Huvitegevuse kulude hüvitamise kord – Riigi Teataja
Huvitegevuse kulude hüvitamise kord
Huvitegevuse kulude hüvitamise kord - sisukord
§ 3 Kulude hüvitamise põhimõtted
§ 4 Hüvitatavad kulud
§ 5 Kulude hüvitamise eeldused
§ 6 Kulude hüvitamise ulatus
§ 7 Kulude hüvitamine
RT IV, 25.11.2017, 7
Vastu võetud 22.11.2017 nr 11
Määrus kehtestatakse „Kohaliku omavalitsuse korralduse seaduse” § 30 lg 1 p 4, noorsootöö seaduse § 151 lg4 ja § 152 lg 1, Varbla Vallavolikogu 11.10.2017.a otsuse nr 126 „Noorsootöö seaduses sätestatud ülesannete delegeerimine“ alusel.
Hanila Vallavolikogu 7.12.2016 otsuse nr 99 „Taotlus haldusterritoriaalse korralduse muutmiseks“, Koonga Vallavolikogu 8.12.2016 otsuse nr 144 „Taotlus haldusterritoriaalse korralduse muutmiseks“, Lihula Vallavolikogu 8.12.2016 otsuse nr 56 „Taotlus haldusterritoriaalse korralduse muutmiseks“, Varbla Vallavolikogu 21.12.2016 otsuse nr 94 „Taotlus haldusterritoriaalse korralduse muutmiseks“ ning Vabariigi Valitsuse 12.01.2017 määruse nr 10 „Hanila valla, Koonga valla, Lihula valla ja Varbla valla osas haldusterritoriaalse korralduse ja Vabariigi Valitsuse 3. aprilli 1995. a määruse nr 159 „Eesti territooriumi haldusüksuste nimistu kinnitamine” muutmine“ alusel moodustati Hanila valla, Lihula valla, Koonga valla ja Varbla valla ühinemise tulemusena uus kohaliku omavalitsuse üksus nimega Lääneranna vald.
ETHS § 9² sätestab, et haldusterritoriaalse korralduse muutmise tulemusena moodustuval kohaliku omavalitsuse üksusel tekib õigusvõime kohaliku omavalitsuse volikogu valimiste tulemuste väljakuulutamise päeval (lg 1). Sama paragrahvi lg 2 sätestab, et ühinemise tulemusena kohaliku omavalitsuse üksuse moodustamisel ühinev kohaliku omavalitsuse üksus kui avalik-õiguslik juriidiline isik lõpeb ning ühinemise tulemusena moodustunud kohaliku omavalitsuse üksus on ühinenud kohaliku omavalitsuse üksuste üldõigusjärglane. Lääneranna valla õigusvõime tekkis vastavalt Lääneranna valla valimistulemuste väljakuulutamisele 24.10.2017.
ETHS § 141 lg 12 sätestab, et pärast haldusterritoriaalse korralduse muutmise tulemusena ühinemise teel uue kohaliku omavalitsuse üksuse kui avalik-õigusliku juriidilise isiku moodustumist viiakse kõik ühinenud kohaliku omavalitsuse üksuste senised täitevorganid ning ametiasutused ja ametiasutuste hallatavad asutused üle moodustunud kohaliku omavalitsuse üksuse koosseisu.
ETHS § 14¹ lg 4¹ alusel kehtivad ühinenud kohaliku omavalitsuse üksuste õigusaktid kuni haldusterritoriaalse korralduse muutmise tulemusena moodustunud kohaliku omavalitsuse üksuse õigusaktide kehtestamiseni selle kohaliku omavalitsuse üksuse territooriumil, kus need valdade ja linnade ühinemiseni kehtisid. Sama paragrahvi lg 45 kohaselt kuni haldusterritoriaalse korralduse muutmise tulemusena moodustunud kohaliku omavalitsuse üksuse valla või linna põhimääruse kehtestamiseni võib moodustunud kohaliku omavalitsuse üksus kasutada ühinemislepingus kokkulepitud ühinenud valla või linna sümboolikat. Hanila valla, Koonga valla, Lihula valla ja Varbla valla ühinemislepingu punkti 4.6 (Varbla Vallavolikogu 21.12.2016.a otsus nr 93 „Hanila valla, Koonga valla, Lihula valla ja Varbla valla ühinemislepingu kinnitamine“) alusel jäävad Lääneranna valla sümboolika kinnitamiseni kasutusse kõigi lepinguosaliste vapid ja lipud.
KOKS § 29 lg 3 sätestab, et pärast lahkumispalve esitamist täidab valla-või linnavalitsus oma ülesandeid ja tema volitused kehtivad kuni uue valitsuse ametisse kinnitamiseni.
Arvestades, et käesoleva haldusakti vastuvõtmise ajaks on Varbla valla senised täitevorganid ning ametiasutused üle viidud ühinemise tulemusena moodustatud uue Lääneranna valla koosseisu, mille vallavalitsust veel ametisse kinnitatud ei ole, on käesoleva haldusakti andjaks Lääneranna valla nimel Varbla Vallavalitsus.
(1) Määrusega (edaspidi kord) reguleeritakse Varbla vallale eraldatud täiendava huvihariduse ja huvitegevuse toetuse arvelt Varbla valla huvihariduse ja huvitegevuse kava alusel kulude hüvitamist 7-19.a laste ja noorte huvitegevuse kättesaadavust takistavate tegurite leevendamiseks.
(2) Korra eesmärk on parandada vallas elavate 7.-19.aastaste laste ja noorte huvidest lähtuva ning loovust arendava mitmekülgse, regulaarse ja juhendatud huvitegevuse kättesaadavust ning suurendada huvitegevuses sh huvihariduses osalejate osakaalu, vähendades erisusi, mis on tingitud laste ja noorte erivajadusest, perede erinevast toimetulekust ja muudest kitsaskohtadest.
(1) Korras kasutatakse mõisteid vastavuses noorte huvitegevuse toetussüsteemi kontseptsioonile.
1) Huviharidus on teadmiste, oskuste, vilumuste, väärtuste ja käitumisnormide kogum, mis on omandatud süsteemse juhendatud tegevuse käigus vaba tahte alusel tasemeõppest, täienduskoolitusest ja tööst vabal ajal ning mis loob võimalusi isiksuse mitmekülgseks arenguks. Huviharidus omandatakse huvihariduse seaduse alusel tegutsevas munitsipaalhuvikoolis või erahuvikoolis, mis on registreeritud Eesti Hariduse Infosüsteemis (s.h nt muusikakool, kuntsikool, spordikool) õppekavapõhiselt.
2) Huvikool on haridusasutus, mis tegutseb noorsootöö valdkonnas ning loob huvihariduse omandamise ja isiksuse mitmekülgse arengu, sealhulgas oma keele ja kultuuri viljelemise võimalused huvihariduse erinevates valdkondades.
3) Huvitegevus on süsteemne juhendatud tegelemine valitud huvialaga vaba tahte alusel tasemeõppest ja tööst vabal ajal süvendatud teadmiste ja oskuste omandamiseks eesmärgiga luua võimalused noore mitmekülgseks arenguks. Huvitegevus kuulub noorsootöö valdkonda ning toimub enamasti mitteformaalse õpe keskkonnas.
(2) Käesolev korras kasutatakse mõistet „huvitegevus“ nii huviharidust kui huvitegevust hõlmavas tähenduses.
§ 3. Kulude hüvitamise põhimõtted
(1) Kulude hüvitamisel eelistatud sihtrühmadeks on 7.-19. aastased:
1) puudega lapsed ja noored;
2) lapsed ja noored viimasel kuuel kuul toimetulekutoetust saanud perest või 4 ja enam alaealise lapsega perest või üksikvanemaga perest või perest, kus üks vanem on töötu.
§ 4. Hüvitatavad kulud
(1) Mitmekesisuse tagamiseks hüvitatakse huvitegevuse kulud järgmistes valdkondades:
1) kaunid kunstid;
2) ajaloo- ja kultuuriväärtused;
3) sport ja kehakultuur;
4) loodus- ja täppisteadused;
5) tehnoloogia.
(2) Hüvitatavate kulude liigid:
1) huvitegevuse osalustasud;
2) üleriigiliste ja rahvusvaheliste võistluste osalustasud ning üleriigilisteks ja rahvusvahelisteks võistlusteks võistlusvarustuse soetuskulud;
3) huvitegevuses osalemiseks hädavajalike individuaalsete vahendite soetuskulud.
§ 5. Kulude hüvitamise eeldused
(1) Huvitegevuse kulude osaline või täielik hüvitamine toimub eelarveliste vahendite olemasolu korral järgmistel tingimustel:
1) lapse ja tema ühe vanema või ühe eestkostja alaline elukoht või noore (alates 18. eluaastast) alaline elukoht on Eesti rahvastikuregistri järgselt valla territooriumil;
2) hüvitis parandab lastele ja noorele suunatud huvitegevuse kättesaadavust ja laiendab huvitegevuses osalejate ringi;
3) huvitegevuse harrastamine toimub ühe õppeaasta jooksul järjestikku vähemalt 5 kuu vältel vähemalt üks kord nädalas vähemalt üks akadeemiline tund;
4) huvitegevuse osalustasude hüvitist saab taotleda huvitegevuseks juhul kui puuduvad samal tasemel tasuta või väiksemate kuludega võimalused valla territooriumil;
5) teenuse osutaja on registreeritud vastavas riiklikus registris (Eesti Hariduse Infosüsteem, Eesti spordiregister, äriregister, mittetulundusühingute, sihtasutuste, riigi- ja kohaliku omavalitsuse asutuste riiklik register) ja tema suhtes ei ole algatatud pankroti- või likvideerimismenetlust.
§ 6. Kulude hüvitamise ulatus
(1) Ühele lapsele või noorele hüvitatakse kuni kahes huvitegevuses osalemisega seotud kulud. Arvestust peetakse ja kulusid kaetakse tegeliku osalemise järgi kuu põhiselt.
(2) Huvitegevuse kulude hüvitamise ulatus:
1) huvitegevuse kulu hüvitatakse kuni 75% ulatuses esimese huvitegevuse osalustasust ja kuni 50% ulatuses teise huvitegevuse osalustasust vastaval kalendriaastal;
2) üleriigiliste ja rahvusvaheliste võistluste osalustasu kuni 100% ulatuses kuni kahel korral vastaval kalendriaastal;
3) üleriigiliste ja rahvusvaheliste võistlustel vajaliku individuaalse võistlusvarustuse soetamiskulu kuni 50% ulatuses, kuid mitte rohkem kui 200 € vastaval kalendriaastal;
4) huvitegevuses osalemiseks hädavajalike individuaalsete vahendite soetamise kulude kuni 75% ulatuses, kuid mitte rohkem kui 150 € kalendriaastal.
(3) Eelistatud sihtrühmade puhul hüvitatakse kulud kuni 100% ulatuses vastavalt eelarvevahendite olemasolule ja lapse või noore huvidele ja vajadustele, s.h huvitegevuses osalemiseks hädavajalike individuaalsete vahendite soetamise kulude katteks kuni 300 € kalendriaastas.
(4) Hüvitamisele ei kuulu:
1) huvitegevuse osalustasu, kui kohapeal on kättesaadav valla eelarvest finantseeritud samal tasemel huvitegevuse võimalus osalustasuta või madalama osalustasuga.
§ 7. Kulude hüvitamine
(1) Vormikohane taotlus (lisa 1) esitatakse vallavalitsusele järgneva kuu 10. kuupäevaks.
(2) Taotlusele lisatakse treeningtasu, õppetasu, võistluste osalustasu maksmise aluseks olev või vahendi soetamist tõendav dokument (arve) ning maksmist tõendav dokument või nende koopiad ning huvitegevuse teenuse pakkuja kinnitus huvitegevuses osalemise kohta vastaval perioodil.
(3) Taotleja soovil menetluse kiirendamiseks esitakse vormikohane taotlus vallavalitsusele esimesel võimalusel. Kiirendatud menetluses kantakse hüvitis kulu tõendava dokumendi (arve) alusel huvitegevuse teenuse pakkuja või kauba müüja arvelduskontole.
(4) Taotluse vaatab läbi kolmeliikmeline huvitegevuse komisjon, mille koosseisu kuuluvad töö- ja ametikohajärgselt Varbla kooli direktor, Varbla valla piirkonnas sotsiaalvaldkonna eest vastutav ametnik ja arendustegevuse eest vastutav ametnik.
(5) Komisjon esitab vallavalitsusele põhjendatud ettepaneku taotluse rahuldamiseks või tagasilükkamiseks 5 tööpäeva jooksul taotluste esitamise tähtpäevast.
(6) Menetluse kiirendamiseks esitatud taotlused vaadatakse läbi 5. kuupäeval. Komisjoni põhjendatud ettepanek esitatakse vallavalitsusele samal päeval.
(7) Hüvitis määratakse või taotlus lükatakse tagasi vallavalitsuse korraldusega.
(8) Vallavalitsuse korralduse alusel kantakse hüvitis taotleja arvelduskontole 5 tööpäeva jooksul korralduse tegemisest. Kiirendatud menetluse korral kantakse kuluhüvitis huvitegevuse teenuse osutaja või kauba müüja arvelduskontole.
(1) Hüvitise taotleja on kohustatud viivitamatult, kuid mitte hiljem kui 5 tööpäeva jooksul pärast korralduse teatavaks tegemisest edastama vallavalitsusele info huvitegevuses osalemises s.h huvikoolis õppimise katkestamise kohta. Kuluhüvitise maksmine lõpetatakse katkestamisele järgnevast kuust.
(2) Huvitegevuse, sh huvikoolis õppimise kuluhüvitise maksmine lõpetatakse, kui taotleja või lapse või noore Eesti rahvastikuregistris registreeritud elukoht ei ole valla territooriumil.
(3) Vallavalitsusel on õigus nõuda hüvitis tagasi, kui hüvitise taotlemisel on esitatud valeandmeid või huvitegevuses osalemine on hüvitise perioodil katkestatud.
(4) Vallavalitsusel on õigus nõuda hüvitise saajalt teavet hüvitatava huvitegevuses osalemise kohta.
(5) Käesoleva korras sätestatud tingimuste rikkumise korral on vallavalitsusel õigus peatada hüvitise maksmine ning edaspidi keelduda huvitegevuse kulude hüvitamisest.
Lisa Huvitegevuse hüvitise taotluse vorm


RTL 2004, 83, 1322
Vastu võetud 07.06.2004 nr 114
Määrus kehtestatakse «Tulumaksuseaduse» (RT I 1999, 101, 903; 2001, 11, 49; 16, 69; 50, 283; 59, 359; 79, 480; 91, 544; 2002, 23, 131; 41, 253; 44, 284; 47, 297; 62, 377; 111, 662; 2003, 18, 105; 58, 387; 82, 549; 88, 587 ja 591; 2004, 36, 251; 37, 252; 45, 319) § 40 lõigete 5 ja 6, § 54 lõike 3, § 56 lõike 21, § 57 1 lõike 6, «Sotsiaalmaksuseaduse» (RT I 2000, 102, 675; 2001, 50, 285; 59, 359; 79, 480; 91, 544; 95, 587; 2002, 44, 284; 62, 377; 111, 662; 2003, 82, 549; 88, 587 ja 591; 2004, 37, 252) § 9 lõike 7, «Töötuskindlustuse seaduse» (RT I 2001, 59, 359; 82, 488; 2002, 44, 284; 57, 357; 61, 375; 89, 511; 111, 663; 2003, 17, 95; 88, 591) § 42 lõike 2 ning «Kogumispensionide seaduse» (RT I 2004, 37, 252) § 11 lõike 1 punktide 4 ja 5 alusel.
