Äriseadustiku ja sellega seonduvate teiste seaduste muutmise seadus – Riigi Teataja
Äriseadustiku ja sellega seonduvate teiste seaduste muutmise seadus
RT I, 02.11.2011, 1
25.10.2011 otsus nr 4
§ 1. Äriseadustikus (RT I, 25.03.2011, 39) tehakse järgmised muudatused:
„(2) Ettevõtja ärilistel dokumentidel ning tema kodulehel peavad olema ettevõtja ärinimi, asukoht ja äriregistri kood. Kui osaühingu või aktsiaseltsi ärilistel dokumentidel ning kodulehel viidatakse ühingu kapitalile, tuleb märkida ka osa- või aktsiakapitali suurus ning juhul, kui osade eest ei ole sissemakse täielikult tasutud, siis tasumata sissemaksete summa. Välismaa äriühingu filiaali ärilistel dokumentidel ning kodulehel peavad olema käesoleva lõike esimeses ja teises lauses nimetatud andmed nii välismaa äriühingu kui ka filiaali kohta, kui see on asjakohane. Lisaks tuleb filiaali ärilistel dokumentidel ning kodulehel märkida välismaa äriühingu õiguslik vorm ja register, kus äriühing on registreeritud. Kui välismaa äriühing on likvideerimisel, tuleb sellele asjaolule viidata.”;
2) paragrahvi 65 täiendatakse punktiga 42 järgmises sõnastuses:
„42) nimiväärtuseta aktsiate arv;”;
3) paragrahvi 143 lõikes 3 asendatakse läbivalt sõna „vandeaudiitor” sõnaga „audiitor” vastavas käändes;
4) paragrahvi 162 täiendatakse lõikega 61 järgmises sõnastuses:
„(61) Osaühing ei või omandada ega tagatiseks võtta oma osa, mille eest ei ole sissemakset täielikult tasutud.”;
5) paragrahvi 162 lõike 7 esimene lause muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„Käesoleva paragrahvi 1., 2., 5., 6. ja 61. lõikes sätestatuga vastuolus olev kohustustehing on tühine.”;
6) paragrahvi 199 lõike 3 teine lause muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„Kui nõude täitmise tähtpäev on saabunud või kui nõue ei ole piisavalt tagatud, võib võlausaldaja nõuda nõude rahuldamist või tagamist.”;
7) paragrahvi 2221 täiendatakse lõikega 4 järgmises sõnastuses:
„(4) Nimiväärtuseta aktsiate arv loetakse jõustunuks kande tegemisega äriregistrisse.”;
8) paragrahvi 244 lõike 1 punkt 31 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„31) nimiväärtuseta aktsiate korral aktsiate arv, mis võib olla määratud kindla arvuna või miinimum- ja maksimumarvuna;”;
9) paragrahvi 251 täiendatakse punktiga 31 järgmises sõnastuses:
„31) nimiväärtuseta aktsiate arv;”;
10) paragrahvi 294 lõige 42 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„(42) Kui käesoleva paragrahvi 4. lõike punktides 8–10 nimetatud dokumendid on tehtud aktsionäridele kättesaadavaks aktsiaseltsi kodulehel ja sellele võimalusele ning kodulehe aadressile on üldkoosoleku kokkukutsumise teates viidatud, ei pea aktsiaselts võimaldama muul viisil dokumentidega tutvuda.”;
11) paragrahvi 300 lõiget 2 täiendatakse neljanda lausega järgmises sõnastuses:
„Nimiväärtuseta aktsia kasutuselevõtmise korral näidatakse avalduses ka aktsiate arv.”;
12) paragrahvi 3511 lõige 4 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„(4) Aktsiakapitali tingimusliku suurendamise korral loetakse aktsiakapital ja aktsiate arv suurendatuks aktsia väljaandmisest alates.”;
13) paragrahvi 3512 lõike 4 esimest lauset täiendatakse pärast sõna „alusel” sõnadega „aktsiaid välja antud ja”;
14) paragrahvi 358 lõike 3 teine lause muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
15) paragrahvi 3639 lõike 1 teises lauses ja § 36310 punktis 1 asendatakse sõnad „notariaalselt tõestatud ärakiri” sõnadega „notariaalselt kinnitatud ärakiri”;
16) paragrahvi 388 lõike 5 esimeses lauses asendatakse tekstiosa „lõigetes 2 ja 3 nimetatud aruanded peavad” tekstiosaga „2. lõikes nimetatud aruanne peab”;
17) paragrahvi 392 lõike 1 punkti 4 täiendatakse pärast sõna „ühingus” sõnadega „ning seda õigust mõjutavad eritingimused”;
18) paragrahvi 393 lõige 2 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„(2) Ühinemisaruannet ei pea koostama, kui ühendatava ühingu ainus osa või kõik aktsiad kuuluvad ühendavale ühingule või kui sellega on nõus ühineva ühingu kõik osanikud või ühinevate aktsiaseltside kõik aktsionärid.”;
19) paragrahvi 394 lõige 2 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„(2) Audiitor ei pea ühinemislepingut kontrollima, kui ühendatava ühingu kõik osad või aktsiad kuuluvad ühendavale ühingule või ühineva ühingu kõik osanikud või ühinevate aktsiaseltside kõik aktsionärid on nõus, et audiitor ühinemislepingut ei kontrolli.”;
20) paragrahvi 397 täiendatakse lõigetega 4 ja 5 järgmises sõnastuses:
„(4) Ühinevate ühingute juhatused või ühingut esindama õigustatud osanikud peavad enne ühinemislepingu heakskiitmise otsustamist teatama osanikele või üldkoosolekule kõigist ühinemislepingu sõlmimise ja ühinemislepingu heakskiitmise otsustamise vahelisel ajal ühingu varas toimunud olulistest muudatustest. Ühinevate ühingute juhatused või ühingut esindama õigustatud osanikud teavitavad eelmises lauses nimetatud muudatustest ka teiste ühinevate ühingute juhatusi või esindama õigustatud osanikke, kes teavitavad nendest muudatustest oma ühingu osanikke või üldkoosolekut.
(5) Käesoleva paragrahvi 4. lõikes nimetatud kohustusi ei pea täitma, kui ühendatava ühingu ainus osa või kõik aktsiad kuuluvad ühendavale ühingule või kui sellega on nõus ühineva ühingu kõik osanikud või aktsionärid.”;
21) paragrahvi 400 lõiget 1 täiendatakse punktiga 11 järgmises sõnastuses:
„11) vahebilanss või nõusolekud selle koostamata jätmiseks.”;
22) paragrahvi 400 lõike 2 teine lause muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„Lõppbilanss koostatakse vastavalt majandusaasta aruande osaks olevale bilansile esitatavatele nõuetele ning selle kinnitamisele ja audiitorkontrolli läbiviimisele kohaldatakse majandusaasta aruande kinnitamise ja audiitorkontrolli läbiviimise kohta sätestatut.”;
23) paragrahvi 400 lõike 2 senine kolmas lause loetakse neljandaks lauseks ja lõiget täiendatakse uue kolmanda lausega järgmises sõnastuses:
„Lõppbilanss peab olema koostatud samu arvestuspõhimõtteid ja esitusviisi kasutades, mida kasutati viimase majandusaasta aruande osaks oleva bilansi koostamisel.”;
24) paragrahvi 400 lõiget 3 täiendatakse pärast sõna „jäetud” sõnadega „või et ühinemisotsuse vastuvõtmine ei olnud nõutav”;
25) paragrahvi 411 täiendatakse teise lausega järgmises sõnastuses:
„Vastav kirjalik nõue peab olema esitatud kümne päeva jooksul käesoleva seadustiku § 397 2. lõikes nimetatud dokumentidega tutvumise võimaldamisest arvates.”;
26) paragrahvi 412 täiendatakse lõikega 22 järgmises sõnastuses:
„(22) Kui ühendavaks ühinguks on osaühing, mille osade eest ei ole sissemakset täielikult tasutud, on ühinemisotsuse vastuvõtmiseks vajalik ühendatava ühingu kõigi osanike või aktsionäride nõusolek. Kui ühendatavaks ühinguks on osaühing, mille osade eest ei ole sissemakset täielikult tasutud, on ühinemisotsuse vastuvõtmiseks vajalik ühendava ühingu kõigi osanike või aktsionäride nõusolek.”;
27) paragrahvi 412 lõige 3 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„(3) Kui vähemalt 9/10 ühendatava osaühingu osakapitalist või aktsiaseltsi aktsiakapitalist kuulub ühendavale osaühingule, ei ole ühinemiseks nõutav ühinemislepingu heakskiitmine ühendava osaühingu ühinemisotsusega. Esindatuse määramisel ei arvestata ühendatava ühingu oma osa või aktsiaid. Ühendav osaühing peab vähemalt kaks nädalat enne ühinemislepingu heakskiitmise otsustamist ühendatava ühingu poolt või kui ühinemislepingut ei tule ühendatava ühingu osanike koosolekul või üldkoosolekul heaks kiita, siis vähemalt kaks nädalat enne ühinemislepingust õiguste ja kohustuste tekkimist täitma käesoleva seadustiku § 397 2. lõikes nimetatud avalikustamiskohustused. Ühinemisotsus on vajalik, kui seda nõuavad eelmises lauses sätestatud tähtaja jooksul ühendava osaühingu osanikud, kelle osadega on esindatud vähemalt 1/20 osakapitalist, ja kui põhikirjaga ei ole ette nähtud väiksemat esindatust.”;
28) paragrahvi 412 täiendatakse lõikega 4 järgmises sõnastuses:
„(4) Kui ühendatava osaühingu ainus osa kuulub ühendavale osaühingule või aktsiaseltsile, ei ole ühinemiseks nõutav ühinemislepingu heakskiitmine ühendatava osaühingu ühinemisotsusega. Esindatuse määramisel ei arvestata ühendatava osaühingu oma osa.”;
29) paragrahvi 413 täiendatakse lõigetega 3 ja 4 järgmises sõnastuses:
„(3) Ühendava osaühingu osakapitali suurendamise korral ei või ühinemist kanda ühendava osaühingu asukoha registrisse enne osakapitali suurendamise äriregistrisse kandmist.
(4) Ühendav osaühing ei tohi ühinemise läbiviimiseks osakapitali suurendada niivõrd, kuivõrd ühendatava ühingu osad või aktsiad kuuluvad ühendavale osaühingule või ühendatavale ühingule endale või isikule, kes tegutseb oma nimel, kuid ühingu arvel.”;
30) paragrahvi 416 senine tekst loetakse lõikeks 1 ja paragrahvi täiendatakse lõikega 2 järgmises sõnastuses:
„(2) Käesoleva paragrahvi 1. lõikes sätestatut ei kohaldata, kui ühinemislepingut kontrollib audiitor. Audiitor peab ühinemislepingu kontrollimisel andma hinnangu ka selle kohta, kas ühendatavate ühingute varast piisab osakapitali suurendamiseks või asutatava osaühingu osakapitaliks.”;
31) paragrahvi 419 lõike 1 punktid 3 ja 4 muudetakse ning sõnastatakse järgmiselt:
„3) ühinevate ühingute ühinemisaruanded;
4) ühinevate ühingute vandeaudiitori aruanded.”;
32) paragrahvi 419 lõige 2 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„(2) Aktsionäri nõudel antakse talle käesoleva paragrahvi 1. ja 3. lõikes nimetatud dokumentidest viivitamata ja tasuta vastavalt soovile kas täielik või osaline ärakiri. Aktsionäri nõusolekul võib ärakirja edastada tema elektronposti aadressil.”;
33) paragrahvi 419 täiendatakse lõikega 21 järgmises sõnastuses:
„(21) Kui aktsiaselts on vastavalt käesoleva seadustiku §-le 63 esitanud registripidajale oma kodulehe aadressi, võib ta käesoleva paragrahvi 1. ja 2. lõikes sätestatud nõuete täitmiseks avalikustada dokumendid oma kodulehel viisil, mis võimaldab nende salvestamist ja printimist. Dokumendid peavad olema aktsiaseltsi kodulehel kättesaadavad ühe kuu jooksul enne üldkoosolekut ning kuni üldkoosoleku lõppemiseni.”;
34) paragrahvi 419 lõiked 3 ja 4 muudetakse ning sõnastatakse järgmiselt:
„(3) Kui ühineva aktsiaseltsi viimane majandusaasta aruanne on koostatud majandusaasta kohta, mis lõppes varem kui kuus kuud enne ühinemislepingu sõlmimist, koostatakse majandusaasta aruande osaks olevale bilansile esitatavatele nõuetele vastav bilanss (vahebilanss) mitte varasema kui ühinemislepingu sõlmimisele eelneva kolmanda kuu esimese päeva seisuga. Vahebilanss peab olema koostatud samu arvestuspõhimõtteid ja esitusviisi kasutades, mida kasutati viimase majandusaasta aruande osaks oleva bilansi koostamisel. Vahebilanss esitatakse aktsionäridele tutvumiseks käesoleva paragrahvi 1.–21. lõikes sätestatud korras. Vahebilanssi ei pea koostama, kui ühinevate aktsiaseltside kõik aktsionärid on sellega nõus. Vahebilansi asemel võib esitada aktsionäridele tutvumiseks väärtpaberituru seaduse § 18411 kohaselt avalikustatud poolaastaaruande.
(4) Vähemalt üks kuu enne ühinemist otsustavat üldkoosolekut esitab juhatus ühinemislepingu äriregistri pidajale või avalikustab selle aktsiaseltsi kodulehel. Ühinemislepingu avalikustamisel aktsiaseltsi kodulehel peab see olema avalikkusele tasuta kättesaadav kuni üldkoosoleku lõppemiseni. Lisaks avaldab juhatus ametlikus väljaandes Ametlikud Teadaanded teate ühinemislepingu sõlmimise kohta. Teates tuleb märkida, kus või millisel kodulehe aadressil on võimalik tutvuda ühinemislepinguga ja teiste käesoleva paragrahvi 1. lõikes nimetatud dokumentidega ning saada nende dokumentide ärakirju. Ühinemislepingu avalikustamisel aktsiaseltsi kodulehel tuleb teates märkida ka ühinemislepingu avalikustamise kuupäev.”;
35) paragrahvi 419 täiendatakse lõikega 5 järgmises sõnastuses:
„(5) Kui aktsiaselts on kohustatud avalikustama korraldatud teabe väärtpaberituru seaduse § 1846 5. lõikes nimetatud teabe tsentraalse salvestamise süsteemis, võib ühinemislepingu avalikustada aktsiaseltsi kodulehe asemel selles süsteemis. Muus osas kohaldatakse käesoleva paragrahvi 4. lõiget.”;
36) paragrahvi 421 lõige 4 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„(4) Kui vähemalt 9/10 ühendatava osaühingu osakapitalist või aktsiaseltsi aktsiakapitalist kuulub ühendavale aktsiaseltsile, ei ole ühinemiseks nõutav ühinemislepingu heakskiitmine ühendava aktsiaseltsi ühinemisotsusega. Esindatuse määramisel ei arvestata ühendatava ühingu oma osa või aktsiaid. Ühendav aktsiaselts peab vähemalt üks kuu enne ühinemislepingu heakskiitmise otsustamist ühendatava ühingu poolt või kui ühinemislepingut ei tule ühendatava ühingu osanike koosolekul või üldkoosolekul heaks kiita, siis vähemalt üks kuu enne ühinemislepingust õiguste ja kohustuste tekkimist täitma käesoleva seadustiku §-s 419 nimetatud avalikustamiskohustused. Ühinemisotsus on vajalik, kui seda nõuavad eelmises lauses sätestatud tähtaja jooksul ühendava aktsiaseltsi aktsionärid, kelle aktsiatega on esindatud vähemalt 1/20 aktsiakapitalist, ja kui põhikirjaga ei ole ette nähtud väiksemat esindatust.”;
37) paragrahvi 421 täiendatakse lõikega 5 järgmises sõnastuses:
„(5) Kui ühendatava aktsiaseltsi kõik aktsiad kuuluvad ühendavale osaühingule või aktsiaseltsile, ei ole ühinemiseks nõutav ühinemislepingu heakskiitmine ühendatava aktsiaseltsi ühinemisotsusega. Esindatuse määramisel ei arvestata ühendatava aktsiaseltsi oma aktsiaid. Ühendatav aktsiaselts peab vähemalt üks kuu enne ühinemislepingust õiguste ja kohustuste tekkimist täitma käesoleva seadustiku § 419 4. ja 5. lõikes nimetatud avalikustamiskohustused.”;
38) seadustikku täiendatakse §-ga 4211 järgmises sõnastuses:
„§ 4211. Aktsiate ülevõtmine ühinemise läbiviimiseks
(1) Kui ühendavale aktsiaseltsile kuulub vähemalt 9/10 ühendatava aktsiaseltsi aktsiakapitalist, võib ühendatava aktsiaseltsi üldkoosolek põhiaktsionäri taotlusel otsustada kolme kuu jooksul ühinemislepingu sõlmimisest arvates ühendatava aktsiaseltsi vähemusaktsionäridele kuuluvate aktsiate ülevõtmise põhiaktsionäri poolt käesoleva seadustiku §-des 3631–36310 sätestatud korras, arvestades käesolevas paragrahvis sätestatud erisusi.
