Julgeolekukontrolli läbiviimisega seonduv kohtuniku staatuse seaduse, Eesti Panga seaduse, jälitustegevuse seaduse, kaitseväeteenistuse seaduse ja õiguskantsleri seaduse muutmise seadus – Riigi Teataja
Julgeolekukontrolli läbiviimisega seonduv kohtuniku staatuse seaduse, Eesti Panga seaduse, jälitustegevuse seaduse, kaitseväeteenistuse seaduse ja õiguskantsleri seaduse muutmise seadus
Vabariigi Presidendi 26. juuni 2001. a otsusega nr 1101
§ 1. Kohtuniku staatuse seaduse (RT 1991, 38, 473; 1993, 1, 2; RT I 1993, 24, 429; 1994, 13, 234; 40, 654; 81, 1382; 1995, 83, 1440; 1996, 51, 967; 73, 1294; 81, 1448; 1997, 28, 426; 93, 1557; 1998, 34, 487; 1999, 16, 271; 2000, 28, 167; 35, 222; 40, 251) §-s 61 tehakse järgmised muudatused:
« (1) Kohtunikukandidaat peab enne kohtunikuks nimetamist läbima julgeolekukontrolli, välja arvatud juhul, kui ta omab kehtivat juurdepääsuluba «täiesti salajase» tasemega riigisaladusele juurdepääsuks.»;
« (4) Kaitsepolitseiamet edastab julgeolekukontrolli tulemusena kogutud andmed Riigikohtule kolme kuu jooksul, arvates käesoleva paragrahvi 3. lõikes nimetatud dokumentide saamisest, lisades oma arvamuse kohtunikukandidaadi vastavuse kohta riigisaladusele juurdepääsu loa saamise tingimustele.»
§ 2. Eesti Panga seadust (RT I 1993, 28, 498; 30, õiend; 1994, 30, 463; 1998, 64/65, 1006; 1999, 16, 271) täiendatakse §-ga 112 järgmises sõnastuses:
« § 112. Eesti Panga presidendi ning Eesti Panga Nõukogu esimehe ja liikme kandidaatide julgeolekukontroll
(1) Eesti Panga presidendi ning Eesti Panga Nõukogu esimehe ja liikme kandidaadid peavad enne Eesti Panga presidendiks või Eesti Panga Nõukogu esimeheks või liikmeks nimetamist läbima julgeolekukontrolli, välja arvatud juhul, kui nad omavad kehtivat juurdepääsuluba «täiesti salajase» tasemega riigisaladusele juurdepääsuks.
(3) Eesti Panga presidendi ning Eesti Panga Nõukogu esimehe ja liikme kandidaatide julgeolekukontrolli teostab Kaitsepolitseiamet jälitustegevuse seaduses (RT I 1994, 16, 290; 1995, 15, 173; 1996, 49, 955; 1997, 81, 1361; 93, 1557; 1998, 47, 698; 50, 753; 51, 756; 61, 981; 98/99, 1575; 101, 1663; 1999, 16, 271; 31, 425; 95, 845; 2000, 35, 222; 40, 251; 102, 671; 2001, 3, 9; 7, 17) ettenähtud korras.
(4) Julgeolekukontrolli läbimiseks esitavad Eesti Panga presidendi ja Eesti Panga Nõukogu liikme kandidaadid Eesti Panga kaudu ning Eesti Panga Nõukogu esimehe kandidaat Vabariigi Presidendi Kantselei kaudu Kaitsepolitseiametile «täiesti salajase» tasemega riigisaladusele juurdepääsu loa taotleja täidetud ankeedi ja kirjaliku nõusoleku, millega lubatakse julgeolekukontrolli teostaval asutusel saada julgeolekukontrolli teostamise ajal tema kohta teavet füüsilistelt ja juriidilistelt isikutelt ning riigi- ja kohaliku omavalitsuse asutustelt ja organitelt.
(5) Kaitsepolitseiamet edastab Eesti Panga presidendi kandidaadi julgeolekukontrolli tulemusena kogutud andmed Eesti Panga Nõukogule, Eesti Panga Nõukogu esimehe kandidaadi kohta julgeolekukontrolli tulemusena kogutud andmed Vabariigi Presidendile ning Eesti Panga Nõukogu liikme kandidaadi kohta julgeolekukontrolli tulemusena kogutud andmed Eesti Panga Nõukogu esimehele kolme kuu jooksul, arvates käesoleva paragrahvi lõikes 4 nimetatud dokumentide saamisest, lisades oma arvamuse kandidaadi vastavuse kohta riigisaladusele juurdepääsu loa saamise tingimustele.»
§ 3. Jälitustegevuse seaduses (RT I 1994, 16, 290; 1995, 15, 173; 1996, 49, 955; 1997, 81, 1361; 93, 1557; 1998, 47, 698; 50, 753; 51, 756; 61, 981; 98/99, 1575; 101, 1663; 1999, 16, 271; 31, 425; 95, 845; 2000, 35, 222; 40, 251; 102, 671; 2001, 3, 9; 7, 17) tehakse järgmised muudatused:
1) paragrahvi 9 lõike 1 punkt 61 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« 61) vajadus anda arvamus kohtunikukandidaadi, riigikontrolöri kandidaadi, õiguskantsleri kandidaadi, Eesti Panga Nõukogu esimehe ning Eesti Panga presidendi ja Eesti Panga Nõukogu liikme kandidaadi ning kaitseväe juhataja kandidaadi vastavuse kohta riigisaladusele juurdepääsu loa saamise tingimustele;»;
2) paragrahvi 11 lõike 2 punkt 8 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« 8) pärast käesoleva seaduse § 9 lõike 1 punktis 61 nimetatud arvamuse edastamist vastavalt Riigikohtule, Vabariigi Presidendile, Eesti Panga Nõukogule, Eesti Panga Nõukogu esimehele või kaitseministrile.»
§ 4. Kaitseväeteenistuse seadust (RT I 2000, 28, 167; 2001, 34, 190; 47, 260) täiendatakse §-dega 971 ja 972 järgmises sõnastuses:
« § 971. Kaitseväe juhataja kandidaadi julgeolekukontroll
(1) Kaitseväe juhataja kandidaat peab enne kaitseväe juhatajaks nimetamist läbima julgeolekukontrolli, välja arvatud juhul, kui ta omab kehtivat juurdepääsuluba «täiesti salajase» tasemega riigisaladusele juurdepääsuks.
(2) Kaitseväe juhataja kandidaadi staatuse omandab isik, kellele Vabariigi President on teinud ametisse kandideerimise ettepaneku ja kes on andnud kirjaliku nõusoleku kandideerimiseks.
(3) Kaitseväe juhataja kandidaadi julgeolekukontrolli teostab Kaitsepolitseiamet jälitustegevuse seaduses (RT I 1994, 16, 290; 1995, 15, 173; 1996, 49, 955; 1997, 81, 1361; 93, 1557; 1998, 47, 698; 50, 753; 51, 756; 61, 981; 98/99, 1575; 101, 1663; 1999, 16, 271; 31, 425; 95, 845; 2000, 35, 222; 40, 251; 102, 671; 2001, 3, 9; 7, 17) ettenähtud korras.
(4) Julgeolekukontrolli läbimiseks esitab kaitseväe juhataja kandidaat Vabariigi Presidendi Kantselei kaudu Kaitsepolitseiametile «täiesti salajase» tasemega riigisaladusele juurdepääsu loa taotleja täidetud ankeedi ja kirjaliku nõusoleku, millega lubatakse julgeolekukontrolli teostaval asutusel saada julgeolekukontrolli teostamise ajal tema kohta teavet füüsilistelt ja juriidilistelt isikutelt ning riigi- ja kohaliku omavalitsuse asutustelt ja organitelt.
(5) Kaitsepolitseiamet edastab julgeolekukontrolli tulemusena kogutud andmed ning arvamuse kaitseväe juhataja kandidaadi vastavuse kohta riigisaladusele juurdepääsu loa saamise tingimustele riigisaladuse kaitse komisjonile kolme kuu jooksul, arvates käesoleva paragrahvi lõikes 4 nimetatud dokumentide saamisest. Riigisaladuse kaitse komisjon vaatab läbi ja kinnitab kaitseväe juhataja kandidaadi suhtes teostatud julgeolekukontrolli tulemused ning saadab need kaitseministrile, kes edastab kogutud andmed Vabariigi Presidendile hiljemalt järgmisel tööpäeval, arvates nende saamisest.
§ 972. Kaitseväe ülemjuhataja ja kaitseväe juhataja kohusetäitja ametisse nimetamine
Kaitseväe ülemjuhatajaks või kaitseväe juhataja kohusetäitjaks võib nimetada vaid isiku, kes omab kehtivat juurdepääsuluba «täiesti salajase» tasemega riigisaladusele juurdepääsuks.»
§ 5. Õiguskantsleri seadust (RT I 1999, 29, 406; 2000, 92, 597; 2001, 43, 240) täiendatakse §-ga 61 järgmises sõnastuses:
« § 61. Õiguskantsleri kandidaadi julgeolekukontroll
(5) Kaitsepolitseiamet edastab julgeolekukontrolli tulemusena kogutud andmed Vabariigi Presidendile kolme kuu jooksul, arvates käesoleva paragrahvi lõikes 4 nimetatud dokumentide saamisest, lisades oma arvamuse õiguskantsleri kandidaadi vastavuse kohta riigisaladusele juurdepääsu loa saamise tingimustele.»


(4) Asjaõigusseaduse rakendamisega seotud õigusaktide muutmise seaduse jõustumisel loetakse tsiviilkäibes olevad ehitise reaalosad m��ttelisteks osadeks, kui käesolev seadus ei sätesta teisiti. Mõttelise osa suuruseks on ehitise reaalosa üldpinna ja ehitise reaalosade üldpinna suhe. Ehitise reaalosa võib tsiviilkäibes olla vaid korteriomandina, korterihoonestusõigusena, erastatud eluruumina, elamus asuva erastatud mitteeluruumina, elamuühistu liikme omandisse antud korterina, endise korteriühingu liikme omandisse antud korterina või ehitise kaasomandi lõpetamisel tekkiva ehitise reaalosana. Ehitise jagamine kaasomandi lõpetamisel ei või olla vastuolus ehitise olemusega ja maakorralduse nõuetega. Ehitist võib reaalosadeks jagada vaid tervikuna.
(6) Kuni ehitisealuse maa kandmiseni kinnistusraamatusse või riigi omandisse jäetud või munitsipaalomandisse antud maa riigi maakatastrisse kandmiseni võib ehitist, selle mõttelist osa, reaalosana erastatud eluruumi, elamus asuvat mitteeluruumi, elamuühistu liikme omandisse antud korterit, endise korteriühingu liikme omandisse antud korterit või kaasomandi lõppemisel tekkinud ehitise reaalosa võõrandada ja pärida kui vallasasja. Ehitise või selle osa võõrandamise tehing peab olema notariaalselt tõestatud. Ehitise tasuta üleandmisel, kui üleandmisel on üheks pooleks riik või kohalik omavalitsusüksus, omandireformi aluste seaduse ja sellest tulenevate õigusaktide alusel tehingu tegemisel ning ehitise müümisel täituri poolt enampakkumisel ei ole notariaalne tõestus nõutav, v��lja arvatud eluruumide, elamu mõttelise osa ja elamutes asuvate mitteeluruumide erastamisel. Alates 1993. aasta 1. detsembrist kuni asjaõigusseaduse rakendamisega seotud õigusaktide muutmise seaduse jõustumiseni tehtud ehitise võõrandamise tehing ei ole tehingu notariaalse vormi mittejärgimise tõttu tühine, kui käesolev paragrahv ei nõua ehitise võõrandamise tehingu notariaalset vormi. Ehitist või selle osa võib vallasasjana võõrandada kuni 2003. aasta 31. detsembrini. Nimetatud tähtaega ei rakendata käesoleva seaduse § 15 2 1. lõikes nimetatud tehnorajatiste suhtes. Kui ehitis on panditud enne 2003. aasta 31. detsembrit, võib ehitist võõrandada pandiga tagatud nõude täitmiseks. Ehitist või selle osa võib pärast 2003. aasta 31. detsembrit vallasasjana võõrandada pankroti-, täite- ja sundvõõrandamismenetluse korras.
(1) Enne 1993. aasta 1. detsembrit Eesti NSV tsiviilkoodeksi §-de 196205 või Eesti Vabariigi pangaseaduse (ENSV Teataja 1989, 41, 647; RT 1990, 2, 36; 1991, 16, 222; 1992, 31, 411; RT I 1993, 28, 498; 72/73, 1021; 1995, 4, 36) § 42 alusel tekkinud pandiõiguse korral, kus pandieseme valdus ei ole pandilepingu kohaselt üle läinud pandipidajale, jääb panditud asi pantija valdusesse ja pandiõigusele kohaldatakse asjaõigusseaduse § 276 1. lõiget, § 277-280, 283-285, § 286 punkti 1, § 289 3., 4. ja 5. lõiget, § 291, 304, 306. Nõude üleminekul uuele võlausaldajale läheb temale ��le ka pandiõigus. Kui võlgnik ei täida pandiga tagatud nõuet, rahuldatakse pandipidaja nõue panditud asja väärtusest kohtu otsuse alusel või kohesele sundtäitmisele alludes täitemenetluse seadustikus (RT I 1993, 49, 693; 1997, 43/44, 723; 1998, 41/42, 625; 51, 756; 61, 981; 103, 1695; 1999, 18, 302; 27, 380) kehtestatud korras.