Rahandusministri 24. detsembri 2003. a määruses nr 107 ««Tulumaksuseadusest», «Sotsiaalmaksuseadusest», «Kogumispensionide seadusest» ja «Töötuskindlustuse seadusest» tulenevate deklaratsioonide ja tõendite vormide kinnitamine» (RTL 2004, 4, 45) tehakse järgmised muudatused:
1) määruse lisa 1 märkuste punktis 14, määruse lisa 2 märkuste punktides 15 ja 16, lisa 11 märkuste punktides 1 ja 9 asendatakse tekst «§ 10» tekstiga «§ 11»;
2) määruse lisa 1 märkuste punktis 15, määruse lisa 2 märkuste punktis 17, lisa 11 märkuste punktis 13 asendatakse tekst «§ 81 lõikele 1» tekstiga «§ 11 lõike 1 punktile 3»;
3) määruse lisa 3 märkuste punktist 4 ja määruse lisa 12 märkuste punktist 5 jäetakse välja tekst «10 – dividendid»;
4) määruse lisa 7 asendatakse käesoleva määruse lisa kohase lisaga 7;
5) määrust täiendatakse lisaga 71 «Vormi TSD lisa 6 tabelid 1–7»;
6) määruse lisa 8 asendatakse käesoleva määruse lisa kohase lisaga 8.
__________ aasta_________________ kuu
5. Residendist äriühingult saadud dividendilt arvutatud tulumaksu mahaarvamise õigus (tabel 4)
51. Mitteresidendist äriühingult saadud dividendilt tulumaksu mahaarvamine (tabel 5)
52. Mitteresidendilt saadud litsentsitasult kinnipeetud tulumaksu mahaarvamine (tabel 6)
rida 4 – rida 5 – rida 51 – rida 52 – rida 6 < 0 (negatiivne tulem plussmärgiga)
8. Korrigeeritud tasumisele kuuluv tulumaksu summa: rida 4 – rida 5 – rida 51 – rida 52 – rida 6 > 0 (positiivne tulem)
9. Korrigeeritud tagastamisele kuuluv tulumaks (tabel 7)
27. Tasumisele kuuluv tulumaks: rida 26 × 26/74 + rida 8 – rida 9 > 0
28. Tagastamisele kuuluv tulumaks: rida 26 × 26/74 + rida 8 – rida 9 < 0 (negatiivne tulem plussmärgiga)
1. Vormi TSD lisas 6 näidatakse kalendrikuul tehtud ettevõtlusega mitteseotud kulutused ja muud väljamaksed ning mitteresidendist juriidiline isik, kellel on Eestis registreeritud püsiv tegevuskoht («Tulumaksuseaduse» § 7) (edaspidi püsiv tegevuskoht) näitab kalendrikuul tehtud kasumieraldised vastavalt «Tulumaksuseaduse» §-dele 50–53, § 54 lõigetele 51–53 ja 6 ning § 61 lõikele 8.
2. Vormi TSD lisa 6 esitatakse koos selle kuu vormiga TSD, millal lisas 6 toodud väljamakseid ja kulutusi tehti, samuti «Tulumaksuseaduse» § 54 lõigetes 51–53 ja 6 nimetatud juhtudel.
– püsiv tegevuskoht (välja arvatud Eestis filiaali omav krediidiasutus), täidab read 1–9, 11–23 ja 25–28;
4. Read 1–9 täidab püsiv tegevuskoht maksukohustuse tekkimise korral või «Tulumaksuseaduse» § 54 lõigetes 51–53 ja 6 sätestatud ümberarvutuse korral. Ridadest 1–9 ühe või mitme täitmisel tuleb täita vastav lisatabel (tabelid 1–7). Kui maksustamisperioodil § 53 lõikes 4 nimetatud väljaviidud vara või tehtud väljamakse eest on maksustamisperioodil vastu saadud samas väärtuses muud vara, kaupa või teenust, siis sellise tehingu summasid vormi TSD lisal 6 ei näidata.
5. Real 1 näidatakse Eestist väljaviidud vara maksumuse ja selle vara vastu saadud vara või teenuste summade vahe («Tulumaksuseaduse § 53 lõike 4 punkt 1) tabeli 1 alusel.
6. Real 2 näidatakse mitteresidendi peakontorile või muudele mitteresidendi struktuuriüksustele tehtud väljamaksete ja nende väljamaksete eest saadud kaupade või teenuste summade vahe («Tulumaksuseaduse § 53 lõike 4 punkt 2) tabeli 2 alusel.
7. Real 3 näidatakse kolmandatele isikutele tehtud väljamaksete ja nende väljamaksete eest saadud kaupade või teenuste summade vahe («Tulumaksuseaduse § 53 lõike 4 punkt 3) tabeli 3 alusel.
9. Real 5 näitab püsiv tegevuskoht tabeli 4 alusel residendist äriühingult alates 1. jaanuarist 2003. a saadud dividendilt arvutatud maksukohustust vähendava tulumaksu summa juhul, kui dividendi saaja osalus dividendi maksvas äriühingus on vähemalt 20%. Arvutatud summa suurus võrdub 26/74-ga residendist äriühingult saadud dividendist («Tulumaksuseaduse» § 54 lõige 51). Igalt residendist äriühingult saadud dividendi kohta peetakse eraldi arvestust ja tabel 4 täidetakse juhul, kui püsiv tegevuskoht on täitnud vormi TSD lisa 6 rida 4.
10. Rea 51 täidab püsiv tegevuskoht tabeli 5 alusel vastavalt «Tulumaksuseaduse» § 54 lõikele 52, kui võetakse arvesse välisriigis dividendilt kinnipeetud ning dividendi aluseks olevalt kasumiosalt välisriigis tasutud tulumaks.
11. Rea 52 täidab püsiv tegevuskoht tabeli 6 alusel vastavalt «Tulumaksuseaduse» § 54 lõikele 53, kui maksukohustuse vähendamiseks võetakse arvesse Kreeka, Hispaania või Portugali residendist äriühingult või Euroopa Liidu liikmesriigi residendist äriühingult tema Kreekas, Hispaanias või Portugalis registreeritud püsiva tegevuskoha kaudu või arvel saadud litsentsitasult kinnipeetud tulumaks.
13. Real 10 näidatakse residendist juriidilise isiku ja temaga seotud mitteresidendi või füüsilise isiku vahel tehtud tehingute väärtuste vahe. Tehingute väärtuse määramisel tuleb lähtuda rahandusministri määrusega kehtestatud korrast «Residendist juriidilise isiku ja temaga seotud mitteresidendi või füüsilise isiku vahel tehtud tehingute väärtuse määramise meetodid».
19. Äriühing, sh krediidiasutus, ei täida rida 20 juhul, kui madala maksumääraga territooriumil asuva juriidilise isiku poolt emiteeritud väärtpaberid vastavad «Investeerimisfondide seaduse» (RT I 2004, 36, 251) § 251 lõikes 1 toodud tingimustele.
22. Real 24 näitab residendist krediidiasutus kahju vastavalt «Tulumaksuseaduse» § 52 lõike 3 punktis 3 sätestatule.
23. Rida 25 täidetakse vastavalt «Tulumaksuseaduse» § 54 lõikele 6 juhul, kui langevad ära § 51 lõike 2 punktides 3–5, § 51 lõikes 3, § 52 lõigetes 2 ja 3 maksustamise aluseks olevad asjaolud. Eelmiste maksustamisperioodide maksustatavate summade vähendamisel real 25 vastavaid parandusi ridadel 17, 18 ja 20–24 ei tehta. Paragrahvi 51 lõike 4 osas tehtav ümberarvutus näidatakse real 19 ning § 53 lõike 4 osas – ridadel 1–3.
Tabelis 1 (vormi TSD lisa 6 rida 1) näidatakse Eestist väljaviidud vara maksumuse ja selle vara vastu saadud vara või teenuste summade vahe («Tulumaksuseaduse § 53 lõike 4 punkt 1).
Tabelis 2 (vormi TSD lisa 6 rida 2) näidatakse mitteresidendi peakontorile või muudele mitteresidendi struktuuriüksustele tehtud väljamaksete ja nende väljamaksete eest saadud kaupade või teenuste summade vahe («Tulumaksuseaduse § 53 lõike 4 punkt 2).
Tabelis 4 (vormi TSD lisa 6 rida 5) näitab püsiv tegevuskoht residendist äriühingult alates 1. jaanuarist 2003. a saadud dividendilt arvutatud maksukohustust vähendava tulumaksu summa juhul, kui dividendi saaja osalus dividendi maksvas äriühingus on vähemalt 20%. Arvutatud summa suurus võrdub 26/74-ga residendist äriühingult saadud dividendist («Tulumaksuseaduse» § 54 lõige 51). Igalt residendist äriühingult saadud dividendi kohta peetakse eraldi arvestust ja alljärgnev tabel täidetakse juhul, kui püsiv tegevuskoht on täitnud vormi TSD lisa 6 rida 4.
Residendist äriühingu registrikood Dividendi saaja osaluse suurus % Dividendi saamise kuupäev Dividendi suurus kroonides Veerg 5 × 26/74 kroonides
13. Veerus 6 arvutatakse «Tulumaksuseaduse» § 53 lõike 4 alusel tasumisele kuuluvast tulumaksust maha arvatav summa, mis kantakse vormi TSD lisa 6 reale 5.
Tabeli 5 (vormi TSD lisa 6 rida 51) täidab püsiv tegevuskoht vastavalt «Tulumaksuseaduse» § 54 lõikele 52, kui võetakse arvesse välisriigis dividendilt kinnipeetud ning dividendi aluseks olevalt kasumiosalt välisriigis tasutud tulumaks.
Välisriigis kasumiosalt tasutud tulumaks
16. Veergudes 5–9 näidatakse vastavalt välisriigist saadud dividend, dividendilt kinnipeetud või dividendi aluseks olevalt kasumiosalt tasutud tulumaks Eesti kroonides, vastavalt dividendi maksmise päeval kehtinud Eesti Panga päevakursile.
19. Veerg 10. «Tulumaksuseaduse» § 53 lõike 4 alusel tasumisele kuuluvast tulumaksust saab maha arvata ainult selle osa välisriigis saadud dividendilt kinnipeetud või saadud dividendi aluseks olevalt kasumiosalt välisriigis tasutud tulumaksust, mis ei ületa 26/74 mitteresidendi poolt makstud dividendi summast:
kui veerg 6 × 26/74 ≤ kui veerg 7 + veerg 9, siis veerg 10 = veerg 6 × 26/74;
kui veerg 6 × 26/74 > kui veerg 7 + veerg 9, siis veerg 10 = veerg 7 + veerg 9.
Tabeli 6 (vormi TSD lisa 6 rida 52) täidab püsiv tegevuskoht vastavalt «Tulumaksuseaduse» § 54 lõikele 53, kui maksukohustuse vähendamiseks võetakse arvesse Kreeka, Hispaania või Portugali residendist äriühingult või Euroopa Liidu liikmesriigi residendist äriühingult tema Kreekas, Hispaanias või Portugalis registreeritud püsiva tegevuskoha kaudu või arvel saadud litsentsitasult kinnipeetud tulumaks.
Nimi Registrikood Saamise kuupäev Summa kroonides
– litsentsitasu saaval äriühingul litsentsitasu maksva äriühingu aktsia- või osakapitalist või
– litsentsitasu maksval äriühingul litsentsitasu saava äriühingu aktsia- või osakapitalist või
– Euroopa Liidu liikmesriigi residendist äriühingul litsentsitasu maksva äriühingu, samuti litsentsitasu saava äriühingu aktsia- või osakapitalis.
25. Veergudes 6–7 näidatakse vastavalt välisriigist saadud litsentsitasu ja litsentsitasudelt kinnipeetud tulumaks Eesti kroonides, vastavalt tehingu toimumise päeval kehtinud Eesti Panga päevakursile.
kui veerg 6 × 26/74 ≤ kui veerg 7, siis veerg 8 = veerg 6 × 26/74,
kui veerg 6 × 26/74 > kui veerg 7, siis veerg 8 = veerg 7.
29. Veeru 8 kokkuvõte kantakse vormi TSD lisa 6 reale 52.
(rida 1+rida 2+rida 3)×26/74<0
negatiivne tulem plussmärgiga Tagastamisele kuuluv tulumaksu osa Järgmistele ümberarvestuse perioodidele edasikantav tulumaks
30. Veerus 1 näidatakse eelmise ümberarvestusperioodi sama tabeli veerus 5 näidatud edasikantud tulumaks. Püsiv tegevuskoht, kes täitis perioodil 01.01.2004–30.04.2004. a tabeli 5 veeru 5, kannab pärast 01.05.2004. a esmakordselt täitmisele kuuluva tabeli 7 veergu 1 enne 30.04.2004. a täidetud viimase tabeli 5 veeru 5 summa.
___________ aasta_________________ kuu
Maksukohustus real 1 näidatud dividendilt: rida 2 – rida 3 – rida 4 (positiivne tulem)
Kuni 31.12.1999. a kehtinud «Tulumaksuseaduse» § 32 lõike 2 alusel tasutud dividendi tulumaksu enammakse
Järgmistele maksustamisperioodidele edasi kantav tulumaksu kohustust vähendav summa: rida 9 – rida 10 – rida 11– rida 111 – rida 12 – rida 13 (negatiivne tulem plussmärgiga) või
Tasumisele kuuluv tulumaks: rida 9 – rida 10 – rida 11 – rida 111 – rida 12 – rida 13 (positiivne tulem)
1. Vormi TSD lisas 7 näidatakse residendist äriühingu poolt kalendrikuul väljamakstud dividendid ja muud kasumieraldised vastavalt «Tulumaksuseaduse» § 50 lõikele 1, § 54 lõigetele 5, 51 ja 53, §-le 60 ja § 61 lõikele 8.
3. Vormi TSD lisa 7 real 1 näidatakse aastatel 1994–1999 lõppenud majandusaastate puhaskasumist maksustamisperioodil väljamakstud ja «Tulumaksuseaduse» § 50 lõike 1 alusel maksustamisele kuuluv dividendi summa. Siin ei näidata kuni 31.12.1999. a kehtinud «Tulumaksuseaduse» § 32 lõike 4 alusel moodustatud dividendiarvelt makstud dividendi vastavalt kehtiva «Tulumaksuseaduse» § 60 lõikele 8.
k = T/(K1–F1) kolme kohaga pärast koma
– võetakse arvesse mitteresidendist äriühingult saadud dividendilt välisriigis kinnipeetud tulumaksu või
– võetakse arvesse mitteresidendist äriühingult saadud dividendi aluseks olevalt kasumiosalt välisriigis tasutud tulumaksu, kui dividendi saanud residendist äriühingule kuulus dividendi väljamaksmise ajal vähemalt 20% dividendi maksnud mitteresidendist äriühingu aktsiatest, osadest või häältest.
12.3. Veerus 5 näitab dividendi saaja oma osaluse temale dividendi maksvas mitteresidendist äriühingus juhul, kui osaluse suurus on vähemalt 20%. Kui maksulepingu kohaselt dividendi aluseks olevalt kasumiosalt tasutud tulumaksu arvessevõtmiseks nõutav osaluse suurus on väiksem kui 20%, siis võetakse aluseks maksulepingus sätestatud osaluse suurus. Protsent näidatakse kahe kohaga pärast koma, ümardamata.
12.4. Veergudes 6–10 näidatakse vastavalt välisriigist saadud dividend, dividendilt kinnipeetud või dividendi aluseks olevalt kasumiosalt tasutud tulumaks Eesti kroonides, vastavalt tehingu toimumise päeval kehtinud Eesti Panga päevakursile.
12.7. Veerg 11. «Tulumaksuseaduse» § 50 lõike 1 alusel tasumisele kuuluvast tulumaksust saab maha arvata ainult selle osa välisriigis saadud dividendilt kinnipeetud või saadud dividendi aluseks olevalt kasumiosalt välisriigis tasutud tulumaksust, mis ei ületa 26/74 mitteresidendi poolt makstud dividendi summast:
12.8. Arvesse võetakse vaid see osa välisriigi tulumaksust, mille tasumine oli vastava riigi seaduse või Eesti Vabariigi ja dividendi allikariigi vahel kehtiva maksulepingu alusel kohustuslik.