(2) Põhiaktsionäri aktsiatega esindatud aktsiakapitali suuruse määramisel ei kohaldata käesoleva seadustiku § 3631 2. lõike teist lauset.
(3) Üldkoosoleku otsus vähemusaktsionäridele kuuluvate aktsiate ülevõtmise kohta on vastu võetud, kui selle poolt on antud vähemalt 9/10 üldkoosolekul aktsiatega esindatud häältest.
(4) Ühinemislepingus tuleb märkida, et ühinemise tõttu toimub ühendatava aktsiaseltsi vähemusaktsionäridele kuuluvate aktsiate ülevõtmine.
(5) Ühinemisleping tuleb esitada aktsionäridele tutvumiseks käesoleva seadustiku §-s 3635 sätestatud korras.
(6) Käesoleva seadustiku §-s 36310 nimetatud teadaandele lisatakse ühinemislepingu notariaalselt kinnitatud ärakiri.”;
39) paragrahvi 422 täiendatakse lõigetega 3 ja 4 järgmises sõnastuses:
„(3) Ühendava aktsiaseltsi aktsiakapitali suurendamise korral ei või ühinemist kanda ühendava aktsiaseltsi asukoha registrisse enne aktsiakapitali suurendamise äriregistrisse kandmist.
(4) Ühendav aktsiaselts ei tohi ühinemise läbiviimiseks aktsiakapitali suurendada niivõrd, kuivõrd ühendatava ühingu osad või aktsiad kuuluvad ühendavale aktsiaseltsile või ühendatavale ühingule endale või isikule, kes tegutseb oma nimel, kuid ühingu arvel.”;
40) paragrahvi 424 senine tekst loetakse lõikeks 1 ja paragrahvi täiendatakse lõikega 2 järgmises sõnastuses:
„(2) Käesoleva paragrahvi 1. lõikes sätestatut ei kohaldata, kui ühinemislepingut kontrollib audiitor. Audiitor peab ühinemislepingu kontrollimisel andma hinnangu ka selle kohta, kas ühendatavate ühingute varast piisab aktsiakapitali suurendamiseks või asutatava aktsiaseltsi aktsiakapitaliks.”;
41) paragrahvi 430 täiendatakse teise lausega järgmises sõnastuses:
42) paragrahvi 4332 lõike 5 esimene lause muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„Ühinemislepingu avaldamisele kohaldatakse käesoleva seadustiku § 419 4. ja 5. lõiget.”;
43) paragrahvi 4332 täiendatakse lõikega 6 järgmises sõnastuses:
„(6) Käesoleva seadustiku § 4338 1. lõike kohase piiriülese ühinemise korral peab ühinemisleping selle avalikustamisel ühingu kodulehel või väärtpaberituru seaduse § 1846 5. lõikes nimetatud teabe tsentraalse salvestamise süsteemis olema avalikkusele tasuta kättesaadav vähemalt kaks kuud, arvates teate avaldamisest ametlikus väljaandes Ametlikud Teadaanded.”;
44) paragrahvi 435 lõike 1 punkt 2 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„2) jaotumisel ja eraldumisel osade või aktsiate asendamisega jaguneva ühingu osanikele või aktsionäridele jaguneva ühingu osanikele või aktsionäridele üleantavate osade või aktsiate jaotus jagunemisel osalevates ühingutes ning asendussuhe ja juurdemaksete suurus, kui juurdemakseid tehakse;”;
45) paragrahvi 435 lõike 1 punkti 4 täiendatakse pärast sõna „ühingutes” sõnadega „ning seda õigust mõjutavad eritingimused”;
46) paragrahvi 436 lõike 1 teine lause muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„Jaotumisel, samuti eraldumisel osade või aktsiate andmise vastu jaguneva ühingu osanikele või aktsionäridele tuleb aruandes põhjendada osade või aktsiate asendussuhet, jagunemisel osalevate ühingute osade või aktsiate jaotust jaguneva ühingu osanike või aktsionäride vahel ning juurdemaksete suurust, kui juurdemakseid tehakse.”;
47) paragrahvi 436 lõige 2 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„(2) Jagunemisaruannet ei pea koostama eraldumisel osade või aktsiate asendamisega jagunevale ühingule või kui sellega on nõus jagunemisel osaleva ühingu kõik osanikud või jagunemisel osalevate aktsiaseltside kõik aktsionärid.”;
48) paragrahvi 437 lõige 2 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„(2) Audiitor ei pea jagunemislepingut kontrollima eraldumisel osade või aktsiate asendamisega jagunevale ühingule või kui jagunemisel osaleva ühingu kõik osanikud või jagunemisel osalevate aktsiaseltside kõik aktsionärid on nõus, et audiitor jagunemislepingut ei kontrolli.”;
49) paragrahvi 440 lõikes 4 asendatakse sõnad „omandavas ühingus” sõnadega „jagunemisel osalevates ühingutes”;
50) paragrahvi 440 täiendatakse lõigetega 5 ja 6 järgmises sõnastuses:
„(5) Jagunemisel osaleva ühingu juhatus või ühingut esindama õigustatud osanikud peavad teatama enne jagunemislepingu heakskiitmise otsustamist osanikele või üldkoosolekule kõigist jagunemislepingu sõlmimise ja jagunemislepingu heakskiitmise otsustamise vahelisel ajal ühingu varas toimunud olulistest muudatustest. Jagunemisel osaleva ühingu juhatus või ühingut esindama õigustatud osanikud teavitavad eelmises lauses nimetatud muudatustest ka teiste jagunemisel osalevate ühingute juhatusi või esindama õigustatud osanikke, kes teavitavad nendest muudatustest oma ühingu osanikke või üldkoosolekut.
(6) Käesoleva paragrahvi 5. lõikes nimetatud kohustusi ei pea täitma eraldumisel osade või aktsiate asendamisega jagunevale ühingule või kui sellega on nõus jagunemisel osaleva ühingu kõik osanikud või aktsionärid.”;
51) paragrahvi 443 lõiget 1 täiendatakse punktiga 10 järgmises sõnastuses:
„10) vahebilanss või nõusolekud selle koostamata jätmiseks.”;
52) paragrahvi 443 lõike 2 teine lause muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
53) paragrahvi 443 lõike 2 senine kolmas lause loetakse neljandaks lauseks ja lõiget täiendatakse uue kolmanda lausega järgmises sõnastuses:
54) paragrahvi 446 lõikes 3 asendatakse sõna „omandavate” sõnadega „jagunemisel osalevate”;
55) paragrahvi 455 täiendatakse teise lausega järgmises sõnastuses:
„Vastav kirjalik nõue peab olema esitatud kümne päeva jooksul käesoleva seadustiku § 440 3. lõikes nimetatud dokumentidega tutvumise võimaldamisest arvates.”;
56) paragrahvi 456 täiendatakse lõigetega 4 ja 5 järgmises sõnastuses:
„(4) Kui jaguneva osaühingu kõik osad kuuluvad omandavatele osaühingutele või aktsiaseltsidele, ei ole jagunemiseks nõutav jagunemislepingu heakskiitmine jaguneva osaühingu jagunemisotsusega. Esindatuse määramisel ei arvestata jaguneva ühingu oma osa.
(5) Kui omandavaks ühinguks on osaühing, mille osade eest ei ole sissemakset täielikult tasutud, on jagunemisotsuse vastuvõtmiseks vajalik jaguneva ühingu kõigi osanike või aktsionäride nõusolek. Kui jagunevaks ühinguks on osaühing, mille osade eest ei ole sissemakset täielikult tasutud, on jagunemisotsuse vastuvõtmiseks vajalik omandava ühingu kõigi osanike või aktsionäride nõusolek.”;
57) paragrahvi 457 täiendatakse lõigetega 3 ja 4 järgmises sõnastuses:
„(3) Omandava osaühingu osakapitali suurendamise korral ei või jagunemist kanda jaguneva ühingu asukoha registrisse enne osakapitali suurendamise äriregistrisse kandmist.
(4) Omandav osaühing ei tohi jagunemise läbiviimiseks osakapitali suurendada niivõrd, kuivõrd jaguneva ühingu osad või aktsiad kuuluvad omandavale osaühingule või jagunevale ühingule endale või isikule, kes tegutseb oma nimel, kuid ühingu arvel, välja arvatud, kui jagunev ühing saab eraldumisel omandava osaühingu ainsaks osanikuks.”;
58) paragrahvi 461 täiendatakse lõikega 3 järgmises sõnastuses:
„(3) Osaühingu või aktsiaseltsi jagunemisel uue osaühingu asutamisega ei tule koostada jagunemisaruannet ning audiitor ei pea kontrollima jagunemislepingut, kui igas jagunemisel osalevas osaühingus või aktsiaseltsis määratakse osad või aktsiad jaguneva osaühingu osanike või aktsiaseltsi aktsionäride vahel samasuguse suhtega kui jagunevas osaühingus või aktsiaseltsis. Eelmises lauses sätestatud juhul ei kohaldata ka käesoleva seadustiku § 440 5. lõiget.”;
59) paragrahvi 463 lõike 1 punktid 3 ja 4 muudetakse ning sõnastatakse järgmiselt:
„3) jagunemisel osalevate ühingute jagunemisaruanded;
4) jagunemisel osalevate ühingute vandeaudiitori aruanded.”;
60) paragrahvi 463 lõige 2 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„(2) Aktsionäri nõudel antakse talle käesoleva paragrahvi 1. lõikes nimetatud dokumentidest viivitamata ja tasuta vastavalt soovile kas täielik või osaline ärakiri. Aktsionäri nõusolekul võib ärakirja edastada tema elektronposti aadressil.”;
61) paragrahvi 463 täiendatakse lõikega 21 järgmises sõnastuses:
62) paragrahvi 463 lõiked 3 ja 4 muudetakse ning sõnastatakse järgmiselt:
„(3) Kui jagunemisel osaleva aktsiaseltsi viimane majandusaasta aruanne on koostatud majandusaasta kohta, mis lõppes varem kui kuus kuud enne jagunemislepingu sõlmimist, koostatakse majandusaasta aruande osaks olevale bilansile esitatavatele nõuetele vastav bilanss (vahebilanss) mitte varasema kui jagunemislepingu sõlmimisele eelneva kolmanda kuu esimese päeva seisuga. Vahebilanss peab olema koostatud samu arvestuspõhimõtteid ja esitusviisi kasutades, mida kasutati viimase majandusaasta aruande osaks oleva bilansi koostamisel. Vahebilanss esitatakse aktsionäridele tutvumiseks käesoleva paragrahvi 1.–21. lõikes sätestatud korras. Vahebilanssi ei pea koostama, kui jagunemisel osalevate aktsiaseltside kõik aktsionärid on sellega nõus. Vahebilansi asemel võib esitada aktsionäridele tutvumiseks väärtpaberituru seaduse § 18411 kohaselt avalikustatud poolaastaaruande.
(4) Vähemalt üks kuu enne jagunemist otsustavat üldkoosolekut esitab juhatus jagunemislepingu äriregistri pidajale või avalikustab selle aktsiaseltsi kodulehel. Jagunemislepingu avalikustamisel aktsiaseltsi kodulehel peab see olema avalikkusele tasuta kättesaadav kuni üldkoosoleku lõppemiseni. Lisaks avaldab juhatus ametlikus väljaandes Ametlikud Teadaanded teate jagunemislepingu sõlmimise kohta. Teates tuleb märkida, kus või millisel kodulehe aadressil on võimalik tutvuda jagunemislepinguga ja teiste käesoleva paragrahvi 1. lõikes nimetatud dokumentidega ning saada nende dokumentide ärakirju. Jagunemislepingu avalikustamisel aktsiaseltsi kodulehel tuleb teates märkida ka jagunemislepingu avalikustamise kuupäev.”;
63) paragrahvi 463 täiendatakse lõikega 5 järgmises sõnastuses:
„(5) Kui aktsiaselts on kohustatud avalikustama korraldatud teabe väärtpaberituru seaduse § 1846 5. lõikes nimetatud teabe tsentraalse salvestamise süsteemis, võib jagunemislepingu avalikustada aktsiaseltsi kodulehe asemel selles süsteemis. Muus osas kohaldatakse käesoleva paragrahvi 4. lõiget.”;
64) paragrahvi 464 lõige 4 tunnistatakse kehtetuks;
65) paragrahvi 465 täiendatakse lõikega 4 järgmises sõnastuses:
„(4) Kui jaguneva aktsiaseltsi kõik aktsiad kuuluvad omandavatele osaühingutele või aktsiaseltsidele, ei ole jagunemiseks nõutav jagunemislepingu heakskiitmine jaguneva aktsiaseltsi jagunemisotsusega. Esindatuse määramisel ei arvestata jaguneva aktsiaseltsi oma aktsiaid. Jagunev aktsiaselts peab vähemalt üks kuu enne ühinemislepingust õiguste ja kohustuste tekkimist täitma käesoleva seadustiku §-s 463 nimetatud avalikustamiskohustused. Käesoleva seadustiku § 440 5. lõikes nimetatud teave peab kajastama kõiki pärast jagunemislepingu sõlmimist ühingu varas toimunud olulisi muudatusi.”;
66) paragrahvi 466 täiendatakse lõigetega 3 ja 4 järgmises sõnastuses:
„(3) Omandava aktsiaseltsi aktsiakapitali suurendamise korral ei või jagunemist kanda jaguneva ühingu asukoha registrisse enne aktsiakapitali suurendamise äriregistrisse kandmist.
