Praegusel juhul tuleb arvestada, et vastustaja ei ole kaebajale tekitanud kahju õigusvastaselt ning kahju hüvitamise aluseks on haldusleping, milles nähti ette vastustaja piiratud kohustus kahju hüvitada. ATL p-s 6.1 ei ole viivist nimetatud. Siiski on kolleegium seisukohal, et poolte eesmärgiga ATL p 6.1 kokkuleppimisel oleks vastuolus inflatsioonikadude ja põhihüvitise viibimisest tingitud lisakahju kompenseerimata jätmine. (p 45)
VÕS § 113 lg 4 järgi ei pea võlgnik tasuma viivist aja eest, mil ta õigustatult keeldus oma kohustust täitmast. ATL p-s 6.1 ettenähtud hüvitise eesmärk on VÕS § 127 lg 1 valguses asetada kaebaja olukorda, mis on võimalikult sarnane olukorrale, milles ta oleks olnud lepingu jätkumisel. Hüvitatav kahju seisneb praegu peamiselt kuludes, mis kaebaja oleks lepingu jätkumisel teeninud tagasi 2014. a jooksul piletitulu ja igakuise riigipoolse toetuse arvel. Kõnealuste kulutuste kohene hüvitamine oleks kaebaja asetanud nende puhul soodsamasse olukorda võrreldes lepingu jätkumisega. Seega polnud vastustajal kohustust hüvitada kulutusi 2013. a-l. Kui viivisearvestuse täpset algust iga kulu puhul eraldi on ebamõistlikult keeruline tuvastada, võib kohus viivise ulatuse määrata enda äranägemisel (VÕS § 127 lg 6). (p 47)
Viivise vähendamiseks ei anna iseenesest alust asjaolu, et kahju ulatuse kindlakstegemine oli keeruline ja et pooled olid erinevatel seisukohtadel. Vastustaja on aga väitnud ka seda, et kahju hüvitamist takistas raamatupidamisdokumentide esitamata jätmine. Ilmselgelt vääraks ei ole alust pidada vastustaja seisukohta, et kaebaja tellitud eksperdihinnangud ei asenda raamatupidamisdokumente ning et nendega tutvumine oli mh vajalik vältimaks ülekompenseerimist määruse nr 1370/2007 mõttes. Kahju tõendatust oli ATL p-s 6.1 hüvitamise eeldusena eriliselt rõhutatud. Kui raamatupidamisdokumentide esitamata jätmine takistas kahju õigeaegset hüvitamist, tuleb viivist VÕS § 113 lg 4 alusel täiendavalt vähendada. (p 48)
Viivisenõue on küll põhimõtteliselt põhjendatud, kuid viivist ei ole sedalaadi kahju puhul alust arvestada hüvitisnõude esitamisest arvates. Samuti tuleb ringkonnakohtul kontrollida, kas viivise vähendamiseks võib anda alust kaebaja viivitus raamatupidamisdokumentide esitamisel. (p 44)
Vaidlusalune avaliku teenindamise leping oli käsundilaadne haldusleping. (p 13) Tegemist oli avaliku ülesande delegeerimise lepinguga ja ühtlasi teenuste kontsessiooniga. (p 14)
ATL pole veoleping, ka mitte reisijaveo leping ühistranspordis (VÕS § 847 jj), sest sellega ei kohustu vedaja vedama ühtegi konkreetset reisijat konkreetsesse sihtpunkti (VÕS § 824 lg 1; määruse 1371/2007 art 3 p 8). Avaliku teenindamise lepingut ei saa üldisemalt määratleda töövõtulepinguna, sest see ei ole suunatud kindlale tulemusele. ATL-iga võetav avaliku liiniveo korraldamise kohustus hõlmab tegutsemist (sh teenuse järjepidevuse tagamist), vedamist ja tariifide järgimist (ÜTS v.r § 9 lg-d 1–3; määruse 1370/2007 art 2 p-d „e“ ja „i“). Selline kohustus vastab VÕS-i eriosas reguleeritud lepinguliikidest kõige enam käsundile (VÕS § 619). Üldisema määratluse poolest on ATL kestvusleping (VÕS § 195 lg 3). (p 15)
Vaidlusalune ATL p 8.9 võimaldas lepingut ühepoolselt lõpetada seaduses sätestatud alustel. (p 18) Lepingu ülesütlemiseks ei tulenenud praegusel juhul alust ÜTS v.r-st ega HKTS-st. ÜTS v.r § 10 lg 3 p 3 ja HKTS § 10 p 8 järgi sätestatakse lepingu lõpetamise kord lepingus. Neist sätetest ei tulene siiski kohustust dubleerida lepingus ülesütlemise seadusjärgseid aluseid. HKTS § 11 lg 1 p-d 1 ja 2 (õigusrikkumine ja ettekirjutuse mittetäitmine) ega § 16 (isiku mittevastavus nõuetele) lepingu lõpetamise alustena praegu kohaldatavad ei ole. (p 19)
Halduslepingu lõpetamine on haldusakt ning VÕS § 631 lg 1 ja § 196 lg 1 kohaldamine halduslepingutele koostoimes HMS § 102 lg-ga 1 on haldusorgani, mitte kohtu kaalutlusotsus. (p 28)
HMS §-s 102 on sätestatud kaks alust lepingu ühepoolseks lõpetamiseks: avaliku huvi raske kahjustamise oht (lg 2) ning asjaolude oluline muutumine (lg 4). HMS § 104 lg 2 järgi võib haldusorgan lõpetada õigusvastase halduslepingu. (p 20)
HMS § 102 lg 2 kohaldamise eeldused – ülekaalukas avalik huvi, tingimatu vajadus, avaliku huvi raske kahjustamise oht – on sätestatud silmatorkavalt rangelt. Sel alusel lepingu lõpetamiseks ei ole piisav igasugune avalik huvi, igasugune mõjuv põhjus, mistahes kahju ärahoidmine vms. Samas ei näe HMS § 102 lg 2 lepingu lõpetamise eeldusena ette asjaolude muutumist või nende mitteteadmist ega sätesta ka lepingu lõpetamise piirangut, kui ohu eest vastutab haldusorgan. HMS § 102 lg-ga 2 on seotud lg 3 teises lauses sätestatud kohustus hüvitada kogu varaline kahju.
HMS § 102 lg 4 näeb teisele lepingupoolele (mitte haldusorganile) ette võimaluse taotleda lepingu lõpetamist halduskohtu otsusega, kui lepinguga seotud asjaolud on muutunud ja selle tõttu on lepingu täitmine oluliselt raskem. HMS-i eelnõu seletuskirja järgi oli sätte eesmärk välistada avalikku ülesannet täitval eraisikul lepingu ühepoolne lõpetamine (456 SE I, lk 73). Seletuskirjast ega mujalt ei nähtu seadusandja soovi välistada halduslepingu lõpetamine haldusorgani ühepoolse otsusega, kui asjaolud oluliselt muutuvad või kui selleks esineb muu mõjuv põhjus (vrd VÕS § 97). (p 21)
HMS § 102 lg 1 ja § 105 lg 1 kohaselt tuleb halduslepingu lõpetamisel lähtuda tsiviilõigusest, st ennekõike võlaõigusseaduse lepinguõiguse sätetest, kui haldusmenetluse seadus ei sätesta teisiti. HMS § 102 lg-d 2 ja 4 ning § 104 lg 2 ei reguleeri halduslepingu ühepoolse lõpetamise juhtumeid ammendavalt (nii ka RKHK otsus asjas nr 3-3-1-9-10, p 12 ning TlnRnK otsus asjas nr 3-08-1246, p-d 10–13). Haldusorgan võib halduslepingu üles öelda mh ka VÕS § 97, § 196 lg 1, § 631 lg 1, § 655 lg 1 ja § 845 lg 1 alusel, kui lepingus või eriseaduses ei ole ülesütlemist piiratud. Rangete tingimustega HMS § 102 lg 2 mõte on tagada avaliku huvi kaitse rasketel juhtudel, sõltumata poolte kokkulepetest ning asjaomasele lepinguliigile kohalduvatest erisustest. Selle sätte mõte pole välistada tsiviilõiguslikele ülesütlemise alustele tuginemist, kui nende kohaldamise eeldused on konkreetsel juhul täidetud.
HMS § 102 lg 2 ammendav iseloom jätaks avaliku huvi piisava kaitseta. Niisuguse tõlgenduse korral ei saaks haldusorgan lepingut lõpetada ei asjaolude olulise muutumise korral ega siis, kui teine pool rikub lepingut. Pole usutav, et seadusandja soovis HMS § 102 lg 2 kehtestamisel asetada haldusorganeid eraisikutega võrreldes sedavõrd ebasoodsamasse olukorda. See jätaks riskid vastuvõetamatus ulatuses halduse kanda ja vabastaks riskist eraisiku, kes tihtipeale teenib halduslepingu täitmiselt kasumit. Kasumi teenimine avalike rahaliste vahendite arvel peab olema mõistlikus tasakaalus ettevõtja äririskiga. (p 22)
Kuna HMS § 102 lg-l 2 on „hädaklausli“ iseloom, tuleb enne ülesütlemise hindamist selle sätte valguses selgitada välja lepingu lõpetamise võimalused võlaõigusseaduse kohaselt. (p 23)
VÕS § 631 lg 1 reguleerib käsunduslepingu erakorralist ülesütlemist. Selle järgi võib kumbki lepingupool ka tähtajalise käsunduslepingu üles öelda, kui kõiki asjaolusid arvesse võttes ja mõlema lepingupoole huvisid kaaludes ei või oodata, et lepingut üles öelda sooviv pool jätkaks käsunduslepingu täitmist kuni lepingu tähtaja möödumiseni. Vastustaja tugines ülesütlemisavalduses VÕS § 196 lg-le 1. See lõige sätestab üldise aluse kestvuslepingu erakorraliseks ülesütlemiseks „mõjuval põhjusel […], eelkõige kui ülesütlevalt lepingupoolelt ei või kõiki asjaolusid ja mõlemapoolset huvi arvestades mõistlikult nõuda lepingu jätkamist kuni kokkulepitud tähtpäevani“. Riigikohtu tsiviilkolleegiumi hinnangul langevad VÕS § 631 lg 1 ja § 196 lg 1 kohaldamise tingimused sisuliselt kokku – lepingu erakorraliseks ülesütlemiseks on vajalik mõjuv põhjus (RKTK otsused asjades nr 2-16-13032, p 12; nr 2-16-11889, p 34). VÕS § 631 lg 1 on vaadeldav selgitava täpsustusena, mis ei tõrju kõrvale VÕS § 196 (RKTK otsus asjas nr 3-2-1-93-09, p-d 11–12). Seepärast saab praegu neid sätteid vaadelda koos. (p 24)
Mõjuva põhjuse hindamine VÕS § 631 lg 1 ja § 196 lg 1 kohaldamisel sõltub poolte huvide kaalumisest seaduse rakendaja poolt. Kaalumise tulemust mõjutab ka lepingu liik (P. Varul jt, VÕS I, § 196 komm 4.3.a.). Poolte huvide kaalumisel on mh oluline küsimus, kes kannab ülesütlemise aluseks olevate asjaoludega seotud riisikot. Riskijaotuse määrab ära leping, eriti selle eesmärk ja asjakohased seadused. Vaid erandina võivad võlaõiguslike kestvuslepingute ülesütlemist õigustada ülesütleja sfääri kuuluvad asjaolud. Viimasel juhul võib, aga ei pruugi lepingu ülesütlemine olla käsitatav lepingu rikkumisena ning seetõttu võib ülesöelnud poolel tekkida kahju hüvitamise kohustus (RKTK otsus asjas nr 3-2-1-114-07, p 11; vrd üürilepingu erisuste kohta RKTK otsus asjas nr 3-2-1-2-06, p 18). (p 26)
Praegusel juhul on VÕS § 631 lg-s 1 ja § 196 lg-s 1 sätestatud ülesütlemise eeldused täidetud ning ülesütlemist ei ole juhtumi asjaolusid ja vaidlusaluse ATL-i eripära arvestades põhjust pidada halduslepingu rikkumiseks. (p 27)
Ringkonnakohus tõi välja, et vastustaja pole esile toonud kaebajast tulenevaid kaalutlusi, millega vastustaja poleks saanud lepingut sõlmides arvestada. See asjaolu vastab tõele, kuid ei takistanud seaduse kohaselt ülesütlemist. Erinevalt VÕS § 97 lg 2 p-st 1 ei välista § 196 lg 1 sõnastus kategooriliselt ülesütlemist asjaolude alusel, mida ülesütlev pool võis ette näha. Asjaolu ettenähtavust tuleb siiski kaalumisel silmas pidada. Ükski lepingupool, ka riik ei tohi ei seaduslikku ega lepingulist ülesütlemisklauslit kuritarvitada, nt öelda üles halduslepingut olukorras, kus tal polnud algusest peale kavatsust lepingut täita. Sellist olukorda vaidluse asjaoludest ei nähtu. Halduskohus tõdes asjakohaselt, et vastustajal polnud 2009. a-l kaebajaga lepingut sõlmides kindlat teadmist, et leping tuleb ennetähtaegselt üles öelda. (p 29)
Lepingu ülesütlemise läbiv motiiv oli avalik huvi, täpsemalt reisijateveo kui avaliku teenuse kvaliteet. See eesmärk on asjakohane ja legitiimne.