(4) Ehitise omanikul on õigus nõuda, ethoonestusõigusetähtaeg ei oleks lühem kui ehitise eeldatava püsimise tähtaeg. Maa omanikul on õigus nõuda, ethoonestusõigusetähtaeg ei oleks pikem kui ehitise eeldatava püsimise tähtaeg. Erinevalt asjaõigusseaduse § 251 1. lõikes sätestatust võib nimetatud hoonestusõiguse t��htaeg olla lühem kui 36 aastat.
(1) Tehnovõrgu ja -rajatise (tehnorajatise) omanikul, kellele kuuluv tehnorajatis on ehitatud võõrale maale õiguslikul alusel, on õigus nõuda 10 aasta jooksul, alates tehnorajatisega seotud maa kandmisest kinnistusraamatusse, kas reaalservituudi või isikliku kasutusõiguse (servituudi) seadmist tehnorajatise teenindamiseks, remontimiseks ja rekonstrueerimiseks.
(3) Kui tehnorajatise omanik ei nõua käesoleva paragrahvi 1. ja 2. lõikes nimetatud tähtaja jooksul reaalservituudi või isikliku kasutusõiguse seadmist või ei likvideeri selle aja jooksul tehnorajatist, muutub tehnorajatis kinnisasja oluliseks osaks, kusjuures kinnisasja omanikul on õigus nõuda tehnorajatise kõrvaldamist ja sellega seotud kahjude hüvitamist tehnorajatise eelmise omaniku poolt.


3 VALIMISRINGKOND
§ 8 Vabariigi Valimiskomisjoni pädevus
§ 9 Valimiste korraldajad
§ 10 Riigi valimisteenistuse pädevus
§ 11 Maakonna valimisjuhi pädevus
§ 111 Valla- ja linnasekretäri pädevus
§ 12 Valimiste korraldaja abistamine
§ 13 Valimisjaoskondade moodustamine
§ 14 Jaoskonnakomisjoni moodustamine
§ 15 Jaoskonnakomisjoni pädevus
§ 16 Jaoskonnakomisjoni töökorraldus
§ 161 Valimiste vaatlemine
§ 261 Kandideerimisdokumendid
§ 27 Kandideerimisavaldus
§ 321 Eesti kodaniku kandideerimisõiguse tõendamine Euroopa Liidu liikmesriigis kandideerimisel
§ 44 Hääletamine kinnipidamiskohas, haiglas ja ööpäevases hoolekandeasutuses
§ 59 Hääletamistulemuste kindlakstegemine vallas ja linnas
§ 66 Avaldus puuduse kohta valimiste korralduses
§ 67 Kaebuse mõiste
§ 68 Kaebuse esitamise õigus
§ 70 Kaebuse läbivaatamine Vabariigi Valimiskomisjonis
§ 701 Vabariigi Valimiskomisjoni otsuse või toimingu peale kaebuse esitamine
RT I, 03.01.2020, 8
(2) Hääletamisruumis on valimisagitatsioon keelatud.
(3) [Kehtetu - RT I, 03.01.2020, 2 - jõust. 13.01.2020]
(2) Valijate nimekirja koostamise aluseks on käesoleva seaduse § 17 lõikes 3 ettenähtud andmed valimispäevale eelneva 30. päeva seisuga. Valijate nimekirja koostamisel võetakse arvesse ka käesoleva seaduse § 17 lõike 3 punktides 1–5 nimetatud andmetes pärast valimispäevale eelnevat 30. päeva tehtud muudatused. Elukoha ja viibimiskoha aadressiandmetes pärast valimispäevale eelnevat 30. päeva tehtud muudatusi arvesse ei võeta.
1 Nõukogu direktiiv 93/109/EÜ, millega sätestatakse üksikasjalik kord, mille alusel liikmesriigis elavad, kuid selle riigi kodakondsuseta liidu kodanikud saavad kasutada õigust hääletada ja kandideerida Euroopa Parlamendi valimistel (EÜT L 329, 30.12.1993, lk 34–38), muudetud direktiiviga 2013/1/EL (ELT L 26, 26.01.2013, lk 27–29).


Häädemeeste Keskkooli hindamisjuhend – Häädemeeste Keskkool
Häädemeeste Keskkooli hindamisjuhend
Home > Häädemeeste Keskkooli hindamisjuhend
Häädemeeste Keskkooli õpilaste hindamise, järgmisse klassi üleviimise ning klassikursust kordama jätmise alused, tingimused ja kord
Hindamisjuhendi koostamise aluseks on:
1) Põhikooli-ja gümnaasiumiseaduse § 89 lg 8 (vastu võetud 09.06.2010);
2) Vabariigi Valitsuse 06.01.2011 määrus nr 1 Põhikooli riiklik õppekava;
3) Vabariigi Valitsuse 06.01.2011 määrus nr 2 Gümnaasiumi riiklik õppekava.
Hindamisjuhendiga sätestatakse Häädemeeste Keskkoolis põhi- ja üldkeskharidust omandavate õpilaste teadmiste ja oskuste ning käitumise ja hoolsuse hindamise, hinnete ja hinnangute alusel õpilaste järgmisse klassi üleviimise, täiendavale õppetööle ning klassikursust kordama jätmise alused, tingimused ja kord.
§ 2 Hindamise alused
(2) Õpilaste hindamise korraga sätestatakse põhiharidust omandavate õpilaste teadmiste ja oskuste ning käitumise ja hoolsuse hindamise, õpilaste täiendavale õppetööle ja klassikursust kordama jätmise ning järgmisse klassi üleviimise alused, tingimused ja kord.
(3) Teadmiste ja oskuste hindamisel lähtutakse õpilasele kohaldatava riikliku õppekavaga ja selle alusel koostatud kooli õppekavaga nõutavatest teadmistest ja oskustest. Hindamise erisused on õppeaineti välja toodud ainekavades.
(4) Käitumise ja hoolsuse hindamisel lähtutakse kooli õppekava ning kooli kodukorra nõuetest.
(5) Kui õpilasele on koostatud vastavalt haridus- ja teadusministri määrusele individuaalne õppekava, arvestatakse hindamisel individuaalses õppekavas sätestatud erisusi.
(6) Oskusainete (muusika, kunst, tööõpetus, käsitöö ja kodundus, tehnoloogiaõpetus ja kehaline kasvatus) hindamisel arvestatakse õpilase individuaalsust.
§ 3. Hindamise eesmärgid
(2) Käitumise ja hoolsuse hindamise eesmärk on :
1) suunata õpilast järgima üldtunnustatud käitumis- ja kõlblusnorme ning täitma kooli
kodukorra nõudeid;
§ 4. Kujundav hindamine
(1) Kujundav hindamine toimub õppe kestel ja selle käigus analüüsitakse õpilase teadmisi, oskusi, hoiakuid, väärtushinnanguid ja käitumist, antakse tagasisidet õpilase seniste tulemuste ning vajakajäämiste kohta, innustatakse ja suunatakse õpilast edasisel õppimisel ning kavandatakse edasise õppimise eesmärgid ja teed. Kujundav hindamine keskendub eelkõige õpilase arengu võrdlemisele tema varasemate saavutustega. Tagasiside kirjeldab õigel ajal ja võimalikult täpselt õpilase tugevaid külgi ja vajakajäämisi ning sisaldab ettepanekuid edaspidisteks tegevusteks, mis toetavad õpilase arengut.
(3) Õpilane kaasatakse enese ja kaaslaste hindamisse, et arendada tema oskust eesmärke seada ning oma õppimist ja käitumist eesmärkide alusel hinnata ning tõsta õpimotivatsiooni.
(4) Koolipere annab õpilasele igapäevaste tegevuste ja sündmuste vältel tagasisidet, et toetada õpilase käitumise, hoiakute ja väärtushinnangute kujunemist. Põhikool reageerib juhtumitele, mis on vastuolus üldtunnustatud väärtuste ning heade tavadega.
(7) Kujundavat hindamist kajastatakse e-kooli kaudu.
§ 5. Hindamisest teavitamine
(1) Hinded kantakse e-kooli klassipäevikusse.
(2) Õpitulemuste hindamise põhimõtteid tutvustab õpilastele klassi- ja aineõpetaja õppeaasta, trimestri ja/või ainekursuse algul.
(3) Käitumise ja hoolsuse hindamise põhimõtteid ja korda tutvustab klassijuhataja õpilastele õppeaasta algul.
(4) Õpilasel on õigus saada teavet oma hinnete ja hinnangute kohta aineõpetajatelt ja klassijuhatajalt. Õpilasel on õigus teada, milline hinne või hinnang on aluseks kokkuvõtvatele hinnetele.
(5) Trimestri õpitulemuste omandamist kontrollivate kontrolltööde ja nendega võrdsustatud arvestuslike tööde aeg kavandatakse kooskõlastatult teiste õppeainete õpetajatega. Arvestuslike tööde graafikut peetakse e-koolis.
(6) Aineõpetajad ja klassijuhatajad teavitavad õpilast ja tema seaduslikku esindajat hindamise korraldamisest koolis ning õpilasele pandud hinnetest või antud hinnangutest:
3) klassijuhatajatundides;
4) klassitunnistuse kaudu;
5) e-kooli kasutamisvõimaluse puudumisel hinnete lehtede kaudu üks kord trimestris;
6) arenguvestlustel;
7) klassi lastevanemate koosolekutel.
§ 6. Hinde ja hinnangu vaidlustamine (ja vaidlusküsimuste lahendamine)
(1) Õpilasel või tema seaduslikul esindajal on õigus mitterahuldavaid arvestuslikke hindeid ja hinnanguid vaidlustada kolme päeva jooksul pärast hinde või hinnangu teadasaamist.
(2) Õpilase hindamisel koolis tekkinud eriarvamuste ja vaidlusküsimuste lahendamiseks pöördub õpilane või lapsevanem esmalt aineõpetaja ja siis klassijuhataja poole.
(4) Vaidlusküsimuse püsimajäämisel võib õpilane või tema seaduslik esindaja kolme tööpäeva jooksul esitada kirjalikult kooli direktorile vastava taotluse koos põhjendustega.
(5) Kooli direktor teeb otsuse ja teavitab sellest kirjalikult lõikes 4 nimetatud taotluse
esitajat viie tööpäeva jooksul otsuse vastuvõtmise päevast arvates.
§ 7. Teadmiste ja oskuste hindamine
(1) Õpilase teadmisi ja oskusi hindab vastava õppeaine õpetaja õpilase suuliste vastuste (esituste), kirjalike ja praktiliste tööde ning praktiliste tegevuste alusel, kusjuures õpilase ainealaseid teadmisi ja oskusi võrreldakse õpilase õppe aluseks olevas ainekavas toodud oodatavate õpitulemustega ja tema õppele püstitatud eesmärkidega.
(2) Trimestri või kursuse algul teeb aineõpetaja õpilastele teatavaks õppeaine nõutavad teadmised ja oskused, nende hindamise aja ja vormi. Kontrolltöö kuupäev täpsustatakse vähemalt üks nädal enne töö toimumist ja märgitakse e-kooli kontrolltööde graafikusse.
(3) Ainealaseid teadmisi ja oskusi võib hinnata nii õppe käigus kui ka õppeteema lõppedes.
(4) Teadmiste ja oskuste hindamine jaguneb:
1) õpiprotsessi hindamine, e-kooli klassipäevikus ainetunni hinne või sõnaline hinnang;
2) arvestuslik hindamine, e-kooli klassipäevikus kontrolltöö, arvestusliku töö hinne.
(5) I klassis kasutatakse õpilaste teadmiste ja oskuste hindamisel hinnete asemel suulisi ja kirjalikke sõnalisi hinnanguid, mis kirjeldavad õpilase teadmisi ja oskusi erinevates õppeainetes.
(6) I klassi 3. trimestril kasutatakse kokkuvõtval õpilaste teadmiste ja oskuste hindamisel nii numbrilist hindamist kui ka kirjalikke sõnalisi hinnanguid, mis kirjeldavad õpilase teadmisi ja oskusi erinevates õppeainetes.
(7) II klassis kasutatakse õpilaste teadmiste ja oskuste hindamisel nii numbrilist hindamist kui ka kirjalikke sõnalisi hinnanguid, mis kirjeldavad õpilase teadmisi ja oskusi erinevates õppeainetes.
(8) III – IX klassis hinnatakse õpilaste teadmiste ja oskuste omandatust kokkuvõtva numbrilise hindena, v.a ainetes, kus kasutatakse mitteeristavat hindamist. Kokkuvõttev trimestri- ja aastahinne kantakse klassitunnistusele. Tunnistusele kantakse ka käitumise ja hoolsuse hinne.