– residendist äriühing on saanud alates 1.01.2003. a teiselt residendist äriühingult dividendi ja dividendi saaja osalus dividende maksvas residendist äriühingus dividendi maksmise ajal on vähemalt 20%.
13.1. Tabelis 3 peetakse eraldi arvestust igalt residendist äriühingult saadud dividendi kohta.
13.2. Veerus 3 näitab dividendi saaja oma osaluse temale dividendi maksnud residendist äriühingus juhul, kui osaluse suurus on vähemalt 20%. Protsent näidatakse kahe kohaga pärast koma, ümardamata.
14. Vormi TSD lisa 7 rea 111 ja tabeli 4 täidab residendist äriühing vastavalt «Tulumaksuseaduse» § 54 lõikele 53, kui maksukohustuse vähendamiseks võetakse arvesse Kreeka, Hispaania või Portugali residendist äriühingult või Euroopa Liidu liikmesriigi residendist äriühingult tema Kreekas, Hispaanias või Portugalis registreeritud püsiva tegevuskoha kaudu või arvel saadud litsentsitasult kinnipeetud tulumaks.
14.1. Tabel 4 täidetakse juhul, kui litsentsitasu maksmisele vahetult eelnenud kaheaastase katkematu perioodi jooksul on osaluse suurus olnud vähemalt 25%. Taoline osalus võib olla:
14.2. Iga litsentsitasu väljamaksnud mitteresidendi kohta täidetakse eraldi rida.
14.3. Veerus 4 näidatakse osaluse suurus (kahe kohaga pärast koma, ümardamata).
14.4. Veergudes 6–7 näidatakse vastavalt välisriigist saadud litsentsitasu ja litsentsitasudelt kinnipeetud tulumaks Eesti kroonides, vastavalt tehingu toimumise päeval kehtinud Eesti Panga päevakursile.
14.5. Veerus 7 näidatakse ning mahaarvamisel arvestatakse ainult selle osa välisriigi tulumaksust, mille tasumine oli vastava riigi seaduse või välislepingu alusel kohustuslik.
14.6. Välisriigis kinnipeetud või tasutud tulumaksu saab residendist äriühing Eestis tasumisele kuuluvast tulumaksust maha arvata välisriigi maksuhalduri või maksu kinnipidaja tõendi alusel.
14.7. Veerus 8 näidatakse välisriigis kinnipeetud Eestis arvesse võetav tulumaksu osa:
kui veerg 6 × 26/74 ≤ kui veerg 7, siis veerg 8 = veerg 6 × 26/74;
14.8. Veeru 8 kokkuvõte kantakse vormi TSD lisa 7 reale 111.
17. Real 14 näidatakse maksustamisperioodi lõpuks «Tulumaksuseaduse» § 54 lõigetes 5, 51 ja 53, § 60 lõikes 1 sätestatud tulumaksu mahaarvamise õiguse kasutamata osa, mida saab kasutada järgmistel maksustamisperioodidel real 9 näidatud maksukohustuse vähendamiseks ja mis kantakse järgmise esitamisele kuuluva vormi TSD lisa 7 reale 13.


Ehitusvaldkonna teated | Tarbijakaitse ja Tehnilise Järelevalve Amet
Avaleht Ettevõttele, organisatsioonile Ehitised ja ehitamine Ehitusvaldkonna teated
Saue vallas Riisipere alajaama projekteerimistingimuste avatud menetluse korras antava õigusakti eelnõu ja taotluse väljapanekust teavitamine
Elering AS esitas Tarbijakaitse ja Tehnilise Järelevalve Ametile (edaspidi TTJA) projekteerimistingimuste taotluse Riisipere 110 kV alajaama ehitamiseks. Projekteerimistingimuste andmist taotletakse ehitusseadustiku (edaspidi EhS) § 26 lg 1 ja Harju maavanema 02.08.2016. a korraldusega nr 1939-k kehtestatud Harju maakonnaplaneeringu teemaplaneeringu „Harku-Lihula-Sindi 330/110 kV elektriliini trassi asukoha määramine" alusel teemaplaneeringus näidatud asukohale number 2, osaliselt Tammemäe ja osaliselt Koidula kinnistutele.
Võttes aluseks EhS § 31 lõike 1 ja haldusmenetluse seaduse (edaspidi HMS) § 47 lõiked 2 ja 3 otsustas TTJA korraldada Riisipere 110 kV alajaama ehitamiseks taotletavate projekteerimistingimuste andmise menetlus avatud menetlusena.
Riisipere 110 kV alajaama projekteerimistingimuste väljastamise menetlusega seotud dokumendid on avalikul väljapanekul alates 20.05.2019 kuni 03.06.2019 TTJA kodulehel aadressil www.ttja.ee
Riisipere alajaama projekteerimistingimuste eelnõu seletuskiri (21.13 KB, DOCX)
Projekteerimistingimuste eelnõu (14.07 KB, DOCX)
Riisipere alajaama asukohad teemaplaneeringu Nissi valla põhijoonisel (372.7 KB, PNG)
AS Elering projekteerimistingimuste taotlus ehitisregistris (34.79 KB, PDF)
AS Elering alajaama asendiplaan ehitisregistris (305.45 KB, PDF)
AS Elering alajaama asukohaplaan ehitisregistris (1.05 MB, PNG)
Huvitatud isikul ja isikul, kelle õigusi võib avatud menetluse korras antav õigusakt puudutada, on õigus alates 17.05.2019 kuni 01.06.2019 esitada TTJA-le eelnõu või taotluse kohta ettepanekuid ja vastuväiteid. Ettepanekud ja vastuväited saab esitada e-postiga aadressil: info@ttja.ee või kirjalikult aadressil: Sõle 23a, Tallinn 10614.
Täiendavat informatsiooni saab küsida: Kati Tamtik, e-post: kati.tamtik@ttja.ee või telefonil 6672152.
Teade Keila raudteejaama rekonstrueerimise ehitusloa menetlemisest
Tarbijakaitse ja Tehnilise Järelevalve Amet (edaspidi TTJA) teavitab ehitusseadustiku § 42 lõike 7 punkti 2 ja haldusmenetlusseaduse § 31 lõike 2 alusel Keila raudteejaama rekonstrueerimise ehitusloa menetlusest.
Arendaja AS Eesti Raudtee (registrikood 11575838, aadress Toompuiestee 35, 15073 Tallinn, e-mail: raudtee@evr.ee) esitas TTJA-le 14.02.2019 ehitisregistri kaudu ehitusloa taotluse nr 1911271/02542 Keila raudteejaama rekonstrueerimiseks.
Projekti eesmärgiks on Keila raudteejaama rekonstrueerimine, mille hulka kuuluvad muuhulgas raudtee maa-ala puhastamine võsast; olemasolevate raudteede pealisehitise ja pöörmete demonteerimine; raudteeülekäigukohtade katteplaatide demonteerimine, uute paigaldamine, asfalteerimine; raudtee nr 6 ja siirde nr 20/22 lammutamine; Ülesõidu tänaval asuva raudteeülesõidukoha kontrarööbaste demonteerimine, selle katte asendamine uute raudbetoonist katteplaatidega ja pealesõitude asfalteerimine; teedel killustiku asendamine, tee nr 1 uue muldkeha rajamine; kraavide väljalõikamine; drenaaži rajamine, torupäiste kindlustamine; kahe tõkkepuki rajamine teele nr I ja 6; teeraja rajamine peenkillustikust; raudtee maa-ala planeerimine ja heakorrastamine.
Lisaks on plaanitud eraldi projektiga veel riikliku polügonomeetriapunkti nr 376 teisaldamine; uute kaablite paigaldamine ja vajadusel ehitustsoonist väljaviimine; kontaktvõrgu rekonstrueerimine; välisvalgustuse rekonstrueerimine; uue ooteplatvormi ehitamine ja raudteeülekäigukoha teisaldamine; Keila jaama piirdeaia rajamine; Ülesõidu tänaval asuva raudteeülesõidukoha uute tõkkepuude ja ülesõidufooride paigaldamine. Rekonstrueerimisega muudetakse Keila raudteejaama taristu kaasaegsemaks.
Ehitusloa taotlusega nr 1911271/02542 taotletav ehitustegevus:
Ehitise nimetus EHR kood Ehitustegevus
Rööbastee nr II Keila 220875480 Ehitise ümberehitamine
Rööbastee nr I Keila 220875479 Ehitise ümberehitamine
Rööbastee nr 6 Keila 220875284 Ehitise lammutamine
Rööbastee nr siire 20/22 Keila 220875474 Ehitise lammutamine
Rööbastee nr 3 Keila 220875272 Ehitise ümberehitamine
Rööbastee nr 3A Keila 220875273 Ehitise ümberehitamine
Rööbastee nr 4 Keila 220875279 Ehitise ümberehitamine
Rööbastee nr 5 Keila 220875282 Ehitise ümberehitamine
Rööbastee nr siire 2/4 Keila 220875254 Ehitise ümberehitamine
Rööbastee nr 7 Keila 220875287 Ehitise ümberehitamine
Rööbastee nr siire 10/12 Keila 220875464 Ehitise ümberehitamine
Rööbastee nr siire 24/26 Keila 220875476 Ehitise ümberehitamine
Rööbastee nr siire 16/18 Keila 220875469 Ehitise ümberehitamine
Rööbastee nr 14 Keila 220875465 Ehitise ümberehitamine
Keila jaama raudteeülekäigukoht 77,565 220848170 Ehitise ümberehitamine
Ülesõidukoht Keila jaam km 78,141 221273180 Ehitise ümberehitamine
Rööbastee nr siire 3/1 Keila 221279308 Ehitise püstitamine
Arendaja: AS Eesti Raudtee, kontaktisik Madis Kõpper, e-post madis.kopper@evr.ee , tel 615 6366
Otsustaja: Tarbijakaitse ja Tehnilise Järelevalve Amet, kontaktisik Kaarel Ilustrumm, e-post: kaarel.ilustrumm@ttja.ee , tel 667 2061
Ehitusloa eelnõuga on võimalik tutvuda ehitisregistris aadressil www.ehr.ee. Dokumendid on leitavad logides sisse autenditud avaliku kasutajana ning kasutades dokumendi detailotsingus dokumendi numbrit 1911271/02542.
Ehitusloa eelnõu kohta saab soovi korral arvamust avaldada kuni 13.05.2019 aadressil info@ttja.ee. Arvamuse avaldamist oodatakse ennekõike Keila raudteejaama kinnistute (katastriüksused 29601:011:0019 ja 29601:007:0016) piirinaabritelt.
Teade Klooga raudteejaama rekonstrueerimise ehitusloa andmise ning keskkonnamõju hindamise algatamata jätmise kohta.
Tarbijakaitse ja Tehnilise Järelevalve Amet avaldab teadaande keskkonnamõju hindamise ja keskkonnajuhtimissüsteemi seaduse (KeHJS) § 12 lõike 1¹ punkti 1 alusel.
Tarbijakaitse ja Tehnilise Järelevalve Amet otsustajana teatab, et on jätnud algatamata oma 12.04.2019. a. otsusega nr 1-10/19-099 Klooga raudteejaama rekonstrueerimise keskkonnamõju hindamise (KMH) ning väljastanud 15.04.2019. a. ehitusloa nr 1912271/08693 Klooga raudteejaama rekonstrueerimiseks.
Ehitusluba nr 1912271/08693 annab loa 14.12.2018. a. esitatud ehitusloa taotluses nr 1811271/27833 toodud raudteerajatiste ehitamiseks Klooga raudteejaamas. Ehitusloa aluseks oleva ehitusprojekti hulka kuuluvad muuhulgas pöörmete paigaldus, rööbasteede ümberehitamine, rööbastee nr 5 lammutamine, rööbastee nr 4 pikendamine (uue muldkeha rajamine ca 270m ulatuses), Klooga raudteeülesõidukoha ning Klooga jaama raudteeülekäigukohtade remonditööd, valgustusliini mastide (2 tk) ja õhuliini paigaldamine.
KMH algatamata jätmise otsusega on võimalik tutvuda tööpäeviti Tarbijakaitse ja Tehnilise Järelevalve Ametis aadressil Sõle 23A, Tallinn või elektrooniliselt dokumendiregistris aadressil https://adr.mkm.ee/?a=tja
Ehitusloa aluseks olevate ehitusdokumentidega on võimalik tutvuda elektrooniliselt ehitisregistris aadressil www.ehr.ee Dokumendid on leitavad logides sisse autenditud avaliku kasutajana, kasutades dokumendi detailotsingus dokumendi numbrit 1811271/27833
Teade ehitusloa andmisest osale Riisipere-Turba raudteeliini rajatistele
Tarbijakaitse ja Tehnilise Järelevalve Amet avaldab teadaande keskkonnamõju hindamise ja keskkonnajuhtimissüsteemi seaduse § 24 lõike 4 alusel.
Tehnilise Järelevalve Amet (edaspidi TJA) andis 21.12.2018 otsusega nr 1-10/18-425 ehitusloa Riisipere-Turba raudteeliini rajamiseks. Ehitusloa menetluse käigus edastati ehitusloa eelnõu arvamuse avaldamiseks isikutele kelle õigusi või huve võib ehitamine puudutada. Arvamused edastati taotlejale ning asjakohasel juhul ka nendega arvestati.
Ehitusloa menetluse aluseks on 11.10.2018 SWECO Projekt AS (registrikood 11304200) esitatud ehitusloa taotlus nr 1811271/21982, mis on osa Riisipere-Turba raudteeliini ehitusest. Riisipere-Turba raudteeliini ehitusprojekti koostamise käigus viidi läbi keskkonnamõju hindamine. TJA tunnistas 03.07.2018 käskkirjaga nr 8-6/18-020 Riisipere-Turba raudteeliini keskkonnamõju hindamise aruande nõuetele vastavaks. KeHJS § 26 lg 4 alusel kuulub ehitusloa aluseks oleva ehitusprojekti juurde keskkonnamõju hindamise aruanne (KMH aruanne).
TJA hindas KeHJS § 24 lõike 1 järgi ehitusloa andmise otsuse tegemisel KMH aruande asjakohasust ning arvestas ehituloa välja andmisel keskkonnamõju hindamise tulemusi ja aruandes sisalduvaid keskkonnameetmeid. Riisipere-Turba raudteeliini KMH aruande kohaselt on Turba jaamani raudteeliini pikendamise oluliseks keskkonnamõjuks mürataseme tõus, avariiolukorrad ja loomade liikumistakistus (KMH aruanne lk 80). Ehitusloa andmisel ei ole TJA hinnangul vaja kehtestada lisaks KMH aruandele täiendavaid leevendusmeetmeid mürale. KMH aruande osa, milles käsitletakse loomade liikumisteede avatuse tagamiste, riskihindamist ja ohutusnõuete järgimist on kohustuslikud järgida ehituloa järgsel ehitustegevusel. Ehitusloa alusel tehtavate ehitustööde kavandamisel tuleb lähtuda muuhulgas Riisipere-Turba raudteeliini KMH aruandes kirjeldatud negatiivse keskkonnamõju leevendamise meetmetest. Riisipere-Turba raudteeliini KMH aruande ja selle nõuetele vastavaks tunnistamise otsusega on võimalik tutvuda digitaalselt Tehnilise Järelevalve Ameti avalikus dokumendiregistris - dokumendi viit 8-6/18-020.
Ehitusluba nr 1812271/32720 annab loa Riisipere-Turba raudteeliinil järgnevate raudteerajatiste rajamiseks:
Riisipere-Turba raudtee (ehitisregistri kood 220876558);
Tallinn-Haapsalu raudtee ülekäigukoht km 52+472,0 (ehitisregistri kood 221269982);
Tallinn-Haapsalu raudtee ülesõidukoht km 52+463,3 (ehitisregistri kood 220876574);
Tallinn-Haapsalu raudtee raudteeviadukt km 51+590,5 (ehitisregistri kood 220876569);
Tallinn-Haapsalu raudtee ülesõidukoht km 50+938,28 (ehitisregistri kood 220876576);
Tallinn-Haapsalu raudtee truup km 50+779,7 (ehitisregistri kood 220876570);
Tallinn-Haapsalu raudtee truup km 49+994,5 (ehitisregistri kood 220876571);
Tallinn-Haapsalu raudtee truup km 47+201,96 (ehitisregistri kood 221269991);
Tallinn-Haapsalu raudtee ülekäigukoht km 46+693,56 (ehitisregistri kood 221269986).
