text:
1. jaanuarist 2009 kuni 31. detsembrini 2010 kehtinud redaktsioonis riigilõivuseaduse § 56 lõike 11 ja lisa 1 koostoimes, samuti 1. jaanuarist 2011 kuni 30. juunini 2012 kehtinud redaktsioonis riigilõivuseaduse § 57 lõigete 14 ja 20 koostoimes lisaga 1 põhiseaduspärasuse kontroll – Riigi Teataja
1. jaanuarist 2009 kuni 31. detsembrini 2010 kehtinud redaktsioonis riigilõivuseaduse § 56 lõike 11 ja lisa 1 koostoimes, samuti 1. jaanuarist 2011 kuni 30. juunini 2012 kehtinud redaktsioonis riigilõivuseaduse § 57 lõigete 14 ja 20 koostoimes lisaga 1 põhiseaduspärasuse kontroll
RT I, 10.10.2013, 4
Vastu võetud 03.10.2013
3-4-1-24-13
Eesistuja Priit Pikamäe, liikmed Lea Laarmaa, Jaak Luik, Ivo Pilving ja Jüri Põld
1. jaanuarist 2009 kuni 31. detsembrini 2010 kehtinud redaktsioonis riigilõivuseaduse § 56 lõike 11 ja lisa 1 koostoimes osas, mis nägid ette, et halduskohtule kahju hüvitamise kaebuse esitamisel nõudes üle 3 500 000 krooni kuni 4 000 000 krooni tuli tasuda riigilõivu 160 000 krooni, samuti 1. jaanuarist 2011 kuni 30. juunini 2012 kehtinud redaktsioonis riigilõivuseaduse § 57 lõigete 14 ja 20 koostoimes lisaga 1 osas, milles halduskohtu otsuse peale kahju hüvitamise nõudes üle 223 690 euro 76 sendi kuni 255 646 eurot 59 senti tuli apellatsioonkaebuselt tasuda riigilõivu 10 225 eurot 86 senti, põhiseaduspärasuse kontroll.
Tallinna Ringkonnakohtu 29. mai 2013. a otsus haldusasjas nr 3-10-866
1. Tunnistada, et 1. jaanuarist 2009 kuni 31. detsembrini 2010 kehtinud redaktsioonis riigilõivuseaduse (RT I 2008, 59, 330; RT I, 23.12.2010, 31) § 56 lõige 11 ja lisa 1 koostoimes olid põhiseadusega vastuolus osas, mis nägid ette, et halduskohtule kahju hüvitamise kaebuse esitamisel nõudes üle 3 500 000 krooni kuni 4 000 000 krooni tuli tasuda riigilõivu 160 000 krooni.
2. Tunnistada, et 1. jaanuarist 2011 kuni 30. juunini 2012 kehtinud redaktsioonis riigilõivuseaduse (RT I 2010, 21, 107; RT I, 25.06.2012, 3) § 57 lõiked 14 ja 20 koostoimes lisaga 1 olid põhiseadusega vastuolus osas, milles halduskohtu otsuse peale kahju hüvitamise nõudes üle 223 690 euro 76 sendi kuni 255 646 eurot 59 senti tuli apellatsioonkaebuselt tasuda riigilõivu 10 225 eurot 86 senti.
1. Harju Maakohus arestis prokuröri taotlusel 2. märtsi 2007. a määrusega kriminaalasjas nr 07221000023 konfiskeerimise tagamiseks SV Capital OÜ raha Sampo Pangas (hiljem Danske Bank AS Eesti filiaal) ja Nordea Bank PLC Eesti filiaalis. Riigiprokuratuur vabastas 6. mai 2008. a määrusega arestitud raha. Kriminaalmenetlus lõpetati 23. detsembri 2010. a määrusega.
2. SV Capital esitas Riigiprokuratuurile 25. veebruaril 2010 taotluse kriminaalasjaga tekitatud kahju hüvitamiseks. Riigiprokuratuur jättis 23. märtsi 2010. a määrusega taotluse rahuldamata.
3. SV Capital OÜ pöördus 8. aprillil 2010 halduskohtusse kaebusega mõista välja avalik-õiguslikus suhtes tekitatud kahju 3 812 300 krooni 63 senti (243 650 eurot 38 senti), lisaks viivitusintress 21,9% aastas alates kahju hüvitamise taotluse esitamisest kuni kahju hüvitamiseni.
4. SV Capital OÜ taotles 6. septembril 2010 enammakstud riigilõivu tagastamist. Tallinna Halduskohus jättis kaebaja taotluse 5. oktoobril 2010 määrusega rahuldamata. Määruse peale esitatud määruskaebuse jättis Tallinna Ringkonnakohus 7. juunil 2011. a määrusega rahuldamata ja halduskohtu määruse muutmata. Riigikohus jättis 12. septembri 2011. a määrusega asjas nr 3-7-1-3-354-11 määruskaebuse läbi vaatamata ja selgitas, et tasutud riigilõivu tagastamata jätmise kohta saab esitada vastuväite apellatsioon- või kassatsioonkaebuses.
5. Tallinna Halduskohus jättis 13. aprilli 2012. a otsusega kaebuse rahuldamata ja menetluskulud poolte endi kanda.
6. SV Capital OÜ esitas apellatsioonkaebuse, milles palus halduskohtu otsuse tühistada ja uue otsusega kaebus rahuldada. Samuti palus ta tunnistada põhiseadusega vastuolus olevaks ja kehtetuks riigilõivuseaduse (RLS) sätted, mille alusel kaebaja oli tasunud riigilõivu kaebuse esitamisel halduskohtusse ja apellatsioonkaebuse esitamisel, ning tagastada enammakstud riigilõiv riigilõivu põhiseadusvastasuse tõttu.
7. Ringkonnakohus jättis apellatsioonkaebuse rahuldamata.
8. Ringkonnakohus leidis, et põhiseadusvastasuse tõttu vaidlustatud normid on asjassepuutuvad. Kohtusse pöördumise ja edasikaebeõiguse riive on olemas vaatamata sellele, et kaebaja oli riigilõivu juba tasunud. Kohus leidis, et riigilõivuseaduse erinevate redaktsioonide kehtimise ajal praeguses asjas tasuda tulnud lõivud halduskohtusse ja ringkonnakohtusse pöördumisel kehtisid samas määras, kuigi erinevad vääringus. Riigikohus on leidnud, et sama hinnaga tsiviilasjas tasuda tulnud sama suur riigilõiv on põhiseadusvastane. Riigikohus on lisaks seisukohal, et halduskohtusse kahju hüvitamise kaebuse ja selles asjas apellatsioonkaebuse esitamisel ei tule tasuda riigilõivu suuremas määras kui sama nõudesummaga tsiviilasjas. Sellest lähtuvalt tunnistas ringkonnakohus asjassepuutuvad normid põhiseaduse vastaseks ja jättis need kohaldamata.
9. Ringkonnakohus määras nii kaebuselt kui ka apellatsioonkaebuselt tasuda tulnud riigilõivuks mõlemal juhul 5656 eurot 18 senti, lähtudes kuni 31. detsembrini 2008 kehtinud riigilõivumääradest.
10. Riigikogu leiab, et enne 30. juunit 2012 kehtinud riigilõivude suurused olid ebaproportsionaalsed ja seetõttu põhiseaduse vastased.
SV Capital OÜ
11. SV Capital OÜ leiab, et normid olid põhiseaduse vastased, tuginedes seejuures ka mitmetele rahvusvahelistele õigusaktidele. Riigilõiv peaks olema kulupõhine, kuigi ka halduskohtumenetluses on riigilõivul alusetute ja pahatahtlike kaebuste tõrjumise ülesanne. Kohtuliku kontrolli olemasolu avalik-õigusliku võimu üle on peamine demokraatliku riigi tunnus. Igapäevane kohtulik kontroll halduse üle on vajalik.
12. Miinimumriigilõiv halduskohtusse pöördumisel on 15 eurot ja seda peetakse piisavaks alusetute kaebuste ärahoidmiseks. Isikuid peab kohtlema võrdselt. Riigilõivuseadus nägi mitmetel juhtudel ette riigilõivu ülemmäära. Riigi vastu kahjunõude esitamine on kallim. Sisuliselt ei ole vahet, kas kahju on tekitatud maksusumma määramisega või vara arestimisega, kuid esimesel juhul on lõiv kordi väiksem. See on vastuolus põhiseaduse (PS) §-ga 12. Praegu kehtiv maksimaalne riigilõivu määr 750 eurot täidab riigilõivu ülesandeid ja suuremat riigilõivu ei ole põhjust nõuda. Eestist kõrgema elatustasemega riigid peavad ka väiksemat lõivu piisavaks lõivu eesmärkide saavutamiseks.
13. Ka arvestades töötasu alammäära ja seaduse järgi nõutavat minimaalset osakapitali suurust on enam kui 750 euro suurune riigilõiv põhiseadusega vastuolus. Justiitsministeeriumi andmetel ei ületa ühes kohtuastmes haldusasja läbivaatamise kulu ka praegu 1000 eurot. 750 eurot ületav riigilõiv on põhiseaduse vastane.
14. Riigiprokuratuur nõustus, et normid võivad olla põhiseadusega vastuolus.
15. Normid on asjassepuutuvad. Samasse vahemikku kuuluva hinnaga tsiviilasjade puhul on Riigikohus sama lõivusuuruse põhiseaduse vastaseks tunnistanud. Riigikohus on samuti leidnud, et halduskohtusse kahju hüvitamise kaebuse ja selles asjas apellatsioonkaebuse esitamisel ei tule tasuda riigilõivu suuremas määras kui sama nõudesummaga tsiviilasjas.
16. Õiguskantsleri hinnangul olid normid vastuolus PS § 15 lõike 1 esimese lausega, §-ga 11 ja § 24 lõikega 5. Normid olid asjassepuutuvad.
17. Riigikohus on olnud seisukohal, et kui menetlusosaline, kellelt nõutakse riigilõivu tasumist, lõivu suurusega ei nõustu, kuid maksab lõivu menetluse kiirema jätkumise huvides siiski ära, saab ta esitada avalduse enamtasutud riigilõivu tagastamiseks. Kui ringkonnakohus lahendab kahju hüvitamise nõudes apellatsioonkaebust ning taotlust tunnistada riigilõivud põhiseaduse vastaseks ja tagastada nõutud enamtasutud riigilõivud, siis saab ringkonnakohus hinnata nii halduskohtusse esitatud kahju hüvitamise kaebuselt kui ka apellatsioonkaebuselt tasutud riigilõivu sätestavate normide põhiseaduspärasust. Arvestades ringkonnakohtu otsuses viidatud Riigikohtu praktikat, on normid põhiseadusega vastuolus.
18. Justiitsminister leiab lähtuvalt varasemast Riigikohtu praktikast, et normid on põhiseadusega vastuolus.
19. Riigikohus on leidnud, et isik saab kuni kohtulahendi jõustumiseni nõuda enamtasutud riigilõivu tagastamist ja kohaldatud riigilõivumäära põhiseaduspärasuse kontrollimist. Küsimus on kohtusse pöördumise õiguse võimalikus ebaproportsionaalses riives. Tsiviilasja samas hinnavahemikus tasuda tulnud sama suure riigilõivu on Riigikohus põhiseaduse vastaseks tunnistanud. Riigikohus on ka leidnud, et halduskohtusse kahju hüvitamise kaebuse esitamisel ei tuleks tasuda kaebuselt riigilõivu suuremas määras, kui tuleb tasuda sama nõudesummaga tsiviilasjas.
20. 1. jaanuarist 2009 kuni 31. detsembrini 2010 kehtinud RLS § 56 lõige 11:
„(11) Halduskohtule kahju hüvitamiseks või alusetu rikastumise teel saadu tagastamiseks kaebuse esitamisel tasutakse riigilõivu 5 protsenti summast, mille väljamõistmist taotletakse, või vara väärtusest, mille tagastamiseks kohustamist taotletakse, kuid mitte alla 250 krooni ja mitte rohkem kui sama suure hagihinnaga hagi esitamisel tsiviilkohtumenetluses."
21. 1. jaanuarist 2009 kuni 31. detsembrini 2010 kehtinud RLS lisa 1 väljavõte:
22. 1. jaanuarist 2011 kuni 30. juuni 2012 kehtinud RLS § 57 lõiked 14 ja 20:
„(14) Halduskohtule kahju hüvitamiseks või alusetu rikastumise teel saadu tagastamiseks kaebuse esitamisel tasutakse riigilõivu 5 protsenti summast, mille väljamõistmist taotletakse, või vara väärtusest, mille tagastamiseks kohustamist taotletakse, kuid mitte alla 15,97 euro ja mitte rohkem kui sama suure hagihinnaga hagi esitamisel tsiviilkohtumenetluses.
(20) Halduskohtu otsuse peale apellatsioonkaebuse esitamisel tasutakse riigilõivu sama palju, kui tuleb tasuda kaebuse esialgsel esitamisel halduskohtule, arvestades apellatsioonkaebuse ulatust."
23. 23. 1. jaanuarist 2011 kuni 30. juuni 2012 kehtinud RLS lisa 1 väljavõte:
24. Kolleegium leiab, et kohaldamata jäetud normid olid kohtuasja lahendamisel asjassepuutuvad ning põhiseadusega vastuolus.
25. Riigikohtu üldkogu on 29. novembri 2011. aasta otsusega asjas nr 3-3-1-22-11 põhiseaduse vastaseks tunnistanud 1. jaanuarist 2009 kuni 31. detsembrini 2010 kehtinud redaktsioonis RLS § 56 lõike 11 koostoimes lisaga 1, mis nägi ette, et halduskohtule kahju hüvitamiseks kaebuse esitamisel tuli nõudelt 2 500 000 kuni 3 000 000 krooni tasuda riigilõivu summas 130 000 krooni. Praeguses asjas oli isikult kahju hüvitamise kaebuse esitamisel nõutud riigilõivu summa suurem – 160 000 krooni; samavõrd oli suurem ka otsuse peale apellatsioonkaebuse esitamisel eurodes tasuda tulnud riigilõiv – 10 255 eurot 86 senti.
26. Riigikohtu põhiseaduslikkuse järelevalve kolleegium tunnistas 2. mai 2013. a otsusega asjas nr 3-4-1-9-13 1. jaanuarist 2011 kuni 30. juunini 2012 kehtinud RLS § 57 lõike 1 koostoimes lisaga 1 põhiseaduse vastaseks osas, milles tsiviilasjas hinnaga üle 223 690 euro 76 sendi kuni 255 646 eurot 59 senti tuli hagiavalduselt tasuda riigilõivu 10 225 eurot 86 senti. Seega on Riigikohus praeguses asjas tasuda tulnud riigilõivu suuruse tsiviilasjas hagiavalduselt tasumise puhul juba kehtetuks tunnistanud. Nagu ringkonnakohus viitab, on Riigikohtu põhiseaduslikkuse järelevalve kolleegium leidnud 11. detsembri 2012. a otsuses asjas nr 3-4-1-11-12, et halduskohtusse kahju hüvitamise kaebuse esitamisel ei tuleks tasuda riigilõivu suuremas määras kui sama nõudesummaga tsiviilasjas (punkt 52). Kolleegium jääb selle seisukoha juurde.