(9) 2. – 5. klassis kasutatakse õpilaste teadmiste ja oskuste hindamisel kehalises kasvatuses, rütmikas, muusikas, kunstis, tööõpetuses, tehnoloogiaõpetuses, inimeseõpetuses, folklooris, võõrkeele vestluskursusel, liiklusõpetuses, kodukoha looduses ja kultuuris, informaatikas ja kodukoha ajaloos mitteeristavat hindamist. Mitteeristavat hindamist kasutatakse ka 7. klassis ettevõtluses.
(10) Õpilasele, kes on vabastatud kehalise kasvatuse tundidest tervislikel põhjustel, koostatakse individuaalne õppekava, mille alusel saab õpilane täita teoreetilisi (testid, referaadid, esitlused jms) õppeülesandeid.
(11) Gümnaasiumiastmes hinnatakse õpilaste teadmiste ja oskuste omandatust. Kursusehinne ja kooliastme hinne kantakse tunnistusele.
§ 8. Hindamine viiepallisüsteemis
(1) Ainealaste teadmiste ja oskuste hindamise tulemusi väljendatakse numbriliste hinnetega viiepallisüsteemis:
3) hindega „3” ehk „rahuldav” hinnatakse vaadeldava perioodi või vaadeldava temaatika õpitulemuste saavutatust, kui saavutatud õpitulemused võimaldavad õpilasel edasi õppida või kooli lõpetada, ilma et tal tekiks olulisi raskusi õppimise või toimetulekuga elus;
(2) Viiepallisüsteemis hinnatavate kirjalike ja suuliste vastuste hindamisel ning ülesannete koostamisel lähtutakse põhimõttest, et kui kasutatakse punktiarvestust ja õpetaja ei ole andnud teada teisiti.
1) Hindega „5” hinnatakse õpilast, kes on saavutanud 90–100% maksimaalsest võimalikust punktide arvust.
2) Hindega „4” hinnatakse õpilast, kes on saavutanud 75–89% maksimaalsest võimalikust punktide arvust.
3) Hindega „3” hinnatakse õpilast, kes on saavutanud 50–74%, maksimaalsest võimalikust punktide arvust.
4) Hindega „2” hinnatakse õpilast, kes on saavutanud 20–49% maksimaalsest võimalikust punktide arvust.
5) Hindega „1” hinnatakse õpilast, kes on saavutanud 0–19%. maksimaalsest võimalikust punktide arvust.
(3) Kui hindamisel tuvastatakse kõrvalise abi kasutamine või mahakirjutamine, võib kirjalikku või praktilist tööd, suulist vastust (esitust), praktilist tegevust või selle tulemust hinnata hindega «nõrk». Hinne „1“ kuulub järelevastamisele ning positiivse soorituse korral saab õpilane hinde.
§ 9. Õpiprotsessi hindamine
1)õpilasele tagasiside andmine õppimise edukusest;
2)õpilase õpimotivatsiooni ja positiivse enesehinnangu toetamine;
3)õppeülesannete korrigeerimine ja vajadusel diferentseerimine.
(2) Hindamisel arvestatakse nõutavaid õpitulemusi, õppeaine eripära, õpilase vanust, võimeid ja arengut.
(3) Õpiprotsessi hindamise objektid ja vahendid valib õpetaja.
§ 10. Arvestuslik hindamine
(1) Arvestuslik hindamine on ühe tervikliku aineosa käsitlemise järel nõutavatele õpitulemustele hinnangu andmine. Arvestuslikult hinnatakse kooli ainekavas või õpetaja töökavas määratud nõutavate õpitulemuste omandatust.
(2) Arvestuslikud tööd kavandatakse õppetrimestri ulatuses ja sooritamise aeg kooskõlastatakse teiste õppeainete õpetajatega. Arvestusliku hindamise objektid ja vahendid valib õpetaja.
(3) Osa arvestuslikke hindeid võib välja panna protsessihinnete alusel. Protsessihinnete kasutamise arvestuslikul hindamisel otsustab õpetaja ja teavitab sellest õpilasi.
(4) Arvestuslike tööde nõutavad õpitulemused, nende omandatuse kontrollimise aja, vormi ning hindamise põhimõtted teeb õpetaja õpilastele teatavaks trimestri algul.
(5) Arvestuslikult hinnatavate ülesannete (suuline vastus, kirjalik või praktiline töö) täitmine on kõigile õpilastele kohustuslik.
§ 11. Hinnete märkimine
(1) Protsessi- ja arvestuslike hinnete märkimine
1) Sooritatud arvestuslik töö – numbriline hinne viiepallisüsteemis; protsessihinne võib olla nii numbriline kui ka kirjalik tagasiside.
2) Äraandmata või sooritamata töö mittevabandatavatel põhjustel: „nõrk“ ehk „1“
3) Äraandmata või sooritamata töö vabandavatel põhjustel: *. Kui õpilane sooritab töö, kantakse hinne e-kooli päevikusse.
4) Arvestuslikud hinded eristatakse protsessihinnetest, kandes need e-kooli päevikus ühte veergu.
5) Protsessi- ja arvestuslike hinnete märkimisel võib kasutada „ – “ ja „ +“ märki.
6) Tagasiside õpilaste töödest annab õpetaja üldjuhul nädala jooksul. Suuremahuliste tööde (kirjand, essee, referaat) puhul kahe nädala jooksul.
7) Järelevastatud töö puhul asendatakse e-kooli päevikus parandatav hinne uue hindega, kusjuures eelnev hinne kustutatakse.
§ 12. Järelevastamine ja järeltööde sooritamine
(1) Kui kirjalikku või praktilist tööd, suulist vastust (esitust), praktilist tegevust või selle tulemust on hinnatud hindega «puudulik» või «nõrk» või on hinne jäänud panemata, tuleb õpilasel osaleda õpetaja konsultatsioonitunnis ja vastata töö 2 nädala jooksul. Erandjuhtudel (kui õpilane puudub haiguse tõttu) on õpilasel võimalus järelevastamiseks või järeltöö sooritamiseks trimestri või kursuse lõpuni.
(2) Järeltöid on võimalus sooritada üldjuhul üks kord õpilase ja õpetaja vahelisel kokkuleppel.
(3) Positiivsete hinnete parandamine on võimalik ja toimub kokkuleppel õpetajaga.
(4) Järelevastatud töö sooritamine hinnatakse kehtiva hindamisjuhendi alusel ja märgitakse hindega.
(5) 10. ja 11. klassis saadud kursusehindeid (kuni kaks kursusehinnet) 12. klassi teisel poolaastal uuesti sooritada ei saa.
§ 13. Kokkuvõttev hindamine põhikoolis
1) Kokkuvõttev hindamine põhikoolis on hinnete koondamine trimestrihinneteks ja trimestrihinnete koondamine aastahinneteks. Kokkuvõtva hindamise all mõistetakse eristavat ja mitteeristavat hindamist.
2) Eristav hindamine on kokkuvõtva hindamise viis, mille puhul määratakse õpitulemuste saavutatuse tase numbrilise hindena.
3) Mitteeristav hindamine on kokkuvõtva hindamise viis, mille puhul ainekavas määratud õpitulemuste saavutatuse taset pole vajalik eristada. Mitteeristava hindamise puhul määratakse piisav õpitulemus, millele vastamise või mille ületamise korral väljendatakse piisavat tulemust hindega „arvestatud“ ning millest madalamal tasemel tulemust väljendatakse hindega „mittearvestatud“. E-kooli märgitakse lisaks tähele A/MA kirjalik sõnaline hinnang õpitulemuste saavutamise kohta.
4) I klassis kasutatakse kokkuvõtva hindamisena kirjalikku hinnangute andmist. Hinnatakse vaadeldava perioodi õpitulemuste saavutamist ja õpilase arengut.
5) Trimestrihinne pannakse välja õppetrimestri jooksul saadud arvestuslike hinnete alusel.
6) Kui õppeperioodi keskel on õppeaine trimestrihinne jäänud välja panemata ja õpilane ei ole kasutanud võimalust järele vastata, hinnatakse aastahinde väljapanekul vastaval perioodil omandatud teadmised ja oskused vastavaks hindele «nõrk» või mittearvestatud.
7) Õpilasele, kelle trimestrihinne on «puudulik», «nõrk», „mittearvestatud“ või kellel on jäetud hinne välja panemata, koostatakse selles õppeaines individuaalne õppekava või määratakse mõni muu tugisüsteem (nt individuaalne järelaitamine, parandusõpe, logopeediline abi jm), vastavalt kooli õppekavas sätestatule, et aidata omandada nõutavad teadmised ja oskused.
8) Õpilasele, kes on trimestri jooksul toimunud ainetundidest enam kui pooled puudunud ning ei ole trimestri lõpuks nõutavaid ülesandeid täitnud, võib jätta trimestrihinde välja panemata. Talle antakse võimalus need ülesanded täita õpetajaga kokkulepitud ajal õppeperioodi lõpuni. Õppeaine trimestrihinne pannakse välja pärast nõutavate ülesannete täitmist.
9) Aastahinne pannakse välja antud õppeaastal saadud trimestrihinnete alusel.
10) Õppenõukogu otsustab, kas viia õpilane järgmisse klassi, jätta täiendavale õppetööle või klassikursust kordama. Õpilaste järgmisse klassi üleviimine otsus tehakse enne viimase trimestri lõppu.
11) Kui õpilane jäetakse täiendavale õppetööle, pannakse õppeaine aastahinne välja pärast täiendava õppetöö lõppu, arvestades täiendava õppetöö tulemusi.
12) 9. klassi õpilasele pannakse aastahinded välja enne lõpueksamite toimumist, välja arvatud õppeaines, milles jäetakse õpilane täiendavale õppetööle.
13) Kui õpilane on puudunud koolist üle 50% õpitulemuste saavutamiseks ettenähtud ajast ja ei ole vastavat õppematerjali omandanud, võib jätta õpilase hindamata.
§ 14. Kokkuvõttev hindamine gümnaasiumiastmes
(1) Kooliastmehinne on õppeaine 10.-12. klassi kursuste kokkuvõttev hinne.
(2) Õpilase õpitulemusi õppeaines hinnatakse kokkuvõtvalt kursusehinnetega ning nende alusel kooliastmehinnetega viiepallisüsteemis.
(3) Valikkursuste (õpilasuurimus või praktiline töö, uurimistöö alused, arvuti kasutamine uurimistöös, füüsika ja tehnika, majandusõpetus, turismindus, riigikaitse, riigikaitse praktiline õpe välilaagris, kultuurilugu, draamaõpetus, pilliõpe, prantsuse keel, …) hindamisel kasutatakse hinnanguid „arvestatud” ja „mittearvestatud”
(4) Kursuse mõiste:
1) ühe kursuse pikkuseks on üldjuhul 35 ainetundi;
2) kursuse sisu koostab õpetaja, toetudes riiklikule ja kooli õppekavale;
3) kursuse sisu ja materjali ajalise jaotuse, arvestuslike tööde mahud ning hindamise põhimõtted on fikseeritud õpetaja poolt koostatud töökavas;
4) kursuse algul teeb vastava aine õpetaja õpilastele teatavaks õppeaine nõutavad teadmised ja oskused, nende hindamise põhimõtted, aja ja vormi;
5) õppeaine kursusehinne pannakse pärast nõutavate arvestuslike ja/või õppeprotsessi ülesannete täitmist välja e-kooli ning kantakse tunnistusele õppeperioodi lõpus ning õppeaasta lõpus ka õpilasraamatusse.
(5) Kooliastmehinde väljapanemisel arvestatakse ka üleminekueksami hinnet.
(6) Kui kirjalikku või praktilist tööd, suulist vastust (esitust), praktilist tegevust või selle tulemust on hinnatud hindega «puudulik» või «nõrk» või on hinne jäänud panemata, antakse õpilasele võimalus järelevastamiseks või järeltöö sooritamiseks.
(7) Kui kursusehinne on jäänud välja panemata ja õpilane ei ole kasutanud võimalust järele vastata, loetakse kooliastmehinde väljapanekul selle kursuse vältel omandatud teadmised ja oskused vastavaks hindele «nõrk».
(8) Kui gümnaasiumiõpilane on puudunud kursusest kolmandiku (12 tundi) või enam, teeb ta kursuse lõpus terve kursuse materjali peale arvestustöö.
(9) Kõik puudulikud kursusehinded tuleb järele vastata pikendatud õppetöö jooksul hiljemalt 22. juuniks, erandjuhul 31. augustiks. Puudulike hinnete korral arutatakse iga õpilase juhtumit õppenõukogus, kus langetatakse otsus edasise suhtes (tugisüsteemide rakendamine, kursuse kordamine, õpilase nimekirjast kustutamine).
ÜLEMINEKUEKSAMITE SOORITAMINE
(1) VII klassi õpilastele toimub komplekseksam, VIII klassi õpilastele toimub loovtöö, X klassis toimub eksam ühes õppeaines õpilase valikul ja XI klassis toimub uurimistöö.