Riigikohtu tsiviilkolleegiumi praktika järgi ei ole avaliku võimu kandjal tsiviilõigussuhtes eelisseisundit ka mitte siis, kui tema soov lepingut üles öelda tuleneb avalikust huvist. Näiteks ainuüksi avalikule huvile tuginedes ei ole riigil VÕS § 313 lg 1 alusel õigust üürilepingut üles öelda (RKTK otsused asjades nr 3-2-1-2-06, p 18; nr 3-2-1-62-04, p 14). See põhimõte on mõistetav üürilepingute puhul, kui nende sõlmimine on vaid abitegevus avaliku ülesande täitmisel. Seevastu avaliku ülesande täitmist otseselt reguleeriva halduslepingu puhul tuleb avalikku huvi alati õiglaselt (proportsionaalselt) erahuviga võrreldes arvestada ning see võib olla piisav põhjus halduslepingu ülesütlemiseks. Säärane on olnud ka halduskolleegiumi senine praktika VÕS § 196 lg 1 kohaldamisel (RKHK otsus asjas nr 3-3-1-9-10, p 12). (p 30)
See, et kaebaja rongid vastasid tehnilistele miinimumnõuetele, ei muuda huvi teenuse kvaliteedi parandamise vastu ebaoluliseks. HKTS § 5 lg 1 p-de 2 ja 3 järgi võib riik volitada juriidilist isikut haldusülesannet täitma vaid tingimustel, et see ei halvenda ülesande täitmise kvaliteeti ega kahjusta avalikke huve ega nende isikute õigusi, kelle suhtes haldusülesannet täidetakse. Need küsimused on asjakohased ka lepingu täitmise faasis. Haldusülesande üleandmine erasektorile ja eraettevõtja kasuarvestus ei tohi muu hulgas takistada vananenud taristu asendamist uuega. (p 31)
Avalike ülesannete delegeerimislepingud (sh teenuste kontsessioonid) ei ole tavalised teenuselepingud ettevõtja ja tellija vahel. Avaliku ülesande delegeerimise ja kontsessiooniga kaasneb tihti monopoolne seisund. Monopolisti eelisseisundi kivistamine võib ohtlikult seada ärihuvid esiplaanile ja piirata arengut. Liiga ranged ülesütlemise piirangud või hüvitamiskohustused võivad tuua kaasa olukorra, kus ei ajakohastata asjaolude muutumise tõttu ebarahuldavaks osutunud haldusülesannete täitmist. (p 32)
Lepingu ülesütlemine riivas kaebaja õigusi intensiivselt, kuid selle kasuks rääkis oluline avalik huvi – võtta kaebaja amortiseerunud reisirongide asemel kasutusele nüüdisaegsed rongid ning osutada seeläbi avalikku teenust kaebajaga võrreldes oluliselt kvaliteetsemal tasemel. Ülesütlemine oli proportsionaalne. (p 33)
Vaidlusaluse ATL-i ülesütlemise põhjused ei tulene ainult kaebajast ega ainult vastustajast ning ka risk jaguneb nende mõlema vahel. Ka siis, kui pidada rongide plaanitust varasemat tarnimist ainult vastustajast sõltuvaks asjaoluks, ei tähendaks see praegusel juhul lepingu rikkumist. Kaebajaga lepingu jätkamine oleks kahjustanud suure hulga rongireisijate huve. Seda poleks VÕS § 196 lg 1 kohaselt saanud riigilt mõistlikult nõuda, eriti ÜTS v.r § 3 lg-s 2 toodud ühistranspordi korraldamise eesmärkide ja HKTS § 5 lg 1 p-de 2 ja 3 valguses. Avalik huvi oleks lepingu jätkamisel saanud rohkem kahjustada, kui said kaebaja huvid kahjustatud selle ülesütlemisel, arvestades, et kaebajale hüvitatakse otsene kahju ning saamata jäänud tulu hüvitamisest oli kaebaja ATL-iga loobunud. (p 34)
Kui halduslepingu ülesütlemine on õigusvastane ning lepingus ega eriseaduses pole ette nähtud teisiti, tuleb kahju hüvitada RVastS § 7 lg 1 alusel. See säte ei kohaldu praegusel juhul, sest leping lõpetati õiguspäraselt. Praegusel juhul ei kohaldu ka HMS § 102 lg 3, sest lepingu lõpetamise võimalus tulenes VÕS § 631 lg-st 1 ja § 196 lg-st 1. Kuna pooled olid ATL p-s 6.1 leppinud kokku ammendava hüvitamisrežiimi, ei saa kaebaja nõuda kahju hüvitamist RVastS § 16 alusel. (p 37)
Kohtud ja menetlusosalised on ATL p 6.1 tõlgendanud nii, et selle alusel tuleb otsese kahjuna kaebajale hüvitada ka mõistlikud kulud, mida kaebaja pidi ATL-i täitmise eesmärgil tegema, kuigi ta ei saanud lepingu ülesütlemise tõttu 2014. a-l enam avalikku liinivedu korraldada ega selle eest tasu nõuda. Kolleegium nõustub selle tõlgendusega. ATL-i täitmiseks väidetavalt tehtud kuludest otsese kahju hüvitamise nõue praegusel juhul valdavalt koosnebki ning vastustaja on selle põhjendatust osaliselt tunnistanud. Pole usutav, et kitsam tõlgendus vastaks poolte tahtele, sest see oleks jätnud riskid pea täies ulatuses kaebajale. Selliste kulude hüvitamise näeb käsunduslepingu lõppemise korral tasu maksmise kohustuse näol põhimõtteliselt ette ka VÕS § 629 lg 1. Pooltel ei olnud aga keelatud leppida kokku tasu korvamises kahjuhüvitise koosseisus ega sellise hüvitise piiramises. (p 39)
Ringkonnakohus on ekslikult jätnud otsesest varalisest kahjust maha arvamata hüvitise, mida kaebaja maksis töötajatele nende koondamisest teavitamisega viivitamise eest TLS § 100 lg 5 kohaselt. Tegemist on kaebajast tulenevatel asjaoludel tekkinud kahjuga (VÕS § 139 lg 1), sest õigeaegne koondamisest teavitamine sõltus temast endast. Vastustaja on omalt poolt teinud kõik mõistliku, et seda kahju vältida, öeldes lepingu üles enam kui aastase etteteatamisega. Kaebaja ekslik hinnang ülesütlemisteate kehtivusele ei aseta kahju hüvitamise kohustust vastustajale. (p 42)
Haldus- ja ringkonnakohtul on tõendite hindamisel ulatuslik otsustusruum ning see võib olla tavapärasest veelgi laiem kahju ulatuse kindlakstegemisel (vt ka VÕS § 127 lg 6). Kahju hindamisel tuleb lähtuda hüpoteesist, milline oleks olnud kaebaja faktiline olukord ilma hüvitamisnõude aluseks oleva haldusakti või toiminguta (vrd RVastS § 8 lg 1 teine lause ja § 127 lg 1). Tihti eeldab kahju kindlakstegemine keerulist majanduslikku analüüsi. Siin võib kohus usaldada eksperti, kui puudub alus tema seisukoha õigsuses kahelda. Siiski ei anna see otsustusruum kohtule õigust jätta käsitlemata menetlusosaliste vastuväited tõendite ja teiste menetlusosaliste faktiväidete kohta. (p 43)


text:
Maardu linna munitsipaalomandis olevate koolide hoolekogude moodustamise korra ja töökorra kehtestamine – Riigi Teataja
Maardu linna munitsipaalomandis olevate koolide hoolekogude moodustamise korra ja töökorra kehtestamine
Maardu linna munitsipaalomandis olevate koolide hoolekogude moodustamise korra ja töökorra kehtestamine - sisukord
§ 4 Koosolekute läbiviimine
§ 5 Hoolekogu otsused ja nende täitmine
§ 6 Hoolekogu pädevus
RT IV, 29.10.2016, 29
Vastu võetud 21.12.2010 nr 34
RT IV, 03.01.2014, 43
jõustumine 27.12.2010
25.10.2016 RT IV, 29.10.2016, 2 01.11.2016
(1) Määrus kehtestatakse Põhikooli- ja gümnaasiumiseaduse paragrahvi 73 lõike 1 alusel Maardu linna munitsipaalomandis olevate Kallavere Keskkooli, Maardu Gümnaasiumi ja Maardu Põhikooli hoolekogude moodustamise ja tegutsemise korra määramiseks.
(2) Kooli hoolekogu (edaspidi hoolekogu) juhindub oma tegevuses põhikooli- ja gümnaasiumiseadusest, kooli põhimäärusest ja käesolevast korrast.
(1) Hoolekogu ülesanne on kooli pedagoogide, Maardu linna, vanemate, vilistlaste ja kooli tegevust toetavate organisatsioonide ühine tegevus kooli õppe- ja kasvatustegevuse jälgimisel ning õppe- ja kasvatustegevuseks paremate tingimuste loomisele kaasaaitamisel.
(1) Hoolekogu liikmete arvu ja koosseisu kinnitab Maardu linnavalitsus kooli direktori poolt esitatud ettepaneku alusel.
[RT IV, 29.10.2016, 2 - jõust. 01.11.2016]
(2) Põhikooli hoolekogusse kuuluvad kooli pidaja, õppenõukogu, vanemate, õpilaste esindaja, vilistlaste ning kooli toetavate organisatsioonide esindajad, kusjuures vanemate, vilistlaste ja kooli toetavate organisatsioonide esindajad moodustavad enamuse hoolekogu koosseisust.)
(4) Ühe asutusena tegutseva põhikooli ja gümnaasiumi hoolekogu koosseisu kuulub vähemalt kaks õppenõukogu esindajat, kellest üks esindab põhikooli ja teine gümnaasiumi õpetajaid, ning nii põhikooli- kui ka gümnaasiumiõpilaste vanemate esindajad.
(6) Hoolekogu koosseisu kuuluvate vanemate, vilistlaste ja kooli toetavate organisatsioonide esindajad ei tohi kuuluda koolitöötajate hulka.
(7) Hoolekogu koosseis kinnitatakse igal õppeaastal üldjuhul hiljemalt 01.novembriks.
(8) Hoolekogu koosseisu võib muuta ka õppeaasta kestel, kui selleks on vajadus.
§ 4. Koosolekute läbiviimine
(3) Koosoleku toimumise aeg ja päevakord teatatakse hoolekogu liikmetele kirjalikult või elektrooniliselt vähemalt üks nädal enne koosoleku toimumist.
(4) Hoolekogu koosolekutest võtab osa kooli direktor.
(5) Hoolekogu koosolek on otsustusvõimeline, kui koosolekust võtab osa vähemalt pool hoolekogu liikmetest, sealhulgas hoolekogu esimees või aseesimees.
(6) Hoolekogu koosolekud protokollitakse. Protokolli kantakse:
10) hoolekogu esimehe, tema äraolekul esimehe asetäitja, koosoleku juhataja ja protokollija allkirjad.
(7) Hoolekogu protokolle koos muude hoolekogu töösse puutuvate materjalidega säilitatakse koolis ühtsetel alustel muude kooli dokumentidega.
§ 5. Hoolekogu otsused ja nende täitmine
(1) Hoolekogu otsused võetakse vastu üldjuhul avalikul hääletamisel. Hoolekogu otsusel võib hääletamine olla salajane. Hoolekogu otsused võetakse vastu lihthäälteenamusega. Poolt- ja vastuhäälte võrdse arvu korral on otsustavaks hoolekogu esimehe, tema äraolekul aseesimehe hääl.
§ 6. Hoolekogu pädevus
(1) Kuulab ära kooli direktori aruande õppe- ja kasvatustegevuse ning majandamise kohta. Direktor on hoolekogu ees aruandekohustuslik
(2) Arutab läbi ja avaldab arvamust kooli eelarve projekti kohta.
(3) Arutab läbi ja avaldab arvamust kooli õppekava ja selle muudatuste ning õppekorralduse muudatuste kohta
(4) Arutab läbi ja kehtestab direktori ettepanekul pedagoogide, v.a direktori, ametikohtade täitmiseks konkursi läbiviimise korra.
(5) Arutab läbi ja avaldab arvamust kooli sisehindamise aruande kohta.
(6) Annab hinnangu põhikooli- ja gümnaasiumi seaduse või linnavolikogu otsusega hoolekogu pädevusse antud küsimustes.
(7) Hoolekogu võib oma pädevuse piires analüüsi ning kooli juhtimiseks vajalike otsuste tegemisel ülevaate saamiseks kaasata töösse õpetajaid ning teisi õppe ja kasvatuse alal töötavaid koolitöötajaid või koolist väljaspool asuvaid eksperte.
(8) Osaleb kooli arengukava väljatöötamisel, arutab läbi ja avaldab arvamust selle muudatuste kohta.
(10) Arutab läbi ja avaldab arvamust kooli põhimääruse ja selle muudatuste kohta.
(11) Avaldab arvamust õpilasega läbiviidava arenguvestluse korraldamise tingimuste ja korra kohta.
(12) Hoolekogul on õigus kaasata kooli puudutavate küsimuste lahendamisel koolist väljaspool asuvaid spetsialiste.
(13) Tugi- ja mõjutusmeetmena arutab õpilasega tema käitumist.
(1) Hoolekogu õppeaasta jooksul tehtud töö aruande esitab hoolekogu esimees üks kord õppeaastas kooli lastevanemate üldkoosolekule ja linnavalitsusele heakskiitmiseks.
(2) Aruanne kajastab õppeaasta jooksul tehtud tööd ja plaane uueks õppeaastaks.

matches:
§ 4
§ 5
§ 6
§ 4
§ 5
§ 6


Meetme "Veemajanduse infrastruktuuri arendamine" tingimused – Riigi Teataja
Meetme "Veemajanduse infrastruktuuri arendamine" tingimused
Meetme "Veemajanduse infrastruktuuri arendamine" tingimused - sisukord
§ 5 Abikõlblikkuse periood
§ 6 Riigiabi
§ 8 Projekti toetus ja omafinantseering
§ 9 Teabe avaldamine taotlusvoorude avamise ja lõppemise kohta
§ 10 Taotluse esitamine teises ja järgnevates taotlusvoorudes
2 TOETUSE TAOTLEJALE JA TAOTLUSELE ESITATAVAD NÕUDED
§ 11 Toetuse taotleja
§ 12 Toetuse taotlus
3 TAOTLUSE MENETLEMINE RAKENDUSÜKSUSES
§ 14 Taotluse nõuetele vastavuse hindamiskriteeriumid
§ 16 Taotluse hindamine hindepunktide andmiseks
§ 17 Taotluse hindamiskriteeriumid
4 TAOTLUSE RAHULDAMISE OTSUSE MUUTMINE
5 TOETUSE SAAJA KOHUSTUSED
§ 21 Toetuse väljamaksed
7 TOETUSE KASUTAMISE SEIRE
§ 22 Seirearuannete esitamine
§ 24 Üleminekusäte
RT I, 26.02.2015, 55
Vastu võetud 01.07.2009 nr 34
RTL 2009, 55, 811
jõustumine 13.07.2009
23.12.2009 RTL 2009, 99, 1469 01.01.2010
08.07.2010 RT I 2010, 47, 280 18.07.2010
20.02.2012 RT I, 23.02.2012, 3 26.02.2012
28.09.2012 RT I, 04.10.2012, 1 07.10.2012
15.05.2014 RT I, 22.05.2014, 3 25.05.2014
19.02.2015 RT I, 26.02.2015, 35 01.03.2015, määruse tekstis asendatakse läbivalt sõnad „teine ja viies taotlusvoor“ sõnadega „teine, viies ja järgnevad taotlusvoorud“ vastavas käändes
Määrus kehtestatakse «Perioodi 2007–2013 struktuuritoetuse seaduse» § 12 lõike 4 alusel ja kooskõlas §-ga 13 ning Vabariigi Valitsuse 19. aprilli 2007. a määruse nr 111 «Perioodi 2007–2013 struktuuritoetuse andmist korraldavate asutuste määramine » § 5 punktiga 1.