(4) Omandav aktsiaselts ei tohi jagunemise läbiviimiseks aktsiakapitali suurendada niivõrd, kuivõrd jaguneva ühingu osad või aktsiad kuuluvad omandavale aktsiaseltsile või jagunevale ühingule endale või isikule, kes tegutseb oma nimel, kuid ühingu arvel, välja arvatud, kui jagunev ühing saab eraldumisel omandava aktsiaseltsi ainsaks aktsionäriks.”;
67) paragrahvi 468 senine tekst loetakse lõikeks 1 ja paragrahvi täiendatakse lõikega 2 järgmises sõnastuses:
„(2) Jagunemisaruandes tuleb viidata vandeaudiitori aruandele mitterahalise sissemakse hindamise kohta ning nimetada register, kuhu see aruanne käesoleva seadustiku § 343 kohaselt hoiule antakse.”;
68) paragrahvi 471 täiendatakse lõikega 3 järgmises sõnastuses:
„(3) Osaühingu või aktsiaseltsi jagunemisel uue aktsiaseltsi asutamisega ei tule koostada jagunemisaruannet ega vahebilanssi ning audiitor ei pea kontrollima jagunemislepingut, kui igas jagunemisel osalevas osaühingus ja aktsiaseltsis määratakse osad või aktsiad jaguneva osaühingu osanike või aktsiaseltsi aktsionäride vahel samasuguse suhtega kui jagunevas osaühingus või aktsiaseltsis. Eelmises lauses sätestatud juhul ei kohaldata ka käesoleva seadustiku § 440 5. lõiget.”;
69) paragrahvi 474 täiendatakse teise lausega järgmises sõnastuses:
70) paragrahvi 485 lõiget 1 täiendatakse punktiga 11 järgmises sõnastuses:
71) paragrahvi 485 lõike 2 teine lause muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„Bilanss koostatakse vastavalt majandusaasta aruande osaks olevale bilansile esitatavatele nõuetele ning selle kinnitamisele ja audiitorkontrolli läbiviimisele kohaldatakse majandusaasta aruande kinnitamise ja audiitorkontrolli läbiviimise kohta sätestatut.”;
72) paragrahvi 485 lõike 2 senine kolmas lause loetakse neljandaks lauseks ja lõiget täiendatakse uue kolmanda lausega järgmises sõnastuses:
„Bilanss peab olema koostatud samu arvestuspõhimõtteid ja esitusviisi kasutades, mida kasutati viimase majandusaasta aruande osaks oleva bilansi koostamisel.”;
73) paragrahvi 496 lõige 3 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„(3) Kui aktsiaseltsi viimane majandusaasta aruanne on koostatud majandusaasta kohta, mis lõppes varem kui kuus kuud enne ümberkujundamisotsuse tegemist, koostatakse majandusaasta aruande osaks olevale bilansile esitatavatele nõuetele vastav bilanss (vahebilanss) mitte varasema kui ümberkujundamisotsuse tegemisele eelneva kolmanda kuu esimese päeva seisuga. Vahebilanss peab olema koostatud samu arvestuspõhimõtteid ja esitusviisi kasutades, mida kasutati viimase majandusaasta aruande osaks oleva bilansi koostamisel. Vahebilanss esitatakse aktsionäridele tutvumiseks käesoleva paragrahvi 1. ja 2. lõikes sätestatud korras. Vahebilanssi ei pea koostama, kui kõik aktsionärid on sellega nõus. Vahebilansi asemel võib esitada aktsionäridele tutvumiseks väärtpaberituru seaduse § 18411 kohaselt avalikustatud poolaastaaruande.”;
74) paragrahvi 502 lõige 3 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
75) paragrahvi 506 lõige 41 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„(41) Enne 2011. aasta 1. jaanuari asutatud osaühingute reservkapitali suhtes kohaldatakse käesoleva seadustiku § 139 1. lõike punkti 7, § 156 3. lõike, § 160 2. lõike ja § 1992 4. lõike sätteid enne 2011. aasta 1. jaanuari kehtinud redaktsioonis. Osanikud võivad võtta vastu otsuse kohustusliku reservkapitali moodustamise või suurendamise lõpetamise kohta. Vastava otsuse vastuvõtmisele kohaldatakse käesoleva seadustiku § 175 1. lõiget.”;
76) paragrahvi 506 täiendatakse lõikega 9 järgmises sõnastuses:
„(9) Aktsiaseltsid, kes on võtnud nimiväärtuseta aktsia kasutusele ja kelle nimiväärtuseta aktsiate arvu ei ole äriregistrisse kantud, peavad koos äriregistrile esitatava avaldusega, millega taotletakse äriregistrisse põhikirja muutmise kohta kande tegemist, esitama avalduse nimiväärtuseta aktsiate arvu äriregistrisse kandmiseks, kui põhikirja muudetakse seoses nimiväärtuseta aktsiate arvuga.”;
77) paragrahvi 5252 lõige 4 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„(4) Kui osaühing või aktsiaselts vähendab osa- või aktsiakapitali ja osade või aktsiate nimiväärtuste eurodesse ümberarvestamiseks osa- või aktsiakapitali võrreldes senise osa- või aktsiakapitali suurusega lähima võimaliku suuruseni käesoleva seadustiku §-s 136, § 148 1. ja 2. lõikes, §-s 222 ning § 223 1. ja 2. lõikes sätestatud nõuete täitmiseks, võib seda teha lihtsustatult käesoleva seadustiku §-des 1992 ja 362 sätestatud korras. Osa- või aktsiakapitali vähendamise korral osa- või aktsiakapitali ja osade või aktsiate nimiväärtuste eurodesse ümberarvestamiseks ei kohaldata käesoleva seadustiku § 1992 5. lõikes ja §-s 363 sätestatut sõltumata vähendamise läbiviimise ajast.”;
78) seadustiku normitehnilist märkust täiendatakse tekstiosaga järgmises sõnastuses:
„Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2009/109/EÜ, millega muudetakse nõukogu direktiive 77/91/EMÜ, 78/855/EMÜ ja 82/891/EMÜ ning direktiivi 2005/56/EÜ seoses aruandlus- ja dokumenteerimisnõuetega ühinemise ja jagunemise korral (ELT L 259, 2.10.2009, lk 14–21).”
§ 2. Investeerimisfondide seaduses (RT I, 08.07.2011, 35) tehakse järgmised muudatused:
1) paragrahvi 62 lõike 3 teine lause tunnistatakse kehtetuks;
2) paragrahvi 63 lõike 1 punkt 3 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„3) ühinemisotsused, kui nende tegemine on nõutav;”;
3) paragrahvi 212 lõige 2 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„(2) Ühinevate ühingute ühinemisotsuse vastuvõtmisest arvates kümne päeva jooksul taotleb fondivalitseja Finantsinspektsioonilt fondi ja aktsiaseltsi ühinemise loa (edaspidi käesolevas jaos ühinemisluba).”;
4) paragrahvi 212 lõike 3 punkt 6 tunnistatakse kehtetuks.
§ 3. Kindlustustegevuse seaduses (RT I, 29.06.2011, 10) tehakse järgmised muudatused:
1) paragrahvi 98 lõike 3 teine lause tunnistatakse kehtetuks;
2) paragrahvi 100 lõike 1 punkt 3 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„3) ühinemisotsused, kui nende tegemine on nõutav;”.
§ 4. Krediidiasutuste seaduses (RT I, 08.07.2011, 38) tehakse järgmised muudatused:
1) paragrahvi 68 lõike 1 punkt 3 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
2) paragrahvi 702 lõike 1 punkt 3 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„3) jagunemisotsus, kui selle tegemine on nõutav;”.
§ 5. Makseasutuste ja e-raha asutuste seaduses (RT I, 08.07.2011, 20) tehakse järgmised muudatused:
1) paragrahvi 54 lõike 3 teine lause tunnistatakse kehtetuks;
2) paragrahvi 55 lõike 1 punkt 3 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
3) paragrahvi 55 lõike 2 punkt 3 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
§ 6. Väärtpaberituru seaduses (RT I, 29.06.2011, 5) tehakse järgmised muudatused:
1) paragrahvi 116 lõike 3 teine lause tunnistatakse kehtetuks;
2) paragrahvi 117 lõike 2 punkt 3 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:


Euroopa Inimõiguste Kohus kontrollib ne bis in idem-põhimõtte järgimise hindamisel esmalt seda, kas erinevates menetlustes menetlusesemeks olnud faktilised asjaolud on identsed või vähemalt sisuliselt samad, ja seejärel otsustab selle üle, kas erinevates menetlustes anti hinnang sama isiku samale käitumisele sama ajavahemiku kestel (vt nt 16. juuni 2009. a otsus asjas Ruotsalainen vs. Soome ja 24. septembri 2013. a otsus asjas Palazzolo vs. Itaalia). Karistamine teatud tegevuse eest kindlal ajavahemikul ei välista vastutust samalaadse tegevuse eest selle vältamise korral pärast isiku karistamist. Teo toimepanemise jätkamine identsel või sarnasel viisil ei too kaasa immuniteeti riigi karistusvõimu eest. Tuleb arvestada, et loata tegevuse korral süüteokoosseisuga kaitstava õigushüve ohustamist või rikkumist pidevalt taastoodetakse, mistõttu suureneb teo ebaõigus pidevalt ega ammendu varasema perioodi eest mõistetud karistuses. Ka juhul, kui väärteoprotokollis või süüdistuses kirjeldatud faktilisi asjaolusid hinnatakse ühe teona (näiteks vältava süüteo puhul), ei tähenda see omakorda, et teo eest mõistetud karistuses väljendub ja ammendub ka tulevikku suunatud teo hukkamõist. Karistamisotsus saab lähtuda vaid väärteoprotokollis või süüdistuses esitatud faktilistest asjaoludest ja seega mineviku sündmustest. Vastavat otsustust ei saa panna sõltuvusse ka sellest, kas riigil õnnestub isiku tegevust pärast karistamist füüsiliselt takistada või mitte. Ne bis in idem-põhimõtte eesmärk on välistada võimalus, et pärast isiku kohta tehtud jõustunud karistamisotsust võidakse teda üllatada sooviga hakata kaaluma uut karistamist sama teo eest ja kindlustada õigusrahu (vt RKÜKo 3-4-1-10-04, p 14). Isiku jaoks ei saa olla üllatav tõsiasi, et kui ta jätkab pärast karistamist ebaseaduslikku tegevust, karistatakse teda selle eest, ja ka õigusrahu põhimõttega ei saa õigustada kestva ebaseadusliku tegevuse talumist riigi poolt.
KarS § 241 lg 1 kaitseb primaarsena üldõigushüveks olevat riigi julgeolekut. Seetõttu saab mõne individuaalõigushüve kaitse kõne alla tulla vaid sekundaarsena riigi julgeoleku kaitsmise kõrval. Riigi julgeolekut on tarvis kaitsta just nn koostöö-elemendi tõttu. Isiku mõjutamine koostööle asuma ja selle koostöötamise korraldamine, sh salajane suhtlemine riigiesindajate ja koostöö tegija vahel, kujutab endast sellist intensiivset riigipoolset tegevust, mille avalikuks tulekul võiks olla mitmed negatiivsed järelmid jälitusasutustele ja sel moel ka riigi julgeolekule. Mõne inimese tema teadmata ärakasutamine jälitustegevuses või kelleltki saadud info pelga ärakuulamise ja vajadusel hilisema rakendamise puhul ei ole intensiivsest riigipoolsest tegevusest võimalik kõneleda ning seetõttu ei saaks sellisel juhul ka tulla ilmsiks midagi olulisel määral riigi julgeolekut ohustavat. Mitte kõik vabatahtlikule koostööle kaasatud inimesed ei ole jälitustegevuses salajasele koostööle kaasatud isikud. Sellised isikud on vaid inimesed, kelle koostöö jälitusasutusega on mingil moel dokumenteeritud või registreeritud. Selline kitsendamine ei põhine ei JTS § 14 lg-l 1 ega ka kõnealusel mõistel endal, sest need kaks koostöö dokumenteerimisest ei kõnele. Seetõttu saab sellist kitsendamist nimetada KarS § 241 lg 1 teleoloogiliseks reduktsiooniks. Määratletuspõhimõttega võiks vastuolus olla olukord, kus kellegi kriminaalõiguslik vastutus sõltub suuresti sellest, kas mõni ametiisik viitab inimesele, kellega ta suhtleb, kui oma salajasele kaastöötajale e jälitustegevuses salajasele koostööle kaasatud isikule. Kui koostöö on registreeritud ja isik on seda oma allkirjaga kinnitanud, ei oleks võimalik ametiisiku-poolne liiga kergekäeline või suisa alusetu osutamine mõnele isikule kui jälitusasutusega koostöö tegijale. Sellise tõlgenduse korral on KarS § 241 lg 1 rakendamine või rakendamata jätmine märksa ettenähtavam ja karistusnormile ei saa selles osas teha määratletuspõhimõttest tulenevaid etteheiteid.
JTS § 14 lg 1 kohaselt on jälitusasutustel õigus kaasata vabatahtlikule salajasele koostööle jälitustegevuses täisealisi isikuid nende nõusolekul. Olukorras, kus jälitusasutus kasutab mõnda inimest jälitustegevuses ilma, et isik seda mõistab, pole võimalik kõneleda vabatahtlikkusest ja nõusolekust. Sellises olukorras ei saa kõneleda ka koostööst, kuivõrd koostöö eeldab teatud ühist tegutsemist. Kui isik ei tea, et ta jälitusasutuse jaoks midagi tarvilikku teeb, ei ole tegu ühise tegutsemisega. Üldjuhul ei saa koostööks pidada ka seda, kui keegi esitab uurimisasutusele teate ühe või mõne üksiku süüteo kohta. Süüteoteate esitaja panus kujutab endast üldjuhul pelka ühekordset teabe edastamist, millele järgnevalt muutub teate esitaja süüteoga seonduva osas passiivseks. Kõik edasised sammud võtab vajadusel ette uurimisasutus. Ka sellises situatsioonis pole võimalik kõneleda teavitaja ja ametiasutuse ühisest tegutsemisest. Kolleegiumi hinnangul võib ühe või mõne üksiku konkreetse süüteo kohta info jagamist pidada koostööks vaid erandlikel juhtudel: nt olukorras, kus edastatav teave on väga ulatuslik ja vajab pidevat täpsustamist ning sellest lähtuvalt pikemaajalist suhtlemist teabe andja ja ametiisikute vahel. KarS § 241 lg 1 kaitseb primaarsena üldõigushüveks olevat riigi julgeolekut. Seetõttu saab mõne individuaalõigushüve kaitse kõne alla tulla vaid sekundaarsena riigi julgeoleku kaitsmise kõrval. Riigi julgeolekut on tarvis kaitsta just nn koostöö-elemendi tõttu. Isiku mõjutamine koostööle asuma ja selle koostöötamise korraldamine, sh salajane suhtlemine riigiesindajate ja koostöö tegija vahel, kujutab endast sellist intensiivset riigipoolset tegevust, mille avalikuks tulekul võiks olla mitmed negatiivsed järelmid jälitusasutustele ja sel moel ka riigi julgeolekule. Mõne inimese tema teadmata ärakasutamine jälitustegevuses või kelleltki saadud info pelga ärakuulamise ja vajadusel hilisema rakendamise puhul ei ole intensiivsest riigipoolsest tegevusest võimalik kõneleda ning seetõttu ei saaks sellisel juhul ka tulla ilmsiks midagi olulisel määral riigi julgeolekut ohustavat. Mitte kõik vabatahtlikule koostööle kaasatud inimesed ei ole jälitustegevuses salajasele koostööle kaasatud isikud. Sellised isikud on vaid inimesed, kelle koostöö jälitusasutusega on mingil moel dokumenteeritud või registreeritud. Selline kitsendamine ei põhine ei JTS § 14 lg-l 1 ega ka kõnealusel mõistel endal, sest need kaks koostöö dokumenteerimisest ei kõnele. Seetõttu saab sellist kitsendamist nimetada KarS § 241 lg 1 teleoloogiliseks reduktsiooniks.