ÕPILASE TÄIENDAVALE ÕPPETÖÖLE JA KLASSIKURSUSE KORDAMA JÄTMINE NING JÄRGMISSE KLASSI ÜLEVIIMINE
§ 15. Täiendav õppetöö
(1) Õppeperioodi jooksul omandamata jäänud õppekavaga nõutavate teadmiste ja oskuste omandamise toetuseks võib õpilase jätta täiendavale õppetööle, mis viiakse läbi pärast õppeperioodi lõppu.
(2) Õpilane jäetakse täiendavale õppetööle õppeainetes, milles tulenevalt trimestrihinnetest tuleks välja panna aastahinne «puudulik», «nõrk» või mittearvestatud.
(4) Täiendava õppetöö raames täidab õpilane õpetaja vahetul juhendamisel spetsiaalseid õppeülesandeid, et omandada õppekavaga nõutavad teadmised ja oskused.
(5) Täiendav õppetöö viiakse läbi pärast õppeperioodi lõppu. Õppepäeva pikkus on kuni viis õppetundi. Aastahinne pannakse välja pärast täiendava õppetöö lõppu, arvestades täiendava õppetöö tulemusi.
(6) Täiendava õppetöö tulemusi kontrollitakse ja fikseeritakse e-koolis.
§ 16. Järgmisse klassi üleviimine
(2) Õpilane, keda ei ole jäetud täiendavale õppetööle, viiakse järgmisse klassi üle enne õppeperioodi lõppu. Õpilane, kes jäeti täiendavale õppetööle, kuid keda ei jäeta klassikursust kordama, viiakse järgmisse klassi üle hiljemalt 30. augustiks.
(3) Lõikes 2 sätestatud tähtaegu ei kohaldata õpilaste puhul, kellele on koostatud individuaalne õppekava, kus on ette nähtud erisused järgmisse klassi üleviimisega.
(4) Õpilane, kelle käitumise aastahinne on «mitterahuldav», viiakse üle järgmisse klassi, kui ta õppeedukus on vähemalt rahuldav.
(5) Järgmisse klassi ei viida üle, st arvatakse koolist välja gümnaasiumiõpilane, kui
5.1 ta ei täida nominaalse õppeaja jooksul gümnaasiumi lõpetamise tingimusi ja tema õppeaega ei ole individuaalse õppekava kohaselt pikendatud;
5.2 õpilasele on gümnaasiumis õppides ühe õppeaasta jooksul pandud kolmes või enamas õppeaines üle poolte kursusehinnetena välja «nõrgad» või «puudulikud».
§ 17. Klassikursust kordama jätmine
(1) 1. klassis üldjuhul klassikursust kordama ei jäeta.
(2) Õppenõukogu põhjendatud otsusega võib jätta klassikursust kordama õpilase, kellel on
põhjendamata puudumiste tõttu kolmes või enamas õppeaines aastahinne «puudulik»
või «nõrk» või mittearvestatud. Õppenõukogu kaasab otsust tehes õpilase või tema seadusliku esindaja ning kuulab ära tema arvamuse.
(3) Õpilase võib jätta klassikursust kordama, kui mitterahuldavate hinnete põhjuseks on
põhjuseta puudumised.
(4) Gümnaasiumiastmes üldjuhul klassikursust kordama ei jäeta.
§ 18. Käitumise ja hoolsuse hindamine
(1) Käitumise hindamise eesmärgiks on suunata õpilast järgima üldtunnustatud käitumis- ja kõlblusnorme ning täitma kooli kodukorra nõudeid. Hinnangu andmisel arvestatakse kooli kodukorra täitmist, viisakat käitumist nii koolis kui ka väljaspool kooli, viisakat suhtlemist kaasõpilaste ja täiskasvanutega, sobiva sõnavara kasutamist, ausust, sõbralikkust ja abivalmidust, õpetaja korralduste täitmist, tunnirahu hoidmist, kooli vara, õppevahendite ja ruumide hoidmist.
(2) Hoolsuse hindamise eesmärgiks on motiveerida õpilast hoolikalt täitma õppeülesandeid.Hinnangu andmisel arvestatakse põhjuseta puudutud ja hilinetud tundide arvu, õppimist järjepidevalt ja võimetekohaselt, vajalike õppevahendite olemasolu, koduste ülesannete täitmist ja kokkulepitud tähtaegadest kinnipidamist.
(3) Õpilase käitumist ja hoolsust hindab klassijuhataja koostöös aineõpetajatega igal õppetrimestril.
(4) Käitumis- ja hoolsushinded märgitakse e-kooli ja klassitunnistusele, käitumishinne kaõpilasraamatusse.
(5) Hindega „eeskujulik“ hinnatakse õpilast, kes täidab punktides 2 ja 4 nimetatud nõudeid.
(6) Hindega «hea» hinnatakse õpilast, kes täidab enamasti punktides 2 ja 4 nimetatud nõudeid, aga esineb üksikuid eksimusi.
(7) Hindega «rahuldav» hinnatakse õpilast, kellel punktides 2 või 4 nimetatus esineb olulisi eksimusi. Hinnangu rahuldav määramisel lisatakse selgitus e-päevikusse.
(8) Hinnang mitterahuldav määratakse õpilasele, kellel punktides 2 või 4 esineb korduvaid eksimusi ja/või ei allu õpetajate korduvatele nõudmistele ja/või on hindamisperioodi jooksul toime pannud üksiku õigusvastase teo ja/või on käitunud ebakõlbeliselt ja/või on puudunud põhjusteta üle 20% õppetundidest ja/või kokkuvõtvate hinnete hulgas on mitterahuldavad hinded. Hinnangu mitterahuldav määramisel lisatakse selgitus e-päevikusse.
(9) Käitumise ja hoolsuse aastahindeks pannakse «mitterahuldav» kooli õppenõukogu otsuse alusel. Selleks esitab klassijuhataja õppenõukogule põhjenduse, milles on arvestatud ka õpilase ja/või lapsevanema seisukohti ja ettepanekuid.
§ 19. Põhikooli lõpetamine
(5) Varem välisriigis õppinud õpilane, kes on enne lõpueksamite toimumist Eestis põhikoolis õppinud kuni kolm järjestikust õppeaastat ning kellele on eesti keele õppimiseks koostatud individuaalne õppekava, võib eesti keele või eesti keele teise keelena eksami sooritada temale koostatud individuaalse õppekava põhjal ettevalmistatud koolieksamina.
§ 20. Gümnaasiumi lõpetamine
(1) Gümnaasiumi lõputunnistuse saab õpilane,
1) kelle kooliastmehinded on vähemalt rahuldavad või valikkursuste puhul arvestatud;
2) kes on sooritanud riigieksamid eesti keeles, matemaatikas ja võõrkeeles. Riigieksam on sooritatud, kui saavutatud on vähemalt üks protsent maksimaalsest tulemusest. Riigieksam on sooritatud rahuldavalt, kui saavutatud on vähemalt 20 protsenti maksimaalsest tulemusest.
3) kes on sooritanud gümnaasiumi koolieksami ja õpilasuurimuse või praktilise töö.
(2) Haridusliku erivajadusega õpilasele, kellel on “Gümnaasiumi riiklikus õppekavas” sätestatud
tingimustel kooli õppekavaga või nõustamiskomisjoni soovitusel individuaalse õppekavaga
vähendatud või asendatud käesolevas määruses sätestatud taotletavaid õpitulemusi, on
lõpetamise aluseks kooli või individuaalses õppekavas määratud õpitulemuste saavutatus.
HINDAMISJUHENDI RAKENDAMINE, MUUTMINE, TÄIENDAMINE
(1) Hindamisjuhend rakendub 01.09.2018
(2) Hindamisjuhendi muutmine ja täiendamine toimub õppeaasta jooksul tehtud ettepanekute põhjal õppenõukogus.


Kinnisasja maavaravaru kaevandamiseks andmise korra kehtestamine – Riigi Teataja
Kinnisasja maavaravaru kaevandamiseks andmise korra kehtestamine
Kinnisasja maavaravaru kaevandamiseks andmise korra kehtestamine - sisukord
§ 2 Kinnisasja maavaravaru kaevandamiseks kasutada andmise viisid
§ 3 Kinnisasja saamiseks õigustatud isik
§ 4 Kinnisasja maavaravaru kaevandamiseks andja
§ 5 Kinnisasja maavaravaru kaevandamiseks andmise tähtaeg
§ 6 Kinnisasja maavaravaru kaevandamiseks andmise taotlemine
§ 7 Kinnisasja maavaravaru kaevandamiseks andmise avalduse menetlemine
§ 8 Kinnisasja maavaravaru kaevandamiseks andmise otsus
§ 9 Volikogu teeb kinnisasja maavaravaru kaevandamiseks andmise kohta otsuse, milles määrab kindlaks kinnisasja maavaravaru kaevandamiseks andmise tingimused.
§ 10 Kinnisasja maavaravaru kaevandamiseks andmise leping
§ 11 Kinnisasja maavaravaru kaevandamiseks andmise tasu kehtestamine
§ 12 Kinnisasja maavaravaru kaevandamiseks andmise tasu maksmine
§ 13 Kinnisasja maavaravaru kaevandamiseks andmise tasu laekumine
§ 14 Maamaksu maksmine ja muude kinnisasjaga seotud koormatiste kandmine
RT IV, 02.10.2012, 36
Vastu võetud 29.08.2012 nr 51
Määrus kehtestatakse „Maapõueseaduse“ § 53 lõike 3 alusel.
Määrus reguleerib Vaivara vallale kuuluva kinnisasja kasutamisõiguse andmist maavaravaru kaevandamiseks.
Kinnisasja maavaravaru kaevandamiseks kasutada andmine toimub rendile andmise, kasutusvalduse seadmise või hoonestusõiguse seadmise teel.
Kinnisasi antakse maavaravaru kaevandamiseks isikule, kellele kaevandamisloa andja on otsustanud loa anda.
§ 4. Kinnisasja maavaravaru kaevandamiseks andja
Kinnisasja maavaravaru kaevandamiseks annab volikogu.
§ 5. Kinnisasja maavaravaru kaevandamiseks andmise tähtaeg
Kinnisasi antakse maavaravaru kaevandamiseks kaevandamisloa kehtivusajaks.
§ 6. Kinnisasja maavaravaru kaevandamiseks andmise taotlemine
(1) Kinnisasja maavaravaru kaevandamiseks saamiseks esitab õigustatud isik kirjaliku avalduse, milles märgitakse:
1) füüsilise isiku ees- ja perekonnanimi, isikukood ning elukoht;
3) taotletava maa asukoht, maavaravaru kaevandamiseks määratud maapõueosa ligikaudne suurus ja taotletav maakasutuse otstarve;
4) andmed maa senise maakasutuse kohta maa suurus ja kasutamise õiguslik alus viitega maakasutusõiguse aluseks olevale dokumendile;
5) kas kinnisasja maavaravaru kaevandamiseks andmist taotletakse rendile andmise, kasutusvalduse seadmise või hoonestusõiguse seadmise teel.
(2) Kinnisasja maavaravaru kaevandamiseks saamiseks esitatavale avaldusele lisatakse:
2) otsus maavaravaru kaevandamise loa andmise kohta koos kaevandamisloa taotlusega või nimetatud dokumentide koopiad, mille on kinnitanud loa andja.
§ 7. Kinnisasja maavaravaru kaevandamiseks andmise avalduse menetlemine
Vallavalitsus registreerib esitatud avalduse ning nõuab vajaduse korral välja kinnisasja maavaravaru kaevandamiseks andmise korraldamiseks vajalikud dokumendid. Isik, kelle poole pöördutakse, on kohustatud väljastama nõutavad dokumendid 15 päeva jooksul asjakohase taotluse saamise päevast arvates või sama tähtaja jooksul teatama asjaoludest, mis takistavad nõutud dokumendi väljastamist.
§ 8. Kinnisasja maavaravaru kaevandamiseks andmise otsus
Volikogu teeb kinnisasja maavaravaru kaevandamiseks andmise kohta otsuse, milles määrab kindlaks kinnisasja maavaravaru kaevandamiseks andmise tingimused.
§ 9. Volikogu teeb kinnisasja maavaravaru kaevandamiseks andmise kohta otsuse, milles määrab kindlaks kinnisasja maavaravaru kaevandamiseks andmise tingimused.
Maavaravaru kaevandamisõiguse andmise korral „Maapõueseaduse“ § 44 kohaselt antakse kinnisasi maavaravaru kaevandamiseks isikule, kellele kaevandamisõigus on antud.
§ 10. Kinnisasja maavaravaru kaevandamiseks andmise leping
(1) Kui kinnisasja maavaravaru kaevandamiseks saaja ei esita vastuväiteid kinnisasja maavaravaru kaevandamiseks andmise otsusele, sõlmitakse kinnisasja maavaravaru kaevandada andmiseks rendi -, kasutusvalduse või hoonestusõiguse seadmise leping.
(2) Lepingu kohustuslikeks tingimusteks on:
1) maavaravaru kaevandamiseks kasutatud maa-ala korrastamise nõue vastavalt „Maapõueseadusele“ ja sellest tulenevatele õigusaktidele;
3) kinnisasja andjal on õigus muuta kinnisasja maavaravaru kaevandamiseks andmise tasu suurust.
