Vastu võetud 09.11.1994
(õ) 15.08.2008 13:50
Vabariigi Presidendi 30. novembri 1994. a.
otsusega nr. 438
Käesolev seadus sätestab Eesti maapõue uurimise, kaitsmise ja kasutamise õiguslikud alused.
1) maavarade geoloogilisi uuringuid ning üldgeoloogilisi uurimistöid;
2) maavarade ja maa-ainese kaevandamise õigust;
3) maapõue uuringuid ja kasutamist maavarade ning maa-ainese kaevandamisega mitteseotud allmaaehitiste rajamisel;
4) kinnisasja omaniku õigusi tema kinnisasja piirides asuvate maavarade kasutamisel;
5) mäetööde tegemist.
(2) Põhjavee kasutamist ja kaitset ning maapõue kasutamist ehitusgeoloogilisteks uuringuteks ja allmaakaeveõõnteta ehitustegevuseks sätestavad eraldi seadused.
§ 3. Maapõu
(1) Käesoleva seaduse järgi on maapõu Eesti maismaal, piiriveekogudes, territoriaal- ja sisemeres ning majandusvööndis uurimistööks, maapõue loodusvarade kasutamiseks ja allmaaehitiste rajamiseks kättesaadav maakoore ülaosa.
(2) Maapõue loodusvarad on maavarad, maa-aines ja põhjavesi.
§ 4. Maavara ja maa-aines
(1) Maavara on oma majandusliku tähtsuse tõttu riigi poolt arvele ja kaitse alla võetud kivimi, setendi, vedeliku või gaasi looduslik lasund.
(2) Maavara on käesoleva seaduse järgi dolomiidi, fosforiidi, järvelubja, järvemuda, kristalliinse ehituskivi, kruusa, liiva, lubjakivi, meremuda, põlevkivi, savi ja turba lasund, mis on arvele võetud riigi maavarade katastris.
(3) Maa-aines on käesoleva seaduse järgi kivim või setend, mis ei ole maavarana arvele võetud.
§ 5. Piirangud kinnisomandi ulatusele maapõues
(1) Kinnisomand ei ulatu aluspõhjale. Aluspõhi on käesoleva seaduse tähenduses ennejääaegse tekkega maapõueosa.
(2) Riigi kinnisasja piirides asuv maavara kuulub riigile.
(3) Maavarana arvele võetud aluspõhja savi, dolomiit, fosforiit, aluspõhja kristalliinne ehituskivi, lubjakivi, põlevkivi, ravitoimega järve- ja meremuda (ravimuda) ning tehnoloogilistes protsessides kasutatav liiv (tehnoloogiline liiv) kuuluvad riigi omandisse ning nendele teiste isikute kinnisomand ei ulatu.
(4) Ravimudale ja tehnoloogilisele liivale esitatavad nõuded määratakse Vabariigi Valitsuse kehtestatud korras.
(5) Riigi omandis olevad maavarad ei ole looduslikus seisundis tsiviilkäibes.
§ 6. Maardla
(1) Käesoleva seaduse järgi on maardla geoloogiliste töödega uuritud ja piiritletud ning riigi maavarade katastris arvele võetud maavara lasund.
(2) Maardlad jaotatakse oma tähtsuselt üleriigilise ja kohaliku tähtsusega maardlateks.
(3) Üleriigilise tähtsusega maardlate nimekirja kinnitab keskkonnaministri ettepanekul Vabariigi Valitsus. Piiriveekogudes, territoriaal- ja sisemeres ning majandusvööndis asuvad maardlad on üleriigilise tähtsusega maardlad.
§ 7. Maavarade kataster
(1) Eesti maavarade varude arvestuseks peetakse riigi maavarade katastrit.
(2) Riigi maavarade kataster on riiklik register, mille põhimääruse kinnitab Vabariigi Valitsus. Katastripidamise korra kehtestab keskkonnaminister.
(3) Riigi maavarade katastrisse kantakse maavarade geoloogiliste uuringute ja kaevandamise tulemused maardlate kaupa.
(4) Otsuse maardla kandmise kohta riigi maavarade katastrisse teeb keskkonnaminister.
§ 8. Eesti Maavarade Komisjon
(1) Eesti Maavarade Komisjon moodustatakse keskkonnaministri valitsemisalas ning selle põhimääruse ja koosseisu kinnitab keskkonnaministri ettepanekul Vabariigi Valitsus.
(2) Eesti Maavarade Komisjoni põhiülesanne on Vabariigi Valitsuse, valitsusasutuste ja kohalike omavalitsuste nõustamine maapõue uurimise ja kasutamise ning maavarade arvestamise ja kaitse küsimustes.
MAAVARADE GEOLOOGILISED UURINGUD NING ÜLDGEOLOOGILISED UURIMISTÖÖD
§ 9. Uuringuloa väljaandjad
(1) Maavara geoloogiline uuring (edaspidi uuring) on käesoleva seaduse järgi geoloogiline uurimistöö maavara kaevandamise eesmärgil. Uuring on lubatud geoloogilise uuringu loa (edaspidi uuringuluba) alusel.
(2) Uuringuloa taotlemise ja väljaandmise korra kehtestab keskkonnaminister. Uuringuloa eest tasutakse riigilõivu.
(3) Üleriigilise tähtsusega maardla uuringuloa väljastab Keskkonnaministeerium ja kohaliku tähtsusega maardla uuringuloa väljastab oma haldusterritooriumil maavalitsus.
§ 10. Avalik kuulutamine uuringuloa taotlemisest
(1) Uuringuloa taotlemisest on loa taotleja kohustatud kuulutama maavalitsuse poolt määratud ajalehes või muul üldsusele kättesaadaval viisil ja saatma taotluse koopia uuringuala asukoha omavalitsusele.
(2) Isikutel, kellele uuringud võivad põhjustada varalist kahju või kahjustada muul viisil nende huve, on õigus esitada kahe nädala jooksul, arvates uuringuloa taotlemise avalikust kuulutamisest, uuringuloa väljaandjale omapoolseid kirjalikke seisukohti või nõuda enda ärakuulamist.
§ 11. Uuringuloa saamise eelisõigus
Ainsaks eesõigustatuks isikuks uuringuloa saamisel on uuringualal kinnisasja omanik, kui ta on oma taotluse esitanud kahe nädala jooksul, arvates uuringuloast temale kirjalikult teatamisest. Muul juhul väljastatakse uuringuload taotluste laekumise järjekorras.
§ 12. Täiendava nõusoleku vajadus uuringuloa saamiseks
(1) Vabariigi Valitsuse nõusolekuta ei saa uuringuluba välja anda uuringuteks:
1) riigikaitselise tähtsusega objektil ja selle ümber kehtestatud erivööndis;
2) kui uuringud võivad häirida piirirahu või takistada riigipiiri valvamist;
3) kalmistul;
4) kui uuringu taotleja on välisriigi kodanik või välisriigi juriidiline isik või kodakondsuseta isik;
5) kui kohalik omavalitsus või kinnisasja omanik ei ole uuringuloa väljaandmisega nõus.
(2) Keskkonnaministri nõusolekuta ei saa uuringuluba välja anda uuringuteks:
1) maa-alal, kus asub kaitstav loodusobjekt või loodusobjekt, mille kaitse alla võtmiseks on tehtud ametlik taotlus;
2) seadusega ranna ja kalda kaitseks määratud maa-alal.
(3) Kultuuri- ja haridusministri nõusolekuta ei saa uuringuluba välja anda uuringuteks muinsuskaitsealal, kultuurimälestisel ja selle kaitsevööndis.