Määrusega sätestatakse vastavalt «Perioodi 2007–2013 struktuuritoetuse seaduse» (edaspidi struktuuritoetuse seadus) § 3 lõikele 3 kinnitatud «Elukeskkonna arendamise rakenduskava» prioriteetse suuna «Veemajanduse ja jäätmekäitluse infrastruktuuri arendamine» meetme «Veemajanduse infrastruktuuri arendamine» raames toetuse andmise ning toetuse kasutamise tingimused ja kord.
1) projekt on tegevuste kogum, mida toetuse taotleja kavandab ühisveevärgi- ja kanalisatsioonisüsteemi arendamiseks;
2) rakendusasutus on vastavalt Vabariigi Valitsuse 19. aprilli 2007. a määruse nr 111 «Perioodi 2007–2013 struktuuritoetuse andmist korraldavate asutuste määramine» § 5 punktile 1 Keskkonnaministeerium;
3) rakendusüksus on vastavalt Vabariigi Valitsuse 19. aprilli 2007. a määruse nr 111 «Perioodi 2007–2013 struktuuritoetuse andmist korraldavate asutuste määramine» § 6 punktile 1 Sihtasutus Keskkonnainvesteeringute Keskus;
4) ühisveevärgi ja -kanalisatsiooni mõistet kasutatakse «Ühisveevärgi ja -kanalisatsiooni seaduse» § 2 tähenduses;
5) reoveekogumisala käesoleva määruse tähenduses on ala, kus on piisavalt elanikke või majandustegevust reovee ühiskanalisatsiooni kaudu reoveepuhastisse kogumiseks või heitvee suublasse juhtimiseks. Käesolevas määruses nimetatud toetuste andmise aluseks on reoveekogumisalad, mis on kinnitatud keskkonnaministri käskkirjaga;
6) taotlemine on protsess, mis algab taotluse esitamisega rakendusüksusele ja lõpeb kinnituskirja esitamisega rakendusüksusele või taotluse rahuldamata jätmise otsusega;
7) vee-ettevõtja mõistet kasutatakse «Ühisveevärgi ja -kanalisatsiooni seaduse» § 7 lõike 1 tähenduses;
8) vee-ettevõte on eraõiguslik-juriidiline isik, kellele kuulub ühisveevärgi ja -kanalisatsioonisüsteem;
9) uuselamupiirkond on alles arendamisel või juba olemasolev selgelt eristuv elamupiirkond, kus on üle 50% elamuid, millele on ehitusluba antud pärast 1. jaanuari 2005;
10) rekonstrueerimine on olemasoleva ühisveevärgi ja -kanalisatsiooni ümberehitamine ja renoveerimine koos vajalike seadmete tarne ja paigaldamisega;
11) kinnituskiri on rakendusüksuse kehtestatud vormis esitatud toetuse saaja kirjalik kinnitus, et ta on nõus toetuse taotluse rahuldamise otsuses sätestatud tingimustega ning valmis projekti eesmärgipäraselt ellu viima;
12) projekti kogumaksumus on projekti raames tehtavate abikõlblike ja mitteabikõlblike kulude kogusumma;
13) projekti toetus on ühisveevärgi ja -kanalisatsiooni arendamise projekti elluviimiseks Euroopa Liidu Ühtekuuluvusfondist eraldatav tagastamatu rahaline abi, mis arvutatakse käesoleva määruse lisa 2 alajaotuses II kirjeldatud metoodika kohaselt, lähtudes abikõlblike kulude kohta sätestatust;
14) projekti finantseerimisvajaku määr on projekti abikõlbliku kulutuse diskonteeritud väärtuse ja diskonteeritud abikõlbliku algse investeeringukulutuse suhe;
[RT I, 04.10.2012, 1 - jõust. 07.10.2012]
15) projekti finantseerimisvajak on projekti diskonteerimata abikõlbliku kogukulutuse ja finantseerimisvajaku määra korrutis;
16) projekti omafinantseering määratakse projekti abikõlblike kulude summa ja projekti toetuse vahena;
17) rahastamiskava on toetuse kasutamise kava aastate lõikes, millest toetuse saaja on kohustatud toetuse saamiseks kinni pidama, sealhulgas esitama toetuse väljamaksetaotlused kavale vastavalt;
18) vabanenud toetussumma on finantsvahendid, mille kasutamist toetuse saaja ei planeeri või mille kasutamiseks puudub tal määrusest tulenev alus.
[RT I 2010, 47, 280 - jõust. 18.07.2010]
Toetuse andmise eesmärk on elanikele nõuetekohase veevarustuse- ja kanalisatsiooniteenuse osutamiseks vajalike ühisveevärgi- ja kanalisatsioonisüsteemide arendamine.
1) reoveekogumisaladel ühisveevärgi ja -kanalisatsioonisüsteemi ehitamiseks ja rekonstrueerimiseks;
[RT I, 26.02.2015, 35 - jõust. 01.03.2015]
11) rohkem kui 2000 inimest teenindava ühisveevärgi joogiveesüsteemi ehitamiseks ja rekonstrueerimiseks;
[RT I, 22.05.2014, 3 - jõust. 25.05.2014]
12) rohkem kui 50 elanikku teenindava ühisveevärgi joogiveesüsteemi rekonstrueerimiseks;
13) ühisveevärgi- ja -kanalisatsiooniteenuse osutamiseks ning süsteemi hooldamiseks vajalike seadmete, vahendite ja eriotstarbeliste sõidukite soetamiseks ning ühisveevärgi- ja kanalisatsiooni ehitiste juurdepääsuteede rekonstrueerimiseks.
2) [kehtetu - RT I, 22.05.2014, 3 - jõust. 25.05.2014]
3) [kehtetu – RT I, 04.10.2012, 1 - jõust. 07.10.2012]
4) [kehtetu - RT I, 22.05.2014, 3 - jõust. 25.05.2014]
1) ühiskanalisatsioonisüsteemi rekonstrueerimiseks ja ehitamiseks väljaspool reoveekogumisalasid;
2) ühisveevärgi ja -kanalisatsiooni ehitamiseks uuselamupiirkonnas;
3) sademeveesüsteemide rekonstrueerimiseks ja ehitamiseks;
4) settekäitluse ehituseks ja rekonstrueerimiseks alla 10 000 ie reostuskoormusega reoveekogumisaladel (v.a sette tihendus- ja tahendussüsteemide soetamiseks ja paigaldamiseks).
(3) Toetust antakse voorupõhiselt:
1) esimeses kuni neljandas taotlusvoorus toetatakse lõike 1 punktides 1 ja 12 nimetatud tegevusi;
11) viiendas taotlusvoorus toetatakse lõike 1 punktides 1, 11 ja 13 nimetatud tegevusi. Lõike 1 punktis 1 nimetatud tegevust toetatakse juhul, kui tegevusi tehakse üle 2000 ie reostuskoormusega reoveekogumisaladel ning ei teostata reoveepuhastite, sealhulgas settekäitluse ehitamist ega rekonstrueerimist (v.a sette tihendus- ja tahendussüsteemide soetamiseks ja paigaldamiseks);
12) viiendale taotlusvoorule järgnevates taotlusvoorudes toetatakse lõike 1 punktis 13 nimetatud tegevusi.
2) [kehtetu - RT I, 26.02.2015, 35 - jõust. 01.03.2015]
3) [kehtetu - RT I, 26.02.2015, 35 - jõust. 01.03.2015]
§ 5. Abikõlblikkuse periood
Projekti abikõlblikkuse perioodi algus- ja lõpupäev sätestatakse taotluse rahuldamise otsuses. Projekti abikõlblikkuse alguseks on taotluse rahuldamise otsuse tegemise päev või sellest hilisem päev. Abikõlblikkuse lõpupäev ei tohi olla hilisem kui 31. detsember 2015.
§ 6. Riigiabi
(1) Kui määruse alusel antav toetus on riigiabi Euroopa Liidu toimise lepingu artikli 107 lg 1 tähenduses, järgitakse toetuse andmisel Euroopa Komisjoni 20. detsembri 2011. a otsuse „Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 106 lõike 2 kohaldamise kohta üldist majandushuvi pakkuvaid teenuseid osutavatele ettevõtjatele avalike teenuste eest makstava hüvitisena antava riigiabi suhtes“ (2012/21/EL) tingimusi.
(2) Kui toetust antakse vähese tähtsusega abina, järgitakse abi andmisel Komisjoni 25. aprilli 2012. a määruse (EÜ) nr 360/2012 „Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklite 107 ja 108 kohaldamise kohta üldist majandushuvi pakkuvaid teenuseid osutavatele ettevõtjatele antava vähese tähtsusega abi suhtes“ tingimusi.
1) kõik toetuse taotluses nimetatud projekti eesmärgi saavutamiseks vajalikud ühisveevärgi ja -kanalisatsioonisüsteemi projekteerimise, ehitamise ja rekonstrueerimise kulud, välja arvatud kulud, mis on arvatud mitteabikõlblikeks korra kohaselt, mis on kehtestatud nõukogu määrusega (EÜ) nr 1083/2006, millega nähakse ette üldsätted Euroopa Regionaalarengu Fondi, Euroopa Sotsiaalfondi ja Ühtekuuluvusfondi kohta ning tunnistatakse kehtetuks määrus (EÜ) nr 1260/1999 (ELT L 210, 31.7.2006, lk 25–78), nõukogu määrusega (EÜ) nr 1084/2006, millega asutatakse Ühtekuuluvusfond ning tunnistatakse kehtetuks määrus nr 1164/94 (ELT L 210, 31.7.2006, lk 79–81) ja struktuuritoetuse seaduse § 21 lõike 2 alusel;
2) käibemaks, kui on võimalik tõendada, et vastavalt käibemaksu reguleerivatele õigusaktidele ei ole projekti raames tasutud käibemaksust õigust maha arvata sisendkäibemaksu või käibemaksu tagasi taotleda või käibemaksu ei hüvitata muul moel;
21) ühisveevärgi- ja -kanalisatsiooniteenuse osutamiseks ja ühisveevärgi- ja -kanalisatsioonisüsteemi funktsioonide täitmiseks vajalike eriseadmete ja vahendite ostmise kulud.
3) [kehtetu - RT I, 22.05.2014, 3 - jõust. 25.05.2014]
4) kulud ühisveevärgi- ja -kanalisatsioonisüsteemi rajatiste omandamiseks või kasutusõiguse seadmiseks, sealhulgas asjakohased tasud ja lõivud, kui nende maksumus ei ületa 10% projekti abikõlblikest kuludest ja see on projekti seisukohast tehniliselt ja majanduslikult põhjendatud;
5) ühisveevärgi ja -kanalisatsioonisüsteemi rajatiste liitumispunkti ümberehituse või rajamisega seotud kulud ja elektriühenduste liitumistasud;
6) kulud siirdekatendiga ja kergkatendiga juurdepääsuteede rajamiseks rajatisest avalikult kasutatava teeni ühisveevärgi ja -kanalisatsioonisüsteemi rajatiste teenindamiseks;
7) kulud ühisveevärgi ja -kanalisatsioonisüsteemi rajatise ehitamise ja rekonstrueerimise käigus rikutud teekatte taastamiseks;
8) projekti juhtimisteenuse kulu või projektijuhi personalikulu, mis on tehtud töösuhte alusel, välja arvatud transpordikulud;
9) [kehtetu - RT I, 22.05.2014, 3 - jõust. 25.05.2014]
10) ühisveevärgi- ja -kanalisatsioonisüsteemi hooldamiseks vajaliku eriotstarbelise sõiduki soetamise kulud tingimusel, et taotleja soetab rahastusperioodi 2007–2013 vahenditest ühe sama funktsiooni täitva sõiduki;
11) vee-ettevõtjale, kes teenindab vähemalt kolme kohalikku omavalitsust ja kokku enam kui 2000 elanikku, on abikõlblikud ühe või enama punktis 10 nimetatud sõiduki soetamise kulud;
12) punktis 10 nimetatud sõidukit tohib vee-ettevõtja kasutada ainult enda teeninduspiirkonna hooldamiseks;
13) reoveesette lõppkäitlussüsteemi teenindamiseks vajalike seadmete ja vahendite soetamise kulud sellise reoveepuhasti tarbeks, kus on olemas reoveesette lõppkäitlus.
(2) [Kehtetu - RT I, 22.05.2014, 3 - jõust. 25.05.2014]
(3) Käesoleva paragrahvi lõike 1 punktis 21 nimetatud ühisveevärgi- ja -kanalisatsiooniteenuse osutamiseks vajalikud eriseadmed on:
1) vee ja reovee puhastamiseks ning reoveesette käitlemiseks (v.a lõppkäitluseks) kasutatavad seadmed ja tehnika, arvestades § 4 lõike 2 punktis 4 toodud piiranguid;
2) ühisveevärgi- ja -kanalisatsiooniteenuse osutamiseks vajalik laboritehnika, sisseseade ja aparatuur.
(4) Selliste käesoleva paragrahvi lõike 1 punktis 21 nimetatud ühisveevärgi- ja -kanalisatsiooniteenuse osutamiseks vajalike eriseadmete, mis on reovee- ja joogiveekäitlusprotsessi vahetud osad, soetamise kulud on abikõlblikud tingimusel, et vahetatakse välja olemasolev kulunud seade ning uue seadme tootlikkus on sarnane väljavahetatava seadme omaga.
§ 8. Projekti toetus ja omafinantseering
(1) Toetust antakse projektile, mille abikõlblike kulude suurus on vähemalt 50 000 eurot.
(2) Eraldatav toetus koos taotleja omafinantseeringuga peab tagama projekti abikõlblike kulude katmise ja projekti finantsilise jätkusuutlikkuse.
(3) Toetuse maksimaalne osakaal on elukeskkonna arendamise rakenduskava prioriteetse suuna „Veemajanduse ja jäätmekäitluse infrastruktuuri arendamine ning välisõhu kaitse“ kaasfinantseerimise määrast lähtuvalt 85% projekti abikõlblikest kuludest. Projekti riigiabina antava toetuse osakaal abikõlblikest kuludest arvutatakse keskkonnaministri 22.12.2014. a määruse nr 59 „Toetuse andmise tingimused meetmes „Veemajandustaristu arendamine” avatud taotlemise korral“ lisas 2 esitatud metoodika järgi. Vähese tähtsusega abi andmisel on toetuse osakaal 85% projekti abikõlblikest kuludest.
(4) Projekti omafinantseering peab olema täies mahus tagatud, mille kinnituseks on taotleja ja teised projekti rahastamises osalevad isikud esitanud kirjaliku kinnituse oma valmisoleku kohta projekti rahastamiseks nõutavas ulatuses.
(41) Kui toetuse taotleja või toetuse saaja laenuvõimekus projekti omafinantseerimise katmiseks puudub lähtudes Rahandusministeeriumi poolt koostatud toetuse taotleja või toetuse saaja laenuvõimekuse analüüsist, on toetuse taotlejal või toetuse saajal õigus taotleda projektile täiendavat riigipoolset finantseerimist.