(3) Lepingu lahutamatu lisa on kinnistu plaan või kui rendile anti osa kinnistust, siis selle asendiplaan.
(4) Lepingu vormistamise ja asjaõiguste kinnistamisega seotud kulud kannab isik, kellele kinnisasi maavaravaru kaevandamiseks antakse.
§ 11. Kinnisasja maavaravaru kaevandamiseks andmise tasu kehtestamine
Kinnisasja maavaravaru kaevandamise aastase tasumäära kehtestab volikogu.
§ 12. Kinnisasja maavaravaru kaevandamiseks andmise tasu maksmine
(1) Kinnisasja maavaravaru kaevandamiseks andmise tasu maksab isik, kellele kinnisasi maavaravaru kaevandamiseks anti, järgneva perioodi eest ette võrdsete osadena kaks korda aastas 1. aprilliks ja 1. juuliks.
§ 13. Kinnisasja maavaravaru kaevandamiseks andmise tasu laekumine
Kinnisasja maavaravaru kaevandamiseks andmise tasu laekub vallaeelarvesse.
§ 14. Maamaksu maksmine ja muude kinnisasjaga seotud koormatiste kandmine
Isik, kellele kinnisasi maavaravaru kaevandamiseks anti, maksab maamaksu ning kannab kõik muud kinnisasjaga seotud koormatised.
Määrus jõustub 01.09.2012. a.


Reovee kohtkäitluse ja äraveo eeskiri – Riigi Teataja
Reovee kohtkäitluse ja äraveo eeskiri
Reovee kohtkäitluse ja äraveo eeskiri - sisukord
§ 2 Kasutatavad mõisted
2 Nõuded reovee ja kuivkäimla kohtkäitlusele
§ 3 Reovee kohtkäitluse üldtingimused
§ 4 Nõuded reovee kohtkäitlussüsteemidele
§ 5 Reovee kogumismahuti ja septiku ehitamine ja kasutusele võtmine
§ 6 Reovee kohtkäitlussüsteemide kasutamine ja hooldamine
§ 7 Kuivkäimla tühjendamise tingimused
§ 8 Reovee kohtkäitlussüsteemi likvideerimine
3 Nõuded purgimisteenusele
§ 9 Reovee purgimisteenuse osutamine
RT IV, 06.06.2018, 11
Vastu võetud 24.05.2018 nr 32
Määrus kehtestatakse veeseaduse § 3² lõike 5 punkti 5 ja kohaliku omavalitsuse korralduse seaduse § 22 lõike 2 alusel.
(1) Reovee kohtkäitluse ja äraveo eeskiri reguleerib õigussuhteid, mis tekivad reovee kohtkäitluse planeerimisel, ehitamisel ja kasutamisel, sh reguleerib kogumismahutitest reovee äravedu ja selle transportimist ühiskanalisatsiooni purgimiskohta Paide linna haldusterritooriumil.
(2) Reovee kohtkäitlussüsteemide planeerimine, rajamine, kasutamine ja hooldamine toimub ehitusseadustiku, veeseaduse ja nende alusel kehtestatud õigusaktide kohaselt.
(3) Reovee kohtkäitluse ja äraveo eeskiri kehtib juriidilistele ja füüsilistele isikutele, kes:
1) tegelevad reovee kohtkäitlusega;
2) osutavad või kasutavad purgimisteenust.
(1) Käesolevas paragrahvis nimetamata mõistete kasutamisel lähtutakse veeseaduses esitatud mõistete tähendusest, vastava mõiste puudumisel aga sõna üldlevinud tähendusest.
(2) Lisaks käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatule kasutatakse eeskirjas mõisteid järgmises tähenduses:
1) imbsüsteem – omapuhasti, mille kaudu majapidamise reovesi immutatakse pinnasesse;
2) kogumismahuti – lekkekindel äravooluta rajatis kanalisatsioonivee ajutiseks hoidmiseks;
3) kohtkäitlus – reovee kogumine, puhastamine ja selle tulemusena tekkiva heitvee pinnasesse immutamine, suublasse juhtimine või taaskasutamine, sh kompostimine, üldjuhul reovee tekkekoha kinnistu piires;
4) kohtkäitlussüsteem – reovee tekkimise asukohas kasutatav tehnoloogiline rajatis, mida kasutatakse reovee kogumiseks (sh kuivkäimla), puhastamiseks (sh septik) või maapinda immutamiseks või suublasse juhtimiseks;
5) kuja – kanalisatsiooniehitiste, torustik välja arvatud, lubatud kõige väiksem kaugus hoonest, joogivee salv- või puurkaevust ning muuks kui joogiveeotstarbeks kasutatavast puurkaevust;
6) omapuhasti – ehk kohtpuhasti on rajatis, kus kõrvaldatakse reoained ja ebasoovitavad organismid reoveest mehaaniliste, bioloogiliste või füüsikalis-keemiliste võtetega ja mille projekteeritud reostuskoormus on kuni 50 inimekvivalenti;
7) purgimiskoht – koht, mis on määratud kohaliku omavalitsuse ühisveevärgi ja -kanalisatsiooni arendamise kavas tekkekohast äraveetud reovee ühiskanalisatsiooni juhtimiseks;
8) purgimisteenus – reovee kohtkäitlusesüsteemist reovee või -sette eemaldamine ja äravedu purgimissõidukiga ning selle väljutamine purgimiskohta;
9) purgimissõiduk – mahutiga auto, mille abil tühjendatakse reovee kogumismahutit ja veetakse reovesi/fekaal/sete purgimiskohta.
10) reovesi – üle kahjutuspiiri rikutud ja enne suublasse juhtimist puhastamist vajav vesi;
11) reovee bioloogiline puhastamine ehk sekundaarne puhastamine – reoveest reoainete kõrvaldamine bioloogiliste protsesside toimel, mille tulemusena heitvesi vastab Vabariigi Valitsuse määruses esitatud heitvee reostusnäitajate piirväärtustele biokeemilise hapnikutarbe, heljuvaine ja keemilise hapnikutarbe osas;
12) reoveekogumisala – keskkonnaministri käskkirjaga õigusaktide alusel määratud ala, kus on piisavalt elanikke või majandustegevust reovee kanalisatsiooni kaudu kogumiseks ja reovee reoveepuhastisse või heitvee keskkonda juhtimiseks.
13) septik – pealt kinnine setiti, millesse sadestunud, läbivoolava reoveega kokku puutuva sette orgaaniline aine laguneb anaeroobselt;
2. peatükk Nõuded reovee ja kuivkäimla kohtkäitlusele
§ 3. Reovee kohtkäitluse üldtingimused
(1) Reovee kohtkäitlussüsteemide kasutamine on Paide linnas lubatud olmereovee tekkekohas nendel aladel, mis Paide linna haldusterritooriumil kehtiva üldplaneeringu ja ühisveevärgi ja -kanalisatsiooni arendamise kava kohaselt on ühiskanalisatsiooniga katmata. Kasutatav kohtkäitlusseade peab vastama kehtivatele nõuetele. Nõuetele mittevastava kohtkäitlusseadme kasutamise korral peab selle omanik või valdaja viima seadme vastavusse kehtivate nõuetega või asendama selle uue, nõuetele vastava seadmega.
(2) Reoveekogumisalal asuva olmereovee tekkekoha omanikul või valdajal, kelle kohtkäitlussüsteem ei ole nõuetekohane, on kohustus liituda ühisveevärgi ja -kanalisatsiooniga, kui selleks on välja ehitatud nõuetekohane liitumispunkt ning ühisveevärgi ja -kanalisatsioonisüsteem.
(3) Ühiskanalisatsiooniga kaetaval alal on lubatud vaid loa alusel ajutiselt rajada ja kasutada reovee kogumismahuteid kuni ühiskanalisatsiooni valmimiseni ja sellega liitumisvõimaluse tekkimiseni. Loa reovee kogumismahuti ajutiseks rajamiseks ja kasutamiseks annab ametiasutus ehitusseadustikus sätestatud korras.
(4) Reovee kohtkäitlusrajatise rajamiseks tuleb ametiasutuselt taotleda luba ehitusseadustikus sätestatud korras.
(5) Ühiskanalisatsiooniga kaetaval alal asuva kinnistu, mille kohtkäitlussüsteem pole nõuetekohane, on selle omanikul või valdajal ühiskanalisatsiooniga liitumise kohustus ühisveevärgi ja –kanalisatsiooni arendamise kavas või ühiskanalisatsiooni rajamise aluseks olevas planeeringus sätestatud tähtaja jooksul ja eeldusel, et on olemas ühiskanalisatsiooniga liitumise punkt.
(6) Reovee eelpuhastites (muda-, liiva-, rasva- ja õlipüünised ning nende kombinatsioonides) tekkivad kontsentreeritud jäätmed (rasv, õli jms) tuleb üle anda jäätmekäitlusettevõttele või vee-ettevõtjale sellekohase kokkuleppe olemasolul.
(7) Heitvee suublasse juhtimisel peavad tingimused vastama Vabariigi Valitsuse määruses sätestatud nõuetele.
§ 4. Nõuded reovee kohtkäitlussüsteemidele
(1) Reovee kohtkäitlussüsteemide tüübi ja asukoha valikul peab lähtuma veeseadusest ja reoveekäitlust reguleerivatest alamaktidest.
(2) Lubatud on paigaldada vaid Euroopa standardite alusel sertifitseeritud reovee kogumismahutit ja omapuhastit või omapuhastit, mis on projekteeritud kutseseaduse kohase veevarustuse ja kanalisatsiooni projekteerimise kvalifikatsiooni omava projekteerija poolt.
(3) Reovee kohtkäitlussüsteem peab vastama järgmistele nõuetele:
1) reovee kohtkäitlussüsteem ja sellega ühendatud lokaalne kanalisatsioonitorustik peab olema lekke- ja külmumiskindel;
2) vältida tuleb vihma- ja lumesulavee sattumist reovee kohtkäitlussüsteemi;
3) reovee kohtkäitlusrajatist peab olema võimalik aastaringselt tühjendada, tagatud peab olema tühjendusveoki juurdepääs;
4) reovee kohtkäitlussüsteemi paigaldus ja kasutamine peab vastama toote paigaldamis- ja kasutamisjuhendis toodud nõuetele;
5) mahutite ja kaevude luugid peavad olema terved ja sulguma tihedalt;
6) reovee kogumismahuti ja omapuhasti tuleb paigaldada pinnasesse, tagades nende liikumatuse;
7) reovee kogumismahuti ja omapuhasti peavad olema ventileeritavad.
§ 5. Reovee kogumismahuti ja septiku ehitamine ja kasutusele võtmine
(1) Reovee kogumismahutite, omapuhastite ja septikute rajamisel tuleb aluseks võtta veeseaduses, ehitusseadustikus ja Vabariigi Valitsuse 29.11.2012 määruses nr 99 „Reovee puhastamise ning heit- ja sademevee suublasse juhtimise kohta esitatavad nõuded, heit- ja sademevee reostusnäitajate piirmäärad ning nende nõuete täitmise kontrollimise meetmed“ ning 16.05.2001 määruses nr 171 „Kanalisatsiooniehitiste veekaitsenõuded“ sätestatud tingimusi.
(2) Uue hoone ehitamisel või olemasoleva hoone rekonstrueerimisel ehitusprojekti alusel tuleb lahendada reovee kogumismahuti, septiku ehitamine või omapuhasti ehitamine koos hoone ehitusprojektiga.
(3) Omapuhasti ja septiku rajamise eelduseks on veevarustuse ja kanalisatsiooni projekteerimise kvalifikatsiooni omava projekteerija poolt koostatud omapuhasti või septiku kinnistule rajamise võimalikkust kajastav eksperthinnang, mis peab sisaldama:
1) kinnistu maapinna kõrgusandmetega geodeetiline alusplaani;
2) hinnangut kinnistu geoloogilise sobivuse kohta omapuhasti või septiku rajamise kohta;
3) hinnangut põhjavee kaitstuse ja kõrguse kohta;
4) septiku omapuhasti või septiku parimat võimalikku asukohta (sh asukoht puur- ja salvkaevude suhtes).
(4) Olemasoleva hoone reoveekogumissüsteemi paigaldamiseks, ümberehitamiseks või laiendamiseks, tuleb esitada ametiasutusele 10 päeva enne kohtkäitlussüsteemide ümberehitamist ehitusseadustiku kohane ehitusteatis. Kui ametiasutus ei teavita ehitusteatise esitajat kümne päeva jooksul vajadusest ehitusteatises esitatud andmete täiendavaks kontrollimiseks, võib ehitustegevusega alustada.
