaimestuga kivirannad (1220), merele avatud pankrannad (1230), väikesaared ning laiud (1620), rannaniidud (1630*), vähe- kuni kesktoitelised kalgiveelised järved (3140), kadastikud (5130), kuivad niidud lubjarikkal mullal (*olulised orhideede kasvualad – 6210), lood (alvarid ‒ 6280*), puisniidud (6530*), allikad ja allikasood (7160*), liigirikkad madalsood (7230), vanad loodusmetsad (9010*), vanad laialehised metsad (9020*), soostuvad ja soo-lehtmetsad (9080*) ning rusukallete ja jäärakute metsad (pangametsad ‒ 9180*);
3) liike, mida nõukogu direktiiv 92/43/EMÜ nimetab II lisas, ja nende elupaiku. Need liigid on suur-mosaiikliblikas (Hypodryas maturna), suur-kuldtiib (Lycaena dispar), nõmmnelk (Dianthus arenarius), madal unilook (Sisymbrium supinum), soohiilakas (Liparis loeselii), emaputk (Angelica palustris) ja jäik keerdsammal (Tortella rigens);
4) liike, keda Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2009/147/EÜ loodusliku linnustiku kaitse kohta (ELT L 20, 26.01.2010, lk 7–25) nimetab I lisas, ja nende elupaiku ning I lisas nimetamata rändlinnuliike. Need liigid on sõtkas (Bucephala clangula), väikeluik (Cygnus columbianus bewickii), laululuik (Cygnus cygnus), kühmnokk-luik (Cygnus olor), kalakajakas (Larus canus), jääkoskel (Mergus merganser), tutkas (Philomachus pugnax), hahk (Somateria mollissima), punajalg-tilder (Tringa totanus), merikotkas (Haliaetus albicilla), krüüsel (Cepphus grylle), tõmmuvaeras (Melanitta fusca) ja tuttpütt (Podiceps cristatus);
5) kaitsealuseid loomaliike, kelleks on liivatüll (Charadrius hiaticula), roo-loorkull (Circus aeruginosus), rukkirääk (Crex crex), sookurg (Grus grus), väiketiir (Sterna albifrons), jõgitiir (Sterna hirundo), randtiir (Sterna paradisaea), musträhn (Dryocopus martius), nõmmelõoke (Lullula arborea), vööt-põõsalind (Sylvi nisoria), väike-kärbsenäpp (Ficedula parva), punaselg-õgija (Lanius collurio), põldtsiitsitaja (Emberiza hortulana), teelehe-mosaiikliblikas (Euphydryas aurinia), hahkkaruslane (Phragmatobia lucifera) ja tume-nõlvaöölane (Chresotis andereggii), ning nende elupaiku;
6) kaitsealuseid taimeliike, milleks on aasnelk (Dianthus superbus), kärbesõis (Ophrys insectifera), soovalk (Malaxis monophyllos), pruun raunjalg (Asplenium trichomanes) ja kolmis-seligeeria (Seligeria patula), ning nende kasvukohti.
(2) Kaitseala maa- ja veeala jaguneb vastavalt kaitsekorra eripärale ja majandustegevuse piiramise astmele kolmeks sihtkaitsevööndiks ja neljaks piiranguvööndiks.
(1) Kaitseala asub Harju maakonnas Lääne-Harju vallas Paldiski linnas.
(2) Kaitseala välispiir ja vööndite piirid on esitatud kaardil määruse lisas 14.
Määruse seletuskirjas5 on esitatud põhjendused:
(1) Inimestel on lubatud viibida ning korjata marju, seeni ja muid metsa kõrvalsaadusi kogu kaitsealal, välja arvatud § 11 punktis 3 sätestatud ajal Pakerordi sihtkaitsevööndis.
(2) Telkimine ja lõkketegemine on kaitsealal lubatud kohas, mis on kaitseala valitseja nõusolekul selleks ette valmistatud ja tähistatud.
(3) Kaitsealal on lubatud sõidukiga ja maastikusõidukiga sõitmine teedel, jalgrattaga ka radadel. Sõidukiga ja maastikusõidukiga sõitmine väljaspool teid on lubatud järelevalve- ja päästetöödel, kaitseala valitsemise ja kaitse korraldamisega seotud tegevusel, kaitseala valitseja nõusolekul teostataval teadustegevusel, liinirajatiste hooldustöödel ja kaitse-eeskirjaga lubatud töödel, sealhulgas metsa- ja põllumajandustöödel.
(4) Kaitsealal on lubatud ujuvvahendiga sõitmine.
(5) Kaitsealal on lubatud jahipidamine, välja arvatud jahipidamine Pakerordi sihtkaitsevööndis ning linnujaht Pakri saarte piiranguvööndis, Pakri saarte külade piiranguvööndis ja Pakri saarte metsade sihtkaitsevööndis.
(6) Kaitsealal on lubatud kalapüük.
(2) Kaitsealal on kolm sihtkaitsevööndit:
1) Pakerordi sihtkaitsevöönd;
2) Pakri poolsaare metsade sihtkaitsevöönd;
3) Pakri saarte metsade sihtkaitsevöönd.
(1) Pakerordi sihtkaitsevööndi kaitse-eesmärk on krüüsli elupaiga kaitse ning rannikuelupaiga, paljandite ja niitude kaitse.
(2) Pakri poolsaare metsade sihtkaitsevööndi kaitse-eesmärk on hahkkaruslase ja suur-kuldtiiva ja nende elupaiga kaitse ning rannikuelupaikade, niitude, soode, paljandite ja metsade ning poollooduslike koosluste kaitse.
(3) Pakri saarte metsade sihtkaitsevööndi kaitse-eesmärk on metsa- ja sooelupaikade loodusliku seisundi taastamine ja säilitamine ning neile omase liigi- ja vanusestruktuuri hoidmine.
(1) Sihtkaitsevööndis on lubatud rahvaürituse korraldamine selleks kaitseala valitseja nõusolekul ette valmistatud ja tähistatud kohas ning kuni 50 osalejaga rahvaürituse korraldamine selleks ettevalmistamata kohas.
1) olemasolevate ehitiste hooldustööd;
2) tootmisotstarbeta rajatise püstitamine kaitseala ja kaitsealal paikneva kinnistu tarbeks, kusjuures tee ja tehnovõrgu rajatiste püstitamine on kaitseala valitseja nõusolekul lubatud vaid Pakri poolsaare metsade ja Pakri saarte metsade sihtkaitsevööndis;
3) tootmisotstarbeta ehitiste püstitamine riigikaitse tarbeks Pakri poolsaare metsade sihtkaitsevööndis;
4) rohkem kui 50 osalejaga rahvaürituse korraldamine selleks ettevalmistamata kohas;
5) poollooduslike koosluste ilme ja liigikoosseisu tagamiseks ning kaitsealuste liikide elutingimuste säilitamiseks vajalik tegevus;
6) olemasolevate maaparandussüsteemide hoiutööd;
7) metsakoosluste kujundamine vastavalt kaitse-eesmärgile;
8) roo ja adru varumine.
Sihtkaitsevööndis on keelatud, arvestades käesoleva määrusega sätestatud erisusi:
3) inimeste viibimine Pakerordi sihtkaitsevööndis klindi seinal ja klindiesisel alal 1. maist 31. augustini, välja arvatud järelevalve- ja päästetöödel, kaitseala valitsemise ja kaitse korraldamisega seotud tegevusel ning kaitseala valitseja nõusolekul teostataval teadustegevusel.
Sihtkaitsevööndis on poollooduslike koosluste esinemisaladel vajalik nende ilme ja liigikoosseisu säilimist tagav tegevus, nagu loomade karjatamine, rohu niitmine ning puu- ja põõsarinde harvendamine.
(2) Kaitsealal on neli piiranguvööndit:
1) Pakrineeme piiranguvöönd;
2) Pakri poolsaare piiranguvöönd;
3) Pakri saarte piiranguvöönd;
4) Pakri külade piiranguvöönd.
(1) Pakrineeme piiranguvööndi kaitse-eesmärk on looduse mitmekesisuse ja maastikuilme säilitamine, poollooduslike koosluste soodsa seisundi tagamine ning kaitsealuste liikide tume-nõlvaöölase ja hahkkaruslase ning nende elupaiga kaitse.
(2) Pakri saarte ja Pakri poolsaare piiranguvööndi kaitse-eesmärk on looduse mitmekesisuse ja maastikuilme säilitamine ning poollooduslike koosluste soodsa seisundi tagamine.
(3) Pakri külade piiranguvööndi kaitse-eesmärk on ajaloolise asustusstruktuuri kaitse ja maastikuilme säilitamine.
(1) Piiranguvööndis on lubatud:
2) kuni 100 osalejaga rahvaürituse korraldamine selleks ettevalmistamata ja kaitseala valitseja nõusolekul tähistamata kohas.
(2) Kaitseala valitseja nõusolekul on piiranguvööndis lubatud:
1) rohkem kui 100 osalejaga rahvaürituste korraldamine selleks ettevalmistamata ja kaitseala valitseja nõusolekul tähistamata kohas;
2) Pakri poolsaare piiranguvööndis rajatise ja ehitise püstitamine riigikaitse tarbeks;
3) Pakri saarte piiranguvööndis põllumajanduslike ehitiste püstitamine, et tagada kaitse-eesmärgi saavutamine, ning rajatise püstitamine kaitseala ja kaitsealal paikneva kinnistu tarbeks;
4) Pakri külade piiranguvööndis tootmisotstarbeta ehitise püstitamine;
5) Pakrineeme piiranguvööndis rajatise püstitamine kaitseala tarbeks, tee rajamine ja tehnovõrgu rajatise püstitamine;
6) uuendusraie kuni 0,5 hektari suuruse langina;
7) roo varumine külmumata pinnasel;
8) tehisveekogude kaldajoone ja veetaseme muutmine.
