Detailplaneering, detailplaneeringud, detailplaneeringu koostamine, detailplaneeringute koostamine, detailplaneeringu valmistamine, detailplaneering tallinnas, | A.M.T. Invest OÜ
Работа измерения | | A.M.T. Инвест предлагает
Строительство от Марка
Топо-геодезические
Дизайн измерений
Планирование | | A.M.T. Инвест предлагает
Проектирование | | A.M.T. Инвест предлагает
Полость дизайн
Канализационные дизайн
Дизайн первичных документов
Здания | | Строительные проекты
Дом проекта
Парные проект дома
Вход проекта дома
Ванна проекта
Гараж проекта
Класс энергопо...
Контакты | | О компании Контакты
Вакансии | | Ищете вакансиями?
Cтроительные нормы и правила
связанных с ними материалов
EsilehtизмерениеПланирование | | A.M.T. Инвест предлагаетДетальный план
Planeeringute teostamisega on A.M.T. Invest tegelenud 2000. aastast alates. Teostame üld- ja detailplaneeringuid, mille kvaliteedi tagamiseks teeme koostööd tellijate ja omavalitsustega. Detailplaneeringu eesmärk on kohaliku omavalitsuse poolt maakasutus- ja ehitustingimuste seadmine linnades.
Detailplaneeringu eesmärgiks on:
Hoonestusala piiritlemine
Maa-ala kruntideks jagamine
Krundi ehitusõiguse määramine
Haljastuse ja heakorrastuse põhimõtete tagamine
Ehitistevahelise kujade määramine
Tehnovõrkude ja rajatiste asukoha määramine
Ehitise olulisemate arhitektuurinõuete seadmiseks.
Detailplaneeringu koosseisus peab olema vähemalt üks detailplaneeringu lahendusi illustreeriv joonis, et muuta planeering arusaadavamaks.
Detailplaneeringu valmistamine, detailplaneeringu koostamine, a.m.t. invest oü valmistab amtinvest.ee detailplaneeringu muutmine, detailplaneeringu koostamine üldplaneering ja mõõdistustööd, katastrimõõdistamine ning detailplaneeringu valmistamine ja üldplaneeringu valmistmaine. amt invest oü planeeringud, detailplaneering, kruntideks jagamine, detailplaneering, üldplaneering, detailplaneeringu koostamise kord ja amt invest koostab detailplaneeringu ja üldplaneeringu ning üldplaneering ja detailplaneering detailplaneeringuga koostatakse a.m.t invest oü ja amt invest pakub detailplaneering kui ka üldplaneering, mõõdistustööd, projekteerimine, projekteerimistöid, kanalisatsiooni projketeerimine, kui ka elumajade projekteerimine, detailplaneeringud, detail detailplaneeringute valmistamine, detailplaneeringu koostamine üldplaneeringu poostamine detail-planeering, üldplaneering üldplaan, üldplaneeringu koostamine ja detailplaneering ning detailplaneeringu valmistamine
A.M.T. Investi planeerijatel on olemas ka geodeedi töökogemus. Geodeet suudab töös maa-ala plaaniga hästi ette kujutada tegeliku olukorda. Tulemuseks on kvaliteetne planeering. Detailplaneeringuga määratakse:
(1) Käesoleva seaduse eesmärk on tagada detailplaneering võimalikult paljude ühiskonnaliikmete huvisid arvestavad tingimused keskkonna kujundamiseks, selle kestvaks ja säästvaks arengu detailplaneering ks, m detailplaneering aakasutuseks ning sotsiaal-majandusliku ja territoriaalse planeerimise sidumiseks.
(2) Käesolev seadus reguleerib riigi, koh detailplaneering alike omavalitsuste ja teiste isikute vahelisi suhteid planeeringute koostamisel, ehituslikul projekteerimisel, ehitamisel ja ehitiste kasutamisel.
(1) Uute hoonete ehitamine ja olemasolevatele hoonetele juurdeehitiste tegemine ning maa-alade jaotamine kruntideks ja olemasolevate kruntide piiride muutmine linnades ja teistes tiheasustusega paikades on lubatud ainult kohaliku omavalitsuse kehtestatud detailplaneeringu alusel (planeeringu kohus detailplaneering tuslikkus tiheasustuses).
(2) Hajaasustuses on uute hoonete ehitamine ja olemasolevatele hoonet detailplaneering ele juurdeehitiste tegemine lubatud kohaliku omavalitsuse antud projekteerimistingimuste detailplaneering alusel (projekteerimistingimuste koh detailplaneering ustuslikkus hajaasustuses).
(3) Planeerimisalane detailplaneeringtegevus on avalik, tagamaks huvitatud isikute õigeaegne informeeritus ja võimalus kaitsta oma huvisid (avalikustamise kohustuslikkus). detailplaneering
(4) Ehituse alustamine on lubatud ehitus detailplaneering projekti alusel pärast ehitusloa saamist kohalikult omavalitsuselt (ehitusprojekti ja ehitusloa kohustuslikkus). detailplaneering detailplaneering detailplaneering
(1) Planeerimise ül
eriigiline korraldamine kuulub Keskkonnaminist detailplaneering eeriumi pädevusse, projekteerimis- ja ehitusala üleriigiline korraldamine kuulub Majandusministe detailplaneering eriumi pädevusse. Käesoleva seadusega maavanemale või maavalitsusele pandud ülesannete täitmist korraldab maavanem tema poolt volitatud maavalitsu detailplaneering se osakonna või ametiisiku kaudu.
(2) Planeerimis-, projekteerim detailplaneering is- ja ehitusalase tegevuse korraldamine oma territo detailplaneering oriumil kuulub kohaliku omavalitsuse pädevusse. Kohalik omavalitsus:
1) tagab detailplaneering maakasutuse ja ehitamisedetailplaneering aluseks olevad planeeringud;
2) tagab kõigi huvitatuddetailplaneering isikute huvide arvessevõtmise ja kooskõlastamise, mis on planeeringu kehtestamise eeldus;
3) tagab kehtestatud planeeri detailplaneering ngute järgimise ja elluviimise;
4) korralda detailplaneering b ehitusjärelevalvet;
Valla või linna ehitusmäärus kehtestata detailplaneering kse koh detailplaneering alike olude arvestamiseks, detailplaneering üldiste ehitus- ja maakasutustingimuste sead detailplaneering miseks hajaasustuses, kohaliku omavalitsuse siseste ülesannete jaotuse ning käesoleva s detailplaneering adusega kehtestatud nõuete täpsustamiseks planeerimise ja ehitamise detailplaneering korraldamisel.
(1) Detailplaneeringute koostamisel, kooskõlastamisel, järelevalvel ja kehtestamisel, projekteerimistingimuste väljaandmisel, projekti ja ehituse doku detailplaneering mentatsioon detailplaneering i säilitamisel, ehitusloa ja ka detailplaneering sutusloa andmisel ning järelevalveinseneri määramisel detailplaneeringute ja ehitiste puhul, mis vastavalt riigisaladuse seadusel detailplaneering e (RT I 1994, 45, 720) sisaldavad riigisaladuseks detailplaneering tunnistatud teavet, ei kohaldata käesoleva seaduse 3. ja 4. peatüki, § 2 3.-5. lõike, §-de 3, 51-53, 57 ja 58, § 33 1. ja 3. lõike, detailplaneering § 56 2. lõike ning § 59 punktide 2 ja 3 sätteid.