Õiguste (nt hädakaitseõigus) teostamise nõuetevastavust tuleb hinnata ex ante vaatepunktist lähtuvalt (vt nt RKKKo 3-1-1-17-04 ja 3-1-1-34-08). Asjaõigusseaduse (AÕS) § 41 - omaabi - esimese lõike kohaselt võib valdaja oma valdust omavoli vastu jõuga kaitsta, ületamata hädakaitse piire. Selle sätte teise lõike kohaselt, kui vallasasi võetakse valdajalt ära omavoliliselt salaja või vägivallaga, on valdajal õigus teolt tabatud või jälitatud omavoli tarvitajalt vallasasi kohe ära võtta. Tegemist on tõelise õigusega, mida ei välista võimalus pöörduda asja tagasisaamiseks kohtu poole. Selle teostamisel on lubatud ka jõu rakendamine, kui seda tehes jäädakse hädakaitse piiridesse. Omaabi teostamist piirab seejuures täiendavalt põhimõte, et vallasasja tagasivõtmist võib reeglina teostada rikkuja teolt tabamise või tema jälitamise korral - seega viivitamatult pärast vallasasja seaduslikust valdusest väljumist, mitte aga pärast sellest teada saamist. Samuti peab omaabi käigus rakendatud vägivald vältimatult seonduma asja tagasisaamise vajadusega.
KarS §-s 257 sätestatud omavoli koosseisu obligatoorseks tunnuseks on muu hulgas oma tõelise või oletatava õiguse teostamise ebaseaduslik kord, ning et see tuleb avada viitega vastavale õigusnormile juba süüdistuses juhul, kui isiku tegevuse ilmne ebaseaduslikkus ei tulene juba talle KarS § 257 järgi inkrimineeritud tegude olemusest enesest (vt nt RKKTKo 3-1-1-96-06, p-d 9-14). Õigus pidada kinni õigusrikkuja ei ole oletatav õigus, vaid õiguskorra poolt igaühele tagatud õigus, mille kasutamise alused ja piirid on tuletatavad KrMS § 217 lg-st 4. Õigusrikkuja kinnipidamisõiguse teostamine saab siiski moodustada omavoli juhul, kui süüdistatavad asusid õigusrikkujana kinni pidama isikut, keda polnud alust selleks pidada, või ületasid selle õiguse realiseerimise käigus lubatud vägivallale seatud piire või teostasid õigusrikkuja kinnipidamisõigust mingil muul eesmärgil kui tema üleandmine politseile. Üksnes eelloetletud tingimuste rikkumise korral saab rääkida õigusrikkuja kinnipidamisõiguse kasutamise ebaseaduslikkusest. Asjaõigusseaduse (AÕS) § 41 - omaabi - esimese lõike kohaselt võib valdaja oma valdust omavoli vastu jõuga kaitsta, ületamata hädakaitse piire. Selle sätte teise lõike kohaselt, kui vallasasi võetakse valdajalt ära omavoliliselt salaja või vägivallaga, on valdajal õigus teolt tabatud või jälitatud omavoli tarvitajalt vallasasi kohe ära võtta. Tegemist on tõelise õigusega, mida ei välista võimalus pöörduda asja tagasisaamiseks kohtu poole. Selle teostamisel on lubatud ka jõu rakendamine, kui seda tehes jäädakse hädakaitse piiridesse. Omaabi teostamist piirab seejuures täiendavalt põhimõte, et vallasasja tagasivõtmist võib reeglina teostada rikkuja teolt tabamise või tema jälitamise korral - seega viivitamatult pärast vallasasja seaduslikust valdusest väljumist, mitte aga pärast sellest teada saamist. Samuti peab omaabi käigus rakendatud vägivald vältimatult seonduma asja tagasisaamise vajadusega.


RT I, 04.07.2017, 7
22.06.2017 otsus nr 131
1) paragrahvi 2 punkti 15 täiendatakse pärast sõna „tasakaaluliikuri” tekstiosaga „, robotliikuri”;
2) paragrahvi 2 punkti 18 täiendatakse pärast sõna „jalakäija” tekstiosaga „, robotliikuri”;
3) paragrahvi 2 punkti 25 täiendatakse pärast sõna „jalakäija” tekstiosaga „, robotliikuri”;
4) paragrahvi 2 punkti 40 täiendatakse pärast sõna „pisimopeed” tekstiosaga „, robotliikur”;
5) paragrahvi 2 täiendatakse punktidega 681–683 järgmises sõnastuses:
„681) robotliikur on ratastel või muul veermikul maapinnaga kontaktis liikuv osaliselt või täielikult automaatne või kaugjuhitav sõiduk, mis kasutab ümbritseva keskkonna kohta teabe saamiseks andureid, kaameraid või muid seadmeid ja mis on saadud teavet kasutades suuteline liikuma osaliselt või täielikult juhi kontrollita;
682) robotliikuri kasutaja on füüsiline või juriidiline isik, kes on robotliikuri otsene valdaja ja kasutab robotliikurit liikluses. Robotliikuri kasutaja ei ole isik, kellele osutatakse robotliikuriga lepingu alusel või muul alusel teenust ja teenuse kasutaja ei oma sisulist kontrolli robotliikuri hooldamise, käitamise ega robotliikuri liiklusesse lubamise üle;
683) robotliikuri juhtimine on robotliikuri liikumiskiiruse või -suuna muutmine füüsilise isiku poolt vahetult või kaugjuhtimise teel elektrooniliste, manuaalsete või muude juhtimisseadmete abil. Robotliikuri juhtimiseks loetakse ka robotliikurile liikumisteekonna või sihtkoha määramist ja sellega seonduvate liikumis- ja peatumiskäskude andmist ajaks, millal robotliikur osaleb liikluses osaliselt või täielikult juhi kontrollita, kuid üksnes ulatuses, milles robotliikur tegutseb nende käskude kohaselt;”;
6) paragrahvi 2 punktid 99 ja 100 muudetakse ning sõnastatakse järgmiselt:
„99) ülekäigukoht on sõidutee, jalgrattatee või trammitee ületamiseks jalakäijale ettenähtud, arusaadavalt rajatud ja asjakohaselt tähistatud teeosa, kus jalakäijal ei ole sõidukijuhi suhtes eesõigust, välja arvatud juhul, kui jalakäija ületab ülekäigukohal sõiduteed, millele sõidukijuht pöörab. Ülekäigukohal võib sõidutee ületada jalgrattaga või tasakaaluliikuriga sõites või robotliikuriga, kuid jalgratturil, tasakaaluliikuri juhil ega robotliikuril ei ole sõidukijuhi suhtes eesõigust, välja arvatud juhul, kui jalgrattur, tasakaaluliikuri juht või robotliikur ületab ülekäigukohal sõiduteed, millele sõidukijuht pöörab. Ülekäigukohal sõiduteed ületades ei tohi jalgrattur ega tasakaaluliikuri juht ohustada sõiduteed ületavat jalakäijat ja robotliikuriga ühtegi eelnimetatutest;
100) ülekäigurada on jalakäijale sõidutee, jalgrattatee või trammitee ületamiseks ettenähtud asjakohaste liiklusmärkide või teekattemärgisega tähistatud sõidutee, jalgrattatee või trammitee osa, kus juht on kohustatud andma jalakäijale teed. Ülekäigurada on reguleeritav, kui liiklejate liikumise järjekorra määravad foorituled või reguleerija märguanded. Muul juhul on ülekäigurada reguleerimata. Ülekäigurajal võib sõidutee ületada jalgrattaga või tasakaaluliikuriga sõites ja robotliikuriga, kuid sel juhul ei ole reguleerimata ülekäigurajal jalgratturil, tasakaaluliikuri juhil ega robotliikuril sõidukijuhi suhtes eesõigust, välja arvatud juhul, kui jalgrattur, tasakaaluliikuri juht või robotliikur ületab ülekäigurajal sõiduteed, millele sõidukijuht pöörab. Ülekäigurajal sõiduteed ületades ei tohi jalgrattur ega tasakaaluliikuri juht ohustada sõiduteed ületavat jalakäijat ja robotliikuriga ühtegi eelnimetatutest;”;
7) paragrahvi 7 lõiked 8 ja 9 muudetakse ning sõnastatakse järgmiselt:
„(8) Jalgrattafoor reguleerib jalgrataste, tasakaaluliikurite, robotliikurite, pisimopeedide ja mopeedide sõitu nendele eraldatud rajal või jalgrattateel. Jalakäija ja jalgratta kujutisega foor reguleerib jalakäijate, tasakaaluliikuri juhtide, robotliikurite ja jalgratturite liiklust. Foori kuju, tulede asetus ja tähendus on sama mis ümartuledega fooril. Foori tuledel on jalgratta kujutis või jalakäija ja jalgratta kujutis või ümartuledega fooriga kohakuti on lisateatetahvel jalgratta kujutisega.
(9) Jalakäijafoor reguleerib jalakäijate, tasakaaluliikuri juhtide ja robotliikurite liiklust. Jalakäijafoor reguleerib ka jalgratturite liiklust, kui jalgratta- ja jalgteel ei ole kasutatud jalgrattafoori. Foori ülemises osas on punane jalakäija kujutis, mis keelab jalakäijal, tasakaaluliikuri juhil ja robotliikuriga ületada sõiduteed, ja all roheline jalakäija kujutis, mis lubab jalakäijal, tasakaaluliikuri juhil ja robotliikuriga ületada sõiduteed. Foor võidakse varustada helisignaaliga, mille katkendlik heli teatab, et põleb punane tuli, pidev heli aga, et põleb roheline tuli. Jalakäijafoori ülemist punast jalakäija kujutisega tuld võib vajaduse korral dubleerida.”;
8) paragrahvi 11 pealkiri muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„§ 11. Märguriietusele, ohutusvestile, jalgratturikiivrile ning loomveoki, jalgratta, tasakaaluliikuri, robotliikuri, pisimopeedi ja jalakäija helkurile esitatavad nõuded”;
9) paragrahvi 11 lõige 2 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„(2) Loomveoki, jalgratta, tasakaaluliikuri, robotliikuri ja pisimopeedi helkur peab vastama käesoleva paragrahvi lõikes 1 sätestatud või käesoleva seaduse § 73 lõike 11 alusel kehtestatud nõuetele.”;
10) paragrahvi 12 täiendatakse lõikega 21 järgmises sõnastuses:
„(21) Liiklejate ohutuse ja avaliku korra tagamiseks võib tee omanik kehtestada robotliikuriga liiklemisele ajutisi või alalisi piiranguid. Piirangud tuleb robotliikuri kasutajale kättesaadavaks teha masintöödeldavas elektroonilises üldkättesaadavas vormis.”;
11) paragrahvi 12 täiendatakse lõikega 6 järgmises sõnastuses:
„(6) Valdkonna eest vastutav minister võib kehtestada määrusega täpsemad nõuded robotliikuriga liiklemise piirangute üldkättesaadavusele ja masintöödeldavale elektroonilisele vormile.”;
12) paragrahvi 15 lõike 1 punkt 6 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„6) õuealal 20 kilomeetrit tunnis. Jalakäija või robotliikuri vahetus läheduses tohib sõiduk liikuda jalakäija või robotliikuri kiirusega;”;
13) paragrahvi 15 lõiget 1 täiendatakse punktiga 121 järgmises sõnastuses:
„121) robotliikuril kuus kilomeetrit tunnis;”;
14) paragrahvi 17 lõike 5 punktid 1 ja 2 muudetakse ning sõnastatakse järgmiselt:
„1) sõiduteelt ära sõites jalakäijale, tasakaaluliikuri juhile, robotliikurile, jalgratturile ning mopeedi- ja pisimopeedijuhile, kui teeandmise kohustus ei ole liikluskorraldusvahenditega reguleeritud teisiti;
2) jalakäijale, jalgratturile, tasakaaluliikuri juhile, robotliikurile ning mopeedi- ja pisimopeedijuhile, kes ületab sõiduteed, millele juht pöörab, kui teeandmise kohustus ei ole liikluskorraldusvahenditega reguleeritud teisiti;”;
15) paragrahvi 22 lõiget 1 täiendatakse kolmanda lausega järgmises sõnastuses:
„Jalakäija ei tohi põhjendamatult takistada teist jalakäijat ega ülekäigurajal, kõnniteel või jalgratta- ja jalgteel liikuvat jalgratturit, tasakaaluliikuri juhti või robotliikurit.”;
16) paragrahvi 31 täiendatakse lõikega 10 järgmises sõnastuses:
„(10) Jalgrattur ja tasakaaluliikuri juht ei tohi põhjendamatult takistada robotliikurit.”;
17) paragrahvi 35 pealkirja täiendatakse pärast sõnu „tasakaaluliikuri juhi” tekstiosaga „, robotliikuri”;
18) paragrahvi 35 lõiget 1 täiendatakse pärast sõnu „tasakaaluliikuri juhti” tekstiosaga „, robotliikurit”;
19) paragrahvi 35 lõige 11 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„(11) Kui reguleeritav ülekäigurada tuleb ületada kõrvalepöörde lõpul, võib juht juhul, kui tema sõidusuunas pole stoppjoont või stoppjoonemärki, ülekäiguraja ületada, andes teed lubava fooritule ajal sõiduteed ületavale jalakäijale, jalgratturile, tasakaaluliikuri juhile ja robotliikurile.”;
20) paragrahvi 44 lõiget 1 täiendatakse punktiga 3 järgmises sõnastuses:
„3) robotliikuril käesoleva seaduse § 1513 lõikes 6 sätestatud juhul.”;
21) paragrahvi 92 täiendatakse lõikega 21 järgmises sõnastuses:
„(21) Robotliikuri võib teisaldada valvega hoiukohta või politseiasutusse, kui:
1) robotliikur on pargitud käesoleva paragrahvi lõike 2 punktis 1, 2, 3, 6, 7 või 8 sätestatud viisil;
2) robotliikuril puudub identifitseerimisnumber, kasutaja telefoninumber ja nimi;
3) robotliikurile kantud telefoninumbril ei saa kasutajaga ühendust;
4) robotliikurile kantud kasutaja andmed ei vasta tegelikule kasutajale;
5) käesoleva seaduse § 1512 lõikes 1 sätestatud nõuetele vastav kasutaja või juht ei ole tuvastatav.”;
22) paragrahvi 92 lõiget 5 täiendatakse pärast tekstiosa „ja kohalikul omavalitsusel” tekstiosaga „ning lõikes 21 sätestatud juhtudel politseiasutusel”;
23) paragrahvi 92 lõiget 51 täiendatakse pärast tekstiosa „või kohalikult omavalitsuselt” tekstiosaga „ning lõikes 21 sätestatud juhtudel politseiasutuselt”;
24) seadust täiendatakse 71. peatükiga järgmises sõnastuses:
NÕUDED ROBOTLIIKURILE JA ROBOTLIIKURI LIIKLUSREEGLID
§ 1511. Nõuded robotliikurile
(1) Robotliikuri seadmed, varustus ja tehnoloogia peavad tagama robotliikuri ohutu juhtimise ja liiklemise selliselt, et see ei takistaks liiklust, ohustaks või kahjustaks inimesi, vara või keskkonda.