Piiranguvööndis on poollooduslike koosluste esinemisaladel vajalik nende ilme ja liigikoosseisu säilimist tagav tegevus, nagu loomade karjatamine, rohu niitmine ning puu- ja põõsarinde harvendamine.
§ 17. Keelatud tegevus
(1) Piiranguvööndis on keelatud:
3) uute veekogude rajamine;
5) biotsiidi, taimekaitsevahendi ja väetise kasutamine, välja arvatud õue- ja põllumaal.
(2) Piiranguvööndis on keelatud puidu kokku- ja väljavedu külmumata pinnaselt. Kaitseala valitseja võib lubada puidu kokku- ja väljavedu, kui pinnas seda võimaldab.
Pärast käesoleva määruse jõustumist saab Pakrineeme piiranguvööndis käesoleva määrusega vastuolus olevat ehitusõigust erandina realiseerida Paldiski Linnavalitsuse 22. mai 2014. a otsuse nr 21 „Paldiski LNG terminali mandriosa detailplaneeringu kehtestamine” ja Paldiski Linnavalitsuse 27. juuni 2017. a korralduse nr 224 „Paldiski LNG terminali kai detailplaneeringu kehtestamine” alusel.
Vabariigi Valitsuse 16. juuni 2005. a määruses nr 144 „Hoiualade kaitse alla võtmine Harju maakonnas” tehakse järgmised muudatused:
1) paragrahvi 1 lõike 1 punkt 12 sõnastatakse järgmiselt:
„12) Pakri hoiuala, mille kaitse-eesmärk on EÜ nõukogu direktiivi 92/43/EMÜ I lisas nimetatud elupaigatüüpide veealuste liivamadalate (1110), jõgede lehtersuudmete (1130), laiade madalate lahtede (1160), karide (1170), esmaste rannavallide (1210), püsitaimestuga kivirandade (1220), väikesaarte ning laidude (1620), rannaniitude (1630), hallide luidete (2130*), vähe- kuni kesktoiteliste kalgiveeliste järvede (3140), jõgede ja ojade (3260), kadastike (5130), lubjarikkal mullal asuvate kuivade niitude (6210), alvarite (6280*), lääne-mõõkrohuga lubjarikaste madalsoode (7210*), liigirikaste madalsoode (7230), vanade laialehiste metsade (9020*) ning soostuvate ja soo-lehtmetsade (9080) kaitse ning II lisas nimetatud liikide ja Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2009/147/EÜ I lisas nimetatud liikide ning I lisas nimetamata rändlinnuliikide elupaikade kaitse. Liigid, kelle elupaika kaitstakse, on viupart (Anas penelope), sinikael-part (Anas platyrhynchos), merivart (Aythya marila), hüüp (Botaurus stellaris), sõtkas (Bucephala clangula), krüüsel (Cepphus grylle), aul (Clangula hyemalis), väikeluik (Cygnus columbianus bewickii), laululuik (Cygnus cygnus), kühmnokk-luik (Cygnus olor), kalakajakas (Larus canus), tõmmuvaeras (Melanitta fusca), jääkoskel (Mergus merganser), tutkas (Philomachus pugnax), tuttpütt (Podiceps cristatus), hahk (Somateria mollissima), punajalg-tilder (Tringa totanus), emaputk (Angelica palustris), nõmmnelk (Dianthus arenarius ssp. arenarius) ja soohiilakas (Liparis loeselii).”;
2) määruse lisas esitatud Pakri hoiuala kaart asendatakse käesoleva määruse lisas 2 esitatud kaartidega (lisatud).
Vabariigi Valitsuse 5. mai 1998. a määrus nr 97 „Leigri looduskaitseala ja Pakri maastikukaitseala kaitse alla võtmine, kaitse-eeskirjade ja välispiiride kirjelduste kinnitamine” tunnistatakse kehtetuks.
§ 22. Menetluse läbiviimine
Määruse menetlus viidi läbi keskkonnaministri 21. mai 2015. a käskkirjaga nr 480 algatatud haldusmenetluses, mille ülevaade koos ärakuulamise tulemustega on esitatud käesoleva määruse seletuskirjas.
§ 23. Vaidlustamine
1 EÜ Nõukogu direktiiv 92/43/EMÜ looduslike elupaikade ning loodusliku loomastiku ja taimestiku kaitse kohta (EÜT L 206, 22.07.1992, lk 7–50) ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2009/147/EÜ loodusliku linnustiku kaitse kohta (ELT L 20, 26.01.2010, lk 7–25).
2 Pakri maastikukaitseala on moodustatud Vabariigi Valitsuse 5. mai 1998. a määrusega nr 97 „Leigri looduskaitseala ja Pakri maastikukaitseala kaitse alla võtmine, kaitse-eeskirjade ja välispiiride kirjelduste kinnitamine”. Tulenevalt Vabariigi Valitsuse 5. augusti 2004. a korralduse nr 615 „Euroopa Komisjonile esitatav Natura 2000 võrgustiku alade nimekiri” lisa 1 punkti 1 alapunktist 39 ning punkti 2 alapunktist 289 hõlmab kaitseala Pakri linnu- ja loodusala, kus tegevuste kavandamisel tuleb hinnata nende mõju kaitse-eesmärkidele, arvestades Natura 2000 võrgustiku alade kohta kehtivaid erisusi.
4 Kaitseala välis- ja vööndite piirid on kantud määruse lisas esitatud kaardile, mille koostamisel on kasutatud Eesti põhikaarti (mõõtkava 1 : 10 000) ja maakatastri andmeid. Kaardiga saab tutvuda Keskkonnaametis, Keskkonnaministeeriumis, keskkonnaregistris (register.keskkonnainfo.ee) ja maainfosüsteemis (www.maaamet.ee).
Lisa 1 Pakri maastikukaitseala
Lisa 2 Pakri (Leht 1)
Lisa 2 Pakri (Leht 2)
Lisa 2 Pakri (Leht 3)


text:
Üleminekuaja valitsemise korraldamise seadus – Vikitekstid
Üleminekuaja valitsemise korraldamise seadus
Pealkiri: Üleminekuaja valitsemise korraldamise seadus
Allikas: Riigi Teataja 1937, 74, 620.
Lühikirjeldus: Jõustunud 10. septembril 1937.
Antud Riigihoidja poolt dekreedina 10. septembril 1937.
§ 1. Üleminekul seniselt Eesti Vabariigi Põhiseaduselt (RT 113/114 – 1920 ja 86 – 1933) Rahvuskogu poolt vastuvõetud Eesti Vabariigi Põhiseadusele tulevad kohaldamisele Valitsemise korraldamise seaduse (RT 5 – 1934) ja muude sellekohaste seaduste eeskirjad, niivõrd kui Rahvuskogu poolt vastuvõetud Üleminekuaja seadusest ja käesolevast seadusest ei järeldu teisiti.
§ 2. Üleminekuajal antavate aktide ja eeskirjade tekstides tarvitatakse Üleminekuaja seaduse (RT 71 – 1937) § 3 kohaselt Riigihoidja ametinimetust. Nende aktide ja eeskirjade tekstides, mis kuuluvad rakendamisele ka pärast Riigivolikogu ja Riiginõukogu kokkuastumist, tarvitatakse Peaministri ülesannete tähendamiseks Peaministri ametinimetust.
§ 3. Rahvusvahelises läbikäimises tõlgitakse Riigihoidja ametinimetusena prantsuse keeles "le Président-Régent de la République d'Estonie", teistes keeltes vastavalt sellele.
§ 4. Põhiseaduse järgi Peaministri võimkonda kuuluvaid Riigihoidja ülesandeid täidab juhtudel, kui Riigihoidja takistatud neid täitmast, Peaministri asetäitja.
§ 5. Vabariigi Valitsuse poolt antavatele aktidele kirjutavad alla Riigihoidja, vastav minister ja Riigisekretär. Kui Riigihoidja selleks takistatud, kirjutab Vabariigi Valitsuse aktidele Riigihoidja asemel alla Peaministri asetäitja.
Käesolev seadus hakkab kehtima avaldamisega.
Tallinnas, 10. septembril 1937.
Pärit leheküljelt "https://et.wikisource.org/w/index.php?title=Üleminekuaja_valitsemise_korraldamise_seadus&oldid=22216"
Selle lehekülje viimane muutmine: 16:09, 7. jaanuar 2014.

matches:
§ 1
§ 2
§ 3
§ 3
§ 4
§ 5


text:
22. oktoober 2014(*)
Liidetud kohtuasjades C‑344/13 ja C‑367/13,
mille ese on ELTL artikli 267 Commissione tributaria provinciale di Roma (Itaalia) 28. mai 2013. aasta otsustega esitatud eelotsusetaotlused, mis saabusid Euroopa Kohtusse 24. juunil ja 1. juulil 2013, menetluses
kohtusekretär: ametnik A. Calot Escobar,
– Blanco ja Fabretti, esindajad: advokaadid M. Rosa ja S. Cristaldi,
– Belgia valitsus, esindajad: L. Van den Broeck ja J.‑C. Halleux, keda abistasid advokaadid P. Vlaemminck ja R. Verbeke,
– Euroopa Komisjon, esindajad: D. Recchia ja W. Roels,
1 Eelotsusetaotlused käsitlevad seda, kuidas tõlgendada EÜ artikleid 46 ja 49, mis on nüüd ELTL artiklid 52 ja 56.
2 Taotlused on esitatud kahes kohtuvaidluses, mille pooled on vastavalt C. Blanco ja P. P. Fabretti ning Agenzia delle Entrate – Direzione Provinciale I di Roma – Ufficio Controlli (edaspidi „Agenzia”), seoses nende suhtes tehtud maksuotsustega.
