text:
„Määrus (EÜ) nr 44/2001 — Artikli 15 lõike 1 punkt c — Kohtualluvus tarbijalepingute puhul — Selle kohtualluvuse võimalik piiramine sidevahendite abil sõlmitud tarbijalepingutega — Põhjuslik seos tarbija alalise elukoha liikmesriiki veebi kaudu suunatud äri- või kutsetegevuse ning lepingu sõlmimise vahel”
Kohtuasjas C-218/12,
mille ese on ELTL artikli 267 alusel Landgericht Saarbrücken’i (Saksamaa) 27. aprilli 2012. aasta otsusega esitatud eelotsusetaotlus, mis saabus Euroopa Kohtusse 10. mail 2012, menetluses
arvestades kirjalikus menetluses ja 25. aprilli 2013. aasta kohtuistungil esitatut,
L. Emrek, esindaja: Rechtsanwalt M. Kurt,
V. Sabranovic, esindaja: Rechtsanwältin M. Mauer,
Belgia valitsus, esindajad: T. Materne ja J. C. Halleux,
Prantsuse valitsus, esindaja: B. Beaupère-Manokha,
Luksemburgi valitsus, esindajad: P. Frantzen ja C. Schiltz,
Euroopa Komisjon, esindajad: A.-M. Rouchaud-Joët ja M. Wilderspin,
olles 18. juuli 2013. aasta kohtuistungil ära kuulanud kohtujuristi ettepaneku,
Eelotsusetaotlus käsitleb nõukogu 22. detsembri 2000. aasta määruse (EÜ) nr 44/2001 kohtualluvuse ja kohtuotsuste täitmise kohta tsiviil- ja kaubandusasjades (EÜT 2001, L 12, lk 1; ELT eriväljaanne 19/04, lk 42) artikli 15 lõike 1 punkti c tõlgendamist.
Taotlus esitati L. Emreki ja V. Sabranovici vahelises kohtuvaidluses seoses nõuetega, mis puudutavad kasutatud sõiduauto ostu-müügi lepingu sõlmimise tagajärjel ette nähtud garantiid.
Määruse nr 44/2001 põhjenduse 11 kohaselt peavad „kohtualluvuse eeskirjad […] olema hästi etteaimatavad ning lähtuma põhimõttest, et tavaliselt on kohtualluvus seotud kostja alalise elukohaga ning seepärast peab kohtualluvus alati olemas olema, välja arvatud teatavatel täpselt määratletud juhtudel, kui kohtuvaidluse sisu või osapoolte autonoomia eeldab teistsugust seotust. Selleks et ühiseeskirjad oleksid läbipaistvamad ja et vältida kohtualluvuse konflikte, peab juriidilise isiku alaline asukoht olema autonoomselt määratletud”.
Määruse põhjenduses 13 on märgitud, et kindlustus-, tarbija- ja töölepingute puhul tuleks nõrgemat poolt kaitsta soodsamate kohtualluvuse eeskirjadega kui üldised eeskirjad.
Sama määruse artikli 2 lõike 1 kohaselt kaevatakse isikud, kelle alaline elukoht on liikmesriigis, selle liikmesriigi kohtutesse nende kodakondsusest hoolimata.
Lepingutega seotud asjades näeb määruse nr 44/2001 artikli 5 lõike 1 punkt a ette, et vaidluse lahendamine kuulub selle riigi kohtute kohtualluvusse, kus hagi esemeks olev lepinguline kohustus täideti või pidi täidetama.
Määruse artikkel 15 on sõnastatud järgmiselt:
kõigil ülejäänud juhtudel lepinguga, mis on sõlmitud isikuga, kes tegeleb tarbija alalise elukoha liikmesriigis kutse- või äritegevusega või kelle selline tegevus on mis tahes vahenditega suunatud nimetatud liikmesriiki või mitme liikmesriigi hulgas ka nimetatud liikmesriiki, ning kui leping kuulub sellise tegevuse raamesse.”
Määruse nr 44/2001 artikli 16 lõigetes 1 ja 2 on sätestatud:
Eelotsusetaotlusest nähtub, et L. Emrek elab Saarbrückenis (Saksamaa) ning põhikohtuasja asjaolude ilmnemise ajal soovis ta osta kasutatud sõiduautot.
V. Sabranovicil on Saksamaa piiri läheduses asuvas Spicheren’i linnas (Prantsusmaa) kasutatud sõiduautode müügiga tegelev ettevõte ärinimega Vlado Automobiles Import-Export. Sel ajal kasutas ta veebisaiti, kus olid esitatud tema ettevõtte andmed, sh Prantsusmaa telefoninumber ja Saksamaa mobiiltelefoni number, mille ees olid märgitud vastavad rahvusvahelised suunakoodid.
L. Emrek sai tuttavate käest, mitte selle veebisaidi kaudu teada V. Sabranovici ettevõtte olemasolust ning võimalusest temalt auto osta, misjärel L. Emrek suundus selle ettevõtte asukohta Spicheren’i.
Nii sõlmis L. Emrek 13. septembril 2010 tarbijana V. Sabranoviciga tema ettevõtte ruumides kasutatud sõiduauto kirjaliku ostu-müügilepingu.
Hiljem esitas L. Emrek Amtsgericht Saarbrückenile (Saksamaa) V. Sabranovici vastu hagi garantiid puudutavates nõuetes. Ta oli seisukohal, et sel kohtul oli määruse nr 44/2001 artikli 15 lõike 1 punkti c kohaselt rahvusvaheline pädevus sellise vaidluse lahendamiseks. Nimelt tuleneb veebisaidi kujundusest, et V. Sabranovici äritegevus on suunatud ka Saksamaale.
Nimetatud kohus jättis L. Emreki hagi vastuvõetamatuse tõttu läbi vaatamata, sest ta leidis, et käesolevas asjas ei ole määruse nr 44/2001 artikli 15 lõike 1 punkt c kohaldatav, kuna V. Sabranovic ei olnud selle sätte tähenduses suunanud oma äritegevust Saksamaale.
L. Emrek esitas viidatud otsuse peale apellatsioonkaebuse, väites et määruse nr 44/2001 artikli 15 lõike 1 punkt c ei eelda põhjuslikku seose tuvastamist tarbija liikmesriiki suunatud äritegevuse ja lepingu sõlmimise vahel. Samuti ei ole selle sättega nõutav, et leping on sõlmitud sidevahendi abil.
Landgericht Saarbrücken leiab, et põhikohtuasjas on V. Sabranovici äritegevus suunatud Saksamaale. Eelkõige telefoninumbrile lisatud Prantsusmaa rahvusvaheline suunakood ja lisaks Saksamaa mobiiltelefoninumber annavad alust arvata, et ettevõtja otsib kliente ka väljaspool Prantsusmaad, eriti sellega piirneval Saksamaal asuvaid kliente.
Asjaomane kohus on arvamusel, et isegi kui määruse nr 44/2001 artikli 15 lõike 1 punkti c tuleb tõlgendada nii, et see ei eelda lepingu sõlmimist sidevahendi abil, on selle sätte kohaldamisala laiendamise vältimiseks siiski nõutav, et ettevõtja veebisait vähemalt ajendab tarbijat lepingut tegelikult sõlmima. Ta leiab seega, et nimetatud sätet ei tuleks kohaldada, kui tarbija sõlmib „ettevõtjaga” lepingu „juhuslikult”.
Neil asjaoludel otsustas Landgericht Saarbrücken menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused:
Kas [määruse nr 44/2001] artikli 15 lõike 1 punkt c eeldab juhtudel, kui ettevõtja veebisait on suunatud teise liikmesriiki, täiendava kirjutamata koosseisutunnusena, et ettevõtja veebisait ajendas tarbijat sõlmima ettevõtjaga lepingut ja veebisait on seega lepingu sõlmimisega põhjuslikult seotud?
Kui suunatuse koosseisutunnuse ja lepingu sõlmimise vahel peab esinema põhjuslik seos, siis kas määruse nr 44/2001 artikli 15 lõike 1 punkt c eeldab lisaks lepingu sõlmimist sidevahendi abil?”
Sissejuhatuseks tuleb täpsustada, et 6. septembri 2012. aasta otsuses kohtuasjas C-190/11: Mühlleitner Euroopa Kohus juba vastas põhikohtuasjas esitatud teisele küsimusele, asudes seisukohale, et määruse nr 44/2001 artikli 15 lõike 1 punkti c tuleb tõlgendada nii, et see ei nõua, et tarbija ja kutseala esindaja vaheline leping peab olema sõlmitud sidevahendi abil.
Seetõttu tuleb analüüsida ainult esimest küsimust, millega eelotsusetaotluse esitanud kohus tahab sisuliselt teada, kas määruse nr 44/2001 artikli 15 lõike 1 punkti c tuleb tõlgendada nii, et see nõuab põhjusliku seose esinemist tarbija alalise elukoha liikmesriiki äri- või kutsetegevuse suunamiseks kasutatud vahendi, st veebisaidi ja selle tarbijaga lepingu sõlmimise vahel.
Sellega seoses tuleb tõdeda esiteks, et määruse nr 44/2001 artikli 15 lõike 1 punkt c otsesõnu ei sea selle sätte kohaldamise tingimuseks sellise põhjusliku seose esinemist.
Nimelt ilmneb selle sätte sõnastusest, et seda kohaldatakse kahe konkreetse tingimuse koosesinemise korral. Esiteks on vaja, et ettevõtja tegeleks oma äri- või kutsetegevusega tarbija alalise elukoha liikmesriigis või et tema selline tegevus on mis tahes vahenditega suunatud nimetatud liikmesriiki või mitme liikmesriigi hulgas ka nimetatud liikmesriiki, ning teiseks, et vaidlusalune leping on sõlmitud selle tegevuse raames.
Euroopa Kohus on juba otsustanud, et määruse nr 44/2001 artikli 15 lõike 1 punkti c kohaldamise peamine tingimus on seotud tarbija alalise elukoha liikmesriiki suunatud äri- või kutsetegevusega (eespool viidatud kohtuotsus Mühlleitner, punkt 44), ning käesolevas asjas leiab eelotsusetaotluse esitanud kohus, et see tingimus on täidetud.
Teiseks, mis puudutab määruse nr 44/2001 artikli 15 lõike 1 punkti c teleoloogilist tõlgendamist, siis tuleb märkida, et sellise kirjutamata tingimuse lisamine, mis puudutab käesoleva kohtuotsuse punktis 20 viidatud põhjusliku seoses esinemist, läheks vastuollu selle sättega taotletud eesmärgiga, st eesmärgiga kaitsta tarbijaid, kes on nende ja kutseala esindaja vahel sõlmitud lepingu nõrgemaks pooleks.
Nagu väidab Euroopa Komisjon ja nagu märkis kohtujurist oma ettepaneku punktis 25, tuleb tõdeda, et tingimusega, et tarbija on veebisaidiga eelnevalt tutvunud, kaasneksid tõendamisega seotud probleemid, ja seda eelkõige juhul, kui leping ei ole sõlmitud sidevahendi abil selle sama veebisaidi kaudu, nagu see on põhikohtuasjas. Sellisel juhul võiksid raskused, mis on seotud tegevuse suunamise vahendi, st veebisaidi ja lepingu sõlmimise vahelise põhjusliku seose tõendamisega, takistada tarbijatel algatada määruse nr 44/2001 artiklite 15 ja 16 alusel menetlus siseriiklikes kohtutes ning nõrgendaksid tarbijakaitset, mida nende sätetega taotletakse.
Kuigi see põhjuslik seos ei ole kirjutamata tingimus artikli 15 lõike 1 punkti c kohaldamiseks, võib see sellegipoolest olla siiski usaldusväärne kaudne tõend, mida liikmesriigi kohus võib arvesse võtta selle kindlakstegemisel, kas tegevus on tegelikult suunatud tarbija alalise elukoha liikmesriiki, nagu ka kohtujurist oma ettepaneku punktis 26.
Sellega seoses tuleb meenutada, et 7. detsembri 2010. aasta otsuse liidetud kohtuasjades C-585/08 ja C-144/09: Pammer ja Hotel Alpenhof (EKL 2010, lk I-12527) punktis 93 ja resolutsioonis määras Euroopa Kohus kindlaks mitteammendava loetelu elementidest, mis võivad liikmesriigi kohtul aidata hinnata, kas on täidetud peamine tingimus, et äritegevus on suunatud tarbija alalise elukoha liikmesriiki.
Jõudes eespool viidatud kohtuotsuses Mühlleitner seisukohale, et artikli 15 lõike 15 punkti c kohaldamise tingimus ei ole tarbijalepingu sõlmimine sidevahendi abil, lisas ta sama kohtuotsuse punktis 44 sellesse mitteammendavasse loetellu teisi elemente, mis puudutavad muu hulgas „sidevahendi teel ühenduse võtmist” ja „tarbijalepingu sõlmimist sidevahendi abil”, mis võivad tõendada lepingu seotust tarbija alalise elukoha liikmesriiki suunatud tegevusega.
Selleks et vältida määruse nr 44/2001 artikli 15 lõike 1 punkti c kohaldamisala laiendamist, tuleb aga tõdeda, et esimese eelotsuse küsimuse esemeks olevat põhjuslikku seost tuleb pidada tõendiks „suunatud tegevuse” kohta, nagu see on ka sidevahendi teel ühenduse võtmise puhul, mis viib selleni, et tarbija on sidevahendi abil astunud lepingulisse suhtesse.
Nagu märkis kohtujurist oma ettepaneku punktides 33–38, siis asjaolu, et selline nagu põhikohtuasja ettevõtja, kes on asutatud liikmesriigis, mis asub teise liikmesriigi piiri läheduses mõlemale poole ulatuvas linnastus, ning asjaolu, et ta kasutab teise liikmesriigi telefoninumbrit, mille ta annab selles liikmesriigis alaliselt elavate võimalike klientide kasutusse selleks, et nad ei peaks tasuma rahvusvaheliste kõnede eest, võib olla samuti tõend selle kohta, et tema tegevus on „suunatud” sellesse teise liikmesriiki.
Igal juhul tuleb eelotsusetaotluse esitanud kohtul hinnata kõiki põhikohtuasjas arutlusel oleva tarbijalepingu sõlmimise asjaolusid, selleks et otsustada vastavalt sellele, kas käesoleva kohtuotsuse punktides 27 ja 28 mainitud Euroopa Kohtu asjakohases praktikas kehtestatud mitteammendavas loetelus esinevad või puuduvad elemendid on olemas või mitte, kas määruse nr 44/2001 artikli 15 lõike 1 punkt c kuulub kohaldamisele.