27. Lähtuvalt eeltoodust ja eelviidatud lahendites esitatud argumentidest on kolleegium seisukohal, et 1. jaanuarist 2009 kuni 31. detsembrini 2010 kehtinud redaktsioonis RLS § 56 lõige 11 ja lisa 1 koostoimes osas, mis nägid ette, et halduskohtule kahju hüvitamise kaebuse esitamisel nõudes üle 3 500 000 krooni kuni 4 000 000 krooni tuli tasuda riigilõivu 160 000 krooni, samuti 1. jaanuarist 2011 kuni 30. juunini 2012 kehtinud redaktsioonis RLS § 57 lõiked 14 ja 20 koostoimes lisaga 1 osas, milles halduskohtu otsuse peale kahju hüvitamise nõudes üle 223 690 euro 76 sendi kuni 255 646 eurot 59 senti tuli apellatsioonkaebuselt tasuda riigilõivu 10 225 eurot 86 senti, olid põhiseadusega vastuolus. Riigikohtul puudub võimalus ja vajadus neid norme kehtetuks tunnistada, kuna seadusandja on normid tänaseks ise kehtetuks tunnistatud.
28. SV Kapital OÜ leiab, et ringkonnakohtu määratud uus riigilõiv on samuti põhiseaduse vastane ja lõiv peaks olema 750 eurot. Kolleegium ei hinda praeguses põhiseaduslikkuse järelevalve asjas ringkonnakohtu määratud tasuda tulnud riigilõivu põhiseaduspärasust. Kui kaebaja ei nõustu ringkonnakohtu määratud lõivu suurustega, on tal võimalik neile vastu vaielda halduskohtumenetluse seadustikus sätestatud korras (vt ka Riigikohtu põhiseaduslikkuse järelevalve kolleegiumi 7. mai 2013. aasta otsus asjas nr 3-4-1-11-13, punkt 23).
Priit Pikamäe, Lea Laarmaa, Jaak Luik, Ivo Pilving, Jüri Põld

matches:
§ 56
§ 57
§ 56
§ 57
§ 56
§ 57
§ 56
§ 57
Riigikohus
Kohus
Riigikohus
Riigikohus
Riigikohus
Riigikohus
§ 15
§ 24
Riigikohus
Riigikohus
Riigikohus
Riigikohus
§ 56
§ 57
§ 56
§ 57
Riigikohus
§ 56
§ 57


ELIL | Foorumi ettepanekud kuue seaduse muutmise eelnõusse
Koostöökogusse kuuluvate puuetega inimeste organisatsioonide ettepanekud “Sotsiaalhoolekande seaduse, Puuetega inimeste sotsiaaltoetuste seaduse, Halduskoostöö seaduse, Käibemaksu- seaduse ja Alaealise mõjutusvahendite seaduse muutmise seaduse eelnõusse
Puuetega inimeste organisatsioonide esindajatena rõhutame, et 2005.a. riigieelarve eelnõusse planeeritud vahendid rehabilitatsiooniteenusele (veidi üle 21 miljoni krooni) on ebarahuldavad. Soovime näha ministeeriumipoolset tugevat seismist 2005.a. riigieelarve- taotluses esitatud 38 miljoni krooni eest EV Valitsuses. Organisatsioonide esindajad taotlevad kohtumist rahandusministri ja peaministriga, et omalt poolt toetada, selgitada ja põhjendada sotsiaalministeeriumi poolt esitatud põhjendatud nõudmisi rahalistele vahenditele riigieelarves. Näeme tõsist ohtu, et kavandatava tööhõive programmi (on kuulutatud valitsuse poolt üheks prioriteediks 2005.a.) rakendumine puuetega inimeste osas jookseb suures osas liiva ressursside nappuse tõttu. Jääme endiselt seisukohale, et järgmise aasta eelarves peab abivahendite real olema 48 ja rehabilitatsiooniteenuse real 38 miljonit krooni. Üldist laadi märkused seaduseelnõu kohta:
1. Seaduse pealkirjast on ekslikult välja jäänud Riiklik peretoetuste seadus.
2. Kuidas tagatakse teenuse kättesaadavus (rahastamine) aasta alguses, juhul kui seadus jõustub 1.jaanuarist ja sotsiaalminister hakkab alles määrusi koostama?
Ettepanek: kuni määruse vastuvõtmiseni rakendada eelmise aasta hindu, see tagaks teenuse kättesaadavuse aasta alguses.
3. Seletuskirjas (lk.11, 3.lõik) on öeldud: “…rahabilitatsiooniplaanis tuuakse ära kõik teenused ja tegevused, mis on vajalikud ning ka reaalselt kättesaadavad isiku toimetuleku ja tööhõive parandamiseks …”
Ettepanek: plaanis peaks olema ka võimalus ära näidata need tegevused, mis on vajalikud, kuid veel reaalselt mitte kättesaadavad. See aitaks koguda informatsiooni teenuste arengu planeerimiseks.
4. Täiesti on käsitlemata jäänud transpordiprobleem – teenus sõiduks rehabilitatsiooniasutusse ja tagasi (lapsed, sügava liikumispuudega inimesed, pimedad, raske psüühikahäirega inimesed jne.). Kes kindlustab transpordi ja seda rahastab? Ettepanek: Kuna rehabilitatsiooniteenus on riiklikult tagatud teenus, siis peaks transporditeenus õigustatud juhtudel olema tagatud riiklikult. Ettepanekud kehtivasse Sotsiaalhoolekande seadusesse ja pealkirjas nimetatud seadus- eelnõusse:
1. täiendada Sotsiaalhoolekandeseaduse § 6 “Sotsiaalministri ülesanded sotsiaal- hoolekande juhtimisel ja korraldamisel” punkti 6) sõnastust alljärgnevalt: “puudega isikutele riikliku rehabilitatsioonimeetmete süsteemi väljatöötamine ning selle koordineerimine ja korraldamine sh. proteeside, ortopeediliste ja muude abivahendite tootmise ja hankimise organiseerimine ning vastava nõudluse väljaselgitamine”;
2. täiendada Sotsiaalhoolekandeseaduses § 2 “Mõisted” erivajadusega isiku ja puudega isiku definitsiooniga;
3. täiendada seaduseelnõus § 112 lõike (1) punkti 1, 2, 4 sõnastust: 1) “puudega isikul ja tema pereliikmetel”;
2) “puuetega inimeste sotsiaaltoetuse seaduse §21 lõikes 2 nimetatud isikul ja tema pereliikmetel;
4) “16-65aastasel psüühikahäirega isikul, kelle töövõime kaotus on vähemalt 40% ja tema pereliikmetel.
4. täiendada seaduseelnõus § 1110 lõike (1) sõnastust järgnevalt: “Rehabilitatsiooni- meeskond koostab isikule tema osalemisel, lapse ja teovõimetu isiku puhul pereliikme või hooldaja osalemisel rehabilitatsiooniplaani kollegiaalselt ja vastutab selle täitmise eest”;
3. asendada seaduseelnõus §16 lisatavas lõikes 31 sõnastust “200 krooni” tekstiga “mille kehtestab Riigikogu igaks eelarveaastaks riigieelarvega”;
Selgituseks: tavaliselt seadustesse ei kirjutata sisse konkreetseid summasid, vaid ainult määrad. Kui mõnel järgmisel aastal saaks juurde maksta näiteks 300.-, siis tuleb selleks seadust muutma hakata?
Ettepanekud Vabariigi Valitsuse määruse “Rakendusaktide kavandid” juurde (seletuskirja lisa):
1. Laste rehabilitatsiooniteenuse osutamisel kaotada piirhind. Rakendada konkreetset pearaha süsteemi – kuna kõigil puuetega lastel on rehabilitatsiooniplaanid, siis saab kogumaksumuse iga konkreetse lapse konkreetse plaani kaudu täpselt välja arvestada. Iga laps peab saama talle ettenähtud rehabilitatsiooniteenused kätte täies mahus. Järk-järgult minna ka täiskasvanute puhul samale pearaha süsteemile. Kuna teenuse saamisel on tingimuseks seatud rehabilitatsiooniplaani olemasolu, siis aitab see ressursside vajadust hinnata ja planeerida.
2. 2005.a. rehabilitatsiooniteenuse planeerimisel arvestada 1/3 vahenditest plaanide koostamiseks ja 2/3 teenusteks. Muidu võib tekkida reaalne oht, et vahendid kuluvad (kuna täiskasvanutel muutub ka plaan teenuse saamise eeltingimuseks) peamiselt rehabilitatsiooniplaanide tegemiseks ja teenuse rahastamiseks vahendeid ei jätku.
3. Vastuolu majutamise maksumuse hüvitamises rehabilitatsiooniasutuses:
§ 1 lõige 3 “Maksumus ei sisalda ööbimist rehabilitatsiooniasutuses, mille kulud hüvitatakse vastavalt tegelikele kuludele. § 1 lõige 4 “… Samuti ei sisalda teenuse hind ööbimist rehabilitatsiooniasutuses, mis on hinnakirjas eraldi ära toodud.” Piirhind hinnakirja järgi on 180.- ööpäev + 1 söögikord ühe isiku kohta.
Ettepanek: majutuse kulud hüvitatakse vastavalt tegelikele kuludele, selleks sõlmib rehabilitatsiooniasutus põhjendatud kalkulatsioonile toetudes kokkuleppe Sotsiaalkindlustusametiga. 3. Lisada § 2 lõige 2 “Rehabilitatsiooniteenuse raames osutatavate teenuste korral rehabilitatsioonimeeskonna spetsialisti poolt rakendatakse järgmisi piirhindu” sotsiaaltöötaja poolt osutatavale teenustele grupinõustamine (sh. perenõustamine) koos tunni piirhinnaga teise ja iga järgneva liikme kohta.
4. Lisada § 2 lõige 2 “Rehabilitatsiooniteenuse raames osutatavate teenuste korral rehabilitatsioonimeeskonna spetsialisti poolt rakendatakse järgmisi piirhindu” rehabilitatsiooniteenust osutava spetsialisti nimistusse muusikaterapeut.
Selgitus: muusikateraapial on oluline roll psühholoogilises rehabilitatsioonis, eriti puuetega laste rehabilitatsioonis. 25.08.2004
Eesti Pimedate Liit Aleksander Vassenin
Eesti Puuetega Inimeste Koda Helve Luik Sa oled 18446456. külaline


Omastamistahe, omavolilise kasutamise sisustamine | ÕIGUSNÕU
Kuriteo- või väärteo kohtumenetlus
3-1-1-99-15
Kohtulahendi kuupäev: 08.12.2015
Viide õigusaktidele: KarS § 201, KarS § 215, VÕS § 195 lg 2, AÕS § 40 lg 2
Isik X tunnistati süüdi selles, et ta OÜ X juhatuse liikmena pööras koos OÜ X juhatuse teiste liikmetega kolmandate isikute kasuks AS-i Y vara, mis oli OÜ X juhatuse liikmetele usaldatud ja nende valduses. Ringkonnakohus jättis apellatsiooni rahuldamata. Isiku X kaitsja esitas kassatsiooni. Kassatsiooniastmes selgitati, miks isiku X tegu ei vasta omastamise süüteokoosseisule, kontrolliti, kas isiku X tegu võib vastata asja omavolilise kasutamise tunnustele.
1. Kohtupraktika kohaselt sisustatakse omastamise koosseisuelementi “enda või kolmanda isiku kasuks pööramine” nn manifesteerimisteooria alusel. Enda või kolmanda isiku kasuks pööramist kujutab endast tegu, mille põhjal saab järeldada, et teo toimepanija soovib edaspidi kas ise võõra asja või vara omanikuna käituda või tahab ta lasta seda teha kolmandal isikul.
2. Võõra vallasasja enda või kolmanda isiku kasuks pööramisena ei ole käsitatav võõrvaldaja igasugune käitumine, mis rikub asja omaniku omandiõigust. Valdaja käitumises peab objektiivselt avalduma tahe muuta asja faktilist kuuluvust ehk käituda edaspidi ise või lasta kolmandal isikul käituda asja omavaldajana. Ainuüksi liisingueseme tagastamata jätmine pärast liisingulepingu ülesütlemist pole veel käsitatav võõra asja ebaseadusliku pööramisena enda või kolmanda isiku kasuks.
3. Omastamistahte manifesteerimisega võib olla tegemist siis, kui valdaja toimetab kasutatava asja asukohta, mida omanik ei tea või kust asja väljanõudmine on omaniku jaoks ebamõistlikult koormav. Omastamistahte manifesteerimist võib üldjuhul jaatada ka näiteks siis, kui asja edasikasutamisega kaasneb selle väärtuse oluline vähenemine, kasutusviisi või -intensiivsuse oluline (ebatavaline) muutus või valdaja (kolmanda isiku) esinemine asja omanikuna või vähemalt tegeliku omaniku õiguste selge eitamine.
4. Süüdistuses kirjeldatud ja kohtute tuvastatud OÜ X juhatuse liikmete tegu – AS- le Y kuuluva kontoritehnika jätmine OÜ X ja AS-i X valdusse ja kasutusse ka pärast liisingulepingu ülesütlemist – ei ole käsitatav liisinguesemete enda ega kolmanda isiku kasuks pööramisena.
5. Asja kasutamine KarS § 215 mõttes on omavoliline üksnes juhul, kui asi on AÕS § 40 lg 2 kohaselt toimepanija omavolilises valduses või kui toimepanija vastutab AÕS § 40 lg 4 järgi omavolilise valduse tagajärgede eest. AÕS § 40 lg 2 mõttes eeldab omavoli toimepanija tegevust. Kui isik on saanud vallasasja enda valdusse õiguslikul alusel (nt liisingu- või üürilepinguga), pole selle edasikasutamine pärast valduse õigusliku aluse äralangemist (nt lepingu lõppemist) KarS § 215 mõttes omavoliline.
Viide terviklahendile:http://www.riigikohus.ee/?id=11&tekst=RK/3-1-1-99-15
This entry was posted on 18. dets. 2015 at 11:12	and posted in Uncategorized.	You can follow any responses to this entry through the RSS 2.0 feed.
« Tagastusnõue, ema- ja tütarettevõtte) õiguste ja kohustuste üleminek


Piirkondlik mullakaitse toetus – Riigi Teataja
Piirkondlik mullakaitse toetus - sisukord
§ 8 Toetatava tegevuse nõuded
§ 15 Taotleja, taotluse ja toetatava tegevuse kontrollimine
§ 16 Toetuse vähendamine
§ 18 Toetuse maksmise otsustamine
RT I, 24.04.2015, 9
Vastu võetud 22.04.2015 nr 40
Määrusega kehtestatakse „Eesti maaelu arengukava 2014–2020” (edaspidi arengukava) meetme 10 „Põllumajanduse keskkonna- ja kliimameede” tegevuse liigi „Piirkondlik mullakaitse toetus” raames antava piirkondliku mullakaitse toetuse (edaspidi toetus) andmise tingimused ja kord.