Ehitusloa menetluse dokumendid on leitavad ehitisregistri koodi järgi digitaalselt ehitisregistris (www.ehr.ee) ehitise alajaotuse dokumendid all.
Otsustaja: Tehnilise Järelevalve Amet, kontaktisik Kaarel Ilustrumm, e-post: kaarel.ilustrumm@ttja.ee , tel 667 2061
Ehitusprojekti koostaja: SWECO Projekt AS, kontaktisik Veiko Juudas, e-post: veiko.juudas@sweco.ee , tel 5554 2374


§ 1 Metsaressursi arvestuse riikliku registri asutamine ja ametlik nimi
§ 31 Metsaregistri turvaklass ja turbeaste
§ 4 Metsaregistri vastutav ja volitatud töötleja ning nende ülesanded
§ 5 Metsaregistri pidamise viis ja koosseis
3 REGISTRISSE KANTAVAD ANDMED JA ANDMETE TÖÖTLEMISE KORD
§ 6 Metsaregistri registriobjekt ja selle kirjeldus
§ 7 Metsaregistri kanderaamat, andmete kandmine registrisse ja andmete esitaja
§ 8 Andmete muutmine ja arhiveerimine metsaregistris
4 JUURDEPÄÄS REGISTRISSE KANTUD ANDMETELE JA REGISTRIST ANDMETE VÄLJASTAMINE
§ 9 Andmete metsaregistrist väljastamise kord
§ 11 Metsaregistri andmete ristkasutus
5 JÄRELEVALVE REGISTRI PIDAMISE ÜLE, REGISTRI FINANTSEERIMINE JA LIKVIDEERIMINE
§ 12 Metsaregistri pidamise järelevalve
§ 13 Metsaregistri pidamise finantseerimine
§ 14 Metsaregistri likvideerimine
RT I, 13.06.2013, 10
Vastu võetud 16.08.2007 nr 209
RT I 2007, 50, 348
jõustumine 25.08.2007
22.01.2009 RT I 2009, 7, 49 01.02.2009
[RT I 2009, 7, 49 - jõust. 01.02.2009]
§ 1. Metsaressursi arvestuse riikliku registri asutamine ja ametlik nimi
(1) Metsaressursi arvestuse riiklik register on asutatud Vabariigi Valitsuse 7. oktoobri 1999. a määrusega nr 294 „Metsaressursi arvestuse riikliku registri asutamine”.
(2) Registri ametlik nimi on „Metsaressursi arvestuse riiklik register” (edaspidi metsaregister).
Metsaregistri pidamise eesmärk on arvestuse pidamine metsa pindala, tagavara, paiknemise, seisundi, omaniku, kasutamise ja selle kitsenduste üle.
Metsaregistri andmetel on õiguslik tähendus „Metsaseaduses” sätestatud ulatuses.
§ 31. Metsaregistri turvaklass ja turbeaste
(1) Metsaregistri turvaklassid on:
1) andmete käideldavuse osas – K1;
2) andmete tervikluse osas – T2;
3) andmete konfidentsiaalsuse osas – S1.
§ 4. Metsaregistri vastutav ja volitatud töötleja ning nende ülesanded
(2) Registri vastutav töötleja tagab metsaregistri pidamise ja metsaregistri ülesannete täitmise.
(3) Metsaregistri volitatud töötleja on Keskkonnaagentuur.
(4) Metsaregistri volitatud töötleja korraldab metsaregistri pidamiseks vajaliku tarkvara, klassifikaatorite ja dokumendivormide väljatöötamise, koostöö andmete esitajatega ja teiste riigi infosüsteemi kuuluvate andmekogudega, andmevahetuse standardite rakendamise, metsaregistri andmete kaitse loata töötlemise, sealhulgas loata kasutamise, hävitamise ja muutmise eest.
(5) Metsaregistri volitatud töötlejal on õigus:
1) esitada päringuid andmete esitajatele ning nõuda nendelt käesoleva põhimäärusega kehtestatud andmete vormistamise ja üleandmise korrast kinnipidamist;
2) saada metsaregistrile pandud ülesannete täitmiseks vajalikke andmeid riigiasutustelt.
(6) Volitatud töötleja tagab tehniliste ja organisatsiooniliste vahenditega andmete käideldavuse ja tervikluse ning konfidentsiaalsuse nõuete täitmise.
§ 5. Metsaregistri pidamise viis ja koosseis
(1) Metsaregistrit peetakse infotehnoloogilise andmebaasina.
1) kanderaamat;
2) metsaregistri toimikud;
3) digitaalsed andmefailid.
3. peatükk REGISTRISSE KANTAVAD ANDMED JA ANDMETE TÖÖTLEMISE KORD
§ 6. Metsaregistri registriobjekt ja selle kirjeldus
(1) Metsaregistri registriobjekt on metsa inventeerimise käigus eraldi üksusena kirjeldatud, pinnalt terviklik metsaosa (edaspidi metsaeraldis).
(2) Metsaeraldise kirjeldus peab sisaldama järgmisi andmeid:
1) metsaeraldise paiknevust kajastav digitaalne metsakaart;
2) metsaeraldise pindala, tagavara, seisundi, kasutamise ja kitsenduste andmed;
3) metsaeraldise asukohakirjeldus, mis sisaldab maakonda, valda, kinnistu nimetust ja katastriüksuse tunnust;
4) kinnistu omaniku nimi, juriidilise isiku puhul nimi ja registrikood;
5) andmete esitaja nimi, registrikood, aadress, kontakttelefon ja e-posti aadress;
6) taksaatori nimi, sooritatud metsakorraldaja eksami ja katsetöö tunnistuse number.
(3) Metsaeraldise kirjelduse andmed on Keskkonnaagentuuri direktori käskkirjaga kehtestatud metsaregistri andmeformaadis, mis on avalikustatud Keskkonnaagentuuri veebilehel.
§ 7. Metsaregistri kanderaamat, andmete kandmine registrisse ja andmete esitaja
(1) Kanderaamat on digitaalne. Metsaregistri volitatud töötleja registreerib kanderaamatus andmete metsaregistrisse kandmise alusdokumendid.
(2) Volitatud töötleja kannab andmete saamise aja ja andmete esitaja andmed kanderaamatusse.
(3) Andmete kandmiseks metsaregistrisse täidab metsakorraldustööde tegevusluba omav isik Keskkonnaagentuuri veebilehel www.metsad.ee taotluse. Igale taotlejale määrab metsaregistri volitatud töötleja kasutajanime ja parooli. Taotlusele lisatakse digitaalsed andmed § 6 lõike 3 alusel kehtestatud andmeformaadis.
(4) [Kehtetu - RT I 2009, 7, 49 - jõust. 01.02.2009]
(5) Volitatud töötleja registreerib taotluse selle laekumisel ja kontrollib taotluse vastavust nõuetele. Kasutades elektroonilist andmekontrolli kontrollitakse andmete terviklust ja tehnilist korrektsust. Vigade ilmnemisel tagastatakse taotlus ja andmed taotluse esitajale puuduste kõrvaldamiseks.
(51) Pärast esitatud andmete vastavuse kontrollimist „Metsaseaduse” ja selle alusel kehtestatud õigusaktide nõuetele teeb volitatud töötleja ühe kuu jooksul alates nõuetekohase taotluse saamisest otsuse andmete kandmiseks metsaregistrisse. Puuduste ilmnemisel peab taotluse esitaja parandama andmetes esinevad vead. Pärast otsuse tegemist kantakse andmed metsaregistrisse kolme tööpäeva jooksul.
(6) [Kehtetu - RT I 2009, 7, 49 - jõust. 01.02.2009]
(7) [Kehtetu - RT I 2009, 7, 49 - jõust. 01.02.2009]
(8) Metsaregistrisse esitatud andmete õigsuse eest vastutab andmete esitaja.
§ 8. Andmete muutmine ja arhiveerimine metsaregistris
1) metsaregistris avastatud ebaõigete andmete parandamiseks;
(3) Volitatud töötlejal on õigus muuta katastriüksuse omandiõigust käsitlevaid andmeid ja katastriüksuste tunnuste andmeid kinnistusraamatu alusel.
(4) Kui metsaregistri kande muutmiseks vajalikud andmed või dokumendid puuduvad või kui dokumendid ei ole korrektselt vormistatud, teatab volitatud töötleja sellest andmete esitajale hiljemalt kolme tööpäeva jooksul andmete ja dokumentide volitatud töötleja kätte jõudmisest arvates.
(5) Kui vajalikud andmed ja dokumendid on esitatud, teeb volitatud töötleja andmete muutmise kande.
(6) Andmed arhiveeritakse:
1) samale metsamaa alale tehtud uute metsakorralduse andmete kandmisel metsaregistrisse;
2) metsamaa kõlviku muutumisel;
3) kui metsaregistri registriobjekt on vanem kui kümme aastat registreerimise kuupäevast arvates;
4) metsaregistris ebaõigete või puudulike andmete avastamisel.
(61) Digitaalselt vormistatud taotlusi registrikande tegemiseks ja digitaalseid metsaeraldise algandmeid säilitab metsaregistri volitatud töötleja taotluste andmebaasis kümme aastat.
(7) Volitatud töötleja peab metsaregistris ebaõigete andmete parandamise, puudulike andmete täiendamise ja registreeritud andmete arhiveerimise arvestust.
4. peatükk JUURDEPÄÄS REGISTRISSE KANTUD ANDMETELE JA REGISTRIST ANDMETE VÄLJASTAMINE
§ 9. Andmete metsaregistrist väljastamise kord
(1) Metsaregistri andmed on avalikustatud seadusega sätestatud ulatuses. Metsaregistri infotehnoloogilise lahenduse kasutajatele väljastatakse andmeid krüpteeritud internetiühenduse kaudu.
(2) Metsaregistri andmeid väljastatakse metsaregistri volitatud töötlejale esitatud kirjaliku taotluse alusel. Üksnes metsaomanikul on õigus saada kõik tema omandiga seotud metsaregistri andmed. Andmete väljastamise ja levitamise õigus on ainult metsaregistri volitatud töötlejal.
(3) Metsaregistrist andmete regulaarseks väljastamiseks võivad andmete saaja ja metsaregistri volitatud töötleja sõlmida lepingu.
(4) Juhul kui metsaregistri volitatud töötleja keeldub metsaregistrist andmeid väljastamast, on andmeid soovinud isikul õigus pöörduda andmete saamiseks metsaregistri vastutava töötleja poole. Metsaregistri vastutav töötleja teeb oma otsuse andmete väljastamise kohta kümne tööpäeva jooksul taotluse saamise päevast arvates.
(5) Metsaregistrist andmete väljastamise aja, andmete saaja ja andmete väljastamise viisi üle peetakse arvestust. Andmete väljastamine metsaregistri volitatud töötleja poolt toimub üleandmis-vastuvõtmisakti alusel.
(6) Kirjalikke taotlusi metsaregistri andmete saamiseks säilitatakse metsaregistri toimikus.
§ 10. [Kehtetu - RT I 2009, 7, 49 - jõust. 01.02.2009]
§ 11. Metsaregistri andmete ristkasutus
(2) Andmevahetus teiste riigi infosüsteemi kuuluvate andmekogudega toimub „Avaliku teabe seaduse” alusel kehtestatud õigusaktidega sätestatud korras.
5. peatükk JÄRELEVALVE REGISTRI PIDAMISE ÜLE, REGISTRI FINANTSEERIMINE JA LIKVIDEERIMINE
§ 12. Metsaregistri pidamise järelevalve
(1) Järelevalvet metsaregistri pidamise üle teostavad metsaregistri vastutav töötleja ja andmekaitse järelevalveasutus vastavalt oma pädevusele.
(2) Järelevalvet teostaval isikul on õigus tutvuda metsaregistrisse kantud andmete ja nende alusdokumentidega, siseneda ruumidesse, kus andmeid töödeldakse või kus paiknevad töötlemiseks kasutatavad seadmed, ja saada teavet andmete metsaregistrist väljastamise ning kasutamise kohta.
(3) Puuduste ilmnemisel metsaregistri pidamises on metsaregistri volitatud töötleja kohustatud likvideerima järelevalvet teostanud asutuse ettekirjutuses märgitud puudused määratud tähtajaks.
§ 13. Metsaregistri pidamise finantseerimine
Metsaregistri pidamist finantseeritakse riigieelarvest metsaregistri volitatud töötlejale selleks otstarbeks määratud vahenditest.
§ 14. Metsaregistri likvideerimine
Metsaregistri likvideerimise otsustab Vabariigi Valitsus. Registri likvideerimine toimub kooskõlas Vabariigi Valitsuse 28. veebruari 2008. a määruse nr 58 „Riigi infosüsteemi haldussüsteem” ja „Arhiiviseaduse” nõuetega.


Tapa Vallahooldus põhimäärus – Riigi Teataja
Tapa Vallahooldus põhimäärus
Tapa Vallahooldus põhimäärus - sisukord
§ 1 Asutuse nimetus, asu- ja tegutsemiskoht
§ 2 Asutuse õiguslik seisund
§ 3 Eelarve, pitsat ja teabehaldus
2 ASUTUSE TEGEVUSE EESMÄRK JA ÜLESANDED
§ 5 Asutuse tegevuse eesmärk
§ 6 Asutuse ülesanded
§ 7 Asutuse tegevuse korraldamine
§ 9 Juhataja asendamine
§ 10 Asutuse töötajad
4 ASUTUSE VARA JA FINANTSEERIMINE, ARUANDLUS JA JÄRELEVALVE
§ 11 Asutuse vara
§ 12 Asustuse finantstegevus
5 ASUTUSE ÜMBERKORRALDAMINE JA TEGEVUSE LÕPETAMINE
§ 15 Asutuse ümberkorraldamine ja tegevuse lõpetamine
§ 16 Kehtetuks tunnistamine
RT IV, 10.07.2018, 21
Vastu võetud 27.06.2018 nr 28
Määrus kehtestatakse kohaliku omavalitsuse korralduse seaduse § 35 lg 2 ning Tapa Vallavolikogu 28.03.2018 määruse nr 12 „Tapa valla põhimäärus“ § 67 lg 5 alusel.
§ 1. Asutuse nimetus, asu- ja tegutsemiskoht
(1) Asutuse nimetus on Tapa Vallahooldus (edaspidi asutus).
(2) Asutus asukoht ja tegutsemiskoht on Tapa vald.
(3) Asutuse aadress on Pikk tn 15 Tapa linn Tapa vald Lääne-Viru maakond.
§ 2. Asutuse õiguslik seisund
(1) Asutus on Tapa Vallavalitsuse (edaspidi vallavalitsus) hallatav asutus.
(2) Asutus juhindub oma tegevuses Eesti Vabariigi seadustest, Tapa Vallavolikogu ja Vallavalitsuse õigusaktidest, ning asutuse põhimäärusest.
(3) Asutuse põhimääruse kinnitab ja muudab Tapa Vallavolikogu.
(4) Asutuse struktuuri ja töötajate koosseisu kinnitab Tapa Vallavalitsus.
(5) Asutuse tegevust juhendab ja koordineerib vallavalitsuse haldusosakond.
§ 3. Eelarve, pitsat ja teabehaldus
(1) Asutusel on Tapa valla eelarves alaeelarvena oma iseseisev eelarve.
(2) Asutusel on asutuse nimega pitsat, millel võib kasutada Tapa valla vapi kujutist või asutuse sümboolikat.
(3) Asutuse teabe haldamise juhised kehtestab asutuse juht lähtudes Vabariigi Valitsuse määrusega kehtestatud teenuste korraldamise ja teabehalduse alustes sätestatud põhimõtetest.