(5) Reovee kogumismahuti, septiku või omapuhasti kasutusele võtmise tingimused:
1) kui reovee kogumismahuti või septik paigaldatakse koos hoone ehitamise või ümberehitamisega ehitusprojekti ja ehitusloa kohaselt, võib reovee kogumismahuti andmed esitada koos hoone kasutusloa taotlusega;
2) ehitusteatise alusel paigaldatud reovee kogumismahuti või septiku kohta tuleb esitada kasutusteatis vähemalt kümme päeva enne ehitise kasutamise alustamist või selle kasutusotstarbe muutmist. Kui kasutusteatise esitajat ei teavitata kümne päeva jooksul pärast kasutusteatise esitamist vajadusest kasutusteatises esitatud andmete täiendavaks kontrollimiseks, siis võib asuda rajatist kasutama.
(6) Ametiasutusel on õigus nõuda paigaldatud reovee kogumismahuti, omapuhasti või septiku ülevaatust või ka katsetamist nende nõuetekohase toimimise (sh lekkekindluse) tõendamiseks.
(7) Kui reovee kogumismahuti, omapuhasti või septiku rajamise või kasutamisega kaasneb tegevus, milleks on vajalik vee-erikasutusloa olemasolu, siis on sellise vee-erikasutusloa olemasolu ka sellise kogumismahuti, omapuhasti või septiku rajamise või kasutuselevõtmise eelduseks.
§ 6. Reovee kohtkäitlussüsteemide kasutamine ja hooldamine
(1) Reovee kohtkäitlussüsteemide kasutamine peab toimuma vastavuses keskkonna- ja tervisekaitse nõuetega.
(2) Reovee kogumismahutit ja omapuhastit tuleb kasutada vastavalt kasutusotstarbele ja kasutamisjuhendile.
(3) Septikut tuleb perioodiliselt sinna kogunenud settest tühjendada ja vedada nõuetekohaseks käitlemiseks purgimiskohta.
(4) Reovee kohtkäitlussüsteemi omanik peab tagama reovee kogumismahuti, omapuhasti või kuivkäimla korrasoleku ja ümbruse hooldamise ning rajatise õigeaegse tühjendamise, et vältida mahutite ületäitumisest tingitud reovee keskkonda jõudmist.
(5) Reovee kohtkäitlussüsteemi seisukorda tuleb kontrollida ja hooldustöid teostada vastavalt hooldusjuhendile, kuid mitte harvem kui üks kord 12 kuu jooksul. Kontrolli tulemused ja teostatud hooldustööd tuleb kanda kirjalikus vormis peetavasse hoolduspäevikusse, mida säilitatakse vähemalt viis aastat kande tegemisest arvates.
(6) Hoolduspäevik peab sisaldama vähemalt järgmisi kandeid:
1) seisukorra kontrollimise kuupäeva;
2) hooldustööde (nt puhastuselementide hooldamine/vahetamine, bioaktivaatorite lisamine) kirjeldust ja teostamise kuupäeva;
3) reovee puhastamise käigustekkiva sette äraveo koguseid ja kuupäeva.
(7) Reovee kohtkäitlussüsteemi omanik võib tellida purgimisteenuse osutamist vaid äriregistris registreeritud ettevõtjalt.
(8) Reovee kohtkäitlussüsteemi omanik peab nõudma tema tellitud purgimisteenuse osutajalt pärast töö tegemist vastavat kviitungit ära veetud reovee koguse ja kuupäeva kohta ning säilitama seda vähemalt viis aastat ning esitama kviitungid järelevalve teostajale vastava nõude saamisest nõudes märgitud tähtajaks.
§ 7. Kuivkäimla tühjendamise tingimused
(1) Kuivkäimla sisu laialilaotamine ja maasse kaevamine on tiheasustusaladel keelatud.
(2) Kuivkäimla sisu tohib oma kinnistul kompostida vaid kaitstud ja keskmiselt kaitstud põhjaveega hajaasustusaladel tingimusel, et sellega ei kaasne häiringuid naaberkinnistutele.
(3) Kompostitud kuivkäimla sisu tohib kõige varem aasta peale komposti valmimist väetamiseks kasutada 31. märtsist 1. detsembrini järgides keskkonna- ning tervisekaitse nõudeid.
(4) Kompostitud kuivkäimla sisu ei tohi paigutada lumele või külmunud pinnasele ega veega küllastunud pinnasele.
§ 8. Reovee kohtkäitlussüsteemi likvideerimine
(1) Reovee kohtkäitlussüsteemi likvideerimisel tuleb tagada keskkonna- ja terviseohutus.
(2) Reovee kohtkäitlussüsteemi likvideerimiseks tuleb 10 päeva enne lammutamise alustamist esitada ametiasutusele ehitusteatis. Kui ametiasutus ei teavita ehitusteatise esitajat kümne päeva jooksul vajadusest ehitusteatises esitatud andmete täiendavaks kontrollimiseks, võib alustada lammutamist.
(3) Reovee kohtkäitlussüsteemi likvideerimise üldised nõuded:
1) reovee kohtkäitlussüsteem tuleb enne likvideerimist tühjendada purgimisteenust osutava ettevõtja poolt;
2) eemaldatud reovee kohtkäitlussüsteemi süvend või tühjendatud mahuti tuleb täita pinnasega;
3) tühjendatud reovee kogumismahutit, mida ei kasutata reovee kohtkäitlussüsteemina võib kasutada sademevee kogumismahutina;
4) likvideerimise käigustekkivate ehitus- ja lammutusjäätmed tuleb üle anda vastavat luba omavale ettevõttele. Jäätmete matmine pinnasesse või reovee kogumismahuti või omapuhasti süvendite täitmine jäätmetega on keelatud.
(4) Reovee kogumismahuti või omapuhasti likvideerimiseks ehitisregistrist tuleb viis tööpäeva jooksul pärast reovee kogumismahuti või omapuhasti likvideerimist esitada ametiasutusele teatis ehitise likvideerimise kohta, millele lisatakse tehtud tööde täpsem kirjeldus ning lammutusjäätmete utiliseerimist tõendavad dokumendid.
(5) Ühiskanalisatsiooniga liituval kinnistul tuleb kinnistul asuvad reovee kogumismahutid ja omapuhastid likvideerida hiljemalt ühe aasta jooksul alates kinnistu ühiskanalisatsiooniga liitumise kuupäevast arvates.
3. peatükk Nõuded purgimisteenusele
§ 9. Reovee purgimisteenuse osutamine
(1) Purgimise teenust osutav ettevõtja (edaspidi ettevõtja) peab olema äriregistris registreeritud.
(2) Reovett on lubatud purgida üksnes spetsiaalsetesse purgimiskohtadesse. Reovee ja fekaalide immutamine pinnasesse või laialilaotamine ning mahutite tühjendamine loodusesse (metsadesse, soodesse, põldudele, rohumaadele, jõgedesse, kraavidesse jne) või mujale selleks mitteettenähtud kohtadesse on keelatud.
(3) Ettevõtja peab purgimisteenuste osutamiseks sõlmima lepingu (edaspidi purgimisleping) selle vee-ettevõtjaga, kelle hallatavasse ühiskanalisatsioonisüsteemi reovesi purgitakse. Purgimislepingus määratakse ära purgimiskoht, purgitava reovee lubatud kogused, selle reostusaste ja muud füüsikalis-keemilised näitajad ning purgitava reovee koguse arvestuse pidamise ja purgimise eest tasu maksmise tingimused ja kord.
(4) Ettevõtja on kohustatud väljastama kliendile iga kord peale purgimisteenuse osutamist dokumendi (kviitungi), kus on toodud ettevõtja andmed, teenuse lühikirjeldus, ära veetud reovee kogus ja kuupäev ning reovee purgimiskoht.
Kohtkäitlussüsteemide kasutamise üle teostab järelevalvet ametiasutus ja Keskkonnainspektsioon vastavalt keskkonnajärelevalve seadusele, ehitusseadustikule ning käesolevale eeskirjale, kaasates vajadusel spetsialiste ning eksperte.
(1) Kohtkäitlussüsteemide kasutamise ja hoolduse eest vastutab nende omanik, järgides ehitise kasutamis- ja hooldusjuhendit ning reovee kohtkäitlusloa nõudeid ja ametiasutuse ettekirjutusi.
(2) Kogumismahutite tühjendamise, veo ning mahalaadimise ajal tekkiva keskkonnareostuse puhul kannab vastutust reovee purgimisteenust osutav ettevõtja.


§ 6 Avalike ürituste lubade väljastamise komisjon
§ 7 Avaliku ürituse korraldamise loa andmine ja otsusest teavitamine
§ 9 Avaliku ürituse korraldamise luba
§ 10 Avaliku ürituse korraldamise loa muutmine või kehtetuks tunnistamine
§ 12 Avaliku ürituse katkestamine
§ 14 Linnavolikogu määruse muutmine
RT IV, 28.06.2014, 40
Vastu võetud 19.06.2014 nr 25
(5) Avaliku ürituse korraldamiseks linnavara (s.h linnarajatise) kasutusse andmisel lähtutakse Pärnu Linnavolikogu 28.juuni 2001 määrusega nr 22 "Linnavara valitsemise, kasutamise ja käsutamise korra kinnitamine" kinnitatud “Linnavara valitsemise korrast”.
(6) Avaliku ürituse raames välireklaami paigaldamisele kohaldatakse Pärnu Linnavolikogu 18.oktoobri 2012 määrust nr 24 „Välireklaami paigaldamise eeskiri“.
(7) Avaliku ürituse raames teede ja tänavate sulgemisel kohaldatakse Pärnu Linnavolikogu 19.12.2013 määrust nr 28 „Teede ja tänavate sulgemise maksu kehtestamine“ ja Pärnu Linnavalitsuse 27.06.2011 määrust nr 8 „Teede ja tänavate sulgemise eeskiri“.
(1) Avaliku ürituse korraldamise loa saamiseks esitab avaliku ürituse korraldaja Pärnu Linnavalitsuse haridus- ja kultuuriosakonnale (edaspidi haridus- ja kultuuriosakond) vormikohase avaliku ürituse korraldamise taotluse.
(2) Avaliku ürituse korraldamise taotlus tuleb üldjuhul esitada hiljemalt 14 päeva, kuid mitte varem kui 6 kuud enne ürituse toimumist.
(3) Kaks või enam päeva kestva ürituse ja ürituse, mille eeldatav osavõtjate arv on 1000 või enam, korral võib ürituse korraldaja esitada haridus- ja kultuuriosakonnale teate ürituse korraldamise kavatsusest mitte varem kui 12 kuud enne ürituse toimumist, kusjuures esitatud teatega broneeritakse ürituse toimumise paik. Kui 1 kuu enne teates toodud ürituse toimumise aega ei ole esitatud nõuetekohast avaliku ürituse korraldamise taotlust koos vajalike lisadokumentidega, kaotab broneering kehtivuse, millest haridus- ja kultuuriosakond informeerib teate esitajat.
(4) Avaliku ürituse korraldamise taotluse vormi kinnitab Pärnu Linnavalitsus (edaspidi linnavalitsus) ja taotluse vorm on kättesaadav Pärnu linna veebilehel www.parnu.ee ja linnavalitsuse infosaalis.
(1) Avaliku ürituse korraldamise taotluses märgitakse järgmised andmed:
13) märge teede ja tänavate sulgemise vajaduse kohta.
(2) Avaliku ürituse korraldamise taotlusele lisatakse järgmised dokumendid:
2) ürituse kirjeldus ja ajakava;
5) liikluse ja sõidukite parkimise korraldamise skeem, kui liiklus on vaja ümber korraldada;
6) turvalisuse tagamise (vajadusel meditsiinilise teenindamise) plaan.
(1) Avaliku ürituse korraldamise taotluse vaatab läbi haridus- ja kultuuriosakond.
(2) Kui ürituse korraldaja jätab koos taotlusega esitamata nõutud andmed või dokumendid või esitatud dokumentides on puudusi, määrab haridus- ja kultuuriosakond taotluse esitajale tähtaja puuduste kõrvaldamiseks või lisadokumentide esitamiseks. Tähtpäevaks puuduste kõrvaldamata jätmisel jäetakse taotlus läbi vaatamata. Taotluse läbi vaatamata jätmisest teavitatakse taotluse esitajat.
(3) Haridus- ja kultuuriosakond informeerib taotluse esitajat, kui samal ajal ja/või samas piirkonnas või liikumismarsruudil on varem lubatud mõne teise avaliku ürituse või avaliku koosoleku korraldamine, ja annab taotluse esitajale võimaluse muuta oma taotlust. Kui taotluse esitaja jääb oma taotluse juurde, jätkub taotluse menetlemine käesolevas määruses sätestatud korras.
(4) Haridus- ja kultuuriosakond edastab nõuetekohaselt esitatud avaliku ürituse korraldamise taotlused otsustamiseks avalike ürituste lubade väljastamise komisjonile. Määrus paragrahvi 7 lõikes 2 nimetatud juhul esitab haridus- ja kultuuriosakond enne taotluste avalike ürituste lubade väljastamise komisjonile esitamist linnavalitsusele eelnõu ürituse toimumiseks nõusoleku saamiseks.