(2) Käesoleva paragrahvi 1. lõikes nimetatud juhtudel toimub detailplaneeringute koostamine, kooskõlastamine, järelevalve ja kehtestamine, projekteeri detailplaneering mistingimuste väljaandmine, projekti ja ehituse dokumentatsiooni säilitamine, ehitusloa ja kasutusloa andmine ning järelevalveinseneri määramine Vabariigi Valitsuse detailplaneering kehtestatud korras.
§ 51. Kaitsejõudude
harjutusvälja kavandamise ja ehitamise erandkord
(1) Käesolevat erandkorda kasutatakse kaitseväe keskpolügooni, õhuväepolügooni ja mereväepolügooni kavandamisel ja ehitamisel (edaspidi kaitseväepolügoon ).
(2) Käesolevat erandkorda võib rakendada üksnes siis, kui kaitseväepolügooni esialgsest asukohavalikust lähtuvalt on peetud läbirääkimisi esialgse võimaliku asukoha üle ko detailplaneering haliku omavalits detailplaneering usüksuse või kõigi esialgsete võimalike asukohtade vastavate kohalike omavalitsusüksustega ning kohalik detailplaneering omavalitsusüksus või kohalikud omavalitsusüksused ei ole nõustunud muutma kehtivaid planeeringuid nii detailplaneering , et oleks võimalik vajadustele vastava kaitseväepolügooni ehitamine. Esialgse asukohavaliku kinnitab Vabariigi Valitsus koos otsusega asutada vastav kaitseväepolügoon. detailplaneering
(4) Üldplaneeringuala suuruse määr detailplaneering ab kaitseväepolügooni asukoha jär detailplaneering gne maavanem. Üldplaneeringuala suuruse määramisel kuulatakse ära kohalikud omav detailplaneering alitsused, keda kaitseväepolügooni ehitamine puudutab. Planeeringuala suurus kooskõlastatakse keskkonnaministriga.
(5) Kaitseväepolü detailplaneering gooni lõpliku asukoha määrava üldplaneeringu koostamise korraldamisel ja kehtestamisel, ehitise projekteerimise aluseks oleva detailplaneeringu koostamise algatamisel, detailplaneerin detailplaneering g korraldamisel ja kehtestamisel, kaitseväepolügooni ehitusloa ja kasutusloa väljastamisel ning ehitusjärelevalve korraldamise detailplaneering l täidab käesoleva seadusega seatud kohaliku omavalitsuse ülesandeid Kaitseministeerium Vabariigi Valitsuse esindajana, korraldades planeeringu koostamist koostöös kaitseväepolügooni asukoha järgse kohaliku omavalitsuse ja maavanemaga. detailplaneering
(7) Kaitseväepolügooni üldplane detailplaneering eringu kinnitamise korral algatatakse maakonna ja kohaliku omavalitsuse üldplaneeringu muutmine, kaitseväepolügooni d detailplaneering etailplaneeringu kinnitamise korral detailplaneeringu muutmine, kui see on vajalik.
2. peatükk PLANEERINGUTE LIIGID detailplaneering
(2) Üleriigilise planeeringu ülesanded on: detailplaneering
1) riigi territor detailplaneering aalse arengu strateegia ja kontseptsioonide kujundamine;
3) asustuse suunamine; detailplaneering
4) territoria detailplanee detailplaneering ring al-majanduslike aluste loomine riigi regionaalpoliitika kujundamiseks;
6) üleriigilise tähtsus detailplan detailplaneering eering ega teede, raudteede ja tehnovõrkude trasside, sadamate, lennuväljade ning muude tehnorajatiste paigutuse määramine;
8) ettepanekute tegemine eritüübiliste ökosüsteemide ja maastike säilitamise tagamiseks ning süsteemi loomine looduslikest ja poollooduslikest kooslustest a detailplaneering sustuse ja majandustegevuse mõju tasakaalustamiseks ja kompenseerimiseks;
10) muude territoriaalse ar detailplaneering engu põhisuundade ja tingimuste määratlemine;
(4) Maakonnaplaneeri detailplaneering ngu ülesanded on:
1) maakonna ül detailplaneering dise territoriaal-majandusliku arengu strateegia ja kontseptsioonide kujundamine;
2) riiklike j detailplaneering a kohalike huvide tasakaalustamine;
5) asustuse su detailplaneering unamine;
6) tiheasustuse ja detailplaneering hajaasustusega detailp detailplaneering laneering alade määramine;
8) maa- ja veealade üld detailplaneering iste kasutamistingimuste ja territooriumi funktsionaalse tsoneerimise põhialuste määratlemine;
10) põhiliste teede, r detailplaneering audteede ja tehnovõrkude trasside, sadamate, lennuväljade ja muude tehnorajatiste paigutuse määramine;
11) kaitsealade ja nende kasutamistingimuste arvestamine planeeringus. Ettepanekute tegemine kasutamistingimuste täpsustamiseks või uute kaitsealade loomiseks; detailplaneering detailplaneering
§ 8. Üldplaneering detilplaneering
(2) Vallal või linnal peab olema üldplaneeri detailplaneering ng, mida võib koostada valla või linna osade kaupa.
(3) Üldplaneeringuid võib k detai detailplaneering lplaneerin detailplaneering g oostada mitme valla või linna või nende osade kohta kohalike omavalitsuste omavahelise kokkuleppe alusel.
3) maakonnaplaneeringus antud tiheasustuse detailplaneering ja hajaasustuse piiri täpsust detailplaneering amine või määramine, kui kehtestatud maakonnaplaneering puudub;
5) maa- ja veealade üldiste kasutamis- ja ehitusti detailplaneering ngimuste kehtestamine;
7) põhiliste teede ja tänav detailplaneering ate, raudteede, sadamate ja lennuväljade asukoha ning liikluskorralduse üldiste põhimõtete määramine;
8) põhiliste tehnovõ detailplaneering rkude trasside ja tehnorajatiste asukoha määramine;
10) ranna ja kalda ulatus detailplaneering e täpsustamine; detailplaneering
11) muinsuskaitse detailplaneering -, looduskaitse- ja muude ka detailplaneering itsealus detailplaneering te alade ja objektide ning nende kasutamistingimuste arvestamine planeeringus vastavalt kehtestatud kaitse-eeskirjadele või põhimäärustele ja v detailplaneering ajadusel ettepanekute tegemine kaitse detailplaneering detailplaneering -eeskirjade või põhimääruste täpsustamiseks;
14) vajadusel e detailplaneering ttep detailplaneering anekute tegemine kehtiva maakonnaplaneeringu muutmiseks;
15) keskkonnamõju hin detailplaneering damine.
(6) Kehtestatud üldplanee detailplaneering ring on a detailplaneering luseks detailplaneeringutele ning maakorraldusele hajaasustuses.
3) tänavate m detailplaneering aa-alad ja liikluskorralduse põhimõtted;
7) keskkonnakaits detailplaneering detailplaneering detailplaneering e abinõud;
8) maakasutuse ja ehitamise erinõuded kaitsealadel ja kaitsealustel objektidel vastavalt kaitstavate loodusobjektide seadusele (RT I 1994, 46, 773), muinsuskaitseseadusele (RT I 1994, 24, 391) ja teistele seadustele ning nende seaduste alusel kehtestatud kaitse-eeskirjadele, põhimäärustele, kaitsekohustuse teatistele või muudele kasutamistingimustele, samuti ettepanekute tegemine kaitse-eeskirjade, põhimääruste ja muude kasutamistingi detailplaneering muste t detailplaneering detailplaneering detailplaneering äpsustamiseks;
(8) Kohalik omavalitsus võib nõuda detailplaneeringule illustreerivate jooniste või makettide lisamist, et muuta planeering arusaadavamaks avalikustamises ja detailplaneering detailplaneering otsustamises osalejatele.