Eeltoodut arvestades tuleb esimesele eelotsuse küsimusele vastata, et määruse nr 44/2001 artikli 15 lõike 1 punkti c tuleb tõlgendada nii, et see ei nõua põhjusliku seose esinemist tarbija alalise elukoha liikmesriiki äri- või kutsetegevuse suunamiseks kasutatud vahendi, st veebisaidi ja selle tarbijaga lepingu sõlmimise vahel. Taoline põhjuslik seos kujutab endast sellegipoolest tõendit lepingu seotuse kohta selle tegevusega.
Nõukogu 22. detsembri 2000. aasta määruse (EÜ) nr 44/2001 kohtualluvuse ja kohtuotsuste täitmise kohta tsiviil- ja kaubandusasjades artikli 15 lõike 1 punkti c tuleb tõlgendada nii, et see ei nõua põhjusliku seose esinemist tarbija alalise elukoha liikmesriiki äri- või kutsetegevuse suunamiseks kasutatud vahendi, st veebisaidi ja selle tarbijaga lepingu sõlmimise vahel. Taoline põhjuslik seos kujutab endast sellegipoolest tõendit lepingu seotuse kohta selle tegevusega.

matches: kohus kohus Kohus kohus Kohus kohus Kohus


Sadamarajatise turvaülevaatuse läbiviimise ning turvalisuse tunnistuse väljastamise kord ja tunnistuse vorm – Riigi Teataja
Sadamarajatise turvaülevaatuse läbiviimise ning turvalisuse tunnistuse väljastamise kord ja tunnistuse vorm - sisukord
§ 2 Teabe asutusesiseseks tunnistamine
§ 3 Sadamarajatise korralise ja täisülevaatuse läbiviimine
§ 4 Sadamarajatise erakorralise ja esmase turvaülevaatuse läbiviimine
§ 5 Sadamarajatise turvaülevaatuse vormistamine
RTL 2009, 91, 1327
Vastu võetud 09.12.2009 nr 121
Määrus kehtestatakse «Sadamaseaduse» § 24 lõike 12 alusel.
Määrusega kehtestatakse sadamarajatise turvaülevaatuse läbiviimise ning turvalisuse tunnistuse väljastamise kord ja tunnistuse vorm.
§ 2. Teabe asutusesiseseks tunnistamine
Turvaülevaatuse käigus saadud või loodud mis tahes viisil ja mis tahes teabekandjale jäädvustatud ja dokumenteeritud teave tunnistatakse asutusesiseseks kasutamiseks mõeldud teabeks vastavalt «Avaliku teabe seaduses» sätestatule.
§ 3. Sadamarajatise korralise ja täisülevaatuse läbiviimine
(1) Sadamarajatise korralise ja täisülevaatuse viib Veeteede Amet läbi sadamarajatise valdaja taotluse alusel.
(2) Taotlus ülevaatuse läbiviimiseks tuleb esitada vähemalt 30 päeva enne taotletavat ülevaatuse aega.
(3) Ülevaatuse taotluses peavad sisalduma:
1) sadama ja sadamarajatise nimi;
2) taotletav ülevaatuse aeg;
3) sadamarajatise valdaja esindaja nimi ja kontaktandmed.
(4) Ülevaatuse läbiviimise aja määrab Veeteede Amet, arvestades võimalusel sadamarajatise valdaja taotletud ajaga.
§ 4. Sadamarajatise erakorralise ja esmase turvaülevaatuse läbiviimine
(1) Erakorralise ülevaatuse läbiviimise vajadusest teavitab sadamarajatise valdajat Veeteede Amet.
(2) Erakorraline ülevaatus viiakse läbi eelkõige järgmistel juhtudel:
1) sadamarajatise turvaplaanis on tehtud oluline muudatus;
2) vahetub sadamarajatise valdaja;
3) sadamarajatisel on toimunud oluline turvaintsident;
4) on vaja kontrollida eelneva ülevaatuse käigus avastatud puuduste kõrvaldamist.
(3) Erakorralise ja esmase ülevaatuse läbiviimise aja määrab Veeteede Amet, arvestades võimalusel sadamarajatise valdaja arvamusega.
§ 5. Sadamarajatise turvaülevaatuse vormistamine
(1) Sadamarajatise turvaülevaatuse tulemuste kohta koostatakse ning saadetakse sadamarajatise valdajale ülevaatuse akt 30 päeva jooksul pärast ülevaatuse läbiviimist. Vajadusel lisatakse aktile ettekirjutus ülevaatusel ilmnenud puuduste kõrvaldamiseks.
(2) Täiendatavate asjaolude selgitamiseks võib lõikes 1 nimetatud tähtaega pikendada 15 päeva võrra teavitades sellest sadamarajatise valdajat.
(3) Sadamarajatise kohta väljastatakse turvalisuse tunnistus või tehakse tunnistusele märge korralise ülevaatuse läbimise kohta 5 tööpäeva jooksul pärast riigilõivu tasumist ja tunnistuse esitamist märke tegemiseks.
(4) Turvalisuse tunnistuse väljastamisel näidatakse sellel vaid laevatüübid, mille osas sadamarajatise turvaplaan on kooskõlastatud. Teenindatavate laevatüüpide muutumisel väljastatakse sadamarajatisele sama kehtivusajaga uus turvalisuse tunnistus pärast vastava turvaplaani muudatuse kooskõlastamist ja erakorralise ülevaatuse läbiviimist.
Määruse lisa on avaldatud elektroonilises Riigi Teatajas. Alus: «Riigi Teataja seaduse» § 4 lõige 2 ja riigisekretäri 9.12.2009. a resolutsioon nr 17-1/09-06077.


text:
Euroopa Inimõiguste Kohtu lahendite ülevaade nr 325: 05.-11. detsember 2016. aasta - Riigi Teataja
Euroopa Inimõiguste Kohtu lahendite ülevaade nr 325: 05.-11. detsember 2016. aasta
Riik ei saa vastutada inimkäitumise ettearvamatuse eest
Sarihan vs Türgi, kohtuotsus 06.12.2016, avaldus nr 55907/08
Kaebaja sai 12-aastasena raskeid kehavigastusi seejärel, kui lambaid karjatades astus maamiinile. Tema avaldus EIK-ile oli EIÕK artikli 2 (õigus elule) rikkumise tuvastamiseks.
Ametivõimud olid hoiatanud kohalikku elanikkonda maamiinidest hoiatussiltidega. Kõnealune territoorium oli ümbritsetud okastraadiga. Seetõttu oli elanikkonnale antud piisavalt selgelt teada, et kõnealusele territooriumile sisenemine on eluohtlik. Ametivõimud olid seeläbi ka täinud elu kaitsekohustuse.
1.      Asjas ei olnud EIÕK artikli 2 rikkumist (häältega 5:2).
Vahistades mõlemad vanemad tuleb ametivõimudel kaitsta alaealise lapse huve
Ioan Pop jt vs Rumeenia, kohtuotsus 06.12.2016, avaldus nr 52924/09
Kaebajad on abikaasad ning nende poeg, kes oli sündmuste ajal 12-aastane. Kohtutäitur soovis koos politseiga täita kohtumäärust perekonna väljatõstmiseks. Kuivõrd abikaasad avaldasid vastupanu, peeti nad jõuga kinni ning toimetati politseijaoskonda. Nende 12-aastane poeg jäi üksinda koju ilma järelevalveta ning väidetavalt põhjustati talle sellega psüühilisi kannatusi. Kaebajate avaldus EIK-ile oli EIÕK artikli 3 (piinamise keelamine) rikkumise tuvastamiseks lapse suhtes ning artikli 5 lg 1 (õigus isikuvabadusele ja – puutumatusele) rikkumise tuvastamiseks abikaasade suhtes seoses õigusvastase kinnipidamisega.
Ametivõimudele oli menetlustoiming ette teada ja nad oleksid saanud võtta meetmeid lapse huvide kaitseks. Menetlustoimingu käigus ei selgitanud keegi lapsele, miks oli tema vanemate kinnipidamine vajalik. Seega ületati lapse suhtes väärkohtlemise minimaalne raskusaste.
Teise kaebaja kinnipidamiseks puudus õiguslik alus. Ta ei käitunud vägivaldselt ja tema isik oli ametivõimudele teada. Puudus alus kahtlustada teda õiguserikkumises.
1.      EIÕK artikli 3 rikkumine lapse suhtes;
2.      EIÕK artikli 5 lg 1 rikkumine naise suhtes;
3.      Kummalegi kaebajale määras EIK mittevaralise kahju hüvitamiseks 4 500 eurot.
Ruumikitsikus kinnipidamiskambris on iseenesest ebainimlik kohtlemine
Vasilicá Mocanu vs Rumeenia, kohtuotsus 06.12.2016, avaldus nr 43545/13
Kaebaja viibis vabaduskaotusliku karistuse kandmise ajal 7 päeva kestel kambris suurusega 20 ruutmeetris, kus lisaks talle oli veel 5 kinnipeetavat, tingimused ei olnud hügieenilised ning kambris toimuvat salvestas valvekaamera. Tema avaldus EIK-ile oli EIÕK artikli 3 (piinamise keelamine) rikkumise tuvastamiseks.
Ruumikitsikus on iseenesest aluseks artikli 3 rikkumise tuvastamisele. Teisi tingimusi kinnitas osaliselt ka kaebaja siseriiklikku kaebust lahendanud kohtunik.
1.      EIÕK artikli 3 rikkumine;
2.      Mittevaralise kahju hüvitamiseks määras EIK kaebajale 3 900 eurot.
EIK hindas tõendeid väärkohtlemise asjas
Mikhail Nikolayev vs Venemaa, kohtuotsus 06.12.2016, avaldus nr 40192/06
Kaebajal oli kaklus lähisugulasega ning politsei pidas ta kinni. Tema väidete kohaselt peksti teda korduvalt nii politseisõidukis kui ka politseijaoskonnas. Kaebajal on rasked kehavigastused ning püsivad tervisekahjustused. Uurimise käigus ei tuvastatud politseinike rikkumisi. Pärast avalduse kommunikeerimist valitsusele viidi läbi uued uurimistoimingud, mille järelduste kohaselt võis saada kaebaja vigastusi kakluse käigus. Kaebaja avaldus EIK-ile oli EIÕK artikli 3 (piinamise keelamine) rikkumise tuvastamiseks sisulisest ja menetluslikust aspektist.
EIK lähtus sellest, et enne kinnipidamist ei olnud kaebajal kehavigastusi ning koheselt pärast vabastamist tuvastati mitmeid raskeid tervisekahjustusi. Valitsus ei selgitanud seda asjaolu piisavalt. EIK analüüsis tõendeid detailselt ja leidis, et kaebaja versioon on usutav. Seega oli alus tuvastada artikli 3 rikkumine.
Menetluslik rikkumine oli asjas seetõttu, et kohtud ei püüdnud välja selgitada vastuoluliste tõendite põhjuseid ja selgitada välja tegelikult toimunut.
1.      EIÕK artikli 3 rikkumine sisulisest ja menetluslikust aspektist;
2.      Mittevaralise kahju hüvitamiseks määras EIK kaebajale 13 000 eurot.
Ukrainas on struktuurne probleem õiguskaitsevahendi puudumises kinnipidamistingimuste vastu
Sosnovskiy vs Ukraina, kohtuotsus 08.12.2016, avaldus nr 9450/06
Kaebaja avaldus EIK-ile oli EIÕK artikli 3 rikkumise tuvastamiseks seoses ebainimlike kinnipidamistingimustega. Samuti kaebas ta artikli 13 (õigus tõhusale õiguskaitsevahendile) rikkumist seoses võimatusega enda olukorda parandada. Kaebaja palus tuvastada ka artikli 5 lg 1 (õigus isikuvabadusele ja –puutumatusele) rikkumise.
Kaebaja isiklik ruum kinnipidamiskambris oli alla 3 ruutmeetri. Ta pidi viibima peaaegu kogu ööpäeva kambris. Valitsus ei vaidlustanud kaebaja versiooni. Toetudes varasemale kohtupraktikale tuvastas EIK artikli 3 rikkumise.
Artikli 13 alusel tuleb lepinguosalisel riigil parandada kinnipidamise tingimusi ning tagada kohane hüvitis. EIK on varasemalt leidnud, et Ukrainas ei ole tõhusat õiguskaitsevahendit kinnipidamistingimuste vastu. Tegemist on struktuurse probleemiga.
Artikli 5 lg 1 rikkumine oli asjas seetõttu, et saades süüdistuse määras esimese astme kohus kaebaja jätkuva kinnipidamise, kuid ei seadnud tähtaega. EIK on korduvalt tuvastanud analoogilisi rikkumisi. Käesolevas asjas oli artikli 5 lg 1 rikkumine seoses kaebaja kinnipidamisega pärast asja saabumist kohtusse kuni esimese astme kohtulahendini (07.02.2006 – 23.05.2006).
1.      EIÕK artiklite 3, 13 ja 5 lg 1 rikkumine;
2.      Mittevaralise kahju hüvitamiseks määras EIK 9 000 eurot ning 1 054 eurot kulude katteks.
67-aastasele isikule kehavigastuste tekitamine ületab minimaalse raskusastme
Peleshok vs Ukraina, kohtuotsus 08.12.2016, avaldus nr 10025/06
Kaebaja avaldus EIK-ile oli EIÕK artikli 3 (piinamise keelamine) rikkumise tuvastamiseks sisulisest ja menetluslikust aspektist seoses tema peksmisega kolmandate isikute poolt. Uurimist on korduvalt alustatud ja lõpetatud.
Kaebaja oli sündmuste ajal 67-aastane ning siseriiklik kohus kvalifitseeris kehavigastuse keskmise raskusastmega vigastuseks. Seega oli avaldus igal juhul artikli 3 kohaldamisalas minimaalse raskusastme ületamise tõttu.
Uurimist on korduvalt alustatud ja lõpetatud. Faktilisi asjaolusid ei ole välja selgitatud. Uurimise pidev lõpetamine oli aluseks artikli 3 rikkumise tuvastamisele.