(1) Toetust antakse piirkondliku mullakaitselise tegevuse elluviimise eest järjepidevalt viie järjestikuse kalendriaasta jooksul toetusõiguslikul maal, mille kohta toetust taotletakse (edaspidi kohustus).
(1) Paragrahvi 2 lõikes 1 nimetatud toetuse ühikumäär ühe hektari põllumajandusmaa kohta kalendriaastas on 50 eurot.
(2) Kui kõigi nõuetele vastavate taotluste rahastamise summa enne §-s 16 sätestatud toetuse vähendamise otsustamist ületab tegevuse liigile eelarveaastaks määratud eelarve, vähendab Põllumajanduse Registrite ja Informatsiooni Amet (edaspidi PRIA) Euroopa Liidu ühise põllumajanduspoliitika rakendamise seaduse § 79 lõike 3 alusel lõikes 1 nimetatud toetuse ühikumäära ulatuses, mis on vajalik kõigi nõuetele vastavate taotluste rahuldamiseks maksimaalsel võimalikul määral.
Toetust võib taotleda põllumajandusliku tegevusega tegelev füüsilisest isikust ettevõtja või juriidiline isik (edaspidi koos taotleja), kes kohustuseperioodi esimesel kalendriaastal taotleb ka arengukava alusel antavat keskkonnasõbraliku majandamise toetust.
(1) Toetust võib taotleda taotleja poolt kasutatava vähemalt 0,3 hektari suuruse:
1) püsirohumaa või pikaajaliseks planeeritud lühiajalise rohumaa (edaspidi koos rohumaa) kohta;
2) põllumajandusmaa kohta, millel kasvatatakse viljapuid või marjapõõsaid.
(2) Toetust võib taotleda maa kohta, mille andmed on kantud maakatastriseaduse §-s 14 nimetatud maa kvaliteedi hindamise kaardile ning nendest nähtub, et taotletaval maal on 90 protsendi ulatuses turvasmullad või erodeeritud ja deluviaalmuldade kompleks.
(3) Toetust võib taotleda maa kohta, mille kohta ei taotleta arengukava alusel antavat muud pindalatoetust, välja arvatud arengukava alusel antav kohalikku sorti taimede kasvatamise toetus.
(4) Toetust ei või taotleda maaeluministri 17. aprilli 2015. a määruse nr 32 „Otsetoetuste saamise üldised nõuded, ühtne pindalatoetus, kliima- ja keskkonnatoetus ning noore põllumajandustootja toetus” § 12 lõikes 4 nimetatud keskkonnatundliku püsirohumaa kohta.
(5) Toetusõigusliku maa määratlemisel lähtutakse põllumajandusministri 10. märtsi 2015. a määruse nr 22 „Põllumassiivi kaardi koostamise, põllumassiivi piiripunktide määramise, põllumassiivile unikaalse numberkoodi andmise, põllumassiivi toetusõigusliku pindala ning põllumassiivil asetsevate maastikuelementide määramise ja korra ning põllumassiivi kasutamise kohta esitatavad andmed ja nende esitamise kord” §-s 5 sätestatust.
Taotleja täidab kohustuseperioodi jooksul kogu majapidamise põllumajandusmaal ja põllumajanduslikus tegevuses maaeluministri 17. aprilli 2015. a määruse nr 32 „Otsetoetuste saamise üldised nõuded, ühtne pindalatoetus, kliima- ja keskkonnatoetus ning noore põllumajandustootja toetus” §-s 12 sätestatud püsirohumaa säilitamise tava.
§ 8. Toetatava tegevuse nõuded
(1) Toetatava tegevuse nõudeid tuleb täita toetusõiguslikul maal, mille kohta toetust taotletakse.
(2) Maa tuleb hoida rohukamara all, mis peab olema rajatud hiljemalt esimese kohustuseaasta 15. juuniks.
(4) Taotleja võib rohukamarat uuendada ainult otsekülvi ja pealekülvi teel. Turvasmuldadel rohumaa uuendamine on lubatud üks kord kohustuseperioodi jooksul randaalimise ja freesimise teel.
(2) Komisjoni rakendusmääruse (EL) nr 809/2014 artikli 8 lõike 3 punktis a nimetatud ajavahemik algab 22. mail ja lõppeb 1. septembril. Põllumajandusliku majapidamise üle võtnud isik võib esitada PRIAle selle aja jooksul majapidamise ülevõtmist tõendavad dokumendid ja taotleda toetuse maksmist.
(4) Kohustuse ülevõtmisest teatamiseks esitab kohustuse ülevõtja § 14 lõikes 1 sätestatud ajavahemikul PRIAle elektrooniliselt PRIA e-teenuste keskkonna kaudu samad andmed, mis on ette nähtud maaeluministri 22. aprilli 2015. a määruse nr 38 „Poolloodusliku koosluse hooldamise toetus” lisas 2. Kohustuse üleandja kinnitab nimetatud andmete õigsust PRIA e-teenuste keskkonnas.
(1) Toetuse saaja võib kohustust suurendada kuni 20 protsenti tema esimese kohustuseaasta kohustuse aluse maa pindalast selle maa arvelt, mille kohta ei ole kohustust võetud. Sellisel juhul loetakse kohustuseperioodi kestuseks algse kohustuse kestus.
(2) Kui kohustust suurendatakse rohkem kui 20 protsenti, algab uus kohustus, mille kestus on viis aastat.
(3) Toetuse saaja teavitab kohustuse suurendamisest PRIAt § 14 lõikes 1 sätestatud ajavahemikul, esitades §-s 14 nimetatud dokumendid.
(1) Kohustuse aluse maa pindala võib vähendada kooskõlas Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 1305/2013 artikli 47 lõigetega 2–4.
(2) Toetuse saaja teavitab kohustuse vähendamisest PRIAt § 14 lõikes 1 nimetatud ajavahemikul, esitades §-s 14 nimetatud asjakohased dokumendid.
(1) Kooskõlas komisjoni delegeeritud määruse (EL) nr 807/2014 artikli 14 lõikega 1 võib taotleja asendada selle määruse kohase kohustuse Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 1305/2013 artikli 28 kohase poolloodusliku koosluse hooldamise kohustusega.
(2) Toetuse saaja teavitab kohustuse asendamisest PRIAt § 14 lõikes 1 nimetatud ajavahemikul, esitades §-s 14 nimetatud asjakohased dokumendid.
§ 15. Taotleja, taotluse ja toetatava tegevuse kontrollimine
§ 18. Toetuse maksmise otsustamine
(1) Paragrahvi 8 lõikes 4 nimetatud piirangud tegevustele kehtivad alates esimese kohustuseaasta 15. juunist.
(2) 2015. aastal on § 14 lõikes 1 sätestatud ajavahemik 7. maist kuni 25. maini.
(3) 2015. aastal on § 9 lõikes 2 sätestatud ajavahemik 26. maist kuni 1. septembrini.


Vabariigi Presidendi 10. märtsi 1999. a otsusega nr 553
Teeseadus sätestab tee suhtes esitatavad nõuded, tee omaniku ja liikleja õigused ja kohustused ning vastutuse liiklusohutusnõuete rikkumise eest, reguleerib teehoiu, tee kasutuse ja kaitse korraldamist ja rahastamist ning inimeste ja keskkonna kaitset liiklusest tulenevate ohtude eest.
-- sõidutee ning sellega külgnevale alale sissesõidu ja sealt väljasõidu tee ning kõnnitee;
-- parkla ja puhkekoht;
-- tunnel, sild, truup ja viadukt;
-- teekattega samal tasandil paiknevad trammirööpad;
-- liikurmasinarada;
-- liikleja kontrollimiseks ja maksustamiseks mõeldud ala;
-- ühissõiduki peatuseks ettenähtud ala ja ootekoda;
-- piirikontrolli- ja tollikontrollirajatis;
-- teepeenar, haljasala ning eraldus- või haljasriba;
-- tee äärde liikluskahjustuste kaitseks rajatud kaitseehitis ja müratõke ning keskkonnakaitserajatis;
-- liikluskorraldusvahend;
-- teemärgistus- ja teevalgustusrajatis;
-- tee ääres asetsev muu teehoiurajatis.
(3) Jalgtee ja talitee kasutamine ning pääsemine kinnisasjale, millel puudub juurdepääs avalikult kasutatavalt teelt või kinnisasja eraldi seisvalt osalt, on ette nähtud asjaõigusseaduses (RT I 1993, 39, 590; 1995, 26--28, 355; 57, 976; 1996, 45, 848; 1997, 52, 833; 1998, 12, 152; 30, 409; 59, 941).
1) kütuseaktsiisist 75 protsenti;
2) nõuda tee-ehitusloa väljaandjalt loa peatamist või tühistamist, kui on rikutud ehitusloaga kehtestatud nõudeid;
(5) Ehitusjärelevalve korra ja järelevalveametnikele tegevusloa andmise korra, tee-ehitusloa ja teekasutusloa andmise ning teehoiutööde dokumenteerimise nõuded kehtestab teede- ja sideminister.
3) projekteeritud ehitis kahjustab asjaõigusseaduse §-des 143--154 sätestatud naabrusõigusi ja kui naabriga ei ole saavutatud kokkulepet;
(1) Teehoidu korraldab tee omanik Euroopa lepingu (RT II 1995, 22--27, 120), riigihangete seaduse (RT I 1995, 54, 883; 1997, 9, 79; 1998, 38, 561; 1999, 16, 271) ja käesoleva seaduse ning nende alusel antud õigusaktide kohaselt.
(1) Liiklust korraldatakse liiklusseaduse (RT 1992, 12, 193; RT I 1995, 2/3, 3; 1996, 16, 268; 1997, 86, 1459; 1999, 16, 272) ja selle alusel antud õigusaktide alusel.
(1) Liiklusväline teabevahend on reklaamiseaduses (RT I 1997, 52, 835) nimetatud kuulutus, teadaanne või märgis, mis ei ole ette nähtud liikluse korraldamiseks või mis ei ole liikluskorraldusvahendi kohta kehtestatud nõuete kohane.
8) teha veereþiimi muutust põhjustavat maaparandus- või muud teehoiuvälist tööd.
KOHUSTUSED, JÄRELEVALVE JA VASTUTUS
(1) Tee kaitsevööndi maa omanik võib nõuda tee omanikult piirangute või servituutide tõttu tekkinud kahju hüvitamist.
§ 40. Juriidilise isiku vastutus teekasutus- ja teekaitsenõuete rikkumise eest
(1) Kui juriidiline isik tee omaniku loata:
1) kasutab teed spordi- ja teisteks rahvaüritusteks ning muudeks liiklusvälisteks kogunemisteks -- määratakse talle rahatrahv 10 000 kuni 50 000 krooni;
2) kasutab liiklemiseks normidele mittevastavate mõõtmete või teljekoormusega või teed muul viisil kahjustavat sõidukit -- määratakse talle rahatrahv 10 000 kuni 50 000 krooni;
3) teeb teel teehoiuvälist tööd, paigutab teele töövahendi või ehitus- või metsamaterjali, ehitab hoone või rajatise või rajab istandiku -- määratakse talle rahatrahv 10 000 kuni 50 000 krooni;
4) kaevandab tee kaitsevööndis maavara, teeb metsa lageraiet või muud looduskeskkonda ümberkujundavat tööd või ehitab tee kaitsevööndisse hoone, rajatise või muu objekti või rajab istandiku -- määratakse talle rahatrahv 10 000 kuni 50 000 krooni;
5) paigaldab liiklusvälise teabevahendi -- määratakse talle rahatrahv 10 000 kuni 50 000 krooni;
(2) Kui juriidiline isik:
1) jätab täitmata tee kaitsevööndi ja sellel asuva rajatise korrashoiu nõuded või kahjustab või risustab teed ja tee kaitsevööndit või ei kõrvalda liikluskorraldusvahendit ettenähtud ajaks -- määratakse talle rahatrahv 10 000 kuni 30 000 krooni;
2) rikub tee kohta kehtestatud liiklusohutusnõudeid, jätab ettenähtud ajaks rakendamata abinõud teataval teelõigul liikluse keelamiseks või piiramiseks, jätab liiklusohtliku koha korrastamata või liiklust ohustava või nähtavust piirava takistuse, puu, põõsa või istandiku kõrvaldamata, jätab nõutud liikluskorraldus- või teetähistusvahendi paigaldamata või paigaldab selle nõuetevastaselt -- määratakse talle rahatrahv 30 000 kuni 50 000 krooni.
(3) Juriidilise isiku karistamine ei välista õiguserikkumise toimepannud füüsilise isiku karistamist.
(4) Juriidilise isiku haldusõiguserikkumise asja arutab ja määrab talle karistuse halduskohtunik.
(5) Karistuse määramise ja vaidlustamise ning jõustunud kohtuotsuse täitmise ja muid käesoleva paragrahvi lõigetes 1 ja 2 loetletud haldusõiguserikkumise asju menetletakse haldusõiguserikkumiste seadustiku (RT 1992, 29, 396; RT I 1997, 66--68, 1109; 73, 1201; 81, 1361 ja 1362; 86, 1459 ja 1461; 87, 1466 ja 1467; 93, 1561, 1563--1565; 1998, 2, 42; 17, 265; 23, 321; 30, 410; 34, 484; 36/37, 552 ja 553; 38, 562; 51, 756 ja 759; 52/53, 771; 60, 951 ja 952; 64/65, 1004; 86/87, 1409; 98/99, 1574; 103, 1695; 108/109, 1783; 1999, 4, 53; 10, 149 ja 156; 16, 267, 271, 272 ja 276; 23, 350) ja täitemenetluse seadustiku (RT I 1993, 49, 693; 1997, 43/44, 723; 1998, 41/42, 625; 51, 756; 61, 981; 103, 1695; 1999, 18, 302) alusel.
§ 41. Juriidilise isiku haldusõiguserikkumise protokolli koostamine
(1) Käesoleva seaduse § 40 lõigetes 1 ja 2 sätestatud juriidilise isiku haldusõiguserikkumise kohta on õigus koostada protokoll käesoleva seaduse täitmise järelevalveks volitatud ametiisikul.
5) õiguserikkuja volitatud esindaja ametikoht ning ees- ja perekonnanimi;
6) õiguserikkumise aeg ja koht ning õiguserikkumise kirjeldus;
7) märge, et õiguserikkuja esindajale on tutvustatud tema õigust kasutada õigusabi;
8) viide käesoleva seaduse § 40 lõikele ja punktile, mis näeb ette vastutuse selle haldusõiguserikkumise eest;
9) haldusõiguserikkuja volitatud esindaja seletus ning muud asja lahendamiseks vajalikud andmed.
(3) Protokollile kirjutavad alla selle koostanud ametnik ja haldusõiguserikkuja volitatud esindaja; kui on tunnistajaid ja kannatanuid, siis võivad protokollile alla kirjutada ka nemad.
(4) Kui haldusõiguserikkuja volitatud esindaja keeldub protokollile alla kirjutamast, teeb protokolli koostaja selle kohta protokolli kande. Protokollile lisatakse haldusõiguserikkuja volitatud esindaja kirjalikud märkused protokolli kohta ning protokollile allakirjutamisest keeldumise motiivid.