(2) Asutuse sümboolika kujunduse ja kasutamise korra kehtestab asutuse juht käskkirjaga, kooskõlastades sümboolika enne kehtestamist vallavalitsusega.
2. peatükk ASUTUSE TEGEVUSE EESMÄRK JA ÜLESANDED
§ 5. Asutuse tegevuse eesmärk
(1) Asutuse tegevuse põhieesmärk on täita Tapa valla ülesannet korraldada vallas kommunaalmajandust, kalmistumajandust, heakorda, jäätmehooldust, kõnni- ja kergliiklusteede korrashoidu ning valla vara haldamist.
(2) Asutus haldab tema valdusesse antud Tapa vallale kuuluvaid maaüksusi ning hooneid ja rajatisi, sh kalmistuid, transpordi- ja muid infrastruktuurirajatisi.
(3) Asutus hooldab käesoleva paragrahvi lõikes 2 nimetatud vara ning korraldab selle arendamist ja parendamist.
§ 6. Asutuse ülesanded
1) hooldada ja hoida asutuse valdusesse antud vara nõuetekohases käibes;
2) hooldada valla vara, sh teostada ja korraldada kõnni- ja kergliiklusteede, platside, väljakute ja teiste üldkasutatavate alade (puhke- ja haljasalad, mängu- ja spordiväljakud, veekogud, rannad, pargid jm) heakorra- ja hooldustöid;
3) korraldada vallas haljastustöid;
4) korraldada kõrghaljastuse dendroloogilist hindamist, ohtlike puude raiet, puude kärpimist ja võrahooldust;
5) korraldada lemmikloomade registreerimist;
6) korraldada hulkuvate koerte ja kasside püüdmist, hoidmist ja omanikule tagastamist või uuele omanikule üleandmist ning omanikuta looma hukkamist;
7) korraldada avalike alade (pargid, puhke- ja mängualad, parklad jms.) prügimajandust;
8) hallata valla jäätmejaamade territooriumi, hooneid ja rajatisi ning hoida neid korras;
9) hallata vallavalitsuse hallatavate asutuste hooneid ja õuealasid ning teostada nende pisiremonti.
(2) Asutus võib oma ülesannete täitmiseks tellida teenuseid juriidilistelt ja füüsilistelt isikutelt ning sõlmida oma tegevuse korraldamiseks lepinguid.
(3) Asutusel on õigus anda tema valduses olevat vara kasutusse vastavalt Tapa valla vara valitsemise korrale ning sõlmida vastavaid lepinguid.
§ 7. Asutuse tegevuse korraldamine
(1) Juhataja kinnitab ametisse ja vabastab ametist Tapa Vallavalitsus vallavanema ettepanekul.
(2) Juhatajaga sõlmib, muudab ning lõpetab töölepingu vallavanem või tema poolt selleks volitatud isik.
(3) Juhataja vastutab asutuse üldseisundi ja arengu ning raha õiguspärase ja otstarbeka kasutamise eest, samuti asutusele tema tegevuseks kasutada antud ning asutuse ülesannete täitmiseks asutuse valdusesse antud vara heaperemeheliku kasutamise, säilimise ning korrashoiu eest.
(4) Juhataja tagab asutuse tulemusliku ja häireteta töö ning teeb koostööd vallavalitsuse ja vallavalitsuse hallatavate asutustega.
(5) Juhataja:
1) esindab Tapa valda ja asutust tööandja õigustes ning avalik-õiguslike ja tsiviilõiguslike tehingute ja toimingute tegemisel;
2) juhib asutuse majandus- ja finatstegevust lähtudes õigusaktidest ning esitab vallavalitsusele asutuse eelarve eelnõu, tagab asutuse eelarve täitmise ja vastutab eelarve täitmise eest;
3) teostab oma pädevuse piires tehinguid ja toiminguid asutuse põhimääruse, töölepingu ning õigusaktidega sätestatud ülesannete täitmiseks;
4) sõlmib, muudab ja lõpetab asutuse töötajatega töölepingud ning kinnitab vajadusel ametijuhendid;
5) kinnitab asutuse töökorralduse reeglid ning tagab töötervishoiu ja tööohutuse nõuete täitmise;
6) korraldab asutuse teabehaldust vastavalt õigusaktidega kehtestatud nõuetele;
7) annab asutuse sisemise töö korraldamiseks käskkirju;
8) tagab asutuse tegevuse ja üldise arengu, sh töötingimuste ajakohastamise ja töötajate kvalifikatsiooni tõstmise;
9) esitab vallavalitsusele ettepanekuid töötajate koosseisu ja töötasumäärade kinnitamiseks ning asutuse töö paremaks korraldamiseks;
10) on aruandekohustuslik vallavalitsuse ees;
§ 9. Juhataja asendamine
(1) Juhatajal ei ole õigust täita juhataja ülesandeid oma puhkuse ja töövõimetuse ajal.
(2) Juhataja äraolekul (puhkuse, töövõimetuse, lähetuses viibimise ajal jms) asendab juhatajat asutuse töötaja, kellel on kohustus asendada juhatajat vastavalt töölepingule või kellele juhataja töötajaga kokkuleppel annab ajutiselt lisaülesanded juhataja ülesannete täitmiseks.
(3) Juhataja peab määrama ühe asutuse töötaja, kes tööülesannetest tulenevalt asendab juhatajat olukorras, mil juhataja töösuhe etteteatamist mittevõimaldaval põhjusel lõpeb või mil juhataja ei ole võimeline korraldama juhataja asendamist või tal ei ole võimalust määrata juhataja asendajat. Käesolevas lõikes sätestatud juhul juhatajat asendama õigustatud isik täidab juhataja ülesandeid juhataja kõigi õiguste ja kohustustega.
(4) Juhataja peab asutuse töökorralduse tagama nii, et asutuse juhi ülesanded oleks täidetud ka sel ajal, kui juhataja ja tema asendaja on samal ajal ära.
§ 10. Asutuse töötajad
(1) Asutuse töötajateks on juhataja, juhid ja teised töötajad.
(2) Asutuse töötajate koosseisu kinnitab vallavalitsus juhataja ettepanekul.
(4) Asutuse töötajate õigused ja kohustused määratakse kindlaks töölepingutes, ametijuhendites, töökorralduse reeglites, töötervishoiu- ja tööohutusalastes juhendites ja muudes asutuse töökorraldust reguleerivates õigusaktides.
4. peatükk ASUTUSE VARA JA FINANTSEERIMINE, ARUANDLUS JA JÄRELEVALVE
§ 11. Asutuse vara
(1) Asutuse kasutuses oleva vara moodustavad talle vallavolikogu kehtestatud vallavara valitsemise korra alusel Tapa vallalt või teistelt isikutelt ja asutustelt asutusele sihtotstarbeliseks valdamiseks, kasutamiseks ja käsutamiseks antud maa, hooned, rajatised, seadmed, rahalised vahendid, inventar ja muu vara.
(2) Asutuse valduses olev vara on Tapa valla omand.
(3) Asutuse vara valdamine, kasutamine ja käsutamine, samuti varaliste kohustuste võtmine toimub vallavolikogu kehtestatud vallavara valitsemise korra alusel.
§ 12. Asustuse finantstegevus
(1) Asutuse finantstegevust juhib juhataja.
(2) Asutuse raamatupidamist peetakse tsentraalselt vallavalitsuse arengu- ja finantsosakonna poolt.
(2) Asutus esitab vallavalitsusele iga aasta 1. märtsiks tegevusaruande eelmise kalendriaasta kohta.
(1) Asutuse ja juhtaja tegevuse seaduslikkuse ja otstarbekuse üle teostab teenistuslikku järelevalvet vallavalitsus.
(2) Asutuse finantsmajanduslikku tegevust ja vara kasutamise sihipärasust kontrollib vallavolikogu revisjonikomisjon.
(3) Järelevalve käigus avastatud puudused on juhataja kohustatud kõrvaldama vallavalitsuse määratud tähtajaks.
5. peatükk ASUTUSE ÜMBERKORRALDAMINE JA TEGEVUSE LÕPETAMINE
§ 15. Asutuse ümberkorraldamine ja tegevuse lõpetamine
(1) Asutuse ümberkorraldamise ja tegevuse lõpetamise otsustab vallavolikogu ja korraldab vallavalitsus.
(2) Asutuse ümberkorraldamine tähendab asutuse ühinemist või jagunemist.
(3) Asutus ühineb või jaguneb järgmiselt:
1) asutus ühendatakse teise sarnase asutusega, kusjuures ühendatavad asutused lõpetavad tegevuse ja nende baasil moodustatakse uus asutus;
2) asutus liidetakse teise asutusega ja liidetav asutus lõpetatakse;
(4) Asutuse tegevus lõpetatakse juhul, kui asutust ei ole valla teenuste osutamiseks enam vaja, asutust ei ole võimalik finantseerida, asutus ei vasta järelevalveorgani hinnangul õigusaktidega kehtestatud nõuetele või muul seadusega ettenähtud juhul.
§ 16. Kehtetuks tunnistamine
Vabariigi Valitsuse 05.01.2017 määruse nr 13 “Tamsalu valla ja Tapa valla osas haldusterritoriaalse korralduse ja Vabariigi Valitsuse 3. aprilli 1995 määruse nr 159 „Eesti territooriumi haldusüksuste nimistu kinnitamine” muutmine“ alusel moodustus haldusreformi tulemusel Tamsalu valla ja Tapa valla ühinemisel uus omavalitsusüksus Tapa vald, kes Eesti territooriumi haldusjaotuse seaduse § 92 lõike 2 alusel on ühinenud omavalitsusüksuste õigusjärglane. Arvestades eelmärgitut ning haldusreformi seaduse § 16 lõiget 1 ja Eesti territooriumi haldusjaotuse seaduse § 14¹ lõiget 4¹, tunnistada kehtetuks:
1) Tamsalu Vallavolikogu 26.04.2006 määrus nr 20 “Tamsalu Kommunaali põhimääruse kinnitamine”;
2) Tamsalu Vallavolikogu 20.03.2013 otsuse nr 9 „Tamsalu Vallavalitsuse hallatavate asutuste koosseisude kinnitamine“ punkt 5 ja 22.03.2017 otsuse nr 12 „Tamsalu Vallavalitsuse hallatavate asutuste koosseisude kinnitamine“ muutmine“ punkt 1.3.
Määrus jõustub 01. septembril 2018.


text:
Eesti Vabariigi põhiseadus / III PEATÜKK
Kehtivas põhiseaduses on sarnaselt 1920. ja 1938. a põhiseadusega rahvale pühendatud eraldi peatükk, mis eelneb tähtsamate riigiorganite pädevusi piiritlevatele peatükkidele. See tõsiasi ajendab küsima, kas rahvast peaks põhiseaduse mõttes samuti käsitama riigiorganina. Kuna PS § 1 kohaselt on rahvas “kõrgeima riigivõimu kandja”, püstitub lisaks küsimus, milles, kui üldse, väljendub rahva eriseisund Riigikogu, Vabariigi Valitsuse ja teiste riigiorganite hulgas. Samuti vajab selgitamist, kas rahvas kuulub tasakaalustatud võimude süsteemi või jääb sellest väljapoole. Neile küsimustele vastamise muudab keeruliseks asjaolu, et rahvas esineb põhiseaduses kahel väga erineval kujul: riigi loojana, st asutava võimu tarvitajana, ning riigivõimu teostajana, ühena asutatud võimudest.
Eesti riigiõigusteaduses on valdavalt asutud seisukohale, et õiguslikult, puhtformaalselt pole võimalik rahvale omistada mingit eriseisundit ning et rahva teostatav “kõrgeim võim” ei ole ülimuslik teiste riigiorganite võimu suhtes. Jüri Uluotsa sõnul tehti juba Eesti esimese põhiseaduse koostamisel põhimõtteline valik käsitada riiki suveräänse võimu subjektina ning rahvast seda (võõrast) võimu teostava riigiorganina. Tõsiasjal, et põhiseaduses väljendus kontseptsioon rahvast kui riigiorganist, oli Uluotsa arvates ka praktiline külg. “Eesti põhiseaduse interpreteerija, olgu see kes tahes, peab kirjeldatud doktriini arvestama.” Kes seda ei tee, langevat eksitusse kogu Eesti põhiseaduse ja “tema põhivaate vaimu vastu”. (Jüri Uluots. Rahvas ja ta funktsioneerimine Eesti põhiseaduse järgi. – Õigus 1932, nr 6.) Eeskätt pidi arvesse võtma tõsiasja, et igal riigiorganil on oma funktsioon, milles avaldubki tema staatus organina. Näiteks võivad kohtunikud tarvitada nende kätte antud riigivõimu üksnes õiguse mõistmiseks, mitte aga seaduste andmiseks. Öeldu kehtis ka rahva kohta, kelle funktsioon seisnevat valimises.
Kuna Uluots oli Asutava Kogu liige ja osales aktiivselt Eesti esimese põhiseaduse väljatöötamises, ei kahelnud riigiõigusteadlased hiljem tema väites, et Eesti esimene põhiseadus tähistas riigisuveräänsuse doktriini järjekindlat omaksvõttu ning mõtestas rahvast ühe riigiorganina teiste seas. Asutava Kogu protollid lubavad aga teha järelduse, et pigem valitses selle liikmete seas arusaam, mille kohaselt kuulub suveräänne võim algupäraselt rahvale, kes usaldab selle riigiorganitele, määrates eelnevalt kindlaks, kuidas kõrgeimat võimu peab kasutama. Rahvast mõisteti poliitiliselt teovõimelise üksusena, kellele Asutav Kogu võlgneb oma võimu. Nagu ütles ajutise põhiseaduse komisjoni liige Lui Olesk: “Meie riik on rahva enese loodud, rahvas ise on näidanud, et tema asju ajada võib ja suudab. Sellelt seisukohalt on siis meie põhiseadus välja läinud ja seda seisukohta ka järjekindlalt kinni pidada […K]õrgem võim on rahvas ise ja rahvaesitus on, kes seda võimu teostab, tegelikku ellu viib.” (Asutava Kogu protokollid, nr 134, v 600.)
Niisuguse käsitluse kohaselt võib põhiseadus küll rahvast mõnelgi moel piirata, kuid nende piirangute autoriks jääb rahvas ise, kes ei võlgne oma terviklikkust riigile või põhiseadusele. Viimased ise pole muud kui rahva omavalitsuse teenistuses seisvad tööriistad. Sarnase käsitluse on PS § 1 tõlgendamisel võtnud omaks Riigikohtu üldkogu: “Rahva suveräänsusest tuleneb riigi suveräänsus ja seeläbi saavad kõik riigi institutsioonid oma legitimatsiooni rahvalt.” (p 127) Samuti nõuab põhiseadus, et rahvas legitimeeriks (põhiseaduse muutmisega) kõik riigi suveräänsuse piirangud, mis ulatuvad kaugemale PS §-ga 1 lubatud piiridest. Riigikohus on seda rõhutanud seoses Euroopa lõimumisprotsessiga: “Kui selgub, et Euroopa Liidu uus alusleping või aluslepingu muutmine toob kaasa Eesti pädevuste ulatuslikuma delegeerimise Euroopa Liidule ning põhiseaduse ulatuslikuma riive, on selleks vaja küsida kõrgema võimu kandjalt ehk rahvalt nõusolekut ja tõenäoliselt täiendada uuesti põhiseadust.” (Samas, p 223.)