1.      EIÕK artikli 3 rikkumine menetluslikust aspektist;
2.      Mittevaralise kahju hüvitamiseks määras EIK 7 500 eurot.
Vägivaldsel meeleavaldusel osaleja kinnipidamiseks võib jõu kasutamine olla möödapääsematu
Atdemir vs Türgi, otsus avalduse vastuvõetavuse kohta 15.11.2016, avaldus nr 12259/13
Kaebaja avaldus EIK-ile oli EIÕK artikli 3 (piinamise keelamine) rikkumise tuvastamiseks seoses väärkohtlemisega kinnipidamise ajal ning nende sündmuste ebatõhusa uurimisega.
Kaebajale tekitati kehavigastusi kinnipidamise ajal, kui ta osales vägivaldsel meeleavaldusel. Sellises olukorras on jõu kasutamine isiku kinnipidamiseks vajalik siis, kui isik avaldab vastupanu. Kohtud analüüsisid põhjalikult toimunu asjaolusid ning mõistsid politseinikud õigeks. Puudus alus selle järeldusega mittenõustumiseks.
1.      Avaldus on mitte-vastuvõetav.
Enne isiku sunniviisilist paigutamist psühhiaatriakliinikusse tuleb ta isiklikult üle kuulata
Trutko vs Venemaa, kohtuotsus 06.12.2016, avaldus nr 40979/04
Kaebaja käitus agressiivselt kohtuistungil ning kohus määras tema sunniviisilise paigutamise psühhiaatriakliinikusse. Ta viibis kliinikus ligikaudu 15 kuud, misjärel ekspertide hinnangul ei kujutanud ta enam ohtu endale ega kolmandatele isikutele. Kaebaja ega tema esindaja ei osalenud kohtuistungil, kus määrati esimesel korral tema kinnipidamine. Kaebaja avaldus EIK-ile oli EIÕK artikli 5 lg 1 (õigus isikuvabadusele ja –puutumatusele) rikkumise tuvastamiseks.
Venemaa seaduste kohaselt tuleb isik isiklikult üle kuulata kohtus enne temalt vabaduse võtmist. Seda nõuet ei täidetud. Seega ei olnud kaebaja kinnipidamine õiguspärane.
1.      EIÕK artikli 5 lg 1 rikkumine.
EIK lahendab menetlusaja kaasuseid lakoonilises sõnastuses
Chukanov jt vs Ukraina, kohtuotsus 08.12.2016, avaldus nr 16108/03 ja 9 teist avaldust
Avaldused ebamõistliku menetlusaja tuvastamiseks tsiviilasjades EIÕK artikli 6 lg 1 tähenduses. Samuti viitasid kaebajad artikli 13 (õigus tõhusale õiguskaitsevahendile) rikkumisele.
Menetluste kestus oli ligikaudu 6 – 10 aastat.
Menetlusaja mõistlikkuse üle tuleb otsustada lähtuvalt asja keerukusest, osapoolte käitumisest ja sellest, mis on isikul kaalul. EIK on korduvalt tuvastanud rikkumisi Ukraina suhtes analoogilistes asjades. EIK märkis, et ei leidnud ühtegi asjaolu või argumenti, mis viinuks ta erinevale seisukohale.
1.      EIÕK artiklite 6 lg 1 ja 13 rikkumine;
2.      Mittevaralise kahju hüvitamiseks määras EIK summad alates 500 kuni 3 900 eurot.
Jõustunud kohtulahendi täitmine on EIÕK kohaldamisalas
Molla vs Albaania, kohtuotsus 08.12.2016, avaldus nr 29680/07
Kaebaja kasuks jõustus kohtulahend tema kinnistul toimuvate ehitustööde lõpetamiseks ning kõrgepinge elektriliini kõrvaldamiseks. Kohtulahendit ei õnnestunud kohtutäituril täita.
Kaebaja avaldus EIK-ile oli EIÕK artikli 6 lg 1 (õigus õiglasele kohtumenetlusele) ja 1.protokolli artikli 1 (vara kaitse) rikkumise tuvastamiseks seoses jõustunud kohtulahendi mittetäitmisega.
EIÕK artikli 6 lg 1 kohaldamisalas on jõustunud kohtulahendi täitmine. Alates 2008. aastast on täitmata jõustunud kohtulahend kõrgepingeliinide teisaldamiseks. Valitsus ei selgitanud viivituse põhjuseid.
1.      EIÕK artikli 6 lg 1 ning 1.protokolli artikli 1 rikkumine.
Menetlusdokumenti pealkirjastamata jätmine ei ole aluseks seda mitte sisuliselt lahendada
Frida, LLC vs Ukraina, kohtuotsus 08.12.2016, avaldus nr 24003/07
Kaebaja ettevõttel oli kohtuvaidlus. Apellatsioonikohus tagastas 2006 oktoobris esitatud apellatsiooni põhjendusega, et kaebaja ei olnud maksnud riigilõivu täies ulatuses. Kaebaja esitas 2006 novembris teatise riigilõivu tasumise kohta ning palus kaebetähtaega pikendada. Kohus leidis jätkuvalt, et apellatsioon esitati tähtaega ületades. Kaebaja avaldus EIK-ile oli EIÕK artikli 6 lg 1 (kohtule juurdepääsuõigus) rikkumise tuvastamiseks.
Apellatsioonikohtu lähenemine oli formalistlik. Kaebaja ettevõte taotles apellatsioonitähtaja pikendamist, kuid kohus ei vastanud sellele taotlusele. Kuigi kaebaja kaaskiri 2006 novembris ei kandud formaalselt pealkirja kui apellatsioonitähtaja pikendamise avaldus, tulenes sellekohane taotlus dokumendi sisust. Kohus oleks pidanud kohaselt reageerima.
1.      EIÕK artikli 6 lg 1 (kohtule juurdepääsuõigus) rikkumine;
2.      Mittevaralise kahju hüvitamiseks määras EIK 2 000 eurot ning 1 000 eurot kulude katteks.
Artikkel 6 lg 3 – menetluslikud garantiid kriminaalasjades
Kohtukolleegiumis ühe kohtuniku vahetumine ei too kaasa vajadust kõigi tõendite uueks vahetuks uurimiseks
Skaro vs Horvaatia, kohtuotsus 06.12.2016, avaldus nr 6962/13
Kaebaja üle toimus kohtupidamine mõrva süüdistuses. Kohtumenetlus toimus esimeses astmes kolmel korral ja igal korral oli kaebajal võimalik küsitleda A.B.-d, kes oli ainus sündmuse pealtnägija. Kolmandal kohtumenetluse korral algas menetlus uuesti seetõttu, et üks kohtunikest vahetus. Seejärel ei ilmunud A.B. kohtusse tunnistama, sest viibis psühhiaatriahaiglas. Tema tunnistus loeti kohtus ette, kaebaja tunnistati süüdi ning teda karistati vabaduskaotusliku karistusega. Kaebaja avaldus EIK-ile oli EIÕK artikli 6 lg-te 1 ja 3 “d” (õigus õiglasele kohtumenetlusele ning õigus küsitleda tunnistajaid) rikkumise tuvastamiseks põhjusel, et teda süüditunnistanud kohtunikel ei olnud võimalik vahetult üle kuulata võtmetunnistajat.
Tõendi vahetu uurimise nõue kohtunike poolt ei tähenda seda, et kohtukoosseisu vahetudes tuleb kõiki tõendeid uuesti vahetult uurida. Uuele kohtunikule on võimalik varem uuritud tõendeid tutvustada nt protokolli kaudu. Kaebajal oli varasemalt võimalik võtmetunnistajat küsitleda. Ainult üks kolmest kohtunikust ei olnud võtmetunnistaja vahetul ülekuulamisel osalenud. Seega oli menetlus tervikuna õiglane.
1.      Asjas ei olnud EIÕK artikli 6 lg-te 1 ja 3 “d” rikkumist.
Kinnipeetud isiku taotlust osaleda lähisugulase matustel tuleb hinnata demokraatlikus ühiskonnas vajalikkuse aspektist
Kanalas vs Rumeenia, kohtuotsus 06.12.2016, avaldus nr 20323/14
Kaebaja avaldus EIK-ile  oli EIÕK artikli 3 (piinamise keelamine) rikkumise tuvastamiseks seoses kinnipidamistingimustega kahes kinnipidamisasutuses. Samuti kaebas ta artikli 8 (õigus era- ja perekonnaelu austamisele) rikkumist seoses ametivõimude keeldumisega osaleda ema matustel.
EIK on korduvalt tuvastanud rikkumisi samade kinnipidamisasutuste suhtes, puudus alus asuda erinevale seisukohale.
Saades kinnipeetud isikult taotluse osaleda lähisugulase matustel, tuleb ametivõimude hinnata konkreetset olukorda. Riigil on kohustus tagada kinnipeetud isiku sotsialiseerumist. Ametivõimud ei kaalunud võimalust lubada kaebajal matustele eskordi saatel
1.      EIÕK artiklite 3 ja 8 rikkumine;
2.      Mittevaralise kahju hüvitamiseks määras EIK 15 000 eurot.
Bulgaarial tuleb abieluvälises suhtes sündinud lapse väidetavale bioloogilisele isale tagada võimalus enda isaduse kindlakstegemiseks
L.D. ja P.K. vs Bulgaaria, kohtuotsus 08.12.2016, avaldused nr 7949/11 ja 45522/13
Kaebajad soovisid tuvastada enda isaduse laste suhtes, kes olid sündinud abieluvälisest suhtest. Esimese kaebaja osas keeldus prokurör menetlus algatamast. Teise kaebaja osas tuvastati DNA analüüsiga, et tema on 99,99% tõenäosusega lapse isa. Kohus keeldus asja menetlemast põhjendusega, et kaebajal puudus õigus isaduse tuvastamist kohtus nõuda. Kaebajate avaldused EIK-ile olid EIÕK artikli 8 (õigus era- ja perekonnaelu austamisele) rikkumise tuvastamiseks.
Kuigi ametivõimudel oli pädevus algatada menetlus isaduse tuvastamiseks mehe avalduse alusel, kes arvas ennast olevat lapse isa, ei olnud ametivõimudel kohustust sellist menetlust algatada ning kaaluda seejuures erinevaid huve. Seega ei olnud kaebajal esimeses asjas tõhusat õiguskaitsevahendit enda isaduse tuvastamiseks.
Kohus lähenes kaasusele teise kaebaja asjas formaalselt ning lähtus üksnes sellest, et lapse isa isik oli juba eelnevalt teada. Kuigi riikidel on avar hindamisruum isaduse tuvastamise menetluse küsimustes, ei tagatud käesolevas asjas kaebaja legitiimset huvi saada teada, kas ta oli lapse isa.
Artikli 46 alusel kohustas EIK vastustavat riiki kohaldama meetmeid võtmaks vastu üldise regulatsiooni, mis tagab käesoleva otsuse täitmise.
1.      EIÕK artikli 8 rikkumine;
2.      Kummalegi kaebajale määras EIK mittevaralise kahju hüvitamiseks 6 000 eurot ning erinevad summad kulude katteks.
Kohtul tuleb hinnata, kas probleemne sõnavõtt koosolekul võis tuua kaasa avaliku korra rikkumisi
Belge vs Türgi, kohtuotsus 06.12.2016, avaldus nr 50171/09
Kaebaja on poliitiline aktivist, kes pidas 05.09.2005 kõne avalikul kogunemisel Kurdi rahvusliku tööpartei ja selle liidri Ocalani toetuseks. Ta tunnistati süüdi terrorismivastase võitluse seaduse alusel ning teda karistati 10-kuulise vangistusega. Kaebaja avaldus EIK-ile oli EIÕK artikli 10 (sõnavabadus) rikkumise tuvastamiseks.
Kuigi kaebaja viitas Ocalanile kui kurdi rahva esindajale ning tööpartei liikmetele kui vabadusvõitlejatele, ei kutsunud ta üles vägivallale. Kohtud oleksid pidanud hindama, kas kaebaja sõnad võisid tuua kaasa avaliku korra rikkumisi. Kohtud seda ei teinud, mistõttu oli kaebaja kinnipidamine sõnavabaduse rikkumine.
1.      EIÕK artikli 10 rikkumine;
2.      Mittevaralise kahju hüvitamiseks määras EIK 5 000 eurot ning 1 000 eurot kulude katteks.
Konstitutsioonikohtu liikme vabastamine pärast konstitutsioonikohtu avalikku süüdistamist korruptsioonis oli põhjendatud
Simić vs Bosnia ja Hertsegoviina, otsus avalduse vastuvõetavuse kohta 15.11.2016, avaldus nr 75255/10
Kaebaja vabastati töölt konstitutsioonikohtu kohtuniku ametikohalt pärast seda, kui ta avalikult kritiseeris konstitutsioonikohtu tegevust. Ta väitis, et tema vabastamisega rikuti tema õigusi EIÕK artiklite 6 lg 1 (õigus õiglasele kohtumenetlusele) ning 10 (sõnavabadus) tähenduses.
Kaebajal oli võimalik esitada konstitutsioonikohtule enda seisukohad nii kirjalikult kui ka isiklikult. Samuti oli talle kättesaadav kogu toimik. Kaebaja ei olnud kunagi palunud asja avalikku arutelu, mistõttu ei olnud asjakohane tema väide selle kohta, et asja ei arutatud avalikul istungil. Kaebaja vabastati töölt seetõttu, et ta kritiseeris konstitutsioonikohtu tegevust. EIK leidis, et põhjendused tema vabastamiseks olid mõjuvad, sest ta oli kritiseerinud konstitutsioonikohtu tegevust kõrgelseisvale poliitikule saadetud kirjas ning avalikult intervjuudes, nimetades konstitutsioonikohut korrumpeerunuks.
Artikkel 12 – õigus abielluda
EIÕK ei taga õigust lahutusele
Chernetskiy vs Ukraina, kohtuotsus 08.12.2016, avaldus nr 44316/07
Kaebajale määrati karistuseks 15-aastane vangistus. 2005. aastal lahutas ta enda abielu, kuid ei saanud kätte lahutustunnistust, sest seaduse kohaselt tuli isikul sellele tunnistusele ise järele minna. Kaebajal ei võimaldatud minna tunnistusele järele eskordi saatel. Seetõttu ei olnud tal võimalik abielluda uuesti. Kaebaja sai lahutustunnistuse kätte alles 2008. aastal pärast seadusemuudatust. Vahepealsel ajal pöördus kaebaja korduvalt ametivõimude poole, kusjuures ametivõimud möönsid probleemi olemasolu, kuid teavitasid teda võimalikust peatsest seadusemuudatusest. Kaebaja avaldus EIK-ile oli EIÕK artikli 12 (õigus abielluda) rikkumise tuvastamiseks.