(9) Naaberkruntide piire võib muu detailplaneering ta ilma detailplaneeringut koostamata, kui piiride muutmine ei too endaga kaasa krundi ehitusõiguse ja seniste kasutamistingimuste muutumist ning toimub naabrite kokkuleppel.
(10) Detailplaneeringute koostami detailplaneering detailplaneering sel arvestatakse kehtivaid tervisekaitse-, keskkonna-, riigikaitse-, tuleohutusalaseid ning muid seadusi ja norme ning keskkonnamõju hindamise tulemusi.
(2) Üleriigilise planeeringu koosta detailplaneering detailplaneering mist korraldab Keskkonnaministeerium.
§ 14. Planeeringu koostamiseks va detailplaneering detailplaneering jaliku informatsiooni kättesaadavus ja säilitamine
§ 15. Ajutine ehituskeeld planeering detailplaneering u koostamise ajal
§ 16. Koostöö planeeringute detailplaneering detailplaneering koostamisel
(1) Üldplaneeringu ja detailplaneeringu koostamisse kaasatakse planeeringuala kinnisasjade omanikud, elanikud ja teised huvitatud isikud. Planeeringu lähteseisukohtade ja eskiislahenduste t detailplaneering detailplaneering detailplaneering utvustamiseks korraldab kohalik omavalitsus avalikke arutelusid.
§ 18. Planeeringu avalik vä detailplaneering detailplaneering ljapanek
§ 20. Ettepanekute esitamis detailplaneering e kord
§ 211. Detailplaneeringu koostamise detailplaneering lihtsustatud kord
4. peatükk JÄRELEVALVE P detailplaneering LANEERINGUTE detailplaneering KOOSTAMISE ÜLE, PLANEERINGUTE KEHTESTAMINE JA TÜHISTAMINE
3) nõusoleku and detailplaneering mine kehtiva üldisema planeeringu muutmiseks järelevalve teostajale esitatud planeeringu kehtestamisel;
4) riigi huvide järgimise kontroll pla detailplaneering neeringus, kui planeeringuala kohta puuduvad üldisemad planeeringud;
5) planeeringu avalikul väljapan detailplaneering ekul kirjalikk detailplaneering e ettepanekuid esitanud isikute ning vaidluse teiseks pooleks oleva maavalitsuse või kohaliku omavalitsuse ärakuulamine ja seisukoha andmine vaidluse kohta, juhul kui ettepanekuid ei arvestatud.
(5) Järelevalve teostaja pädevusse kuuluvates küsimustes tekkivad vaidlused kohaliku omavalitsuse ja järelevalvet teostava maavanema vahel lahendab keskkonnaminister, detailplaneering vaidlused kohalike omavalitsuste vahel lahendab maavanem.
(7) Detailpla detailplaneering detailplaneering neeringu üle ei teostata käesolevas paragrahvis sätestatud järelevalvet ja maavanema heakskiit detailplaneeringule ei ole vajalik, kui:
1) detailplane detailplaneering eringusse ei ole jäänud lahendamata planeeringuvaidlusi;
2) detailplaneering käsitleb käesoleva seadus detailplaneering e §-s 21 1 nimetatud juhtumeid.
(1) Üleriigilise planeeringu h detailplaneering eakskiitmisest teatatakse Riigi Teatajas ja üleriigilistes massiteabevahendites.
(2) Maakonnaplaneeringu kehtestamisest teatata detailplaneering kse kohalikes, maakondlikes ja üleriigilistes massiteabevahendites ning Riigi Teataja Lisas. detailplaneering
(4) Üldplaneeringu ja detailplaneerin detailplaneering gu kehtestamisest teatatakse kohalikes ja maakondlikes massiteabevahendites.
Класс энерго...
A.M.T. Investments Ltd
Телефон: 51 00 729


3-1-1-18-11 Riigikohus 18.04.2011
KarS § 76
KrMS § 313
KrMS § 216 lg 1 p 2
KarS § 56 lg 1 kohaselt rajaneb karistuse mõistmine süüpõhimõttel. Eelöeldu tähendab, et andes hinnangut süü suurusele, tuleb esmajoones lähtuda süüteo toimepanemise asjaoludest, mis võivad iseloomustada näiteks tegu ja tagajärge ning süüdlase käitumise motiivi ja eesmärki, kuid ilmneda ka karistust kergendatavates ning raskendavates asjaoludes. Tulenevalt KarS § 56 lg-st 2 peab karistuse eripreventiivseid eesmärke silmas pidades arvesse võtma ka süüdistatava isikut.
Karistuse mõistmist puudutavate järelduste kummutamiseks ei anna alust ka tõkendi vahistamine kohaldamata jätmine või varasema karistuse kandmiselt ennetähtaegne vabastamata jätmine, kuivõrd need faktorid ei saanud mõjutada süüdistatava süü suurusele antud karistusõiguslikku hinnangut.
KrMS § 313 lg 1 p 6 kohaselt tuleb süüdimõistva kohtuotsuse resolutiivosas märkida karistuse kandmise algus. Vahi all viibiva süüdistatava puhul on selleks vahistamise või kahtlustatavana kinnipidamise päev, sest vastavalt KarS § 68 lg-le 1 arvatakse eelvangistus, kaasa arvatud väljaandmis- ja loovutamisvahistuses viibitud aeg, karistusaja hulka. Kui aga süüdimõistetu viibib kohtuotsuse tegemise ajal vabaduses, loetakse kooskõlas KrMS § 414 lg-ga 2 vangistuse kandmise alguseks tema vanglasse saabumise aeg. KarS § 76 lg-tes 1 ja 2 on seadusandja vangistusest tingimisi ennetähtaegse vabastamise seadnud sõltuvusse mõistetud karistusest tegelikult ärakantud ajast, mitte aga karistuse kandmise algusest. KarS § 76 lg-test 1 ja 2 koostoimes KarS § 68 lg-ga 1 saab järeldada, et enne kohtuotsuse tegemist vahi all viibinud süüdimõistetu puhul tuleb vangistusest tingimisi ennetähtaegseks vabastamiseks vajaliku aja hulka arvata ka aeg, mil isik viibis eelvangistuses. Vastupidise seisukoha jaatamine tooks paratamatult kaasa süüdimõistetute ebavõrdse kohtlemise.
KarS §-de 73 ja 74 järgi karistusest tingimisi vabastamise korral on aluseks kuriteo toimepanemise asjaolud ning süüdlase isik, millised iseseisvalt või koostoimes muudavad põhikaristuse ärakandmise ebaotstarbekaks. Seetõttu peab kohus karistust mõistes muuhulgas kujundama seisukoha, kas kuriteo toimepanemise asjaolud ning süüdlase isik võivad koostoimes evida selliseid erisusi, mis teevad karistuse või selle osa reaalse ärakandmise ebaotstarbekaks. Kuivõrd karistusest tingimisi vabastamise näol pole tegemist eraldi karistusliigi, vaid ühe võimaliku karistuse individualiseerimise viisiga, puudub vajadus kohtuotsuses eraldi põhistada karistuse tingimisi täitmisele pööramata jätmist. Piisab, kui kohtuotsuses on jälgitavalt põhjendatud karistusliigi ja –määra valiku aluseks olevaid asjaolusid.