§ 13. Uuringuloa sisu ja kehtivus
(1) Uuringuluba määrab maavara uuringuks vajaliku maa-ala suuruse, uuringu mahu, läbiviimise tingimused ja kestuse.
(2) Uuringuloa esmane kestus ei tohi ületada kolme aastat. Mõjuvatel põhjustel on loa väljaandjal õigus pikendada loa kestust kuni kolme aasta võrra.
(3) Uuringuluba kaotab kehtivuse, kui loa valdaja ei ole alustanud uuringut ühe aasta möödumisel loa saamisest.
(4) Uuringuloa kehtivuse ajal võib loaga määratud maa-alal maavara kaevandamise luba välja anda ainult uuringuloa valdajale, kuid mitte enne uuringutulemuste riigi maavarade katastrisse kandmist.
§ 14. Uuringuloa väljaandmise avalikustamine
(1) Uuringuloa väljaandmisest kuulutab loa väljaandja loa saaja kulul maavalitsuse poolt määratud ajalehes või muul üldsusele kättesaadaval viisil ja saadab uuringuloa koopia uuringuala asukoha omavalitsusele.
(2) Geoloogiliste uuringute kehtivate lubade nimekirjad kuuluvad iga-aastasele avaldamisele keskkonnaministri kehtestatud korras.
§ 15. Uuringuloa väljaandmisest keeldumise alused
Uuringuloa väljaandmisest tuleb keelduda, kui:
1) loa taotleja esitab tegelikkusele mittevastavat teavet;
2) loa taotlus pole nõuetekohane;
3) luba taotletakse maa-alale, kus asub kaitstav loodusobjekt või kultuurimälestis, mille kaitse eeskiri ei luba maavarade kaevandamist või mille kohta on esitatud taotlus kaitse alla võtmiseks;
4) puudub käesoleva seaduse paragrahvis 12 nimetatud nõusolek;
5) taotletaval uuringualal esinev maavara võimaldab kõrgema kvaliteediga toodangu saamist, kui loa taotleja on kavandanud.
§ 16. Uuringu läbiviimise üldnõuded
(1) Uuringut tuleb teha selliselt, et sellega keskkonnale ning teistele isikutele tekitatav kahju oleks võimalikult väike.
(2) Uuring tuleb läbi viia ka kõigi teiste uuritaval maa-alal leiduvate maavarade kohta, mille kaevandamine on nende kasutuskõlbmatuks muutumise vältimiseks mäetehniliselt möödapääsmatu.
(3) Uuringuloa valdaja on kohustatud korrastama uuringuks kasutatud maa-ala, sealhulgas likvideerima puuraugud ja kaeveõõned.
§ 17. Maavarade kaevandamine uuringu käigus
(1) Uuringuloa valdajal on õigus uuringute käigus maapõuest võtta ja kasutada loas märgitud maavarasid, kuid ainult koguses, mis on vajalik nende omaduste, rikastatavuse ja kasutatavuse määramiseks.
(2) Kaevetöid võib teha ainult sellises ulatuses, mis on uuringu tegemiseks möödapääsmatu. Kaevandatud materjal, välja arvatud käesoleva seaduse paragrahv 18 1. lõike alusel säilitatav materjal, jääb uuringuloa valdaja omandisse.
§ 18. Geoloogilise informatsiooni esitamine, säilitamine ja avalikustamine
(1) Uuringute käigus saadud kivimmaterjal, puursüdamikud, proovid ja muu geoloogiline informatsioon, samuti uuringute aruanded tuleb esitada säilitamiseks Vabariigi Valitsuse kehtestatud korras.
(2) Uuringuloa valdaja poolt hangitud geoloogilist informatsiooni võib loa kehtivuse ajal avalikustada ainult tema nõusolekul.
(3) Kinnisasja omanikul on õigus saada enda käsutusse geoloogilist informatsiooni maavaradest ja maa-ainesest, millele ulatub kinnisomand, kui see on tema nõudmisel uuringuloas sätestatud.
§ 19. Uuringu läbiviimise korra kehtestamine
Uuringu läbiviimise ja maavaravarude kinnitamise korra kehtestab keskkonnaminister.
§ 20. Uuringuloa võõrandamine
Uuringuloa väljaandja nõusolekul on uuringuloa valdajal loa kehtivuse ajal õigus seda võõrandada koos uuringu käigus saadud geoloogilise informatsiooniga, kusjuures uuringuluba tuleb ümber registreerida loa väljaandja juures.
§ 21. Uuringuloast loobumine
(1) Kui uuringuloa valdaja informeerib selle väljaandjat oma soovist loobuda uuringuloast, kaotavad tema õigused kehtivuse ühe kuu möödumisel loobumisteate kättesaamisest.
(2) Uuringuloast loobumine ei vabasta uuringuloa valdajat uuringuloas või õigusaktides ettenähtud kohustustest.
§ 22. Uuringuloa tingimuste muutmine ja selle tühistamine
Uuringuloa väljaandja võib muuta uuringuloa tingimusi või tühistada loa, kui:
1) loa taotlemisel on antud tegelikkusele mittevastavat teavet;
2) uuringuga on kaasnenud ettenägematud kahjulikud tagajärjed;
3) uuringuloa tingimusi või õigusakte on korduvalt või jämedalt rikutud;
4) uuringuloa valdaja ei maksa käesoleva seaduse paragrahv 45 1. lõike alusel kehtestatud tasu.
§ 23. Üldgeoloogilised uurimistööd
(1) Üldgeoloogiline uurimistöö on käesoleva seaduse järgi maapõue geoloogilise ehituse ja maavarade leviku seaduspärasuste selgitamise eesmärgil tehtav geoloogiline rakendustöö või teadusuuring nagu geoloogiline kaardistamine, maavarade otsing, geofüüsikaline ja geokeemiline uuring ning sihtotstarbeline geoloogiline töö.
(2) Üldgeoloogilise uurimistöö loa väljaandmisele laienevad käesoleva seadusega uuringuloale kehtestatud kitsendused. Kõik üldgeoloogilise uurimistööga tekitatud kahjud tasub kinnisasja omanikule (valdajale) uurimistöö loa valdaja. Kinnisasja kasutamine üldgeoloogiliseks uurimistööks on tasuta.
(3) Käesoleva paragrahvi 1. lõikes nimetatud uurimistööde läbiviimise, sealhulgas uurimistööde loa taotlemise vajaduse hindamise ning geoloogilise informatsiooni esitamise ja säilitamise korra kehtestab keskkonnaminister.
§ 24. Geoloogiliste tööde litsents
(1) Maavara geoloogilise uuringu ja üldgeoloogilise uurimistöö tegemise õiguse annab geoloogiliste tööde litsents, mille väljaandmise korra kehtestab majandusminister. Geoloogiliste tööde litsents ei asenda uuringu- või uurimistööde luba.
(2) Kui geoloogilise uuringu loa taotlejal puudub geoloogiliste tööde litsents, peab ta taotluses ära näitama uurimistööd tegeva litsentsi omava isiku.
MAAVARADE KAEVANDAMISE ÕIGUS
§ 25. Kaevandamisloa väljaandjad
(1) Maavara kaevandamise õigus tekib maavara kaevandamise loa alusel ja kehtib nimetatud loaga maavara kaevandamiseks määratud maapõue osa (mäeeraldise) piirides, välja arvatud käesoleva seaduse paragrahvis 26 sätestatu.
(2) Kaevandamisloa taotlemise ja väljaandmise korra kehtestab keskkonnaminister. Kaevandamisloa eest tasutakse riigilõivu.