(5) Omafinantseeringuna ei arvestata Euroopa Liidu institutsioonidelt või fondidelt saadud tagastamatut abi.
(6) Toetuse summa ja maksimaalne toetuse määr sätestatakse toetuse taotluse rahuldamise otsuses.
(7) Projekti eelarve muutmise või projekti teostamisest loobumise tõttu vabanenud toetuse summad lisatakse järgmises taotlusvoorus jagatavale Euroopa Liidu Ühtekuuluvusfondi toetuste summale.
(8) Kui projektis kavandatud tööd odavnevad riigihanke menetluse käigus, võib toetuse saaja vabanenud toetussummat kasutada vaid vastavalt § 4 lõike 3 tingimustele, esitades selleks rakendusüksusele taotluse rahuldamise otsuse muutmise taotluse koos projekti ajakohastatud teostatavusuuringu, keskkonnamõju eelhinnangu ja muudetud majandus- ja finantsanalüüsiga.
§ 9. Teabe avaldamine taotlusvoorude avamise ja lõppemise kohta
(1) Informatsioon teise taotlusvooru avamise kohta avaldatakse vähemalt 7 kalendripäeva enne taotlusvooru avamise päeva.
(2) Informatsioon kolmanda ja järgmiste taotlusvoorude avamise kohta avaldatakse vähemalt 60 kalendripäeva enne taotluste esitamise tähtpäeva.
(3) Informatsioon taotlusvoorude avamise ja lõppemise kohta avaldatakse vähemalt kahes üleriigilises päevalehes ja rakendusüksuse veebilehel.
(4) Taotlusvoorude väljakuulutamise ja lõppenuks kuulutamise korraldab rakendusüksus.
§ 10. Taotluse esitamine teises ja järgnevates taotlusvoorudes
(1) Teises ja järgnevates taotlusvoorudes esitatakse taotlused jooksvalt alates taotlusvooru avamise päevast.
(2) Teine, viies ja järgnev taotlusvoor lõpeb, kui taotlusvoorule kinnitatud rahaline maht on rahastusotsustega kaetud või lõpeb vooru tähtaeg. Teise, viienda ja järgneva taotlusvooru rahalise mahu kinnitab struktuuritoetuse seaduse § 10 lõike 2 punkti 2 alusel rakendusasutuse juht.
(3) [Kehtetu - RT I, 22.05.2014, 3 - jõust. 25.05.2014]
2. peatükk TOETUSE TAOTLEJALE JA TAOTLUSELE ESITATAVAD NÕUDED
§ 11. Toetuse taotleja
(1) Toetuse taotleja (edaspidi taotleja) võib olla:
1) [kehtetu - RT I, 22.05.2014, 3 - jõust. 25.05.2014]
2) ühele või mitmele kohalikule omavalitsusele 100%-liselt kuuluv vee-ettevõte (edaspidi vee-ettevõte).
3) viiendale taotlusvoorule järgnevates taotlusvoorudes võib toetuse taotlejaks olla ühele või mitmele kohalikule omavalitsusele 100%-liselt kuuluv vee-ettevõtja, kellele kuulub vee- ja reovee infrastruktuur reoveekogumisalal, mille reostuskoormus on üle 2000 ie.
(2) Taotleja peab vastama järgmistele nõuetele ning seda kirjalikult tõendama:
1) ta on maksevõimeline, majanduslikult jätkusuutlik, ta ei ole pankrotis või likvideerimisel ning tema äritegevus ei ole peatatud;
2) tal on projekti elluviimiseks vajalik omafinantseering ning rahalised vahendid mitteabikõlblike kulutuste rahastamiseks või garantii nende vahendite kohta;
3) ta on täitnud kõik kohustused riiklike maksude osas;
4) tal on taotlusega hõlmatud projektipiirkondade kohta «Ühisveevärgi ja -kanalisatsiooni seadusele» vastavad ühisveevärgi ja -kanalisatsiooni arendamise kavad;
5) kui taotleja esitab taotluse reoveekogumisala piires, mis hõlmab ka teise kohaliku omavalitsuse haldusterritooriumi, peab taotlejal olema selle kohaliku omavalitsuse kirjalik nõusolek projekti elluviimise kohta, kelle haldusterritooriumil soovitakse ühisveevärgi ja -kanalisatsioonisüsteeme arendada;
6) projekti raames rekonstrueeritav vee- ja reoveeinfrastruktuur peab kuuluma täies mahus taotlejale või on taotlejal taotluse esitamise tähtajaks sõlmitud siduvad lepingud rekonstrueeritava vee- ja reoveeinfrastruktuuri omandamiseks.
§ 12. Toetuse taotlus
(1) Toetuse taotlus (edaspidi taotlus) on dokumentide kogum, mis koosneb nõuetekohaselt täidetud taotlusvormist ning käesoleva paragrahvi lõikes 6 nõutud dokumentidest. Taotlus esitatakse eesti keeles, suurprojektide taotluse võib esitada inglise keeles.
(2) Käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud taotlusvormi kehtestab ja avalikustab rakendusüksus hiljemalt 30 kalendripäeva enne taotlusvooru algust. Taotlusvorm koos selle täitmise juhendiga on kättesaadav elektroonilisel kujul rakendusüksuse veebilehel www.kik.ee.
(3) Taotluse ühisveevärgi- ja kanalisatsioonisüsteemi arendamiseks võib esitada ühe või mitme kohaliku omavalitsuse haldusterritooriumil ja ühe või mitme reoveekogumisala piires.
(4) Taotleja võib ühes taotlusvoorus esitada ühe projekti teostamiseks ühe taotluse. Teises ja viiendas taotlusvoorus võib taotleja esitada taotluse samas taotlusvoorus uuesti, kui taotluse suhtes tehti taotluse rahuldamata jätmise otsus põhjusel, et taotlus ei vastanud nõuetele.
(5) Taotlusele esitatavad üldised nõuded on järgmised:
1) taotlusvormi on allkirjastanud taotleja või tema esindusõiguslik isik ja taotlusele on lisatud esindusõigust tõendav dokument;
2) taotlusvormi kõik taotlejale kohaldatavad lahtrid peavad olema korrektselt täidetud, taotlusest peab selguma projekti eesmärk, toetatav tegevus peab vastama vähemalt ühele käesoleva määruse § 4 lõikes 1 sätestatud tegevusele ning meetme eesmärkidele;
3) juhul, kui taotleja taotleb projektile või projekti üksikutele toimingutele toetust samal ajal mitmest meetmest või muudest riigieelarvelistest, Euroopa Liidu või välisabi vahenditest, esitab ta sellekohase teabe vastavalt käesoleva määruse lisa 1 vormile 2;
4) taotlus ei tohi sisaldada teostamisel olevaid või teostatud töid;
5) toetuse kasutamise ajakava peab olema reaalselt järgitav ja seotud projekti rahastamiskavaga. Taotluses planeeritud tegevus peab olema elluviidav taotluses märgitud aja kestel ja käesoleva määruse §-s 5 sätestatud abikõlblikkuse perioodil;
6) taotluses nimetatud projekti eelarve tulud ja kulud peavad olema otseselt seotud projekti eesmärkidega;
7) taotluses planeeritud tegevus peab olema kooskõlas Euroopa Liidu ja riigi õigusaktidega, sealhulgas «Ühisveevärgi ja -kanalisatsiooni seadusega», ning kohaliku omavalitsuse ühisveevärgi ja -kanalisatsiooni arendamise kavaga;
8) kui taotleja on taotluse esitamise ja sellele eelneva kahe majandusaasta jooksul saanud vähese tähtsusega abi, esitab ta sellekohase teabe.
(6) Taotlusvormile I-V taotlusvoorus lisatavad dokumendid:
1) projekti teostatavusuuring, mis on koostatud vastavalt käesoleva määruse lisa 2 alajaotuses I esitatud juhendile, ja ei ole taotluse esitamise ajal vanem kui 2 aastat;
2) projekti käesoleva määruse lisa 2 alajaotuses II esitatud juhendi kohaselt tehtud majandus- ja finantsanalüüs, mis ei ole taotluse esitamise ajal vanem kui üks aasta. Projekti korral, mis ei ole suurprojekt nõukogu määruse (EÜ) nr 1083/2006 artikli 39 tähenduses, esitatakse projekti piirkonna majanduslikule ja sotsiaalsele arengule avalduva mõju hinnang kirjelduse näol ning mõju arvutusi ei ole vaja esitada. Projektide korral, mille abikõlblike kulude summa on alla 6 391 165 euro, ei ole vaja projekti majandus- ja finantsanalüüsi raames esitada sotsiaalmajanduslikku analüüsi, tundlikkuse- ja riskianalüüsi;
3) projekti keskkonnamõju eelhinnang, mis on koostatud vastavalt käesoleva määruse lisa 2 alajaotuse III kohasele juhendile, ja ei ole taotluse esitamise ajal vanem kui 2 aastat;
4) vee-ettevõtte viimase kolme lõppenud majandusaasta aruanded ning, kui aruande auditeerimine on seadusest tulenevalt kohustuslik, ka audiitori järeldusotsus;
5) käesoleva määruse lisa 1 vormi 1 kohane kinnitus taotluse rahuldamise otsuse kohase projekti elluviimiseks vajaliku omafinantseeringu ja mitteabikõlbliku kulutuse katmise garanteerimise kohta;
6) käesoleva määruse lisa 1 vormi 3 kohane tabel, milles on esitatud taotluse hindamise aluseks olevate indikaatorite väärtused. Teises ja viiendas taotlusvoorus lisa 1 vorm 3 ei esitata;
7) «Ühisveevärgi ja -kanalisatsiooni seaduse» nõuetele vastavad ühisveevärgi ja -kanalisatsiooni arendamise kavad projektipiirkonnas;
8) enne ühisveevärgi ja -kanalisatsiooni arendamise kava kehtestamist nõutavad Keskkonnaameti ja Terviseameti kooskõlastused ning kohaliku omavalitsuse volikogu ühisveevärgi ja -kanalisatsiooni arendamise kava kinnitamise otsus;
[RTL 2009, 99, 1469 - jõust. 01.01.2010]
9) vee-ettevõtja, vee-ettevõtte ja (või) kohaliku omavalitsuse vahel sõlmitud opereerimisleping, mis reguleerib ühisveevärgi ja -kanalisatsiooni teenuse osutamisega seotud küsimusi projektipiirkonnas;
10) Maksu- ja Tolliameti tõend maksuvõlgade puudumise kohta, mille kuupäev ei ole varasem kui 60 päeva taotluse esitamise päevast arvates;
11) juhul, kui projekti piirkond hõlmab mitme kohaliku omavalitsuse haldusterritooriumit, «Ühisveevärgi ja -kanalisatsiooni seaduse» nõuetele vastav mitme kohaliku omavalitsuse haldusterritooriumit hõlmava ühisveevärgi ja -kanalisatsiooni kasutamise tingimusi sätestav omavalitsuste vaheline haldusleping;
12) juhul, kui projekti elluviimiseks soetatakse käesoleva määruse § 7 lõike 1 punktis 4 nimetatud rajatised, rajatiste turuväärtuse sõltumatu eksperdi antud hinnang, mis on valminud kuni 90 kalendripäeva enne taotluse esitamist, ning rajatiste omaniku nõusolek rajatiste võõrandamiseks;
13) juhul, kui on tegemist käesoleva määruse § 17 punktis 8 nimetatud ohtlike komponentide esinemisega joogivees, akrediteeritud labori poolt teostatud vähemalt kolme analüüsi tulemused joogivee kvaliteedi ohtlike komponentide osas;
14) käesoleva määruse lisa 3 vormi 1 kohane tabel, milles on esitatud andmed projekti investeeringute tulemuste kohta. Nimetatud tabel tuleb esitada ka taotluse rahuldamise otsuse muutmise taotluse juurde. Viiendas taotlusvoorus lisa 3 vormi 1 ei esitata.
(61) Taotlusvormile lisatakse viiendale taotlusvoorule järgnevates taotlusvoorudes dokumendid või viide dokumentidele, Euroopa Komisjoni 20. detsembri 2011. a otsuse „Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 106 lõike 2 kohaldamise kohta üldist majandushuvi pakkuvaid teenuseid osutavatele ettevõtjatele avalike teenuste eest makstava hüvitisena antava riigiabi suhtes“ artikli 4 tähenduses, millega on taotlejale antud õigus üldist majandushuvi pakkuvat teenust osutada.
(7) Taotlus saadetakse rakendusüksusele posti teel, tuuakse rakendusüksusesse käsipostiga või saadetakse e-postiga digitaalallkirjaga. Paberil taotlus esitatakse allkirjastatuna ühes eksemplaris. Paberil taotlusele lisatakse taotlus ka elektrooniliselt. Elektrooniliselt esitatava taotluse failid peavad olema MS Wordi, MS Exceli või pdf-formaadis.
3. peatükk TAOTLUSE MENETLEMINE RAKENDUSÜKSUSES
(1) Taotluse menetlemine rakendusüksuses koosneb taotluse registreerimisest, taotleja ja taotluse nõuetele vastavuse esmasest kontrollist, taotluse hindamisest, mille käigus hinnatakse taotluse nõuetele vastavust ja antakse taotlusele hindepunktid, ning taotluse rahuldamise või rahuldamata jätmise otsuse tegemisest. Teise ja viiendasse taotlusvooru esitatud taotlusi hindepunktide andmiseks ei hinnata.
(2) Rakendusüksus registreerib taotluse viivitamata ja alustab taotluse menetlemist taotluste registreerimise järjekorras alates esimesena registreeritud taotlusest. Teises ja viiendas taotlusvoorus esitatud taotluse esmase kontrolli või taotluse nõuetele vastavuse kontrollimise käigus leitud puuduste korral loetakse taotluse registreerimise päevaks rakendusüksusele parandatud taotluse esitamise päeva.
(3) Rakendusüksus teostab 7 kalendripäeva jooksul taotluse registreerimisest arvates taotluse esmase kontrolli, mille käigus kontrollib käesoleva määruse § 12 lõike 6 punktides 1–9 ja vajaduse korral punktides 10–14 nimetatud asjakohaste dokumentide olemasolu, kas taotlusvorm on nõuetekohaselt täidetud ja kas taotlusvormile lisatud dokumendid vastavad § 12 lõikes 6 esitatud nõuetele. Kui taotlus ei vasta esmase kontrolli nõuetele, teavitab rakendusüksus sellest taotlejat ja määrab puuduste kõrvaldamiseks tähtaja kuni 7 kalendripäeva.