3 Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. oktoobri 2005. aasta direktiivi 2005/60/EÜ, rahandussüsteemi rahapesu ja terrorismi rahastamise eesmärgil kasutamise vältimise kohta (ELT L 309, lk 15) artikli 2 lõike 1 punkti 3 alapunkt f sätestab, et direktiivi kohaldatakse kasiinodele.
4 Vabariigi presidendi 22. detsembri 1986. aasta dekreedi nr 917, millega kiidetakse heaks tulumaksuseaduse konsolideeritud versioon (decreto del Presidente della Republica n. 917 – approvazione del testo unico delle imposte sui redditi) (Gazzetta ufficiale della Repubblica Italiana, edaspidi „GURI”, regulaarne lisa nr 302, 31.12.1986) põhikohtuasja asjaolude asetleidmise ajal kehtinud redaktsiooni (edaspidi „DPR 917/86”) paragrahvi 67 lõike 1 punktis d on tulumaksuga maksustatava muu tulu hulka arvatud „üldsusele korraldatud loteriide, tarbijamängude, hasartmängude ja kihlvedude võidud ja osavus- või õnnemängude võidud”.
5 Selle dekreedi artikli 69 lõige 1 täpsustab, et artikli 67 lõike 1 punktis d nimetatud auhinnad ja võidud „kujutavad endast tulu terve maksustamisperioodil saadud summa ulatuses ilma igasuguste mahaarvamisteta”.
6 Vabariigi presidendi 29. septembri 1973. aasta dekreedi nr 600, millega kehtestatakse tulumaksu kindlaksmääramist käsitlevad ühtsed eeskirjad (GURI regulaarne lisa nr 268, 16.10.1973), artikli 30 esimene lõik sätestab:
„Õnne- ja osavusmängude võitudelt, tarbijamängude, ennustusvõistluste ja kihlvedude võitudelt, mille maksab välja riik, avalik-õiguslikud või eraõiguslikud juriidilised isikud ja käesoleva dekreedi artiklis 23 nimetatud isikud, peetakse maks kinni, kusjuures maksukohustuse võib edasi kanda, välja arvatud juhtudel, kui teistes õigusnormides on maksu kinnipidamine juba ette nähtud. Maksu ei peeta kinni, kui [...] võitude koguväärtus ei ole üle 50 000 Itaalia liiri [25,82 euro]; kui võidu väärtus on suurem kui nimetatud ülemmäär, maksustatakse seda summat tervikuna.”
7 Nimetatud sätet ei kohaldata samas võitudele, mida maksavad Itaalia hasartmänguasutused, kuna nimetatud dekreedi artikli 30 seitsmenda lõigu järgi sisaldub nende asutuste välja makstud võitudelt kinnipidamisele kuuluv maks vaatemängumaksus, mis nüüd on muudetud meelelahutusmaksuks, mis kehtestati 26. veebruari 1999. aasta seadusandliku dekreediga nr 60 (GURI nr 59, 12.3.1999, lk 5).
8 Lisaks on vabariigi presidendi 26. oktoobri 1972. aasta dekreedi nr 640 meelelahutusmaksu kohta (decreto del Presidente della Republica n. 640 – imposta sugli spettacoli) (GURI regulaarne lisa nr 292, 11.11.1972), mida on muudetud 26. veebruari 1999. aasta seadusandliku dekreediga nr 60, artikli 3 kohaselt lõbustusmaksu tasuma kohustatud hasartmänguasutused vabastatud kohustusest kanda see maks pealtvaatajatele, osalejatele ja panustajatele edasi. Maksustatav summa moodustub üldsusele müüdud pääsmete eest saadud summast, mängutasude ja mängijatele välja makstud võitude päevasest positiivsest vahest ning mis tahes muust sissetulekust, mis on seotud mängude korraldamisega.
Kohtuasi C‑344/13
9 Agenzia tegi C. Blanco suhtes 1. detsembril 2011 kolm maksuotsust, mille kohaselt oli C. Blanco jätnud maksustamisaastatel 2007 kuni 2009 tulu deklareerimata ega deklareerinud 2007. aastal summat 410 227 eurot, 2008. aastal summat 25 969 eurot ja 2009. aastal summat 46 028 eurot, mis vastab nii teistes liikmesriikides kui ka kolmandates riikides asuvatest kasiinodest saadud tulule. Agenzia väidab, et need summad tuleb arvata C. Blanco maksustatava tulu hulka, kuna need moodustavad DPR 917/86 artikli 67 lõike 1 punktis d nimetatud „muu tulu”. Seetõttu nõuti, et C. Blanco tasuks maksu ümberarvutuse alusel füüsilise isiku tulumaksu, lisamaksu ja trahvidena 2007. aasta eest 488 703,16 eurot, 2008. aasta eest 23 919,86 eurot ja 2009. aasta eest 41 291,89 eurot.
10 C. Blanco esitas nende maksuteadete peale mitu kaebust. Kaebused liideti, kuna nende ese ja need esitanud isik kattusid. Viimati nimetatud isik leiab esiteks, et teabesse, millele Agenzia tugineb, tuleb suhtuda teatava ettevaatusega, kuna see pärineb veebisaidilt, kus on ära toodud üksnes võitude brutosummad ja kus on arvesse võetud vaid teatavaid tegureid, mis võite mõjutavad nagu „stacking”, kantud kaotused ja kulutused. Teiseks kinnitab ta, et maksuotsused rikuvad eeskätt topeltmaksustamise keelu põhimõtet – mis on sätestatud rahvusvahelistes lepingutes, näiteks Majandusliku Koostöö ja Arengu Organisatsiooni (OECD) välja töötatud tulu- ja kapitalimaksu näidislepingu artiklis 2 –, teenuste osutamise vabadust, mis on ette nähtud ELTL artiklis 56, ja diskrimineerimiskeelu põhimõtet, mis on sätestatud Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklis 21 ning ELTL artiklites 18 ja 49. C. Blanco väidab, et teda on diskrimineeritud, pidades silmas, et Itaalias saadud tulu ei ole vaja deklareerida ja sellelt ei võeta tulumaksu, kuna kõnealust tulu maksustatakse selle asemel tuluallikalt võetava meelelahutusmaksuga ning kuna teistes riikides saadud tulu, mida on kasiinodes tuluallikalt juba maksustatud, ei peaks Itaalias maksustatama.
11 Selles osas viitab C. Blanco tema arvates sarnasele kohtuasjale, milles tehti kohtuotsus Lindman (C‑42/02, EU:C:2003:613), kus Euroopa Kohus otsustas, et EÜ artikliga 49 on vastuolus liikmesriigi õigusnormid, mille kohaselt tuleb tulu, mis pärineb teistes liikmesriikides korraldatud hasartmängudest, pidada tulumaksuga maksustatavaks tuluks, samas kui liikmesriigis endas korraldatud hasartmängudest saadud tulu maksustamisele ei kuulu. Hageja leiab, et eelotsusetaotluse esitanud kohus peab jätma siseriiklikud õigusnormid kohaldamata, kuna need on diskrimineerivad eeskätt osas, milles need on vastuolus ELTL artikliga 56.
12 Agenzia väidab, et põhikohtuasjas esitatud hagi ei ole põhjendatud ja palub see rahuldamata jätta. Ta leiab, et tegutses kooskõlas kehtivate õigusnormidega, ja viitab üldisemalt detailsematele selgitustele, mille ta esitas maksuotsuses, kus ta märkis, et põhikohtuasja hageja oli jätnud kõnealuste maksustamisaastate osas tulu deklareerimata.
13 Eelotsusetaotluse esitanud kohus ei nõustu topeltmaksustamise väitega, leides, et maksu, mida peab tasuma hasartmänguasutus, tuleb eristada maksust, mida peab tasuma võitja. Nimelt nõutakse hasartmänguasutuse ja võitja poolt tasumisele kuuluv maks sisse erinevate maksuõigusnormide alusel.
14 Kuigi eelotsusetaotluse esitanud kohus möönab, et kõnealused maksustamiskorrad erinevad sõltuvalt sellest, kas võit saadakse Itaalias või muus liikmesriigis, kujutab niisugune erinev maksustamine endast keelatud diskrimineerimist üksnes juhul, kui erinevuse õigustamiseks puuduvad põhjendused.
15 See kohus kinnitab, et Euroopa Kohtu praktika kohaselt võib niisugust erinevat maksustamist pidada õigustatuks, kui see tuleneb sõnaselgest erandsättest nagu ELTL artikkel 52, millele viitab ELTL artikkel 62, ja kui see on avaliku korra, avaliku julgeoleku või rahvatervise huvides, olles seejuures kooskõlas proportsionaalsuse põhimõttega ja tagades tõhusalt eesmärgi ühtse ja süstemaatilise saavutamise.
16 Eelotsusetaotluse esitanud kohtu sõnul on Itaalia õigusnormide eesmärk käesolevas asjas mitte niivõrd kaitsta selle liikmesriigi hasartmänguasutusi, vaid hoida ära rahapesu ja enda teenitud raha pesu välismaal ning piirata seda, et raha, mille päritolu ei ole võimalik kontrollida, viiakse välismaale või tuuakse Itaaliasse.
17 See kohus peab vajalikuks, et Euroopa Kohus hindaks täpselt neid põhjuseid, mis ajendasid liikmesriigi seadusandjat kõnealuseid õigusnorme vastu võtma, ja et Itaalia valitsusel oleks võimalik esitada põhjendusi selle kohta, miks ta otsustas välismaal saadud hasartmänguvõite maksustada.
18 Neil asjaoludel otsustas Commissione tributaria provinciale di Roma menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmise eelotsuse küsimuse:
„Kas see, kui Itaalias elavad isikud on kohustatud Euroopa Liidu liikmesriikide kasiinodes saadud võidud deklareerima ja neilt makse tasuma, nagu on sätestatud [DPR 917/86] artikli 67 [lõike 1] punktis d, on [ELTL artikliga 56] vastuolus või tuleb seda pidada õigustatuks, kui see toimub [ELTL artikli 52] tähenduses avaliku korra, avaliku julgeoleku või rahvatervise huvides?”