(3) Üleriigilise tähtsusega maardla kaevandamisloa väljastab Keskkonnaministeerium ja kohaliku tähtsusega maardla kaevandamisloa väljastab oma haldusterritooriumil maavalitsus.
§ 26. Kinnisasja omaniku õigus maavara kaevandada kaevandamisloata
(1) Füüsilisel isikul, kes on kinnisasja omanik (valdaja), on õigus kaevandada oma kinnisasja piirides olevaid maavarasid kaevandamisloata ja tasuta isikliku majapidamise tarbeks maavara või sellest valmistatud asjade võõrandamise õiguseta, kui seadus ei sätesta teisiti.
(2) Käesolevas paragrahvis nimetatud kaevandaja on kohustatud korrastama maavara võtukoha.
(3) Maavara ei või naaberkinnisasja omaniku (valdaja) nõusolekuta kaevandada, kui see tekitab kahju tema kinnisasjale või kahjustab sellele vajalikku maapõuetuge. Kaevandaja on kohustatud naaberkinnisasja omanikule hüvitama kõik kaevandamisega tekitatud kahjud.
§ 27. Avalik kuulutamine kaevandamisloa taotlemisest
(1) Kaevandamisloa taotlemisest on loa taotleja kohustatud kuulutama kord nädalas kolme järgneva nädala jooksul:
1) kohaliku tähtsusega maardla puhul - maavalitsuse poolt määratud ajalehes või muul üldsusele kättesaadaval viisil;
2) üleriigilise tähtsusega maardla puhul - Keskkonnaministeeriumi poolt määratud kohaliku ja üleriigilise levikuga ajalehes või muul üldsusele kättesaadaval viisil.
(2) Isikutel, kellele maavara kaevandamine võib põhjustada varalist kahju või kahjustada muul viisil nende huve, on õigus esitada hiljemalt kahe nädala jooksul, arvates kaevandamisloa taotlemise viimasest avalikust kuulutamisest, kaevandamisloa väljaandjale omapoolseid kirjalikke seisukohti või nõuda enda ärakuulamist.
(3) Kaevandamisloa taotleja on kohustatud saatma taotluse koopia kaevandamisala asukoha omavalitsusele.
§ 28. Kaevandamisloa saamise eelisõigus
(1) Kui mitu isikut on esitanud kaevandamisloa taotlused, mis täielikult või osaliselt puudutavad üht ja sama maa-ala ja neid ei saa üheaegselt rahuldada, on kaevandamisloa saamise eelisõigus isikutel järgmises järjekorras:
1) isik, kellel on kehtiv uuringuluba taotletava maa-ala kohta;
2) kinnisasja omanik;
3) isik, kes on esitanud kaevandamisloa taotluse esimesena.
(2) Vabariigi Valitsuse kehtestatud korras võib riigimaal paikneva ja riigi poolt uuritud maavara kaevandamise luba müüa enampakkumise teel.
§ 29. Piirangud kaevandamisloa saamisel
(1) Maa-alale, kus asub kaitstav loodusobjekt, võib kaevandamisloa välja anda kaitstavate loodusobjektide seadusega (RT I 1994, 46, 773) sätestatud alustel.
(2) Vabariigi Valitsuse nõusolekuta ei saa välja anda kaevandamisluba:
2) kui kaevandamistööd võivad häirida piirirahu või takistada riigipiiri valvamist;
4) kui kaevandamisloa taotlejaks on välisriigi kodanik või välisriigi juriidiline isik või kodakondsuseta isik;
5) kui kohalik omavalitsus on kaevandamisloa väljaandmise vaidlustanud.
(3) Keskkonnaministri nõusolekuta ei saa kaevandamisluba välja anda seadusega ranna ja kalda kaitseks määratud maa-alal.
(4) Kultuuri- ja haridusministri nõusolekuta ei saa välja anda kaevandamisluba muinsuskaitsealal, kultuurimälestisel ja selle kaitsevööndis.
§ 30. Kaevandamisloa sisu
(1) Kaevandamisluba määrab mäeeraldise suuruse, kaevandamise tingimused, kestuse ning rekultiveeritava maa kasutamise otstarbe. Kaevandamisloa võib anda ühe või mitme maavara kaevandamiseks.
(2) Kehtiva kaevandamisloaga määratud mäeeraldise piirides ei või ühe maavara kohta välja anda teist kaevandamisluba, kuid võib välja anda kaevandamisloa varem väljaantud kaevandamisloas nimetamata maavara kaevandamiseks, kui see ei piira varem väljaantud kaevandamisloa valdaja õigusi.
(3) Kui kaevandamisluba antakse kehtiva kaevandamisloaga määratud mäeeraldise piirides, reguleerib kaevandamislubade valdajate vahelisi suhteid kaevandamisloa väljaandja.
(4) Kaevandamisloas võib määrata kaevandatavate maavarade aastatoodangu alam- või ülempiiri ning toodangu alampiiri saavutamise tähtaja.
§ 31. Kaevandamisloa tähtaeg
(1) Kaevandamisloa võib üleriigilise tähtsusega maardlate puhul välja anda kuni 25 aastaks, kohaliku tähtsusega maardlate puhul kuni 10 aastaks.
(2) Kohaliku tähtsusega turbamaardla puhul võib kaevandamisloa välja anda kuni 25 aastaks.
(3) Kui kaevandamisloa kehtivuse jooksul pole maavara mäeeraldise piirides täielikult ammendatud, võib kaevandamisloa väljaandja seda kaevandamisloa valdaja taotlusel pikendada.
§ 32. Kaevandamisloaga kehtestatavad tingimused
Kaevandamisloa väljaandjal on õigus kehtestada tingimusi, tagamaks maavara kõikide varude ratsionaalset kasutamist ning vähendamaks mäetööde kahjulikku mõju keskkonnale ja kinnisasja senisele sihtotstarbelisele kasutamisele.
§ 33. Kaevandamisloa väljaandmise avalikustamine
(1) Kaevandamisloa väljaandmisest kuulutab loa väljaandja loa saaja kulul:
1) kohaliku tähtsusega maardla puhul maavalitsuse poolt määratud ajalehes või muul üldsusele kättesaadaval viisil;
2) üleriigilise tähtsusega maardla puhul Keskkonnaministeeriumi poolt määratud kohaliku ja üleriigilise levikuga ajalehes või muul üldsusele kättesaadaval viisil.
(2) Maavarade kaevandamise lubade kehtivad nimekirjad kuuluvad iga-aastasele avaldamisele keskkonnaministri kehtestatud korras.
(3) Kaevandamisloa väljaandja saadab kaevandamisloa koopia kaevandamisala asukoha omavalitsusele.
§ 34. Kaevandamisloa väljaandmisest keeldumise alused
Kaevandamisloa väljaandmisest tuleb keelduda, kui:
3) luba taotletakse maa-alale, kus asub kaitstav loodusobjekt või kultuurimälestis, mille kaitse eeskiri ei luba maavarade kaevandamist;
4) luba taotletakse maa-alale, mille tunnistamiseks kaitstavaks loodusobjektiks on tehtud ametlik taotlus;
5) puudub käesoleva seaduse paragrahvis 29 nimetatud nõusolek;
6) maavara kaevandamiseks vajalik kinnisasi pole käesoleva seaduse paragrahv 49 järgi loovutatud või paragrahv 53 järgi sundvõõrandatud;
7) kaevandamiseks taotletav maavaravaru ei ole kinnitatud;
8) ei ole ette nähtud mäeeraldise piiridesse jäävate teiste maavarade kinnitatud varude ja põhjavee kasutamist või säilitamist;
9) kaevandamisloa taotleja kavandatud maavara kaevandamiskaod ei vasta mäetehnilistele võimalustele ja looduskeskkonna kaitse vajadustele;
10) prognoositavad kaevandamise kahjulikud mõjutused või teistele isikutele tekitatav kahju on suurem kui saadav kasu;
11) kaevandamine on keelatud teiste seadustega;
12) kaevandamine tekitab olulist kahju keskkonnale.