(5) Haldusõiguserikkumise protokoll koostatakse kahes eksemplaris, millest üks jääb koostajale ja teine haldusõiguserikkuja volitatud esindajale.
§ 42. Eesti Vabariigi maanteeseaduse kehtetuks tunnistamine
Eesti Vabariigi maanteeseadus (RT 1992, 1, 1; RT I 1996, 49, 953) tunnistatakse kehtetuks.
§ 43. Kriminaalkoodeksi muutmine
(1) Kriminaalkoodeksis (RT 1992, 20, 288; RT I 1997, 21/22, 353; 28, 423; 30, 472; 34, 535; 51, 824; 52, 833 ja 834; 81, 1361; 86, 1461; 87, 1466, 1467 ja 1468; 1998, 2, 42; 4, 62; 17, 265; 23, 321; 30, 412; 36/37, 552 ja 553; 51, 756 ja 759; 59, 941; 98/99, 1576; 107, 1766; 108/109, 1783; 1999, 4, 53; 10, 156; 16, 267, 271 ja 276) tehakse järgmised muudatused:
1) paragrahv 84 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
«§ 84. Tee ja raudtee, liiklusvahendi ning side-, signalisatsiooni- ja energiaseadme rikkumine
Tee või raudtee, liiklusvahendi või side-, signalisatsiooni- või energiaseadme tahtliku purustamise või rikkumise eest, mis põhjustas või võis põhjustada rongi- või lennuõnnetuse, laevaavarii, liiklusõnnetuse, transpordi või side normaalse töö rikkumise, häire energia tootmise või jaotamise süsteemis, -- karistatakse vabadusekaotusega kolmest kuni kaheteistkümne aastani.»;
2) paragrahvi 33 lõigetes 3 ja 4, § 811 lõike 2 punktis 3, § 83 pealkirjas ja lõikes 1 ning § 205 pealkirjas asendatakse sõna «transpordivahend» sõnaga «liiklusvahend» vastavas käändes, § 205 lõikes 1 asendatakse sõna «veetranspordivahendi» sõnaga «veeliiklusvahendi».
§ 44. Asjaõigusseaduse muutmine
Asjaõigusseaduses (RT I 1993, 39, 590; 1995, 26--28, 355; 57, 976; 1996, 45, 848; 1997, 52, 833; 1998, 12, 152; 30, 409; 59, 941) asendatakse sõnad «avalik tee» sõnadega «avalikult kasutatav tee» vastavas käändes.
Käesoleva seaduse §-s 16 sätestatud korra kohane teehoiu rahastamine jõustub 2000. aasta 1. jaanuaril.


Eesti Kirikute Nõukogu (EKN) on tänulik võimaluse eest avaldada arvamust Raseduse katkestamise ja steriliseerimise seaduse (RKSS) muutmise seaduse eelnõu kohta. Eesti Kirikute Nõukogu liikmeskirikute poolt 15. juunil 2006 vastu võetud bioeetilistes seisukohtades rõhutatakse: „Elu on Jumala and. Inimelu on püha selle algusest lõpuni. /.../ Inimelu puutumatus on ja jääb inimsust määratleva suurusena jumaliku eluseadustiku eelduseks. Emaüsas kasvava lapse elu on esimeses, kõige kiirema arengu faasis ülimalt haavatav. Inimelu vajab ja väärib igakülgset kaitset juba eostumise hetkest.” I. Esmalt peame vajalikuks märkida, et probleemid seoses RKSS-ga on tunduvalt laiemad, kui kõnealuses eelnõus käsitletakse. Juba 2002. aastal tõdes õiguskantsler Allar Jõks EKNile saadetud vas- tuskirjas, et riigil on põhiseadusest tulenev kohustus tagada kaitse sündimata laste õigusele elule. Õiguskantsler märkis, et „Riik peab oma kaitsekohustuse täitmiseks võtma tarvitusele piisavad meetmed – ja seda nii normatiivsel tasemel kui tegelikkusesmis tagaks [sündimata laste eluõiguse] proportsionaalse ja efektiivse kaitse.” Ühe olulisima sammuna tuleks läbi mõelda ning RKSSis sätestada abordieelse nõustamise süstee- mi puutuvad nii põhimõttelised kui konkreetsed küsimused. Õiguskantsler Jõks märkis oma kirjas, et täna kehtiv abordieelse nõustamise süsteem ei toimi piisavalt hästi: „Abordi regulatsiooni puhul esineb nõustamise osas ka puudujääke, mis on tingitud eelkõige riigi piiratud majanduslikest võimalustest. Nõustamine on madalalt tasustatud ja ei täida kohati ka oma eesmärki, sest 2/3 abortidest on kordus- abordid. Probleem on siin inimeste teadlikkuses abordi tähendusest – nii eetilises kui meditsiinilises tähenduses. Antud küsimuses, nagu kõigi teiste õiguskantsler Jõksi mainitud kitsaskohtade osas, ei ole kehtivas regulatsioonis mingisuguseidki parandusi tehtud. Samas on raseduskriisi nõustajate üle-Eestiline võr- gustik mh ka Eesti Kirikute Nõukogu ja EV Rahvastikuministri büroo koostöös asutatud sihtasutuse tegevuse tulemusena jõudnud reaalselt juba sellisesse arengufaasi, mille puhul oleks vajalik kaaluda nõus- tajate rolli, õiguste ja kohustuste sätestamist seaduse tasandil. Eesti Kirikute Nõukogu on seisukohal, et antud regulatsiooni puudutav nõustamissüsteem peab järgima professionaalse nõustamise häid tavasid – austades inimese isikupuutumatust, kaitstes kliendi enesemääramisõigust ning täites konfidentsiaalsu- se nõudeid. Peame ka oluliseks, et riik jätkuvalt toetaks naiste varjupaiku ja ema-lapse kodusid, kus vajadusel võimaldataks elamisvõimalust ka neile noortele emadele, kes küll soovivad oma last sünnitada, kuid ei näe selleks võimalust ebapiisava majandusliku olukorra ja toetava lähisuhtevõrgustiku ebapiisavuse tõt- tu. Vajalik on ka jätkuv riigipoolne lahenduste toetamine, mis võimaldaks noortel emadel laste kõrvalt haridusteed jätkata. Abordieelse nõustamise süsteemi uuesti mõtestades tuleks erilist tähelepanu pöörata alaealiste nõustamisele abordi küsimuse kontekstis. Kehtiv regulatsioon ei tee nõustamise osas täiskasvanuil ja alaealistel mingit vahet. Kuid just alaealised vajaksid nõustamist, mis oleks eriti põhjalik ning mida viiks nende vanemate osalusel läbi selleks erilise ettevalmistuse saanud spetsialist (ja mitte mingil juhul sama isik, kes teeb aborti). Tõepoolest, tihti vaja- vad asjakohast nõustamist ka vanemad, et nad saaksid nendegi jaoks uues ja segadust tekitavas olukorras jõuda parimate võimalike ja kõiki osapooli rahuldavate lahendusteni. II. Järgnevalt eelnõust selle sätete järjekorras: Punktid 1 (RKSS § 5 lg 2) ja 2 (RKSS § 10) Kirikute Nõukogu tõdeb, et RKSS § 5 lg 2 kehtiv redaktsioon vajab oma mitmetitõlgendatavusega, millele on viidatud ka eelnõu seletuskirjas, muutmist. Samas ei toeta me paragrahvi muutmist eelnõus pakutud kujul ning seletuskirjas toodud põhjendustel. Peame kahetsusväärseks, kui läbi käesolevate muudatuste menetlemise jõuavad ühiskonda järgmi- sed eetiliselt küsitavad sõnumid: – Alaealine rase otsustab ja peakski otsustama oma isiklikus valikus alati abordi kasuks. Kahjuks on käesolevast seaduseelnõust võimalik seda välja lugeda, kuna nõustamiskohustus sisaldab eneses pigem keskendumist abordile, mitte abordi ja sünnituse vahelise dilemma lahendamisele ning sünnitusotsustusega seotud poolt- ja vastuväidete vastutustundelist kaalumist ei peeta seadusepõhiselt oluliseks. – Vanemad ei peaks sekkuma oma alaealiste laste reproduktiivtervist puudutavatesse küsimustesse. Laste tervise kaitse sõltub perepoolsest toetusest ning lapsevanem on kohustatud vastutama oma lapse tervise eest. Kui arvamusliidrid ühiskonnas võtavad seisukoha, et seda tuge ei ole vaja, siis see kujundab ka valitsevaid trende ja hoiakuid. Seeläbi võib tekkida oht laste ja lapsevanemate vahelise isolatsiooni suurendamiseks ja Eesti ühiskonnas niigi habraste perekondlike usaldussuhete lõhkumiseks. Kuivõrd perekond on ühiskonna alusstruktuur, ei saa olla tugevat rahvast ja riiki, ilma et eksisteeriks palju tugevaid perekondi. Seda tõsiasja silmas pidades on Eesti Vabariigi põhiseaduse § 27 lg 1 sätestatud, et „Perekond rahva püsimise ja kasvamise ning ühiskonna alusena on riigi kaitse all.” Üheks kõige olu- lisematest perekonna kompetentsi kuuluvatest küsimustest – kui mitte kõige olulisemaks küsimuseks –, millesse riik ei tohiks sekkuda, on vanemate õigus ja kohustus hoolitseda oma laste eest ning neid kasva- tada. Sedagi inim- ja ühiskondliku vabaduse seisukohast üliolulist põhimõtet on tunnustatud meie põhi- seaduses, mille § 27 lg 3 kohaselt on „Vanematel on õigus ja kohustus kasvatada oma lapsi ja hoolitseda nende eest.” Ning perekonnaseaduse § 50 lisab: „Vanem on kohustatud oma lapse õigusi ja huve kaitsma. Vanem on oma lapse seaduslik esindaja. Seadusliku esindajana on vanemal eestkostja volitus.” Eelpool mainitud seadusesäte reguleerib sellisena muuhulgas ka alaealiste õigusi kõikide Eestis saada- olevate tervishoiuteenuste, sh näiteks arsti ja psühholoogi teenuste tarbimisel. Näitena võiks välja tuua juhtumi, kui üks hambaarst puuris koolis õpilasel hambaid, ilma et vanemad oleksid selleks eelnevalt loa andnud (vt Madis Filippov, Arst talitas lapse hammast loata puurides vales- ti, Postimees 18.03.2009). Vanemad pöördusid õiguskantsleri poole, kes asus seisukohale, et hambaarst talitas vääralt, kuna alaealise patsiendi võib läbi vaadata ja talle tervishoiuteenust osutada vaid tema esin- daja (vanema) nõusolekul. Õiguskantsler Indrek Tederi seisukoht oli järgmine: „Alaealisele osutatavate tervishoiuteenuste puhul tuleb kindlasti saada kõigiks sekkumisteks iga kord vanema nõusolek.”
Lähtudes eesmärgist säilitada alaealise vanemate õigused ja vastutus ning pidades vajalikuks, et sea- duse tasandil sätestataks ka raseduskriisi nõustajate roll, teeb Eesti Kirikute Nõukogu ettepaneku sõnastada RKSS § 5 järgmiselt: "(1) Keegi ei tohi sundida ega mõjutada naist oma rasedust katkestama. Sooviavaldus oma raseduse katkestamiseks peab olema vormistatud kirjalikult. (2) Piiratud teovõimega isiku raseduse katkestamiseks on lisaks tema vabale tahteavaldusele tarvis registreerida tema eestkostjate kirjalik nõusolek. Kui eestkostjad raseduse katkestamisega ei nõus- tu, võib vähemalt 16-aastane sündimata lapse ema taotleda endale TsÜSis sätestatud korras kohtu poolt täieliku teovõime omistamist. Kui raseduse viivitamatu katkestamine on hädavajalik piiratud teovõimega isiku elu päästmiseks ning eestkostjate nõusolekut ei õnnestu operatiivselt saada, võib raseduse katkestada viimaste nõusolekuta. (3) Piiratud teovõimega alaealine abielus isik ei vaja raseduse katkestamiseks eestkostjate nõusole- kut. (4) Naistearst kaasab raseduse katkestamise küsimuse otsustamisse koheselt raseduskriisi nõustaja ning alaealise soovil ka sündimata lapse isa.” Punkt 3 (RKSS § 12 lg 1) Selle sätte kommentaarides seletuskirjas märgitakse, et sättes ei ole tehtud nõustamiskohustuse sisu osas muudatusi. Näeme siinkohas vastuolu naistearsti kutse-eetikast lähtuvate heade tavade, mis eeldab vajadusel eest- kostja kaasamist, ellurakendumise ja RKSS-s ette nähtud nõustamiskohustuse sisu vahel. Meile teeb muret, et alaealisel, kuid arsti poolt teovõimeliseks tunnistatud patsiendil, olukorras, kus ta peab suhteliselt lühikese ajavahemiku jooksul otsustama sünnituse või abordi kasuks, ei aidata nõus- tamise käigus lahti mõtestada lapsevanemaks saamisega seotud aspekte ja vastutuse määra. Arst peab lähtuvalt RKSS-s sisalduvast nõustamiskohustusest selgitama raseduse katkestamise bioloogilist ja me- ditsiinilist olemust ning sellega seonduvaid riske, sealhulgas võimalikke tüsistusi, ehk teisisõnu kesken- duma peamiselt abordi olemusele, mitte sotsiaalpsühholoogilise nõustamise headele tavadele, mis aitaks patsiendil kujundada parimat võimalikku otsustust, vaagides seejuures eesmärgipäraselt kõiki olemas- olevaid asjaolusid. Nõustamiskohustuse sisu RKSS-s ei näe ette sotsiaalpsühholoogilist nõustamist ja sättes, nagu juba eelnevalt mainitud, ei ole tehtud ka nõustamiskohustuse sisu osas muudatusi. Siinkohal kerkibki küsimus, kas ja mil moel jõuaks näiteks alaealine rase kujundada oma teadlikku nõusolekut üheainsa naistearsti vastuvõtu jooksul sünnituse kasuks? Kas selline otsustus saab ikkagi olla kujunenud patsiendi poolsest vastutustundlikust poolt- ja vastuväidete kaalumisest, nagu seadus seda ette näeb? Võttes seejuures arvesse tõika, et kõne all oleva elutähtsa otsustuse kujundamisele ei pruugi olla kaasatud esindajaid tulevase lapsevanema lähisuhte- ja tugivõrgustikust. Oleme sunnitud möönma, et ehkki seaduseelnõu püüab vältida naiste õiguste piiramist üksnes ea või tervise seisundi tõttu ja viitab usalduslikule arsti – patsiendi suhte tekkele, mis võimaldab eelkõige vaagida naise võimet iseseisvalt poolt- ja vastuväiteid vastutustundlikult kaaluda, ei pruugi antud seadusemuudatus tagada piiratud teovõimega naisele ja/või alaealisele rasedale piisavalt turvalist aega ja kohta, vältimaks igasugust välist ja sisemist survet iseseisva teadliku otsustuse kujundamisel. Juhime Teie tähelepanu asjaolule, et uuringutepõhiselt tekitab suurimat psühholoogilist stressi raseduse katkestamise juures selle esimesel trimestril just abordi või sünnituse kasuks otsustamisega seotud dilemma (http:// www.prochoiceforum.org.uk/psy_research1.asp). Otsustusprotsessiga kaasneva stressiga toimetulek ning vajadusel eestkostja kaasamine nõusta- misprotsessi eeldab põhjalikumat ja sisulisemat sotsiaalpsühholoogilist nõustamisprotsessi, mida hetkel kehtivas RKSS-s sisalduv nõustamiskohustus ette ei näe. Palume käesoleva seaduseelnõu koostajaid jälgida, et lisaks abordi olemuse avamisele pöörataks abor- di ja sünnituse vahelise dilemma lahendamisel nõustamisprotsessis tähelepanu muu hulgas nii lapseva- nemaks saamise positiivsetele kui ka väljakutset pakkuvatele külgedele, andmaks seega kogu nõustamis- protseduurile tasakaalustatuma raamistiku ja vältimaks võimalusi, et alaealistele rasedatele ei asetataks liiga suurt vastutust olukorras, kus neile ei ole veel täies mahus antud riigi poolt (ja täiesti põhjendatult) teisi elu jätkamisega seotud õigusi, k.a õigust abielluda, luua oma pere ja võtta selle eest täielikku vastutust. Eesti Kirikute Nõukogu24.09.2009 Tallinnas← tagasi ↑ üles


text:
Kohtulik aktivism kõrgeimal tasemel: riigikohus asus perekonna mõistet ümber kujundama
«Igal aastal tapetakse Eestis enne sündi tuhandeid lapsi. Miks ei protestita kirglikult sündimata laste elu kaitseks?» (Meie Kirik)
Riigikohtu üldkogu asus Eesti Vabariigi nimel tehtud otsuses seisukohale, et „samuti nagu erinevast soost inimesed, võivad ka samast soost püsivas partnerluses elavad inimesed moodustada perekonna põhiseadusliku perekonnapõhiõiguse tähenduses ning põhiseadus kaitseb nende perekonnaelu riigivõimu sekkumise eest.“
Riigikohtu üldkogu hinnangul on kohtuasjas 5-18-5 küsimuse all see, kas põhiseaduses tagatud perekonnapõhiõigus kaitseb ka samast soost registreeritud elukaaslaste õigust Eestis pereelu elamiseks.