(2) Teel liikuva robotliikuri mõõtmed veosega ja veoseta peavad olema sellised, et need ei ohustaks ega takistaks teist liiklejat.
(3) Robotliikur peab olema varustatud helkurite ja tuledega, mis tagavad selle ohutu kasutamise ja nähtavuse teistele liiklejatele pimeda ajal või halva nähtavuse korral.
(4) Robotliikur peab olema varustatud selgelt loetava identifitseerimisnumbri, kasutaja telefoninumbri ja kasutaja nimega.
(5) Nõuded robotliikuri seadmetele, varustusele, tehnoloogiale, tehnilisele seisundile, valmistajakiirusele, robotliikuri helkurite ja tulede kasutamisele ning robotliikuri maksimaalsed mõõtmed kehtestab valdkonna eest vastutav minister määrusega.
§ 1512. Robotliikuri kasutaja ja juhi üldkohustused
(1) Robotliikuri füüsilisest isikust kasutaja ja juht peab olema vähemalt 18-aastane. Robotliikuri kasutaja peab olema Eesti kodakondsusega või Eestis elamisloa või -õiguse saanud Eestis alalist elukohta omav füüsiline isik või Eestis registreeritud juriidiline isik.
(2) Robotliikuriga on keelatud vedada inimest ja looma.
(3) Robotliikuri kasutaja peab robotliikuri kasutamisel ja robotliikuri juht peab robotliikuri juhtimisel olema hoolikas, ettevaatlik ja tähelepanelik, vältima teiste liiklejate ohustamist ja kahju tekitamist, järgima robotliikurile ja selle liiklemisele kehtestatud nõudeid ning tundma robotliikuri kasutamisega seonduvaid õigusakte.
(4) Robotliikuri kasutaja on kohustatud:
1) enne robotliikuri kasutamist tagama robotliikuri korrasoleku ja nõuetele vastavuse ning veenduma, et robotliikuri tehniline seisund võimaldab robotliikurit ohutult kasutada;
2) mitte lubama robotliikurit juhtima või mitte andma selle juhtimist üle joobeseisundis või alkoholi piirmäära ületavas seisundis või liiklusohtlikus terviseseisundis isikule, samuti isikule, kellel puuduvad vajalikud oskused ja teadmised robotliikuri ohutuks kasutamiseks, samuti isikule, kes ei vasta käesoleva paragrahvi lõikes 1 sätestatud nõuetele;
3) pidama arvestust enda kasutuses olevate robotliikurite üle ja varustama robotliikurid identifitseerimisnumbritega, kasutaja nime ja telefoninumbriga;
4) veenduma robotliikuri valgustusseadmete ja helkurite korrasolekus ning identifitseerimistunnuste loetavuses;
5) tagama, et robotliikuri kasutamisel oleks välistatud robotliikuri juhtimise ülevõtmine käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetamata isikute poolt;
6) enne robotliikuri kasutamist tagama, et veose vedamisel on see paigutatud, kinnitatud ja kaetud nii, et see ei ohustaks inimesi, ei rikuks keskkonda, ei põhjustaks varalist kahju ega takistaks liiklust;
7) olema robotliikuri kasutamise ajal käesoleva seaduse § 1511 lõike 6 kohasel telefoninumbril kättesaadav ning korrakaitseorgani nõudel ja määratud tähtajaks esitama käesoleva paragrahvi lõikes 7 nimetatud andmed.
(5) Robotliikuri juht on kohustatud temale võimalikus ulatuses enne robotliikuri kasutamist ja kasutamise ajal veenduma:
1) robotliikuri korrasolekus ja selles, et robotliikuri tehniline seisund ning robotliikuri liikumiseks ja juhtimiseks kasutatavad seadmed lubavad robotliikurit ohutult kasutada;
2) robotliikuri valgustusseadmete ja helkurite korrasolekus ning identifitseerimistunnuste loetavuses.
(6) Robotliikuri juhil on keelatud:
1) joobeseisundis või alkoholi piirmäära ületavas seisundis või liiklusohtlikus terviseseisundis juhtida robotliikurit või anda juhtimist üle sellises seisundis isikule;
2) anda robotliikuri juhtimist üle isikule, kellel puuduvad vajalikud oskused ja teadmised robotliikuri ohutuks kasutamiseks või kes ei vasta käesoleva paragrahvi lõikes 1 sätestatud tingimustele.
(7) Robotliikuri kasutaja on kohustatud säilitama ja esitama kuue kuu jooksul arvates robotliikuri kasutamise päevast liiklusjärelevalve teostaja või kohtu nõudmisel ja määratud tähtajaks järgmised andmed:
1) robotliikuri liikumisteekonna andmed, sealhulgas kasutamise kuupäev, algus- ja lõppkellaaeg ühesekundilise täpsusega, asukoht ning sõidukiirus;
2) kronoloogiliselt jäädvustatud robotliikuri juhi juhtimiskäskluste ja juhi sekkumiseta liikumise andmestik ning juhi tuvastamiseks vajalikud andmed;
3) andmed robotliikuri andurite poolt tuvastatud häirete kohta, mis tingisid juhi sekkumise robotliikuri juhtimisse;
4) andmed robotliikuri omaniku ja kindlustuse kohta.
(8) Valdkonna eest vastutav minister võib määrusega kehtestada käesoleva paragrahvi lõikes 7 sätestatud andmete täpsema loetelu ja nõuded andmete säilitamise ning salvestamise vormile.
§ 1513. Robotliikuri asukoht teel
(1) Robotliikuriga võib sõita kõnniteel, jalgteel ning jalgratta- ja jalgteel jalakäijale ettenähtud teeosal, mille laius on robotliikurile liikumiseks piisav, väljumata selle tee või tee osade piiridest.
(2) Robotliikuriga ei tohi kõnniteel, jalgteel ning jalgratta- ja jalgteel sõites ning ülekäigurajal sõiduteed ületades jalakäijat ohustada ega tema liikumist takistada. Vajadusel peab robotliikuriga seisma jääma või vabastama tee või sõiduteed ületades liikuma lähimasse ohutusse kohta väljaspool sõiduteed.
(3) Robotliikuriga võib asulas sõita kõnnitee, jalgtee ning jalgratta- ja jalgtee puudumisel parempoolsel teepeenral või selle puudumisel sõidutee parema ääre lähedal tingimusel, et sellega ei ohustata ega takistata teisi liiklejaid. Vasakpoolsel teepeenral või selle puudumisel sõidutee vasaku ääre lähedal võib robotliikuriga liikuda üksnes vahetult enne sihtkohta jõudmist, kui selline tee on lühem ja ohutum.
(4) Õuealal võib robotliikuriga kõnnitee, jalgtee, jalgratta- ja jalgtee ning teepeenra puudumisel sõita sõiduteel liikudes sõidutee ääre lähedal. Õuealal liikudes ei tohi robotliikuriga ohustada ega takistada teisi teel liiklejaid.
(5) Kui robotliikuriga liikumiseks ettenähtud teeosal on ajutine takistus, mis ei võimalda seal liikumist jätkata, siis võib robotliikuriga takistusest möödumiseks kasutada sõiduteed, kui see on ohutu ja ei takista teisi liiklejaid.
(6) Liikudes või paiknedes robotliikuriga sõiduteel, peab kasutama käesoleva seaduse § 1511 lõikes 5 nimetatud valgustusseadmeid kollase valgusega vilkuvas režiimis.
§ 1514. Sõidutee ületamine
(1) Robotliikuriga tohib sõiduteed ületada kohtades, mis on lubatud sõidutee ületamiseks jalakäijale.
(2) Enne sõidutee ületamist peab robotliikur või selle juht analüüsima sõidutee ületamise ohutust ja tagama, et sõidutee ületamine on võimalik ohutult lõpetada, jäämata seisma sõiduteele.
(3) Sõidutee ületamisel robotliikuriga ei tohi takistada ega ohustada sõiduteed ületavaid teisi liiklejaid.
§ 1515. Robotliikuriga tee andmise kohustus
Robotliikuriga peab andma teed teistele teel liiklejatele, välja arvatud käesoleva seaduse § 17 lõike 5 punktides 1 ja 2 ning § 35 lõikes 11 sätestatud juhtudel. Vajaduse korral peab robotliikuriga seisma jääma ja liikuma lähimasse ohutusse kohta väljaspool sõiduteed.”;
25) paragrahvi 169 täiendatakse lõikega 8 järgmises sõnastuses:
„(8) Robotliikuriga toimunud liiklusõnnetuse korral peab robotliikuri juht või kasutaja võtma asjakohaseid meetmeid, et oleks tagatud robotliikuri seismajäämine ja et robotliikur ei kujutaks endast edasist ohtu. Kui liiklusõnnetuses on inimene saanud vigastada või surma ja robotliikuri juhil on võimalik sellest robotliikuri kaamera või muu taolise seadme kaudu vahetult aru saada, siis peab robotliikuri juht või kasutaja teavitama liiklusõnnetusest häirekeskust ning tegutsema sealt saadud korralduste kohaselt.”;
26) paragrahvi 259 pealkirja ja lõiget 1 täiendatakse pärast tekstiosa „tasakaaluliikuri juhi,” tekstiosaga „robotliikuri juhi või kasutaja,”.


text:
esitatud 18. septembril 2019(1)
Kohtuasi C‑176/18
Eelotsusetaotlus – Ühenduse sordikaitse – Määrus (EÜ) nr 2100/94 – Artikli 13 lõiked 2 ja 3 – Kaitse mõju – Astmelise kaitse süsteem – Sordi koostisosade kasvama panemine ja nende viljade koristamine – Sordi koostisosade ja koristatud materjali suhtes tehtud toimingute eristamine – Mõiste „sordi koostisosade ilma loata kasutamine“ – Artikkel 95 – Ajutine kaitse
1. Tribunal Supremo (Hispaania kõrgeim kohus) esitab oma eelotsusetaotlusega Euroopa Kohtule küsimuse, mis käsitleb määruse (EÜ) nr 2100/94 ühenduse sordikaitse kohta(2) artikli 13 lõigete 2 ja 3 tõlgendamist.
2. Eelotsusetaotlus on esitatud kohtuvaidluses Club de Variedades Vegetales Protegidase (edaspidi „CVVP“), kellele on antud volitus panna maksma ühenduse kaitse aluse mandariinipuusordi omaniku õigused, ja põllumajandusettevõtte omaniku vahel. CVVP heidab sellele põllumajandusettevõttele ette, et see pani kasvama nimetatud kaitstud sorti puid ning koristas ja turustas nende vilju, ilma et ta oleks saanud omaniku luba ega maksnud talle õiglast tasu.
3. Eelotsusetaotluse esitanud kohus soovib peamiselt teada, kas juhul, kui põllumajandusettevõtja omandas kaitstud sordi istikud puukoolist kaitse taotluse avaldamise ja kaitse alla võtmise vahelisel perioodil, on nende istikute kasvama panemiseks ning sellele järgnevaks viljade koristamiseks ja müügiks nõutav esiteks aretajale õiglase tasu maksmine, kuivõrd need toimingud toimuvad sellel ajavahemikul, ning teiseks selle kaitse saaja luba, kuivõrd need jätkuvad pärast kaitse alla võtmist.
A. Määrus nr 2100/94
4. Määruse nr 2100/94 artikli 5 lõiked 2 ja 3 sätestavad:
„2. Käesoleva määruse kohaldamisel tähendab sort ühte madalaimasse tuntud botaanilisse taksonisse kuuluvat taimerühma, mida olenemata sellest, kas tingimused taimerühma kaitse alla võtmiseks on täielikult täidetud, võib:
- määratleda teatavast genotüübist või genotüüpide kombinatsioonist tulenevate tunnuste põhjal,
- eristada mis tahes muust taimerühmast vähemalt ühe nimetatud tunnuse põhjal
- käsitada tervikuna selle põhjal, et seda võib paljundada, ilma et taimerühm muutuks.
3. Taimerühm koosneb tervetest taimedest või taimeosadest (mõlemad edaspidi „sordi koostisosad“), kui sellistest osadest on võimalik toota terveid taimi.“
5. Selle määruse artikli 13 lõigetes 1–3 on sätestatud:
„1. Ühenduse sordikaitse annab ühenduse kaitse alla võetud sordi omanikule või omanikele (edaspidi „omanik“) õiguse sooritada lõikes 2 sätestatud toiminguid.
2. Ilma et see piiraks artiklite 15 ja 16 sätete kohaldamist, eeldavad järgmised toimingud kaitstud sordi koostisosade või koristatud materjali (edaspidi „materjal“) puhul omaniku luba:
a) tootmine või paljundamine;
b) paljundamiseks ettevalmistamine;
c) müügiks pakkumine;
d) müümine või muu turustamine;
e) eksport ühendusest;
f) import ühendusse;
g) valduses hoidmine mõnel punktides a–f nimetatud eesmärgil.
Omanik võib seada loale tingimusi ja piiranguid.
3. Lõike 2 sätteid kohaldatakse koristatud materjali suhtes üksnes juhul, kui selle saamiseks on kaitstud sordi koostisosi kasutatud ilma loata ning kui omanikul ei ole olnud piisavat võimalust kasutada nimetatud sordi koostisosadega seotud õigust.“
6. Selle määruse artikkel 94 „Õigusrikkumine“ lõikes 1 on sätestatud:
„Omanik võib esitada nõude õigusrikkumise lõpetamise või mõistliku hüvituse maksmise või mõlema kohta igaühe suhtes, kes:
a) sooritab ühenduse kaitse alla võetud sordi puhul ühe artikli 13 lõikes 2 sätestatud toimingu, omamata selleks õigust, […].“
7. Sama määruse artikkel 95 „Sordi ühenduse kaitse alla võtmisele eelnevad toimingud“ näeb ette, et „[o]manik võib nõuda mõistlikku hüvitust igalt isikult, kes ühenduse sordikaitse taotluse avaldamise ja sordikaitse alla võtmise vahelisel ajal sooritas toimingu, mis nimetatud ajavahemiku järel oleks keelatud“.
B. UPOV konventsioon
8. Euroopa Liit on rahvusvahelise uute taimesortide kaitse konventsiooni(3) osaline ning selle konventsiooni artikkel 13 „Ajutine kaitse“ on sõnastatud järgmiselt:
„Kõik konventsiooniosalised peavad võtma meetmed aretaja huvide kaitseks aretajaõiguste saamise taotluse esitamise või avaldamise ja nende õiguste andmise vahelisel ajal. Sellised meetmed peavad tagama, et aretajaõiguste omanikul on õigus saada vähemalt õiglast tasu isikult, kes nimetatud ajavahemiku jooksul on teinud toiminguid, milleks ametiasutuse poolt aretajale õiguste andmise korral on isikul vastavalt artiklile 14 vaja aretaja luba. Konventsiooniosaline võib ette näha, et nimetatud meetmed võetakse ainult nende isikute suhtes, keda aretaja on taotluse esitamisest teavitanud.“
9. UPOV konventsiooni artikkel 14 sätestab:
„1) [Paljundusmaterjaliga seotud toimingud] a) Vastavalt artiklitele 15 ja 16 on aretaja luba vaja järgmisteks kaitsealuse sordi paljundusmaterjaliga tehtavateks toiminguteks:
i) tootmine või paljundamine;
ii) [paljundamiseks] ettevalmistamine; [täpsustatud tõlge]
iii) müügiks pakkumine;
iv) müük või muu turustamine;
v) eksportimine;
vi) importimine;
vii) ladustamine punktides i kuni vi nimetatud eesmärkidel.
b) Aretaja võib loa andmisel seada tingimusi ja piiranguid.