Kohtuasi C‑367/13
19 Agenzia esitas 6. detsembril 2011 P.P. Fabrettile 2009. aasta kohta maksuotsuse, milles ta nõudis 45 327,48 euro tasumist, kuna P.P. Fabretti oli jätnud deklareerimata summa suuruses 52 000 eurot, mille ta oli teises liikmesriigis asuvas kasiinos pokkerit mängides saanud.
20 P.P. Fabretti vaidlustas maksuotsuse C. Blanco esitatud põhjustega identsetest põhjustest lähtudes ja esitas selle peale kaebuse. Agenzia esitab tema väidetele vastuväited, mis on analoogsed vastuväidetele, mille ta esitas C. Blanco väidetele.
21 Commissione tributaria provinciale di Roma põhjendab vajadust esitada eelotsusetaotlus oma esimeses otsuses, mille te tegi kohtuasjas C‑344/13, esitatud väidetele analoogsete väidetega. Ta otsustas menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule eelotsuse küsimuse, mis on identne viimati nimetatud eelotsusetaotluses esitatud küsimusega.
22 Euroopa Kohtu presidendi 11. juuli 2013. aasta määrusega liideti kohtuasjad C‑344/13 ja C‑367/13 kirjalikuks ja suuliseks menetlemiseks ning kohtuotsuse tegemiseks.
23 Oma ainsa küsimusega soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt selgitust selle kohta, kas ELTL artikleid 52 ja 56 tuleb tõlgendada nii, et nende normidega on vastuolus liikmesriigi õigusnormid, mille kohaselt hasartmänguvõite, mis on saadud selles liikmesriigis asuvas hasartmänguasutuses, tulumaksuga ei maksustata, samas kui võite, mis on saadud teistes liikmesriikides, selle maksuga maksustatakse, ja kas niisugust erinevat maksustamist võib õigustada avaliku korra, sisejulgeoleku või rahvatervise kaalutlustega.
24 Kõigepealt olgu täpsustatud, et kuigi otsene maksustamine kuulub liikmesriikide pädevusse, peavad nad selle teostamisel siiski järgima liidu õigust (vt selle kohta kohtuotsus Lindman, EU:C:2003:613, punkt 18 ja seal viidatud kohtupraktika).
25 Eelotsusetaotluse esitanud kohus soovib esiteks teada, kas kõne all olevad siseriiklikud õigusnormid kujutavad endast teenuste osutamise vabaduse piirangut.
26 Selles osas meenutagem, et ELTL artiklis 56 sätestatud teenuste osutamise vabadus ei nõua mitte ainult igasuguse riikkondsusel või kodakondsusel põhineva diskrimineerimise kaotamist teises liikmesriigis asutatud teenuseosutaja suhtes, vaid ka kõigi piirangute kaotamist isegi juhul, kui need laienevad nii selle riigi kui ka teiste liikmesriikide teenuseosutajatele, kui need võivad keelata, takistada või muuta vähem soodsaks selle teenuseosutaja tegevuse, kelle asukoht on mõnes teises liikmesriigis, kus ta samalaadseid teenuseid seaduslikult osutab (vt eelkõige kohtuotsus Dirextra Alta Formazione, C‑523/12, EU:C:2013:831, punkt 21 ja seal viidatud kohtupraktika).
27 Nagu Euroopa Kohus on öelnud, kuuluvad EL toimimise lepingu teenuste osutamise vabadust käsitlevad sätted kohaldamisele tegevusele, mis võimaldab kasutajatel tasu eest osaleda hasartmängus (kohtuotsus Zenatti, C‑67/98, EU:C:1999:514, punkt 24 ja seal viidatud kohtupraktika). Lisaks sellele on teenuste osutamise vabadus ette nähtud nii teenuste osutaja kui ka nende saaja jaoks (kohtuotsus Liga Portuguesa de Futebol Profissional ja Bwin International, C‑42/07, EU:C:2009:519, punkt 51 ja seal viidatud kohtupraktika).
28 Põhikohtuasjas nähtub eelotsusetaotluse esitanud kohtu tuvastustest ja Itaalia valitsuse seisukohtadest, et siseriiklike õigusnormide kohaselt maksustatakse Itaalias asuvates hasartmänguasutustes saadud võite tuluallikalt, mis tähendab, et neilt võitudelt nõutakse maks sisse hasartmänguasutustelt. Täpsemalt peetakse Itaalias asuvates hasartmänguasutustes saadud võitudelt kinni maks, mis arvutatakse mängus osalemise eest võetud tasu ja mängijatele võiduna makstud summa vahe alusel. Itaalia valitsus täpsustab, et Itaalias asuvates hasartmänguasutustes saadud võidud on tulumaksust vabastatud, et hoida ära seda, et samu summasid maksustatakse topelt, kui nende osas maksustatakse kõigepealt hasartmänguasutust ja seejärel mängijat.
29 Seevastu võite, mis saadakse välismaal asuvates hasartmänguasutustes, käsitatakse tuluna. Seda tulu peab tuludeklaratsioonis deklareerima ja niisiis on see tulumaksuga maksustatav.
30 Seega maksustatakse nende liikmesriigi õigusnormide alusel, mis lubavad maksust vabastada ainult selle liikmesriigi territooriumil saadud võite, tasu eest hasartmängude korraldamise teenuse osutamist erinevalt, sõltuvalt sellest, kas see toimus asjaomases liikmesriigis või teistes liikmesriikides (vt selle kohta kohtuotsus Laboratoires Fournier, C‑39/04, EU:C:2005:161, punkt 15 ja seal viidatud kohtupraktika).
31 Lisaks, nagu mainivad põhikohtuasja hagejad ja Euroopa Komisjon, võib erinev maksustamine, mille kohaselt peetakse ainult teises liikmesriigis saadud hasartmänguvõite maksustatavaks tuluks, vähendada mängijate huvi minna teise liikmesriiki hasartmänge mängima. Nimelt mõjutab see asjaomaste teenuste adressaate, kes elavad liikmesriigis, kus kehtib niisugune erinev maksustamine, loobuma sellistes hasartmängudes osalemisest, mille korraldajad asuvad muudes liikmesriikides, kuna võimalus saada maksuvabastust on nende jaoks oluline (vt analoogia alusel kohtuotsused Vestergaard, C‑55/98, EU:C:1999:533, punkt 21, ja komisjon vs. Taani, C‑150/04, EU:C:2007:69, punkt 40 ja seal viidatud kohtupraktika).
32 Asjaolu, et selles liikmesriigis asuvaid hasartmänguteenuste pakkujaid hasartmängude korraldajatena maksustatakse, ei tähenda, et põhikohtuasjas kõne all olevad õigusnormid ei ole selgelt diskrimineerivad, kuna asjaomane maks – nagu märgib eelotsusetaotluse esitanud kohus – ei ole analoogne tulumaksuga, mida tuleb tasuda maksukohustuslastel võitudelt, mida nad saavad hasartmängudes osalemisel teistes liikmesriikides (vt selle kohta kohtuotsus Lindman, EU:C:2003:613, punkt 22).
33 Nii kehtestavad need õigusnormid, mis on vaatluse all põhikohtuasjas, ELTL artikliga 56 tagatud teenuste osutamise vabadusele sellise diskrimineeriva piirangu, mis puudutab mitte ainult teenuste osutajaid, vaid ka teenuste saajaid.
34 Teiseks tuleb kindlaks teha, kas seda piirangut võib õigustada.
35 Eelotsusetaotluse esitanud kohus ja Itaalia valitsus väidavad, et põhikohtuasjas kõne all olevate õigusnormide eesmärk on hoida ära rahapesu ja enda teenitud raha pesu välismaal ning piirata seda, et raha, mille päritolu on eriti ebaselge, viiakse välismaale või tuuakse Itaaliasse.
36 Euroopa Kohus on – nagu märgib see valitsus – korduvalt sedastanud, et hasartmängualased õigusnormid kuuluvad valdkonda, kus liikmesriikide vahel esinevad märkimisväärsed kõlblusest tulenevad, usulised ja kultuurilised erinevused. Kuna antud valdkonda ei ole liidu tasandil ühtlustatud, siis on iga liikmesriigi ülesanne määratleda selles valdkonnas vastavalt oma väärtuste skaalale nõuded, mis tagavad asjaomaste huvide kaitse (vt eelkõige kohtuotsused Stanleybet International jt, C‑186/11 ja C‑209/11, EU:C:2013:33, punkt 24, ning Digibet ja Albers, C‑156/13, EU:C:2014:1756, punkt 24).
37 Samas, kuigi Euroopa Kohus on oma praktikas tunnustanud ülekaalukaid üldisi huve, näiteks tarbijakaitse, pettuste ja hasartmängudega seotud liigse kulutamise ennetamise ning üldise avaliku korra säilitamise eesmärgid, millele võib tugineda teenuste osutamise vabaduse piiramise õigustamiseks, ei saa neile eesmärkidele sellegipoolest tugineda, et õigustada diskrimineerivalt kohaldatavaid piiranguid (kohtuotsus komisjon vs. Hispaania, C‑153/08, EU:C:2009:618, punkt 36 ja seal viidatud kohtupraktika).
38 Seega võib diskrimineerivat piirangut pidada õigustatuks, kui see tuleneb sõnaselgest erandsättest nagu ELTL artikkel 52, millele viitab ELTL artikkel 62, ja kui see teenib avaliku korra, avaliku julgeoleku või rahvatervise huve (vt selle kohta kohtuotsused komisjon vs. Saksamaa, C‑546/07, EU:C:2010:25, punkt 48 ja seal viidatud kohtupraktika, ning Dickinger ja Ömer, C‑347/09, EU:C:2011:582, punkt 79).