§ 6. Avalike ürituste lubade väljastamise komisjon
Avalike ürituste lubade väljastamise komisjoni (edaspidi komisjon) moodustab ja selle põhimääruse kinnitab linnavalitsus. Komisjoni koosseisu kuuluvad Lääne Prefektuuri Pärnu politseijaoskonna, Pärnumaa Päästeteenistuse, SA Pärnu Haigla erakorralise meditsiiniabi teenistuse ja linnavalitsuse esindajad.
§ 7. Avaliku ürituse korraldamise loa andmine ja otsusest teavitamine
(2) Juhul kui avalikku üritust soovitakse korraldada 01. septembrist kuni 31. maini ajavahemikus kella 23.00-st kuni 07.00-ni ning 01. juunist kuni 31. augustini ajavahemikus kella 24.00-st kuni 06.00-ni annab linnavalitsus nõusoleku avaliku ürituse toimumise kellaaegade osas.
3) teha majandusosakonnale ettepanek linnavara või linnarajatise tasuta kasutusse andmiseks;
5) komisjonis küsitavusi tekitavate asjaolude puhul paluda seisukohta linnavalitsuselt.
(4) Haridus- ja kultuuriosakond teeb komisjoni otsuse avaliku ürituse korraldamise loa taotlejale viivitamata teatavaks.
Komisjoni põhjendatud otsusega võib avaliku ürituse korraldamise taotluse jätta rahuldamata, kui:
1) komisjoni liige põhjendatult ei ole nõus avaliku ürituse korraldamise taotluse rahuldamisega;
2) linnavalitsus ei anna nõusolekut ürituse toimumiseks 01. septembrist kuni 31. maini ajavahemikus kella 23.00-st kuni 07.00-ni ning 01. juunist kuni 31. augustini ajavahemikus kella 24.00-st kuni 06.00-ni;
3) üritus on vastuolus kõlblusnormidega;
4) samal ajal ja/või samas piirkonnas või liikumismarsruudil on varem lubatud mõne teise avaliku ürituse või avaliku koosoleku korraldamine, juhul kui üritused võivad hakata üksteist segama;
5) ürituse korraldaja ei täida avaliku ürituse korraldamise loa saamiseks komisjoni poolt esitatud tingimusi;
6) ürituse korraldaja on jätnud täitmata eelmis(t)e üritus(t)e korraldamisel õigusaktidest või avaliku ürituse korraldamise loast tulenevad nõuded.
§ 9. Avaliku ürituse korraldamise luba
(1) Kui komisjon otsustab taotluse rahuldada, väljastab haridus- ja kultuuriosakond avaliku ürituse korraldamise loa. Loale kirjutab alla komisjoni esimees, tema puudumise korral aseesimees.
§ 10. Avaliku ürituse korraldamise loa muutmine või kehtetuks tunnistamine
(2) Avaliku ürituse korraldamise loa muutmisest või kehtetuks tunnistamisest teavitab haridus- ja kultuuriosakond kohe ürituse korraldajat.
9) vajadusel korraldama omal kulul ürituse toimumise ajal toimumiskohas ja selle lähipiirkonnas liikluse sulgemise, ümbersõidu ja sõidukite parkimise;
13) esitama üritusel avaliku ürituse korraldamise loa politseile ja teistele järelevalvet teostavatele ametiisikutele.
§ 12. Avaliku ürituse katkestamine
§ 14. Linnavolikogu määruse muutmine
Pärnu Linnavolikogu 28. juuni 2001 määrusega nr 22 "Linnavara valitsemisemise, kasutamise ja käsutamise korra kinnitamine" kinnitatud “Linnavara valitsemise korras” tehakse järgmised muudatused:
1) paragrahvi 11 punkt 5 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt
„5) avalik üritus - avalikus kohas vabas õhus toimuv ja avalikkusele avatud lõbustusüritus, võistlus, etendus, kaubandusüritus või muu sellesarnane inimeste koos olemine, mis ei ole avalik koosolek,“
2) paragrahvi 11 punkt 7 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„7) avaliku ürituse luba - avaliku ürituse korraldamise ja pidamise korra alusel väljastatud nõusolek avaliku ürituse korraldamiseks ja pidamiseks.“
3) paragrahvi 111 lõike 1 punkt 3 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„3) linnavalitsuse haridus- ja kultuuriosakond (edaspidi kultuuriosakond) avalike ürituste lubade väljastamise komisjoni ettepanekul avalike ürituste läbiviimiseks.“


text:
õigusabi | Juriidiline esmaabi
Tag Archives: õigusabi
Suhtlemiskord võib vähendada miinimumelatist
8 jaan.
Riigikohtu tsiviilkolleegium tegi täna otsuse (RKTK 3-2-1-165-13), millega kinnitas juba varasemalt väljaöeldud seisukohta, et miinimummääras elatise väljamõistmine ei pruugi olla rusikareegel.
Kaasuse võib kokku võtta järgnevalt:
Laps nõudis ema vahendusel isalt elatist miinimummääras. Kohus kinnitas 2012.a. vanemate kokkulepe isa ja lapse suhtlemise korra kohta. Kokkuleppe järgi viibib laps aasta jooksul ca ⅓ ajast isaga ja ⅔ emaga. Laps elab vaheldumisi ema ja isa juures. Isa osaleb lapse ülalpidamises iga kuu vähemalt kümme päeva. 2013. aastal veetis isa seitsmel kuul lapsega enam kui 50% päevadest ja viiel kuul 10–13 päeva. Isa on osalenud ja osaleb lapse ülalpidamises ja kasvatamises, sh andnud lapsele vahetult ülalpidamist 2012. a märtsini ning veetnud 2012. a suvel enamiku ajast koos lapsega ja käinud lapsega reisimas, osalenud oma mõlema lapsega koguduse korraldatud perelaagrites ja pühapäevakoolitöös. Isal on kolmetoaline korter, kus on sisustatud tuba ka lapsele. Isalt leidis, et temalt ei tuleks tagasiulatuvalt elatist välja mõista, sest ta viibis 2012. a märtsi lõpuni hoolduslehel ning pidas sel ajal last ise ülal, sh ravis, toitis ja hooldas last.
Maakohus mõistis isalt miinimummääras elatise välja. Ringkonnakohus jättis maakohtu otsuse muutmata. Riigikohus tühistas eelnimetatud otsused ja saatis asja tagasi maakohtusse. Muuhulgas leidis Riigikohus alljärgnevat:
– Kohus ei ole perekonnaasjas seotud poolte esitatud asjaolude ega seisukohtadega ning võib lapse huve puudutavas ülalpidamisvaidluses koguda tõendeid omal algatusel, sh kohustada menetlusosalist esitama andmeid ja dokumente oma sissetuleku ja varalise seisundi kohta või nõuda asjakohast teavet kolmandatelt isikutelt.
– Kui laps viibib lahus elava vanema juures olulise osa ajast, sh kui lapsel on vahelduv elukoht, tuleb kohtul elatist välja mõistes arvestada asjaolu, et lahus elav vanem täidab vabatahtlikult ülalpidamiskohustust ajal, mil laps selle vanema juures viibib. Seejuures võib tekkida olukord, kus mõlemad vanemad täidavad vahetult ülalpidamiskohustust piisavalt ning elatist ei tulegi välja mõista. Sellisel juhul peab kohus elatise suuruse määramisel tegema kindlaks, kui suured on mõlema vanema igakuised kulutused lapse vajaduste rahuldamiseks ning millised lapse vajaduste rahuldamiseks tehtavad kulutused kannab lapsest lahus elav vanem ise sel ajal, mil laps viibib tema juures. Kohus saab elatist maksma kohustatud vanema vastavat väidet arvestada elatise suuruse kindlaksmääramisel üksnes siis, kui vanem neid asjaolusid tõendab.
– Kuna maakohus tuvastas, et laps viibib kohtuliku kompromissi kohaselt aasta jooksul ca ⅓ ajast isaga ja ⅔ emaga ning lapse ema kinnitusel suhtleb isa lapsega võimaluse korral tiheminigi, tuli kohtutel tuvastada, kui suures ulatuses täitis ja täidab isa lapse ülalpidamise kohustust vahetult.
– Sõltumata sellest, kui palju aega viibib laps kummagi vanema juures, võivad ühe vanema tehtavad kulutused lapse ülalpidamiseks olla suuremad, kui see vanem katab suurema osa lapse vajadustest (kulutused riietele, huviringidele, kooli- ja lasteaiakulud jne). Seetõttu ei saa elatise suurust määrata üksnes selle järgi, kui palju aega veedab laps ühe või teise vanema juures, vaid tuleb tuvastada, kui suured on kummagi vanema kulud lapse vajaduste rahuldamiseks ning kas tehtavate kulude suurus vastab vanema ülalpidamiskohustuse ulatusele või tuleb tal lisaks maksta vastavalt oma kohustuse ulatusele ka elatist.
– Vanemad peavad eelduslikult pidama last ülal võrdsetes osades, kuid erineva varalise seisundi korral võib vanemate ülalpidamiskohustuse ulatus olla erinev.
Sildid:õigusabi, elatis, elatis alla miinimummäära, elatise suurus, elatise vähendamine, Suhtlemiskord
Laimamise erinevad tahud
4 jaan.
Viimasel ajal on üha rohkem inimesi häirimas kaasmaalaste pilgud ja nooled enese aadressil. Isiklike õiguste kahjustamine, sh ebakohaste väärtushinnangute või tegelikkusele mittevastavate faktiväidete avaldamine, on reguleeritud VÕS §§-s 1046 ja 1047.
§ 1046. Isiklike õiguste kahjustamise õigusvastasus
(1) Isiku au teotamine, muu hulgas ebakohase väärtushinnanguga, isiku nime või kujutise õigustamatu kasutamine, eraelu puutumatuse või muu isikliku õiguse rikkumine on õigusvastane, kui seadusega ei ole sätestatud teisiti. Õigusvastasuse tuvastamisel tuleb arvestada rikkumise liiki, põhjust ja ajendit, samuti suhet rikkumisega taotletud eesmärgi ja rikkumise raskuse vahel.
(2) Isikliku õiguse rikkumine ei ole õigusvastane, kui rikkumine on õigustatud, arvestades muid seadusega kaitstud hüvesid ja kolmandate isikute või avalikkuse huve. Õigusvastasuse tuvastamisel tuleb sellisel juhul lähtuda erinevate kaitstud hüvede ja huvide võrdlevast hindamisest.
§ 1047. Ebaõigete andmete avaldamise õigusvastasus
(1) Isiklike õiguste rikkumine või isiku majandus- või kutsetegevusse sekkumine isiku või tema tegevuse kohta ebaõigete andmete avaldamise või faktilist laadi andmete mittetäieliku või eksitava avaldamisega on õigusvastane, kui avaldaja ei tõenda, et ta ei teadnud avaldamisel andmete ebaõigsusest või mittetäielikkusest ega pidanudki sellest teadma.
(2) Teise isiku au teotava või teisele isikule majanduslikult kahjuliku asjaolu avaldamine loetakse õigusvastaseks, kui avaldaja ei tõenda, et avaldatud asjaolu vastab tegelikkusele.
(3) Hoolimata käesoleva paragrahvi lõigetes 1 ja 2 sätestatust, ei loeta andmete või asjaolu avaldamist õigusvastaseks, kui avaldajal või isikul, kellele asjaolu avaldati, oli avaldamise suhtes õigustatud huvi ning avaldaja kontrollis andmeid või asjaolu põhjalikkusega, mis vastab võimaliku rikkumise raskusele.
(4) Ebaõigete andmete avaldamise korral võib kannatanu andmete avaldamise eest vastutavalt isikult nõuda andmete ümberlükkamist või paranduse avaldamist avaldaja kulul, sõltumata sellest, kas andmete avaldamine oli õigusvastane.
Nimetatud teemal on ka Riigikohus avaldanud juba mitmesuguseid seisukohti:
– Hindamaks, kas faktiväide või väärtushinnang riivab isiku head nime, tuleb muuhulgas arvestada seda, kas väidetavalt au teotavad andmed või hinnangud on suunatud konkreetse isiku vastu või isikute grupi vastu kuhu ta kuulub. Kui isikut eriti halvustavad väited ja/või hinnangud avaldatakse massimeedias, on alust eeldada, et kannatanu mainet kahjustatakse oluliselt (RKTK 3-2-1-11-04).
– Vabandamine ei ole õiguskaitsevahend, mistõttu ei saa seda nõuda ka mittevaralise kahju tekitamise korral. Küll aga võib kohus au teotamisega tekitatud moraalse kahju rahalises väljenduses lugeda heastatuks kahjutekitaja vabandusega (RKTK 3-2-1-17-05).
– Väärtusotsustus väljendub isikule antud hinnangus, mis oma sisu või vormi tõttu on konkreetses kultuurikeskkonnas halvustava tähendusega. Väärtushinnangut on küll võimalik põhjendada, mitte aga tõendada selle sisu tõesust või väärust. Kuna selline informatsioon ei sisalda andmeid, ei saa isik nõuda ka au teotavate andmete ümberlükkamist.