Üldised arusaamad riigist ja rahvast annavad juhiseid seaduste teksti mõtestamiseks. Riigikohus tuletas muu hulgas asjaolust, et kõrgeima võimu kandja on rahvas, “kes soovib saada ülevaadet võimuorganite tegevusest”, kohaliku omavalitsuse üksuste tegevuse läbipaistvuse nõude (Riigikohtu 19.03.2009 otsus kohtuasjas nr 3-4-1-17-08, p 46). Sellele nõudele tuginedes põhjendas Riigikohus Riigikontrolli õigust kontrollida kohalike omavalitsuste munitsipaalvara kasutamise õiguspärasust (riigivara kasutamisel nii õiguspärasust kui tulemuslikkust). Tundub loomulik eeldada, et organitüli korral peab tõlgendama laiendavalt “kõrgeima organi” pädevust, mistõttu paljugi sõltub sellest, milline organ arvatakse kõrgeimaks. Ülalviidatud otsusele lisatud eriarvamuses märkis riigikohtunik Indrek Koolmeister, et “Riigikohtu praktika ja ka Eesti riigiõiguslik mõte on valdavalt lähtunud põhimõttest, et põhiseaduses riigi korraldust ja sealhulgas riigi põhiseaduslike institutsioonide pädevust sätestavaid norme ei saa (ka põhiseaduslikkuse kohtuasja lahendamisel) tõlgendada laiendavalt. Eelnimetatud normid kujundavad muu hulgas võimude tasakaalu mehhanismi, väldivad ülemäärast volituste kontsentreerumist ühe institutsiooni kätte ja on avaliku võimu teostamise legaalsuse garantiideks.” (Kohtunik Indrek Koolmeistri eriarvamus Riigikohtu 19.03.2009 otsusele kohtuasjas nr 3-4-1-17-08, p 2.)
Niisuguse põhimõtte omaksvõtmisel on vaja otsustada, kas ka rahvas on “riigi põhiseaduslik institutsioon”, mis kuulub tasakaalustatud võimude süsteemi. Pigem tuleks asuda seisukohale, et põhiseaduse vastu võtnud rahvas jääb võimude mehhanismist väljapoole – kõrgeim riigivõim, st riiklikult teostatav võim, mis kuulub algupäraselt rahvale, ongi jagatud mitme üksteist tasakaalustava organi vahel, et tagada selle tarvitamine rahva huvides. Samas mõjutab võimude lahususe põhimõte kaudselt ka rahva võimalusi teostada kõrgeimat riigivõimu. Riigikohus on märkinud, et Riigikogu saab mingi küsimuse rahvahääletusele panna vaid siis, kui Riigikogul endal on selle küsimuse otsustamise pädevus. “Nõue, et Riigikogul endal peab olema selle küsimuse otsustamiseks pädevus, tuleneb keelust sekkuda teiste riigiorganite või kohaliku omavalitsuse üksuste põhiseaduslikku pädevusse [...] Seetõttu ei või Riigikogu panna rahvahääletusele näiteks õigusemõistmisega seotud küsimusi.” (RKPJK 30.10.2009, 3-4-1-20-09, p 15.)
Vaidlust rahva õigusliku iseloomu üle saab tõlgendada laiemalt asutava võimu mõistega seotud probleemide avaldusena. Kui me käsitame rahvast asutava võimu kandjana, kes piirab ennast põhiseadusega, tekib paratamatult küsimus, miks ei või rahvas ennast igal hetkel põhiseaduse kammitsatest vabastada ja astuda poliitilisi samme, mis formaalselt hinnatuna kujutavad endast põhiseaduse rikkumist. Rahva käsitamine riigiorganina lähtub vaieldamatust tõsiasjast, et riigivõimu teostamine on õiguspärane üksnes juhul, kui seda tehakse kooskõlas põhiseadusega: et kvalifitseeruda rahvaks, peab rahvahulk vastama rahva õiguslikule määratlusele; et esile kutsuda õiguspäraseid muudatusi, peab ta käituma õigusnormidega sätestatud korras. Sellest vaatenurgast hinnates on rahvas tõepoolest üks asutatud võim teiste seas, riigiorgan, kes täidab talle põhiseaduses usaldatud funktsioone.
Teisalt ähvardab rahva mõiste puhtformaalses käsitluses kaotada igasuguse õigusliku tähenduse, sest Riigikogu valivad ja rahvahääletusel osalevad üksnes hääleõiguslikud kodanikud, kelle laiendamine “rahvaks” peab sel juhul paratamatult näima retoorilise kujundina, õiguslikult asjasse puutumatu osana põhiseadusest. Rangelt võttes peaks seega riigiorganiks nimetama mitte rahvast, vaid hääleõiguslikest Eesti kodanikest moodustuvat kogu. Artur-Tõeleid Kliimann väitis, et mitmetähenduslikkuse tõttu tuleks rahva mõistest õigusteaduses sootuks loobuda. “Rahvas on aktiivkodanikkond, rahvas on riigi organ, rahvas on riigivõimu kandja, rahvas on natsioon, rahvas on rahvastik, elanikkond, seltskond, publik jne.” Aktiivkodanikkond olevat aga ühetähenduslik ja teaduslik mõiste. (Hääleõigus ja hääletamissund. – Õigus 1931, nr 7, lk 297, allm 2.) Ent kui rahvas taandatakse õiguslikult piiritletud füüsiliste isikute hulgaks, keda ei ühenda midagi peale riiklike funktsioonide täitmise, tekib küsimus, kuidas kirjeldada riigi loomist, põhjendada riigivõimu teostamist või sisustada PS §-s 1 sisalduv rahvasuveräänsuse põhimõte.
Tõlgendusliku lähtekoha ahenemise vältimiseks peab rahva mõiste arvama demokraatia, võimude lahususe ja teiste seda laadi üldisemate ideede hulka, mille tähendus ei ammendu üksikutes õigusnormides ning mille kaudu põhiseaduses reeglite tasand leiab kokkupuutepunkti neid reegleid põhistavate teoreetiliste arusaamadega riigi ja võimu olemusest. Rahvas on ühtaegu põhiseadusele allutatud ja põhiseadusest väljaspool ka selles mõttes, et kuigi põhiseadust saab muuta üksnes põhiseaduses eneses sätestatud korras, ei ole selles seatud mingeid sisulisi piire põhiseaduse muutmisele rahvahääletuse vormis. Asutava võimu jätkuv eksisteerimine põhiseaduse muutmise pädevuse kujul väljendab siiski vaid üht tahku rahvasuveräänsuse õiguslikust sisust. Lisaks sellele on rahvasuveräänsus kogu põhiseaduse normistikule laienev tõlgenduspõhimõte, mis seab riigiorganite pädevuse ja rolli määratlemisel aluseks väite, et kõik riigiorganid teostavad n-ö võõrast võimu, st võimu, mis on piiratud, mille kasutamist peab üldjuhul avalikult põhjendama ning mille teostamine allub ulatuslikule kontrollile.

matches:
§ 1
§ 1
Riigikohus
Riigikohus
Riigikohus
Riigikohus


text:
EUR-Lex - 32012H1106(10) - EN - EUR-Lex
EUR-Lex - 32012H1106(10) - EN
Document 32012H1106(10)
Soovitused siseriiklikele kohtutele eelotsuse taotlemiseks
06/11/2012; avaldamise kuupäev
eelotsusemenetlus
eelküsimus
01.40.50.00 Üldised ning finants- ja institutsioonilised küsimused / Sätted institutsioonide kohta / Euroopa Kohus
Replaced by 32016H1125(01)
32014H0201(01) Relation
32014H0201(01)
siseriiklikele kohtutele eelotsuse taotlemiseks
I — ÜLDSÄTTED
Euroopa Kohtu pädevus eelotsusetaotluste lahendamisel
Eelotsusetaotlus on Euroopa Liidu õiguse põhimehhanism, mille eesmärk on anda liikmesriikide kohtutele vahend, mille kaudu tagada selle õiguse ühetaoline tõlgendamine ja kohaldamine liidus.
Euroopa Liidu lepingu (edaspidi „ELL”) artikli 19 lõike 3 punkti b ja Euroopa Liidu toimimise lepingu (edaspidi „ELTL”) artikli 267 alusel on Euroopa Liidu Kohus pädev tegema eelotsuseid, mis käsitlevad liidu õiguse tõlgendamist ja liidu institutsioonide, organite või asutuste õigusaktide kehtivust.
Vastavalt ELTL artikli 256 lõikele 3 on küll teatavates põhikirjas sätestatud valdkondades ELTL artikli 267 alusel esitatud eelotsuse küsimusi pädev arutama Üldkohus. Kuna põhikirja aga selles osas kohandatud ei ole, on praegu eelotsusetaotlusi pädev lahendama ainult Euroopa Kohus.
Kuigi ELTL artikkel 267 annab Euroopa Kohtule selles valdkonnas üldpädevuse, on esmase õiguse mitmetes sätetes selle pädevuse suhtes kehtestatud erandeid või tema pädevust ajutiselt piiratud. Eelkõige on seda tehtud ELTL artiklites 275 ja 276 ning protokolli (nr 36) Lissaboni lepingu üleminekusätete kohta (ELT C 83, 30.3.2010, lk 1) artiklis 10 (1).
Kuna eelotsusemenetlus põhineb Euroopa Kohtu ja liikmesriikide kohtute koostööl, on selle menetluse igakülgse tõhususe tagamiseks otstarbekas anda nendele kohtutele järgmised soovitused.
Käesolevad soovitused ei ole kohustuslikud, vaid nende eesmärk on täiendada Euroopa Kohtu kodukorra III jaotise sätteid (artiklid 93–118) ning aidata liikmesriikide kohtutel orienteeruda eelotsusetaotluse esitamise võimalustes ja anda praktilisi juhiseid selle taotluse vormi ja toime kohta.
Euroopa Kohtu ülesanded eelotsusemenetluses
Nagu eespool märgitud, on Euroopa Kohtu ülesandeks eelotsusemenetluses liidu õiguse tõlgendamine või selle kehtivuse üle otsustamine, kuid mitte selle õiguse kohaldamine põhikohtuasja faktilistele asjaoludele. See ülesanne jääb siseriiklikule kohtule ning seega ei lahenda Euroopa Kohus põhikohtuasjas tõusetunud faktilisi küsimusi ega siseriiklike õigusnormide tõlgendamise või kohaldamisega seotud võimalikke lahkarvamusi.
Otsustades liidu õiguse tõlgendamise või kehtivuse üle, üritab Euroopa Kohus anda ka põhikohtuasja lahendamiseks vajaliku vastuse, kuid siseriiklik kohus on see, kes teeb selle põhjal oma konkreetsed järeldused ja vajaduse korral jätab asjassepuutuva siseriikliku õigusnormi kohaldamata.
Otsus esitada eelotsusetaotlus
Eelotsusetaotluse esitaja
ELTL artikli 267 alusel võib Euroopa Kohtule eelotsusetaotluse esitada põhimõtteliselt iga liikmesriigi kohus, kelle pädevuses on teha lahend menetluses, mis lõpeb kohtuotsuse jõudu omava otsusega. Euroopa Kohus tõlgendab kohtu mõistet kui liidu õiguse autonoomset mõistet ning Euroopa Kohus võtab selles küsimuses arvesse mitut tegurit, nagu tema poole pöördunud organi õiguslik alus, püsivus, tema otsuste õiguslik siduvus, menetluse võistlevus, õigusnormide kohaldamine selle organi poolt ja tema sõltumatus.
Olenemata sellest, kas põhikohtuasja pooled seda paluvad, otsustab siseriiklik kohus üksi, kas Euroopa Kohtule eelotsusetaotlus esitada.
Eelotsusetaotlus tõlgendamise küsimuses
Vastavalt ELTL artikli 267 sätetele on liikmesriigi iga kohus pädev esitama Euroopa Kohtule eelotsusetaotluse liidu õigusnormi tõlgendamise kohta, kui ta seda menetluses oleva asja lahendamiseks vajalikuks peab.
Samas on kohtul, kelle otsuste peale ei saa siseriikliku õiguse kohaselt edasi kaevata, kohustus esitada Euroopa Kohtule selline küsimus, välja arvatud juhul, kui selles valdkonnas on juba olemas kohtupraktika (ja kui uus olukord ei tekita põhjendatud kahtlust selle kohtupraktika kohaldamise võimalikkuses antud asjas) või kui asjassepuutuva õigusnormi õige tõlgendus on ilmselge.
Siseriiklik kohus võib seega juhul, kui ta leiab, et tal on Euroopa Kohtu kohtupraktika põhjal piisavalt teavet, otsustada ise liidu õiguse õige tõlgenduse üle ja selle kohaldamise üle faktilistele asjaoludele, mille ta on tuvastanud. Siiski võib eelotsusetaotluse esitamine osutuda eriti vajalikuks, kui tegemist on uue tõlgendusküsimusega, mis omab üldist tähtsust liidu õiguse ühetaolise kohaldamise seisukohast või kui olemasolevat kohtupraktikat ei saa ilmselt kohaldada antud uutele faktilistele asjaoludele.
Selleks et Euroopa Kohus saaks hästi piiritleda põhikohtuasja vaidluse eseme ja küsimused, mis sellest tõusetuvad, on kasulik, kui siseriiklik kohus selgitab iga esitatud küsimuse kohta, miks küsitud tõlgendus on talle otsuse tegemiseks vajalik.
Eelotsusetaotlus kehtivuse küsimuses
Liikmesriikide kohtutel on õigus lükata tagasi neile esitatud väited õigusakti kehtetuse kohta, kuid liidu institutsiooni, organi või asutuse õigusakti kehtetuks tunnistamine on vaid Euroopa Kohtu pädevuses.
Seega peab iga siseriiklik kohus, kui tal tekib sellise õigusakti kehtivuse osas kahtlus, esitama eelotsusetaotluse Euroopa Kohtule, märkides põhjused, miks ta leiab, et see õigusakt võib olla kehtetu.
Kui siseriiklikul kohtul tekib tõsine kahtlus liidu institutsiooni, organi või asutuse niisuguse õigusakti kehtivuse suhtes, millel põhineb siseriiklik õigusakt, võib see kohus erandkorras jätta selle siseriikliku akti ajutiselt kohaldamata või rakendada selle suhtes muid ajutisi meetmeid. Sel juhul peab ta esitama kehtivust puudutava küsimuse Euroopa Kohtule ja märkima põhjused, miks ta leiab, et see akt on kehtetu.
Eelotsusetaotluse esitamiseks sobiv aeg
Siseriiklik kohus võib esitada Euroopa Kohtule eelotsusetaotluse kohe, kui ta leiab, et liidu õiguse tõlgendamist või kehtivust puudutav otsus on talle kohtuotsuse tegemiseks vajalik. Nimelt saab see kohus kõige paremini hinnata, millises menetluse staadiumis see taotlus tuleb esitada.
Siiski on soovitav, et eelotsusetaotluse esitamine otsustatakse siseriikliku kohtumenetluse selles staadiumis, kus eelotsust taotlev kohus on võimeline määratlema kohtuasja õigusliku ja faktilise raamistiku, et anda Euroopa Kohtu käsutusse kõik vajalikud andmed, mille alusel oleks võimalik kontrollida, et põhikohtuasja vaidluses tuleb kohaldada liidu õigust. Korrakohase õigusemõistmise huvides võib ka olla soovitatav, et eelotsusetaotlus esitatakse pärast seda, kui mõlemad pooled on ära kuulatud.
Eelotsusetaotluse vorm ja sisu
Otsus, millega liikmesriigi kohus esitab Euroopa Kohtule ühe või mitu eelotsuse küsimust, võib olla mis tahes vormis, mida siseriiklik õigus näeb ette menetlusküsimuste lahendamiseks. Tuleb siiski silmas pidada, et see dokument on Euroopa Kohtu menetluse aluseks ja viimase käsutuses peavad olema andmed, mille põhjal ta saab eelotsusetaotluse esitanud kohtule anda kasuliku vastuse. Peale selle on eelotsusetaotlus ainus dokument, mis saadetakse põhikohtuasja pooltele ja teistele põhikirja artiklis 23 loetletud huvitatud isikutele, sealhulgas liikmesriikidele, et nad esitaksid soovi korral oma kirjalikud seisukohad.
Vajaduse tõttu tõlkida eelotsusetaotlus kõikidesse Euroopa Liidu ametlikesse keeltesse peab taotlus olema sõnastatud lihtsalt, selgelt ja täpselt, ilma üleliigsete andmeteta.