KarS §-s 76 sätestatu näol tegemist süüdimõistetu subjektiivse õigusega nõuda seaduses toodud tähtaegade saabumisel enda tingimisi ennetähtaegse vabastamise avalduse menetlemist.
KarS § 76 lg-tes 1 ja 2 on seadusandja vangistusest tingimisi ennetähtaegse vabastamise seadnud sõltuvusse mõistetud karistusest tegelikult ärakantud ajast, mitte aga karistuse kandmise algusest. KarS § 76 lg-test 1 ja 2 koostoimes KarS § 68 lg-ga 1 saab järeldada, et enne kohtuotsuse tegemist vahi all viibinud süüdimõistetu puhul tuleb vangistusest tingimisi ennetähtaegseks vabastamiseks vajaliku aja hulka arvata ka aeg, mil isik viibis eelvangistuses.
Kinnipeetava vanglasse vastuvõtmise korrast, mis on sätestatud vangistusseaduse 2. peatüki 2. jaos, ei tulene eraldiseisvat regulatsiooni nende süüdimõistetute vastuvõtmise osas, kes pärast eelvangistusest vabastamist peavad asuma kandma karistuse ärakandmata osa. Kinnipeetava vastuvõtmise korda puudutavate nõuete eesmärgiks võib muuhulgas pidada turvalisuse ja korra tagamist vanglas ning vangistuse täideviimise eesmärkide saavutamist. Nende eesmärkide ja nõuete tagamise vajadusega on selgitatav, miks tuleb varem eelvangistuses viibinud, kuid vahepeal vabaduses viibinud süüdimõistetul, karistust kandma asudes vangistusseaduses sätestatud protseduurid uuesti läbida.
Kriminaalasjad tuleb üldjuhul ühendada, kui tuvastatakse, et kriminaalasjade eraldi arutamine võib viia süüdistatava suhtes ebaseadusliku või põhjendamatu kohtulahendi tegemiseni või kui sellega rikutaks isiku õigust ausale ja õiglasele menetlusele. Eriti oluline on kriminaalasjade ühendamine süüdimõistmise korral isiku süü suurusele vastava karistuse ja vajadusel kohase liitkaristuse mõistmiseks.


text:
Riigilõivuseaduse § 56 lg 1 koostoimes lisaga 1 (alates 1. jaanuarist 2009 kuni 31. detsembrini 2010 kehtinud redaktsioonis) põhiseaduslikkuse kontroll osas, milles tsiviilasjas hinnaga üle 700 000 krooni kuni 800 000 krooni tuli hagiavalduselt tasuda riigilõivu 65 000 krooni – Riigi Teataja
Riigilõivuseaduse § 56 lg 1 koostoimes lisaga 1 (alates 1. jaanuarist 2009 kuni 31. detsembrini 2010 kehtinud redaktsioonis) põhiseaduslikkuse kontroll osas, milles tsiviilasjas hinnaga üle 700 000 krooni kuni 800 000 krooni tuli hagiavalduselt tasuda riigilõivu 65 000 krooni
RT I, 25.09.2014, 2
3-4-1-24-14
Eesistuja Priit Pikamäe, liikmed Tõnu Anton, Hannes Kiris, Lea Kivi ja Tambet Tampuu
Tartu Ringkonnakohtu 13. juuni 2014. a määrus tsiviilasjas nr 2-09-37376
Tunnistada, et riigilõivuseaduse § 56 lg 1 koostoimes lisaga 1 (alates 1. jaanuarist 2009 kuni 31. detsembrini 2010 kehtinud redaktsioonis) oli põhiseadusega vastuolus osas, milles tsiviilasjas hinnaga üle 700 000 krooni kuni 800 000 krooni tuli hagiavalduselt tasuda riigilõivu 65 000 krooni.
1. Osaühing AXATEM (hageja) esitas 10. juunil 2009 Viru Maakohtule Osaühingu Select Service (kostja) vastu hagi hinnaga 800 000 krooni (51 129 eurot 32 senti). Hageja tasus 5. juunil 2009 riigilõivu 65 000 krooni (4154 eurot 26 senti).
2. Viru Maakohus rahuldas 25. veebruari 2014. a otsusega hagi ja jättis menetluskulud kostja kanda.
3. Kostja esitas 27. märtsil 2014 Viru Maakohtu 25. veebruari 2014. a otsuse peale apellatsioonkaebuse Tartu Ringkonnakohtule.
4. 10. juunil 2014 esitasid hageja, kostja, Osaühing Avoterm ja Avo Kangro Tartu Ringkonnakohtule kompromissilepingu, milles palusid kinnitada kompromissi ning lõpetada tsiviilasjas menetlus.
5. Koos kompromissilepinguga esitas hageja ringkonnakohtule avalduse tagastada hagiavalduse esitamisel enam tasutud riigilõiv 3204 eurot 26 senti. Avalduse kohaselt oli hagiavalduse esitamise ajal kehtinud riigilõivu määr 65 000 krooni põhiseadusega vastuolus ja tasuda oleks tulnud 950 eurot, mis oli riigilõiv hagilt hinnaga 50 000 eurot kuni 75 000 eurot alates 1. juulist 2012 kehtinud riigilõivuseaduse lisa 1 järgi.
6. Tartu Ringkonnakohus tühistas 13. juuni 2014. a määrusega Viru Maakohtu 25. veebruari 2014. a otsuse ja kinnitas kompromissi.
7. Tartu Ringkonnakohus rahuldas 13. juuni 2014. a määrusega hageja avalduse tagastada enam tasutud riigilõiv. Ringkonnakohus tunnistas hagi esitamise ajal kehtinud riigilõivuseaduse (RLS) § 56 lg 1 koostoimes lisaga 1 osas, milles tsiviilasjas hinnaga üle 700 000 krooni kuni 800 000 krooni tuli hagiavalduselt tasuda riigilõivu 65 000 krooni, põhiseadusega vastuolus olevaks ja jättis kohaldamata ning edastas kohtumääruse põhiseaduslikkuse järelevalve menetluse algatamiseks Riigikohtule.
8. Tegemist on sedavõrd suure riigilõivuga, mis takistab isikuid oma õiguste teostamiseks kohtusse pöördumast. Ebaproportsionaalselt kõrge riigilõiv võib riivata põhiseaduse (PS) §-s 32 ette nähtud omandipõhiõigust, arvestades seda, kui suurest osast oma varast pidi avaldaja loobuma, et riigilõivu tasuda. Ringkonnakohus märkis, et Riigikohus on 19. veebruari 2013. a otsusega kohtuasjas nr 3-4-1-28-12 tunnistanud põhiseaduse vastaseks sama riigilõivumäära eurodes, mis kehtis 1. jaanuarist 2011 kuni 30. juunini 2012.
9. Kohus lähtus põhiseaduspärase riigilõivu määramisel alates 1. juulist 2012 kehtima hakanud RLS § 57 lg-st 1 koostoimes lisaga 1, mille järgi tuleb hagilt hinnaga kuni 75 000 eurot tasuda riigilõivu 950 eurot. Ringkonnakohus leidis, et hagejale tuleb tagastada enamtasutud riigilõiv 3204 eurot 26 senti.