39 Järelikult võib niisuguseid õigusnorme, nagu on arutusel põhikohtuasjas, õigustada üksnes siis, kui nende eesmärk on tagada avaliku korra, avaliku julgeoleku või rahvatervisega seotud huve ELTL artikli 52 tähenduses. Lisaks tuleb meenutada, et liikmesriikide kehtestatud piirangud peavad vastama proportsionaalsuse tingimustele. Seega on siseriiklikud õigusnormid taotletava eesmärgi saavutamiseks sobivad üksnes juhul, kui need vastavad tõepoolest huvile saavutada see eesmärk ühtselt ja süstemaatiliselt (vt selle kohta kohtuotsused Engelmann, C‑64/08, EU:C:2010:506, punkt 35, ja Pfleger jt, C‑390/12, EU:C:2014:281, punkt 43 ja seal viidatud kohtupraktika).
40 Siiski kuulub siseriiklike õigusnormidega tegelikult taotletavate eesmärkide tuvastamine ELTL artikli 267 alusel Euroopa Kohtu lahendada oleva kohtuasja raames eelotsusetaotluse esitanud kohtu pädevusse. Samuti on eelotsusetaotluse esitanud kohtu pädevuses kontrollida Euroopa Kohtu esitatud suunistega arvestades, kas asjaomase liikmesriigi kehtestatud piirangud vastavad Euroopa Kohtu praktikast tulenevatele tingimustele osas, mis puudutab nende proportsionaalsust (vt selle kohta kohtuotsus Pfleger jt, EU:C:2014:281, punktid 47 ja 48 ning seal viidatud kohtupraktika).
41 Mis puutub esiteks eesmärkidesse, millele tugineb Itaalia valitsus, st hoida ära rahapesu ja enda teenitud raha pesu välismaal ning piirata seda, et raha, mille päritolu on ebaselge, viiakse välismaale või tuuakse Itaaliasse, ja ilma et oleks vaja kindlaks teha, kas nimetatud eesmärk on avaliku korra mõistega hõlmatud, siis piisab sellest, kui nentida, et nagu nähtub Euroopa Kohtu praktikast, ei saa liikmesriigi ametivõimud üldkorras ja vahet tegemata eeldada, et teises liikmesriigis asutatud asutuste ja üksuste tegevus on kuritegelik (vt selle kohta kohtuotsus komisjon vs. Hispaania, EU:C:2009:618, punkt 39 ja seal viidatud kohtupraktika).
42 Edasi tuleb mainida – nagu märgib ka Euroopa Komisjon –, et Itaalia valitsus ei ole esitanud ühtegi tõendit selle kohta, et kui ka Itaalias on organiseeritud kuritegevusest saadav tulu suur, siis saadakse see tervikuna või peamiselt välismaal.
43 Lisaks näib maksuvabastuse üldkorras kohaldamata jätmine ebaproportsionaalne, kuna see läheb kaugemale sellest, mis on rahapesuga võitlemiseks vajalik, sest liikmesriikidel on võimalik selleks kasutada muid meetmeid nagu direktiivi 2005/60, mille eesmärk on võidelda rahapesuga ja mis artikli 2 lõike 1 punkti 3 alapunkti f kohaselt kuulub kohaldamisele kasiinodele.
44 Viimaseks ei saa välistada, et mängusõltuvuse vastane võitlus kuulub rahvatervise kaitse alla (vt selle kohta kohtuotsus komisjon vs. Hispaania, EU:C:2009:618, punkt 40 ja seal viidatud kohtupraktika) ja see võib niisiis õigustada teenuste osutamise vabadusele diskrimineeriva piirangu kehtestamist.
45 Nimelt, nagu mainib Belgia valitsus, on Euroopa Kohus korduvalt rõhutanud hasartmängude valdkonna eriomasust, kuna erinevalt vaba ja moonutamata konkurentsi rakendamisest traditsioonilisel turul võib sellise konkurentsi rakendamine sellel äärmiselt spetsiifilisel turul, st paljude ettevõtjate vahel, kellel on luba käitada samu hasartmänge, tuua kaasa kahjuliku mõju, kuna see ajendaks neid ettevõtjaid võistlema leidlikkuses, et muuta oma pakkumine atraktiivsemaks, kui on nende konkurentide oma, ning seeläbi suurendama tarbijate mängudele tehtavaid kulutusi ja nende hasartmängusõltuvuse ohtu (vt eelkõige kohtuotsused Pfleger jt, EU:C:2014:281, punkt 46 ja seal viidatud kohtupraktika, ning Digibet ja Albers, EU:C:2014:1756, punkt 31 ja seal viidatud kohtupraktika).
46 Siiski, niisugustel asjaoludel, nagu on põhikohtuasjas vaatlusel all, ei ole see, kui liikmesriik maksustab teistes liikmesriikides asuvates hasartmänguasutustes saadud võite ja vabastab maksust oma territooriumil asuvates hasartmänguasutustes saadud võidud, sobiv selleks, et tagada mängusõltuvuse vastase võitluse järjekindlus, kuna see maksuvabastus võib tegelikkuses ajendada tarbijaid osalema nendes hasartmängudes, millele võib seda vabastust kohaldada (vt selle kohta kohtuotsus komisjon vs. Hispaania, EU:C:2009:618, punkt 41).
47 Järelikult ei saa põhikohtuasjas arutusel olevat diskrimineerimist õigustada ELTL artikli 52 tähenduses.
48 Seega tuleb kõiki eelnenud kaalutlusi silmas pidades eelotsuse küsimusele vastata, et ELTL artikleid 52 ja 56 tuleb tõlgendada nii, et nende normidega on vastuolus liikmesriigi õigusnormid, mille kohaselt hasartmänguvõite, mis on saadud teistes liikmesriikides asuvatest hasartmänguasutustest, maksustatakse tulumaksuga, samas kui niisugune tulu on tulumaksust vabastatud, kui see pärineb selle liikmesriigi territooriumil asuvast hasartmänguasutusest.
49 Et põhikohtuasja poolte jaoks on käesolev menetlus eelotsusetaotluse esitanud kohtus pooleli oleva asja üks staadium, otsustab kohtukulude jaotuse siseriiklik kohus. Euroopa Kohtule seisukohtade esitamisega seotud kulusid, välja arvatud poolte kohtukulud, ei hüvitata.

matches: Kohus kohus kohus kohus kohus kohus Kohus kohus kohus Kohus kohus kohus Kohus Kohus Kohus


OÜ Saarde Kommunaal hankekorra kehtestamine – Riigi Teataja
OÜ Saarde Kommunaal hankekorra kehtestamine
OÜ Saarde Kommunaal hankekorra kehtestamine - sisukord
§ 4 Hankekomisjon
§ 5 Otseost
§ 6 Väikehange
§ 7 Lihthankemenetlus
§ 8 Sotsiaal- ja eriteenuste menetlus
§ 9 Riigihangete erandid
§ 10 Riigihanke hankemenetluse korraldamine
§ 11 Ideekonkurss
§ 12 Ühe pakkujaga raamlepingu puhul hankelepingute sõlmimine
§ 13 Mitme pakkujaga raamlepingu puhul hankelepingute sõlmimine
§ 14 Riigihanke dokumenteerimine
§ 15 Lepingu täitmise järelevalve
RT IV, 18.08.2017, 25
Vastu võetud 10.08.2017 nr 8
Määrus kehtestatakse „Riigihangete seaduse“ § 9 lg 2 ja lg 4 alusel.
(1) Käesolev hankekord (edaspidi ka „kord“) annab juhised OÜ Saarde Kommunaal (edaspidi ka „ettevõte“ ja/või „hankija“) riigihangete korraldamiseks, hanke- ja raamlepingute (edaspidi leping) sõlmimiseks ja lepingute täitmise järelevalveks.
(2) Ettevõte lähtub riigihangete läbiviimisel ja lepingute sõlmimisel riigihangete seadusest (edaspidi RHS), RHS-i alusel kehtestatud õigusaktidest ning käesolevast korrast.
(3) Võrgustiku valdkonna piirmäärasid kohaldab hankija juhul, kui hankelepingu peamine eesmärk on seotud tema tegevusega RHS § 146-152 nimetatud võrgustiku valdkonnas.
(4) Väljaspool võrgustiku valdkonda tegutsemise piirmäärasid kohaldab hankija juhul, kui hankelepingu peamine eesmärk ei ole seotud tema tegevusega RHS § 146-152 nimetatud võrgustiku valdkonnas.
(5) Eesti Vee-ettevõtete Liidu (edaspidi ka „EVEL“) poolt korraldatavate ühishangete puhul, kus ettevõte on andnud nõusoleku osalemiseks, tagab ettevõte juhthankija või EVEL-i poolt määratud tähtajaks riigihanke korraldamiseks vajamineva lähteinfo ja volikirja esitamise, lepingu täitmise mahtude kohta andmete õigeaegse esitamise ning riigihanke korraldustasu maksmise.
(6) Kõik korras näidatud maksumused on ilma käibemaksuta.
(1) Hangete planeerimisel ja läbiviimisel lähtutakse põhimõttest, mille kohaselt samalaadsed või funktsionaalselt koostoimivad asjad, teenused või ehitustööd tellitakse ühtse hankena nii, et kaetud on kogu ettevõtte vajadus.
(2) Asjade ostmiseks ja teenuste või ehitustööde tellimiseks koostatakse igaks majandusaastaks hankeplaan, mis kinnitatakse juhatuse liikme poolt hiljemalt 1. veebruariks ja avaldatakse koheselt ettevõtte veebilehel.
(3) Hankeplaan koostatakse ettevõttesisese riigihangete alase töökorralduse paremaks tagamiseks ja selle muutmine toimub vastavalt tekkinud vajadusele. Erakorralisi hankeid teostatakse plaaniväliselt vastavalt vajadusele.