Eelotsusetaotluse tausta adekvaatseks kirjeldamiseks piisab üldjuhul kümnest leheküljest. Taotlus peab olema lühike, kuid piisavalt täielik ja sisaldama kogu asjakohast teavet, et nii Euroopa Kohus kui ka huvitatud isikud, kellel on õigus oma seisukohad esitada, saaksid piisavalt selge ülevaate põhikohtuasja faktilistest ja õiguslikest asjaoludest. Vastavalt kodukorra artiklile 94 peab eelotsusetaotlus lisaks Euroopa Kohtule esitatavate eelotsuse küsimuste tekstile sisaldama:
lühiülevaadet vaidluse esemest ja asjassepuutuvatest asjaoludest, nagu eelotsusetaotluse esitanud kohus on need välja selgitanud, või vähemalt ülevaadet faktilistest andmetest, millel eelotsuse küsimused põhinevad;
ülevaadet kohaldamisele kuuluvatest siseriiklikest õigusnormidest ja vajaduse korral asjakohasest siseriiklikust kohtupraktikast (2);
selgitust, millistel põhjustel siseriiklik kohus tõstatas liidu õigusnormide tõlgendamise või kehtivuse küsimuse ning millist seost ta nende õigusnormide ja põhikohtuasjas kohaldatavate siseriiklike õigusnormide vahel näeb.
Kohtuasjaga seotud liidu õiguse sätted tuleb võimalikult täpselt ära näidata eelotsusetaotluses, mis vajadusel sisaldab lühiülevaadet põhikohtuasja poolte asjassepuutuvatest argumentidest.
Kui eelotsusetaotluse esitanud kohus peab seda võimalikuks, võib ta ka märkida lühidalt oma seisukoha esitatud eelotsuse küsimustele antava vastuse suhtes. See seisukoht võib Euroopa Kohtule kasulik olla, eriti juhul, kui tal on palutud taotlus lahendada kiirendatud menetluses või kiirmenetluses.
Lugemise hõlbustamiseks on oluline, et eelotsusetaotlus esitataks Euroopa Kohtule masinakirjas. Selleks et Euroopa Kohus saaks sellele viidata, oleks samuti väga soovitatav eelotsusetaotluse – mis peab olema kuupäevastatud ja allkirjastatud – leheküljed ja lõigud nummerdada.
Eelotsuse küsimused tuleb välja tuua eelotsusetaotluse eraldiseisvas ja selgesti määratletud osas, eelistatavalt selle alguses või lõpus. Küsimused peavad olema arusaadavad ise, ilma et nendes oleks viidatud taotluse põhjendavale osale, mis küll annab vajaliku konteksti kohtuasja ulatuse adekvaatseks mõistmiseks.
Eelotsusemenetluses kasutab Euroopa Kohus põhimõtteliselt eelotsusetaotluses esitatud andmeid, sealhulgas isikut tuvastada võimaldavaid andmeid või isikuandmeid. Seega tuleb eelotsusetaotluse esitanud kohtul endal eelotsusetaotluses teatud andmed kustutada või põhikohtuasjaga seotud isik või isikud või üksused anonüümseks muuta, kui ta seda vajalikuks peab.
Pärast eelotsusetaotluse esitamist võib ka Euroopa Kohus anda anonüümsuskaitse kas omal algatusel või eelotsusetaotluse esitanud kohtu või põhikohtuasja poole taotlusel. Selle kaitse tõhususe tagamiseks tuleb vastav taotlus esitada võimalikult varases menetlusstaadiumis ja igal juhul enne, kui Euroopa Liidu Teatajas avaldatakse asjassepuutuva kohtuasja kohta teadaanne ja eelotsusetaotlus toimetatakse kätte põhikirja artiklis 23 loetletud isikutele.
Eelotsusetaotluse mõju siseriiklikule menetlusele
Kuigi siseriiklik kohus on pädev otsustama ajutiste meetmete üle, eriti õigusakti kehtivuse hindamiseks esitatud eelotsusetaotluse puhul (vt eespool punkt 17), toob eelotsusetaotluse esitamine siiski kaasa siseriikliku menetluse peatamise kuni Euroopa Kohtu lahendi tegemiseni.
Eelotsusemenetluse nõuetekohaseks kulgemiseks Euroopa Kohtus ja selle tõhususe tagamiseks on eelotsusetaotluse esitanud kohus kohustatud teavitama Euroopa Kohut igast menetlusküsimusest, mis võib mõjutada viimase menetlust, eriti uute menetlusosaliste kaasamisest siseriiklikku menetlusse.
Kohtukulud ja tasuta õigusabi
Eelotsusemenetlus on Euroopa Kohtus tasuta, samuti ei otsusta Euroopa Kohus eelotsusetaotluse esitanud kohtu menetluses oleva kohtuasja menetlusosaliste kohtukulude üle – selles küsimuses teeb otsuse eelotsusetaotluse esitanud kohus.
Kui põhikohtuasja poolel puuduvad rahalised vahendid ja kui siseriiklik õigus seda lubab, võib eelotsusetaotluse esitanud kohus võimaldada sellele poolele tema kulude katmiseks tasuta õigusabi eelkõige Euroopa Kohtus esindamise eest makstava tasu osas. Euroopa Kohus ise võib samuti sellist abi võimaldada, kui asjassepuutuv pool ei saa juba abi siseriiklikust süsteemist või kui sellest saadav abi ei kata Euroopa Kohtu menetlusega seotud kulusid või katab need ainult osaliselt.
Teabe vahetamine Euroopa Kohtu ja siseriiklike kohtute vahel
Siseriiklik kohus, kes esitab eelotsusetaotluse, saadab selle koos asjakohaste dokumentidega (eelkõige kohtutoimiku või selle koopiaga) otse Euroopa Kohtule. Taotlus saadetakse tähitud kirjaga, adresseerituna Euroopa Kohtu kantseleile (Rue du Fort Niedergrünewald, L-2925 Luxembourg).
Kuni eelotsuse kättetoimetamiseni eelotsusetaotluse esitanud kohtule peab Euroopa Kohtu kantselei sidet selle kohtuga, kellele ta saadab menetlusdokumentide koopiad.
Euroopa Kohus edastab oma otsuse eelotsusetaotluse esitanud kohtule. On soovitav, et viimati nimetatud kohus teavitaks Euroopa Kohut tema otsuse tagajärgedest põhikohtuasjale ning saadaks talle võimalusel ka oma lõpliku lahendi.
II — ERISÄTTED KIIRELOOMULISTE EELOTSUSETAOTLUSTE KOHTA
Põhikirja artiklis 23a ja kodukorra artiklites 105–114 ette nähtud tingimustel võib eelotsusetaotluse teatud asjaoludel lahendada kiirendatud menetluses või kiirmenetluses.
Kiirendatud menetluse või kiirmenetluse kohaldamise tingimused
Nende menetluste kohaldamise üle otsustab Euroopa Kohus. Üldjuhul otsustatakse neid kohaldada vaid eelotsusetaotluse esitanud kohtu põhjendatud taotlusel. Erandjuhul võib Euroopa Kohus eelotsusetaotluse aga omal algatusel kiirendatud menetluses või kiirmenetluses läbi vaadata, kui see tundub kohtuasja laadi või selle eripäraseid asjaolusid arvestades vajalik.
Vastavalt kodukorra artiklile 105 võib eelotsusetaotluse lahendada kiirendatud menetluses, kaldudes kõrvale kodukorra sätetest, kui kohtuasja laad nõuab asja lahendamist lühikese aja jooksul. Kuna see menetlus toob kaasa olulisi piiranguid kõigile menetlusega seotud isikutele, eelkõige kõigile liikmesriikidele, kellel palutakse esitada oma suulised või kirjalikud seisukohad palju lühema aja jooksul kui tavapärased tähtajad, tuleb selle menetluse kohaldamist taotleda ainult erandlikel asjaoludel, mis õigustavad seda, et Euroopa Kohus vastab esitatud küsimustele kiiresti. See, et lahend, mille eelotsusetaotluse esitanud kohus peab tegema pärast eelotsusetaotlusega Euroopa Kohtu poole pöördumist, puudutab potentsiaalselt suurt arvu isikuid või õiguslikke olukordi, ei ole iseenesest erandlik asjaolu, mis õigustaks kiirendatud menetluse kohaldamist (3).
See nõue kehtib veelgi enam kodukorra artiklis 107 ette nähtud eelotsuse kiirmenetluse kohta. Viimati nimetatud menetlus, mida kohaldatakse vaid valdkondades, mida reguleerib ELTL kolmanda osa V jaotis, mis puudutab vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajanevat ala, toob asjassepuutuvatele isikutele kaasa veelgi suuremaid piiranguid, kuna selles piiratakse muu hulgas poolte arvu, kellel on õigus kirjalikke seisukohti esitada, ja kuna see lubab eriti kiireloomulises asjas täielikult ära jätta Euroopa Kohtu menetluse kirjaliku osa. Seega tuleks selle menetluse kohaldamise taotlus esitada ainult juhul, kui on tõesti hädavajalik, et Euroopa Kohus vastaks eelotsusetaotluse esitanud kohtu küsimustele väga kiiresti.
Kuigi käesolevas dokumendis ei saa anda selliste asjaolude ammendavat loetelu, muu hulgas vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajanevat ala puudutava liidu õiguse mitmekesisuse ja arengu tõttu, võib siseriiklik kohus eelotsuse kiirmenetluse taotluse esitamist kaaluda näiteks ELTL artikli 267 neljandas lõigus sätestatud juhul, kui isik on kinni peetud või kui talt on võetud vabadus ja tema õigusliku staatuse hindamisel on eelotsuse küsimusele antav vastus määrava tähtsusega, või kui vaidlus puudutab vanema õigusi või lapse hooldusõigust ja kohtu pädevus, kelle poole liidu õiguse alusel pöörduti, sõltub eelotsuse küsimusele antavast vastusest.
Kiirendatud menetluse või kiirmenetluse kohaldamise taotlemine
Et Euroopa Kohus saaks kiirendatud menetluse või eelotsuse kiirmenetluse kohaldamise suhtes kiiresti otsuse langetada, tuleb vastavas taotluses täpselt märkida need õiguslikud ja faktilised asjaolud, mis tingivad asja kiireloomulisuse, näidates ära muu hulgas riskid, mis kaasnevad sellega, kui eelotsus tehakse tavalises menetluses.
Võimalusel annab eelotsuse esitanud kohus lühidalt oma arvamuse, milline võiks olla esitatud küsimustele antav vastus. See arvamus hõlbustab põhikohtuasja poolte ja muude menetluses osalevate huvitatud isikute seisukohtade kujundamist, samuti Euroopa Kohtu otsuse tegemist, aidates nii kaasa menetluse kiirele läbiviimisele.
Kiirendatud menetluse või kiirmenetluse kohaldamise taotlus tuleb esitada selges vormis, mis võimaldab Euroopa Kohtu kohtukantseleil kohe aru saada, et asja tuleb käsitleda eriliselt. Selleks palutakse eelotsusetaotluse esitanud kohtul täpsustada, millist nendest kahest menetlusest tuleks asjas kohaldada, ning teha taotluses viide kodukorra asjakohasele artiklile (artiklile 105, mis puudutab kiirendatud menetlust, või artiklile 107, mis puudutab kiirmenetlust). See viide peab eelotsusetaotluse esitamise otsuses olema märgitud selgelt nähtavale kohale (näiteks päisesse või eraldi kohtudokumenti). Vajadusel võib taotluse selgelt ära märkida ka eelotsusetaotluse esitanud kohtu kaaskirjas.
Eelotsuse taotlemise otsuse osas juhitakse tähelepanu sellele, et otsuse lühidus on kiiret tegutsemist vajavas olukorras eriti oluline, kuna see aitab kaasa menetluse kiirele läbiviimisele.
Kirjavahetus Euroopa Kohtu, eelotsusetaotluse esitanud kohtu ja põhikohtuasja poolte vahel
Eelotsusetaotluse esitanud kohtule ja selle menetluses oleva kohtuasja pooltele teabe kiiremaks ja lihtsamaks saatmiseks palutakse kiirendatud menetlust või kiirmenetlust taotleval siseriiklikul kohtul Euroopa Kohtule edastada eelotsusetaotluse esitanud kohtu elektronposti aadressid ja võimalusel ka faksi number, mida Euroopa Kohus võiks kasutada, samuti kohtuasja poolte esindajate elektronposti aadressid ja võimalusel faksi number.
Allkirjastatud eelotsuse taotlemise otsuse ärakirja koos kiirendatud menetluse või kiirmenetluse kohaldamise taotlusega võib Euroopa Kohtule saata eelnevalt elektronposti (ECJ-Registry@curia.europa.eu) või faksiga (+352 43 37 66). Eelotsusetaotlust ning kiirendatud menetluse ja kiirmenetluse kohaldamise taotlust saab hakata menetlema alates sellise ärakirja saamisest. Nende dokumentide originaalid tuleb aga viivitamata edastada Euroopa Kohtu kantseleile.
(1) Protokolli nr 36 artikli 10 lõigetes 1–3 on sätestatud, et enne Lissaboni lepingu jõustumist politseikoostöö ja kriminaalasjades tehtava õigusalase koostöö valdkonnas vastuvõetud liidu õigusaktide puhul jäävad Euroopa Liidu Kohtu volitused, mida ei ole muudetud, samaks maksimaalselt viieks aastaks alates Lissaboni lepingu jõustumisest (1. detsember 2009). Selle perioodi jooksul saavad nimetatud aktide suhtes eelotsusetaotluse esitada seega ainult nende liikmesriikide kohtud, kes on aktsepteerinud Euroopa Kohtu pädevust, ja iga niisugune liikmesriik peab olema määratlenud, kas Euroopa Kohtu poole pöördumise õigus on kõigil siseriiklikel kohtutel või ainult asjas lõplikku otsust tegevatel kohtutel.
(2) Eelotsusetaotluse esitanud kohtul palutakse esitada täpsed viited nendele tekstidele ja nende avaldamise andmetele, näiteks ametliku teataja või teatud lahendite kogumiku leheküljenumber või link internetilehele.
(3) Ülevaate saamiseks asjaoludest, mille esinemisel Euroopa Kohtu 19. juuni 1991. aasta kodukorra (mida on hiljem muudetud) artikli 104a alusel esitatud kiirendatud menetluse kohaldamise taotlus kas rahuldati või rahuldamata jäeti, palume tutvuda Euroopa Kohtu presidendi määrustega, mis on kättesaadavad internetilehel www.curia.europa.eu (need määrused on kättesaadavad rubriigis „Kohtupraktika”, kui otsinguvormi sisenedes valida järjest järgmised sõnad: Dokumendid – Kohtulahendite kogumikus avaldamata dokumendid – Kohtumäärused – Kiirendatud menetlus).

matches: Kohus Kohus Kohus Kohus kohus Kohus Kohus kohus kohus kohus Kohus kohus kohus kohus kohus kohus kohus Kohus kohus kohus kohus Kohus Kohus Kohus kohus kohus Kohus kohus Kohus Kohus kohus Kohus Kohus kohus Kohus kohus Kohus kohus Kohus


text:
26.12.2012 8:13:10 (1345 )
Riigikohus on viimaste kuude jooksul teinud mitmeid maksualaseid lahendeid. Järgnevalt esitame nende annotatsiooni koos viitega kohtulahendile.
Riigikohtu halduskolleegiumi 20.11.2012 otsus kohtuasjas 3-3-1-40-12
Vaidlus puudutas kauba ühendusesisese käibe tõendamist. Riigikohus selgitas, et kui müüjal puuduvad dokumendid kauba Eestist välja toimetamise kohta, siis tuleb müügitehing maksustada 20% määras käibemaksuga. Kauba liikumist tõendav dokument tuleb koostada ka siis, kui ostja viib kauba ise Eestist välja.