Au teotava faktiväite (1) ja au teotava väärtushinnangu (2) avaldamise õigusvastasuse tunnused on erinevad. Au teotava faktiväite õigusvastasus tuleneb eelkõige avaldatud faktiväite tegelikkusele mittevastavusest ning avaldaja hoolikusest faktide kontrollimisel, au teotava väärtushinnangu õigusvastasus aga selle ebakohasusest, avaldamise asjaoludest ning erinevate kaitstud hüvede ja huvide kaalumisest
Ebaõige faktiväite avaldamine võib VÕS § 1045 lg 1 p 4, VÕS § 1046 ja VÕS § 1047 lg-te 1 ja 3 järgi olla õigusvastane ka siis, kui see ei ole isiku au teotav (mainet kahjustav) (RKTK 3-2-1-161-05).
– Isiku kohta mis tahes andmeid sisaldavat lauset käsitatakse kohtupraktikas faktiväitena (RKTK 3-2-1-5-07).
– Mittevaralise kahju rahalise hüvitamise kohustuse tekkimine VÕS § 1045 lg 1 p 4 alusel eeldab mh seda, et kõnealune faktiväide on hageja au teotav (õigusvastane) ja au teotavate andmete avaldamine on õigusvastane. Tegelikkusele vastava faktiväide, isegi kui see teotab isiku au ja kahjustab tema mainet, avaldamine ei ole õigusvastane, kui avaldaja tõendab, et faktiväide vastab tegelikkusele (RKTK 3-2-1-169-11).
– Kui avaldaja on väljendatud arvamust isiku kohta andmeid sisaldavate lausetega, tuleb seda lugeda faktiväiteks VÕS § 1047 mõttes. Sellised väited on põhimõtteliselt kontrollitavad, nende tõesus või väärus on kohtumenetluses tõendatav. Kui isiku mainet kahjustavate andmete avaldaja ei tõenda nende vastavust tegelikkusele, on isiku kohta väidetu vale ja kohus saab kohustada kostjat mainet kahjustavad andmed ümber lükkama (RKTK 3-2-1-166-12).
Riigikohtu kaks nõunikku – Marelle Lepik ja Margit Vutt on 2013. aastal kirjutanud asjaliku artikli teemal “Õigus aule kui igaühe õigus”, millega saab tutvuda SIIN.
Samuti lõi eelmisel aastal ajakirjanduses laineid T.S tulemuslik hagi netilaimaja S.T vastu, mille lahendiga saab tutvuda SIIN.
Sildid:au teotamine, õigusabi, laim, laimamine, leim, netikommentaarid, väärtushinnang
Kategooriad Au teotamine, Tsiviilõigus, Võlaõigus
Liisingulepinguga seotud 10 põhimõtet
7 dets.
Teema, mis puudutab väga paljusid eestimaalasi, kuid mille kohta võlaõigusseadusest leiab üksnes seitse paragrahvi (VÕS § 361 jj) on liisinguleping. Sellele vaatamata on Riigikohtu tsiviilkolleegium teinud juba üsna mitu lahendit, millega on seadnud piire muuhulgas liisingulepingus sisalduvatele tüüptingimustele. All toon välja mõned olulisemad põhimõtted viitega asjakohastele Riigikohtu lahenditele.
1. Liisingulepingu tunnuseks on VÕS § 361 järgi see, et liisinguandja omandab liisinguvõtja määratud müüjalt eseme ja annab selle liisinguvõtja kasutusse, viimane kohustub aga maksma liisingueseme kasutamise eest tasu. Liisingulepinguga VÕS § 361 tähenduses ei ole tegemist siis, kui lepingu ese kuulub lepingu sõlmimise ajal juba eseme kasutusse andjale ning seda ei omandata esmajoones kasutusse võtja juhiste järgi müüjalt (RKTK 3-2-1-21-06 p 18, 3-2-1-38-09, p 14 ).
2. Tühine on kokkulepe, mis paneb tagastatud liisingueseme võõrandamise hinnariski üksnes liisinguvõtjale, kes ei saa mõjutada müügiprotsessi. Juhul, kui liisinguese jääb pärast lepingu ülesütlemist liisinguandjale, tuleb arvestada kulutuste määramisel liisingueseme väärtust selle liisinguandjale tagastamise hetkel. Eseme väärtuseks loetakse TsÜS § 65 järgi selle harilik väärtus, mis on kohalik keskmine müügihind (turuhind) (RKTK 3-2-1-56-08).
Seega on üks vaidlusalune ning tõendamist vajav küsimus liisingulepingu vaidlustes sõiduki väärtus selle tagastamise ajal.
3. Liisinguvõtja ja käendajate kohustuste suuruse hindamisel tuleb lähtuda liisinguesemete turuväärtusest tagastamise hetkel, mitte sõidukite müügihinnast (RKTK 3-2-1-49-13, p 13).
4. Kui liisinguandja märkis liisinguesemete omandamise hüvitamata kulud (jääkmaksumuse), mida tuleb VÕS § 367 lg 3 järgi kõrvutada esemete tagastamise aegse väärtusega, ilma käibemaksuta, on käibemaksu juurdearvutamine liisinguesemete väärtuste määramisel hageja suhtes põhjendamatu. Need arvutused peavad vähemalt üldjuhul põhinema sarnastel alustel, st olema kas koos käibemaksuga või ilma selleta (RKTK 3-2-1-31-13, p 11).
Seega nii jääkmaksumus kui ka sõiduki väärtus tagastamise ajal peavad olema arvutatud mõlemad kas käibemaksuga või mõlemad ilma käibemaksuta. Selline asi pole mõeldav, et nt jääkmaksumus on arvutatud käibemaksuga ja tagastamisväärtus käibemaksuta.
5. Lubatav oleks tüüptingimus, millega seotakse ülesütlemise tagajärjed liisingueseme väärtuse asemel selle võõrandamisest saadava tulemiga, kui tüüptingimuse järgi on tagatud liisinguvõtja teavitamine müügiprotsessist ja tal võimaldatakse otsida ostjaid, kes maksaksid kõrgemat hinda, või mõjutada muul moel müügihinna kujunemist. Lisaks tuleb sellise tüüptingimusega jätta liisinguvõtjale võimalus tõendada, et liisingueseme tegelik väärtus tagastamise ajal oli müügihinnast kõrgem, kui erinevus on vähemalt 10%.
Asja väärtuse tõendamine ei ole välistatud ka sarnaste asjade müügikuulutustega. Müügipakkumised on põhimõtteliselt lubatavad tõendid võrreldava auto hariliku väärtuse määramisel, kuid seejuures tuleb arvestada ja hinnata konkreetse auto seisundit, mh selle väärtust vähendada võivaid defekte ja väärtust suurendada võivaid asjaolusid (RKTK 3-2-1-184-12).
Sõiduki väärtus selle müümisel võib võrduda selle tagastamise väärtusega, kuid selle asjaolu tõendamise kohustus on liisinguandjal.
6. VÕS § 367 lg 4 kohaselt peab liisinguvõtja hüvitama liisinguandjale ülesütlemisest tekkinud lisakulud, välja arvatud juhul, kui ülesütlemise põhjustasid liisinguandjast tulenevad asjaolud. Kolleegium leiab, et remondikulud ei ole VÕS § 367 lg 4 mõttes ülesütlemisest tingitud lisakuludeks. VÕS § 367 lg 3 kohaselt arvestatakse liisinguandja nõude suuruse arvutamisel liisingueseme väärtust selle liisinguandjale tagastamise hetkel. Kuivõrd liisingueseme remondivajadus mõjutab liisingueseme väärtust, siis tuleb seda liisinguandja nõude suuruse arvutamisel arvestada VÕS § 367 lg 3 järgi. Seega ei ole põhjendatud pidada remondikulu hüvitatavaks ka VÕS § 367 lg 4 alusel, kuna sellisel juhul arvestataks auto remondivajadust liisinguandja nõude suuruse arvutamisel topelt (RKTK 3-2-1-52-11, p 17).
Seega tuleb remondikulud lahutada maha juba sõiduki tagastamisväärtuselt. Samas on Riigikohus varasemas lahendis leidnud, et auto remondi ja keemilise pesu tasu võivad põhimõtteliselt olla hüvitatavad lisakuludena VÕS § 367 lg 4 järgi (RKTK 3-2-1-1-07, p 28 ). Siiski leian, et põhjendatud on lähtuda hilisemast seisukohast.
7. Liisingulepingu ennetähtaegse ülesütlemise korral tuleb liisinguandjale kui krediteerijale VÕS § 367 lg 1 järgi hüvitada krediteerimiseks tehtud kulud. Niisugused kulutused on esmajoones liisingueseme ostuhind ja ostuhinna finantseerimise kulud ulatuses, milles need ei ole kaetud juba tasutud liisingumaksetega. VÕS § 367 lg 3 järgi on liisinguandja nõude arvestamise aluseks liisingueseme väärtus (RKTK 3-2-1-33-09, p 10).
8. Liisinguandja tüüptingimustes on tarbijat ebamõistlikult kahjustav ja seega tühine kokkulepe, mille järgi ei võetaks liisinguandjale jääva liisingueseme väärtust liisinguandja hüvitusnõude arvestamisel üldse arvesse või tehtaks seda ebamõistlikult väikeses ulatuses. Selline tüüptingimus on VÕS § 42 lg 1 kohaselt ebamõistlikult teist poolt kahjustav ja seega tühine ka juhul, kui teiseks pooleks ei ole tarbija, vaid teine pool tegutseb samuti oma majandus- või kutsetegevuses. Eespool mainitu kehtib ka liisinguandja suhetes liisinguvõtja käendajaga, olgu käendajad kas tarbijad või majandustegevuses osalejad (RKTK 3-2-1-77-08, p 17).
9. Liisingueseme müügikulud, mis on põhjustatud liisingulepingu ülesütlemisest, on lisakulud VÕS § 367 lg 4 tähenduses. Sõiduauto liisingulepingu puhul on liisinguandja tegevus üldjuhul suunatud ka liisinguesemeks olnud ja liisingulepingu ülesütlemise tõttu liisinguandjale tagastatud sõiduautode võõrandamisele. Igasuguse võõrandamistegevusega tekivad kulud – nii juhul, kui liisinguandja müüb sõiduautosid ise, kui ka siis, kui liisinguandja kasutab müügiteenust -, mis võivad olla lisakulud VÕS § 367 lg 4 mõttes. Nimetatud müügikulud peavad olema mõistlikult põhjendatud (3-2-1-56-08, p 16). Ka sõiduauto puhastusteenuse kulud on lisakulud. Kuna sõiduauto puhastamist enne selle müümist tuleb tavapäraselt lugeda sõiduauto müügiprotsessi üheks osaks, on ka puhastusteenuse mõistlikud kulud käsitatavad võõrandamiskuludena. Samuti võib lisakulu olla sõiduauto tagastustasu, kui see on põhjustatud liisingulepingu ülesütlemisest. Pärast liisingulepingu ülesütlemist tuleb auto liisinguandjale tagastada ning tagastamisega (valduse taastamisega) seotud kulud on ülesütlemisest tingitud lisakulud VÕS § 367 lg 4 mõttes. Ka siin ei ole tagastamiskulude lisakuluks lugemisel määrav see, kas liisinguandja võtab auto ise vastu või laseb selle vastu võtta mõnel teisel isikul.(RKTK 3-2-1-112-06, p 10-11) .
10. Vähemalt tarbijakrediidilepingust liisingulepingu ülesütlemise tagajärgede hindamisel on esmatähtsaks seadus, esmajoones VÕS § 367 ja § 416 lg 3 (RKTK 3-2-1-1-07, p 27). Kuna müügilepingust taganemine mõjutab otseselt ka liisinguandja huvisid, on VÕS § 365 lg 2 järgi liisinguvõtjale ette nähtud võimalus müügilepingust taganeda üksnes liisinguandja nõusolekul. See ei välista seda, et liisinguandja taganeb ise müügilepingust, st taganemisõigus kuulub liisinguandjale ja liisinguvõtjale mõlemale eraldi, kuid liisinguvõtjal on taganemiseks vaja liisinguandja nõusolekut. Nõusoleku andmiseks võib liisinguandja vähemalt tarbijakrediidilepingust liisingulepingu puhul olla kohustatud VÕS § 414 lg 3 järgi, mis võimaldab tarbijast liisinguvõtjal liisingumaksete tegemisest keelduda, kui müüja rikub müügilepingut. See säte ei anna tarbijale siiski õigust nõuda juba tasutud krediidimaksete tagastamist (RKTK 3-2-1-29-06, p 26).
Sildid:õigusabi, liisinguandja, liisinguleping, liisinguvõtja
Kategooriad Lepinguõigus, Liisinguleping, Võlaõigus
426 214 külastust

matches:
Kohus
Riigikohus
Riigikohus
Kohus
kohus
Kohus
§ 1046
§ 1047
Riigikohus
kohus
§ 1045
§ 1046
§ 1047
§ 1045
§ 1047
kohus
§ 361
§ 361
§ 361
§ 65
§ 367
§ 367
§ 367
§ 367
§ 367
§ 367
Riigikohus
§ 367
§ 367
§ 367
§ 42
§ 367
§ 367
§ 367
§ 367
§ 416
§ 365
§ 414