§ 35.Kaevandamisõiguse hind
(1) Riigi omandisse kuuluva maavara kaevandamise õiguse hinna määrab Vabariigi Valitsus. Tasumise korra kehtestab keskkonnaminister.
(2) Vabariigi Valitsus võib seada maavara kaevandamise õiguse hinna sõltuvaks maavara asukohast, looduskaitselisest tähendusest ja kvaliteedist.
(3) Vabariigi Valitsusel on õigus kehtestada maavara kaevandamise õiguse hinna kõrgendatud määrasid maavara kaevandamise loa valdaja suhtes maavarade kadude eest ning teha tasusoodustusi või vabastada tasust.
(4) Kaevandamisloa ostmine enampakkumise teel ei vabasta loa valdajat käesoleva paragrahvi 1. lõikes sätestatud kaevandamissõiguse hinna tasumisest.
(5) Üleriigilise tähtsusega maardlate kaevandamisõiguse hind laekub 30% ulatuses Keskkonnafondi ja 70% ulatuses kohalikku eelarvesse. Piiriveekogudes, territoriaal- ja sisemeres ning majandusvööndis asuvate maardlate kaevandamisõiguse hind laekub Keskkonnafondi.
(6) Kohaliku tähtsusega maardlate kaevandamisõiguse hind laekub kohalikku eelarvesse.
(7) Kohalik omavalitsus võib kohalikku eelarvesse laekuva tasu osas teha hinnasoodustusi ja vabastada kaevandaja tasu maksmisest.
§ 36.Kaevandamis- ja rikastamisjääkide kasutamine
(1) Kaevandamisloa valdajal on õigus ilma kaevandamissõiguse eest tasumata käsutada kivimit ja setet, mis saadakse mäetöödel või eraldatakse maavara rikastamisel ja ei ole käesoleva seaduse paragrahvis 4 nimetatud maavara.
(2) Käesoleva paragrahvi 1. lõige ei laiene mäetöödel saadud või maavarade rikastamisel eraldatud kivimi või sette või nendest valmistatud toodete müügile, mille puhul rakendatakse käesoleva seaduse paragrahvis 66 sätestatut.
§ 37.Kaevandamisloa võõrandamine
(1) Kaevandamisloa valdajal on loa kehtivuse ajal õigus see võõrandada loa väljaandja nõusolekul, kusjuures kaevandamisluba tuleb ümber registreerida loa väljaandja juures.
(2) Kaevandamisloa ümberregistreerimine toimub kaevandamisloa taotlemise ja väljaandmise korra kohaselt.
§ 38.Kaevandamisloast loobumine
(1) Kui kaevandamisloa valdaja informeerib selle väljaandjat oma soovist loobuda kaevandamisloast, kaotavad tema õigused kehtivuse kuue kuu möödumisel loobumisteate kättesaamisest.
(2) Kaevandamisloast loobumine ei vabasta selle valdajat kaevandamisloas või õigusaktides ettenähtud kohustustest.
§ 39. Maavara kaevandamisega rikutud ala rekultiveerimine
(1) Kaevandandamisloa valdaja on kohustatud rekultiveerima kaevandamisega rikutud maa-ala vastavalt keskkonnaministri kehtestatud korrale.
(2) Rekultiveerimise tagamiseks kaevandamisloa valdaja kas maksab enne tööde alustamist tagatissumma deposiiti või annab varalise tagatise mõnel muul viisil. Tagatissumma tasutakse osade kaupa, mille arvutamine toimub kaevandamisega ühe aasta jooksul rikutud maa-ala suuruse järgi. Tagatissumma suuruse määrab ja tasumise korra kehtestab kohalik omavalitsus.
§ 40. Kaevandamisloa tingimuste muutmine ja selle tühistamine
(1) Kaevandamisloa väljaandja võib muuta kaevandamisloa tingimusi või tühistada loa, kui:
1) kaevandamisloa tingimusi või õigusakte on korduvalt või jämedalt rikutud;
2) loa taotlemisel on antud tegelikkusele mittevastavat teavet;
3) maavara kaevandamisega on kaasnenud ettenägematud kahjulikud tagajärjed.
(2) Lisaks käesoleva paragrahvi 1. lõikes nimetatule on kaevandamisloa väljaandjal õigus muuta teisi kaevandamisloa tingimusi, kui loa väljaandmisest on möödunud vähemalt viis aastat.
§ 41. Maavarade kaitse
(1) Kinnisasja omanik (valdaja) ei tohi oma tegevusega kahjustada maardlaid.
(2) Riigi omandis olevale maavara sisaldavale kinnisasjale ehitiste rajamine võib toimuda vastavalt Vabariigi Valitsuse kehtestatud korrale.
(3) Käesoleva paragrahvi 2. lõikes nimetatud ehitiste säilimise eest kaevandamisloa valdaja ei vastuta, kui need on rajatud nõusolekuta.
(4) Järve- ja meremuda kaitse korra kehtestab keskkonnaminister.
KINNISASJA OMANIKU NING UURINGULOA JA KAEVANDAMISLOA VALDAJA VAHELISED SUHTED
§ 42. Uuringuloa taotlemisest teatamine kinnisasja omanikule
(1) Uuringuloa taotlemisest, väljaandmisest ja sisust peab uuringuloa väljaandja kirjalikult teatama kinnisasja omanikule (valdajale), kelle kinnisasja kohta uuringuluba taotleti või välja anti.
(2) Kinnisasja omanikul (valdajal) on hiljemalt kahe nädala jooksul, arvates uuringuloa taotlemise teate kättesaamisest, õigus nõuda enda ärakuulamist või esitada uuringuloa väljaandjale omapoolseid kirjalikke seisukohti või vaidlustada uuringuloa andmine.
§ 43. Kinnisasja omaniku kohustus lubada uuringuloas märgitud uuringute tegemist oma kinnisasjal
Kinnisasja omanik (valdaja) on kohustatud lubama uuringuloa valdaja kinnisasjale loas määratud tööde teostamiseks.
§ 44. Piirangud uuringute teostamiseks kinnisasja omaniku nõusolekuta
Viljapuuaedades, õues ja hoonete all ning elamute ümbruses 50 meetri ulatuses on uurimine lubatud ainult kinnisasja omaniku (valdaja) nõusolekul.
§ 45. Tasu kinnisasja kasutamise eest uuringuteks
(1) Uuringuloa valdaja on kohustatud kinnisasja omanikule maksma kinnisasja kasutamise eest tasu, mis määratakse kokkuleppel.
(2) Vabariigi Valitsus võib kehtestada tasu ülemmäärad, lähtudes uuringuks määratud maa-ala väärtusest.
(3) Riigile kuuluva kinnisasja kasutamine uuringuks on tasuta.
§ 46. Hüvitus uuringuga tekitatud kahju eest
(1) Uuringust põhjustatud kahju eest peab uuringuloa valdaja maksma kinnisasja omanikule (valdajale) hüvitust. Kui kahju tekitati uuringuloaga sätestatud uuringu teostamise tingimusi rikkudes, on uuringuloa valdajal õigus kohtu kaudu nõuda uuringu tegijalt tekitatud kahju hüvitamist.