EIÕK artikkel 12 ei taga õigust lahutusele. Kui aga siseriiklik seadus võimaldab lahutada, siis tuleb lahutatud isikutele tagada võimalus uuesti abielluda ilma põhjendamatute piiranguteta. Kaebajal ei olnud võimalust uuesti abielluda üle kolme aasta, mis on pikk ajaperiood. Takistus abiellumiseks ei olnud millegagi põhjendatud.
1.      EIÕK artikli 12 rikkumine ajaperioodil 2005 veebruar kuni 2008 oktoober;
2.      Mittevaralise kahju hüvitamiseks määras EIK 3 000 eurot.
EIÕK artikkel 13 ei taga õiguskaitsevahendit siseriikliku seaduse vastu
Guk vs Ukraina, kohtuotsus 08.12.2016, avaldus nr 16995/05
Kaebaja avaldus oli EIÕK artikli 3 (piinamise keelamine) rikkumise tuvastamiseks seoses väärkohtlemisega kinnipidamisasutuses, meditsiiniabi mittevõimaldamisega ning ebainimlike kinnipidamistingimustega. Samuti väitis ta artikli 8 (õigus perekonnaelu austamisele) rikkumist seetõttu, et karistusjärgse kinnipidamise ajal piirati tema suhtlust pereliikmetega. Kaebaja kaebas ka mõlema eelnimetatud artikliga koosmõjus artikli 13 (õigus tõhusale õiguskaitsevahendile) rikkumist, sest tal puudus võimalus enda olukorda muuta.
Osad avaldused tunnistas EIK mittevastuvõetavaks tõendite puudumise tõttu.
Kinnipidamiskambris oli kaebaja isiklik ruum selgelt alla 3 ruutmeetri, mis oli iseenesest piisav alus artikli 3 rikkumise tuvastamiseks.
Artikli 8 rikkumise tuvastas EIK põhjendusega, et on varasemalt tuvastanud analoogilisi rikkumisi ning puudus alust enda seisukohti muuta.
Kinnipidamistingimuste osas tuvastas EIK ka artikli 13 rikkumise, viitega varasemale kohtupraktikale.
Artikli 8 osas märkis EIK, et piirang tulenes siseriiklikust seadusest. EIÕK artikkel 13 ei taga õiguskaitsevahendit siseriikliku seaduse vastu, sest vastasel juhul kohustaks EIK lepinguosalisi riike võtma EIÕK siseriiklikku õigusesse. Seetõttu ei olnud vastavas aspektis artikli 13 rikkumist.
1.      EIÕK artiklite 3, 8 ja 13 (koosmõjus artikliga 3) rikkumine;
2.      Asjas ei olnud EIÕK artikli 13 rikkumist koosmõjus artikliga 8;
3.      Mittevaralise kahju hüvitamiseks määras EIK 10 000 eurot.
Poolelioleva menetluse peale ei saa EIK-ile kaevata
Albert Zirovnický vs Tšehhi Vabariik, otsus avalduse vastuvõetavuse kohta 15.11.2016, avaldused nr 60439/12 ja 73999/12
Kaebaja avaldus EIK-ile oli EIÕK erinevate sätete rikkumise tuvastamiseks, sh ebainimlike kinnipidamistingimuste tuvastamiseks EIÕK artikli 3 (piinamise keelamine) seoses ruumikitsikusega.
Kaebaja ei kaevanud siseriiklikele ametiisikutele, mistõttu ei ammendanud ta siseriiklikke õiguskaitsevahendeid.
Osade kaebuste sisu osas oli siseriiklik menetlus EIK-ile avalduse esitamise ajal veel pooleli, mistõttu oli avaldus enneaegne.
Artikkel 37 – kaebuse kustutamine kohtuasjade nimekirjast
EIK eemaldab avalduse kohtuasjade nimekirjast sõbraliku kokkuleppe korral
Atashevid vs Venemaa, otsus avalduse vastuvõetavuse kohta 15.11.2016, avaldus nr 33727/14
Kaebajate avaldus EIK-ile oli EIÕK artiklite 2 (õigus elule) ja 13 (õigus tõhusale õiguskaitsevahendile) rikkumise tuvastamiseks seoses kehavigastustega politseioperatsiooni käigus. Valitsus võttis rikkumised omaks ning pakkus kummalegi kaebajale hüvitiseks 20 000 eurot. Kaebajad nõustusid summadega.
Osapooled on jõudnus sõbralikule kokkuleppele. Puudus vajadus jätkata EIK-i menetlust.
1.      Arvata avaldused välja kohtuasjade nimekirjast.
Ligikaudu 5-aastase viivituse eest kinnipeetud isikule hambaravi tagamisel määras EIK hüvitiseks 15 000 eurot
Dmitriyev vs Venemaa, kohtuotsus 06.12.2016, avaldus nr 66231/14
Kaebaja avaldus EIK-ile oli ebapiisava meditsiiniabi tõttu kinnipidamisasutuses EIÕK artiklite 3 (piinamise keelamine) ja 13 (õigus tõhusale õiguskaitsevahendile) rikkumise tuvastamiseks.
EIK on korduvalt tuvastanud Venemaa suhtes, et riigis ei ole tõhusat õiguskaitsevahendit kinnipidamisasutuses ebapiisava meditsiiniabi vastu. Puudus alus seisukohta muuta.
EIK-ile esitatud andmete kohaselt oli selge, et kaebajale ei tagatud hambaarsti läbivaatust enam kui 14 kuu kestel. Alles 4 aastat ja 9 kuud pärast sellekohast soovitust alustas ravi spetsialiseeritud hambaarst. Valitsus ei selgitanud viivitust.
1.      EIÕK artiklite 3 ja 13 rikkumine;
2.      Mittevaralise kahju hüvitamiseks määras EIK 15 000 eurot ning 1 000 eurot kulude katteks.
14 aastase kriminaalmenetluse eest määras EIK hüvitiseks 7 800 eurot
Gavrashenko jt vs Ukraina, kohtuotsus 08.12.2016, avaldus nr 1272/06 ja 3 teist avaldust
Avaldused ebamõistliku menetlusaja tuvastamiseks kriminaalasjades EIÕK artikli 6 lg 1 tähenduses. Samuti viitasid kaebajad artikli 13 (õigus tõhusale õiguskaitsevahendile) rikkumisele.
Menetluste kestus oli ligikaudu 5 – 14 aastat.
2.      Mittevaralise kahju hüvitamiseks määras EIK summad alates 900 kuni 7 800 eurot.
Ebainimlike kinnipidamistingimuste eest kestusega 5 aastat ja 7 kuud määras EIK hüvitiseks 24 700 eurot
Kolbasov jt vs Venemaa, kohtuotsus 08.12.2016, avaldus nr 37198/09 ja 7 teist avaldust
Kõigi kaebajate avaldused EIK-ile olid EIÕK artikli 3 (piinamise keelamine) rikkumise tuvastamiseks seoses ebainimlike kinnipidamistingimustega. Ebainimlikes tingimustes viibimise kestus oli alates 5 kuust kuni 5 aasta ja 7 kuuni.
Kõigil kaebajatel oli ruumikitsikus. EIK on korduvalt tuvastanud rikkumisi analoogilistes asjades, puudus alus seisukohti muuta.
2.      Mittevaralise kahju hüvitamiseks määras EIK 5 000 (kestus 5 kuud) kuni 24 700 (kestus 5 aastat ja 7 kuud) eurot.
4-aastase viivituse eest kohtulahendi täitmisel määras EIK hüvitiseks 3 300 eurot
Gjermeni vs Albaania, kohtuotsus 08.12.2016, avaldus nr 57065/14
Kaebaja avaldus EIK-ile oli EIÕK artikli 6 lg 1 (õigus õiglasele kohtumenetlusele) rikkumise tuvastamiseks seoses apellatsioonikohtu otsuse täitmisega 4-aastase viivitusega, millega talle mõisteti riigiasutuselt välja saamata töötasu 5 kuu eest.
Valitsus ei selgitanud viivituse põhjuseid. Jõustunud kohtulahendi täitmine on EIÕK artikli 6 lg 1 kaitsealas.
1.      EIÕK artikli 6 lg 1 rikkumine;
2.      Mittevaralise kahju hüvitamiseks määras EIK 3 300 eurot.
Hüvitis 7 800 eurot lähisugulase hukkumise eest sõjaväeõppusel on kohane
Özevin jt vs Türgi, otsus avalduse vastuvõetavuse kohta 15.11.2016, avaldus nr 39214/12
Kaebajate avaldus EIK-ile oli EIÕK artiklite 2, 6 lg 1 ning 14 rikkumise tuvastamiseks seoses nende lähisugulase hukkumisega sõjaväeteenistuse ajal pommiplahvatuse tagajärjel. Kõrgem sõjaväelane tunnistati süüdi surma põhjustamises ning teda karistati vangistusega. Igale kaebajale määrati mittevaralise kahju hüvitamiseks 7 800 eurot.
Isik on EIÕK-s tagatud põhiõiguste rikkumise ohver seni, kuni siseriiklikud ametivõimud on rikkumise omaks võtnud ning maksnud kohase hüvitise.
Käesolevas asjas võtsid kohtud rikkumise omaks.
Hüvitise suuruse kohasuse hindamisel tuleb lähtuda ennekõike rikkumise sisust. Türgi kohus mõistis kaebajate lähisugulaste tapmises süüdioleva ohvitseri pikaks ajaks vangistusse ning määras, et riigil tuleb maksta ka hüvitist. EIK-i hinnangul ei olnud väljamõistetud summad ebamõistlikud.
1.prtokoll artikkel 1 – vara kaitse
Hüvitise väljamakse viivitus on iseenesest õiguse varale rikkumine
Dökmeci vs Türgi, kohtuotsus 06.12.2016, avaldus nr 74155/14
Kaebajale kuuluvale kinnistule ehitati hüdroelektrijaam. Talle maksti hüvitiseks ligikaudu 380 000 türgi liiri, mida ta pidas ebapiisavaks. Tema avaldus EIK-ile oli EIÕK 1.protokolli artikli 1 (vara kaitse) rikkumise tuvastamiseks.
EIK tuvastas rikkumise põhjusel, et varalise õiguse piiramise ning hüvitise maksmise vahel oli põhjendamatult pikk ajaperiood.
Kaebaja palus hüvitada varalise kahju summas 456 000 eurot. EIK ei võtnud seisukohta nõude suuruse osas ning piirdus väitega, et kohane on hüvitada kahju summas 11 700 seoses väljamakse viivitusega.
1.      EIÕK 1.protokolli artikli 1 rikkumine;
2.      Rikkumise tuvastamine oli piisav hüvitis mittevaralise kahju eest, varalise kahju hüvitamiseks määras EIK 11 700 eurot.
4.protokoll artikkel 2 – liikumisvabadus
Õigusnormi väär tõlgendus tähendab, et piiranguks ei olnud õiguslikku alust
Cherepanov vs Venemaa, kohtuotsus 06.12.2016, avaldus nr 43614/14
Kohtutäitur määras kaebajale riigist lahkumise keelu ilma teda sellest teavitamata. Kaebaja peatati piiril ning tal keelati riigist lahkuda. Ta oli soovinud külastada enda tütart Itaalias. Kaebaja avaldus EIK-ile oli EIÕK 4.protokolli artikli 2 (liikumisvabadus) rikkumise tuvastamiseks.
Valitsus võttis rikkumise omaks, toetudes konstitutsioonikohtu tõlgendusele asjakohasest seadusest. EIK märkis, et riigist lahkumise keelul peab olema õiguslik alus, legitiimne eesmärk ning see peab olema vajalik demokraatlikus ühiskonnas. Kuivõrd keeld tulenes õigusnormi väärast tõlgendusest, siis puudus piiranguks õiguslik alus.
1.      EIÕK 4.protokolli artikli 2 rikkumine;
2.      Mittevaralise kahju hüvitamiseks määras EIK 1 000 eurot ning 500 eurot kulude katteks.

matches: kohus kohus kohus Kohus kohus Kohus Kohus Kohus kohus


text:
Andres Jaadla kaebas ringkonnakohtu otsuse riigikohtusse - Uudised - Virumaa Teataja
Avaldatud 28.05.2012 kell 15:31 Andres Jaadla kaebas ringkonnakohtu otsuse riigikohtusse
: Andres Jaadla kaitsja taotleb kolmanda astme kohtult Tartu ringkonnakohtu otsuse tühistamist osas, millega teise astme kohus jättis muutmata Viru maakohtu Jaadlat süüdimõistva otsuse iseendaga tehingute sõlmimise episoodides.
Kohtus Rakvere reformierakondlasest linnapead Andres Jaadlat kaitsev vandeadvokaat Kaarel Kais taotleb riigikohtult nimetatud episoodides õigeksmõistvat otsust. Kui riigikohus ei pea võimalikuks õigeksmõistva lahendi tegemist, siis taotleb kaitsja, et nimetatud episoodides rngkonnakohtu otsus tühistataks ja saadetaks maakohtule uueks arutamiseks.
Riigikohtu pressiesindaja Eveli Kuklane ütles, et riigikohus otsustab hiljemalt 3. augustiks, kas võtta Andres Jaadla kaitsja määruskaebus menetlusse või mitte.
Tartu ringkonnakohus ei rahuldanud Rakvere linnapead Andres Jaadlat kaitsnud vandeadvokaadi taotlust kaitsealune õigeks mõista või Viru maakohtu otsus täielikult tühistada ja saata see tagasi uueks aruteluks uue kohtukoosseisuga.
Ringkonnakohus tühistas maakohtu otsuse Jaadla süüditunnistamises ja karistamises huvide konfliktiga seonduvates episoodides, kuna selles osas on maakohus otsuses põhjenduse puudumisega oluliselt rikkunud kriminaalmetlusõigust. Samas jättis ringkonnakohus maakohtu otsuse muutmata iseendaga tehingute sõlmimise episoodides, kuna selles osas on maakohtu otsus kriminaalkolleegiumi hinnangul seaduslik ja põhjendatud. Tühistatud osas saatis ringkonnakohus kriminaalasja maakohtule uue otsuse tegemiseks samas kohtukoosseisus.
Andres Jaadla on varem öelnud, et teise astme kohus seab õiglustunde osaliselt jalule ja näitab, kui keeruline see õigusvaidlus on.