(4) Rakendusüksus kontrollib 80 kalendripäeva jooksul taotlusvooru tähtpäeva saabumisest arvates ja teise ning viienda taotlusvooru korral 30 kalendripäeva jooksul taotluse esmasest registreerimisest arvates taotleja ja taotluse vastavust struktuuritoetuse seaduse ja käesoleva määruse nõuetele, sealhulgas määruse §-s 14 esitatud taotluse nõuetele vastavuse hindamiskriteeriumitele. Kui taotluses avastatakse puudusi, teavitab rakendusüksus sellest taotlejat ja määrab puuduste kõrvaldamiseks tähtaja summaarselt kuni 20 kalendripäeva. Taotluse menetlemise tähtaega pikendatakse puuduste kõrvaldamiseks määratud aja võrra.
(5) Taotleja on kohustatud esitama rakendusüksusele viimase nõudel taotluse nõuetele vastavuse hindamiseks täiendavat informatsiooni.
(6) Kui on tegemist suurprojektiga nõukogu määruse (EÜ) nr 1083/2006 artikli 39 tähenduses, siis saadab rakendusüksus nõuetele vastavava suurprojekti toetuse taotluse rakendusasutusele, kes edastab selle koos nimetatud EÜ määruse artiklis 40 sätestatud teabega Euroopa Komisjonile heakskiitmiseks. Taotleja on kohustatud esitama Euroopa Komisjonile tema nõudel projekti kohta täiendavat informatsiooni.
§ 14. Taotluse nõuetele vastavuse hindamiskriteeriumid
1) taotlus peab vastama käesoleva määruse §-des 11 ja 12 ning struktuuritoetuse seaduse § 15 lõikes 1 sätestatud nõuetele;
2) taotluse teostatavusuuring vastab käesoleva määruse lisa 2 alajaotuse osa I punktis 11 sätestatud kriteeriumidele;
3) taotlus vastab käesoleva määruse lisa 2 II alajaotuse punktis 26 sätestatud kriteeriumidele;
4) projekti keskkonnamõjude eelhinnang on koostatud vastavuses käesoleva määruse lisa 2 III alajaotuses toodud juhendmaterjaliga.
§ 15. Taotleja ja taotluse nõuetele vastavaks või mittevastavaks tunnistamine
(1) Rakendusüksus tunnistab taotleja nõuetele vastavaks, kui ta vastab kõigile käesoleva määruse §-s 11 ja struktuuritoetuse seaduse § 14 lõike 1 punktides 4 ja 5 esitatud nõuetele.
(2) Rakendusüksus tunnistab taotluse nõuetele vastavaks, kui taotlus vastab struktuuritoetuse seaduse § 15 lõikes 1 ning käesolevas määruses sätestatud nõuetele.
1) taotlus ei vasta struktuuritoetuse seaduse § 15 lõike 1 või käesoleva määruse nõuetele, sh §-s 14 sätestatud vastavuskriteeriumitele;
2) taotluses on esitatud ebaõigeid või mittetäielikke andmeid või taotleja mõjutab pettuse või surve avaldusega või muul õigusvastasel viisil taotluse menetlemist;
3) taotleja ei võimalda rakendusüksusel kontrollida taotluse vastavust nõuetele, sh teostada paikvaatlust, mille eesmärk on tutvuda taotleja organisatsiooni, asutuse või ettevõttega ja (või) projekti teostamise kohaga;
4) taotleja ei ole kõrvaldanud puudusi vastavalt käesoleva määruse § 13 lõigetele 3 ja 4.
(4) [Kehtetu - RT I, 22.05.2014, 3 - jõust. 25.05.2014]
§ 16. Taotluse hindamine hindepunktide andmiseks
(1) Nõuetele vastavaid taotlusi, teise ja viiendasse taotlusvooru esitatud taotlused välja arvatud, hinnatakse hindepunktide andmiseks käesoleva määruse §-s 17 sätestatud hindamiskriteeriumite järgi.
(2) Taotlusi hinnatakse hindepunktide andmiseks ja rahuldatakse vastavalt käesoleva paragrahvi lõigetes 3–8 sätestatule, arvestades järgmisi põhimõtteid:
1) esimesena hinnatakse ja rahuldatakse taotlused üle 10 000 ie reostuskoormusega reoveekogumisala ühisveevärgi ja -kanalisatsioonisüsteemi arendamiseks;
2) teisena hinnatakse ja rahuldatakse taotlused 2000–9999 ie reostuskoormusega reoveekogumisala ühisveevärgi ja -kanalisatsioonisüsteemi arendamiseks;
3) kolmandana ja vastavalt käesoleva määruse § 4 lõikes 3 sätestatule hinnatakse ja rahuldatakse taotlused alla 2000 ie reostuskoormusega reoveekogumisala ühisveevärgi ja -kanalisatsioonisüsteemi rekonstrueerimiseks ja arendamiseks või väljaspool reoveekogumisala üle 50 elaniku teenindava joogiveevarustussüsteemi rekonstrueerimiseks.
(3) Käesoleva määruse § 17 punktides 1–7 nimetatud hindamiskriteeriumite põhjal reastatakse taotlused iga kriteeriumi alusel pingeritta, seejuures pingerea esimesel kohal asetsev taotlus saab 100 punkti. Pingereas iga järgmisel kohal asetseva taotluse punktide leidmiseks lahutatakse eespool asetseva taotluse punktidest maha järgmine jagatis: 100 jagatud nõuetele vastavate taotluste arvuga.
(4) Taotluse hindamisel summeeritakse käesoleva määruse § 17 punktides 1–7 nimetatud hindamiskriteeriumite eest saadud punktid ja jagatakse hindamisel kasutatud hindamiskriteeriumite arvuga, arvestades käesoleva paragrahvi lõikes 5 sätestatut.
(5) Juhul kui taotluses planeeritud tegevus ei hõlma hindamiskriteeriumi valdkonda, ei hinnata taotlust selle hindamiskriteeriumi osas.
(6) Käesoleva määruse § 17 punktis 8 esitatud hindamiskriteeriumi täitmisel liidetakse käesoleva paragrahvi lõike 4 alusel arvutatud punktidele täiendavalt 20 punkti.
(7) Hindamiskriteeriumite põhjal järjestatud taotlused rahuldatakse alates suurima punktisumma saanud taotlusest taotlusvooru rahalise mahu piires.
(8) Võrdse hindepunktide summa korral reastub kõrgemale kohale taotlus, milles käsitletud projekti tegevus mõjutab suuremat arvu nõuetele vastavat joogivett saavaid tarbijaid.
§ 17. Taotluse hindamiskriteeriumid
(1) Taotlusi hinnatakse hindepunktide andmiseks järgmiste hindamiskriteeriumite alusel:
1) investeeringu suurus eurodes ühisveevärgi ja -kanalisatsiooniteenuse tarbija kohta kogu projekti toimingute lõikes. Madalama investeeringukuluga projekt reastub pingereas kõrgemale;
2) investeeringu suurus eurodes nõuetele vastava joogivee tarbija kohta projekti raames rekonstrueeritava või ehitatava ühisveevarustuse infrastruktuuri korral. Madalama investeeringukuluga projekt reastub pingereas kõrgemale;
3) tarbijate arv, kellele projekti raames rekonstrueeritava või ehitatava ühisveevarustuse infrastruktuuri kaudu on tagatud nõuetele vastav joogivee teenus. Suuremat tarbijate arvu hõlmav projekt reastub pingereas kõrgemale;
4) investeeringu suurus eurodes ühisveevärgi ja -kanalisatsiooniteenuse tarbija kohta, kelle reovesi kogutakse kokku ja puhastatakse nõuetekohaselt projekti raames rekonstrueeritavate või ehitatavate ühiskanalisatsioonitorustike ja reoveepuhasti abil. Madalama investeeringukuluga projekt reastub pingereas kõrgemale;
5) tarbijate arv, kelle reovesi kogutakse kokku ja puhastatakse nõuetekohaselt projekti raames rekonstrueeritavate või ehitatavate ühiskanalisatsioonitorustike ja reoveepuhasti abil. Suuremat tarbijate arvu hõlmav projekt reastub pingereas kõrgemale;
6) investeeringu suurus eurodes ühisveevärgi ja -kanalisatsiooniteenuse tarbija kohta, kelle reovee puhastamisel tekkiv reoveesete töödeldakse nõuetele vastavas reoveesette töötlemise keskuses. Madalama investeeringukuluga projekt reastub pingereas kõrgemale;
7) keskkonnaministri 30. detsembri 2002. a määruses nr 78 «Reoveesette põllumajanduses, haljastuses ja rekultiveerimisel kasutamise nõuded» sätestatud nõuete kohaselt töödeldud reoveesette kogus aastas kuivainesisalduse juures 100%. Suuremat kogust nõuetekohaselt töödeldud reoveesetet tagav projekt reastub pingereas kõrgemale;
8) sotsiaalministri 31. juuli 2001. a määruse nr 82 «Joogivee kvaliteedi- ja kontrollinõuded ning analüüsimeetodid» mõistes ohtlike komponentide esinemine üle 30% ühisveevärgi teenuse tarbijate joogivees projekti piirkonnas projekti elluviimise eelselt. Hindamiskriteeriumi täitmine annab hindamisel 20 punkti.
(2) Käesoleva paragrahvi lõikes 1 sätestatud hindamiskriteeriumite kasutamisel võetakse tarbijate arvu määramisel aluseks projekti ehitustegevuse lõppemise aastale järgneva aasta andmed.
(1) Rakendusüksus teeb taotluse rahuldamise või rahuldamata jätmise otsuse käesoleva määruse §-de 14–17 alusel 87 kalendripäeva jooksul taotlusvooru tähtpäevast arvates. Juhul kui taotluse menetlemise tähtaeg pikeneb käesoleva määruse § 13 lõike 3 või 4 kohaselt puuduste kõrvaldamiseks antud tähtaja võrra, peab rakendusüksus tegema taotluse rahuldamise või rahuldamata jätmise otsuse mitte hiljem kui 117 kalendripäeva jooksul taotlusvooru tähtpäevast arvates.
(2) Teises ja viiendas taotlusvoorus tehakse taotluse rahuldamise otsus käesoleva määruse §‑de 14 ja 15 alusel kõikide nõuetele vastavaks tunnistatud taotlejate nõuetele vastavate taotluste osas nende registreerimise järjekorras, kuni vooru eelarve maht seda võimaldab. Teise ja viiendasse taotlusvooru esitatud taotluse rahuldamise või rahuldamata jätmise otsuse teeb rakendusüksus 55 kalendripäeva jooksul taotluse esmasest registreerimisest arvates. Juhul kui taotluse menetlemise tähtaeg pikeneb käesoleva määruse § 13 lõike 3 või 4 kohaselt puuduste kõrvaldamiseks antud tähtaja võrra, peab rakendusüksus tegema taotluse rahuldamise või rahuldamata jätmise otsuse mitte hiljem kui 75 kalendripäeva jooksul taotluse esmasest registreerimisest arvates.
(3) Kui taotluse täielik rahuldamine ei ole võimalik taotlusvooru toetusteks määratud rahasumma tõttu, mille rakendusasutus on teatavaks teinud, teeb rakendusüksus rakendusasutusele ettepaneku taotlusvooru rahalist mahtu suurendada.
(4) Suurprojekti nõukogu määruse (EÜ) nr 1083/2006 artikli 39 tähenduses toetuse taotluse kohta rahuldamise ja rahuldamata jätmise otsuse tegemisel arvestatakse nimetatud EÜ määruse artiklis 41 sätestatud tähtaegasid. Euroopa Komisjoni otsuse suurprojekti heakskiitmise kohta edastab rakendusasutus rakendusüksusele. Rakendusüksus teeb Euroopa Komisjoni otsuse põhjal suurprojekti taotluse rahuldamise otsuse ning edastab mõlemad otsused toetuse saajale.
(5) Rakendusüksus teeb taotluse rahuldamata jätmise otsuse, kui:
1) taotluse hindamisel selgub, et taotluses on esitatud ebaõigeid või mittetäielikke andmeid või esinevad asjaolud, mille tõttu taotlejat või taotlust ei oleks saanud nõuetele vastavaks tunnistada;
2) taotlus jääb taotluste hindamise tulemusel moodustunud paremusjärjestuses väljapoole taotlusvooru Ühtekuuluvusfondi rahaliste vahendite mahtu;
3) teise ja viienda taotlusvooru korral jääb taotlus taotluste registreerimise järjestuses väljapoole taotlusvooru kinnitatud rahaliste vahendite mahtu;
4) Euroopa Komisjon ei kiida suurprojekti nõukogu määruse (EÜ) nr 1083/2006 artikli 39 tähenduses heaks.
(6) Taotluse rahuldamise otsuses märgitakse:
2) otsuse tegemise päev;
4) toetuse saaja ja tema andmed;
5) taotluse number;
6) projekti nimi ja kogumaksumus;
7) toetuse summa eurodes ja toetuse maksimaalne määr (%) projekti abikõlblike kulude maksumusest;
8) toetuse saaja minimaalne omafinantseeringu suurus eurodes ja selle minimaalne osakaal (%) projekti abikõlblike kulude maksumusest;
9) kulude abikõlblikkuse perioodi algus- ja lõpupäev;
10) toetuse kasutamise tingimused, mis tulenevad määrusest, sealhulgas käesoleva määruse § 20 lõikest 2 ja § 21 lõikest 2;
11) muud tingimused, mis on vajalikud projekti edukaks elluviimiseks;
13) Euroopa komisjoni 20. detsembri 2011. a otsuse „Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 106 lõike 2 kohaldamise kohta üldist majandushuvi pakkuvaid teenuseid osutavatele ettevõtjatele avalike teenuste eest makstava hüvitisena antava riigiabi suhtes“ artikkel 4 punktides d, e ja f nimetatud andmed.
(7) Taotluse rahuldamata jätmise otsuses märgitakse muuhulgas käesoleva paragrahvi lõike 6 punktides 1, 2 ja 12 sätestatu ning taotluse rahuldamata jätmise põhjused.
(8) Rakendusüksus saadab taotluse rahuldamise või rahuldamata jätmise otsuse viivitamata taotlejale väljastusteatega tähtkirjana või taotleja nõusolekul elektrooniliselt.
(9) Koos taotluse rahuldamise otsusega saadetakse taotlejale kinnituskiri. Kui taotleja, kelle taotlus on rahuldatud, on nõus toetuse rahuldamise otsuses sätestatud tingimustega, tagastab ta kinnituskirja allkirjastatult rakendusüksusele 14 kalendripäeva jooksul taotluse rahuldamise otsuse kättesaamisest arvates.
(10) Kui taotleja ei tagasta kinnituskirja rakendusüksusele 14 kalendripäeva jooksul pärast taotluse rahuldamise otsuse kättesaamist, tunnistab rakendusüksus taotluse rahuldamise otsuse kehtetuks.