Riigikohtu üldkogu 27.11.2012 otsus kohtuasjas 3-3-1-15-12
Riigikohus selgitab maksukorralduse seaduse § 1361 rakendamise aluseid ja korda. Viidatud säte võimaldab arestida võlgniku vara enne maksu määramist. Riigikohus kontrollis selle sätte vastust põhiseadusele ning selgitas, kuidas käituda, kui arestitud vara kuulub abikaasa ühisomandisse. Riigikohus selgitas, et vara arestimisel tuleb arvestada potentsiaalse nõude suurust ja selle täitmise võimalikke kulusid.
Riigikohtu halduskolleegiumi 12.12.2012 otsus kohtuasjas 3-3-1-23-12
Riigikohus selgitab endise juhatuse liikme vastutust äriühingu maksuvõla eest (maksukorralduse seaduse § 40), mh süü ja põhjusliku seoses tuvastamist.
Riigikohtu halduskolleegiumi 14.12.2012 otsus kohtuasjas 3-3-1-33-12
Vaidlus puudutab äriühingule kinnisvara soetamist, mida kasutatakse juhatuse liikme elukohana. Riigikohus nõustus maksuhalduriga, et poolte vahel toimus näilik tehing ja äriühingu kulud kinnisvara parendamisele tuleb maksustada ettevõtlusega mitteseotud väljamaksena. Kohus selgitab ka, kuidas vältida topeltmaksustamist, kui äriühingul tekib sellest kinnisasjast tulu.
Riigikohtu halduskolleegiumi 17.12.2012 otsus kohtuasjas 3-3-1-51-12
Vaidlus puudutab füüsilise isiku kasu vara võõrandamisest. Riigikohus selgitab, et kinnisasja parendamiseks saab teha kulusid ka väljaspool kinnistu piire – näiteks juurdesõiduteede ja veetrasside väljaehitamise kulud. Samuti selgitab kohus, et isikul võib olla korraga mitu elukohta ning ühe eluaseme eest laenuintresside tulust mahaarvamine ei võta maksumaksjalt õigust müüa samal ajal teine eluase maksuvabalt.
Riigikohtu halduskolleegiumi 18.12.2012 otsus kohtuasjas 3-3-1-67-12
Vaidlus puudutab kinnisvaratehingu maksustamist käibemaksuga. Riigikohus selgitab, et kui müüakse kinnisasi, millel asuva ehitise soovib ostja tulevikus lammutada, kuid ehitise lammutamist ei ole müügitehingu ajal veel alustatud, siis ei ole tegemist krundiga, mille võõrandamine oleks kohustuslikus korras käibemaksuga maksustatud. Sellise kinnisasja müüki võib maksustada vabatahtlikult, kui müüja teavitab maksustamise soovist maksuhaldurit kirjalikult hiljemalt käibe tekkimise kuul. Kui seda nõuet on rikutud, siis on müüja arvestanud käibemaksu alusetult ning üldjuhul ei ole ostjal õigust selliselt tasutud käibemaksu sisendkäibemaksuna maha arvata, vaid ta peab nõudma müüjalt käibemaksu tagastamist. Riigikohus ei nõustunud maksuhalduri seisukohaga, et kinnistu osja oli rikkunud tahtlikult maksuseadust. Eksimus krundi mõiste tõlgendamisel on hooletus ning sellisel juhul kehtib kolmeaastane maksu määramine aegumistähtaeg.
Riigikohtu halduskolleegiumi 19.12.2012 otsus kohtuasjas 3-3-1-54-12

matches:
Riigikohus
Riigikohus
Riigikohus
§ 1361
Riigikohus
Riigikohus
Riigikohus
§ 40
Riigikohus
Kohus
Riigikohus
Riigikohus
Riigikohus


Kuidas edukalt osaleda planeeringu lahenduse koostamisel | Plaan
Artiklid > Kuidas edukalt osaleda planeeringu lahenduse koostamisel
Kuidas edukalt osaleda planeeringu lahenduse koostamisel
Eestis ruumilist keskkonda reguleeriv planeerimisseadus sätestab, et planeeringu alusel võib kinnisomandile seada kitsendusi (PlanS § 27 lg 5, § 74 lg 3, § 95 lg 4, § 124 lg 3) ning planeeringulahendus peab kandma kogukondlike väärtusi (PlanS § 8). Planeeringu koostamise korraldaja kohustus on leida laiapõhjaline ja tasakaalustatud planeeringulahendus. Viimane saab tekkida vaid siis, kui avalikkus osaleb ruumilise keskkonna kujundamisel.
Haldusmenetluse seadus eristab avalikkuse (HMS § 7 lg 1) ja otseselt mõjutatud kolmandate isikute (HMS § 11 lg 1 p 3), nagu näiteks naaberkinnistute omanike ja elanike kaasamist. Planeerimisseadus kui haldusmenetluse erikorda reguleeriv seadus ei tee aga üldjuhul vahet avalikkuse ja kolmandate isikute kaasamisel ega kaitse kolmandaid isikuid (PlanS § 9 lg 2), kelle õigusi võib planeering otseselt riivata, rohkem kui avalikkust ehk igaüht. Planeerimismenetluse avalikkuse põhimõtte eesmärk on kaasata kõik huvitatud isikud planeerimisse ning anda neile võrdne võimalus oma huvide kaitsmiseks, olenemata isiku suhtest planeeritava alaga.
Selleks, et selgitada välja, kas ja millisel juhtudel arvestab kohalik omavalitsu planeeringu avalikul väljapanekul esitatud arvamustega, analüüsiti 2016. aastal Tallinna linnas kehtestatud detailplaneeringutele avalikul väljapanekul esitatud arvamusi ja neile antud vastuseid. Kokku analüüsiti 184 Tallinna planeeringute registrist pärinevat dokumenti: viimasel avalikul väljapanekul esitatud arvamused (PlanS § 135 lg 2 alusel) ja kohaliku omavalistuse vastused arvamuse esitajale (PlanS § 135 lg 11 alusel). Dokumendid on võetud Tallinna planeeringute registrist .
Dokumentide analüüsimisel koostasi kokkvõtliku tabeli (vt tabel 1), kuhu koondati kõik detailplaneeringud, millele oli arvamust avaldatud. Igale detailplaneeringule toodi välja arvamuse esitaja isik(ud) ja esitaja(te) suhe planeeringuga, arvamuse sisu ja kohaliku omavalitsuse vastus. Kõik arvamused ja kohaliku omavalitsuse vastused arvamustele katalogiseeriti.
Planeerimisseaduse § 135 lg 11 kohaselt peab planeeringu koostamise korraldaja esitama arvamuse esitajale põhjendatud seisukoha arvamuste kohta. Antud juhul analüüsiti vaid kohaliku omavalitsuse põhjendatud seisukohta arvamuse kohta.
Ülevaade Tallinnas 2016. aastal kehtestatud detailplaneeringutest
Tallinnas kehtestati 77 detailplaneeringut, millest 27 detailplaneeringule avaldati avalikul väljapanekul arvamust. Kokku esitati detailplaneeringutele 73 isiku(te) poolt 244 arvamust.
Avalikkuse arvamuse esindajad planeeringumenetluses
Arvamuste esitajad jaotati kuude gruppi: planeeringu tellijad, naabrid, piirkonna elanikud, kodanikuaktivistid, asumiseltsid ja erialaliidud (vt tabel 1). Gruppidesse jaotamine toimus arvamuse allkirjastaja andmete alusel. Planeeringu tellija on haldusmenetluse seaduse kohaselt taotleja ja/või adressaat. Naabrite gruppi paigutati isikud, kes elavad planeeringuala vahetus läheduses ja piirkonna elanike gruppi isikud, kes olid ennast identifitseerinud kui asumi elanikud (nt Pirita linnaosa elanik). Kodanikuaktivistide gruppi paigutati inimesed, kellel autori hinnangul puudub isiklik seos (nt elukoha lähedus) planeeringualaga .
Detailplaneeringutele avaldatud arvamuste esitajad jaotusid järgnevalt:
• 36 arvamuse avaldajatest olid naabrid;
• 17 arvamuse avaldajatest olid piirkonna elanikud;
• 11 arvamuse avaldajatest olid asumiseltsid;
• kolm arvamuse avaldajatest olid erialaliidud;
• kolm arvamuse avaldajatest olid planeeringu tellijad;
• ühel juhul oli arvamuse esitajaks kodanikuaktivistid.
Seaduseandja nägemuse kohaselt on planeeringu avalik väljapanek koht, kus avalikkus saab avaldada arvamust planeeringu kohta, ning arvamuste esitamisega peaks selguma ka avalik huvi planeeritava lahenduse kohta. Kõige aktiivsemalt osalesid planeeringulahenduse koostamisel naabrid ja piirkonna elanikud, moodustades 73% kõigist arvamuste esitajatest. Seega võib eeldada, et avaliku huvi „kaitsevad“ planeerimismenetluselt peamiselt planeeringualaga isiklikku seost omavad isikud.
Arvamuste esitajate efektiivsus mõjutada planeeringulahendust sõltub esitaja suhtest planeeritava alaga
Kõik arvamuse esitajad, esitatud arvamuste arv ja kohaliku omavalituse vastused on toodud tabelis 1. Kohaliku omavalitsuse vastused jaotusid nelja gruppi: arvamus võeti arvesse, kohalik omavalitsus võttis arvamust arvesse osaliselt, arvamust ei võetud arvesse, ja kohalik omavalistus jäi arvamuse esitajaga menetlust puudutavas küsimuses eriarvamusele .
Kokku 244-st arvamusest võttis kohalik omavalitsus arvesse 70 ja muutis lahendust, osaliselt võttis arvamust arvesse kaheksal korral ja muutis lahendust. Eriarvamusele jäi kohalik omavalistus 18 korral. Üle poole juhtudel (147 korral) kohalik omavalitus ei nõustunud arvamuse esitajaga.
Kõige rohkem nõustus kohalik omavalitsus tellija poolt esitatud arvamustega, nõustudes kõikide esitatud arvamustega. Üle poole (57%) naabrite poolt esitatud arvamused võttis kohalik omavalitsus arvesse ja muutis lahendust. Naabrite ja erialaliitude arvamustest ligikaudu 20% võttis kohalik omavalitus arvesse ja kõigest 8% juhtudest nõustuti asumiseltside poolt esitatud arvamustega. Mitte ühegi kodanikuaktivisti poolt esitatud arvamusega kohalik omavalistus ei nõustunud.
Tabel 1. Planeeringutele esitatud arvamused ja kohaliku omavalituse vastus
Avalikul väljapanekul esitatud arvamuste arv
Kohalik omavalitsus arvestas arvamust
Kohalik omavalitsus arvestas arvamust osaliselt
Kohalik omavalitsus ei arvestanud arvamusega
Jäädi eriarvamusele
Arvamuse põhjenduse mõju planeeringulahendusel
Kõige rohkem arvamustest tegi ettepaneku detailplaneeringuga planeeritavate hoonete mahu vähendamiseks. Kokku arvasid 27 isikut, et planeeritavad hooned on liiga massiivsed (sh kuus arvamuse esitajat tegi ettepaneku mahtu vähendada). Kõik arvamused esitati kolmele detailplaneeringule. Kohalik omavalitsus nõustus kuue arvamuse esitajaga ning vastas, et mahtu on osaliselt vähendatud . Koguni 14 korral tõi kohalik omavalitsus arvamusega mittenõustumisel põhjenduseks, et lahendus on kooskõlas üldplaneeringuga ja seetõttu ei ole mahu vähendamise ettepanek põhjendatud.
Kohaliku omavalitsuse meelestatus oli teistsugune, kui tehti ettepanek mahtu suurendada. Kahele detailplaneeringule tegi planeeringu tellija ettepaneku hoonete mahtu suurendada. Mõlemal juhul nõustus kohalik omavalitsus arvamusega ja viis planeeringulahendusse vastavad muudatused sisse.
Hulgaliselt tuli arvamusi liikluskorralduse ja ligipääsetavuse kohta (samuti 39 ettepanekut). Kõik ettepanekud tehti kuuele detailplaneeringule. Arvesse võeti need arvamused (kokku 12 korral), kus oli väidetud vastuolu õigusnormiga või kus juhiti tähelepanu, et planeeringu lahendus ei võimalda teede avalikku kasutust . Ühele detailplaneeringule esitati arvamuste avaldajate poolt vastuväide, et planeeringuga kaasneb suur liikluskoormus, mida olemasolev teedevõrk vastu ei võta. Kohalik omavalitus vastas arvamusele, et lisanduv pind ei too kaasa olulisi mõjusid juba olemasolevale infrastruktuurile ja ühistranspordile, vaid muudab nende kasutuse suhteliselt hõreda hoonestusega alal linnamajanduse seisukohast tervikuna (sh ühistranspordi osas) efektiivsemalt toimivaks. Autor leiab, et kui arvamuste esitajad oleks koostanud vastava analüüsi, mis tõendaks nende väidet, siis kohalik omavalitus oleks oma lahendust muutnud. Tihti (7 korral) vastas kohalik omavalitsus, et planeeritud liikluskorraldust ei ole vaja muuta, kuna see on kooskõlas üldplaneeringuga. Samuti toodi mittearvestamise põhjuseks koostatud liiklusuuring, keskkonnamõjude strateegiline hinnang või mõni teine strateegiline dokument.
Kooskõla üldplaneeringuga on kohalik omavalitus korduvalt toonud põhjenduseks, miks ta ei ole nõus arvamuses esitatud seisukohtadega. Kokku tõi kohalik omavalitsus 66 korral planeeringu lahenduse põhjenduseks üldplaneeringuga kooskõlas olemise (see moodustab 26% kõikidest vastustest). Näiteks kaheksal korral avaldati arvamust, et planeeringu lahendus on vastuolus avalike huvidega. Peaaegu kõikidele (seitsmele) arvamustele vastas Tallinna linnavalitsus, et lahendus on kooskõlas avaliku huviga, kuna vastab üldplaneeringule.
Autori hinnangul ei saa kooskõla üldplaneeringuga olla õigustuseks arvamuse mittearvestamisele. Üldplaneering määrab ära üldisemad ehitustingimused ja maa-ala juhtfunktsiooni. Juhul, kui üldplaneeringus on märgitud ära maksimaalne korruselisus, siis kohalikul omavalitusel ei ole kohustust ehitada antud mahtu täis. Täpne lahendus selgubki detailplaneeringu käigus tasakaalustades erinevaid huve.
Kõik arvamused võeti arvesse, mis viitasid asjaõigusseaduses § 143 lõikes 1 toodud sättele, et planeeringulahendus kahjustab oluliselt arvamuse avaldaja kinnisasja kasutamist ja/või on vastuolus keskkonnakaitse nõuetega. Viiele detailplaneeringule esitati 12 erineva isiku poolt arvamus, et detailplaneeringu lahendus ei taga nõutavat insolatsiooni. Kõik arvamused võeti arvesse ja muudeti lahendust või koostati uus analüüs. Vaid ühel juhul ei nõustunud Tallinna linnavalistus arvamuse avaldajaga ja tõi põhjenduseks, et äriruumis insolatsiooni nõudeid tagama ei pea. Seega, kui seadus ei näe ette, et äriruumis peab olema tagatud nõutav insolatsioon, siis kohalik omavalitsus seda planeeringuga ka ei taga.
Kokkuvõtvalt võib väite, et kui avalikkus soovib osaleda ruumilise keskkonna kujundamisel, peab ta aktiivselt osalema juba üldplaneeringu faasis, kuna kohalik omavalitsus tugineb väga palju oma otsuse õigustamisel üldplaneeringu lahendusele. Seega tundub, et kõik olulisemad ruumilised otsused on juba üldplaneeringu faasis tehtud.
Juhul, kui on vaja oma õiguste eest seista detailplaneeringu avalikul väljapanekul, tuleb oma arvamused ära argumenteerida ja faktiliselt tõestada. Kaalukaks argumendiks on arvamuse andja tellitud uuringud ja analüüsid, et kohalik omavalistus ei saaks tugineda vaid enda poolt detailplaneeringu raames koostatud dokumentidele.