10. Tartu Ringkonnakohtu 13. juuni 2014. a määrus saabus Riigikohtusse 13. juunil 2014.
11. Riigikogu on seisukohal, et enne 30. juunit 2012 kohtumenetluses kehtinud riigilõivud olid ebaproportsionaalsed ja tuleb seetõttu põhiseaduse vastaseks tunnistada.
12. Hageja leiab, et vaidlusalused sätted olid põhiseadusega vastuolus.
13. Õiguskantsler on seisukohal, et Tartu Ringkonnakohtu 13. juuni 2014. a määruses esitatud põhiseaduslikkuse järelevalve menetluse taotlus on lubatav, kuna hageja esitas enamtasutud riigilõivu tagastamise avalduse tsiviilkohtumenetluse seadustiku (TsMS) § 150 lg-s 6 sätestatud tähtaja jooksul. Õiguskantsler leiab, et hagiavalduse esitamise ajal (1. jaanuarist 2009 kuni 31. detsembrini 2010) kehtinud RLS § 56 lg 1 koostoimes sama seaduse lisaga 1, mille alusel tuli tsiviilasjas hinnaga üle 700 000 krooni kuni 800 000 krooni tasuda riigilõivu 65 000 krooni, oli vastuolus PS § 15 lg-ga 1 ning §-ga 11.
14. Justiitsminister leiab, et vaidlusalune säte oli põhiseadusega kooskõlas.
15. Riigilõivuseaduse (RT I 2006, 58, 439; RT I, 22.12.2010, 1) § 56 „Hagiavalduse, avalduse ja kaebuse läbivaatamine” lg 1:
16. Lisa 1 riigilõivuseaduse juurde „Riigilõivu täismäärad avalduse esitamise eest tsiviilkohtumenetluses” (1. jaanuarist 2009 kuni 31. detsembrini 2010 kehtinud redaktsioonis) väljavõte:
17. Säte, mille põhiseaduspärasust Riigikohus hindab, peab olema vaidluse lahendamisel asjassepuutuv (põhiseaduslikkuse järelevalve kohtumenetluse seaduse (PSJKS) § 14 lg 2).
18. Kolleegium leiab, et TsMS § 150 lg 6 alusel esitatud enamtasutud riigilõivu tagastamise avalduse lahendamisel Tartu Ringkonnakohtus olid RLS § 56 lg 1 koostoimes lisaga 1 alates 1. jaanuarist 2009 kuni 31. detsembrini 2010 kehtinud redaktsioonis asjassepuutuvad sätted osas, mis nägid ette, et hagiavalduselt hagihinnaga üle 700 000 krooni kuni 800 000 krooni tuli tasuda riigilõivu 65 000 krooni.
19. Hagiavalduselt riigilõivu tasumise nõue ja selle määr riivavad eeskätt PS § 15 lg 1 esimeses lauses tagatud igaühe põhiõigust pöörduda oma õiguste rikkumise korral kohtu poole. Riigikohus on leidnud, et kõrgest riigilõivumäärast tulenev põhiõiguste riive ei ole menetlusökonoomia ja õigusemõistmise kulude kandmises osalemise eesmärkide saavutamiseks proportsionaalne (vt nt Riigikohtu üldkogu 6. märtsi 2012. a otsus kohtuasjas nr 3-2-1-67-11, punktid 27–28).
20. Riigikohtu põhiseaduslikkuse järelevalve kolleegium tunnistas 19. veebruari 2013. a otsusega asjas nr 3-4-1-28-12 põhiseadusega vastuolus olevaks praegu vaidlustatud riigilõivumääraga sama riigilõivumäära eurodes ehk 1. jaanuarist 2011 kuni 30. juunini 2012 kehtinud redaktsioonis RLS § 57 lg 1 ja lisa 1 osas, milles tsiviilasjas hinnaga üle 44 738 euro 15 sendi kuni 51 129 eurot 31 senti tuli hagiavalduselt tasuda riigilõivu 4154 eurot 25 senti.
21. Kolleegium jääb Riigikohtu varasemas praktikas võetud seisukohtade juurde ning samadel kaalutlustel ja PSJKS § 15 lg 1 p-le 5 tuginedes tunnistab, et riigilõivuseaduse (RT I 2006, 58, 439; RT I, 22.12.2010, 1) § 56 lg 1 koostoimes lisaga 1 olid 1. jaanuarist 2009 kuni 31. detsembrini 2010 kehtinud redaktsioonis põhiseadusega vastuolus osas, milles tsiviilasjas hinnaga üle 700 000 krooni kuni 800 000 krooni tuli hagiavalduselt tasuda riigilõivu 65 000 krooni.
Priit Pikamäe, Tõnu Anton, Hannes Kiris, Lea Kivi, Tambet Tampuu

matches:
§ 56
§ 56
§ 56
§ 56
Riigikohus
Kohus
§ 57
§ 150
§ 56
§ 15
§ 56
Riigikohus
§ 14
§ 150
§ 56
§ 15
Riigikohus
§ 57
§ 15
§ 56


KarS § 115 kujutab endast tapmise põhikoosseisu (KarS § 113) privilegeeritud ehk vähemohtlikku koosseisu. Äkki tekkinud tugeva hingelise erutuse seisund on subjekti iseloomustav tunnus, mis asetseb deliktistruktuuris süüteokoosseisu objektiivses küljes. Iseloomustades subjekti psüühikat ja emotsionaalset seisundit teo toimepanemise ajal, on see vastutust kergendav isikutunnus KarS § 24 lg 3 mõttes. Privilegeeritud koosseisu subjektiivne ehk tahteline külg on põhikoosseisuga sama - isik peab vähemalt kaudse tahtluse tasemel pidama võimalikuks süüteokoosseisule vastava asjaolu saabumist ning seda möönma. Süüteokoosseisu kandvaks mõtteks on lähtekoht, et tagajärje (surma) kutsub enda õigusvastase käitumisega esile kannatanu. Tapmine on reaktsioon varasemale kehalisele (vägivald) või vaimsele (solvamine) haavamisele. Seega ei välista KarS § 115 kohaldamist ka asjaolu, kui isiku liikumapanevaks jõuks oli nt kättemaksumotiiv, mida võivad täiendada (kuid ei pea täiendama) meeleheide, enda väljapääsmatu olukorra tunnetamine vms. Sarnaselt põhideliktiga on provotseeritud tapmine süüline, s.t isik on teo toimepanemise hetkel täielikult võimeline aru saama enda teo keelatusest ja on võimeline enda käitumist vastavalt sellele arusaamisele ka juhtima (KarS § 34). Kui leitakse, et isik ei olnud enda käitumise juhtimiseks ja sellest arusaamiseks KarS § 34 mõttes võimeline, ei tõusetu küsimust KarS § 115 kohaldamisest - isiku vastutus on sellisel juhul täielikult välistatud. KarS § 115 objektiivse külje jaatamiseks on vaja tuvastada põhjuslik seos erutusseisundi ja kannatanu (provotseeriva) käitumise vahel. Provokatsioon võib olla ka pikaajaline või süstemaatiline ning seda tuleb käsitada üksikutest vägivalla- või solvamistegudest koosneva tervikteona, s.t kannatanu käitumisele tuleb terviksituatsiooni silmas pidades anda üldhinnang. (Vt RKKKo 3-1-1-86-04, p-d 9-10) Olles tuvastanud tapmisteole eelnenud kannatanu vägivaldse või solvava teo, peab kriminaalasja menetleja alati kontrollima, kas kannatanu selline käitumine kutsus süüdistatavas esile KarS §-s 115 nimetatud erutusseisundi. Vajadusel tuleb osutatud küsimuse lahendamiseks oluliste asjaolude kindlakstegemiseks määrata ekspertiis. Ekspertiisi liigi üle otsustamisel tuleb tähele panna, et emotsionaalse reaktsioonina vägivallale või solvamisele ei ole erutusseisund meditsiiniline patoloogia, mistõttu tuleb selle selgitamisele kaasata ka psühholoog. Samas pole erutusseisund siiski selline koosseisutunnus, mille olemasolu eeldused peaks ja saaks tuvastada üksnes ekspertiisi käigus, vaid lisaks saab erutusseisundi kindlaks teha ka kannatanu käitumisele antava hinnanguga kriminaalasja menetlemisel (vt ka RKKKo 3-1-1-86-04, p 10). Alkoholijoobeseisund iseenesest ei saa KarS §-s 115 nimetatud erutusseisundit välistada, vaid võib teatud juhtudel selle tekkimise tõenäosust isegi suurendada. KarS § 115 kohaldamisel ei ole oluline tihe ajalis-ruumiline side teo ja provokatsiooni vahel. Oluline on, et tegu oleks toime pandud vägivalla või solvamise mõju all. Tekkiva emotsionaalse reaktsiooni ajaline kestus ei ole indiviidi poolt suurel määral tahteliselt kontrollitav.