(2) Enne tööde algust peab uuringuloa valdaja andma kinnisasja omanikule (valdajale) hüvituse maksmise tagatise, kui nad ei lepi kokku teisiti.
§ 47. Uuringuloa valdaja õigused
(1) Uuringuloa valdajal on õigus loas määratud maa-alal rajada puurauke, kaeveõõsi ja uuringuteks vajalikke ajutisi ehitisi põhjendatud mahus, raiuda maha uuringuid takistavaid puid ning tasandada uuringuplatse.
(2) Uuringuteks püstitatud ajutised ehitised kuuluvad uuringuloa valdajale. Uuringuloa kehtivuse lõppemisel on kinnisasja omanikul (valdajal) õigus nõuda ajutise ehitise likvideerimist uuringuloa valdaja kulul.
§ 48. Kaevandamisloa taotlemisest teatamine kinnisasja omanikule
Kaevandamisloa taotlemisest peab kaevandamisloa väljaandja kirjalikult teatama kinnisasja omanikule (valdajale), kelle kinnisasja kohta kaevandamisluba taotleti.
§ 49. Kinnisasja loovutamine maavara kaevandamiseks
(1) Maavara kaevandamiseks ja selleks vajalike ehitiste rajamiseks kinnisasja või selle osa loovutamine toimub kinnisasja omaniku ja kaevandamisloa taotleja kokkuleppel. Kokkulepe võib seisneda kinnisasja võõrandamises, hoonestusõiguse seadmises, rentimises, kasutusvaldusse andmises või tasuta kasutusse andmises.
(2) Kaevandamisloa kehtivuse ajal kaevandamisloa valdaja poolt rajatud ehitised ei ole kinnisasja olulised osad kuni käesoleva seaduse paragrahv 58 2. lõikes nimetatud ajani, kui kaevandamisloa valdaja ei saanud kinnisasja omanikuks.
(3) Kinnisasja omanik ei või keelata tegevust maapõues, sealhulgas maavara kaevandamist sügavuses, kuhu tema huvi vastavalt kinnisasja kasutamise otstarbele ei ulatu, ega nõuda selle tegevuse eest tasu.
§ 50. Kaevandamisloaga määratud kinnisasja ostmise kohustus
Kui kaevandamisloa tähtaeg ületab kolme aastat, on kaevandamisloa valdaja kohustatud kinnisasja omaniku nõudel ostma kaevandamisloaga määratud kinnisasja.
§ 51. Kaevandamisloa valdaja kohustus hüvitada kinnistu teiste osadekasutamise takistamisega tekitatud kahju
(1) Kui kinnisasja osa võõrandamisel ei saa otstarbekohaselt kasutada ka teisi kinnisasja osi, võib kinnisasja omanik (valdaja) nõuda loovutamata osade eest hüvitust.
(2) Käesoleva paragrahvi 1. lõike alusel võib kinnisasja omanik nõuda kaevandamisloa valdajalt kogu kinnisasja omandamist.
§ 52. Kinnisasja omaniku eesõigus osta maavara kaevandamiseks võõrandatud kinnisasi
Kinnisasja võõrandamisel kaevandamisloa valdajale on võõrandajal või tema õigusjärglastel kinnisasja ostu eesõigus, kui kinnisasja ei kasutata enam maavarade kaevandamise otstarbel.
§ 53. Kinnisasja ning maavara sundvõõrandamine ja sundvaldusse seadmine
(1) Maavara, millele ei ulatu kinnisomand, kaevandamiseks võib kaevandamisloa taotleja vastavalt seadusele taotleda kinnisasja sundvõõrandamise või kinnisasjale sundvaldamise seadmise algatamist, kui kinnisasja omanik ja kaevandamisloa taotleja ei ole jõudnud kokkuleppele kinnisasja vabatahtlikus loovutamises.
(2) Maavara, millele ulatub kinnisomand, kaevandamiseks võib kaevandamisloa taotleja vastavalt seadusele taotleda kinnisasjale sundvaldamise seadmise ja maavara sundvõõrandamise või kinnisasja sundvõõrandamise algatamist, kui kinnisasja omanik ja kaevandamisloa taotleja ei ole jõudnud kokkuleppele kinnisasja ja maavara vabatahtlikus loovutamises.
§ 54. Tasu maavara kaevandamise eest
Maavara, millele ulatub kinnisomand, kaevandamiseks andmise eest määratakse tasu kinnisasja omaniku ja kaevandamisloa valdaja kokkuleppel. Tasu ülemmäära kehtestab Vabariigi Valitsus.
§ 55. Loovutatud maa-ala tähistamine
Kaevandamisloa valdaja on kohustatud talle loovutatud maa-ala tähistama ja piirnevate kinnisasjade omanike nõudel maa-ala tarastama.
§ 56. Maavara kaevandamisega tekitatud kahju hüvitamine
(1) Kaevandamisloa valdaja on kohustatud täielikult hüvitama kõik maavara kaevandamisega tekitatud kahjud, olenemata sellest, kas töid tehti kahjustatud maa- alal või selle naabruses ning kas kahju tekkimist võis ette näha või mitte.
(2) Kui kinnisasja kasutamisel maa väärtus väheneb, peab maavara kaevandamise õiguse valdaja kinnisasja tagastamisel maksma hüvitust maa väärtuse vähenemise eest.
(3) Käesolevas paragrahvis ettenähtud hüvituse nõue aegub ühe aasta jooksul, arvates kahju tuvastamise päevast.
(4) Kui kaevandamisloa valdaja on oma tegevuse lõpetanud seadusega sätestatud korras õigusjärglaseta, hüvitab kahju, mille tekkimist ei võidud ette näha, Keskkonnafond. Kahju, mille tekkimist võis ette näha, hüvitatakse seadusega sätestatud korras.
§ 57. Teede kasutamine kaevandamisloa valdaja poolt
(1) Olemasolevate teede kasutamine maavara või selle kaevandamis- ja rikastusjääkide äraveoks võib toimuda ainult tee omaniku (valdaja) poolt kehtestatud korras koos kahju hüvitamisega.
(2) Kaevandamisloa valdajal ei ole õigust takistada liiklust üldkasutatavatel teedel.
§ 58. Kaevandamisloa valdajale loovutatud kinnisasja tagastamine
(1) Kaevandamisõigusest loobumisel, selle lõpetamisel või lõppemisel läheb kaevandamisloa valdajale loovutatud kinnisasi tagasi kinnisasja omanikule, kui ei ole kokku lepitud teisiti.
(2) Maavara kaevandamise loa valdaja säilitab üheks aastaks õiguse tagastatud kinnisasjal asuvatele ja temale kuuluvatele ehitistele, seadmetele ja ladustatud maavaradele, hüvitades kinnisasja omanikule tekitatud kahju, kui ei ole kokku lepitud teisiti. Tähtaja möödumisel lähevad need tasuta kinnisasja omaniku omandisse, kusjuures ta ei vastuta kaevandamisloa valdaja kohustuste eest. Kinnisasja omanikul on õigus nõuda rajatud ehitiste likvideerimist ning kinnisasjal asuvate seadmete ja ladustatud maavarade eemaldamist kaevandamisloa valdaja kulul.
§ 59. Riigile kuuluva kinnisasja loovutamise kord
Riigile kuuluva kinnisasja loovutamine ja sellega seotud tasu määramine toimub Vabariigi Valitsuse kehtestatud korras.
MAA-AINESE KAEVANDAMISE ÕIGUS
§ 60. Maa-ainese kaevandamise loa väljaandmine
(1) Maa-ainese kaevandamise õigus tekib kohaliku omavalitsuse väljaantud loa alusel, välja arvatud käesoleva seaduse paragrahvis 62 sätestatud juhul.