Andres Jaadla pani süüdistuse kohaselt aastatel 2007–2008 linnapeana oma töö- ja teenistuskohustuste täitmise raames korduvalt toime erinevaid korruptsioonivastases seaduses sätestatud toimingupiirangute rikkumisi. Teda süüdistatakse linna esindajana tema endaga seotud äriühingutega OÜ Kesklinna Pargid, OÜ Rakvere Elamuhooldus ja Rakvere Linnahoolduse OÜ tehingute tegemises ja ka antud äriühingute majandushuve oluliselt mõjutavates küsimustes linnavalitsuse istungitel otsuste tegemises osalemises.
Korruptsioonivastase seaduse kohaselt oleks Andres Jaadla pidanud ennast taandama temaga seotud ettevõtetega seotud küsimuste lahendamisest ja mitte osalema linnapea ning linnavalitsuse liikmena nimetatud otsuste tegemises. Samuti poleks ta tohtinud temaga seotud ettevõtetega sõlmida lepinguid. Kuna tehtud tehingute maht ületas igal üksikul juhul vähemalt sajakordselt tollal kehtinud kuupalga alammäära ning Andres Jaadla osalusel tehtud otsused mõjutasid olulisel määral antud äriühingute majanduslikke huve, on Andres Jaadla tegevus vaadeldav kriminaalkuriteona korruptsioonivastases seaduses sätestatud toimingupiirangute teadlikus rikkumises suures ulatuses.
Riigikohus tühistas 18. mail Viru maakohtu mullu oktoobris langetatud otsuse tühistada Andres Jaadlale korruptsioonivastase seaduse rikkumise eest politsei määratud väärteokaristus ja saatis asja maakohtusse uueks arutamiseks.
Riigikohus leidis, et maakohus ei põhjendanud nõuetekohaselt väärteomenetluse lõpetamist otsetarbekuse kaalutlusel. Riigikohtu kriminaalkolleegiumi hinnangul ei ole maakohus väärteomenetluse lõpetamise tingimusi analüüsinud ega andnud hinnangut, miks on Jaadla süü hinnatav väiksena ja miks puudub väärteoasja menetlemiseks avalik huvi. Seetõttu on väärteomenetluse lõpetamine otstarbekuse kaalutlusel põhistamata, märkis riigikohus.
Andres Jaadla sõlmis mullu oktoobris töövõtulepingu OÜga Rakvere Linnahooldus Rakvere linna ohtlike jäätmete hoiukoha hoolduseks ja valveks aadressil Spordi 20. Jaadla oli OÜ Rakvere Linnahooldus nõukogu liige ning Ida prefektuuri hinnangul rikkus ta korruptsioonivastases seaduses sätestatud keeldu teha omavalitsuse esindajana varalisi tehinguid seaduses nimetatud isikutega, kelleks on osaühing, mille osanik või juhatuse või nõukogu liige on ametiisik. Politsei määras Jaadlale 3000-kroonise (191 eurot) trahvi, mille meer kohtus vaidlustas.
Andres Jaadla on varem Virumaa Teatajale öelnud, et tegemist oli hädaolukorraga ja ohtlike jäätmetega, mis tuli kolmeks kuuks kuhugi paigutada ning alternatiivseid variante tol hetkel ei olnud. “Eks me vaidleme maakohtus edasi. Ma ennast süüdi ei tunnista ja loodan, et maakohus teeb peale täiendavat arutelu õigeksmõistva otsuse,” sõnas ta.
Riigikohus saatis ka Jaadla väärteoasja maakohtusse tagasi Rakvere linnapea kriminaalasi läheb tagasi maakohtusse
Ringkonnakohus arutas Rakvere linnapea ametikuritegu
Reformierakonna keskkontor Jaadla küsimusse ei sekku
Rongiliiklus sunnib vähendama kaugliinibusside väljumisiMiks bussipileti hinnad kõiguvadRakverest pealinna sõites saab valida tööpäeviti üheksateistkümne kellaaja hulgast endale meelepärase. Silmas tuleb pidada, et piletihinnad sõltuvad väljumisajast.Vaata: sügisfotode konkurss täienes imeliste fotodegaTotrus kuubis: maja tuulekoda haukas tüki kõnniteest(2)Varas sirutas käe eakate inimeste kommikarpide järele(1)Plinkiv reklaam reostab magamistubaPensionäripõlve pidav teenekas kooliõpetaja Mare Muik ei pea Rakvere kesklinnas asuvas korteris ka südaööl raamatu lugemiseks valgust sisse lülitama.GallupKüsitluses on osalenud inimest{{text}}({{count}}){{percent}}%Dr Adik Levin: “Mõelge, mis on lapsele hea”Arvatavasti ajendas doktor Adik Levinit raamatut kirjutama raadiosaade, mille järel talle tehti selline ettepanek.Kunda-Aru karjääris lõppes kalastamine traagiliseltEile lõuna ajal küsis vanempiirivalvur Mare Jõesaar Andja külas Kunda-Aru karjääri kaldal keskealiselt Arnolt, kas ta on ka puhata saanud, mille peale mees pead raputas ja nutma puhkes.Karjääris uppunud mehe pinnale toomiseks oodatakse tuukreidToidu kogumine läks loodetust kehveminiEesti Toidupanga laupäeval Rakveres korraldatud toidukogumispäeva tulemus jäi Rakvere Toidupanga koordinaatori Reele Naumoska sõnul kehvemaks kui maikuu oma.Vaatetorn Kellavere mäel on seni jäänud unistuseksKolm aastat tagasi valmis Kellavere puhkeala projekt, mille järgi peaksid samanimelisele maastikukaitsealale tulema vaatetorn, tervisespordirajad, lauluväljak, telkimisala, spordiplatsid ja parklad. Siiani ei ole aga puhkeala rajamisega veel algust tehtud.
(2)	00:31
(34)	23:37
(17)	23:12
(7)	22:54
(53)	22:32
(11)	22:10
(42)	21:14
(4)	20:41
Kõige vähem külastatud kohad maailmas
CSKA vilistas UEFA poolt määratud karistusele?
(8)	20:04
(30)	19:42
Eestlannad välisliigades heas hoos
Läti suursaadik NATOs: Lääs peaks ühinema Vene agressiooni vastu
(68)	19:15
Vigastusega hädas Ibrahimovic lendas Rootsi Kõik tänased uudised

matches: kohus riigikohus riigikohus kohus Riigikohus Riigikohus Riigikohus


Keila linna ehitusmäärus – Riigi Teataja
Keila linna ehitusmäärus
Keila linna ehitusmäärus - sisukord
§ 1 Ehitusmääruse ülesanded
2 LINNAVOLIKOGU JA LINNAVALITSUSE PÄDEVUS PLANEERIMIS- JA EHITUSVALDKONNA KORRALDAMISEL
§ 3 Linnavolikogu pädevus
§ 4 Linnavalitsuse pädevus
3 MAA-ALADE PLANEERIMINE
§ 5 Planeerimise üldine sisu
§ 8 Detailplaneeringu koostamise algatamine
§ 9 Detailplaneeringu koostamine
§ 10 Detailplaneeringu eskiislahenduse esitamine
§ 11 Detailplaneeringu kooskõlastamine ja vastuvõtmine
§ 12 Detailplaneeringu kehtestamine
§ 13 Detailplaneeringu kehtetuks tunnistamine
4 EHITAMINE
§ 14 Üldnõuded ehitistele
§ 15 Hoonete välisilme muutmine
§ 16 Projekteerimine ja ehitamine miljööväärtuslikul hoonestusalal
§ 17 Projekteerimistingimuste taotlemine, väljastamine ja avalikustamine
§ 18 Arhitektuursete ja ehituslike lisatingimuste määramine, väljastamine ja avalikustamine
§ 19 Ehitusprojekti koostamine
§ 20 Ehitusloa väljastamine
§ 21 Kirjaliku nõusoleku väljastamine
§ 22 Väikeehitise ehitamine
§ 23 Ehitamine
§ 24 Ehitise kasutusloa väljastamine
§ 25 Ehitise lammutamine
§ 26 Õigusliku aluseta ehitatud ehitis ja ohtlik ehitis
§ 27 Ajutise ehitise ehitamise kord ja alad
§ 29 Järelevalve
§ 30 Varasemate õigusaktide kehtetuks tunnistamine
§ 31 Jõustumine
RT IV, 10.11.2012, 28
Vastu võetud 28.09.2010 nr 14
Määrus kehtestatakse kohaliku omavalitsuse korralduse seaduse § 22 lõike 1 punkti 29, planeerimisseaduse § 5 ja § 11 lõike 1 ning ehitusseaduse § 19 lõike 4 alusel ning arvestades keskkonnamõju hindamise ja keskkonnajuhtimissüsteemi seadust, raudteeseadust ja teeseadust.
§ 1. Ehitusmääruse ülesanded
Keila linna ehitusmääruse (edaspidi määrus) ülesanded on:
1) linna ruumilise planeerimise, ehitusliku projekteerimise ja ehitamise üldiste põhimõtete ning reeglite seadmine;Alampunkti tekst
2) Keila Linnavolikogu (edaspidi linnavolikogu) ja Keila Linnavalitsuse (edaspidi linnavalitsus) vahel planeerimis- ja ehitamisalaste ülesannete jaotuse määramine.
Määruse rakendamisel kasutatakse mõisteid alljärgnevas tähenduses:
1) planeeritav maa-ala – piiritletud maa-ala, millele koostatakse planeeringut
2) planeeritava maa-ala kontaktvöönd – planeeringuala ümbritsev piirkond, mis on kavandatava muudatuse mõjuala ja mida on vajalik käsitleda, et lahendada planeeritava ala seosed ümbritseva linnakeskkonnaga (liiklus, haljastus, vaated, linnaruumi ansambel, tehnovõrkude seosed jms);
3) planeeritava maa-ala kontaktvööndi linnaehituslike ja funktsionaalsete seoste analüüs – planeeringuga kavandatava ja kontaktvööndi vastastikuse mõju ja sobivuse analüüs;
4) linnaruum – hooned ja nende vaheline ruum;
5) katastriüksus – katastris iseseisva üksusena registreeritud maatükk;
6) krunt – ehitamiseks kavandatud maaüksus detailplaneeringu koostamise kohustusega alal;
7) kinnistu – kinnisasi (maatükk), hoonestusõigus, korteriomand, korterihoonestusõigus, maaüksus, katastriüksus, jätkuvalt riigi omandis olev ning maakasutaja valduses olev maatükk.
8) hoonestusala – krundi osa, kuhu võib rajada krundi ehitusõigusega lubatud hooneid;
9) hoonestusviis – on hoonestuse paigutus krundi hoonestusalal, mis võib olla kas kinnine, lahtine või vahelduv. Kinnine hoonestusviis on selline, kus hooned blokeeritakse ühisel krundipiiril ja lahtine hoonestusviis on selline, kus hooneid ei blokeerita krundi piiril;
10) ehitusjoon – joon, mis määrab hoonestusala kohustusliku piiri või eraldab sama hoonestusala erineva ehitusõigusega osi;
11) ehitise alune pind – ehitise horisontaalprojektsioon maapinnale, mille hulka arvatakse ka ehitise väljaulatuvad osad ning sammastel olev ehitise osa;
12) ehitis – aluspinnasega kohtkindlalt ühendatud ja inimtegevuse tulemusena ehitatud terviklik asi. Ehitised jagunevad hooneteks ja rajatisteks;
13) ehitusprojekt – ehitise või selle osa ehitamiseks ja kasutamiseks vajalike dokumentide kogum, mis koosneb tehnilistest joonistest, seletuskirjast, hooldusjuhenditest ja muudest asjakohastest dokumentidest;
14) korruselisus – ehitise maapealsete ja maa-aluste korruste arv. Maapealsete korruste hulka kuulub ka soklikorrus, kui selle lagi on ümbritsevast keskmisest maapinnast vähemalt kahe meetri kõrgusel, ja katusekorrus. Maapealsete korruste arv tähistatakse nullist suurema arvuga, maa-aluste korruste arv tähistatakse nullist väiksema arvuga;
15) hoone kõrgus – hoonet ümbritseva maapinna ja hoone põhimahu kõrguse vahe. Ümbritseva maapinna kõrgus määratakse detailplaneeringu ja/või projekti põhijoonisel absoluutkõrgusena. Hoone kõrguse määramisel ei võeta arvesse katusel asuvaid kujunduslikke elemente ja tehnorajatisi, kui detailplaneering ei näe ette teisiti. Rajatise kõrguse määramisel loetakse selle kõrguseks rajatise kõrgeim punkt;
16) katusekorrus – korrus, kus on hoone katuse alla ehitatud kasutusotstarbelised ruumid;
17) pööning – kasutusotstarbeta ruum hoone katuse ja ülemise korruse lae vahel;
18) puhke- ja virgestusala – puhkuseks, taastumiseks ja liikumisharrastuseks ette nähtud looduslikult sobiv maa-ala;
19) keskkonnaseisundi ülevaade – planeeritava maa-ala keskkonnafooni kirjeldus, mis on aluseks planeeringuga kavandatu elluviimisel võimaliku negatiivse keskkonnamõju leevendavate ja/või ennetavate meetmete kavandamisele;
20) puittaimestiku inventeerimine (dendroloogiline inventeerimine) – planeeritava maa-ala puittaimestiku hinnang, kus välitööde käigus määratakse kindlaks puude väärtusklassid, eesti- ja ladinakeelsed puude nimetused, kõrgus, võra kuju ja suurus. Joonisel numereeritakse üksikpuud ja/või puuderühmad. Haljastusele antakse hinnang dendroloogilisest ja ökoloogilisest seisukohast lähtudes, tehes ettepanekud haljastuse säilitamiseks või asendamiseks ning hoolduseks;
21) rohevõrgustik – osa ökoloogilisest võrgustikust, mis planeerimisel on eristatav kui domineeriv roheline ala. Rohevõrgustik tagab bioloogilise mitmekesisuse linna ökosüsteemides, puhastab õhku saasteainetest, võimaldab liikumist inimestele ja loomadele ning tasakaalustab ehituslikku ja looduslikku keskkonda. Rohevõrgustiku alla loetakse tuumalad ja rohekoridorid (ülelinnalised ja linnaosasisesed). Rohekoridoride soovituslik laius on vähemalt 50 m;
22) miljööväärtusega hoonestusala – planeeringus määratletud maa-ala, mille terviklik miljöö kuulub säilitamisele oma ajalooliselt väljakujunenud tänavavõrgu, haljastuse, hoonestusviisi, ühtse ja omanäolise arhitektuuri või muu avaliku huvi tõttu;
23) kultuurimälestis ehk mälestis – riigi kaitse all olev kinnis- või vallasasi või selle osa või asjade kogum või terviklik ehitiste rühm, millel on ajalooline, arheoloogiline, etnograafiline, linnaehituslik, arhitektuuriline, kunstiline, teaduslik, usundilooline või muu kultuuriväärtus, mille tõttu see on muinsuskaitseseaduses sätestatud korras tunnistatud mälestiseks;
24) lähteseisukoht – Keila linna kui kohaliku omavalitsusüksuse seisukoht planeeringu koostamiseks, mis konkretiseerib planeeringu koostamise eesmärke ja linnaehituslikke põhimõtteid;
25) eskiislahendus – kuni 2 aasta vanusel topo-geodeetilisel alusplaanil (M 1:500) koostatud detailplaneeringu lahendus, mis visuaalselt kirjeldab detailplaneeringuga kavandatavaid ehitusmahte, näidates ära orienteeruvad hoonestusalad, kavandatava hoonestuse kõrguse ning vajadusel muud hoonestuse eripära kajastavad parameetrid;
26) vastav ajaleht – linnavolikogu poolt kinnitatud ajaleht;
27) projekteerimistingimused – ehitise püstitamiseks ja laiendamiseks konkreetsele ehitisele kohaldatavad arhitektuursed ja ehituslikud tingimused, mis määratakse detailplaneeringu koostamise kohustuse puudumise korral;
28) arhitektuursed ja ehituslikud lisatingimused – täpsustavad tingimused ehitise arhitektuursetele ja ehituslikele tingimustele, mida detailplaneering ei sisalda ning mis määratakse vajadusel detailplaneeringu olemasolul;
29) energiamärgis – dokument, mis väljastatakse projekteeritavale või olemasolevale sisekliima tagamisega hoonele ja mille eesmärgiks on anda teada, milline on selle hoone projekteeritud energiavajadus või tegelik energiatarbimine. Energiamärgisele tuleb lisada hoone energiatarbimist vähendavate abinõude loetelu;
30) hea ehitustava – üldtunnustatud ehitusreeglid Ehitusreeglite nõukogu 9.09.1994 protokollis nr 8 esitatud seisukoha mõistes.