(11) Kui toetuse saaja ei alusta projekti elluviimist 3 kuu jooksul projekti abikõlblikkuse perioodi algusest arvates, võib rakendusüksus taotluse rahuldamise otsuse kehtetuks tunnistada. Projekti elluviimise alustamiseks loetakse taotluses kavandatud hanke väljakuulutamist.
4. peatükk TAOTLUSE RAHULDAMISE OTSUSE MUUTMINE
(1) Toetuse saaja taotleb rakendusüksuselt taotluse rahuldamise otsuse muutmist, kui:
1) tekib põhjendatud vajadus muuta projekti abikõlblikkuse ajakava või perioodi;
2) tekib põhjendatud vajadus muuta projekti eelarvet või kogumaksumust;
3) põhjendatud vajadus muuta projekti tegevust või teostada töid, mis ei ole hõlmatud taotluses kirjeldatud projektipiirkonnaga;
4) [Kehtetu RT I 2010, 47, 280 - jõust. 18.07.2010]
(2) Rakendusüksus võib keelduda taotluse rahuldamise otsuse muutmisest, kui:
2) kavandatav muudatus ei vasta projekti eesmärkidele või käesoleva määruse §-s 3 nimetatud toetuse andmise eesmärgile või § 4 lõikes 1 nimetatud toetatavale tegevusele;
3) kavandatava muudatuse tulemusel ei ole võimalik projekti tegevust lõpetada määruse §-s 5 nimetatud otsuses sätestatud kulude abikõlblikkuse perioodi lõpupäevaks.
(3) Rakendusüksus teeb taotluse rahuldamise otsuse muutmise otsuse hiljemalt 60 kalendripäeva jooksul, arvates vastava avalduse saamisest ja teavitab toetuse saajat seejärel viivitamata taotluse rahuldamise otsuse muutmisest või sellest keeldumisest. Rakendusüksus järgib taotluse rahuldamise otsuse muutmise menetlemisel määruse § 18 lõikes 1 sätestatud tähtaegasid, mis sätestavad taotluse menetlemise teisele taotlusvoorule järgnevates taotlusvoorudes.
(4) Toetuse summat võib taotluse rahuldamise otsuse muutmisega põhjendatud juhtudel suurendada vaid üks kord projekti abikõlblikkuse perioodi kestel, juhul kui projekti eelarves esialgselt planeeritud abikõlblikud kulud suurenevad riigihanke tõttu ning täidetud on struktuuritoetuse seaduse § 18 lõikes 5 sätestatud tingimused.
(5) Rakendusüksus võib muuta taotluse rahuldamise otsust, vähendades seda summa võrra, mida toetuse saaja ei ole kasutanud lõppenud aastal taotluse rahuldamise otsuses märgitud rahastamiskava kohaselt.
(6) Rakendusüksus võib seada tähtpäeva taotluse rahuldamise otsuse muutmise taotluste esitamiseks.
5. peatükk TOETUSE SAAJA KOHUSTUSED
(1) Toetuse saaja on kohustatud täitma toetuse saajale pandud kohustusi, mis tulenevad struktuuritoetuse seadusest, selle rakendusaktidest, sealhulgas käesolevast määrusest, käesolevas määruses nimetatud teistest õigusaktidest, kinnituskirjast, toetuse taotluse rahuldamise otsusest ning Euroopa Komisjoni määrusest 1159/2000/EÜ, mis käsitleb liikmesriikide järgitavaid teavitamis- ja avalikustamismeetmeid seoses struktuurifondide antava abiga (EÜT L 130, 31.05.2000, lk 30–36).
(2) Hanke korraldamise ja hankelepingu täitmise asjus on toetuse saaja kohustatud esitama rakendusüksuse nõudel hanke eel ülevaatamiseks hankedokumente, sh hankelepingu eelnõu ja selle täpsustusi. Asjaomased tingimused sätestatakse taotluse rahuldamise otsuses.
§ 21. Toetuse väljamaksed
(1) Toetuse väljamaksed tehakse vastavalt struktuuritoetuse seaduse §-le 23 ja sama paragrahvi lõike 4 alusel kehtestatud korrale ning taotluse rahuldamise otsuses märgitud tingimustele.
(2) Toetuse saaja esitab rakendusüksuse etteantud vormil väljamaksetaotluse kuu 1. või 15. kuupäevaks, kui rakendusüksusega ei ole kokku lepitud teisiti.
(3) Pärast toetuse kasutamiseks viimase väljamaksetaotluse esitamist peab toetuse saaja esitama rakendusüksusele kolme kuu jooksul projekti lõpparuande.
(4) Toetuse saaja esitab koos lõpparuandega rakendusüksusele ajakohastatud projekti majandus- ja finantsanalüüsi juhul, kui projekti elluviimise käigus, alates eelmise majandus- ja finantsanalüüsi esitamisest, ilmnes vähemalt üks järgmine asjaolu:
1) tõsteti projekti vara abil pakutava teenuse hinda prognoositust suuremal määral;
2) tekkis uus tuluallikas, mida ei ole arvesse võetud;
3) vähenes projekti kogumaksumus.
[RT I, 23.02.2012, 3 - jõust. 26.02.2012]
(5) Juhul, kui lõikes 4 nimetatud asjaoludest ei ole ükski alates eelmise majandus- ja finantsanalüüsi esitamisest ilmnenud, esitab toetuse saaja koos lõpparuandega vastava kinnituse.
7. peatükk TOETUSE KASUTAMISE SEIRE
§ 22. Seirearuannete esitamine
Toetuse saaja esitab rakendusüksusele toetuse kasutamise kohta seirearuanded vastavalt struktuuritoetuse seaduse § 24 lõike 4 alusel kehtestatud korrale.
§ 24. Üleminekusäte
Keskkonnaministri 13. märtsi 2008. a määruse nr 8 «Meetme «Veemajanduse infrastruktuuri arendamine» tingimused» alusel rahastatud projektidele kohaldatakse nende projektide lõpetamiseni käesolevat määrust alates selle jõustumisest.
Lisa 1 Taotleja omafinantseeringu garanteerimise kinnitu
Lisa 2 Juhendmaterjal projekti teostatavusuuringu, finants- ja majandusanalüüsi ning keskkonnamõju eelhinnangu koostamiseks, kui projekti kaasrahastamise taotlus esitatakse Euroopa Liidu Ühtekuuluvusfondile
Lisa 3 Projekti investeeringute tulemused


Avaliku korra eeskiri - sisukord
2 Avaliku korra nõuded
§ 3 Öörahu
§ 4 Avaliku korra tagamine
§ 5 Ettevõtlusalase tegevuse korraldamine
§ 6 Küttekoldevälise tule tegemine
§ 7 Avalike ürituste korraldamine
§ 10 Varasema määruse osaline kehtetuks tunnistamine
RT IV, 29.12.2011, 18
Vastu võetud 21.04.2005 nr 18
Määrus kehtestatakse kohaliku omavalitsuse korralduse seaduse § 22 lõike 1 punkti 362 ja 363 ning looduskaitseseaduse § 42 lõike 3 alusel.
(1) Avaliku korra eeskirja (edaspidi eeskiri) eesmärgiks on koos riigi vastavate õigusaktidega tagada Pärnu linna haldusterritooriumil kogukonna rahulik kooseksisteerimine ja turvalisus ning igaühe õigus omada avalikku kindlustunnet ja võimalus realiseerida oma õigusi, vabadusi ja kohustusi.
(2) Eeskiri on täitmiseks kohustuslik kõigile Pärnu linna haldusterritooriumil viibivatele ja/või elavatele isikutele.
Käesolevas eeskirjas on kasutatud järgmisi mõisteid:
2) avalikku üritust käsitletakse Pärnu Linnavalitsuse (edaspidi linnavalitsus) määruse “Avalike ürituste korraldamise kord” tähenduses;
3) avalik lõke on avaliku ürituse läbiviimise käigus süüdatav lõke;
4) küttekolle on tahke, vedela või gaasilise kütuse põletamiseks ettenähtud ja suitsulõõriga ühendatud kütteseadme osa.
5) Suplushooaeg – ajavahemik 1. juunist kuni 31. augustini;
6) Supluskoht – veekogu või selle osa, mida kasutatakse suplemiseks, ja sellega piirnev maismaa osa, mis on tähistatud üldsusele arusaadavalt;
7) Surfiala – tähistatud ala supluskohas (Side tänava pikendusest 500 meetrit Raeküla suunas), mida kasutatakse erinevat liiki surfispordi harrastamiseks.
8) Veesõiduk – ujuvvahend veekogul liiklemiseks (purjelaud, purjejaht, paat, mootorpaat, väikelaev, võistluspurjekas, veesuusarobot, sõudepaat jt), välja arvatud laevad meresõiduohutuse seaduse § 2 punktides 2, 4 ja 5 toodud tähenduses.
9) Purjelaud – tuule jõul liikuv veesõiduk, mille taglasel puudub jäik ühendus lauaga.
2. peatükk Avaliku korra nõuded
1) 01. september kuni 31. mai kella 23.00 kuni 07.00 ning
2) 01. juuni kuni 31. august kella 24.00 kuni 06.00.
1) avalikus kohas risustada, reostada, lärmata, kerjata, kasutada ebasündsaid väljendeid,tülitada kaaskodanikke või rikkuda ükskõik millisel muul viisil avalikku korda, sealhulgas eksida üldtunnustatud tavade ja heade kommete vastu, solvata oma käitumisega inimväärikust ja ühiskondlikku moraalitunnet ning seada ohtu enda või teiste isikute elu või tervist;
6) müüa ja tarbida tähistatud supluskohas ja avalikel üritustel jooke klaastaaras;
7) võtta suplushooajal tähistatud supluskohta kaasa loomi, välja arvatud selleks ettenähtud ja vastavalt tähistatud supluskohtades Harju, Mere ja Roostiku tänavate pikendustel, Pärnu jõe vasakkalda muuli juures ning Veteranide pargis;
8) suplushooajal sõita tähistatud supluskoha välispiirist lähemal kui 25 meetri kaugusel ning siseneda tähistatud supluskohta mis tahes liiki veesõidukiga, välja arvatud järelevalveks ja päästetöödeks kasutatava veesõidukiga nende kasutamisel tööülesannete täitmiseks;
9) keskrannas kasutada purjelauda suplushooajal väljaspool surfiala ning teistes supluskohtades purjelauda kasutades häirida ja/või ohustada teiste supluskohta kasutavate isikute elu, tervist ja vara.
10) liigelda ja parkida mootorsõidukiga tähistatud supluskohas, parkides ning mujal avalikel haljasaladel, välja arvatud pääste- ja hooldustöödeks ja kutselise või harrastusliku kalapüügiõigusega isikul kalapüügiks vajaliku veesõiduki veekogusse viimiseks Hirve, Harju, Karja ja Roostiku tänavate pikendustel Pärnu Linnavalitsuse majandusosakonna (edaspidi majandusosakond) kirjalikul loal. Kutselise kalapüügiõigusega isik, kelle elukoht on rahvastikuregistris registreeritud Pärnu linn, võib kalapüügiks vajaliku veesõiduki veekogusse viimiseks kasutada Side tänava pikendust ajavahemikul 1. veebruarist kuni jää lagunemiseni majandusosakonna kirjalikul loal;
11) avalikus kohas rajada haljastust, istutada puid ja põõsaid ilma majandusosakonna kirjaliku loata;
12) avalikus kohas paigaldada ja/või teisaldada inventari, sh lillevaase, prügiurne, pinke, valgusteid, liiklusmärke, tõkkepiirdeid, reklaamkandjaid, teabe- või mälestustahvleid ja teisi teisaldatavaid väikevorme majandusosakonna ja/või omaniku kirjaliku loata;
13) põletada jäätmeid (prügi) ja kulu.
3) linnavalitsuse loal.
(3) Avalikus kohas laagrisse jäämine või sõiduki kasutamine elamiseks on lubatud ainult vastavalt tähistatud piirkonnas.
§ 6. Küttekoldevälise tule tegemine
(1) Küttekoldevälise tule tegemine on lubatud ainult territooriumi valdaja loal või vastavalt tähistatud kohas, täiskasvanud isiku juuresolekul ning tuule kiirusel kuni 1,5 m/s. Pärast lõkke või muu küttekoldevälise tule tegemist tuleb põlemisjäägid hoolikalt kustutada veega ülevalamise või mulla või liivaga katmise teel. Küttekoldevälise tule tegemisel tuleb järgida üldisi tuleohutusnõudeid.
(2) Avaliku lõkke tegemise koht peab paiknema mis tahes ehitisest, põlevmaterjali hoiukohast või metsast vähemalt 50 m kaugusel. Avaliku lõkke peab korraldaja eelnevalt kirjalikult kooskõlastama kohaliku päästeasutusega.
(3) Lõkke või muu küttekoldevälise tule tegemise koht peab paiknema vähemalt 15 m kaugusel mis tahes ehitisest või põlevmaterjali lahtisest hoiukohast ja vähemalt 30 m kaugusel metsast selleks kohandatud mittepõleval alusel või kuivanud taimestikust puhastatud mineraalpinnasel.
(4) Tahk-, vedel- või gaaskütusel töötavat teisaldatavat šašlõki- või grillahju või muud samalaadset seadist tuleb kasutada vastavalt tootja juhistele.
(5) Kala- või lihatoodete suitsutusahi peab mis tahes ehitisest või põlevmaterjali hoiukohast asuma vähemalt 5 m kaugusel. Nimetatud ahjud peavad kasutamise ajal olema pideva järelevalve all. Pärast töö lõpetamist tuleb kütusel täielikult ära põleda lasta või põlemisjäägid veega kustutada.
§ 7. Avalike ürituste korraldamine
(1) Avalikke üritusi tohib korraldada ainult linnavalitsuse loal ja loal märgitud tingimustel. Avaliku ürituse korraldamise loa taotlemine ja andmine toimub linnavalitsuse poolt kehtestatud korras.
Avaliku korra eeskirja rikkumise eest karistatakse karistusseadustiku § 262 ja looduskaitseseaduse § 74 alusel ja korras.
Vastavalt väärteomenetluse seadustiku § 52 lg 3 on karistusseadustiku §-s 262 ettenähtud väärtegude kohtuväline menetleja Politseiamet, politseiprefektuur, Keskkriminaalpolitsei, Julgestuspolitsei ja linnavalitsus.
§ 10. Varasema määruse osaline kehtetuks tunnistamine
Tunnistada kehtetuks Pärnu Linnavolikogu 21. mai 1998 määruse nr 14 “Avaliku korra eeskirja, heakorraeeskirja ning koerte ja kasside pidamise eeskirja kinnitamine” punkt 1.1.
Määrus jõustub 01. mail 2005.