(2) Maa-ainese kaevandamise loa võib välja anda vaid kinnisasja omaniku nõusolekul ning tema ja kaevandamisloa taotleja vahelise kokkuleppe olemasolul maa-ala loovutamise kohta.
(3) Maa-ainese kaevandamise loa väljaandmise korra kehtestab maavanem.
(4) Riigimaa maa-ainese kaevandamiseks eraldamine ja sellega seotud tasu määramine toimub Vabariigi Valitsuse kehtestatud korras.
§ 61. Seaduse kohaldamine
(1) Mulla kaevandamisele eesmärgiga viia see välja kinnisasja piiridest ja turbavarude kaevandamisele soodes pindalaga alla 100 ha kohaldatakse käesoleva seadusega maa-ainese kaevandamise kohta sätestatut.
(2) Maa-ainese uurimisele ja kaevandamisele piiriveekogudes, territoriaal- ja sisemeres ning majandusvööndis kohaldatakse käesoleva seadusega üleriigilise tähtsusega maardlate maavarade kaevandamiseks sätestatut.
(3) Vastavasisulise õigusakti jõustumiseni käsitab maapõueseadus mullana elutegevusest haaratud ja taimkattega koos talitlevat maakoore pindmist viljakat kihti.
§ 62. Kinnisasja omaniku õigus maa-ainese kaevandamiseks kaevandamisloata
(1) Füüsilisel isikul, kes on kinnisasja omanik (valdaja), on õigus kaevandada oma kinnisasja piirides maa-ainest kaevandamisloata isikliku majapidamise tarbeks maa-ainese või sellest valmistatud asjade võõrandamise õiguseta, kui seadus ei sätesta teisiti.
(2) Käesoleva paragrahvi 1. lõikes nimetatud isik on kohustatud korrastama maa-ainese võtukoha.
(3) Maa-ainest ei või naaberkinnisasja omaniku (valdaja) nõusolekuta kaevandada, kui see tekitab kahju tema kinnisasjale või kahjustab sellele vajalikku maapõuetuge.
§ 63. Piirangud kaevandamisloa saamisel
(2) Kaevandamisloa saamiseks on vaja täiendavat nõusolekut käesoleva seaduse paragrahv 29 2., 3. ja 4. lõikes sätestatud alustel ja korras.
§ 64. Kaevandamisloa väljaandmisest keeldumise alused
1) loa taotlus ei vasta käesoleva seaduse paragrahv 34 punktides 1, 2, 3, 4 ja 5 sätestatud nõuetele;
2) ei tagata kaevandatavasse maa-alasse jäävate maavarade kinnitatud varude kasutamist või säilitamist;
3) kaevandamisel tekkivad kahjulikud mõjutused või teistele isikutele tekkiv kahju on suurem kui saadav kasu;
4) kaevandamine on keelatud teiste seadustega;
5) kaevandamine tekitab olulist kahju keskkonnale.
§ 65. Tasu maa-ainese kaevandamise loa väljaandmise eest
Maa-ainese kaevandamise loa väljaandmise eest võib kohalik omavalitsus kehtestada teenustasu.
§ 66. Maa-ainese kaevandamise õiguse hind
(1) Maa-ainese kaevandamise õiguse hinna riigimaal määrab maavanem ja munitsipaalmaal kohalik omavalitsus.
(2) Käesoleva paragrahvi 1. lõikes sätestatud maa-ainese kaevandamise õiguse müügist laekuvad vahendid kohalikku eelarvesse.
(3) Kohalik omavalitsus võib teha hinnasoodustusi ja vabastada kaevandaja tasu maksmisest.
§ 67. Nõuded maa-ainese kaevandamisel
(1) Maa-ainese kaevandamise loaga kehtestatavad nõuded peavad tagama, et maa-ainese kaevandamise kahjulik mõju loodusele, maastikupildile ja asustusele jääks võimalikult väikeseks.
(2) Valla- ja linnavolikogul on õigus kehtestada maa-ainese kaevandamise kahjuliku mõju vähendamiseks vajalikke eeskirju.
§ 68. Maa-ainese kaevandamisega rikutud maa-ala rekultiveerimine
(1) Maa-ainese kaevandamisega rikutud maa-ala peab maa-ainese kaevandamise loa valdaja loas määratud nõuete kohaselt oma kulul korrastama.
(2) Rekultiveerimine tagatakse käesoleva seaduse paragrahv 39 2. lõikes sätestatud alustel.
§ 69. Maa-ainese kaevandamisega tekitatud kahju hüvitamine
Maa-ainese kaevandamisega tekitatava kahju peab maa-ainese kaevandamise loa valdaja käesoleva seaduse paragrahv 56 kohaselt hüvitama.
MAAPÕUE KASUTAMINE MAAVARADE JA MAA-AINESE KAEVANDAMISEGA MITTESEOTUD ALLMAAEHITISTE RAJAMISEKS
§ 70. Allmaaehitise mõiste
(1) Maapõue kasutamine maavarade ja maa-ainese kaevandamisega mitteseotud allmaaehitise rajamiseks (edaspidi allmaaehitise rajamine) on ehitise, sealhulgas lao, liiklustunneli, veevarustustunneli, kanalisatsioonikollektori ja varjendi rajamine allmaakaeveõõnte abil.
(2) Käesoleva seaduse järgi on allmaakaeveõõs maapõues asuv loodusliku kattega tehistühemik.
(3) Maapõue kasutamist jäätmete ladustamiseks sätestab Eesti Vabariigi jäätmeseadus (RT 1992, 21, 296).
§ 71. Maapõue geoloogilise uuringu teostamise kord allmaaehitise rajamisel
(1) Maapõue geoloogiline uuring allmaaehitise rajamiseks on lubatud ainult uuringuloa alusel ning sellega määratud tingimustel.
§ 72. Allmaaehitise rajamise kord
(1) Allmaaehitise rajamine toimub loa alusel ning sellega määratud tingimustel.
(2) Allmaaehitise rajamise loa väljaandmise korra kehtestab majandusminister. Allmaaehitise rajamise loa eest tasutakse riigilõivu.
(3) Allmaaehitise rajamise tulemusena kinnisasja omanikele (valdajatele) tekkiva kahju katteks peab loa valdaja maksma hüvitust.
§ 73. Allmaaehitise rajamise loa väljastamise piirangud
(1) Allmaaehitisi võib rajada kinnisasja alla vaid siis, kui ehitise rajamine ei ole võimalik seda kinnisasja kasutamata või ülemääraste kulutusteta.
(2) Allmaaehitise rajamise luba ei tohi välja anda ilma kinnisasja omaniku nõusolekuta, kui allmaaehitise rajamisega kahjustatakse kinnisasja omaniku vara või takistatakse kinnisasja sihtotstarbelist kasutamist.
(3) Luba ei tohi välja anda, kui sellega oluliselt kahjustatakse maavarasid ja keskkonda.
§ 74. Maapõue tasuta kasutamine allmaaehitise rajamiseks
Maapõue kasutamine allmaaehitise rajamiseks on tasuta, kui ei ole kokku lepitud teisiti.
§ 75. Mäetööde mõiste
Käesoleva seaduse järgi on mäetööd maavara ja maa-ainese kaevandamisel ning allmaaehitiste rajamisel maapõues tehtavad tööd.
§ 76. Mäetööde tegemise kord
(1) Mäetöödel tuleb tagada maavarade optimaalne väljamine ja looduskeskkonna minimaalne kahjustamine.