2) [Saagiga tehtavad toimingud ] Vastavalt artiklitele 15 ja 16 on aretaja luba vaja lõike 1 lõigu a punktides i–vii nimetatud toiminguteks, mida tehakse saagiga. Saagina käsitatakse ka taimi ja taimeosi, mis on omandatud kaitsealuse sordi seemet või muud selle sordi paljundusmaterjali loata kasutades. Luba pole vaja juhul, kui aretajal on olnud võimalus sellise saagi suhtes oma õigusi kasutada.“
III. Põhikohtuasi, eelotsuse küsimused ja menetlus Euroopa Kohtus
10. Nadorcott Protection SARL taotles 22. augustil 1995 Ühenduse Sordiametilt (edaspidi „sordiamet“) mandariinipuusordile „Nadorcott“ kaitset. Taotlus avaldati Ühenduse Sordiameti ametlikus väljaandes (Bulletin officiel de l’Office communautaire des variétés végétales) 22. veebruaril 1996.
11. Sordiamet määras taotletud kaitse 4. oktoobri 2004. aasta otsusega, mis avaldati 15. detsembri 2004. aasta väljaandes Bulletin officiel de l’Office communautaire des variétés végétales.
12. Federación de Cooperativas Agrícolas Valencianas (Valencia põllumajandusühistute liit, Hispaania) esitas selle otsuse peale kaebuse sordiameti apellatsiooninõukogule. Sellel kaebusel oli peatav mõju sordi kaitse alla võtmisele seniks, kuni see kaebus jäeti rahuldamata 8. novembri 2005. aasta otsusega, mis avaldati 15. veebruari 2006. aasta väljaandes Bulletin officiel de l’Office communautaire des variétés végétales.
13. Sordiameti apellatsiooninõukogu otsuse peale esitati hagi Euroopa Liidu Üldkohtule. Sellel hagil ei olnud peatavat mõju sordikaitse alla võtmisele ning see jäeti rahuldamata.(4)
14. Nadorcott Protection andis Carpa Dorada SA‑le sordi „Nadorcott“ õiguste ainuõigusliku litsentsi. Viimane volitas põhikohtuasja hagejat CVVPd esitama õiguste rikkumise hagid põhikohtuasja kostja Adolfo Juan Martínez Sanchísi vastu.
15. A. J. Martínez Sanchís on kahe maatüki omanik, millest ühele istutati 2005. aasta kevadel 506 sordi „Nadorcott“ puud ning teisele istutati 2006. aasta kevadel 998 selle sordi puud. Need istikud olid ostetud ühest puukoolist, üldsusele avatud ettevõttest, selle sordi kaitse alla võtmise taotluse avaldamise ja selle 15. veebruaril 2006 sordikaitse alla võtmise vahelisel ajal. Sellest ajast on nendel maatükkidel asendatud kokku 100 puud.
16. CVVP esitas A. J. Martínez Sanchísi vastu hagi, sest viimane oli rikkunud õigusi, mis on sordile „Nadorcott“ ühenduse sordikaitse omanikul ja litsentsisaajal, kuna ta oli selle sordi puid istutanud, pookinud ja kaubanduslikult kasutanud. Täpsemalt esitas CVVP esiteks hagi ajutise kaitse saamiseks seoses väidetava õiguste rikkumisega, mis pandi toime enne sordi kaitse alla võtmise kuupäeva, ja teiseks õiguste rikkumise hagi seoses sellest kuupäevast hilisemate tegudega. CVVP nõudis lisaks rikkumise tuvastamisele kõigi eespool nimetatud nende tegude lõpetamist, sealhulgas kaitsealuse sordi puudest saadud viljade turustamise lõpetamist. Peale selle nõudis ta selle kahju hüvitamist, mis oli tema väitel tekkinud nii 15. veebruarile 2006 eelnenud kui ka järgnenud toimingute tõttu, ning tehtava kohtuotsuse avaldamist.
17. Esimese astme kohus jättis hagi rahuldamata põhjendusel, et nõuded olid aegunud, arvestades määruse nr 2100/94 artiklit 96(5). Peale selle leidis see kohus sisuliselt, et määruse artikli 13 lõikes 3 ette nähtud tingimused ei olnud täidetud, mistõttu ei olnud kaitsealuse sordi omanikul õigust olla vastu kaitsealusest sordist saadud koristatud materjali puudutavate toimingute tegemisele. Niisiis leiab see kohus, et omanik ei olnud tõendanud seda, et mandariinipuude paljundamine puukoolis oli toimunud ilma tema loata, ega seda, et ta ei olnud mõistlikult saanud kasutada oma õigusi nende sordi koostisosade paljundamise etapis.
18. Audiencia (provintsikohus, Hispaania), kellele esitati selle kohtuotsuse peale apellatsioonkaebus, tuvastas kõigepealt, et nõue ei olnud aegunud, ning jättis seejärel apellatsioonkaebuse sisulises osas rahuldamata, põhjendusel, et A. J. Martínez Sanchís oli ostnud asjaomased istikud üldsusele avatud ettevõttest enne sordi kaitse alla võtmist ja omandanud need juriidiliselt näiliselt õiguspäraselt. Neil asjaoludel leidis see kohus, et A. J. Martínez Sanchís oli kaitstud Hispaania äriseadustiku artikli 85 alusel.
19. CVVP esitas apellatsioonikohtu otsuse peale Tribunal Supremole (Hispaania kõrgeim kohus) kassatsioonkaebuse. See kohus otsustas 6. märtsi 2018. aasta kohtumäärusega, mis saabus Euroopa Kohtusse 7. märtsil 2018, menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused:
„1. Kas juhul, kui põllumajandusettevõtja on sordi istikud ostnud puukoolist (kolmandale isikule kuuluv ettevõte) ja need istutanud enne seda, kui selle sordi kaitse jõustus, on selleks, et selle põllumajandusettevõtja hilisemale tegevusele, mis seisneb puudelt hiljem saagi koristamises, kehtiks määruse nr 2100/94 artikli 13 lõikes 2 sätestatud ius prohibendi, vaja, et oleksid täidetud selle artikli lõikes 3 ette nähtud nõuded, kuna tegemist on „koristatud materjaliga“? Või kas tuleb asuda seisukohale, et see saagi koristamine kujutab endast sordi tootmist või paljundamist, mille tulemusel saadakse „koristatud materjal“ ja mille keelamiseks sordi omaniku poolt ei ole nõutav, et [nimetatud artikli] lõikes 3 sätestatud nõuded oleksid täidetud?
2. Kas määruse nr 2100/94 artikli 13 lõikega 3 on kooskõlas tõlgendus, mille kohaselt astmelise kaitse süsteem puudutab igasugust [määruse nr 2100/94 artikli 13] lõikes 2 osutatud tegevust seoses „koristatud materjaliga“, ka saagi koristamist ennast, või ainult selle koristatud materjali tootmisest hilisemat tegevust, nagu võiks olla selle materjali valduses hoidmine ja turustamine?
3. Kas määruse nr 2100/94 artikli 13 lõikes 3 ette nähtud astmelise kaitse süsteemi laiendamisel „koristatud materjalile“ on selleks, et esimene nõue oleks täidetud, vaja, et istikud on ostetud pärast seda, kui omanik on saanud ühenduse sordikaitse, või oleks piisav, kui tal oli sel ajal olemas ajutine kaitse, kuna need osteti taotluse avaldamise ja sordikaitse jõustumise vahelisel ajal?“
20. CVVP, A. J. Martínez Sanchís, Kreeka valitsus ja Euroopa Komisjon esitasid Euroopa Kohtule kirjalikud seisukohad. CVVP, Kreeka valitsus ja komisjon olid esindatud 16. mai 2019. aasta kohtuistungil. A. J. Martínez Sanchís vastas 15. mail 2019 kirjalikult küsimustele, mis Euroopa Kohus oli talle kohtuistungi jaoks esitanud.
A. Esimene ja teine küsimus
21. Esimesest kahest eelotsuse küsimusest, mida ma analüüsin koos, puudutab üks määruse nr 2100/94 artikli 13 lõike 2 kohaldamisala ja teine selle artikli lõike 3 kohaldamisala piiritlemist.
22. Nendes sätetes on määratletud taimesordi kaitse mõju ning kehtestatud „astmelise kaitse“ süsteem, mis koosneb „esmase kaitse“ korrast, mis hõlmab sordi koostisosi, ja „teisese kaitse“ korrast, mis hõlmab saagist saadud toodet.(6)
23. Selle süsteemi kohaselt nõuavad kõik määruse nr 2100/94 artikli 13 lõikes 2 nimetatud toimingud esiteks kaitstud sordi omaniku luba, kui neid sooritatakse sordi koostisosade endiga.(7) Mõiste „sordi koostisosa“ tähistab selle määruse artikli 5 lõike 3 kohaselt „terveid taimi“ ja „taime[osi], […] kui sellistest osadest on võimalik toota terveid taimi“.
24. Teiseks sätestab määruse nr 2100/94 artikli 13 lõige 3, et kui selle artikli lõikes 2 loetletud toimingud puudutavad koristatud materjali, on omaniku luba nõutav üksnes juhul, kui on täidetud kaks tingimust. Esiteks peab saagist saadud toote saamiseks olema sordi koostisosi kasutatud ilma loata.(8) Teiseks peab aretajalt olema võetud piisav võimalus kasutada nimetatud sordi koostisosadega seotud õigust.
25. Nõnda kirjeldatud esmase ja teisese kaitse korrad vastavad „paljundusmaterjali“ ja „saagi“ kaitsesüsteemidele, mis on kehtestatud UPOV konventsiooni artikli 14 lõigetega 1 ja 2, mille sõnastust on määruses nr 2100/94 suures osas korratud. Nagu nähtub selle määruse ettevalmistavatest materjalidest ja määruse tekstist, rajaneb sellega kehtestatud kord UPOV konventsiooniga ette nähtud korral.(9) Selle konventsiooni tõlgendamisega seotud teave on seega asjakohane ka kõnealuse määruse tõlgendamisel.
26. Pärast eeltoodu meenutamist tuleb märkida, et eelotsusetaotluse esitanud kohus soovib oma esimese ja teise küsimusega teada, kas kaitstud sordi puuistikute kasvama panemise ja nende viljade koristamise toimingud kuuluvad määruse nr 2100/94 artikli 13 lõikes 2 ette nähtud esmase kaitse korra kohaldamisalasse,(10) millest tulenevalt need nõuavad kaitsealuse sordi omaniku luba, sõltumata selle artikli lõikes 3 sätestatud tingimuste täitmisest.(11)
27. Nende küsimuste raames on põhikohtuasja lahendamiseks lisaks oluline kindaks teha, kas nõnda koristatud viljade turustamise toimingud kuuluvad määruse nr 2100/94 artikli 13 lõikes 3 kehtestatud teisese kaitse korra alla, ehkki istikute müük A. J. Martínez Sanchísile toimus enne sordi kaitse alla võtmist. Viimati nimetatud küsimus on seotud kolmanda eelotsuse küsimusega, mistõttu käsitlen seda oma analüüsi teises osas.(12)
28. CVVP leiab, et kaitstud sordi koostisosade kasvama panemine ja nende viljade koristamine kujutavad endast nende koostisosade „tootmise“ tegevust, mis kuulub määruse nr 2100/94 artikli 13 lõike 2 punktis a ette nähtud esmase kaitse alla. Seevastu A. J. Martínez Sanchís, Kreeka valitsus ja komisjon leiavad, et ei kaitstud sordi koostisosade kasvama panemist ega viljade koristamist ei saa samastada nende koostisosade suhtes tehtavate toimingutega, mis kuuluvad kõnealuse määruse artikli 13 lõikes 2 kehtestatud esmase kaitse korra kohaldamisalasse.
29. Ma jagan viimast seisukohta.
30. Olgu selle kohta märgitud, et määruse nr 2100/94 artikli 13 lõike 2 punkti a sõnastus, mis käsitleb sordi koostisosade tootmist või paljundamist – erinevalt selle artikli lõikes 3 käsitletud koristatud materjalist –, tähistab vastavalt nende sõnade tavapärasele kasutusele toiminguid, mille teel kasvatatakse mitte vilju, vaid just uusi sordi koostisosi.
31. Seda silmas pidades ei saa nõustuda CVVP esitatud argumentidega, et „tootmise“ mõiste hõlmab tingimata viljade kasvama panemist ja koristamist, sest muidu kaotaks see mõiste oma sisu, mis on erinev samas sättes kasutatud mõiste „paljundamine“ sisust. Minu arvates on nende kahe mõiste koos kasutamise eesmärk lihtsalt tuua välja, et määruse nr 2100/94 artikli 13 lõike 2 punktis a nimetatud toimingud hõlmavad nii sordi koostisosade levitamist vegetatiivsel teel (sh pookimise teel(13)) kui ka nende paljundamist uue geneetilise materjali loomise teel(14).
32. Lisaks ilmneb UPOV konventsiooni 1991. aastal muudetud redaktsiooni tekkeloost selle koostajate soov mitte lisada paljundusmaterjali kasutamist saagi tootmiseks nende toimingute hulka, mille tegemiseks on vaja aretaja luba. Selle lisamise kohta tehti siiski eraldi märge nimetatud konventsiooni artikli 14 lõike 1 punkti a redaktsioonis, mida algselt pakkus UPOV(15) – märge, mis oleks pealegi olnud kasutu, kui seal samuti sisalduv „tootmise“ mõiste oleks sellist kasutust juba hõlmanud.(16)
33. Mitme muudatusettepaneku tõttu, mille eesmärk oli toetada seda, et paljundusmaterjali kasutamine lõikelillede või viljade tootmiseks lisataks UPOV konventsiooni artikli 14 lõike 1 punktis a nimetatud toimingute hulka, loodi sellega seoses selle konventsiooni vastuvõtmist juhtinud diplomaatilise konverentsi käigus töörühm, millele anti volitus neid küsimusi uurida.(17) Nagu komisjon kohtuistungil rõhutas, lükkasid see töörühm ning seejärel UPOV konventsiooni koostajad need ettepanekud tagasi.