Tallinna Õigusaktide andmebaas
Abi Tagasiside
Sirvi teemade järgi
Redaktsioonid
Linnavolikogu istungid
RT ingliskeelsed tõlked
Aktile I Prindi I PDF I Tagasi nimekirja
Akti päis
Tallinna munitsipaalharidusasutuste töötajate töötasustamise alused
Tallinna Linnavolikogu 21.02.2008 määrus number 8
Jõustumine: 28.02.2008
Kehtetuks tunnistamine: 12.03.2009
Redaktsiooni kehtivus: 28.02.2008 - ...
KEHTETU:
Tvk m 05.03.2009 nr 6 jõust. 12.03.2009; rakendatakse alates 01.01.2009
21. veebruar 2008 nr 8
Määrus kehtestatakse kohaliku omavalitsuse korralduse seaduse § 6 lg 2, põhikooli- ja gümnaasiumiseaduse § 45 lg 2 alusel ja kooskõlas 2008. aasta riigieelarve seadusega ning Tallinna Linnavolikogu 20. detsembri 2007 määrusega nr 58 “Tallinna linna 2008. aasta eelarve”.
§ 1. Töötasustamise põhimõtted
(1) Käesoleva määrusega kinnitatakse Tallinna munitsipaalharidusasutuste (edaspidi haridusasutused) töötajate töötasustamise alused ja kuupalga alammäärad.
(2) Tallinna haridusasutuste töötajate töötasustamise põhimõtted on ühtsed ning toetavad Tallinna kohaliku omavalitsuse mainet atraktiivsest tööandjast ja aitavad värvata, säilitada ja motiveerida kõrge tasemega pedagooge ja teisi töötajaid.
(3) Pedagoogide töötasustamisel arvestatakse pedagoogile atesteerimisel omistatud ametijärku.
(4) Töötajate töötasustamine peab lähtuma riigi ja Tallinna õigusaktidest, töötasustamise põhimõtted peavad toetama haridusasutustele pandud ülesannete efektiivset elluviimist ja olema avalikud.
(5) Töötasustamise põhimõtted toetavad haridusasutuse juhi iseseisvat otsustusõigust haridusasutuse eesmärke toetava ja tulemustele suunatud palgakorralduse rakendamisel. Haridusasutuse juht töötab koostöös hoolekoguga välja haridusasutuse palgajuhendi lähtudes asutuse eelarves töötasudeks ette nähtud vahenditest. Palgajuhendi kinnitab haridusasutuse juht.
§ 2. Haridusasutuste juhtide kuupalga alammäärad
(1) Munitsipaalkooli direktori kuupalga alammäär on lähtuvalt õpilaste arvust koolis järgmine:
1) kuni 400 õpilast
17 080 krooni;
2) 401 - 700 õpilast
20 130 krooni;
3) üle 700 õpilase
22 570 krooni.
(2) Munitsipaalkutseõppeasutuse direktori kuupalga alammäär on 23 180 krooni.
(3) Lasteaed-algkooli, lasteaed-põhikooli juhataja kuupalga alammäär on 15 860 krooni.
(4) Koolieelse lasteasutuse juhataja kuupalga alammäär on lähtuvalt rühmade arvust lasteasutuses järgmine:
1) 1 - 3 rühma
14 030 krooni;
2) 4 - 10 rühma
15 860 krooni;
3) 11 - 12 rühma
17 080 krooni.
(5) Munitsipaalhuvikooli direktori kuupalga alammäär on lähtuvalt õpilaste arvust huvikoolis järgmine:
1) kuni 900 õpilast (v.a Tallinna Muusikakool, Nõmme Muusikakool)
2) 901 – 1800 õpilast (sh Tallinna Muusikakool, Nõmme Muusikakool)
3) üle 1800 õpilase
20 130 krooni.
(6) Lasnamäe Lastekeskuse direktori kuupalga alammäär on 15 860 krooni.
(7) Tallinna Õpetajate Maja direktori kuupalga alammäär on 17 080 krooni.
§ 3. Haridusasutuste juhtide lisatasud, preemiad ja toetused
(1) Tallinna Haridusameti (edaspidi haridusameti) juhatajal on õigus haridusasutuse juhile haridusasutuse eelarves töötasudeks ette nähtud vahendite piires määrata:
1) kehtestatud kuupalga alammäärast kõrgem kuupalgamäär, näidates ära palgamäära suurendamise põhjendused;
2) lisatasusid kuus kokku kuni 50% haridusasutuse juhile määratud kuupalgamäärast nõutavast tulemuslikuma töö eest või haridusasutuse juhiga peetud tulemusvestluse põhjal või täiendavate tööülesannete täitmise eest;
3) preemiaid ja toetusi, mille maksmise tingimused ja korra kehtestab haridusameti juhataja käskkirjaga.
(2) Haridusasutuse juhile määratud lisatasust teavitab haridusamet asjaomase haridusasutuse hoolekogu.
§ 4. Pedagoogide kuupalga alammäärad ja klassijuhataja ülesannete täitmise tasu
(1) Klassiõpetaja, põhikooli aineõpetaja, gümnaasiumi aineõpetaja, parandusõppe õpetaja, kutseõppeasutuse üldharidusainete õpetaja ja kutseõpetaja kuupalga alammäär vastavalt atesteerimisel omistatud ametijärgule on järgmine:
1) noorempedagoog
9 516 krooni;
2) pedagoog
10 077 krooni;
3) vanempedagoog
11 517 krooni;
4) pedagoog-metoodik
13 908 krooni.
(2) Klassijuhataja ülesannete täitmise eest makstakse lõikes 1 nimetatud pedagoogidele tasu, mille alammäär on 1400 krooni kuus.
(3) Pedagoogide (v.a lõikes 1 nimetatud) kuupalga alammäärad vastavalt atesteerimisel omistatud ametijärkudele on järgmised:
11 350 krooni;
12 950 krooni.
(4) Need kuupalga alammäärad on tagatud kõrgharidusega pedagoogidele. Kutsekesk- või keskeriharidusega ja pedagoogide kvalifikatsiooninõuetele vastavate pedagoogide kuupalga alammäär võib olla kõrgharidusega pedagoogide kuupalga alammäärast kuni 15% madalam.
§ 5. Haridusasutuste teiste töötajate töötasustamine
(1) Haridusasutuse halduspersonali (v.a asutuse juht), spetsialistide, kantseleitöötajate, tööliste ja abipersonali töötasustamise põhimõtted sätestatakse haridusasutuse palgajuhendis.
(2) Koolieelse lasteasutuse õpetaja abi kuupalga alammäär on 5040 krooni.
§ 6. Haridusasutuste pedagoogide ja teiste töötajate lisatasud, preemiad ja toetused
(1) Haridusasutuse juhil on õigus haridusasutuse eelarves töötasudeks ette nähtud vahendite piires ning lähtudes haridusasutuse palgajuhendist määrata:
1) pedagoogidele kehtestatud kuupalga alammäärast kõrgem kuupalgamäär, näidates ära selle suurendamise põhjendused;
2) lisatasusid kokku kuus kuni 50% ametikohale määratud kuupalgamäärast pedagoogidele ja teistele töötajatele täiendavate tööülesannete täitmise või nõutavast tulemuslikuma töö eest;
3) preemiaid ja toetusi.
§ 7. Määruse kehtetuks tunnistamine
Tallinna Linnavolikogu 8. veebruari 2007 määrus nr 3 “Tallinna munitsipaalharidusasutuste töötajate töötasustamise alused” tunnistatakse kehtetuks.
§ 8. Määruse jõustumine ja rakendamine
(1) Määrus jõustub 28. veebruaril 2008.
(2) Määrust rakendatakse alates 1. jaanuarist 2008.
(3) Linnavalitsusel arvestada käesolevast määrusest tulenevaid täiendavaid kulusid Tallinna 2008. aasta eelarve muutmisel.
Toomas Vitsut
Tallinna Linnavolikogu esimees
Copyright Â©


text:
Maksumaksja portaal - Juriidilise isiku ja tema õigusjärglase karistusõigusliku vastutuse problemaatika. Andi Tubin - 2014 > august (nr 8) - EML ajakiri MaksuMaksja
EML ajakiri MaksuMaksja > 2014 > august (nr 8) > Juriidilise isiku ja tema õigusjärglase karistusõigusliku vastutuse problemaatika. Andi Tubin
Juriidilise isiku ja tema õigusjärglase karistusõigusliku vastutuse problemaatika. Andi Tubin
Tsiviilseadustiku üldosa seaduse (TsÜS) järgi jagunevad isikud füüsilisteks ja juriidilisteks isikuteks. TsÜS § 24 kohaselt on juriidiline isik seaduse alusel loodud õigussubjekt. Seega on ka juriidilisel isikul täielik õigusvõime — ta on õiguste ja kohustuste kandja, nii et osaleb ise enda nimel õiguskäibes, saab omandada vara, võib olla kohtus hagejaks ja kostjaks. Juriidiline isik on iseseisev õigussubjekt.
Karistusseadustik (KarS) osundab üheselt, et nii juriidilise isiku kui ka füüsilise isiku teo karistatavusele kohaldatakse samu sätteid: juriidiliste ja füüsiliste isikute vastutuse alused oma olemuselt ei erine. Isiku vastutuselevõtmise üldisteks eeldusteks KarS § 2 lõike 2 kohaselt on süüteokoosseis, õigusvastasus ja süü. Kuna aga juriidiline isik on õiguslik abstraktsioon, mis tegutseb läbi füüsiliste isikute, on ühe õigussubjekti (füüsiline isik) tegevus teise õigussubjekti (juriidiline isik) vastutuse eelduseks. Seega on esmalt vajalik juriidilisele isikule karistusõigusliku vastutuse omistamiseks tuvastada vastutuse õiguslikud eeldused füüsilise isiku käitumises. Järgnevalt tuleb tuvastada, kas füüsilise isiku tegu on toime pandud juriidilise isiku huvides (KarS § 14 lg 1).
Hoolimata aga asjaolust, et füüsilise isiku käitumises on tuvastatud nii vastutuse üldised eeldused kui ka teo toimepanek juriidilise isiku huvides, ei saa juriidilist isikut vastutusele võtta, kui juriidiline isik ei ole süüvõimeline: KarS § 37 järgi on juriidilise isiku süüvõimelisus seotud tema õigusvõimega, tulenevalt juriidilise isiku liiki reguleerivatest seadustest tekib juriidilise isiku õigusvõime omakorda aga juriidilise isiku vastavasse registrisse sissekandmisest: eraõigusliku juriidilise isiku õigusvõime tekib TsÜS § 26 lõike 2 järgi seadusega ette nähtud registrisse kandmisega ja lõpeb sama seaduse § 45 lõike 2 kohaselt registrist kustutamisega. Sarnaselt sätestab äriseadustiku (edaspidi ÄS) § 2 lõige 3, et äriühingu õigusvõime tekib äriregistrisse kandmisest ja lõpeb äriregistrist kustutamisega. Seega on süüvõimeline juriidiline isik, kes on kantud vastavasse registrisse ning pole sealt kustutatud.
Juhul kui on täidetud kõik eeltoodud kriteeriumid, on juriidilise isiku süüdimõistmine ning karistamine ka põhjendatud. Kui juriidilisel isikul puudub süüvõime, ei saa aga juriidilist isikut karistada. Tundub lihtne ja loogiline? Teoorias küll, kuid praktilises elus pidid kaks äriühingut läbi käima kolm kohtuastet, saavutamaks neile mõistetud karistuste tühistamise.
Alljärgnevalt saab lugeja Riigikohtu kriminaalkolleegiumi 20.01.2014 otsuse (kohtuasi nr 3-1-1-133-13) põhjal aimu, kuivõrd raskeks pähkliks osutus I ja II astme kohtutele juriidilise isiku ning tema õigusjärglase vastutuse küsimus juhul, kui tegemist oli äriühingu jagunemisega.
Kaasuse sisu lühikokkuvõte
OÜ K ja S.T. OÜ anti kohtu alla süüdistatuna KarS § 3891 (enne 15. märtsi 2007 KarS § 386 lg 2) järgi kokkuvõtlikult selles, et S.T. AS esitas maksudeklaratsioonides valeandmeid, mille tõttu jäi riigile laekumata 4 406 363 krooni käibemaksu ja 8 913 037 krooni tulumaksu. Prokuratuuri väitel kasutas S.T. AS maksudeklaratsioonides valeandmete esitamiseks kolme moodust: 1) objektide kuludesse kanti varifirmade arved, millel kajastatud kaupu ega teenuseid tegelikult ei saadud, kuid mille alusel S.T. AS tegi nendele äriühingutele väljamakseid; 2) objekti kuludesse kanti KP AS väljastatud ehitusmaterjalide arved, mille alusel soetati tegelikult kolmandatelt isikutelt muid kaupu; 3) objekti kuludesse kanti KP AS arved, mille alusel tegelikult ei soetatud ehitusmaterjali ei KP AS-ilt ega ka nendelt isikutelt, kelle arved S.T. AS töötajad KP AS-ile edastasid.
S.T. AS nimel tegutsesid projektijuhid. Võttes aluseks nende töölepingud ja ametijuhendid, saab neid pidada S.T. AS keskastmejuhtideks, kes on käsitatavad juhtivtöötajatena KarS § 14 lõike 1 mõttes. Kuna nad tegutsesid S.T. AS huvides, leidis prokuratuur, et nende tegu tuleb omistada sellele äriühingule.
Harju Maakohtu otsusega tunnistati nii S.T. OÜ kui ka OÜ K KarS § 3891 lõike 3 järgi süüdi ja mõlemale äriühingule mõisteti rahaline karistus.
Harju Maakohtu otsuse peale esitasid apellatsioonid prokuratuur ning OÜ K ja S.T. OÜ kaitsjad. OÜ K ja S.T. OÜ kaitsjad asusid apellatsioonis seisukohale, et kohtud on jõudnud väärale järeldusele, et S.T. OÜ puhul olid täidetud juriidilise isiku karistusõigusliku vastutuse eeldused — puudus S.T. OÜ-l süüdistuses märgitud teo toimepanemise ajal juriidilise isiku süüvõime, mille eelduseks on KarS § 37 kohaselt juriidilise isiku õigusvõime. Välistatud oli ka karistusõigusliku vastutuse üleminek S.T. OÜ-le õigusjärgluse korras.
Prokuratuur leidis kassatsioonivastuses, et kuigi S.T. OÜ oli kantud äriregistrisse pärast süüdistuses nimetatud tegude toimepanemist ja seega omandanud õigusvõime pärast kuriteo toimepanemist, oli tegemist sama äriühinguga kui teo toimepanemise ajal eksisteerinud AS S.T. Nimelt tuvastasid kohtud, et S.T. AS jagunemine oli heade kommetega vastuolus. Seega oli jagunemisotsus TsÜS § 86 lõike 1 alusel tühine. Otsuse tühisuse tõttu tuli käsitada jagunemisel tekkinud OÜ-d K ja S.T. OÜ-d ühtse karistusõigusliku subjektina.