Eesti põhiseaduses tagatud inimväärikuse ja võrdse kohtlemise põhimõtetest lähtudes leidis Riigikohus, et perekonnapõhiõigus kaitseb ka samast soost inimeste õigust elada Eestis perekonnana.
Sellest tulenevalt tunnistas Riigikohtu üldkogu põhiseadusvastaseks ja kehtetuks välismaalaste seaduse osas, milles see välistab tähtajalise elamisloa andmise Eesti kodaniku samast soost registreeritud elukaaslasele Eestis pereelu elamiseks, vahendab ERR.
Kohtuasjas nr 5-18-5 langetatud otsusega saab tutvuda siin.
Konservatiivid taunivad Riigikohtu otsust
Konservatiivsed poliitikud ja ühiskonnategelased heidavad Riigikohtule ette kohtulikku aktivismi – kohtuvõimu asumist seadusandja rolli – ning peavad põhjendamatuks samasooliste paaride käsitlemist perekonnana põhiseaduse perekonnapõhiõiguse tähenduses.
Erakonna Isamaa esimees Helir-Valdor Seeder leiab, et perekonna kaitse laiendamine samasoolistele paaridele ei ole õigustatud ja perekonnamudeli defineerimise üle peavad otsustama eestlased – seda ei saa teiste riikide kohtupraktikast importida.
„Nii nagu riigikohtu esimees Villu Kõve oma eriarvamuses välja toob, ei ole põhiseaduses sätestatud perekonna kaitse laiendamine samasoolistele paaridele põhjendatud. Nagu me nägime kooseluseaduse vastu võtmise ajal, on tegemist küsimusega, mis lõhestab Eesti ühiskonda. Isegi kooseluseaduse autorite otsus töötada välja eraldi kooseluseadus, mitte laiendada abielu samasoolistele paaridele näitab seda, et tegemist ei ole abieluga võrdväärse perekonnasuhtega,“ ütles Seeder.
Seederi sõnul on riikide ajalooline ja kultuuriline taust erinev ning seda tuleb arvestada.
„Perekonnamudeli kujundamise ja defineerimise üle peavad otsustama eestlased ise ning seda ei saa teiste riikide kohtupraktikast lihtsalt importida. Kas keegi kujutab ette, et me üritaksime põhiseaduses sätestatud perekonna kaitse alla võtta mõnes kultuuriruumis levinud polügaamiat või abielusid lastega?“
Lisaks tõi erakonna Isamaa esimees viimase aja praktika kohtupõhjal esile asjaolu, et kohtusüsteem on võtnud endale liiga suured volitused ning asunud sisuliselt täitma seadusandliku võimu ehk riigikogu rolli:
„Riigikohus on varasemalt leidnud, et Eesti riik peab välismaal kooselu sõlminud samasoolisi paare kohtlema võrdväärselt Eestis abielu sõlminud paaridega. Nüüd viitab riigikohus enda varasemale otsusele ja ütleb, et seetõttu on välismaalaste seadus põhiseadusega vastuolus. Seadusloome ja seaduste mõtestamine on ennekõike riigikogu ülesanne ning minu hinnangul seavad sellised kohtuotsused ohtu seadusandliku võimu ja kohtuvõimuvahelise tasakaalu.“
Sihtasutuse Perekonna ja Traditsiooni Kaitseks juhatuse esimees Varro Vooglaid peab Seedri seisukohta igati põhjendatuks.
„Kohtuvõimu poolt seaduste ümberkirjutamine vastavalt ideoloogilistele eelistustele on täiesti lubamatu ja vastuvõetamatu. Iga sellise sammuga õõnestab kohtuvõim ise oma usaldusväärsust ja tõsiseltvõetavust ning loob eeldusi ka sellele, et seadusandlik ja täidesaatev võim hakkavad sama moodi sekkuma kohtuvõimu tegevusse, nt lihtsalt kohtuotsuseid ignoreerides,“ toonitas Vooglaid oma Facebooki postituses, lisades:
„Ühtlasi on naeruväärne, et eelduslikult kõrgelt haritud ja targad mehed-naised riigikohtus ei saa aru nii lihtsast asjast nagu see, mida perekond endast kujutab. Lihtsalt joostakse kaasa läänes levinud ideoloogilise hullumeelsusega ja püütakse selle nõudmisi demokraatlikest mehhanismidest mööda hiilides ka Eestis kehtima panna.“
Eesti Konservatiivse Rahvaerakonna portaalis Uued Uudised nenditakse Riigikohtu otsuse valguses, et „Eestis jätkub kohtulik aktivism, kus „euroopalike väärtuste“ läbisurumiseks rikutakse riigi seadusi.“
Riigikohtunike eriarvamused
Riigikohtu üldkogu otsus kohtuasjas 5-18-5 ei olnud üksmeelne – selle juurde protokolliti neli eriarvamust.
Riigikohtunik Villu Kõve esitas konkureeriva arvamuse, märkides muu hulgas:
„Nõustun otsuse resolutsiooniga, kuid ei nõustu osaliselt otsuse põhjendustega.
Konkreetselt ei nõustu ma üldkogu enamusega eelkõige selles, et samasoolistele registreeritud paaridele kohaldub PS § 27 lg 1, mille järgi perekond rahva püsimise ja kasvamise ning ühiskonna alusena on riigi kaitse all.
Juba nii selle normi grammatiline tõlgendus kui ka põhiseadusandja ajalooline tahe ei võimalda laiendada seda normi samasoolistele paaridele n-ö klassikaliselt perekonnalt, kellele riik peaks andma erilise kaitse, mida saaks lugeda ühiskonna ning rahva püsimise ja kasvamise aluseks. Üldkogupoolne PS § 26 esimese lause ja § 27 lg 1 mehaaniline kokkupanek nn perekonnapõhiõigusena ja automaatne laiendamine samasoolistele paaridele (otsuse p-d 47 ja 52) ei ole sisuliselt millegagi põhjendatud. Perekonna mõiste meelevaldsel laiendamisel tekib kohe ka nt küsimus, kas ka selline n-ö laiendatud perekond peab hoolitsema oma abivajavate liikmete eest (PS § 27 lg 5). Ka ei õigusta PS § 27 kohaldamist üldkogu otsuses viidatud EIK praktika EIÕK art 8 lg 1 kohta (vt otsuse p 50), mis on sisuliselt meie PS § 26 esimese lause analoog.
Puudub ka alus väita, et ühiskondlikud suhted ja üldised arusaamad on põhiseaduse vastuvõtmisest alates sedavõrd muutunud, et põhiseaduse sätted tuleks ümber tõlgendada. Selline laiendav tõlgendus pigem suurendab ühiskonnas samasooliste paaride õigusküsimustes olevat lõhet, mida näitab kujukalt juba kooseluseaduse ja selle rakendamisega seonduv, kus jäädi seadusandlikult n-ö poolele teele.“
Riigikohtunik Tambet Tampuu ütleb ühemõtteliselt oma eriarvamuses Riigikohtu üldkogu otsuse kohta: „Ma ei nõustu üldkogu enamuse seisukohaga, et samast soost isikute kooselu tuleb lugeda perekonnaks põhiseaduse (PS) §-de 26 ja 27 tähenduses. Seetõttu ei ole ma ka nõus üldkogu otsuse resolutsiooni ning põhjendustega.“
Riigikohtunik Jaak Luik märgib eriarvamuses, et peab liialduseks üldkogu väidet, et samasooliste paaride kooselu edendab rahva püsimise ja kasvamise eesmärki ning ühiskonna alusena peab olema riigi kaitse all:
„Leian, et käsitletav Riigikohtu üldkogu otsus ei taga samasooliste kooselupaaride õiguste kaitset kooseluseaduses sätestatud ulatuses. Samas pean ilmseks liialduseks üldkogu väidet, et samasooliste paaride kooselu edendab rahva püsimise ja kasvamise eesmärki ning ühiskonna alusena peab olema riigi kaitse all (vt üldkogu otsuse p 47). Kas ühiskonnas absoluutses vähemuses olev samasooliste kooselu saab ikka märkimisväärselt kaasa aidata rahva püsimisele ja kasvamisele? Minu arvates tagab PS §-s 26 sätestatud igaühe õigus eraelu puutumatusele samasooliste kooselupartnerite õiguse elada koos ning hoida omavahelisi sidemeid kõige laiemas tähenduses.“
Eriolukord: avalike jumalateenistuste pidamine ei ole lubatud

matches:
riigikohus
riigikohus
§ 27
§ 26
§ 27
§ 27
§ 27
§ 26


Kuressaare Ametikooli põhimäärus – Riigi Teataja
Kuressaare Ametikooli põhimäärus
Kuressaare Ametikooli põhimäärus - sisukord
§ 1 Kooli nimi
§ 2 Kooli õiguslik seisund
§ 3 Kooli asukoht
§ 4 Kooli õppekeel
§ 6 Kooli ülesanded
2 Kooli juhtimine
§ 8 Nõukogu
§ 9 Nõukogu moodustamise kord
§ 10 Nõukogu töökord
§ 11 Kooli nõunike kogu
3 Kooli struktuur
§ 12 Kooli struktuur
§ 13 Struktuuriüksuste põhiülesanded
4 Õpilaskond ja õpilasesindus
§ 14 Õpilaskonna põhikiri
§ 15 Õpilasesindus
5 Kooli rahastamine, vara, aruandlus ja asjaajamine
§ 16 Kooli rahastamine
§ 17 Kooli vara
§ 18 Aruandlus
§ 19 Asjaajamine
§ 20 Üleminek
§ 21 Määruse kehtetuks tunnistamine
RT I, 25.06.2016, 26
Vastu võetud 20.06.2016 nr 32
Määrus kehtestatakse kutseõppeasutuse seaduse § 6 lõike 3 alusel.
§ 1. Kooli nimi
Kutseõppeasutuse nimi on Kuressaare Ametikool (edaspidi kool). Kooli nimi inglise keeles on Kuressaare Regional Training Centre.
§ 2. Kooli õiguslik seisund
Kool on Haridus- ja Teadusministeeriumi hallatav riigiasutus, mis juhindub oma tegevuses kutseõppeasutuse seadusest, käesolevast põhimäärusest ja muudest õigusaktidest.
§ 3. Kooli asukoht
(1) Kool asub Saare maakonnas, Kuressaare linnas. Koolil on tegevuskoht Saare maakonnas Lääne-Saare vallas.
(2) Kooli postiaadress on Kohtu 22, Kuressaare, sihtnumber 93812.
§ 4. Kooli õppekeel
Kutseõppe tasemeõppe õppekeeled on eesti ja inglise keel. Tasemeõppe läbiviimise muudes keeltes otsustab Haridus- ja Teadusministeerium.
Koolil on oma nimega ja väikese riigivapi kujutisega pitsat ning oma sümboolika.
§ 6. Kooli ülesanded
(1) Kool täidab lisaks kutseõppeasutuse seaduse § 3 lõigetes 1 ja 2 loetletule järgmisi ülesandeid:
1) korraldab tasemeõpet humanitaaria ja kunstide; informatsiooni- ja kommunikatsioonitehnoloogia; teeninduse; tehnika, tootmise ja ehituse; tervise ja heaolu ning ärinduse, halduse ja õiguse õppevaldkondades;
2) korraldab täiendusõpet õppekavarühmades ja võtmepädevuste alal, kus koolil on olemas õppe läbiviimiseks vajalik õppekeskkond ja vajaliku kvalifikatsiooniga õpetajad;
3) osaleb regiooni arengut toetavates tegevustes, sealhulgas väikelaevaehituse kompetentsikeskuse tegevuses.
(2) Õppekasvatustöö toetamiseks ning vara otstarbekaks ja säästlikuks kasutamiseks on koolil õigus:
1) osutada majutus-, toitlustus ja bürooteenust, ürituste, sealhulgas konverentsid ja seminarid, korraldamise teenust, kommunaal- ja transporditeenust, ehitus- ja sisustusteenust, väikelaevaehituse- ja puidutöötlemise teenust, iluteenust, sealhulgas spaahooldusteenust, rõivaõmblemise ja käsitöö teenust, rekreatsioonikorraldus- ja lapsehoiuteenust, ettevõtlusalase nõustamise ja IKT-alast teenust, transpordivahendite hooldus- ja remonditeenust ning huvitegevuse korraldamise ja haridusteenust;
2) müüa praktilise töö käigus või muul moel kooli ülesannete täitmisel toodetud puidu-, kivi-, metalli-, plastik- ja betoontooteid, disaini-, käsitöö- ja õmblustooteid ning toiduaineid, valmistoitu ning kondiitri- ja pagaritooteid.