2. peatükk LINNAVOLIKOGU JA LINNAVALITSUSE PÄDEVUS PLANEERIMIS- JA EHITUSVALDKONNA KORRALDAMISEL
§ 3. Linnavolikogu pädevus
Linnavolikogu pädevuses on:
1) linna ehitusmääruse kehtestamine, muutmine ja kehtetuks tunnistamine;
2) üldplaneeringu algatamine, vastuvõtmine, avaliku väljapaneku väljakuulutamine, kehtestamine ning üle vaatamine;
3) detailplaneeringu koostamise algatamine planeerimisseaduse § 9 lõikes 11 sätestatud juhtudel;
4) planeeringu kehtestamine ja kehtetuks tunnistamine;
5) maakonnaplaneeringu ja linnaga piirnevate teiste kohalike omavalitsuste üldplaneeringute kooskõlastamine;
6) riiklikult tähtsa ehitise asukoha kooskõlastamine;
7) üldplaneeringu keskkonnamõjude strateegilise hindamise algatamine;
8) kinnisasja omandamise otsustamine planeerimisseaduses sätestatud kohustuse korral;
9) kinnisasja sundvõõrandamise taotluse esitamine.
§ 4. Linnavalitsuse pädevus
(1) Linnavalitsuse pädevuses maa-alade planeerimisel on:
1) üld- ja detailplaneeringute koostamise korraldamine ja juhtimine, sh avaliku väljapaneku ja avalike arutelude korraldamine;
2) detailplaneeringu koostamise algatamise või algatamisest keeldumise otsustamine, välja arvatud määruse § 3 punktis 3 nimetatud juhtudel, detailplaneeringu algatamisel detailplaneeringuga planeeritava maa-ala suuruse määramine;
3) detailplaneeringu vastuvõtmise, avaliku väljapaneku korraldamise, vastuvõtmisest keeldumise, avaliku arutelu vajaduse määramise otsustamine;
4) detailplaneeringu lihtsustatud korras koostamise otsustamine;
5) planeerimisseaduse § 9 lõikes 10 ette nähtud juhtudel loa andmine mitte koostada detailplaneeringut;
6) avalikkuse informeerimine kavatsetavatest planeeringutest;
7) maavanema, avalikkuse ja huvitatud isikute informeerimine algatatud planeeringutest, planeeringute ülevaatamise tulemustest, planeeringute kehtestamisest ja kehtetuks tunnistamisest;
8) planeerimisseaduse § 18 lõikes 5 ettenähtud isikutele teate saatmine avaliku väljapaneku ja/või avaliku arutelu toimumise aja ja koha kohta;
9) kehtestatud üldplaneeringust ja detailplaneeringust teatamine isikule, kelle avaliku väljapaneku käigus tehtud kirjalikke ettepanekuid ja vastuväiteid planeeringu kehtestamisel ei arvestatud, kinnisasja omanikule, kelle kinnisasi või selle osa on vaja planeeringu elluviimiseks võõrandada või kelle kinnisasjale kehtestati ajutine ehituskeeld ning puudutatud isikule;
10) vajadusel ajutise ehituskeelu kehtestamine planeeritaval maa-alal või selle osal, kui koostatava üldplaneeringu või detailplaneeringu lahendusega kavatsetakse muuta selle maa-ala kohta varem kehtestatud detailplaneeringuga määratud krundi ehitusõigust ning ajutise ehituskeelu kehtestamise kavatsusest, põhjustest ja kehtestamisest teatamine kinnisasja omanikule, keda ajutine ehituskeeld puudutada võib;
11) Keila linnaga piirnevate teiste kohalike omavalitsuste detailplaneeringute kooskõlastamine;
12) üld- ja detailplaneeringute lähteseisukohtade ja eskiislahenduste tutvustamiseks avalike arutelude korraldamine;
13) Keila linna kohustuseks oleva avalikult kasutatava tee ja üldkasutatava haljastuse, välisvalgustuse ja sademeveekanalisatsiooni väljaehitamiseks lepingu sõlmimise vajaduse välja selgitamine ning vajadusel eellepingu sõlmimine enne detailplaneeringu vastuvõtmist ja lepingute sõlmimine ehituskohustuse täitmiseks enne detailplaneeringu kehtestamist;
14) huvitatud isikuga lepingu sõlmimise vajaduse määramine ja lepingute sõlmimine detailplaneeringukohaste krundiväliste rajatiste väljaehitamise kohta;
15) detailplaneeringu keskkonnamõjude strateegilise hindamise algatamine, keskkonnamõju hindamise ja strateegilise hindamise programmi ja aruande avaliku väljapaneku ja avaliku arutelu korraldamine, keskkonnamõju hindamisega ja strateegilise hindamisega seotud teadete avaldamise korraldamine, keskkonnamõju strateegilise hindamise aruande heakskiitmiseks keskkonnamõju strateegilise hindamise järelevalvajale esitamine;
16) arhitektuursete ja ehituslike lisatingimuste väljastamise, muutmise ja kehtetuks tunnistamise otsustamine;
17) planeerimisseaduse mõistes olulise ruumilise mõjuga objekti planeeritava maa-ala suuruse määramine koostöös maavanema ja Keskkonnaametiga, kui asukoht valitakse üldplaneeringu alusel.
(2) Linnavalitsuse pädevuses ehitusvaldkonna korraldamisel on:
1) ehituslubade väljastamise, väljastamisest keeldumise ja kehtetuks tunnistamise otsustamine;
2) kasutuslubade väljastamise, väljastamisest keeldumise ja kehtetuks tunnistamise otsustamine;
3) kirjalike nõusolekute väljastamise, väljastamisest keeldumise ja kehtetuks tunnistamise otsustamine;
4) inimese elule, tervisele, varale või keskkonnale ohtliku ehitise nõuetele vastavusse viimise otsustamine;
5) õigusliku aluseta ehitatud ehitise lammutamise otsustamine ja korraldamine;
6) raudteeseaduse § 31 lõikes 2 nimetatud arvamuse andmine korraldusega;
7) projekteerimistingimuste taotluste menetlemine ja projekteerimistingimuste väljastamise, väljastamisest keeldumise, muutmise ja kehtetuks tunnistamise otsustamine ja otsuste avalikustamine;
8) hoonete välisilme muutmise kooskõlastamine.
3. peatükk MAA-ALADE PLANEERIMINE
§ 5. Planeerimise üldine sisu
Planeeringute koostamisel ja menetlemisel käsitletakse kogu avalikult kasutatavat maa-ala koos sellest avanevate vaadetega (avalikku ruumi) ülelinnalise terviksüsteemina, mille kvaliteet ja terviklik funktsioneerimine on avalik huvi.
Üldplaneering koostatakse kogu linna territooriumi või selle osade kohta. Üldplaneeringu koostamise aluseks on kehtestatud maakonnaplaneering ja linna arengukava. Üldplaneeringu võib koostada teemaplaneeringuna kehtiva üldplaneeringu täpsustamiseks ja täiendamiseks.
Detailplaneering koostatakse linna territooriumi osa kohta ja see on maakasutuse ja lähiaastate ehitustegevuse aluseks. Linna territooriumi osa on vastavalt vajadusele üks või mitu krunti, kvartal või suurem maa-ala.
§ 8. Detailplaneeringu koostamise algatamine
(1) Detailplaneeringu koostamise algatamise ettepaneku võib teha iga isik, esitades vormikohase taotluse koos lahendusskeemi või eskiisiga kas elektrooniliselt või paberkandjal linnavalitsusele. Taotluse vorm on kättesaadav Keila linna kodulehel.
(2) Taotlus sisaldab vähemalt järgmisi andmeid:
1) taotleja nimi ja kontaktandmed;
2) detailplaneeringu sisuline eesmärk ja põhimõtteline lahendus, sh vajadusel üldplaneeringu muutmise põhjendus;
3) nõusolek detailplaneeringu koostamise finantseerimise kohta.
(3) Taotlusele lisatakse muinsuskaitse eritingimused nende olemasolul.
(4) Kui taotlus ei ole esitatud nõuetekohaselt, tagastab linnavalitsus taotluse 5 tööpäeva jooksul, määrates tähtaja puuduste kõrvaldamiseks. Kui taotlust ei ole uueks tähtajaks esitatud, tuleb detailplaneeringu koostamise soovi olemasolul esitada uus taotlus. Taotlus loetakse esitatuks viimase nõuetekohase dokumendi esitamisega.
(5) Linnavalitsus sõlmib huvitatud isikuga halduslepingu detailplaneeringu koostamiseks või detailplaneeringu koostamise tellimiseks, kus määratakse linnavalitsuse ja huvitatud isiku kohustused detailplaneeringu koostamisel.
(6) Linnavalitsus või planeerimisseaduse § 9 lõikes 11 sätestatud juhul linnavolikogu võtab otsuse detailplaneeringu koostamise algatamise või algatamisest keeldumise kohta vastu 2 kuu jooksul taotluse esitamisest.
(7) Detailplaneeringu koostamise algatamise otsuse või korralduse võib tunnistada kehtetuks, kui kahe aasta jooksul otsuse või korralduse tegemisest ei ole linnavolikogu või linnavalitsus detailplaneeringut vastu võtnud vastavalt määruse §-le 11. Enne detailplaneeringu koostamise algatamise korralduse või otsuse kehtetuks tunnistamist informeerib linnavalitsus huvitatud isikut detailplaneeringu koostamise algatamise korralduse või otsuse kehtetuks tunnistamise kavatsusest ja annab talle tähtaja oma seisukoha esitamiseks.
(8) Vajadusel võib linnavalitsus täpsustada algatatud detailplaneeringute lähteseisukohti või nende kehtivust pikendada, samuti menetluse lõpetada põhjendatud kaalutlusotsuse alusel.
(9) Linnavalitsus võib planeeringu koostamise algatamise otsustamisel põhjendatud juhul planeeringu koostamise algatamisest keelduda, põhjendades otsust linna majanduslike, õiguslike, sotsiaalsete, funktsionaalsete, esteetiliste, liiklustehniliste, looduslike jm tegurite tasakaalustatud käsitlusega.
§ 9. Detailplaneeringu koostamine
(1) Detailplaneeringu koostamisel lähtutakse üldplaneeringust ja kehtivatest õigusaktidest.
(2) Detailplaneering tuleb koostada määruse lisades toodud nõuete kohaselt kuni regionaalministri poolt detailplaneeringu vormistamise nõuete kehtestamiseni.
§ 10. Detailplaneeringu eskiislahenduse esitamine
(1) Pärast detailplaneeringu koostamise algatamist esitatakse linnavalitsusele detailplaneeringu eskiislahendus. Eskiislahendusega tuleb näidata olemasolevate ja planeeritavate ehitiste asukohad, liikluskorralduse ning haljastamise põhimõtted.
(2) Eskiislahendused vaatab linnavalitsuse ettepanekul või linnavolikogu keskkonnakomisjoni taotlusel üle linnavolikogu keskkonnakomisjon.
(3) Linnavalitsus korraldab detailplaneeringu lähteseisukohtade ja eskiislahenduste tutvustamiseks avalikke arutelusid. Vähemalt ühe avaliku arutelu korraldamine on kohustuslik, kui detailplaneeringut koostatakse planeerimisseaduse § 10 lõikes 61 sätestatud juhtudel.
§ 11. Detailplaneeringu kooskõlastamine ja vastuvõtmine
(1) Detailplaneering esitatakse koos kaaskirjaga linnavalitsusele kooskõlastamiseks ja vastuvõtmiseks üheaegselt paberkandjal kahes eksemplaris ja digitaalsel andmekandjal pärast kõigi puuduste kõrvaldamist ja vajalike kooskõlastuste saamist.
(2) Detailplaneeringu lisana esitatakse vähemalt üks planeeringulahenduse illustratsioon, et detailplaneeringu avalikustamisel ja otsustamisel tekiks ruumiline ettekujutus kavandatavast keskkonnast ja hoonestusest. Kui detailplaneering sisaldab kehtestatud üldplaneeringu põhilahenduse muutmise ettepanekut, kuulub detailplaneeringu koosseisu üldplaneeringu teksti ja jooniste vastava osa muudatuste ettepanek.
(3) Puudulikult vormistatud, ebasobiva lahendusega või ilmselgete tehniliste vigadega koostatud detailplaneering tagastatakse kaaskirjaga selle esitajale paranduste sisseviimiseks.