KarS § 115 süüteokoosseisu kandvaks mõtteks on lähtekoht, et tagajärje (surma) kutsub enda õigusvastase käitumisega esile kannatanu, tapmine on reaktsioon varasemale kehalisele (vägivald) või vaimsele (solvamine) haavamisele. KarS § 115 kohaldamist ei välista asjaolu, kui isiku liikumapanevaks jõuks oli nt kättemaksumotiiv, mida võivad täiendada (kuid ei pea täiendama) meeleheide, enda väljapääsmatu olukorra tunnetamine vms. KarS § 115 objektiivse külje jaatamiseks on vaja tuvastada põhjuslik seos erutusseisundi ja kannatanu (provotseeriva) käitumise vahel. Provokatsioon võib olla ka pikaajaline või süstemaatiline ning seda tuleb käsitada üksikutest vägivalla- või solvamistegudest koosneva tervikteona, st kannatanu(te) käitumisele tuleb terviksituatsiooni silmas pidades anda üldhinnang. Erutusseisund pole pelgalt meditsiiniline mõiste, mille peaks ja saaks tuvastada üksnes ekspertiisi käigus, vaid lisaks saab selle kindlaks teha ka kannatanu(te) käitumisele antava hinnanguga kriminaalasja menetlemisel. Seejuures tuleb aga tuvastada kannatanu vägivaldne või solvav tegu, mis vahetult vallandas süüdlase emotsionaalse reaktsiooni.


3 Õppe läbiviimise õigus
§ 9 Õppe läbiviimise õiguse andmine kooli asutamisel
§ 10 Õppe läbiviimise õiguse andmine õppe avamisel uues õppekavarühmas
§ 14 Õppe läbiviimise õiguse kehtetuks tunnistamine ning õppe läbiviimise õiguse kehtetuks tunnistamise ja pikendamisest keeldumise tagajärjed
RT I, 22.01.2018, 7
(1) Kutseõppeasutuse seadusega sätestatakse kutseõppeasutuse (edaspidi kool) asutamise, pidamise, üleandmise, ümberkorraldamise ja tegevuse lõpetamise, õppe läbiviimise õiguse, juhtimise, õppekorralduse, riikliku koolitustellimuse ja rahastamise alused, kooli ülesanded, koolipere õigused ja kohustused ning haldusjärelevalve kooli tegevuse üle.
(3) Kooli pidaja taotleb pärast kooli asutamist valdkonna eest vastutavalt ministrilt õppe läbiviimise õigust käesolevas seaduses sätestatud tingimustel ja korras. Kui kooli asutab valdkonna eest vastutav minister, teeb ta õppe läbiviimise õiguse andmise otsuse samal ajal kooli asutamise otsusega.
3. peatükk Õppe läbiviimise õigus
(1) Õppe läbiviimise õigus on valdkonna eest vastutava ministri käskkirjaga koolile antud tähtajaline õigus viia läbi tasemeõpet asjaomases õppekavarühmas.
(4) Koolis võib õpe toimuda ka kõrgharidusstandardile vastava rakenduskõrgharidusõppe õppekava järgi. Rakenduskõrgharidusõppe õppekava rakendamisele koolis laienevad rakenduskõrgkooli seaduse rakenduskõrgharidusõppe läbiviimist, finantseerimist ja õppekavagrupi kvaliteedi hindamist puudutavad sätted, kusjuures rakenduskõrgkooli rektori, nõukogu ja nõunike kogu sellekohaseid ülesandeid täidavad vastavalt nende pädevusele kooli direktor, nõukogu ja nõunike kogu kooli põhimäärusega kehtestatud ulatuses ja korras. Kui vähemalt kaks kolmandikku kooli õpilastest ja üliõpilastest õpivad rakenduskõrgharidusõppe õppekavade järgi, laienevad koolile ka rakenduskõrgkooli institutsionaalset akrediteerimist puudutavad sätted.
(5) Koolis võib rakenduskõrgharidusõppe raames toimuda õpe ühisõppekava alusel, kui ühisõppekava ja selle alusel läbiviidav õpe vastab rakenduskõrgkooli seadusest, kõrgharidusstandardist ja teistest ühisõppekava reguleerivatest õigusaktidest tulenevatele nõuetele.
§ 9. Õppe läbiviimise õiguse andmine kooli asutamisel
2) kinnitus kvalifikatsiooninõuetele vastavate õppekasvatusala töötajate olemasolu kohta;
3) tõendid tervisekaitse- ja ohutusnõuetele vastavate ruumide ja sisustuse ning õppekavale vastava tehnoloogilise sisseseade ja muu taristu olemasolu kohta;
§ 10. Õppe läbiviimise õiguse andmine õppe avamisel uues õppekavarühmas
(1) Õppe läbiviimise õiguse saamiseks uues õppekavarühmas esitab kool taotluse Haridus- ja Teadusministeeriumile hiljemalt kuus kuud enne õppetöö kavandatavat algust. Munitsipaalkooli taotlus peab olema kooskõlastatud kooli pidajaga.
(1) Õppe läbiviimise õiguse andmisel tehakse õppekavarühma ekspertiis. Valdkonna eest vastutav minister moodustab ekspertiisikomisjoni, mis hindab:
1) õppekavas sätestatud õpiväljundite saavutatavust;
2) õppekasvatusala töötajate vastavust kvalifikatsiooninõuetele;
3) õppetaristu sobivust õppekava eesmärkide täitmiseks;
(2) Ekspertiisi kulud katab õppe läbiviimise õiguse taotleja. Ekspertiisi kulud ja nende katmise korra kinnitab valdkonna eest vastutav minister käskkirjaga, kusjuures kulu ei või olla suurem kui 640 eurot.
(1) Valdkonna eest vastutav minister otsustab õppe läbiviimise õiguse andmise käesoleva seaduse § 9 või 10 alusel esitatud dokumentide ja käesoleva seaduse §-s 11 sätestatud ekspertiisi ning vajaduse korral lisatõendite alusel.
(5) Õppe läbiviimise õigus uue kooli asutamisel või uues õppekavarühmas õppe avamisel antakse kolmeks aastaks.