2. peatükk Kooli juhtimine
1) vastutab oma pädevuse piires kooli üldseisundi, õppekasvatustöö, arendustegevuse ning rahaliste vahendite õiguspärase ja otstarbeka kasutamise eest;
2) teostab oma pädevuse piires koolis kõrgeimat haldus- ja distsiplinaarvõimu;
3) esindab oma pädevuse piires kooli;
4) sõlmib kooli töötajatega töölepingud, muudab neid ja ütleb need üles;
5) kinnitab kooli töökohtade koosseisu;
6) hindab õppeasutuse töötajate vastavust kvalifikatsiooninõuetele;
7) moodustab nõukogu ning juhib selle tööd;
8) kinnitab kooli õppekavad ja teised õigusaktidega ettenähtud dokumendid ja aruanded, mille kinnitamine ei ole nõukogu pädevuses;
9) korraldab kooli arengukava koostamise ja uuendamise ning selle avalikustamise kooli veebilehel;
10) kinnitab kooli eelarve, eelarve täitmise aruande ja hankeplaani;
11) käsutab oma pädevuse piires kooli eelarvevahendeid;
12) vastutab riigivara säilimise ja heaperemeheliku kasutamise eest;
13) otsustab õigusaktidega sätestatud ulatuses ja korras riigihangete läbiviimise kooli ülesannete täitmiseks vajaliku vara hankimiseks ja teenuste tellimiseks;
14) kehtestab § 6 lõikes 2 nimetatud tasuliste teenuste ja kaupade hinnad;
15) kinnitab kooli majandusaasta aruande;
16) annab aru kooli nõunike kogule ja kooli pidajale;
17) loob võimalused õpilaste ja töötajate kaitseks, korraldab nende kaitse ning kehtestab hädaolukorra lahendamise plaani;
18) korraldab õpilasesinduse esimese koosseisu valimise;
19) moodustab vajaduse korral komisjone ja töörühmi;
20) lahendab muid küsimusi, mille lahendamine ei ole õigusaktidega antud teiste juhtorganite pädevusse.
(3) Direktor annab oma pädevuse piires käskkirju.
§ 8. Nõukogu
(1) Nõukogu on kooli kõrgeim kollegiaalne otsustuskogu, mille ülesanne on kooli tegevuse korraldamine ja arengu kavandamine.
(2) Nõukogu:
1) arutab kooli õppekasvatustöö ning majandustegevuse korraldamisega seotud küsimusi;
2) teeb kooli pidajale ettepanekuid kooli põhimääruse muutmiseks;
3) kooskõlastab kooli arengukava eelnõu ja esitab selle kooli pidajale kinnitamiseks;
4) kooskõlastab kooli majandusaasta aruande;
5) kinnitab kooli õppekorralduseeskirja;
6) kinnitab kooli õppeaasta tööplaani, sealhulgas õppekasvatusala töötajate koolitusplaani;
7) kehtestab tasemeõppe õppekulu hüvitamise tingimused, korra ja määra;
8) kehtestab õppetoetuse taotlemise, määramise ning maksmise tingimused ja korra, sealhulgas õppetoetuse maksmise lõpetamise või peatamise aluseks olevate oluliste rikkumiste loetelu;
9) kehtestab põhitoetuse fondi jagamise tingimused ja korra õppevaldkonnas õppekavade vahel;
10) kehtestab eritoetuse fondi kasutamise korra;
11) kooskõlastab kooli eelarve, eelarve täitmise aruande ja hankeplaani;
12) kinnitab kooli sisehindamisaruande;
13) kooskõlastab kooli õppekavad;
14) otsustab õigusaktidega sätestatud ulatuses ja korras kooli kasutusse antud riigivaraga seotud küsimusi;
15) kinnitab kooli õpilaskonna põhikirja;
16) moodustab vajaduse korral komisjone ja töörühmi;
17) moodustab direktori ettepanekul kooli struktuuriüksused ning muudab neid;
18) lahendab teisi küsimusi, mis õigusaktide ja kooli põhimääruse alusel kuuluvad tema pädevusse.
(3) Nõukogu võtab oma pädevuse piires vastu otsuseid.
§ 9. Nõukogu moodustamise kord
(1) Nõukogu moodustab direktor, kinnitades nõukogu koosseisu nimeliselt oma käskkirjaga. Nõukogu moodustatakse ja selle koosseis kinnitatakse tähtajatult.
(2) Nõukogusse kuuluvad:
1) direktor;
2) direktori asetäitjad;
3) kooli struktuuriüksuste juhid;
4) õppevaldkondade eest vastutavad töötajad;
5) õpilaskonna esindaja;
6) töötajate usaldusisik, selle puudumisel töötajate valitud esindaja.
§ 10. Nõukogu töökord
(1) Nõukogu töövorm on koosolek, mis protokollitakse. Protokollile kirjutavad alla koosoleku juhataja ja protokollija.
(2) Nõukogu kutsub kokku ja nõukogu tööd juhib kooli direktor või tema äraolekul teda asendav isik.
(3) Nõukogu koosolek kutsutakse kokku vastavalt vajadusele, kuid mitte harvem kui üks kord kuus. Nõukogu koosolekut ei pea kokku kutsuma juulis. Nõukogu koosoleku aeg ja päevakord teatatakse nõukogu liikmetele e-posti teel vähemalt seitse kalendripäeva enne koosoleku toimumist.
(4) Nõukogu on otsustusvõimeline, kui kohal on vähemalt 2/3 nõukogu liikmetest.
(5) Nõukogu otsus on vastu võetud, kui selle poolt hääletab üle poole koosolekul osalejatest. Häälte võrdsel jagunemisel on otsustav koosoleku juhataja hääl.
(6) Nõukogu otsuse võib vastu võtta koosolekut kokku kutsumata, kui nõukogu liikmed hääletavad elektroonselt, esitades määratud tähtajaks oma seisukoha digitaalselt allkirjastatult e-postiga või paroolipõhiselt või tunnustatud autentimissüsteemi vahendusel autenditult koolisiseses andmesidevõrgus. Otsus võetakse vastu, kui hääletamisel osaleb vähemalt 2/3 nõukogu liikmetest ja hääletamisel osalenutest üle poole hääletab otsuse poolt.
(7) Nõukogu töö paremaks planeerimiseks kinnitab nõukogu korraliste koosolekute ajakava vähemalt kuueks kuuks.
§ 11. Kooli nõunike kogu
(1) Nõunike kogu on kooli ja ühiskonda sidustav nõuandev kogu, mille ülesanne on nõustada kooli ja kooli pidajat arengu kavandamisel ning õppekasvatustöö ja majandustegevuse korraldamisel.
(2) Nõunike kogu tegutseb kutseõppeasutuse seaduse § 18 alusel.
3. peatükk Kooli struktuur
§ 12. Kooli struktuur
(1) Kooli struktuuri moodustavad õppekasvatustöö struktuuriüksused ja õppekasvatustööd toetavad struktuuriüksused.
(2) Kooli struktuuriüksuste ülesanded kinnitab nõukogu kooli direktori ettepanekul.
§ 13. Struktuuriüksuste põhiülesanded
(1) Õppekasvatustöö struktuuriüksuste ülesanded on:
1) planeerida ja korraldada kõigi õppijate arengu toetamiseks õppekasvatustööd ning analüüsida ja hinnata selle töö tulemuslikkust;
2) teha õpetatavates valdkondades pedagoogilist, metoodilist ja haridustehnoloogilist arendustööd, sealhulgas koostada ja arendada kutseõppe õppekavasid ning metoodilisi materjale;
3) arendada õppekvaliteedi parendamiseks ja muudel asjakohastel eesmärkidel riigisisest ning rahvusvahelist koostööd, et viia koolituse kvaliteet ja maht vastavusse asjaosaliste ootustega ning tööturu vajadustega;
4) tagada kutseõppe, sealhulgas töökohapõhise õppe kättesaadavus, luues paindlikud võimalused erinevatele sihtrühmadele ning teavitada üldsust õppimis- ja karjäärivõimalustest koolis õpetatavatel kutse- ja erialadel;
5) korraldada õpilastele õigusaktides ettenähtud tingimustel ja mahus toetuste andmine ning asjakohase arvestuse pidamine;
6) selgitada välja õppekasvatustöö materiaal-tehnilised ja haridustehnoloogilised vajadused ning arendada koostöös õppekasvatustööd toetavate struktuuriüksustega neist vajadustest lähtuvat õppetaristut;
7) kaasata õpekasvatusala töötajatena kõrge kvalifikatsiooniga asjatundjaid ja võimaldada neile erialast ja pedagoogilist täienduskoolitust ning tuge, sealhulgas haridustehnoloogilises arendustöös;
8) teha koostööd lapsevanemate, hooldajatega ning õpilastega seotud hoolekandeasutustega;
9) kujundada õhkkond ja tingimused, mis soodustavad õppijate isiksuse ja erialast arengut, sealhulgas tagada õpilastele tugiteenuste kättesaadavus ning luua tingimused õpilaste vaba aja veetmiseks, omaalgatuslikuks ja huvitegevuseks ning toetada asjaomaste tegevuste kättesaadavust;
10) viia läbi kooli sisehindamise ja tasemeõppe akrediteerimisega seotud tegevusi;
11) korraldada valdkonna tutvustamiseks ja karjäärivalikute toetamiseks huvitegevust;
12) algatada, käivitada ja viia ellu kooli õppetegevusega seotud arendusprojekte ning viia läbi ja levitada koolis õpetatavates valdkondades arendus- ning rakendusuuringuid, nõustada ja koolitada ettevõtjaid ning teha koostöös tootearendust.
(2) Õppekasvatustööd toetavate struktuuriüksuste ülesanded on:
1) teavitada koostööpartnereid ja üldsust kooli tegevusest ning kujundada sihipäraselt kooli ja kutsehariduse mainet;
2) korraldada ja koordineerida koostöös õppekasvatustöö struktuuriüksustega kooli arendustegevust, sealhulgas sisehindamist kooli arengukava koostamist, muutmist, elluviimist ning analüüsida selle täitmist;
09.08.2019 10:06
Veaparandus - Parandatud ilmne ebatäpsus sõnas „täitmist” Riigi Teataja seaduse § 10 lõike 3 alusel.
3) arendada ja hallata kooli info- ja kommunikatsioonitehnoloogia taristut ning nõustada selle kasutamist;
4) tagada kooli taristu nõuetekohane toimimine, korrashoid, arendamine ja vastavus tervisekaitse- ning ohutusnõuetele;
5) tagada õppekasvatustöö materiaal-tehniline ja haridustehnoloogiline varustamine vastavalt eraldatud rahalistele vahenditele ning korraldada vajadusel riigihanked;
6) tagada kooliperele ja õppijatele tööks ja õppimiseks vajalikud olmetingimused;
7) tagada õppijatele koolis viibimise ajal nende vaimne ja füüsiline turvalisus, õigusaktides ettenähtud tervishoiuteenuse kättesaadavusja luua tingimused nende majutamiseks;
8) korraldada § 6 lõikes 2 nimetatud teenuste osutamine ja toodete müük;
9) tagada raamatupidamise, palga- ja personaliarvestuse ning personalitöö koolipoolsed tegevused;
10) hallata kooli personalidokumentatsiooni, korraldada ja analüüsida kooli töötajate, välja arvatud õppekasvatusala töötajate tööd ning tagada neile vajalik täienduskoolitus;
11) tagada kooli dokumendihalduse ja asjaajamise korraldamine vastavalt kooli asjaajamise korrale ning korraldada arhiivitöö;
12) planeerida ja juhtida kooli majandustegevusest, sihtotstarbelistest laekumistest ja muudest allikatest tulevaid rahavoogusid, sealhulgas kontrollida võlgnevusi ning tagada kooli eelarve koostamine, pidada arvestust ja kontrolli selle täitmise üle;
13) tagada vastavalt õigusaktidele ja tähtaegadele kooli tegevusega seotud aruandlus.
4. peatükk Õpilaskond ja õpilasesindus
§ 14. Õpilaskonna põhikiri
(1) Kooli õpilaskonna moodustavad kutseõppe tasemeõppe õpilased.
(2) Õpilaskonnal on oma põhikiri, milles sätestatakse õpilaskonna esindus- ja täitevorganite moodustamise kord, nende õigused, kohustused ja vastutus ning töökord.
(3) Õpilasesindus valmistab ette põhikirja eelnõu, paneb selle õpilastele tutvumiseks välja ning määrab ettepanekute ja vastuväidete esitamiseks tähtaja, mis peab olema vähemalt üks kuu väljapaneku algusest arvates. Igal õpilasel on õigus esitada määratud tähtaja jooksul õpilasesindusele eelnõu kohta ettepanekuid ja vastuväiteid. Õpilasesindus vaatab saabunud ettepanekud ja vastuväited läbi, koostab lõpliku eelnõu koos ülevaatega esitatud ettepanekute ja vastuväidete arvestamise kohta ning esitab põhikirja eelnõu õpilaskonnale vastuvõtmiseks.
(4) Õpilaskonna põhikirja võtab vastu ja seda muudab õpilaskond koosseisu häälteenamusega. Kui õpilane ei ole kahe nädala jooksul põhikirja eelnõu vastuvõtmiseks esitamisest arvates oma arvamust põhikirja vastuvõtmise kohta esitanud, loetakse ta põhikirjaga vaikimisi nõustunuks.
(5) Õpilasesindus esitab vastuvõetud õpilaskonna põhikirja kooli nõukogule kinnitamiseks. Kooli nõukogu kinnitab õpilaskonna põhikirja, kui see on kooskõlas õigusaktidega.
§ 15. Õpilasesindus
(1) Õpilasesindus valitakse õpilaskonna põhikirjas sätestatud korras.
(2) Õpilasesinduse liikmed valitakse vabadel, üldistel, ühetaolistel, salajastel ja otsestel valimistel õpilaskonna põhikirjas sätestatud korras. Esimese õpilasesinduse valimised kuulutab välja kooli direktor, teavitades kandidaatide esitamise tähtaegadest ning valimise toimumise ajast ning korrast vähemalt kaks nädalat ette kooli infotahvlil või muul õpilaskonnale kõige enam kättesaadaval viisil.
5. peatükk Kooli rahastamine, vara, aruandlus ja asjaajamine
§ 16. Kooli rahastamine
(1) Koolil on oma eelarve, kus kajastuvad kõik kooli tulud, kulud ja finantseerimistehingud.
(2) Kooli võib rahastada riigieelarvest, majandustegevusest laekuvatest tuludest, sealhulgas tasulistest teenustest ja kaupade müügist, valla- või linnaeelarvest, sihtotstarbelistest laekumistest ja annetustest ning muudest vahenditest.
(3) Koolil on õigus nõuda õppekulude hüvitamist nõukogu kehtestatud tingimustel ja korras ainult õpilaselt, kes ei õpi riikliku koolitustellimuse alusel rahastatud koolituskohal. Õppekulu hüvitamise ülemmäär on riikliku koolitustellimuse alusel moodustatud koolituskoha maksumus asjaomases õppekavarühmas või asjaomasel õppekaval samal kalendriaastal.
(4) Koolil on õigus nõuda õppekulude hüvitamist täiendusõppes õppijatelt, kes ei õpi täienduskoolituse riikliku koolitustellimuse alusel rahastatud koolituskohal. Riikliku koolitustellimuse alusel rahastatud koolituskohal õppijalt võib õppekulu hüvitamist nõuda riikliku koolitustellimuse käskkirjas kehtestatud tingimustel.