Tallinna Ringkonnakohtu otsusega jäeti maakohtu otsus muutmata.
Riigikohus rahuldas kassatsiooni osaliselt, tühistades esiteks Tallinna Ringkonnakohtu otsuse ja Harju Maakohtu otsuse osas, millega S.T. OÜ ja OÜ K tunnistati süüdi ja neid karistati KarS § 3891 lõike 3 järgi. Teiseks mõistis Riigikohus S.T. OÜ KarS § 3891 lõike 3 järgi õigeks, kolmandaks täpsustas ringkonnakohtu otsuse resolutsiooni ning neljandaks lõpetas OÜ K suhtes kriminaalmenetluse KrMS § 274 lõike 1 ja § 199 lg 1 punkti 4 alusel OÜ K lõppemise tõttu.
Riigikohus asus seisukohale, et S.T. OÜ-d ei saa süüdistuses kirjeldatud teo eest karistada. S.T. OÜ, kelle kohtud tunnistasid koos OÜ-ga K süüdi selles, et S.T. AS esitas aastatel 2004–2007 maksudeklaratsioonides valeandmeid, kanti äriregistrisse 5. novembril 2010. Seega, menetletava kuriteo toimepanemise ajal ei olnud S.T. OÜ-d ei selle ega ka ühegi teise ärinime all registrisse kantud. Järelikult ei olnud S.T. OÜ-l süüdistuses kirjeldatud teo toimepanemise ajal õigusvõimet ja seega puudus tal KarS § 37 kohaselt ka süüvõime. Seetõttu oli tema karistamine KarS § 2 lõike 2 ja § 32 lõike 1 teise lause kohaselt välistatud. Nii maa- kui ka ringkonnakohus jätsid aga KarS §-s 37 sätestatu tähelepanuta.
Järgnevalt märkis Riigikohus, et asjaolu, et S.T. OÜ tekkis jagunemise tulemusena AS-st K (varasema ärinimega S.T. AS, hilisema ärinimega OÜ K), ei tähenda, et tegemist olnuks sellesama äriühinguga. S.T. OÜ on S.T. AS õigusjärglane, mitte aga sama õigussubjekt. Kassaatorid juhtisid õigustatult tähelepanu täitemenetluse seadustiku §-dele 203 ja 208, mille kohaselt ei pöörata füüsilise isiku surma või juriidilise isiku lõppemise korral jõustunud otsusega kohaldatud rahalisest karistusest või rahatrahvist tulenevat sissenõuet füüsilise isiku pärija või juriidilise isiku õigusjärglase varale ning täitemenetlus lõpetatakse. Samuti selgitas Riigikohus, et kui praegune seadus välistab jõustunud karistusotsusest tuleneva rahalise sissenõude pööramise süüteo toimepanija õigusjärglase varale, siis seda vähem saab kõne alla tulla õigusjärgluse korras karistusõigusliku vastutuse (isiku süü) üleminek.
Käsitledes kohtute ja prokuratuuri seisukohti, mille kohaselt S.T. AS jagunemine oli heade kommetega vastuolus ja TsÜS § 86 alusel tühine ning eeltoodust tulenevalt tuleb jagunemisel tekkinud OÜ-d K ning S.T. OÜ-d käsitada ühtse karistusõigusliku subjektina, märkis Riigikohus järgmist: Sõltumata sellest, kas S.T. AS jagunemisotsus oli heade kommete vastasuse tõttu tühine või mitte, puudub alus väita, et 5. novembril 2010 registrisse kantud uus õigussubjekt S.T. OÜ on samastatav varem S.T. AS-i ja hiljem AS K (OÜ K) nime kandnud äriühinguga. S.T. OÜ karistusõigusliku vastutuse seisukohalt pole tähendust asjaolul, et jagunemisel läks sellele ühingule üle kogu S.T. AS äritegevus, kuna praegu puudub seaduses alus omistada ühe juriidilise isiku süütegu teisele juriidilisele isikule tulenevalt nende juriidiliste isikute majanduslikust identsusest.
Väljaspool kriminaalasja lahendamise piire juhtis kolleegium tähelepanu sellele, et praegu võimaldab seadus juriidilise isiku jagunemise, ühinemise või likvideerimise abil vältida selle isiku karistamist või siis muuta karistamine ebatõhusaks põhjusel, et süüteo toime pannud juriidilise isiku majanduslik identiteet on karistamise hetkeks üle läinud mõnele teisele juriidilisele isikule. Riigikohus rõhutas, et taoliste võimaluste olemasolu on vaevalt kooskõlas seadusandja eesmärkidega juriidiliste isikute karistusõigusliku vastutuse kehtestamisel. Samas on seadusandja võimuses luua õiguslik mehhanism, mis takistaks jagunemise, ühinemise või likvideerimise kasutamist süüteo toime pannud juriidilise isiku karistamise vältimiseks. Näitena tõi Riigikohus võimaluse anda kriminaalasja menetlejale pädevus keelata kriminaalmenetluse tagamiseks teatud tingimustel ja ajaks kahtlustatavast või süüdistatavast juriidilise isiku ühinemine, jagunemine ja likvideerimine. Lisaks sellisele menetluslikule abinõule märkis Riigikohus ka võimalust kehtestada materiaalõiguse normid, mis looksid seadusliku aluse omistada tegu teatud juhtudel (nt äriühingu ainukese ettevõtte ülemineku korral) juriidilisele isikule, kes on teo toime pannud juriidilise isikuga majanduslikult identne.
Seaduselüngaga on tegemist siis, kui seadusandja ei ole konkreetset juhtumit ette näinud või seda ei ole ette näinud täielikult ning probleemile ei ole võimalik ka seaduse tõlgendamisega lahendust leida. Nagu Riigikohtu otsuse põhjal ilmnes, ei ole seadusandja ette näinud, et juriidiliste isikute jagunemisel võivad süüteo toime pannud juriidilistel isikutel tekkida võimalused karistamise vältimiseks. Eeltoodud kaasus on sundinud ministeeriume kaaluma seadusemuudatusi, mis sellised juhtumid tulevikus välistaksid.

matches:
§ 24
§ 2
§ 14
§ 37
§ 26
§ 45
§ 2
§ 3891
§ 386
§ 14
§ 3891
§ 37
§ 86
Riigikohus
§ 3891
Riigikohus
§ 3891
§ 274
§ 199
Riigikohus
§ 37
§ 2
§ 32
§ 86
Riigikohus
Riigikohus
Riigikohus
Riigikohus


PPT - Külavanem ja tema roll PowerPoint Presentation, free download - ID:2026848
Külavanem ja tema roll - PowerPoint PPT Presentation
Külavanem ja tema roll PowerPoint Presentation
Külavanem ja tema roll
<iframe src="https://www.slideserve.com/embed/2026848" width="600" height="497" frameborder="0" marginwidth="0" marginheight="0" scrolling="no" style="border:1px solid #CCC;border-width:1px 1px;margin-bottom:5px;max-width: 100%;" allowfullscreen webkitallowfullscreen mozallowfullscreen> </iframe>
Külavanem ja tema roll. Külavanemad muutuvas ajas Külli Vollmer Eesti Külaliikumine Kodukant 2013. Kohaliku Omavalitsuse Korralduse Seadus (KOKS,1993). § 58. Aleviku- ja külavanem (1) Aleviku või küla koosolekul võidakse valida aleviku- või külavanem.
Paindliku t öökorralduse riskid täna ja tulevikus - . karin rätsep nõustamisosakonna juht. kpmg. karin rätsep -
MTÜ EESTI KÜLALIIKUMINE KODUKANT - . Üldkogu 19. novembril 2011 jänedal. juhatuse ettevalmistatud päevakord.
Opiaatsõltlaste asendusravi korralduse põhimõtted - . andres lehtmets as lääne – tallinna keskhaigla
Külavanem ja tema roll - . külavanemad muutuvas ajas märts-aprill 2013 külli vollmer eesti külaliikumine kodukant.
o t s u s t a t i : - Toetada k utse õppeasutustes põllumajandus -valdkonna erialadel õppijatele stipendiumite
The Animals “House of the Rising Sun” was the first number 1 hit over 4 minutes. - 1/8/14. rock and rol l trivia. the
Külavanem ja tema roll Külavanemad muutuvas ajas Külli Vollmer Eesti Külaliikumine Kodukant 2013
Kohaliku Omavalitsuse Korralduse Seadus (KOKS,1993) § 58. Aleviku- ja külavanem • (1) Aleviku või küla koosolekul võidakse valida aleviku- või külavanem. • (2) Vallavalitsuse ülesannete täitmine aleviku- või külavanema poolt sätestatakse lepinguga. • (3) Volikogu võib võtta vastu vallasisese linna linnapea, aleviku, alevi- ja külavanema statuudi, milles määratakse vallasisese linna linnapea, aleviku, alevi- ja külavanema valimise kord, kandidaadile esitatavad nõuded, õigused ja kohustused ning volituste kestuse periood. Vallasise linna linnapea, aleviku, alevi- või külavanema volituste kestus ei ole piiratud volikogu volituste kestusega. [RT I 2005, 31, 230 – jõust. 17.10.2005]
Külavanema institutsioon 1937. a. Vallaseaduses (RT 1937, 32, 310) • Seaduse § 61 p 9 kohaselt on vallavanema ülesandeks määrata külavanemateametijärjekord ja -piirkonnad, samuti külavanemate ja nende asetäitjate ametisse määramine. P 17 kohaselt aga ka külavanema ja ta asetäitja kohustest vabastamine. Erinevalt tänasest olukorrast, kus külavanem valitakse külarahva poolt demokraatlikult, oli tollane külavanem vallavanema (vallavalitsuse) määratud ja viimase ja/või tema abide käepikendus külas ja selle töö tegemine oli kohustuslik.
Külavanemad (1937) § 68. Ametikohuste täitmisel külavanemad ja nende asetäitjad kannavad ametimärki, mille kuju kinnitab ja mille kandmise korra määrab Siseminister. Ametimärgi kuju avaldatakse Riigi Teatajas.
Külavanemad (1937) § 67.Vallavanema ja ta abide käsutuses seisavad külavanemad ja nende asetäitjad, igaüks oma elukohale vastavalt määratud piirkonnas. • Külavanema asetäitja täidab külavanema ülesandeid, kui külavanem haiguse või muu põhjuse tõttu ei saa täita oma kohuseid. • Külavanema ja ta asetäitja amet on sunduslik ja tasuta ning ei või kohuslase nõusolekuta ühtesoodu kesta üle 6 kuu.
§ 69. Külavanemad ja nende asetäitjad peavad vastama järgmistele nõudeile (1937): • 1) peavad olema vähemalt 25 aastat vanad; • 2) peavad olema majanduslikult iseseisvad; • 3) peavad olema oma arenemiselt võimelised täitma külavanema ülesandeid. Naisiskuid ei tuleks määrata külavanemateks ega nende asetäitjateks; enamikus nad ei ole selleks majanduslikult iseseisvad ega füüsiliselt võimelised.
§ 75. Külavanema ülesandeks on (1937.a.): 1) vallavanema üldiste korralduste ning teadete kuulutamine elanikele; 2) valimismaterjalide kättetoimetamine; 3) maksulehtede kättetoimetamine; 4) statistiliste ja muude andmete kogumine; 5) teede korrashoiu tööde korraldamine vallavanema või ta abi juhatusel; 6) õnnetustest ja nakkushaiguste juhtudest vallavanemale või ta abile teatamine; tulikahjude kustutamiseks ning looduslike õnnetuste vastu võitlemiseks kohalike elanike appikäsutamine; 7) vallas ilmsikstulnud ja neile teatavaks saanud süütegudest politseile, vallavanemale või ta abile teatamine; 8) kui asjaolud ei kannata viivitust, abinõude rakendamine süütegude katkestamiseks kui ka süüdlaste kinnipidamiseks viimaste tabamisel süüteolt, kui on karta, et nad enne politsei- või kohtuvõimude kohale jõudmist võivad põgeneda, misjuures kinnipeetud isikud tuleb anda viivitamata politsei või vastava kohtuvõimu korraldusse; 9) politsei- või kohtuvõimudele süütegude katkestamisel ja süüdlaste jälitamisel abiksolemine.
Kes on külavanem? Romet, 13 • Tema korraldada on külas üritused ja korrastada ning hoolitseda sellise koha eest nagu külaplats või mänguväljak Erkki, 19 • Külavanem on küla hing, kes kuulab ja lahendab, inspireerib ja toetab küla elanikke, külavanem on autoriteetne ning esinduslik isik, kes seisab küla kogukonna huvide eest seal, kus vaja Teve, 28 • Külavanem on oma kodukohas austatud ja hinnatud inimene, kes hoiab oma küla inimesed koos ja hoos Alari. 33 • Külavanem peab olema nii hea suhtleja, et innustada kogu külarahvas omavahel suhtlema ja ongi kõik õnnelikumad Anneli, 38 • Külavanem on küla hing ja süda, kes paneb küla käima
Kes on külavanem? Meelis, 44 • Külavanem peaks olema erinevaid inimgruppe ühendav „rahvamees“, kes ei pea ilmtingimata meesterahvas olema, ta peaks „külg ees“ liikuvaid inimesi ühte sammu käima panna. Anne, 44 • Külavanem on aktiivne, teotahteline, seltskondlik, töökas, abivalmis, aus, usaldusväärne ja soe inimene. Merle, 57 • Külavanem inspireerib ja innustab, ühendab ja koordineerib, vajadusel delegeerib ülesandeid. Olgu külas kuitahes mitu mittetulundusühingut, külaseltsi või seltsingut – külavanema roll on püüda neid kõiki ühe mütsi alla saada – et kogu küla oleks kõigile KODU KÜLA. Erika, 70 • Külavanem on külaelanike abistaja igasugustes küsimustes, sh suhtlemisel vallaga ning soodustab suhtlemist teiste vabaühendustega
Külaselts • Asutajaks võib olla kaks liiget • Registreeritud MTÜ-na • Lähtub oma põhikirjalistest eesmärkidest


RT I, 16.11.2010, 6
Käesoleva seaduse § 22 1. lõike punktides 2, 4, 6-10, 14, 15, 18, 24 ja 251 ning põhiseaduslikkuse järelevalve kohtumenetluse seaduse §-s 7 ettenähtud küsimustes otsustuste vastuvõtmiseks on vajalik volikogu koosseisu häälteenamus. Käesoleva seaduse § 22 1. lõike punktis 27 ettenähtud küsimuse otsustamisel kohaldatakse Vabariigi Presidendi valimise seaduse § 22 lõiget 41.
§ 59. – § 61. [Kehtetud – RT I 1994, 84, 1475 - jõust. 12.12.1994]
§ 72. [Kehtetu – RT I 2002, 96, 565 - jõust. 01.01.2003]