(2) Mäetööde tegemise õiguse annab mäetööde litsents, mille väljaandmise korra kehtestab majandusminister. Mäetööde litsents ei asenda maavara ja maa-ainese kaevandamise luba ning allmaaehitise rajamise luba.
(3) Lõhketööde tegemise, lõhkematerjalide valmistamise, hoidmise ja kasutamise nõuded kehtestatakse Vabariigi Valitsuse määratud korras.
(4) Mäetööde tegemise, sealhulgas väljaspool mäeeraldise piire kaevetööde rajamise korra, mäetöödeks nõutavad dokumendid nagu projekt, arengukava, avarii likvideerimise plaan ning markðeideritööde läbiviimise nõuded kinnitab majandusminister.
§ 77. Mäetööde lõpetamine ja peatamine
(1) Mäetööde lõpetamisel ja peatamisel tuleb tagada juurdepääs kaevandamata varudele ning ohutus ümbrusele.
(2) Mäetööde lõpetamisest ja peatamisest üleriigilise tähtsusega maardlas teatab kaevandamisloa valdaja Majandusministeeriumile kuus kuud ette.
(3) Mäetööde lõpetamise ja peatamise korra kehtestab majandusminister.
(4) Mäetööde lõpetamise ja peatamisega seotud tööd tehakse kaevandamisloa valdaja kulul.
§ 78. Mäetööde ohutus
(1) Mäetööde tegemisel tuleb tagada inimeste, vara ja keskkonna ohutus.
(2) Mäetööde ohutuseeskirjad kehtestatakse Vabariigi Valitsuse määratud korras.
(3) Allmaatööd peavad olema tagatud mäepäästeteenistusega.
(4) Mäepäästeteenistus on kodanikukaitse üleriigilise süsteemi osa. Mäepäästeteenistust korraldatakse tuletõrje- ja päästeseaduse alusel (RT I, 1994, 28, 424).
§ 79. Seaduse täitmise järelevalve korraldamine
Käesolevast seadusest ja sellest tulenevatest õigusaktidest kinnipidamise riiklikku kontrolli korraldab Vabariigi Valitsus.
§ 80. Mäejärelevalve
(1) Mäetööde riiklikku järelevalvet (edaspidi mäejärelevalve) teostab Vabariigi Valitsuse poolt kehtestatud korras Riiklik Tehnilise Järelevalve Amet.
(2) Mäejärelevalve põhiülesanded on:
1) mäetööde ja nendega tehnoloogiliselt seotud maavara esmatöötluse ohutusnõuete täitmise kontroll;
2) geoloogilistel ja mäetöödel kasutatavate seadmete valmistamise ja tehnilise seisukorra kontroll;
3) tuletõrjejärelevalve allmaatöödel;
4) lõhkematerjalide valmistamise, vedamise, hoidmise, kasutamise ja lõhketööde tegemise kontroll;
5) mäepäästeteenistuse kontroll;
6) markðeideritööde kontroll.
(3) Mäejärelevalvel on õigus tutvuda kõigi mäetöödega seotud dokumentidega, teha kohustuslikke ettekirjutusi ning määrata mäetööde ohutuse hindamiseks, avarii ja tööõnnetuse põhjuste väljaselgitamiseks ekspertiise kaevandamisloa või allmaaehitise rajamise loa valdaja kulul.
§ 81. Seaduse rakendamise eritingimus
Maapõue kasutamise igal etapil võib loa väljaandja või keskkonnaminister nõuda keskkonnaekspertiisi maapõue kasutaja või loa taotleja kulul.
§ 82. Füüsilise isiku vastutus
Käesoleva seaduse ja selle alusel kehtestatud teiste õigusaktide rikkumise eest kannavad füüsilised isikud haldus-, kriminaal- või tsiviilvastutust seaduses ettenähtud korras.
§ 83. Juriidilise isiku vastutus
(1) Juriidiline isik kannab tsiviilvastutust seaduses ettenähtud korras.
(2) Juriidilise isiku halduskaristus on:
1) rahatrahv loata kaevandatud maavara või maa-ainese koguse hariliku väärtuse viiekordses ulatuses;
2) rahatrahv maavara või maa-ainese hävitamise või rikkumise või loata kasutuskõlbmatuks muutmise eest nende koguse hariliku väärtuse viiekordses ulatuses;
3) rahatrahv kuni 20 000 päevapalga ulatuses geoloogiliste uuringute või üldgeoloogiliste tööde teostamiseks kehtestatud nõuete või geoloogilise uuringu loa tingimuste või maavara ja maa-ainese kaevandamise loa tingimuste või mäetööde tegemise nõuete rikkumise eest üleriigilise tähtsusega maardlas;
4) rahatrahv kuni 5000 päevapalga ulatuses geoloogiliste uuringute või üldgeoloogiliste tööde teostamiseks kehtestatud nõuete või maavara ja maa-ainese kaevandamise loa tingimuste või mäetööde tegemise nõuete rikkumise eest kohaliku tähtsusega maardlas;
5) rahatrahv kuni 5000 päevapalga ulatuses allmaaehitiste rajamise loa tingimuste rikkumise eest;
6) rahatrahv kuni 10 000 päevapalga ulatuses järelevalveorganite ettekirjutuste täitmata jätmise eest.
(3) Juriidilisele isikule halduskaristuse määramise õigus on Riikliku Tehnilise Järelevalve Ameti peadirektoril ja looduskaitse peainspektoril. Karistuse kohaldamisel rakendatakse haldusõiguserikkumiste seadustikuga kehtestatud menetlust ja päevapalga suurust.
§ 84. Lubade jõustumine
(1) Käesoleva seaduse alusel väljaantud load jõustuvad ühe kuu möödumisel loa väljaandmise avalikustamisest käesoleva seadusega sätestatud korras. Load, mille väljaandmise avalikustamist ei ole käesolevas seaduses ette nähtud, jõustuvad väljaandmise päevast, kui loas ei ole määratud teisiti.
(2) Kui käesolevas seaduses ettenähtud loa väljaandmine vaidlustatakse halduskohtus, ei tohi loa saanud isik asuda talle loaga antud õiguste realiseerimisele enne otsuse langetamist halduskohtus.
§ 85. Seaduse jõustumine ja rakendamine
(1) Käesolev seadus jõustub 1995. aasta 1. jaanuaril.
(2) Enne 1995. aasta 1. jaanuari väljaantud geoloogilise uuringu load ja maavara kasutusload kehtivad niivõrd, kuivõrd need ei ole vastuolus käesoleva seadusega. Maavara kasutuslubade ümbervormistamine kaevandamislubadeks lõpetatakse 1997. aasta 31. detsembril. Kui maavara kasutusluba oli maakasutusõiguse puudumise tõttu väljastatud enne käesoleva seaduse jõustumist ajutisena, kehtib see 1997. aasta 31. detsembrini juhul, kui loa valdaja on saanud loa kehtivuse lõppemise ajaks maavara kaevandamiseks maakasutusõiguse.
(3) Käesoleva seaduse jõustumisel on tegutsevatel mäeettevõtetel õigus rajada neile maavara kasutusloaga määratud mäeeraldise piirides ettevõtte tööks vajalikke ehitisi ja kasutada olemasolevaid. Ettevõtte tööks vajalike ehitiste nimekirja kinnitab majandusminister.
(4) Käesoleva paragrahvi 3. lõikes nimetatud ehitiste rajamise ja kasutamisega kinnisasja omanikule (valdajale) tekitatava kahju ja tema poolt saamata jäänud tulu hüvitab maavara kaevandamise õiguse valdaja.