§ 17. Kooli vara
Kooli vara moodustavad talle riigivara valitseja poolt sihtotstarbelisse kasutusse antud maa, hooned ja rajatised, seadmed, inventar ning muud õppekasvatustööks ja selle toetamiseks vajalikud materiaalsed väärtused.
§ 18. Aruandlus
Kool annab oma tegevuse kohta aru õigusaktidega kehtestatud korras ja tähtaegadel.
§ 19. Asjaajamine
Kool korraldab oma asjaajamist lähtuvalt õigusaktidega kehtestatud nõuetest ja vastavalt asjaajamise korrale.
§ 20. Üleminek
(1) Käesoleva määruse § 6 lõike 1 punkti 1 kohaldatakse alates 1. jaanuarist 2017. a. Kuni 31. detsembrini 2016. a korraldab kool tasemeõpet humanitaaria ja kunstide; loodus ja täppisteaduste; sotsiaalteaduste, ärinduse ja õiguse; teeninduse; tehnika, tootmise ja ehituse ning tervise ja heaolu õppevaldkondades.
(2) Kool viib oma struktuuri vastavusse käesoleva määruse nõuetega hiljemalt 1. septembriks 2016. a.
§ 21. Määruse kehtetuks tunnistamine
Haridus- ja teadusministri 9. juuni 2014. a määrus nr 25 „Kuressaare Ametikooli põhimäärus” tunnistatakse kehtetuks.
Janar Holm


Tallinna avalik tasuline parkimisala ja parkimistasu – Riigi Teataja
Tallinna avalik tasuline parkimisala ja parkimistasu - sisukord
§ 3 Maksukohustuslane
§ 4 Parkimistasu maksmine
§ 5 Parkimistasu maksmist tõendavad dokumendid
§ 6 Avalik tasuline parkimisala
§ 7 Parkimistsoonid T1 kuni T11
§ 8 Tasulise parkimise aeg
§ 10 Maksuvabastused
§ 11 Maksusoodustus elanikule
§ 12 Maksusoodustused ametiasutusele ja muule isikule
§ 13 Viivistasu
RT IV, 23.12.2015, 38
Vastu võetud 20.12.2012 nr 30
RT IV, 08.02.2013, 90
03.10.2013 RT IV, 15.10.2013, 1 01.11.2013
19.12.2013 RT IV, 29.12.2013, 17 01.01.2014
17.12.2015 RT IV, 23.12.2015, 28 01.01.2016
Määrus kehtestatakse kohaliku omavalitsuse korralduse seaduse § 5 lõike 2 ja § 22 lõike 1 punkti 2, maksukorralduse seaduse § 3 lõike 3, kohalike maksude seaduse § 5 punkti 10 ja § 141 ning liiklusseaduse § 187 lõigete 1 ja 2 ning § 188 lõike 8 alusel.
(1) Määrusega kehtestatakse Tallinna linna avalikul parkimisalal tasuline valveta parkimise ala (edaspidi avalik tasuline parkimisala), mille piires parkimisel peab mootorsõidukijuht maksma kohaliku maksuna parkimistasu mootorsõiduki ja selle haagise eest.
(2) Määrusega kehtestatakse avalikul tasulisel parkimisalal kehtivad parkimistasu määrad, parkimistasu maksuvabastuste ning maksusoodustuste taotlemise ja andmise kord, viivistasu otsuse määramise alused ja viivistasu määrad, määratakse kindlaks maksuhalduri tegevuse ning vaidemenetluse alused.
(3) Määruses kasutatakse mõisteid maksukorralduse seaduses, kohalike maksude seaduses, ehitusseadustikus ja liiklusseaduses toodud tähenduses.
[RT IV, 23.12.2015, 28 - jõust. 01.01.2016]
(4) Määruses ette nähtud menetlusele kohaldatakse haldusmenetluse seaduse sätteid, kui maksukorralduse seaduses ei ole sätestatud teisiti.
Maksuobjekt on avalikule tasulisele parkimisalale pargitud mootorsõiduk ja selle haagis. Mootorsõiduki ja selle haagise parkimisel peab mootorsõiduki juht parkimistasu maksma nii sõiduki kui ka haagise eest.
§ 3. Maksukohustuslane
Maksukohustuslane on mootorsõiduki juht, kes pargib mootorsõiduki ja selle haagise avalikul tasulisel parkimisalal liiklusseaduse nõuete kohaselt.
§ 4. Parkimistasu maksmine
(1) Mootorsõiduki juht peab parkimistasu maksma enne või vahetult pärast mootorsõiduki ja selle haagise parkimise alustamist.
(2) Kui mootorsõiduki juht on parkimise algusaja kirjalikult või parkimiskella abil teada andnud, siis tekib parkimistasu maksmise kohustus 15 minuti möödumisel parkimise alustamise hetkest, kui Tallinna Transpordiamet (edaspidi transpordiamet) ei ole liikluskorraldusvahendiga kehtestanud pikemat aega.
(3) Parkimisõigust tõendav dokument, parkimiskell või kirjalik teade parkimise algusaja kohta peab olema paigaldatud mootorsõiduki esiklaasile või armatuurlauale nähtavale kohale nii, et väljastpoolt sõidukit oleks võimalik tuvastada parkimisaja algus või dokumendi kehtivus.
(4) Haagise parkimisel peab parkimisõigust tõendav dokument olema paigaldatud haagise tiislile nii, et oleks võimalik tuvastada parkimisaja algus või dokumendi kehtivus.
(5) Kui mootorsõiduki juht ei ole parkimise alustamisel parkimisaja algust kirjalikult või parkimiskella abil parkimistasu maksmise kontrollijale nähtavalt ja arusaadavalt teada andnud, tekib mootorsõiduki juhil parkimistasu maksmise kohustus parkimise alustamise hetkest.
(6) Liikumispuudega juht ja liikumispuudega või pimedat inimest teenindava sõiduki juht võib panna mootorsõiduki esi- või tagaklaasile liikumispuudega või pimedat inimest teenindava sõiduki parkimiskaardi.
(7) Mobiilside- või parkimisoperaatori kaudu parkimistasu tasumisel tuleb mootorsõiduki juhil juhinduda teenust pakkuva mobiilside- või parkimisoperaatori juhistest.
§ 5. Parkimistasu maksmist tõendavad dokumendid
(1) Parkimistasu maksmist ja parkimisõigust tõendab:
1) [kehtetu - RT IV, 23.12.2015, 28 - jõust. 01.01.2016]
2) parkimisautomaadi pilet;
3) elektrooniline parkimispilet;
4) parkimise perioodipilet (perioodi kestus 30 päeva);
5) maksuhalduri kinnitus parkimistasu maksmise kohta;
6) mobiilside- või parkimisoperaatori kinnitus mootorsõiduki parkimise kohta parkimistsoonis.
(2) Lõike 1 punktides 3-6 nimetatud parkimistasu maksmist tõendavad dokumendid on elektroonilised.
§ 6. Avalik tasuline parkimisala
(1) Avalik tasuline parkimisala on Tallinna linna haldusterritooriumil asuv avalik tee või selle osa, kus parkimine ei ole keelatud ja mis piirneb Tallinna lahe, Kalasadama tänava, Põhja puiestee, Kotzebue tänava, Kopli tänava, Telliskivi tänava, raudtee, Filtri tee, Odra tänava, K. Türnpu tänava, J. Vilmsi tänava, Gonsiori tänava, Rohelise aasa, L. Koidula tänava, J. Poska tänava, Narva maantee, Bensiini tänava, Pikksilma tänava ja Tallinna lahega ning asub Merivälja tee 1c ja 1e parkla piires. Avaliku tasulise parkimisala skeem on esitatud määruse lisas 1.
(2) Avalikku tasulist parkimisala piiravad tänavad kuuluvad tasulisse parkimisalasse täies ulatuses.
(3) Avalik tasuline parkimisala on jaotatud järgmisteks tsoonideks:
1) kesklinna tsoon (välja arvatud südalinna ja vanalinna tsoon) - piirneb Tallinna lahe, Kalasadama tänava, Põhja puiestee, Kotzebue tänava, Kopli tänava, Telliskivi tänava, raudtee, Filtri tee, Odra tänava, K. Türnpu tänava, J. Vilmsi tänava, Gonsiori tänava, Rohelise aasa, L. Koidula tänava, J. Poska tänava, Narva maantee, Bensiini tänava, Pikksilma tänava ja Tallinna lahega;
2) südalinna tsoon - piirneb Vabaduse väljaku, Kaarli puiestee, Toompuiestee, Tõnismäe, Pärnu maantee, Liivalaia tänava, Pronksi tänava, Jõe tänava, Ahtri tänava, Mere puiestee, Viru väljaku, Pärnu maantee ja Vabaduse väljakuga ning asub Rannamäe tee 1 parkla piires;
3) vanalinna tsoon - piirneb Toompuiestee, Kaarli puiestee, Vabaduse väljaku, Pärnu maantee, Viru väljaku, Mere puiestee, Rannamäe tee ja Toompuiesteega;
4) Pirita tsoon - asub Merivälja tee 1c ja 1e parkla piires.
(4) Avaliku tasulise parkimisala vanalinna ja südalinna tsoone piiravad tänavad kuuluvad madalama maksumäära tsooni täies ulatuses, kui liikluskorraldusvahendiga ei ole tähistatud teisiti.
(5) Avalik tasuline parkimisala tähistatakse liikluskorraldusvahendiga.
§ 7. Parkimistsoonid T1 kuni T11
(1) Avalik tasuline parkimisala on jaotatud nii elanikele kui ka isikutele, kellele on antud käesoleva määruse alusel maksusoodustus, parkimistsoonideks T1 kuni T11. Parkimistsoonide T1 kuni T11 skeem on esitatud määruse lisas 2.
(2) Maksusoodustust omavad elanikud, ametiasutused ja muud isikud saavad õiguse parkida vastava parkimistsooni kõigil tänavatel ja aladel.
(3) Parkimistsoonid T1 kuni T11 piirnevad järgmiste tänavate ja aladega:
1) tsoon T1 - Toompuiestee, Kaarli puiestee, Vabaduse väljak, Pärnu maantee, Väike-Karja tänav, Suur-Karja tänav, Vana turg, Vanaturu kael, Raekoja tänav, Raekoja plats, Voorimehe tänav, Pikk tänav, Nunne tänav ja Toompuiestee;
2) tsoon T2 - Rannamäe tee, Nunne tänav, Pikk tänav, Voorimehe tänav, Raekoja plats, Raekoja tänav, Vanaturu kael, Vana turg, Suur-Karja tänav, Väike-Karja tänav, Pärnu maantee, Viru väljak, Mere puiestee ja Rannamäe tee;
3) tsoon T3 - Toompuiestee, Tõnismägi, Pärnu maantee, Liivalaia tänav, Lembitu tänav, Teatri väljak, Estonia puiestee, G. Otsa tänav, Pärnu maantee, Vabaduse väljak, Kaarli puiestee ja Toompuiestee;
4) tsoon T4 - Pärnu maantee, G. Otsa tänav, Estonia puiestee, Teatri väljak, Lembitu tänav, Liivalaia tänav, Pronksi tänav, Jõe tänav, Ahtri tänav, Mere puiestee, Viru väljak ja Pärnu maantee ning Rannamäe tee 1 parkla;
5) tsoon T5 - Tallinna laht, Kalasadama tänav, Põhja puiestee, Suur Rannavärav, Rannamäe tee, Mere puiestee, Ahtri tänav, Jõe tänav, Narva maantee, Bensiini tänav, Pikksilma tänav ja Tallinna laht;
6) tsoon T6 - Pronksi tänav, Gonsiori tänav, Roheline aas, L. Koidula tänav, J. Poska tänav, Narva maantee ja Pronksi tänav;
7) tsoon T7 - Pronksi tänav, Liivalaia tänav, Juhkentali tänav, Odra tänav, K. Türnpu tänav, J. Vilmsi tänav, Gonsiori tänav ja Pronksi tänav;
8) tsoon T8 - Liivalaia tänav, Pärnu maantee, raudtee, Filtri tee, Juhkentali tänav ja Liivalaia tänav;
9) tsoon T9 - Endla tänav, raudtee, Pärnu maantee, Tõnismägi, Toompuiestee ja Endla tänav;
10) tsoon T10 - Endla tänav, Toompuiestee, Paldiski maantee, raudtee ja Endla tänav;
11) tsoon T11 - Põhja puiestee, Kotzebue tänav, Kopli tänav, Telliskivi tänav, raudtee, Paldiski maantee, Toompuiestee, Rannamäe tee, Suur Rannavärav ja Põhja puiestee.
(4) Parkimistsooni jääb käesoleva paragrahvi lõike 3 punktides 1-11 nimetatud tsooniga piirnev tänavalõik täies ulatuses.
§ 8. Tasulise parkimise aeg
(1) Mootorsõiduki ja selle haagise tasulise parkimise aeg avalikul tasulisel parkimisalal on:
1) kesklinna tsoonis - esmaspäevast reedeni kell 07.00-19.00, laupäeval kell 08.00-15.00, pühapäeval tasuta;
2) südalinna tsoonis - ööpäevaringselt;
3) vanalinna tsoonis - ööpäevaringselt;
4) Pirita tsoonis ajavahemikul 15. maist 15. septembrini kell 10.00-22.00.
(1) Maksumäärad avalikul tasulisel parkimisalal mootorsõiduki parkimiseks on kehtestatud § 8 lõike 1 punktides 1-4 esitatud tsoonide järgi.
(2) Maksumäär iga alustatud parkimisminuti kohta on:
1) kesklinna tsoonis 0,025 eurot;
2) südalinna tsoonis 0,08 eurot;
3) vanalinna tsoonis 0,10 eurot;
4) Pirita tsoonis 0,01 eurot.
(3) Parkimise perioodipileti puhul on maksumäär:
1) kesklinna tsoonis 150 eurot;
2) südalinna tsoonis 250 eurot;
3) vanalinna tsoonis 300 eurot.
(31) Vanalinna tsooni parkimise perioodipilet kehtib mootorsõiduki parkimisel ka südalinna ja kesklinna tsoonis ning südalinna parkimise perioodipilet kesklinna tsoonis.
(4) Liikluskorraldusvahendil näidatakse parkimise maksumäära ühe minuti kohta.
(5) [Kehtetu - RT IV, 23.12.2015, 28 - jõust. 01.01.2016]
(6) Makstud parkimistasu ei tagastata.
1) liikumispuudega juht ja liikumispuudega või pimedat inimest teenindava sõiduki juht sotsiaalministri kehtestatud vormi kohase parkimiskaardi olemasolul;
3) diplomaatilise esinduse sõidukid registreerimismärgiga seeriast CMD, CD ja AT.