(4) Hankeplaan peab sisaldama asjade ja teenuste hankeid alates 30 000 eurost ning ehitustööde hankeid alates 60 000 eurost.
(5) Hankeplaani õigeaegse koostamise eest vastutab juhatuse liige.
(6) Hankeplaani märgitakse:
2) riigihanke menetlusliik;
3) riigihankega alustamise aeg kuu täpsusega;
4) eeldatav lepingu sõlmimise aeg kuu täpsusega;
5) eeldatav lepingu täitmise tähtaeg;
6) riigihanke eest vastutava isiku ees- ja perekonnanimi;
(1) Riigihanke eest vastutav isik (edaspidi ka „ vastutav isik“) on ettevõtte töötaja, kelle vastutusalasse hankeobjekt kuulub.
1) veendub enne tehingu teostamist eelarvevahendite olemasolus kooskõlastades hanke läbiviimise eelarve eest vastutava isikuga;
2) koostab riigihanke objekti tehnilise kirjelduse või hankedokumendid;
3) jälgib, et läbi viidava riigihankega oleks kaetud kogu ettevõtte vajadus vastava objekti ostmisel ja teostab sellest lähtuvalt õige riigihanke liigi valiku;
4) teeb riigihanke väljakuulutamiseks vajalikud toimingud;
5) teeb õigeaegselt RHS-st tulenevad toimingud ja kanded riigihangete registris (sh sisestab hanketeate, hanke alusdokumendid, riigihanke lõppemise teate, hankelepingu lõppemise teate jms), kui ei ole teisiti kokku lepitud;
6) korraldab hanke alusdokumentide väljastamise ning pakkumuste taotluste vastuvõtmise;
7) vastutab RHS-s sätestatud tähtaegadest kinnipidamise eest;
8) vastab pakkujate ja taotlejate poolt esitatud küsimustele ning selgitustaotlustele;
9) korraldab pakkujate ja taotlejate kvalifikatsiooni, kõrvaldamise aluste ja pakkumuste vastavuse kontrollimise ning pakkumuste hindamise. Kui riigihanke läbiviimiseks on moodustatud komisjon, siis teeb seda koostöös komisjoni liikmetega;
10) juhib taotlejatega peetavat dialoogi ja pakkujatega peetavaid läbirääkimisi, allkirjastab dialoogi ja läbirääkimiste protokollid;
11) vormistab protokollid, märgukirjad ja otsuste eelnõud;
12) teavitab taotlejaid ja pakkujaid hankija otsustest;
13) korraldab riigihanke käigus loodud ja saadud dokumentatsiooni süstematiseerimise ja säilitamise;
14) jälgib lepingu korrektset täitmist, kui konkreetse riigihanke puhul pole teisiti sätestatud;
15) tagab, et ta pole ühegi riigihankes pakkumuse esitanud pakkujaga seotud viisil, mis on käsitletav konkurentsi kahjustava huvide konfliktina või toimingupiirangute rikkumisena. Vastava olukorra tekkimisel on vastutaval isikul kohustus taandada antud isik riigihankes otsuste tegemise protsessist.
(1) Asjade ostmiseks, teenuste ja ehitustööde tellimiseks alates lihthanke piirmäärast moodustatakse hankekomisjon (edaspidi komisjon), kui käesolev kord ei sätesta konkreetse riigihanke liigi puhul teisiti.
(2) Alla lihthanke piirmäära jääva eeldatava maksumusega hanke korral moodustatakse komisjon vajadusel.
(3) Komisjoni moodustamise konkreetse hanke korraldamiseks otsustab juhatuse liige käskkirjaga, millega määratakse komisjoni liikmete arv ja koosseis (sh. esimees). Komisjon võib erandina olla üheliikmeline juhul, kui hange korraldatakse e-menetlusena Riigihangete Registris.
(4) Arvestades konkreetse riigihanke spetsiifikat, on komisjonil õigus kaasata oma töösse vastava valdkonna eriteadmistega isikuid.
(5) Komisjoni juhib ja komisjoni liikmete vahelist infovahetust korraldab komisjoni esimees või tema poolt määratud isik.
(6) Kõik komisjoni poolt riigihankes tehtavad otsused protokollitakse ja otsused peavad olema põhjendatud.
(7) Komisjon on otsustusvõimeline, kui otsustamisel osaleb üle poolte komisjoni liikmetest ja otsuseid tehakse lihthäälte enamuse alusel. Kui hääled jagunevad võrdselt, on otsustavaks komisjoni esimehe hääl. Komisjoni liikmel on õigus jääda eriarvamusele. Eriarvamus vormistatakse kirjalikult.
(8) Komisjonil on riigihanke läbiviimisel järgmised ülesanded:
1) vajadusel hankedokumentide ettevalmistamine;
2) RHS-s ette nähtud juhtudel laekunud pakkumuste avamine;
3) pakkujate kvalifikatsiooni ja kõrvaldamise aluste kontrollimine, pakkumuste vastavuse kontrollimine, pakkumuste hindamine ning juhatuse liige vastavate otsuste kinnitamise ettepaneku tegemine;
4) seisukoha andmine muudes riigihankega seotud küsimustes.
§ 5. Otseost
(1) Otseost on soetus, mille eeldatav maksumus on asjade ja teenuste puhul väiksem kui 15 000 eurot, ehitustööde puhul väiksem kui 30 000 eurot, eriteenuste puhul väiksem kui 30 000 eurot ning sotsiaalteenuste puhul väiksem kui 50 000 eurot.
(2) Otseostu korral kohaldatakse RHS §-s 3 sätestatud üldpõhimõtteid selliselt, et ostu läbiviimise protsess toimuks võimalikult efektiivselt, ehk ettevõttele kaasneks võimalikult väike aja-, raha- ja tööjõukulu. See tähendab, et kui ilma pakkumusi võrdlemata suudetakse hanke tulemus saavutada ettevõtte jaoks mõistliku hinna ja kvaliteedi suhtega, siis ei ole vastutaval isikul kohustust võrdlevaid pakkumusi võtta.
(3) Otseostu läbiviimise, dokumenteerimise ja lepingu täitmise järelevalve korraldab vastutav isik, kui konkreetse riigihanke puhul pole teisiti sätestatud.
(4) Otseostuga seonduv dokumentatsioon peab sisaldama:
1) pakkumuste võtmise korral pakkumusi (hinnapäringuid);
2) kirjalikku lepingut (alates 20 000 eurost);
3) arvet (va eraisiku käest ostmisel);
4) vastuvõtu akti (kui hankeobjekti spetsiifikast tulenevalt on vajalik).
1) väljaspool võrgustiku sektori valdkonda tegutsemisel riigihange, mille lepingu eeldatav maksumus on asjade ja teenuste puhul vähemalt 15 000 eurot, kuid väiksem kui 30 000 eurot, ehitustööde puhul vähemalt 30 000 eurot, kuid väiksem kui 60 000 eurot, eriteenuste puhul vähemalt 30 000 eurot, kuid väiksem kui 60 000 eurot ning sotsiaalteenuste puhul vähemalt 50 000 eurot, kuid väiksem kui 300 000 eurot;
2) võrgustiku sektori valdkonnas tegutsemisel riigihange, mille lepingu eeldatav maksumus on asjade ja teenuste puhul vähemalt 30 000 eurot, kuid väiksem kui 60 000 eurot, ehitustööde puhul vähemalt 60 000 eurot, kuid väiksem kui 150 000 eurot.
(2) Väikehanke läbiviimise, dokumenteerimise ja lepingu täitmise järelevalve korraldab vastutav isik, kui konkreetse riigihanke puhul pole teisiti sätestatud.
(3) Väikehanke läbiviimisel tagatakse RHS §-s 3 sätestatud üldpõhimõtetest kinnipidamine selliselt, et riigihanke eesmärk saavutatakse mõistlike kulutustega, tagades konkurentsi olemasolu korral erinevate pakkumuste võrdlemise teel parima võimaliku hinna ja kvaliteedi suhte.
(4) Väikehanke dokumentatsioon peab sisaldama vähemalt:
1) pakkumust või pakkumusi;
2) juhatuse liikme poolt kinnitatud protokolli. Protokollis antakse ülevaade saadud pakkumustest ning põhjustest, miks tehakse ettepanek konkreetse pakkujaga lepingu sõlmimiseks või pakkumuste tagasilükkamiseks. Juhul kui pakkumus küsitakse ühelt isikult, tuleb protokollis selgitada vastavaid põhjuseid;
3) kirjalikku lepingut, kui ostu maksumus on vähemalt 20 000 eurot;
4) riigihankes pakkujatega toimunud kirjavahetust.
(5) Väikehanke lepingute muutmisel tuleb tagada, et ei rikutaks RHS-s sätestatud korda, sealhulgas ei võetaks ettevõttele lepingu muutmise raames täiendavaid rahalisi kohutusi, mis suurendaksid lepingu eeldatavat maksumust üle lõikes 1 nimetatud väikehanke ülemmäära.
§ 7. Lihthankemenetlus
(1) Lihthankemenetlus on:
1) väljaspool võrgustiku sektori valdkonda tegutsemisel riigihange, mille lepingu eeldatav maksumus on asjade ja teenuste puhul vähemalt 30 000 eurot, kuid väiksem kui 60 000 eurot, ehitustööde puhul vähemalt 60 000 eurot, kuid väiksem kui 150 000 eurot;
2) võrgustiku sektori valdkonnas tegutsemisel riigihange, mille lepingu eeldatav maksumus on asjade ja teenuste puhul vähemalt 60 000 eurot, kuid väiksem kui 418 000 eurot ja ehitustööde puhul vähemalt 150 000 eurot, kuid väiksem kui 5 225 000 eurot.
(2) Lihthankemenetluse läbiviimise, dokumenteerimise ja lepingu täitmise järelevalve korraldab riigihanke eest vastutav isik, kui konkreetse riigihanke puhul pole teisiti sätestatud.