(1) Õppe läbiviimise õiguse pikendamisel hinnatakse õppekasvatustöö, eestvedamise ja juhtimise, personalijuhtimise, huvigruppidega koostöö ja ressursside juhtimise valdkondade toimivust ja jätkusuutlikkust.
(2) Õppe läbiviimise õiguse pikendamiseks akrediteeritakse asjaomast õppekavarühma. Akrediteerimine on sisehindamisele toetuv kooliväliste sõltumatute hindajate poolt koolis õppekavarühmade lõikes läbiviidav välishindamine.
(3) Akrediteerimise tingimused ja korra kehtestab valdkonna eest vastutav minister määrusega.
(4) Akrediteerimist korraldab Haridus- ja Teadusministeerium. Valdkonna eest vastutav minister võib akrediteerimise korraldamise volitada riigi sihtasutusele, sõlmides selleks halduslepingu. Halduslepingu täitmise üle teostab järelevalvet Haridus- ja Teadusministeerium.
(5) Õppe läbiviimise õiguse pikendamiseks esitab kool akrediteerimist korraldavale asutusele taotluse hiljemalt 12 kuud enne vastavas õppekavarühmas õppe läbiviimise õiguse tähtaja möödumist.
(6) Valdkonna eest vastutav minister moodustab hindamisnõukogu, mis kinnitab akrediteerimisotsuse ja teeb ettepaneku õppe läbiviimise õiguse pikendamise kohta. Hindamisnõukogu on kuni 13-liikmeline ning selle koosseisu kuuluvad:
1) Haridus- ja Teadusministeeriumi esindajad;
2) kuus eksperti erinevatest kutseharidusstandardis nimetatud õppevaldkondadest, milles toimub kutseõpe;
3) tööandjate keskorganisatsioonide ja teiste huvitatud osapoolte esindajad.
(7) Käesoleva paragrahvi lõike 6 punktis 2 nimetatud ekspertidest kolm eksperti nimetab kutseseaduse § 7 lõikes 2 nimetatud kutsenõukogude esimeeste kogu ja kolm eksperti valdkonna eest vastutav minister.
(8) Hindamisnõukokku ei nimetata kooli direktorit.
(9) Hindamisnõukogu ettepaneku alusel teeb valdkonna eest vastutav minister ühe järgmistest otsustest:
1) pikendab õppe läbiviimise õigust õppekavarühmas kuue aasta võrra;
2) pikendab õppe läbiviimise õigust õppekavarühmas kolme aasta võrra;
3) keeldub õppe läbiviimise õiguse pikendamisest.
§ 14. Õppe läbiviimise õiguse kehtetuks tunnistamine ning õppe läbiviimise õiguse kehtetuks tunnistamise ja pikendamisest keeldumise tagajärjed
3) kool ei ole 12 kuu jooksul pärast õppe läbiviimise õiguse saamist alustanud õppetööd vastavas õppekavarühmas;
4) kool on õppe läbiviimise õiguse taotlemisel või akrediteerimisel esitanud valeandmeid.
(2) Õppe läbiviimise õiguse kehtetuks tunnistamise otsus toimetatakse kooli pidajale ja koolile kätte posti teel või adressaadi nõusolekul elektrooniliselt viie tööpäeva jooksul otsuse tegemisest arvates.
(3) Kui õppe läbiviimise õiguse pikendamisest on keeldutud, kaotab kool õppe läbiviimise õiguse selle tähtaja möödumisel, kuid kõige varem kuus kuud pärast keeldumise otsuse jõustumist.
(4) Kui õppe läbiviimise õigus tunnistatakse kehtetuks või kui õppe läbiviimise õiguse pikendamisest on keeldutud, valmistab kooli pidaja ette õppekavarühmas tasemeõppe lõpetamise, seejuures teavitab sellest õpilasi või nende seaduslikke esindajaid ja tagab õpilastele võimaluse lõpetada õpingud kas samas või teises koolis.
(5) Õppekavarühmas, milles õppe läbiviimise õigus on tunnistatud kehtetuks käesoleva paragrahvi lõike 1 punktis 1, 2 või 4 sätestatud alusel, milles kool ei ole tähtaegselt taotlenud õppe läbiviimise õiguse pikendamist või milles on õppe läbiviimise õiguse pikendamisest keeldutud, ei saa kool uuesti õppe läbiviimise õigust taotleda kolme aasta jooksul alates kehtetuks tunnistamise või pikendamisest keeldumise otsuse jõustumisest.
7) kinnitab kooli eelarve, eelarve täitmise aruande ja hankeplaani;
9) kinnitab kooli majandusaasta aruande;
7) kooskõlastab kooli eelarve, eelarve täitmise aruande ja hankeplaani;
8) kinnitab kooli sisehindamisaruande;
10) otsustab õigusaktidega sätestatud ulatuses ja korras kooli kasutusse antud riigivaraga seotud küsimusi;
12) moodustab vajaduse korral komisjone ja töörühmi;
6) avaldab arvamust kooli majandusaasta aruande kohta.
(2) Kooli sisehindamisel analüüsitakse sisehindamise eesmärgist lähtuvalt õppekasvatustööd ja juhtimist ning hinnatakse nende tulemuslikkust. Sisehindamine on kooli arengukava koostamise alus.
(3) Sisehindamise aruanne koostatakse vähemalt ühe korra kooli arengukava perioodi jooksul.
(4) Sisehindamisele tuginedes koostab kool õppe läbiviimise õiguse pikendamiseks õppekavarühma aruande.
2) õppekava ning õppe ülesanded ja nõuded, sealhulgas õppe maht, õpingute alustamise ja lõpetamise nõuded, võtmepädevuste õppe struktuur ja mahud ning ühisõppekava erisused;
(4) Õppekava paigutumise kvalifikatsioonitasemele määrab õppekava aluseks oleva kutsestandardi paiknemine Eesti kvalifikatsiooniraamistikus. Kutseõppe aluseks olevad kutsestandardid asetsevad teisel kuni viiendal kvalifikatsioonitasemel. Kutsestandardi puudumisel või vaidlusalustel juhtudel kinnitab õppekava kvalifikatsioonitaseme valdkonna eest vastutav minister, sõjaväeliste õppekavade puhul valdkonna eest vastutav minister ja sisekaitseliste õppekavade puhul valdkonna eest vastutav minister või vastavalt nende volitatud isikud.
(1) Õppekavaga määratakse kindlaks kutse-, eri- ja ametialase õppe eesmärgid ja ülesanded, saavutatavad õpiväljundid ning seosed Eesti kvalifikatsiooniraamistikuga, õpingute alustamise ja lõpetamise nõuded, õppekava moodulid ning nende maht koos õpiväljundite ja hindamiskriteeriumitega, moodulite valiku võimalused ja tingimused ning spetsialiseerumisvõimalused. Kutsestandardite alusel määratakse õppekavades kindlaks õppe käigus omandatavad osakutsed.
(4) Tasemeõppe läbiviimise aluseks on kooli õppekavad, mis registreeritakse hariduse infosüsteemis. Registreerimise käigus kontrollitakse õppekavade vastavust õigusaktides asjaomasele õppekavale kehtestatud nõuetele. Õppekava, mis ei vasta nõuetele, jäetakse valdkonna eest vastutava ministri või tema volitatud isiku otsusega registreerimata. Otsus toimetatakse õppekava registreerimiseks esitanud koolile või kooli pidajale kätte tema soovi kohaselt kas posti teel või elektrooniliselt.