(2) Taotluse alusel on parkimistasu maksmisest vabastatud:
1) Tallinna Linnavolikogu liige;
2) Tallinna Linnavalitsuse liige;
3) kesklinna tsoonis juht sellise sõiduki parkimisel, mille heitgaaside saasteainete süsinikdioksiidi heide (CO2-heide) on null grammi kilomeetri kohta;
4) Rahvusvahelise Olümpiakomitee egiidi all toimunud olümpiamängude võitja, kes elab Eesti Vabariigis ja kelle andmed on kantud Eesti rahvastikuregistrisse (edaspidi rahvastikuregister).
(3) Käesoleva paragrahvi lõike 1 punktis 3 ja lõike 2 punktides 1-4 nimetatud isikud on parkimistasu maksmisest vabastatud ainult B-kategooria mootorsõiduki parkimisel.
(4) Käesoleva paragrahvi lõikes 2 nimetatud isik peab 14 päeva enne soovitud maksuvabastuse algust esitama transpordiametile taotluse, milles on taotleja nimi, kontaktandmed ja sõiduki registreerimisnumber.
(5) Õigust maksuvabastusele tõendab sellekohane dokument või mobiilside- või parkimisoperaatori elektrooniline kinnitus maksuvabastuse olemasolu kohta.
(6) Käesoleva paragrahvi lõike 2 punktides 1 ja 2 nimetud isik kaotab õiguse maksuvabastusele, kui tema volitused Tallinna Linnavolikogu või Tallinna Linnavalitsuse liikmena on lõppenud.
§ 11. Maksusoodustus elanikule
(1) Elanikul, kelle elukoht rahvastikuregistri andmetel on olnud vähemalt kaks kuud taotluse esitamisele vahetult eelnenud perioodil avaliku tasulise parkimisala piires, kelle elukoht taotluse esitamise ajal asub rahvastikuregistri andmetel avaliku tasulise parkimisala piires ja kelle nimi on kantud sõiduki registreerimistunnistusele omaniku, vastutava kasutaja või kasutajana, on õigus saada elaniku maksusoodustust B-kategooria sõiduauto või neljarattalise AM-kategooria mootorsõiduki parkimiseks tema elukohale vastavas parkimistsoonis.
(2) Elukohale vastavaks parkimistsooniks loetakse määruse § 7 lõike 3 punktides 1-11 nimetatud parkimistsooni, mis vastab elaniku rahvastikuregistrijärgsele elukoha aadressile. Juhul kui tänav on kahe või enama parkimistsooni piiriks, on elaniku parkimistsooni määramise aluseks elaniku elukoha aadressiks oleva hoone paaris või paaritu number.
(21) Elanikul, kellele on antud maksusoodustus parkimiseks tsoonis T1 või T2, on õigus parkida ka vabade parkimiskohtade olemasolul tsoonis T3, T4 ja T11.
[RT IV, 15.10.2013, 1 - jõust. 01.11.2013]
(3) Käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud juhul tasub elanik parkimise eest 120 eurot aastas.
(4) Elaniku maksusoodustuse saamiseks tuleb esitada transpordiametile taotlus, milles on taotleja nimi, rahvastikuregistrijärgne elukoht, elektronposti aadress ja mootorsõiduki registreerimisnumber.
(5) Transpordiamet teavitab käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud isikut maksusoodustuse andmisest või selle andmisest keeldumisest seitsme päeva jooksul taotluse saamisest arvates.
(6) Teade elaniku maksusoodustuse andmise kohta saadetakse käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud isikule olenevalt tema taotluses tehtud valikust kas elektronposti aadressil või posti teel taotluses märgitud aadressil. Kui isik ei kinnita elektrooniliselt saadetud teate kättesaamist viie päeva jooksul saatmisest arvates, saadetakse teade postiga tema rahvastikuregistrijärgse elukoha aadressil.
(7) Transpordiametil on õigus maksukohustuslase esitatud andmetes valeandmete ilmnemisel või käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud aluse ära langemisel tunnistada kehtetuks elaniku maksusoodustus. Teade elaniku maksusoodustuse kehtetuks tunnistamise kohta edastatakse käesoleva paragrahvi lõikes 6 toodud korras.
(8) Elaniku maksusoodustus antakse ainult ühe sõiduki parkimiseks tähtajaga üks aasta (12 kuud).
(9) Elaniku maksusoodustuse säilimiseks sõiduki vahetuse korral tuleb esitada transpordiametile viivitamata taotlus andmete muutmiseks.
(10) Elaniku maksusoodustus kaotab kehtivuse, kui pärast elukoha vahetamist jääb uus rahvastikuregistrijärgne elukoht avaliku tasulise parkimisala piirest välja. Teade elaniku maksusoodustuse kehtivuse kaotamise kohta saadetakse käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud isikule tema taotluses nimetatud elektronposti aadressil.
(11) Elaniku maksusoodustuse kehtetuks tunnistamise või kehtivuse kaotamise korral parkimistasu ei tagastata.
§ 12. Maksusoodustused ametiasutusele ja muule isikule
(1) Tallinna Linnavalitsusel (edaspidi linnavalitsus) on õigus korraldusega anda maksusoodustust kuni 100% B-kategooria sõiduauto või neljarattalise AM-kategooria mootorsõiduki parkimiseks järgmistele asutustele ja isikutele:
1) Tallinna linna asutusele ja linna osalusega äriühingule, sihtasutusele ja mittetulundusühingule, kui parkimine tasulisel parkimisalal on vajalik tööülesannete täitmise tõttu;
2) riigiasutusele, mis asub tasulisel parkimise alal, kui parkimine on vajalik tööülesannete täitmise tõttu ning riigiasutuse juures ei ole hoovi, siseõue või ei ole neis võimalik parkimist korraldada;
3) muule isikule lähtudes avalikust huvist.
(2) Maksusoodustuse saamiseks tuleb linnavalitsusele esitada transpordiameti kaudu vähemalt 30 päeva enne soovitud maksusoodustuse algust taotlus, milles on taotleja nimi, postiaadress, elektronposti aadress ja sõiduki registreerimisnumber.
(3) Taotluse maksusoodustuse saamiseks vaatab läbi linnavalitsuse parkimise sooduslubade väljastamise komisjon, mille moodustab ja mille koosseisu kinnitab linnavalitsus. Komisjoni otsuse alusel esitab transpordiamet linnavalitsusele korralduse eelnõu parkimistasu maksusoodustuse andmise või maksusoodustuse andmisest keeldumise kohta.
(4) Linnavalitsus ei anna maksusoodustust taotlejale, kes on maksusoodustuse taotlemisel esitanud valeandmeid või kellel on Tallinna linna kohalike maksude võlgnevusi.
(5) Maksusoodustuse andmise otsustab linnavalitsus korraldusega, milles näidatakse soodustuse saaja, parkimistsoon, mille kohta soodustus antakse, soodustuse ulatus ja selle kehtivusaeg.
(6) Maksusoodustuse andmise korraldus saadetakse käesoleva paragrahvi lõike 1 punktides 1-3 nimetatud isikule olenevalt tema taotluses tehtud valikust kas e-posti aadressil või posti teel tema elu- või asukoha aadressil. Kui isik ei kinnita elektrooniliselt saadetud korralduse kättesaamist viie päeva jooksul saatmisest arvates, saadetakse korraldus postiga tema elu- või asukoha aadressil.
(7) Transpordiameti ettepanekul on linnavalitsusel õigus maksukohustuslase esitatud andmetes valeandmete ilmnemisel või käesoleva paragrahvi lõike 1 punktides 1-3 nimetatud aluse ära langemisel anda välja maksusoodustuse kehtetuks tunnistamise korraldus.
(8) Maksusoodustuse kehtetuks tunnistamise korraldus saadetakse käesoleva paragrahvi lõike 1 punktides 1-3 nimetatud isikule olenevalt tema taotluses tehtud valikust kas e-posti aadressil või posti teel tema elu- või asukoha aadressil. Kui isik ei kinnita elektrooniliselt saadetud korralduse kättesaamist viie päeva jooksul saatmisest arvates, saadetakse korraldus postiga isiku elu- või asukoha aadressil.
(9) Maksusoodustuse andmise korralduse kehtetuks tunnistamisel parkimistasu ei tagastata.
§ 13. Viivistasu
4) tasulise parkimise õigust tõendav dokument ei ole paigaldatud määruse §-s 4 sätestatu kohaselt;
5) parkimistasu on tasutud väiksema määra järgi.
(2) Viivistasu maksja on mootorsõiduki või selle haagise omanik. Kui liiklusregistrisse on kantud mootorsõiduki või selle haagise vastutav kasutaja, on maksukohustuslane vastutav kasutaja.
(3) Viivistasu otsus koostatakse kolmes eksemplaris, millest üks eksemplar jääb parkimisjärelevalvet teostavale ametiisikule, teine antakse mootorsõiduki juhile või haagise kasutajale või kinnitatakse mootorsõiduki ja selle haagise külge nähtavale kohale ilmastikukindlas ümbrises ning kolmas edastatakse viie päeva jooksul mootorsõiduki ja selle haagise omanikule või kasutajale elektronposti aadressil, mille on mootorsõiduki või selle haagise omanik või vastutav kasutaja teatanud liiklusregistrile, liikluskindlustuse registrile, äriregistrile või rahvastikuregistrile. Kui viivistasu adressaat ei kinnita elektrooniliselt edastatud viivistasu otsuse kättesaamist viie päeva jooksul saatmisest arvates või tema elektronposti aadress ei ole teada, kohaldatakse viivistasu otsuse kättetoimetamisel maksukorralduse seaduse 4. peatükis sätestatut pärast seda, kui viivistasu ei ole laekunud mootorsõiduki juhile või selle haagise kasutajale esitatud või mootorsõiduki või selle haagise külge kinnitatud viivistasu otsuses märgitud tähtajaks.
3) kui otsuse on teinud eraõigusliku juriidilise isiku töötaja, siis eraõigusliku juriidilise isiku nimi, registrikood ja kontaktandmed;
4) otsuse tegemise koht, kuupäev ja kellaaeg;
5) mootorsõiduki või selle haagise tüüp, mark ja registreerimismärk;
8) määratud viivistasu;
9) viivistasu maksetähtaeg;
10) teade selle kohta, et otsus toimetatakse kätte mootorsõiduki omaniku või kasutaja elu- või asukoha aadressil;
11) sundtäitmise algatamise hoiatus otsuse täitmata jätmise korral;
12) otsuse vaidlustamise võimalus, tähtaeg ja kord;
13) maksekorraldus koos pangakonto numbri ja viitenumbriga.
(5) Kui mootorsõidukit ja selle haagist ei ole tasulise parkimise kohast eemaldatud, on järelevalvet teostaval ametiisikul õigus vähemalt 24 tunni möödumisel teha uus viivistasu otsus.
(6) Mootorsõiduki omanikule või kasutajale kättetoimetatavasse viivistasu otsusesse märgitakse lisaks käesoleva paragrahvi lõikes 4 nimetatud andmetele mootorsõiduki või selle haagise omaniku või kasutaja nimi või nimetus, isiku- või registrikood ning elu- või asukoha aadress.
(7) Viivistasu määr on:
1) käesoleva paragrahvi lõike 1 punktides 1-4 nimetatud juhtudel 31 eurot;
2) käesoleva paragrahvi lõike 1 punktis 5 nimetatud juhul 15 eurot.
(8) Viivistasu määramise aegumisel kohaldatakse maksukorralduse seaduses sätestatut.
(9) Viivistasu maksmise tähtaeg on 14 päeva mootorsõiduki omanikule või vastutavale kasutajale viivistasu otsuse kättetoimetamisest arvates.
(10) Viivistasu õigeaegse ja korrektse laekumise tagamiseks on viivistasu maksjal kohustus maksekorralduse täitmisel märkida viivistasu saaja, pangakonto number ja viitenumber ning selgituses ära tuua viivistasu otsuse number.
(11) Viivistasu laekub linna eelarvesse.
(12) Viivistasu loetakse õigeaegselt makstuks, kui see on maksmise tähtpäevaks laekunud viivistasu otsuses märgitud pangakontole.
(13) Viivistasu tähtpäevaks maksmata jätmise korral võib maksuhaldur esitada viivistasu nõude koheseks sundtäitmiseks kohtutäiturile täitemenetluse seadustikus sätestatud alustel ja korras.
(1) Parkimisjärelevalvet, parkimistasu maksmise kontrollimist, viivistasu määramist ja viivistasu sissenõudmist ning parkimistasu haldamise toiminguid teostab maksuhaldurina transpordiamet vastavalt oma põhimäärusele.
(2) Linnavalitsus võib Tallinna Linnavolikogu nõusolekul majandusliku otstarbekuse kaalutlusel halduslepingu alusel parkimistasu maksmise korraldamise, parkimistasu maksmise kontrollimise ning viivistasu määramise, viivistasu otsuse kolmanda eksemplari edastamise ja viivistasu otsuse sundtäitmiseks esitamise üle anda eraõiguslikule juriidilisele isikule. Eraõiguslik juriidiline isik osaleb menetluses oma töötaja kaudu, kellele laienevad liiklusseaduses ametiisiku kohta käivad sätted.
(3) Maksuhalduril on kõik maksukorralduse seadusega maksuhaldurile antud õigused ja pandud kohustused, välja arvatud need õigused ning kohustused, mis on ainuomased riiklike maksude maksuhaldurile.
(4) Maksuhalduri volitused on transpordiameti järgmistel ametiisikutel:
1) juhataja asetäitja;
2) linnatranspordi osakonna juhataja;
3) linnatranspordi osakonna vaidemenetluse peaspetsialist;
4) linnatranspordi osakonna andmetöötluse vanemspetsialist;
5) linnatranspordi osakonna andmetöötluse spetsialist;
6) jurist.
(5) Maksuhaldur on kohustatud sisse nõudma maksukohustuslase poolt tasumata maksuvõla. Maksuvõla sundtäitmine toimub maksukorralduse seaduses ja täitemenetlust reguleerivates õigusaktides ette nähtud korras.
(1) Maksukohustuslane, kes leiab, et maksuteate, maksuotsuse, korralduse või muu maksuhalduri haldusaktiga on rikutud tema õigusi või piiratud tema vabadusi, võib taotleda selle haldusakti kehtetuks tunnistamist, muutmist või uue haldusakti väljaandmist.
(2) Maksukohustuslasel on õigus vaidlustada ka:
(3) Vaie maksuhalduri haldusakti või toimingu peale esitatakse transpordiametile, kaebuse maksuhalduri haldusakti või toimingu peale võib esitada Tallinna Halduskohtule.
(4) Vaie haldusakti peale tuleb esitada 30 päeva jooksul haldusakti teatavakstegemise või kättetoimetamise päevast arvates.
(1) Enne määruse jõustumist väljastatud soodusload ja kaardid kehtivad neis märgitud kuupäevani.
(3) Määrus jõustub 1. jaanuaril 2013.
Lisa 1 Skeem 1 Tallinna avaliku tasulise parkimisala skeem Kesklinna ja Põhja-Tallinna linnaosas
Lisa 2 Skeem 2 Tallinna avaliku tasulise parkimisala skeem Pirita linnaosas Merivälja tee 1c ja 1e parkla piires
Lisa 3 Parkimistsoonide T1 kuni T11 skeem