(4) Üldplaneeringu põhilahenduse muutmise ettepanekut sisaldava detailplaneeringu saadab linnavalitsus enne vastuvõtmisele suunamist Harju maavanemale riigiasutustega kooskõlastamise vajaduse määramiseks.
(5) Detailplaneeringu vastuvõtmine otsustatakse 2 kuu jooksul kõigi nõutavate kooskõlastustega detailplaneeringu vastuvõtmiseks esitamisest arvates. Tingimuslike kooskõlastuste ja mittenõustuvate seisukohtade puhul annab linnavalitsus kaalutlusotsuse põhjal oma seisukoha.
(6) Ehituskeeluvööndi vähendamise või suurendamise vajadus fikseeritakse detailplaneeringu vastuvõtmisel. Linnavalitsus esitab Keskkonnaametile ehituskeeluvööndi vähendamise või suurendamise taotluse pärast detailplaneeringu vastuvõtmist.
(7) Detailplaneeringule antud kooskõlastused kehtivad 2 aastat, kui kooskõlastuse andja ei ole määranud teisiti.
§ 12. Detailplaneeringu kehtestamine
(1) Linnavalitsus otsustab detailplaneeringu kehtestamise otsuse eelnõu esitamise linnavolikogule, lisades sellele ehitusseaduse § 13 kohase lepingu avalikult kasutatava tee ja üldkasutatava haljastuse, insener-tehniliste võrkude, välisvalgustuse ja sademevetekanalisatsiooni või muude planeeritud infrastruktuuride väljaehitamiseks, kui linnavalitsus ja detailplaneeringu koostamise taotleja on selles kokku leppinud.
(2) Juhul, kui detailplaneeringu kehtestamisega kaasneb ühisveevärgi ja -kanalisatsiooni, sealhulgas sademeveekanalisatsiooni arendamine ühisveevärgi ja -kanalisatsiooni arendamise kava väliselt, lisatakse detailplaneeringu kehtestamise otsuse eelnõule sellise arendamise taotleja, vee-ettevõtja ja ühisveevärgi ja -kanalisatsiooni omaniku kokkulepe sellise arendamise ja ühendamise kulutuste täies ulatuses taotleja poolt tasumise kohta, kui vee-ettevõtja ja taotleja ei ole kokku leppinud teisiti.
§ 13. Detailplaneeringu kehtetuks tunnistamine
(1) Detailplaneeringu kehtetuks tunnistamiseks tuleb esitada linnavalitsusele vabas vormis avaldus. Detailplaneeringu tunnistab kehtetuks linnavolikogu.
(2) Linnavalitsus teatab detailplaneeringu või selle osa kehtetuks tunnistamisest ja selle põhjustest vastavas ajalehes ühe kuu jooksul detailplaneeringu kehtetuks tunnistamise päevast arvates.
(3) Detailplaneeringu kehtetuks tunnistamise otsuse ärakirja saadab linnavalitsus maavanemale ja riigi maakatastri pidajale ühe kuu jooksul planeeringu kehtetuks tunnistamise otsuse tegemise päevast arvates.
4. peatükk EHITAMINE
§ 14. Üldnõuded ehitistele
(1) Ehitised peavad olema projekteeritud ja ehitatud hea ehitustava ning ehitamist ja ehitusprojekti käsitlevate õigusaktide kohaselt ja üldtunnustatud linnaehituslike põhimõtete järgi. Ehitised peavad olema ohutud inimese elule, tervisele või varale või keskkonnale, esteetiliselt sobivad ning kõrgel arhitektuursel tasemel ja otstarbekalt linnaruumi rikastavad.
(2) Ehitis tuleb paigutada ja püstitada detailplaneeringuga või projekteerimistingimustega ette nähtud hoonestusalale ja tema põhimaht kohustuslikule ehitusjoonele.
(3) Ehitis ja ehitise väljaulatuvad osad peavad reeglina paiknema kinnistu piires, millel ehitis asub. Ehitise paiknemisel tänava joonel võivad ehitise väljaulatuvad osad (trepid, keldriakende valguskaevud, rõdud, karniisid jms) ulatuda üldkasutatavale maa-alale selliselt, et oleks tagatud kõnnitee normikohane kasutamine tingimusel, et kinnistu omanik on saanud enne ehitamise alustamist linnavalitsuse kirjaliku nõusoleku üleehitamiseks.
(4) Krundi piiretena tuleb kasutada piirkonnale iseloomulikke ja hoone arhitektuuriga sobivaid piirdeid, mille kõrgus peab olema kooskõlas piirkonnas väljakujunenud tavaga.
(5) Kui maa-ala piiramiseks püstitatakse piirdeaedasid, mille ehitamiseks on vajalikud kaevetööd, tuleb taotleda linnavalitsuse kirjalik nõusolek. Kruntide vahelised piirded ehitatakse naabrite omavahelisel kokkuleppel. Kinnismälestisel ja selle kaitsevööndis on piirete ehitamine vajalik eelnevalt kooskõlastada Muinsuskaitseametiga.
§ 15. Hoonete välisilme muutmine
(1) Hoonete välisilme muutmine ning kahe ja enama korteriga elamute välisfassaadile ja katusele tehnoloogiliste seadmete (sh kliimaseadmed, õhk-soojuspumbad jms) paigaldamine tuleb kooskõlastada linnavalitsusega.
(2) Kui hoone asub kinnismälestisel või selle kaitsevööndis, kooskõlastatakse tehnoloogiliste seadmete paigaldamine Muinsuskaitseametiga ning seejärel esitatakse linnavalitsusele vabas vormis avaldus kirjaliku kooskõlastuse saamiseks.
(3) Kui ehitis asub kinnismälestisel või selle kaitsevööndis, on ehitise värvilahenduse muutmine ja fassaadi elementide (akende ja välisuste kujunduse muutmine, varikatused, päikesevarjud jms) paigaldamine või muul viisil hoone välisilme muutmine vajalik enne linnavalitsusele muudatuse taotluse esitamist eelnevalt kooskõlastada Muinsuskaitseametiga. Vajadusel väljastab linnavalitsus ehitusloa või kirjaliku nõusoleku, millele võivad eelneda linnaarhitekti poolt koostatud tingimused.
(4) Hoone viimistlusprojekt on dokument, millega määratakse olemasoleval hoonel fassaadikujundus ja fassaaditööd (värvilahendus, materjalid, arhitektuursed detailid jms).
(5) Viimistlusprojekti koostamisele eelnevalt esitatakse linnavalitsusele vabas vormis avaldus, milles näidatakse ära hoone asukoht ja millele lisatakse fassaadijoonised, fotod ning värvinäidistena või katalooginumbritena värvitoonid, mida soovitakse kasutada.
(6) Vajadusel väljastab linnavalitsus kirjaga viimistlusprojekti koostamiseks tingimused 15 päeva jooksul taotluse esitamisest.
(7) Kahe ja enama korteriga elamus akende ja uste asendamine, kui muutub ehitise välisilme, samuti rõdude ja lodžade kinniehitamine ning varikatuste ehitamine toimub ehitusloa või kirjaliku nõusoleku alusel.
§ 16. Projekteerimine ja ehitamine miljööväärtuslikul hoonestusalal
(1) Miljööväärtuslik hoonestusala on linnaehituslikult tervikliku plaani ja mahulise struktuuriga omapärane linnaosa, kvartal, tänav, hoonete ansambel jms.
(2) Miljööväärtuslike hoonestusalade määramise aluseks võetakse kehtivate planeeringutega määratud miljööalad.
(3) Miljööväärtuslikule hoonestusalale on lubatud projekteerida ja ehitada sealsete linnaehituslike tavade ja arhitektuuriga kokkusobivaid ehitisi.
(4) Miljööväärtusliku hoonestusala planeerimisel, uute hoonete püstitamisel, olemasolevate hoonete laiendamisel, hooldamisel ja remontimisel tuleb arvestada järgmist:
1) väljakujunenud linnaehituslikku tänavatevõrgu- ja kinnistustruktuuri, krundi täisehitusprotsenti, hoonestustavasid, majade asendit krundil ja tänava suhtes, ehitusjoont, hoonete mastaapi, tänavate ja hoovide kattematerjali jms;
2) väljakujunenud arhitektuuri- ja ehitustraditsioone, hoonete korruselisust, tüüpilisi ehitusmaterjale, katuse kuju ja kattematerjale, fassaadi kujundusdetaile ja viimistlust jms;
3) alale tüüpilisi ja hoonetega sobivaid piirdeid ning haljastustavasid.
(5) Miljööväärtuslikul hoonestusalal üksikelamu, väikeehitise või kahe ja enama korteriga elamus ühe korteri, trepikoja või keldri piires akende ja uste asendamine toimub kirjaliku nõusoleku alusel.
§ 17. Projekteerimistingimuste taotlemine, väljastamine ja avalikustamine
(1) Projekteerimistingimused on ehitise püstitamiseks ja laiendamiseks koostatava ehitusprojekti konkreetsele ehitisele kohaldatavad arhitektuursed ja ehituslikud tingimused, mis väljastatakse linnavalitsuse korraldusega detailplaneeringu koostamise kohustuse puudumise korral.
(2) Projekteerimistingimuste väljastamiseks esitatakse vormikohane taotlus linnavalitsusele. Taotlus peab sisaldama projekteeritava ehitise lühikirjeldust või vajadusel eskiisjoonist. Taotluse vorm on kättesaadav Keila linna kodulehel.
(3) Projekteerimistingimuste eelnõu väljastatakse 15 päeva jooksul huvitatud isikule, kes võtab tingimuste kohta kirjaliku seisukoha linnavalitsuse poolt vajadusel määratud isikutelt, sh kaasomanikelt ja naaberkinnisasjade omanikelt, kelle huve võivad kavandatavad tööd riivata.
(4) Pärast kirjalike seisukohtade saamist esitatakse projekteerimistingimuste eelnõu koos seisukohtadega linnavalitsusele, kes kaalutleb ja võimalusel kinnitab projekteerimistingimused korraldusega 30 päeva jooksul taotluse esitamisest.
(5) Kui naaberkinnisasjade omanikud ei põhjenda projekteerimistingimustega mittenõustumist või põhjendused on selgelt asjasse mittepuutuvad, on linnavalitsusel õigus kaalutlusõigust kasutades välja anda projekteerimistingimused ilma naaberkinnisasjade omanike nõusolekuta, välja arvatud planeerimisseaduse § 9 lõike 10 punktides 2 ja 3 sätestatud juhtudel.
(6) Kinnisasjal, millel on rohkem kui kuus omanikku, võib projekteerimistingimused kooskõlastada korteriühistu või korteriühisuse juhtorganitega, välja arvatud planeerimisseaduse § 9 lõike 10 punktides 2 ja 3 sätestatud juhtudel.
(7) Projekteerimistingimustega määratakse sõltuvalt kavandatavast ehitustegevusest:
1) ehitise asukoht asendiplaanil;
2) lubatav ehitiste suurim ehitusalune pind;
3) ehitise suurim lubatud kõrgus;
4) ehitise kasutamise eesmärk;
5) katusekalle, harja suund, katuse tüüp ja materjal;
6) fassaadimaterjal;
7) rajatise olulised tehnilised näitajad ja ehituslikud nõuded;
8) muinsuskaitse ja miljööväärtusliku hoonestusalaga seotud nõuded;
9) piirete tüüp, materjal ja kõrgus;
10) haljastuse ja heakorrastuse nõuded;
11) väikevormid, valgustus, reklaamid
12) ehitusjäätmete käitlemine;
13) nõutavate riigiasutuste ja tehnovõrkude ja -rajatiste valdajate kooskõlastused ehitusprojektile;
14) isikud, kellega ehitusprojekt tuleb kooskõlastada;
15) muud vajalikud lähteandmed ja nõuded.
(8) Projekteerimistingimused avalikustatakse Keila linna kodulehel. Kui ehitis või ehitisealune maatükk on mitme isiku ühises omandis, informeerib linnavalitsus kirjalikult projekteerimistingimuste kinnitamisest ka neid kaasomanikke, kes ei ole projekteerimistingimuste taotlejad. Korterelamute puhul saadetakse informatsioon projekteerimistingimuste kinnitamise kohta korteriühistu või korteriühisuse juhtorganile.
§ 18. Arhitektuursete ja ehituslike lisatingimuste määramine, väljastamine ja avalikustamine
(1) Ehitise arhitektuursed ja ehituslikud lisatingimused määratakse detailplaneeringu olemasolul. Lisatingimustega täpsustatakse ehitise arhitektuurseid ja ehituslikke tingimusi, mida detailplaneering ei sisalda.
(2) Ehitise arhitektuursed ja ehituslikud lisatingimused väljastatakse linnavalitsuse korraldusega 30 päeva jooksul vabas vormis taotluse esitamisest arvates.
(3) Ehitise arhitektuursed ja ehituslikud lisatingimused avalikustatakse Keila linna kodulehel. Linnavalitsus informeerib ehitise arhitektuursete ja ehituslike lisatingimuste väljastamisest kirjalikult kinnistu omanikke. Korterelamute puhul saadetakse informatsioon ehitise arhitektuursete ja ehituslike lisatingimuste väljastamise kohta korteriühistu või korteriühisuse juhtorganile.
§ 19. Ehitusprojekti koostamine
(1) Ehitusprojekt tuleb koostada detailsuses ja ulatuses, mis võimaldab selle järgi ehitusluba väljastada ja ehitada, ehitist kasutada ja hooldada, kontrollida ehitamise vastavust ehitusprojektile ja kontrollida ehitise vastavust õigusaktides kehtestatud nõuetele.
(2) Ehitusprojekti vormistamine:
1) ehitusprojekt peab olema köidetud formaadis A4 ja esitatud kahes eksemplaris;
2) ehitusprojektis peavad olema kirjanurgaga varustatud ja autori allkirjaga hoonete põhijoonised mõõtkavas 1:100 (erivajadusel 1:50 või 1:200), rajatistel 1:500;
3) uusehitiste ja ehitusalust pinda suurendavate juurdeehituste ning tehnovõrkude ja -rajatiste puhul peab ehitusprojekt sisaldama asendiplaani linnaarhitekti ja linnavalitsuse maakorraldaja poolt kooskõlastatud kehtival topo-geodeetilisel alusplaanil täpsusastmega 1:500, mis on mõõdistatud või korrigeeritud mitte varem kui 2 aastat tagasi;
4) olemasoleva hoone ehitusalust pinda mittesuurendavate ehitustööde puhul ja asukoha täpsustamise vajaduse ilmsel puudumisel võib asendiplaani vormistada vabas vormis asendiskeemil;
5) ehitusprojekti kaust peab sisaldama olemasolevaid lähte- ja lisamaterjale, sh väljavõtet detailplaneeringust, projekteerimistingimusi, muinsuskaitse eritingimusi, olemasolevat olukorda iseloomustavaid fotosid, ülesmõõtmisjooniseid nende olemasolul, ja muid dokumente;
6) rekonstrueerimisprojekti (renoveerimisprojekti) ja lammutusprojekti koosseisus tuleb esitada ülesmõõtmisjoonised ja fotod hoone projekteerimiseelsest olukorrast;
7) projekti koosseisus esitatakse energiamärgis, kui see on nõutav.