34. Vastukaaluks otsustati UPOV konventsiooni artikli 14 lõike 1 punktis b (mille sisu on üle võetud määruse nr 2100/94 artikli 13 lõike 2 viimases lauses) lubada, et aretaja võib seada teatud lepingulisi tingimusi ja piiranguid loale, mille ta annab toiminguteks, mille jaoks on nõutav tema nõusolek.(18) Need tingimused ja piirangud võivad puudutada eelkõige nende sordi koostisosade kasvama panekut ja viljade koristamist, mille paljundamiseks on nõutav aretaja luba.(19)
35. Sellest tulenevalt ei anna UPOV konventsiooni artikli 14 lõike 1 punkt a ja määruse nr 2100/94 artikli 13 lõige 2 kaitstud sordi omanikule mingit õigust keelata sordi koostisosade kasutamist kui sellist, mille eesmärgiks on saagi tootmine. Sugutu paljundamisega saadud dekoratiivtaimede ning puuvilja- ja marjakultuuride aretajate rahvusvaheline ühendus (CIOPORA) nentis „kahetsuse ja pettumusega“ diplomaatilise konverentsi käigus vastu võetud otsusele reageerides, et UPOV konventsiooni artikli 14 lõige 2 (millele vastab mäletatavasti määruse nr 2100/94 artikli 13 lõige 3) „ei tee muud, kui annab aretajale kaudse vahendi – lõigatud õie või vilja kaudu – kontrollida tagantjärele paljundusmaterjali, mis oleks jäänud tema kontrolli alt välja [selle konventsiooni artikli 14 lõike 1 punkti a] alusel“.(20)
36. Eeltoodut arvesse võttes leian, et kaitsealuste sordi koostisosade kasvama panemine ja nende viljade koristamine ei kuulu sordi koostisosi puudutavate toimingute kategooriatesse, mida on nimetatud määruse nr 2100/94 artikli 13 lõikes 2. Sellest tulenevalt ei ole sordi omanikul õigust tugineda niisuguseid toiminguid teinud põllumajandustootja vastu selle sättega kehtestatud esmasele kaitsele. Omanik võib siiski tugineda selle määruse artikli 13 lõikes 3 ette nähtud teisesele kaitsele, et esitada vastuväiteid saagist saadud toote suhtes selle artikli lõikes 2 loetletud toimingute (nagu viljade turustamine) tegemisele, juhul kui on täidetud selle artikli lõikes 3 sätestatud kaks tingimust.(21)
B. Kolmas küsimus
37. Kolmas eelotsuse küsimus puudutab suhet määruse nr 2100/94 artikli 13 lõikes 3 ette nähtud teisese kaitse korra ja selle määruse artikliga 95 kehtestatud ajutise kaitse süsteemi vahel. Selle küsimusega soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus teada, kas selleks, et oleks täidetud selle määruse artikli 13 lõikes 3 sätestatud esimene tingimus – mille kohaselt saagist saadud toote saamiseks peab olema kaitstud sordi koostisosi „kasutatud ilma loata“ –, peab istikute ostmine olema toimunud pärast kaitse alla võtmist.
38. Kõigepealt pean vajalikuks rõhutada määrusega nr 2100/94 kehtestatud vahetegemist „ajutise sordikaitse“ korra ja „lõpliku sordikaitse“ korra vahel.
39. Need korrad puudutavad abinõusid, mis on aretaja käsutuses juhul, kui kolmas isik sooritab mõne määruse nr 2100/94 artikli 13 lõikes 2 nimetatud toimingu. Vastavalt selle määruse artikli 94 lõike 1 punktile a võib aretaja esitada nõude rikkumise lõpetamise ja/või õiglase tasu maksmise kohta igaühe suhtes, kes on sooritanud niisuguse toimingu ilma tema loata pärast asjaomase sordi kaitse alla võtmist. Kõnealuse määruse artikkel 95 näeb ette, et kui isik, kes sordikaitse taotluse avaldamise ja sordikaitse alla võtmise vahelisel ajal (edaspidi „ajutise kaitse periood“) sooritab toimingu, „mis [selle] ajavahemiku järel oleks keelatud“, võib temalt nõuda üksnes õiglase tasu maksmist.(22)
40. Mis puudutab määruse nr 2100/94 artikli 13 lõike 3 tõlgendamist, siis ükski Euroopa Kohtule seisukohad esitanud huvitatud isik ei vaidle esiteks vastu sellele, et selles sisalduv sõna „kasutatud“ viitab selle artikli lõikes 2 nimetatud toimingu tegemisele.(23)Sellele järeldusele saab kergesti jõuda nende sätetega kehtestatud astmelise kaitse korra eesmärki ja üldist ülesehitust arvestades. Selle korra eesmärk on nimelt võimaldada aretajal panna maksma oma õigused viljade suhtes, mis on saadud kaitstud sordi koostisosadelt, kui see aretaja ei saanud esitada nõuet isiku vastu, kes on teinud selle artikli lõikes 2 loetletud toimingu sordi koostisosade endi suhtes.(24)
41. Käesolevas asjas on määruse nr 2100/94 artikli 13 lõikes 2 viidatud toimingud, mis puudutavad sordi koostisosi ja mille kuupäev on asjakohane, et kontrollida selle artikli lõikes 3 ette nähtud esimese tingimuse täitmist, nende istikute paljundamine ja turustamine puukooli poolt (millele vastab kolmandas eelotsuse küsimuses kasutatud sõnastus „istikud on ostetud“). Seevastu tuleneb vastusest, mille ma pakun välja esimesele ja teisele eelotsuse küsimusele, et puude kasvama panemist ja nende viljade koristamist ei saa samastada toimingutega, mis puudutavad sordi koostisosi määruse nr 2100/94 artikli 13 lõike 2 tähenduses.
42. Siinkohal ilmneb seos nende kahe küsimuse ja eelotsusetaotluse esitanud kohtu kolmanda küsimuse vahel. Argumentidega, mis CVVP esitas vastuseks esimesele ja teisele eelotsuse küsimusele, soovib CVVP nimelt tõendada, et määruse nr 2100/94 artikli 13 lõikes 3 sätestatud esimene tingimus on käesolevas asjas täidetud osas, mis puudutab viljade turustamist pärast kaitse saamist, olenemata sellest, millise vastuse annab Euroopa Kohus kolmandale eelotsuse küsimusele.
43. CVVP seisukoht on seletatav asjaoluga, et kui puukool paljundas ja müüs mandariinipuid ajutise kaitse perioodil, siis põllumajandusettevõtja pani jätkuvalt neid puid kasvama ja koristas nende vilju pärast sordi kaitse alla võtmist. Samastades viimati nimetatud toimingud sordi koostisosade „tootmisega“, mis on hõlmatud määruse nr 2100/94 artikli 13 lõike 2 punktis a ette nähtud esmase kaitsega, väidab CVVP, et mandariinipuude kasvama panemine ja nende viljade koristamine kujutavad endast seda, et kaitstud sordi koostisosi on „kasutatud ilma loata“ selle artikli lõike 3 tähenduses, kuigi see mõiste hõlmab üksnes toiminguid, mis on nende koostisosadega tehtud pärast sordi kaitse alla võtmist.
44. Need argumendid tuleb ümber lükata põhjendustel, mille ma esitasin esimese ja teise eelotsuse küsimuse analüüsi raames.
45. Teiseks on Euroopa Kohtule seisukohad esitanud huvitatud isikud aga vastupidistel seisukohtadel määruse nr 2100/94 artikli 13 lõikes 3 kasutatud sõnade „ilma loata“ tähenduse osas.
46. Ühelt poolt leiab CVVP, et sordi koostisosade ilma loata kasutamine leiab aset iga kord, kui pannakse toime määruse nr 2100/94 artikli 13 lõikes 2 nimetatud toiming, ilma et aretaja oleks sellele andnud oma nõusoleku. CVVP märgib, et ajutise kaitse perioodil ei ole aretajal õigust sellise toimingu tegemist keelata – ta saab üksnes nõuda õiglast tasu selle määruse artikli 95 alusel. Seega kujutab iga sellel perioodil tehtud sedalaadi toiming endast ilma loata kasutamist, isegi kui aretajale on makstud õiglast tasu, sest ta ei saanud anda selle toimingu sooritamisele oma nõusolekut.(25)
47. Teiselt poolt väidavad A. J. Martínez Sanchís ja komisjon sisuliselt, et kuna määruse nr 2100/94 artikli 13 lõikes 2 loetletud toimingud ei nõua ajutise kaitse perioodil aretaja luba, ei saa neid toiminguid kvalifitseerida sordi koostisosade „ilma loata kasutamiseks“, kui neid toiminguid sooritatakse sellel perioodil. Teise võimalusena väidab komisjon ning sisuliselt ka Kreeka valitsus, et juhul, kui neid toiminguid sooritatakse ajutise kaitse perioodil, tuleb asuda seisukohale, et need ei ole lubatud, kui nende eest ei ole makstud õiglast tasu.(26)
48. A. J. Martínez Sanchísi ja komisjoni esimese võimalusena esitatud seisukoha põhjendatus ilmneb minu arvates üheselt ajutise kaitse ja teisese kaitse kordade üldisest ülesehitusest.
49. Sellega seoses tuletan meelde, et õigused, mis määruse nr 2100/94 artikli 13 lõige 3 annab omanikule koristatud materjali suhtes, on oma olemuselt teisesed, see tähendab, et nendele saab tugineda üksnes olukordades, kus aretaja ei saanud kasutada õigusi, mis tal on nimetatud artikli lõike 2 alusel, isiku (käesoleval juhul puukooli) vastu, kes on kaitstud sordi koostisosade suhtes sooritanud ühe või mitu selles sättes nimetatud toimingut (käesoleval juhul paljundamine ja turustamine).(27)
50. Sellest vaatepunktist paistab sõnadel „kasutatud ilma loata“ olevat minu arvates mõte üksnes siis, kui sordi koostisosade suhtes on ilma aretaja loata tehtud üks määruse nr 2100/94 artikli 13 lõikes 2 loetletud toimingutest, samas kui see luba oli nõutav. Niisiis võib aretaja tugineda oma õigustele saagist saadud toote suhtes üksnes juhul, kui rikutud on kohustust saada aretaja nõusolek.
51. Määruse nr 2100/94 artikkel 95 kehtestab aga mitte eelneva loa andmise korra, vaid üksnes aretajale tasu maksmise korra.(28) Ajutise kaitse perioodil ei ole aretajal õigust keelata selle määruse artikli 13 lõikes 2 loetletud toiminguid. Seega ei saa nende sooritamist, isegi kui sellega ei kaasne õiglase tasu maksmine, samastada kaitstud sordi koostisosa ilma loata kasutamisega, sest eiratud ei ole ühtegi eelneva loa saamise kohustust.
52. Selle kohta näeb määruse nr 2100/94 artikkel 95 ette, et aretaja „võib nõuda“ õiglast tasu igalt isikult, kes sooritas „toimingu, mis [ajutise kaitse perioodi] järel oleks keelatud“. See sõnastus näitab, et ükski toiming, olenemata sellest, kas see on seotud sordi koostisosade või koristatud materjaliga, ei nõua aretaja luba enne lõpliku kaitse alla võtmist. Sellest ilmneb ka, et ajutise kaitse perioodi jooksul ei muuda asjaolu, et aretajale ei maksta õiglast tasu, asjaomast toimingut kui sellist õigusvastaseks.(29) Ajutise kaitse mõju on seega erinev selle määruse artikli 94 lõike 1 punktis a ette nähtud lõpliku kaitse mõjust, millele saab tugineda igaühe vastu, kes sooritab ühe kõnealuse määruse artikli 13 lõikes 2 sätestatud toimingu, „omamata selleks õigust“.
53. Pealegi näeb määruse nr 2100/94 artikli 19 lõige 1(30) ette, et sordikaitse kestus algab sordi kaitse alla võtmisest. Sellest küljest erineb see kaitse Euroopa pantendist tulenevast kaitsest, mille kestust arvutatakse alates taotluse esitamisest.(31)Olen arvamusel, et asjaolu, et ajutist sordikaitse perioodi ei arvata maha lõpliku sordikaitse ajast, vaid lisatakse sellele kui eraldi kaitse, mis on aretaja huvides, aitab põhjendada seda, et ajutise kaitse kohaldamisala on erinev lõpliku kaitse omast, kusjuures üksnes viimatinimetatu puudutab koristatud materjali suhtes sooritatud toiminguid, arvestades määruse nr 2100/94 artikli 13 lõikes 3 nimetatud esimest tingimust.
54. Lisaks kinnitavad minu soovitatud tõlgendust teatud selgitavad dokumendid, mille on võtnud vastu UPOV nõukogu.(32) Nende dokumentide kohaselt puudutab mõiste „loata kasutamine“ UPOV konventsiooni artikli 14 lõike 2 tähenduses „paljundusmaterjali suhtes tehtavaid toiminguid, mille jaoks on nõutav aretaja õiguse omaniku luba, […] kuid mis sooritati seda luba saamata“.(33) UPOV nõukogu täpsustab nendes dokumentides, et loata toimingute tegemine eeldab, et see õigus „on antud ja on jõustunud“.
55. Neid kaalutlusi arvestades leian, et omanik on määruse nr 2100/94 artikli 13 lõikes 3 ette nähtud kaitsega hõlmatud üksnes juhul, kui selle artikli lõikes 2 loetletud toimingud tehti sordi koostisosade suhtes, ilma et ta oleks andnud oma luba pärast kaitse alla võtmist.
56. Seda tõlgendust ei lükka ümber asjaolu, mille tõi esile CVVP ja mille kohaselt niisuguste viljapuusortide majanduslik väärtus, nagu on käsitlusel põhikohtuasjas, seisneb peamiselt selles, kui suurt saaki need toodavad. Nimelt ei saa see asjaolu seada kahtluse alla sordikaitsesüsteemi ülesehitust, mis koosneb ennekõike esmasest sordi koostisosade kaitsekorrast ning teise võimalusena, kui aretaja ei saanud kasutada oma õigust esmasele kaitsele, teisesest kaitse korrast, mis puudutab koristatud materjali. Selle astmelise kaitse süsteemi raames võib majanduslik väärtus, mis on seotud võimalusega koristada aastate jooksul sordi koostisosade vilju, peegelduda tasu („litsentsitasu“) summas, mille aretaja määrab määruse nr 2100/94 artikli 13 lõikes 2 nimetatud toimingute eest, mis on sooritatud nende koostisosade endi suhtes.
57. Samamoodi ei saa käesolevas ettepanekus välja pakutud tõlgendust kahtluse alla seada ka CVVP esitatud argumendid, mille kohaselt see tõlgendus võimaldab igal huvitatud isikul paljundada sordi koostisosi ajutise kaitse perioodil ning seejärel jätkata nende kasutamist, ilma et aretaja selle eest tasu saaks. Asjaolu, et aretaja ei saa kasutada oma õigusi saagist saadud toote suhtes määruse nr 2100/94 artikli 13 lõike 3 alusel, ei takista tal nimelt nõuda õiglast tasu puukoolilt, kes sordi koostisosi paljundas ja müüs.
58. Tõsi küll, see kaitse võib olla tulemusetu juhul, kui aretaja ei saa kasutada oma õigusi viimase suhtes. Niisugune tagajärg on minu arvates aga omane tasakaalule, mille ajutise kaitse kord loob ühelt poolt aretaja huvide ja teiselt poolt ajutise kaitse perioodil paljundatud ja müüdud sordi koostisosade omandaja huvide vahel. Nagu komisjon sisuliselt märkis, ei võimalda miski asuda seisukohale, et see kord, mille eemärk on ajendada aretajat muutma sordi koostisosad kolmandatele isikutele kättesaadavaks kohe alates kaitsetaotluse avaldamisest ja võimalusel saada sellest kaubanduslikku kasu,(34) on kehtestatud kavatsusega tagada, et aretajal ei oleks mingit riski, kui ta otsustab niiviisi toimida.
59. Neid kaalutlusi arvesse võttes ei saa niisuguses olukorras, nagu on käsitlusel põhikohtusjas, määruse nr 2100/94 artikli 13 lõikes 3 ette nähtud esimene tingimus täidetud olla.