(3) Lihthankemenetluse korraldamise otsustab juhatuse liige käskkirjaga ning moodustatakse hankekomisjon.
(4) Lihthankemenetlus on õigus korraldada väljakuulutamiseta läbirääkimistega hankemenetlusena RHS § 125 lg 3 sätestatud tingimustel.
(5) Lihthankemenetluse läbiviimisel kohaldatakse RHS § 125 kehtestatud korda, sealhulgas:
2) määratakse lihthankemenetluse alusdokumentides riigihanke läbiviimise kord ja tingimused;
3) kui lihthankemenetluse käigus soovitakse pidada läbirääkimisi või soovitakse lihthankemenetlust läbi viia järjestikuste etappidena, sätestatakse riigihanke alusdokumentides vastav võimalus ja tingimused;
4) lihthankemenetluse läbiviimine toimub üldjuhul e-riigihangete keskkonnas, kui ei esine põhjendatud vajadust riigihanget muul viisil läbi viia;
5) lihthankemenetluse alustamiseks esitatakse riigihangete registrile avaldamiseks lihthankemenetluse hanketeade (välja arvatud lihthankemenetluse korraldamisel väljakuulutamiseta läbirääkimistega hankemenetlusena) ning pakkumuste esitamiseks määratakse mõistlik tähtaeg, mis ei tohi olla asjade ja teenuste puhul lühem kui 5 tööpäeva ja ehitustööde puhul lühem kui 15 päeva;
6) riigihanke protokoll kinnitatakse juhatuse liikme poolt;
7) kontrollitakse enne lepingu sõlmimist ettevõtjal RHS § 95 lg 1 sätestatud kõrvaldamise aluste puudumist;
8) hankelepingu sõlmimiseks ei anta nõustumust enne 5 tööpäeva möödumist pakkumuse edukaks tunnistamise otsuse või hankelepingu sõlmimise kohta teate esitamisest;
9) pakkujaga sõlmitakse kirjalik leping. Lepingu sõlmimisel lähtutakse RHS § 120 lg 1, 3-5 ja lepingu muutmisel RHS § 123;
10) tagatakse hankimise protsessi dokumenteerimine vastavalt korra lõikele 6;
11) teatatakse lihthankemenetluse lõppemisest Riigihangete registrile RHS § 83 sätestatud korras. Õigeaegse teatamise korraldab vastutav isik.
(6) Lihthankemenetluse dokumentatsioon peab sisaldama vähemalt:
1) riigihanke korraldamise käskkirja ja tingimusi:
2) pakkumust või pakkumusi;
3) juhatuse liikme poolt kinnitatud lihthankemenetluse protokolli;
4) kõrvaldamise aluste kontrollimist tõendavat dokumentatsiooni;
5) kirjalikku lepingut;
6) riigihankes pakkujatega toimunud kirjavahetust.
§ 8. Sotsiaal- ja eriteenuste menetlus
(1) Sotsiaal- ja eriteenuste erimenetlus on riigihange, mis korraldatakse direktiivi 2014/24/EL XIV lisas nimetatud sotsiaal- või eriteenuste tellimiseks ja mille hankelepingu eeldatav maksumus on eriteenuste puhul vähemalt 60 000 eurot ja sotsiaalteenuste puhul vähemalt 300 000 eurot.
(2) Sotsiaal- ja eriteenuste riigihanke läbiviimise, dokumenteerimise ja lepingu täitmise järelevalve korraldab riigihanke eest vastutav isik, kui konkreetse riigihanke puhul pole teisiti sätestatud.
(3) Sotsiaal- ja eriteenuste riigihanke korraldamise otsustab juhatuse liige käskkirjaga ning moodustatakse hankekomisjon.
(4) Sotsiaal- ja eriteenuste riigihange on õigus korraldada väljakuulutamiseta läbirääkimistega hankemenetlusena RHS § 126 lg 6 sätestatud tingimustel.
(5) Kui hankija korraldab sotsiaal- ja eriteenuste erimenetluse avatud, piiratud, konkurentsipõhise läbirääkimistega hankemenetlusena, innovatsioonipartnerlusena, võistleva dialoogina või ideekonkursina, kohaldab ta vastava menetluse kohta RHS-s sätestatud korda.
(6) Sotsiaal- ja eriteenuste riigihanke läbiviimisel kohaldatakse RHS § 126 kehtestatud korda, sealhulgas:
1) RHS §-s 3 sätestatud üldpõhimõtteid kohaldatakse selliselt, et riigihankes tagatakse ettevõtte vajadustele parim võimalik tulemus ning arvestades sotsiaal- ja eriteenuste eripärasid (sealhulgas võib arvesse võtta teenuste kvaliteedi, katkematuse, ligipääsetavuse, taskukohasuse, kättesaadavuse ja terviklikkuse tagamise kaalutlusi, erinevate kasutajagruppide, sealhulgas ebasoodsas olukorras olevate isikute erivajadusi, kasutajate kaasamist ja innovatsiooni);
2) määratakse riigihanke alusdokumentides riigihanke läbiviimise kord ja tingimused;
3) sotsiaal- ja eriteenuste alustamiseks esitatakse Riigihangete registrile avaldamiseks hanketeade või eelteade (välja arvatud sotsiaal- ja eriteenuste riigihanke korraldamisel väljakuulutamiseta läbirääkimistega hankemenetlusena) ning pakkumuste esitamiseks määratakse mõistlik tähtaeg. Menetluse alustamisel eelteatega kohaldatakse RHS § 126 lg 5 sätestatud korda;
4) riigihanke protokoll kinnitatakse juhatuse liikme poolt;
5) kontrollitakse enne lepingu sõlmimist ettevõtjal RHS § 95 lg 1 sätestatud kõrvaldamise aluste puudumist;
6) pakkujaga sõlmitakse kirjalik leping. Enne hankelepingu sõlmimist kohaldatakse RHS § 120 sätestatud ooteaega ja teisi nimetatud paragrahvis sätestatud lepingu sõlmimise nõudeid. Lepingu muutmisel lähtutakse RHS § 123;
7) tagatakse hankimise protsessi dokumenteerimine vastavalt korra lõikele 7;
8) teatatakse riigihanke lõppemisest Riigihangete registrile RHS § 83 sätestatud korras. Hankija võib koguda ja edastada hankelepingu sõlmimise teated ühe kvartali jooksul sõlmitud hankelepingute kohta korraga. Selliselt kogutud teated edastatakse 30 päeva jooksul sama kvartali lõppemise kuupäevast alates. Õigeaegse teatamise korraldab vastutav isik.
(7) Sotsiaal- ja eriteenuste erimenetluse dokumentatsioon peab sisaldama vähemalt:
1) riigihanke korraldamise käskkirja ja tingimusi;
3) juhatuse liikme poolt kinnitatud hanke protokolli;
§ 9. Riigihangete erandid
(1) Riigihangete eranditeks on RHS § 11, 12 ja võrgustiku valdkonnas tegutsemisel RHS § 153 nimetud objektid, mille hankimisel ei ole vaja RHS-s sätestatud korda järgida. Samuti ei ole kohustust järgida käesoleva korra nõudeid, välja arvatud käesolevas paragrahvis sätestatu.
(2) Enne riigihanke erandi alla kuuluva objekti hankimist on vastutaval isikul kohustus kooskõlastada läbi viidavad menetlustoimingud (mitme pakkumuse võtmise vajadus, komisjoni moodustamise vajadus jms) ettevõtte juhatuse liikmega.
§ 10. Riigihanke hankemenetluse korraldamine
(1) Hankemenetlus on:
1) väljaspool võrgustiku sektori valdkonda tegutsemisel riigihange, mille lepingu eeldatav maksumus on asjade ja teenuste puhul vähemalt 60 000 eurot ja ehitustööde puhul vähemalt 150 000 eurot;
2) võrgustiku sektori valdkonnas tegutsemisel riigihange, mille lepingu eeldatav maksumus on asjade ja teenuste puhul vähemalt 418 000 eurot ja ehitustööde puhul vähemalt 5 225 000 eurot.
(2) Hankemenetluse läbiviimise, dokumenteerimise ja lepingu täitmise järelevalve korraldab riigihanke eest vastutav isik, kui konkreetse riigihanke puhul pole teisiti sätestatud.
(3) Hankemenetluse korraldamise otsustab juhatuse liige käskkirjaga ning moodustatakse hankekomisjon.
(4) Hankemenetlus viiakse läbi peale käskkirja allkirjastamist vastavalt RHS-s konkreetsele hankemenetlusele sätestatud nõuetele, sealhulgas:
1) väljaspool võrgustikuvõrgustiku sektori valdkonda hankelepingu sõlmimisel kohaldab hankija RHS 2. peatükis sätestatud hankemenetluse läbiviimise korda;
2) võrgustiku sektori valdkonnas hankelepingu sõlmimisel kohaldab hankija RHS 5. peatükis sätestatud hankemenetluse läbiviimise korda;
3) hankemenetluse läbiviimine toimub üldjuhul e-riigihangete keskkonnas, kui ei esine põhjendatud vajadust riigihanget muul viisil läbi viia;
4) määratakse hanke alusdokumentides riigihanke läbiviimise kord ja tingimused;
5) hankemenetluse ajal toimuv suhtlemine ettevõtjaga, taotlejaga või pakkujaga peab toimuma vähemalt kirjalikku taasesitamist võimaldavas vormis. Selline suhtlemise vorm ei ole nõutav, kui nimetatud isikutele edastatakse informatsiooni, mis ei sea menetluses osalevat isikut võrreldes teiste isikutega eelisseisu (seaduse selgitamine, menetluse hetkeseisust teavitamine vms);
6) hankemenetluses tehtavad otsused kinnitab juhatuse liige käskkirjaga. Käskkirjas tuleb kajastada:
7) pakkujaga sõlmitakse kirjalik leping. Lepingu sõlmimisel lähtutakse RHS § 120 ja lepingu muutmisel RHS § 123;
8) teatatakse hankemenetluse ja hankelepingu lõppemisest Riigihangete registrile RHS § 83 sätestatud korras. Õigeaegse teatamise korraldab vastutav isik;
9) tagatakse hankimise protsessi dokumenteerimine vastavalt RHS-le ja käesolevale korrale.