(9) Kvalifikatsioonitaset tõstva jätkuõppe ja viiendale kvalifikatsioonitasemele vastava esmaõppe õppekava saab avada, kui asjaomases õppekavarühmas on õppe läbiviimise õigus pikendatud kuueks aastaks või kui õppekava avamist toetavad õppekavarühmale vastavad sotsiaalpartnerid ja kooli pidaja.
(2) Neljandale kvalifikatsioonitasemele vastava õppekava alusel õppima asumisel nõutakse põhihariduse olemasolu.
(7) Erivajadusega isikute koolis õppimise tingimused ja korra kehtestab valdkonna eest vastutav minister määrusega.
(1) Õpetaja lähtetoetus on esimest korda kooli tööle asuvale õpetajale makstav toetus.
1) on omandanud kõrghariduse või lõpetanud kõrghariduse tasemel toimunud õpetajakoolituse ning asub 18 kuu jooksul pärast selle lõpetamist esimest korda tööle õpetajana, välja arvatud Tallinnas või Tartus asuvas koolis. Õpetaja lähtetoetust võib nelja kuu jooksul pärast kõrghariduse tasemel toimunud õpetajakoolituse lõpetamist taotleda ka isik, kes asus esimest korda õpetajana tööle õpetajakoolituse või sellele vahetult eelnenud kõrghariduse esimese astme õppe käigus tingimusel, et kõrghariduse esimese astme õppe lõpetamise ja õpetajakoolituse alustamise vahele ei jää rohkem kui üks aasta. Õpetaja lähtetoetust võib nelja kuu jooksul pärast kõrghariduse tasemel toimunud õpetajakoolituse lõpetamist taotleda ka isik, kes enne nimetatud õpetajakoolituse alustamist töötas koolis õpetajana. Kõrghariduse tasemel toimuva õpetajakoolituse lõpetamise aastal rasedus- ja sünnituspuhkusel viibiva isiku, ajateenistusse kutsutud kaitseväekohustuslase või välisriigis pedagoogilisel praktikal oleva isiku õigus taotleda lähtetoetust pikeneb vastavalt rasedus- ja sünnituspuhkuse ning lapsehoolduspuhkuse aja, aja- või asendusteenistuses viibimise aja või pedagoogilise praktika kestuse võrra;
2) töötab vähemalt 0,5 ametikohaga õpetajana, kusjuures 0,5 ametikoha arvestamisel loetakse selle alla ka samaaegne töötamine üldhariduskooli I–III kooliastme või gümnaasiumiastme õpetajana, välja arvatud Tallinnas või Tartus asuvas üldhariduskoolis;
4) valdab eesti keelt Euroopa Nõukogu koostatud Euroopa keeleõppe raamdokumendis määratletud keeleoskustasemel C1.
(3) Õpetaja lähtetoetust taotletakse, see makstakse välja ja tagastatakse põhikooli- ja gümnaasiumiseaduse §-s 77 sätestatud alustel ja korras.
(1) Riikliku koolitustellimusega tagatakse kutseõppes õppida soovijatele koolituskohad, lähtudes tööturu vajadustest, riigi strateegilistest ja valdkondlikest arengukavadest, uuringutest ja prognoosidest ning koolide võimekusest ja õppida soovijate eelistustest.
(2) Riiklik koolitustellimus on riigieelarvest rahastatavate koolituskohtade arv tasemeõppes õppekavarühmade ja täiendusõppes kursuste kaupa.
(3) Riikliku koolitustellimuse koostamisel arvestatakse õppekava täitmise tegelike kuludega, seetõttu ei nõuta tasemeõppe riikliku koolitustellimuse alusel moodustatud koolituskohtadel õppijalt koolituskulude hüvitamist üheski kutseõpet andvas õppeasutuses, olenemata selle omandivormist.
(1) Riiklikku koolitustellimust võib esitada Haridus- ja Teadusministeerium või muu ministeerium kutseõpet andvatele õppeasutustele, mis moodustavad riikliku koolitustellimuse alusel kutseõppe läbiviimiseks koolituskohad.
(2) Haridus- ja Teadusministeeriumi või muu ministeeriumi esitatava riikliku koolitustellimuse kinnitab asjaomane minister. Kui riikliku koolitustellimuse esitab riigikoolile muu ministeerium, kooskõlastatakse see enne kinnitamist valdkonna eest vastutava ministriga.
(3) Riikliku koolitustellimuse koostamise ja esitamise korra kehtestab asjaomane minister määrusega.
(4) Kohaliku omavalitsuse üksusele riikliku koolitustellimuse esitamiseks sõlmivad kohaliku omavalitsuse üksus ja ministeerium halduslepingu, milles lepitakse kokku järgmises:
1) koolituskohtade arv õppekavarühmiti, sealhulgas eraldi hariduslike erivajadustega õpilaste ja kinnipidamisasutuses korraldatava kutseõppe koolituskohtade arv;
3) esitatava riikliku koolitustellimuse alusel moodustatavatel koolituskohtadel õppivate õpilaste üle arvepidamiseks vajalike andmete esitamise kord ja tähtajad;
Kutseõppe koolitustellimust võib esitada ka kohaliku omavalitsuse üksus või muu juriidiline isik. Sellise koolitustellimuse täitmiseks sõlmivad lepingu kool ja tellija.
(3) Käesoleva seaduse §-s 3 sätestatud kooli kohustuste ja ülesannete täitmise rahastamisel riigieelarvest rakendatakse rahastamispõhimõtteid, mis sisaldavad muu hulgas komponente õppekasvatustöö läbiviimise, kutseõppe kättesaadavuse ja kooli tulemusrahastamise kohta.
(4) Käesoleva paragrahvi lõikes 3 nimetatud rahastamispõhimõtted, komponendid, nende rakendamise tingimused ja korra ning nende kohaldamise munitsipaal- ja erakoolile kehtestab Vabariigi Valitsus määrusega.
(5) Õppekasvatustöö läbiviimisega seotud kulud katab riikliku koolitustellimuse esitaja riikliku koolitustellimuse alusel moodustatud koolituskohtade ja asjaomase õppekava alusel selle nominaalse õppeaja jooksul.
(6) Koolil on õigus nõuda õppekulude hüvitamist nõukogu kehtestatud tingimustel ja korras ainult õpilaselt, kes ei õpi riikliku koolitustellimuse alusel rahastatud koolituskohal. Õppekulu hüvitamise ülemmäär on riikliku koolitustellimuse alusel moodustatud koolituskoha maksumus asjaomases õppekavarühmas või asjaomasel õppekaval samal kalendriaastal. Õppekulude hüvitamise määra kehtestab nõukogu vähemalt neli kuud enne õppeaasta algust. Nõukogu võib õppekulude hüvitamise määra kehtestamisel tõsta määra kuni kümme protsenti võrreldes eelmise õppeaastaga, kuid mitte rohkem kui õppekulu hüvitamise ülemmäär.
(1) Riigieelarves nähakse ette toetus statsionaarses õppes esmaõppe õppekavadel õppivate kuni 20-aastaste ilma keskhariduseta õpilaste koolilõuna kulude katmiseks (edaspidi koolilõuna toetus). Pärast õpilase 20-aastaseks saamist nähakse toetus ette jooksva õppeaasta lõpuni.
(3) Koolilõuna arvestusliku maksumuse ühe õpilase kohta ning koolilõuna toetuse jaotamise korra kehtestab Vabariigi Valitsus määrusega.