60. Nimelt esiteks, kuivõrd puukool sooritas sordi koostisosade paljundamise ja turustamise toimingud enne sordi kaitse alla võtmist, ei ole neid koostisosi selle sätte tähenduses kasutatud ilma loata.
61. Teiseks, kuna arvestades seda, kuidas minu ettepaneku kohaselt tuleks vastata esimesele ja teisele eelotsuse küsimusele, ei kuulu kasvama panemise ja viljade koristamise toimingud, mida teeb põllumajandusettevõtja, määruse nr 2100/94 artikli 13 lõike 2 kohaldamisalasse, siis ei saa need toimingud – isegi kui need on tehtud pärast sordi kaitse alla võtmist – tähendada ka sordi koostisosade ilma loata kasutamist.
62. Järeldan sellest, et kui taimesordi istikud on omandatud puukoolist ühenduse kaitse taotluse avaldamise ja selle sordi kaitse alla võtmise vahelisel perioodil, võib omandaja selle ajavahemiku jooksul ja pärast seda neid istikuid vabalt kasvatada ning koristada ja müüa nende vilju.
63. Kõiki eeltoodud kaalutlusi arvesse võttes teen Euroopa Kohtule ettepaneku vastata Tribunal Supremo (Hispaania kõrgeim kohus) esitatud eelotsuse küsimustele järgmiselt.
1. Nõukogu 27. juuli 1994. aasta määruse (EÜ) nr 2100/94 ühenduse sordikaitse kohta artikli 13 lõiget 2 tuleb tõlgendada nii, et kaitsealuste sordi koostisosade kasvama panemine ja nende viljade koristamine ei kuulu nendesse selles sättes nimetatud toimingute kategooriatesse, mille sooritamiseks on vaja kaitsealuse sordi omaniku luba.
2. Määruse (EÜ) nr 2100/94 artikli 13 lõiget 3 tuleb tõlgendada nii, et sõnastus, mis käsitleb asjaolu, et kaitstud sordi koostisosi on „kasutatud ilma loata“, ei hõlma toiminguid, mis on nende koostisosadega tehtud – näiteks nende paljundamist ja turustamist – ühenduse sordikaitse taotluse avaldamise ja selle sordi kaitse alla võtmise vahelisel perioodil.
2 Nõukogu 27. juuli 1994. aasta määrus (EÜT 1994, L 227, lk 1; ELT eriväljaanne 03/16, lk 390).
3 Allkirjastatud 2. detsembril 1961 Rahvusvahelise Uute Taimesortide Kaitse Liidu (UPOV) egiidi all ning muudetud Genfis 10. novembril 1972, 23. oktoobril 1978 ja 19. märtsil 1991 (edaspidi „UPOV konventsioon“). Euroopa Liit ühines selle konventsiooniga nõukogu 30. mai 2005. aasta otsusega 2005/523/EÜ, millega kiidetakse heaks Euroopa Ühenduse ühinemine [UPOV] konventsiooniga (ELT 2005, L 192, lk 63).
4 31. jaanuari 2008. aasta kohtuotsus Federación de Cooperativas Agrarias de la Comunidad Valenciana vs. sordiamet – Nador Cott Protection (Nadorcott) (T‑95/06, EU:T:2008:25).
5 Selles sättes on ette nähtud, et „[a]rtiklite 94 ja 95 kohaste nõuete aegumistähtaeg on kolm aastat alates päevast, mil sort on võetud lõplikult ühenduse kaitse alla ning mil omanik on saanud teada õigusrikkumise toimingust ja selle sooritaja isikust, või sellise teabe puudumisel kolmkümmend aastat pärast kõnealuse õigusrikkumise lõppemist.“
6 Vt 20. oktoobri 2011. aasta kohtuotsus Greenstar-Kanzi Europe (C‑140/10, EU:C:2011:677, punkt 26). Lisaks kehtestab määruse nr 2100/94 artikli 13 lõige 4 korra, mida võib nimetada „kolmandaseks kaitseks“, mis hõlmab kaitstud sordi paljundusmaterjalist või koristatud materjalist otse saadud tooteid. See kord käesolevat kohtuasja ei puuduta.
7 Määruse nr 2100/94 artikli 13 lõigetes 1–4 kasutatud mõiste „ühenduse kaitse alla võetud sordi omanik“ on erinev „aretaja“ mõistest, mis on määratletud selle määruse artiklis 11 kui „isik, kes sordi aretas või avastas ja arendas, või tema õigusjärglane“. Isik, kes sordi avastas ja arendas, vastab enne kaitse alla võtmist ainuüksi „aretaja“ mõistele ning pärast kaitse alla võtmist saab temast ka kaitse alla võetud sordi „omanik“.
8 Nagu väitsid CVVP ja komisjon, võib määruse nr 2100/94 artikli 13 lõikes 3 ette nähtud esimest tingimust käsitada kui selle määruse artiklis 16 sätestatud sordikaitse lõppemise üldreegli erilist väljendust. See säte näeb ette: „Ühenduse sordikaitse ei laiene toimingutele, mis on seotud kaitstud sordi[ga] […], mis on loovutatud omaniku poolt või tema nõusolekul teistele mis tahes ühenduse osas, või nimetatud materjalist tuletatud mis tahes materjaliga,“ välja arvatud juhul, kui sellised toimingud hõlmavad kas kõnealuste sordi koostisosade hilisemat paljundamist (mida ei ole kavatsetud loovutamise ajal) või nende sordi koostisosade eksporti muudel eesmärkidel kui tarbimiseks kolmandasse riiki, kus neid ei kaitsta.
9 Vt 30. augusti 1990. aasta ettepanek võtta vastu nõukogu määrus (EMÜ) ühenduse sordikaitse kohta (KOM(90) 347 lõplik, lk 2). Vt ka määruse nr 2100/94 põhjendus 29.
10 Mõistet „kasvama panemine“ on selles kontekstis kasutatud selleks, et tähistada sordi koostisosa istutamist ja kõiki selle koostisosa hooldamise toiminguid, mille eesmärk on, et see toodaks maksimaalselt õisi või vilju.
11 Loomulikult juhul, kui see õigus ei ole määruse nr 2100/94 artikli 16 alusel lõppenud. Käesoleval juhul väidab CVVP, ilma et teised huvitatud isikud sellele vastu vaidleksid, et omaniku õigus ei ole lõppenud, kuna ta ei ole nõustunud, et puukool paljundab sordi „Nadorcott“ mandariinipuid.
12 Vt käesoleva ettepaneku punktid 42 ja 43.
13 Näiteks juhul, kui A. J. Martínez Sanchís oleks paljundanud sordi „Nadorcott“ puid pookimise teel – nagu eelotsusetaotluse kohaselt väitis CVVP oma kaebuses ning eeldusel, et eelotsusetaotluse esitanud kohus seda asjaolu kontrollib –, võiks CVVP tugineda tema suhtes määruse nr 2100/94 artikli 13 lõike 2 punktis a ette nähtud esmasele kaitsele. Märgin selle kohta, et CVVP ei esitanud seda väidet Euroopa Kohtu menetluses ning A. J. Martínez Sanchís eitab, et ta on neid sordi koostisosi mis tahes viisil paljundanud.
14 Vt selle kohta Würtenberger, G., van der Kooij, P., Kiewiet, B. ja Ekvad, M., European Union Plant Variety Protection, 2. trükk, Oxford University Press, Oxford, 2015, lk 128.
15 Vt UPOV ette valmistatud esialgse ettepaneku artikli 14 lõike 1 punkti a alapunkt viii (rahvusvahelise uute taimesortide kaitse konventsiooni muutmise diplomaatilise konverentsi aktid, Genf, 1991 (edaspidi „1991. aasta diplomaatilise konverentsi aktid“), alusdokumendid, lk 28, ning analüütilised aruanded, punktid 859–876).
16 Vt selle kohta eriti 1991. aasta diplomaatilise konverentsi aktid, analüütilised aruanded, punktid 1024 ja 1534.2.
17 1991. aasta diplomaatilise konverentsi aktid, analüütilised aruanded, punktid 1005–1030.
18 1991. aasta diplomaatilise konverentsi aktid, analüütilised aruanded, punktid 1529.2, 1529.3 ja 1543. Vt ka töögrupi aruanne, mis on esitatud konverentsi dokumentide hulgas (1991. aasta diplomaatilise konverentsi aktid, lk 145–148).
19 Näiteks kohtuasjas, milles tehti 20. oktoobri 2011. aasta kohtuotsus Greenstar-Kanzi Europe (C‑140/10, EU:C:2011:677, punkt 10), sisaldasid kaitstud õunapuusordi aretaja ja selle sordi viljade turustusvõrgu liikmete vahelised kokkulepped „spetsifikatsiooni“, mis nägi ette piirangud muu hulgas nende viljade tootmise suhtes.
20 1991. aasta diplomaatilise konverentsi aktid, analüütilised aruanded, punkt 1534.3.
21 See järeldus ei mõjuta asjaolu, et omanikul on – nagu märgivad CVVP, A. J. Martínez Sanchís ja komisjon – esitada vastuväiteid määruse nr 2100/94 artikli 13 lõikes 2 nimetatud toimingute tegemisele saagist saadud toote suhtes, isegi kui selle artikli lõikes 3 sätestatud tingimused ei ole täidetud, juhul kui saagist saadud toodet saab kasutada paljundamiseks (vt selle kohta UPOV nõukogu 24. oktoobri 2013. aasta „Selgitavad märkused saagist saadud toote suhtes vastavalt UPOV konventsiooni 1991. aasta aktile tehtavate toimingute kohta“ (edaspidi „selgitavad märkused saagist saadud toote suhtes tehtavate toimingute kohta“), lk 4 punkt 3). Niisugusel juhul kujutab saagist saadud toode tegelikult endast ka „sordi koostisosa“, nii nagu see on määratletud nimetatud määruse artikli 5 lõikes 3. Omaniku õigused on siiski piiratud selle määruse artikli 14 lõikega 1, mis näeb ette, et „[o]lenemata artikli 13 lõikest 2 ning põllumajandusliku tootmise kaitsmiseks on põllumajandustootjatel lubatud kasutada paljundamise eesmärgil põllul oma põllumajandusettevõttes koristatud tooteid, mille nad on saanud, kasutades oma põllumajandusettevõttes muude ühenduse kaitse alla võetud sortide kui hübriidsortide või sünteetiliste sortide paljundusmaterjali“. Käesolevas asjas täpsustas CVVP, et sordi „Nadorcott“ vilju ei saa kasutada uute seda sorti puude tootmiseks, kuna neid saab ainult niisuguse sugutu paljundamise tehnika nagu pookimise teel.
22 See säte rakendab UPOV konventsiooni osalistel selle konventsiooni artikli 13 alusel lasuvat kohustust võtta „meetmed aretaja huvide kaitseks aretajaõiguste saamise taotluse esitamise või avaldamise ja nende õiguste andmise vahelisel ajal“.
23 Vt selle kohta seoses vastava sättega, mis sisaldub UPOV konventsiooni artikli 14 lõikes 2, UPOV nõukogu „Suunised UPOV konventsiooni 1991. aasta aktil rajanevate seaduste koostamiseks“, 6. aprill 2017 (edaspidi „UPOV nõukogu suunised“), lk 57.
24 Vt selle kohta ka 1991. aasta diplomaatilise konverentsi aktid, analüütilised aruanded, punktid 915–934.
25 Teisisõnu leiab CVVP, et õiglase tasu maksmine selle eest, et sooritada kaitsetaotluses nimetatud sordi koostisosade suhtes mõni määruse nr 2100/94 artikli 13 lõikes 2 loetletud toiming, ei lõpeta omaniku õigusi nende koostisosade suhtes ega nendest saadud koristatud materjali suhtes (vt selle kohta käesoleva ettepaneku 8. joonealune märkus).
26 Ehkki komisjon toetas oma kirjalikes seisukohtades ainult seda lähenemisviisi, täpsustas ta kohtuistungil, et ta esitab selle üksnes teise võimalusena.
27 Vt käesoleva ettepaneku punktid 35 ja 40.
28 Selle korra aluseks on UPOV konventsiooni artiklis 13 ette nähtud kord. Selle sätte tekkeloo kohta märgin, et ajutine kaitse, mis oli jäetud kõigepealt UPOV konventsiooniosaliste riikide otsustada, on neile kohustuslik alles alates selle konventsiooni muutmisest 1991. aastal. Selle muutmise ettevalmistavad tööd ei too selgust esiteks ajutise kaitse ja teiseks samal puhul kehtestatud teisese kaitse vahelise suhte kohta.
29 Teatavat seost võib näha Euroopa Parlamendi ja nõukogu 22. mai 2001. aasta direktiivi 2001/29/EÜ autoriõiguse ja sellega kaasnevate õiguste teatavate aspektide ühtlustamise kohta infoühiskonnas (EÜT 2001, L 167, lk 10; ELT eriväljaanne 17/01, lk 230) artikli 5 lõike 2 punktis b kehtestatud korraga. Nimetatud sätte kohaselt võivad liikmesriigid autoriõiguse omaja reprodutseerimisõiguse puhul näha ette erandi, et lubada teha reproduktsioone isiklikuks tarbeks, tingimusel, et õiguse omaja saab õiglase hüvitise. 21. aprilli 2016. aasta kohtuotsuses Austro-Mechana (C‑572/14, EU:C:2016:286, punkt 48) leidis Euroopa Kohus, et kui liikmesriik kasutab seda võimalust, on isiklikuks tarbeks reprodutseerimine, kuigi see nõuab autoriõiguse omajale õiglase hüvitise maksmist, liikmesriigi õiguse kohaselt lubatud.
30 Selles sättes on üle võetud UPOV konventsiooni artikli 19 lõike 2 sisu.
31 Vt 5. oktoobril 1973 Münchenis alla kirjutatud Euroopa patentide väljaandmise konventsiooni 2000. aastal muudetud redaktsiooni artikli 63 lõige 1.
32 Selgitavad märkused saagist saadud toodete suhtes sooritatavate toimingute kohta, lk 4, punkt 4, ning UPOV nõukogu suunised, lk 57. Ehkki need dokumendid ei ole siduvad, pakuvad need kasulikke juhtnööre UPOV konventsiooni ja määruse nr 2100/94 vastavate sätete tõlgendamiseks.
33 Niisuguseid toiminguid peetakse loata sooritatud toiminguteks ka juhul, kui neid ei tehta vastavalt tingimustele ja piirangutele, mis omanik võib olla oma loas kindlaks määranud vastavalt UPOV konventsiooni artikli 14 lõike 1 punktile b. Vt UPOV nõukogu suunised, lk 57. Siiski paistab tulenevat 20. oktoobri 2011. aasta kohtuotsuses Greenstar-Kanzi Europe (C‑140/10, EU:C:2011:677, punktid 41–43) kasutatud arutluskäigu analoogia alusel kasutamisest, et ainult otseselt sordi kaitse olulisi sätteid puudutavate lepinguliste tingimuste ja piirangute rikkumised võivad mõjutada kaitstud sordi omaniku nõusolekut ning võimaldada kohaldada määruse nr 2100/94 artikli 13 lõiget 3.
34 Vt selle kohta Würtenberger, G., van der Kooij, P., Kiewiet, B. ja Ekvad, M., European Union Plant Variety Protection, op. cit., lk 198.

matches: kohus kohus kohus kohus Kohus kohus kohus Kohus kohus