§ 11. Ideekonkurss
(1) Ideekonkurssi läbiviimisel, mille eeldatav maksumus on:
1) vähemalt 15 000 eurot, kuid väiksem kui 60 000 eurot, kohaldatakse RHS §-s 3 sätestatud üldpõhimõtteid selliselt, et riigihankes tagatakse ettevõtte vajadustele parim võimalik tulemus. Kui hankeobjekti spetsiifilisus seda võimaldab, siis konkurentsi olemasolu korral saavutatakse riigihanke tulemus erinevate ideekavandite võrdlemise teel.
2) vähemalt 60 000 eurot, kohaldatakse RHS 3. peatüki 3. jaos sätestatud korda.
(2) Ideekonkursi läbiviimise, dokumenteerimise ja lepingu täitmise järelevalve korraldab riigihanke eest vastutav isik, kui konkreetse riigihanke puhul pole teisiti sätestatud.
(3) Ideekonkursi läbiviimisel, mille eeldatav maksumus on vähemalt 60 000 eurot, kohaldatakse RHS 3. peatüki 3. jaos kehtestatud korda, sealhulgas:
1) Ideekonkursi korraldamise otsustab juhatuse liige käskkirjaga. Käskkirjas tuleb kajastada vähemalt:
1.1) ideekonkursi objekt;
1.2) vastutav isik;
1.3) žürii koosseis;
1.4) ideekonkursi alusdokumentide kinnitamine (käskkirja lisa).
2) Ideekonkursi alustamiseks esitatakse registrile ideekonkursi teade.
3) Žürii protokollis peab sisalduma vähemalt:
3.1) ideekonkursil osalenud isikute nimed ja paremusjärjestus;
3.2) vajadusel osalejate makstavad osalustasud;
3.3) võitja(te)le antavad auhinnad;
3.4) žürii liikmete märkused.
4) Esitatakse 30 päeva jooksul pärast ideekonkursi võitja väljakuulutamist Riigihangete registrile ideekonkursi tulemused. Kui konkursi tulemustega seotud teabe avaldamine võib takistada seaduse kohaldamist, olla vastuolus üldiste huvidega või kahjustada vastava osaleja õigustatud ärihuve või konkurentsi teenuse osutajate vahel, võib sellise teabe avaldamata jätta lõppemisest. Õigeaegse teatamise korraldab vastutav isik.
(4) Ideekonkursi dokumentatsioon peab sisaldama vähemalt:
1) ideekonkursi korraldamise käskkirja ja ideekonkursi alusdokumente:
2) ideekavandeid;
3) juhatuse liikme poolt kinnitatud protokolli;
4) kirjalikku lepingut;
5) ideekonkursi raames konkursis osalejatega toimunud kirjavahetust.
§ 12. Ühe pakkujaga raamlepingu puhul hankelepingute sõlmimine
(1) Ühe pakkujaga raamlepingus, toimub hankelepingute sõlmimine kooskõlas RHS § 30.
(2) Ühe pakkujaga raamlepingus, mille kõik tingimused on sätestatud, toimub hankelepingute sõlmimine raamlepingus sätestatud tingimuste alusel.
(3) Ühe pakkujaga raamlepingus, milles kõik hankelepingu sõlmimise tingimused ei ole sätestatud, peetakse vajadusel hankelepingute sõlmimiseks pakkujaga läbirääkimisi ning palutakse pakkujal vajaduse korral pakkumust täiendada.
(4) Hankelepingute sõlmimise dokumentatsioon sisaldama vähemalt:
1) pakkujaga läbirääkimiste pidamisel kirjavahetust pakkujaga ja/või läbirääkimiste protokolli;
2) pakkumust (kui palutakse pakkujal esialgset pakkumust täpsustada);
3) kirjalikku lepingut, kui ostu maksumus on vähemalt 20 000 eurot.
(5) Ühe pakkujaga raamlepingu alusel hankelepingute sõlmimise, dokumenteerimise ja hankelepingu täitmise järelevalve korraldab vastutav isik, kui konkreetse riigihanke puhul pole teisiti sätestatud.
§ 13. Mitme pakkujaga raamlepingu puhul hankelepingute sõlmimine
(1) Mitme pakkujaga raamlepingus, toimub hankelepingute sõlmimine kooskõlas RHS § 30.
(2) Mitme pakkujaga raamlepingus, milles on kõik hankelepingu sõlmimise tingimused sätestatud, saab hankelepingu sõlmimiseks valida järgmiste võimaluste vahel:
1) hankeleping sõlmitakse raamlepingus sätestatud tingimuste kohaselt minikonkurssi korraldamata;
2) hankeleping sõlmitakse osaliselt raamlepingu tingimuste ja osaliselt minikonkursi tulemuste alusel vastavalt RHS § 30 lg 7.
(3) Hankija võib punktis 59 nimetatud raamlepingus sätestada hankelepingu sõlmimise tingimuse, mille kohaselt võib hankija sõlmida hankelepingu raamlepingu pooleks oleva vabalt valitud pakkujaga eeldusel, et nende hankelepingute kogumaksumus ei ületa 20 protsenti kogu raamlepingu maksumusest ja iga sellise hankelepingu maksumus on väiksem kui riigihanke piirmäär.
(4) Mitme pakkujaga raamlepingus, milles on kõik hankelepingu sõlmimise tingimused ei ole sätestatud, tuleb hankelepingu sõlmimiseks läbi viia minikonkurss.
(5) Minikonkurss korraldatakse RHS § 30 lg 9 alusel ja minikonkursi dokumentatsioon peab sisaldama vähemalt:
1) juhatuse liikme käskkirja, millega otsustatakse minikonkursi korraldamine (hankelepingu eeldatav maksumus vähemalt 60 000 eurot);
2) minikonkursi tingimusi, mis sisaldab vähemalt:
2.1) hankija ja vastutava isiku kontaktandmeid;
2.2) hankeobjekti nimetust ja tehnilist kirjeldust;
2.3) pakkumuse esitamise viisi ja tähtaega;
2.4) hankelepingu täitmise tähtaega;
2.5) hindamiskriteeriumeid;
2.6) vajadusel maksetingimusi ning kõikide pakkumuste tagasilükkamise tingimusi;
2.7) vajadusel lähtuvalt hanke iseloomust rakendatavaid sanktsioone (viivis ja leppetrahv) või lepingu projekti.
3) pakkumust või pakkumusi;
4) juhatuse liikme poolt kinnitatud protokolli (eeldatav maksumus vähemalt 60 000 eurot);
5) kirjalikku lepingut, kui ostu maksumus on vähemalt 20 000 eurot;
6) minikonkursis pakkujatega toimunud kirjavahetust.
(6) Mitme pakkujaga raamlepingu alusel hankelepingute sõlmimise, dokumenteerimise ja hankelepingu täitmise järelevalve korraldab vastutav isik, kui konkreetse riigihanke puhul pole teisiti sätestatud.
§ 14. Riigihanke dokumenteerimine
(1) Riigihanke eest vastutav isik jälgib, et kõik asjaomase riigihanke käigus kuni lepingu sõlmimiseni saadud ja loodud dokumendid (sh hanke alusdokumendid, käskkirjad, saabunud pakkumused, riigihanke protokollid koos lisadega, kirjad ja e-kirjad, teated, märgukirjad jms) oleks säilitatud vastavalt ettevõtte dokumendihalduse reeglitele.
(2) Kui riigihange on läbi viidud e-riigihangete keskkonnas, siis nimetatud keskkonnas saadud ja loodud dokumente ettevõtte dokumendihaldussüsteemis eraldi ei säilitata, need säilitatakse e- riigihangete keskkonnas.
(3) Riigihankes esitatud pakkumus on konfidentsiaalne ja pakkumuses kajastuvat infot tohib avalikustada ainult RHS-s sätestatud juhtudel ja ulatuses.
§ 15. Lepingu täitmise järelevalve
(1) Lepingu täitmise eest vastutav isik hoolitseb lepingust tulenevate ettevõtte kohustuste täitmise ja lepingu täitmise järelevalve eest.
(2) Lepingu täitmise järelevalve tähendab pidevat kontrolli selle üle, kas lepingu pooled täidavad enda kohustusi nõuetekohaselt. Muuhulgas jälgitakse lepingu tähtaegadest kinnipidamist, üle antavate objekti kogust ja kvaliteeti, pretensioonide esitamise tähtaegsust, vigade tekkimist, garantii kehtivuse ajal pretensioonide esitamist jms.
(3) Vajadusel algatatakse lepingu muutmine või lõpetamine. Lepingu muutmisel tuleb arvestada vastavale riigihanke liigile kehtestatud RHS §-s 123 sätestatud lepingu muutmise piirangutega.
(4) Juhul kui lepingu täitmise eest vastutaval isikul on teisele poolele pretensioone lepingu täitmise osas, konsulteerib ta enne pretensiooni esitamist ettevõtte juhtkonnaga. Pretensioonid tuleb esitada kirjalikult. Pretensioonide esitamise õigus on olenevalt lepingus sätestatust kas lepingu allkirjastajal või lepingus märgitud kontaktisikul.
(5) Lepingu täitmise järelevalve lõpeb lepingu kehtivusaja lõppemisel. Juhul kui lepingus on kokku lepitud garantiis, lõpeb lepingu täitmise järelevalve garantii kehtivusaja lõppemisega.