(3) Mälestise konserveerimise, restaureerimise, remondi ja ehitamise projektid tuleb kooskõlastada Muinsuskaitseametiga. Ehitusloa saab väljastada pärast Muinsuskaitseameti poolt vastava loa väljastamist. Lõike tekst
(4) Ehitistega seotud tehnovõrkude ja -rajatiste, juurdepääsuteede ning parkimiskohtade ja haljastuse lahendused tuleb esitada projekti koosseisus. Lõike tekst
(5) Tehnovõrkude ja -rajatiste ehitusprojekti koosseisus tuleb esitada tehnovõrkude koondplaan.
(6) Avalikult kasutatavate teede ehitamise aluseks on tee-ehitusprojekt, mis peab vastama teeseaduse nõuetele. Tee projektile või selle osale ekspertiisi tegemise vajaduse otsustab projekti tellija või tee omanik. Ekspertiis esitatakse koos ehitusloa taotlusega.
(7) Suurte rahvahulkade kogunemise, suurõnnetuse ohu või muul moel kõrgendatud riskiga seotud ehitiste ehitusprojektidel on kohustuslik kirjalik ekspertiis. Ekspertiis esitatakse ehitusprojekti koosseisus ehitusloa taotlemisel. Keila linnas ehitiste projekteerimisel loetakse suurteks rahvahulkadeks:
1) hoonete puhul 50 ja enam inimest;
2) rajatiste puhul 100 ja enam inimest.
§ 20. Ehitusloa väljastamine
(1) Ehitusloa saamiseks esitatav ehitusprojekt peab vastama majandus- ja kommunikatsiooniministri kehtestatud koostamise ja määruses sätestatud vormistamise nõuetele, olema eelnevalt kooskõlastatud õigusaktidest tulenevate riigiasutustega ning tehnovõrkude ja -rajatiste omanikega. Linnavalitsusel on õigus määrata täiendavaid kooskõlastusi.
(2) Keila linna munitsipaalomandisse kuuluvale maale tehnovõrgu või -rajatise püstitamiseks annab nõusoleku linnavalitsus oma korraldusega. Nõusoleku tehnovõrgu või -rajatise püstitamiseks riigile kuuluvale maale annab vastav ministeerium või maavanem, jätkuvalt riigiomandis olevale maale maavanem.
(3) Ehitusloa väljastamise, sellest keeldumise või kehtetuks tunnistamise otsustab linnavalitsus oma korraldusega.
§ 21. Kirjaliku nõusoleku väljastamine
(1) Majandus- ja kommunikatsiooniministri poolt kehtestatud vorminõuete kohasele taotlusele lisatakse väikeehitise eskiis, soovitav asukoht ja põhiplaan ning hoonete puhul vaated. Tehnorajatise puhul lisatakse taotlusele tehnorajatise ehitusprojekt.
(2) Kirjaliku nõusoleku väljastamise, sellest keeldumise või kehtetuks tunnistamise otsustab linnavalitsus oma korraldusega.
§ 22. Väikeehitise ehitamine
(1) Kehtiva detailplaneeringuga aladel võib:
1) 20 - 60 m2 ehitisealuse pinnaga väikeehitisi, mis on hooned, ehitada ainult detailplaneeringuga määratud hoonestusalas;Alampunkti tekst
2) kuni 20 m2 ehitisealuse pinnaga väikeehitisi, mis on hooned, ehitada ainult detailplaneeringuga määratud hoonestusalas, kui selline piirang on sätestatud kehtiva detailplaneeringuga.
(2) Väikeehitis ei tohi paikneda:
1) naaberkinnistu piirile lähemal kui 4 meetrit, kui puudub naaberkinnistu omaniku ja kohaliku päästeasutuse kirjalik kooskõlastus, kuid peab asuma vähemalt 1 meetri kaugusel piirist, et oleks tagatud ehitise hooldustööde teostamine, kui naaberkinnistute omanikud ei lepi kokku teisiti;
2) teede kaitsevööndis, kui selleks puudub tee omaniku nõusolek;
3) jõe ning muude veekogude (kraavide) ehituskeeluvööndis;
4) tuletõrjekaitsetsoonides ja teistest õigusaktidest tulenevatel ehituskeelualadel.
(3) Väikeehitise ehitamisel tuleb järgida kõiki ehitisele esitatavaid nõudeid ja norme ning see peab olema arhitektuurses kooskõlas krundi ja ümbruse varasema hoonestusega.
(4) Ehitise omanik peab detailplaneeringu kohustusega aladel teavitama linnavalitsust kuni 20 m2 ehitusaluse pinnaga väikeehitise püstitamise kavatsusest. Teavitamiseks tuleb kümme tööpäeva enne väikeehitise püstitamise alustamist esitada linnavalitsusele vormikohane taotlus ehitise püstitamiseks ja ehitise asukoha kirjeldus krundil. Kui linnavalitsus ei esita nimetatud tähtaja jooksul väikeehitise püstitamisele täiendavaid tuleohutusnõudeid või krundi ja ümbruse varasemast hoonestusest tulenevaid nõudeid või ei nõua ehitise omanikult lisaandmeid, võib ehitise omanik alustada väikeehitise püstitamist. Ehitise omanik esitab ehitise teatise viie tööpäeva jooksul väikeehitise püstitamise päevast arvates.
§ 23. Ehitamine
(1) Ehitusseaduses sätestatud ehitusjärelevalvet teostab Keila linna haldusterritooriumil linnavalitsuse ehitusjärelevalvet tegev ametnik. Teetööde osas teostab järelevalvet linnavalitsuse ehitusinsener.
(2) Ehitusluba, kirjalik nõusolek või linnavalitsuse teavitamine ei anna õigust ehitada ehitusloale või kirjalikule nõusolekule märgitud kinnistu või ehitise omaniku loata.
(3) Ehitamiseks vajalike kaevetööde, mis ei ole hõlmatud kehtiva ehitusloaga, tegemiseks Keila linna haldusterritooriumil tuleb taotleda kaeveluba linnavalitsuselt vastavalt Keila linna kaevetööde ja tänava sulgemise eeskirjale. Lõike tekst
(4) Ehitise omanik on kohustatud esitama linnavalitsuse ehitusjärelevalvet tegevale ametnikule vähemalt kolm tööpäeva enne ehitise, välja arvatud väikeehitise, ehitamise alustamist teatise ehitamise alustamise kohta.
(5) Uute hoonete 0-tsükli valmimisel esitab ehitise omanik või ehitaja linnavalitsuse ehitusjärelevalvet tegevale ametnikule hoone 0-tsükli +/- 0.00 absoluutkõrguse kontrollmõõtmise. Ehitustöid võib jätkata pärast linnavalitsuse ehitusjärelevalvet tegeva ametniku kirjaliku nõusoleku saamist.
(6) Elamurajoonides on Keila linna avaliku korra eeskirjas sätestatud öörahu ajal keelatud ehitustegevus, mis tekitab inimest häirivat või tema tervist ja heaolu kahjustavat heli.
(7) Ehitamisel on ehitise omanik kohustatud tagama ehitise seintesse ja pinnasesse paigaldatud riiklike geodeetiliste märkide (reeperite ja polügonomeetria märkide) säilimise ja kasutatavuse.
(8) Maapinna muutmine naaberkrundile lähemal kui viis meetrit tuleb kooskõlastada linnavalitsusega.
§ 24. Ehitise kasutusloa väljastamine
(1) Kasutusloa väljastab linnavalitsus pärast ehitise ülevaatust linnavalitsuse vastava komisjoni poolt ja õigusaktidega ettenähtud nõuetele vastavaks tunnistamist, kaasates vajadusel ehitise ülevaatuse tegemisse selleks pädevaid isikuid ja institutsioone. Ehitise ülevaatuse kohta koostatakse akt.
(2) Kasutusloa väljastamise, sellest keeldumise või kehtetuks tunnistamise otsustab linnavalitsus oma korraldusega.
§ 25. Ehitise lammutamine
(1) Ehitusluba ehitise lammutamiseks väljastatakse ehitise omanikule. Kui ehitis on mitme isiku ühises omandis, peavad ehitusloa taotluse ehitise lammutamiseks esitama kõik omanikud ühiselt (ühe või mitme dokumendina).
(2) Taotlusele tuleb lisada ehitusprojekt ehitise lammutamiseks ja tasuda riigilõiv. Ehitusprojektis tuleb näidata topo-geodeetilisel alusplaanil, krundi plaanil või muul asendiplaanil lammutatav ehitis koos lammutustööde kirjeldusega, näidates ära lammutatavad konstruktsioonid, kasutatav tehnoloogia, ajutise toestamise viisid jms, samuti lammutatavate ehitusmaterjalide ja –toodete ligikaudsed kogused ja nende käitlemiskohad, tehnovõrkudest lahtiühendamine, lammutusplatsi piirded ja lammutamise järgne krundi heakorrastamine.
(3) Ehitise täieliku lammutamise korral esitab ehitise omanik linnavalitsuse ehitusjärelevalvet tegevale ametnikule kümne päeva jooksul lammutustööde lõpetamisest arvates ehitise teatise lammutustööde lõpetamise kohta.
§ 26. Õigusliku aluseta ehitatud ehitis ja ohtlik ehitis
(1) Õigusliku aluseta ehitatud ehitise kasutusloa andmine otsustatakse linnavalitsuse korraldusega.
(2) Kui ehitus- või kasutusluba ei anta, on õigusliku aluseta ehitatud ehitise omanik kohustatud ehitise omal kulul likvideerima linnavalitsuse korraldusega tehtud ettekirjutusega määratud tähtpäevaks, viisil ja tingimustel. Lõike tekst
(3) Inimese elule, tervisele või varale või keskkonnale ohtliku ehitise omanik peab sellise ehitise kas viima vastavusse ehitisele esitatavatele nõuetele või lammutama linnavalitsuse korraldusega tehtud ettekirjutusega määratud tähtpäevaks, viisil ja tingimustel.
§ 27. Ajutise ehitise ehitamise kord ja alad
(1) Ajutise ehitise ehitamine toimub üldises ehitiste ehitamisele ettenähtud korras kuni viieks aastaks.
(2) Ajutise ehitise ehitamise alad võib ette näha vastava teemaplaneeringuga.
Käesoleva määruse rikkumine toob kaasa Eesti Vabariigi õigusaktides ettenähtud vastutuse.
§ 29. Järelevalve
Järelevalvet määruse täitmise üle teevad Keila Linnavalitsuse poolt määratud ametnikud.
§ 30. Varasemate õigusaktide kehtetuks tunnistamine
Kehtetuks tunnistatakse Keila Linnavolikogu 1. juuli 2003 määrus nr 12 „Keila linna ehitusmäärus“, Keila Linnavolikogu 28. oktoobri 2003 määrus nr 24 „Keila linna ehitusmääruse muutmine“, Keila Linnavolikogu 30. augusti 2005 määrus nr 21 „Keila linna ehitusmääruse muutmine“, Keila Linnavolikogu 25. septembri 2007 määrus nr 33 „Keila Linnavolikogu 1. juuli 2003. a määruse nr 12 „Keila linna ehitusmääruse kinnitamine“ muutmine“.
§ 31. Jõustumine
Määrus jõustub 1. oktoobril 2010.
Lisa Ehitusmääruse lisad


text:
Ebaõigete andmete ümberlükkamise kohutuse panemine nende avaldajale on nii kannatanu efektiivse õiguste kaitse kui ka ajakirjandusvabaduse huvides. Tõepärase informatsiooni levitamise nõude tagamine ebaõigete andmete avaldajale nende ümberlükkamise kohustuse panemisega, ei ole ajakirjandusvabaduse piirang. Vabandamine ei ole õiguskaitsevahend, mistõttu ei saa seda nõuda ka mittevaralise kahju tekitamise korral. Küll aga võib kohus au teotamisega tekitatud moraalse kahju rahalises väljenduses lugeda heastatuks kahjutekitaja vabandusega.
Moraalse (mittevaralise) kahju mõistab kohus välja ühekordse hüvitisena, mitte perioodiliste maksetena. Üksnes juhul, kui kannatanu kehavigastuse mõned olulised kahjulikud tagajärjed ilmnevad pärast hüvitise väljamõistmist, võib ta nõuda täiendavat hüvitist. Moraalse (mittevaralise) kahju suuruse kindlaksmääramiseks objektiivsed kriteeriumid puuduvad. Kolleegium on seisukohal, et moraalse kahju suurus väljendub kohtu hinnangus, mille kujundamisel kohus juhindub õiguse üldpõhimõtetest, ühiskonna üldise heaolu tasemest ning kohtupraktikast. Ebaõige on moraalse kahju suuruse määramisel lähtuda seadusega mõnede töötajate kategooriatele invaliidistumisel ettenähtud ühekordse toetuse maksmise põhimõtetest. Olenemata kostja taotlusest hüvitise vähendamiseks, peab kohus moraalse (mittevaralise) kahju tekitamise eest õiglase hüvitise väljamõistmiseks alati kaaluma, kas hüvitamisele kuulub kogu tekitatud kahju või esineb alus hüvitise vähendamiseks. Hindama peab nii kahju tekitamise asjaolusid, eelkõige TsÜS § 172 lg-s 4 märgitud kahju iseloomu ja kahju tekitanu süü astet kui kahju tekitanu varalist olukorda. Samuti võib hüvitise vähendamise aluseks olla kahju tekitanu poolt kannatanule hüvitatud või hüvitamisele kuuluv varaline kahju ja selle suurus. Kohus peab olema veendunud, et väljamõistetava hüvitise sissenõudmine ei too kaasa kahju tekitanu ja tema perekonna heaolu olulist langust.

matches:
kohus
kohus
kohus
kohus
§ 172
Kohus