(5) Kinnisasja omaniku õigused käesolevas seaduses ettenähtud lubade taotlemisel ja väljaandmisel laienevad isikutele, kellel on talumaa põlise kasutamise õigus või kelle tagastatava maa või asendusmaa kandmise kohta kinnistusraamatusse on valla- või linnavalitsus teinud korralduse.
(6) Kuni maardla riigi maavarade katastrisse kandmiseni loetakse maavaraks dolomiidi, fosforiidi, järvelubja, järvemuda, kristalliinse ehituskivi, kruusa, liiva, lubjakivi, meremuda, põlevkivi, savi ja turba lasundit, mille maardla varude arvestust on maapõueseaduse jõustumiseni peetud maavaravarude bilansis.
(7) Käesoleva seaduse paragrahvi 39 2. lõiget ja paragrahvi 68 2. lõiget rakendatakse 1996. aasta 1. jaanuarist.
§ 86. Seaduste tühistamine, muutmine ja täiendamine
(1) Tunnistatakse kehtetuks ENSV maapõuekoodeks (ENSV Teataja 1976, 50, 488).
(2) Muudetakse 1996. aasta 1. jaanuarist loodusvarade kasutusõiguse seaduse (RT I 1994, 1, 3) paragrahv 5 ja sõnastatakse see järgmiselt:
"§ 5. Pinna- ja põhjavee kasutusõiguse müügist laekuvad vahendid 80 protsendi ulatuses riigieelarvesse ning 20 protsendi ulatuses valla ja linna eelarvesse."
(3) Täiendatakse Eesti Vabariigi maareformi seaduse (RT 1991, 34, 426) paragrahv 31 1. lõiget punktiga 9 järgmises sõnastuses:
"9) üleriigilise tähtsusega maardlate maa, mis asub kaevamistöödeks mäeettevõttele tehtud maaeralduse piirides, kus ettevõte on teinud maavarade kaevandamise ettevalmistamiseks kulutusi ja kus maavara kaevandamine on vajalik üldistes huvides."
(4) Täiendatakse Eesti Vabariigi riigilõivuseaduse (RT 1990, 11, 118; RT I 1994, 14, 247; 49, 805; 50, 845) lisa 1 osa 8 "Muude toimingute eest" punktidega 37, 38, 39 ja 40 järgmises sõnastuses:
"37) maavara uuringu loa väljastamise eest
- üleriigilise tähtsusega maardla 300 krooni
- kohaliku tähtsusega maardla 100 krooni
38) maavara kaevandamise loa väljastamise eest
- üleriigilise tähtsusega maardla 500 krooni
- kohaliku tähtsusega maardla 200 krooni
39) allmaaehitise rajamiseks tehtava geoloogilise uuringu loa väljastamise eest 200 krooni
40) allmaaehitise rajamise loa väljastamise eest 500 krooni"
(5) Täiendatakse Keskkonnafondi seaduse (RT I 1994, 8, 105) paragrahv 4 1. lõiget alapunktiga 8 järgmises sõnastuses:
"8) maavara kaevandamise õiguse hind seadusega sätestatud ulatuses." Riigikogu aseesimees Tunne KELAM


text:
Viljandi maakonna rendijahipiirkondade moodustamine – Riigi Teataja
Viljandi maakonna rendijahipiirkondade moodustamine
Viljandi maakonna rendijahipiirkondade moodustamine - sisukord
§ 1 Viljandi maakonna rendijahipiirkondade arv ja pindalad
§ 2 Viljandi maakonna rendijahipiirkondade piirikirjeldused
RT I, 29.07.2011, 38
Vastu võetud 22.04.2002 nr 26
RTL 2002, 53, 750
jõustumine 05.05.2002
06.03.2007 RTL 2007, 22, 375 18.03.2007
17.06.2009 RTL 2009, 52, 755 05.07.2009
19.08.2010 RT I 2010, 59, 401 28.08.2010
Määrus kehtestatakse «Jahikorralduse seaduse» § 6 lõike 1 alusel ja Viljandi Maakonna Jahindusnõukogu ettepanekul.
§ 1. Viljandi maakonna rendijahipiirkondade arv ja pindalad
Viljandi maakonna rendijahipiirkondade arv ja pindalad on:
1) Abja rendijahipiirkond 11 900 ha
2) [Kehtetu - RT I 29.07.2011, 1 - jõust. 01.08.2011]
3) [Kehtetu - RT I 2010, 59, 401 - jõust. 28.08.2010]
4) Holstre rendijahipiirkond 7 130 ha
5) Karksi rendijahipiirkond 11 410 ha
6) Kolga-Jaani rendijahipiirkond 14 700 ha
7) Kõo rendijahipiirkond 14 550 ha
8) Kärstna rendijahipiirkond 9 110 ha
9) Lahmuse rendijahipiirkond 9 500 ha
10) [Kehtetu - RT I 2010, 59, 401 - jõust. 28.08.2010]
11) Lembitu rendijahipiirkond 11 370 ha
12) Lilli rendijahipiirkond 11 010 ha
13) [Kehtetu - RTL 2009, 52, 755 - jõust. 05.07.2009]
14) Nuia rendijahipiirkond 11 510 ha
15) Paistu rendijahipiirkond 10 500 ha
16) Polli rendijahipiirkond 6 060 ha
17) [Kehtetu - RTL 2007, 22, 375 - jõust 18.03.2007]
18) [Kehtetu - RTL 2009, 52, 755 - jõust. 05.07.2009]
19) Suislepa rendijahipiirkond 6 780 ha
20) Suure-Jaani rendijahipiirkond 10 130 ha
21) Sürgavere rendijahipiirkond 8 650 ha
22) Tarvastu rendijahipiirkond 12 390 ha
23) Tänassilma rendijahipiirkond 9 630 ha
24) Tääksi rendijahipiirkond 10 770 ha
25) Vambola rendijahipiirkond 9 910 ha
26) Viiratsi rendijahipiirkond 13 410 ha.
§ 2. Viljandi maakonna rendijahipiirkondade piirikirjeldused
Viljandi maakonna rendijahipiirkondade piirikirjeldused on järgmised:
1) Abja rendijahipiirkonna piir kulgeb Enu oja suubumiskohast Halliste jõkke, mööda Halliste jõge Pöögle oja suudmeni, sealt mööda Pöögle oja Reiu–Valga maanteeni; siis mööda Reiu–Valga maanteed Lopa–Äriküla teeni; teeristist mööda Lopa–Äriküla teed Abja valla piirini, mööda Abja valla piiri Uuejaani uudismaa põhjapoolse piirikraavini ning mööda piirikraavi Lopa–Penuja teeni; seejärel mööda Lopa–Penuja teed Abja–Ruhja maanteeni Penujal; Penujalt mööda Abja–Ruhja maanteed Eesti Vabariigi piirini ning mööda Eesti Vabariigi piiri Ludri uudismaa teeni; sealt mööda Ludri uudismaa teed Laatre–Veelikse–Vana-Kariste teeni ning mööda Laatre–Veelikse–Vana-Kariste teed Sarjani; Sarjalt mööda Tõlla teed Tõõtsimõisa puhkebaasi teeni, jätkudes mööda Tõõtsimäe puhkebaasi teed Enu ojani ning mööda Enu oja Halliste jõeni.
2) [Kehtetu - RT I, 29.07.2011, 1 - jõust. 01.08.2011]
4) Holstre rendijahipiirkonna piir läheb Orikalt Viljandi ringteel mööda ringteed Viljandi–Pikassilla maanteeni; edasi mööda Viljandi–Pikassilla maanteed Paistu valla piirini ja mööda Paistu valla piiri Viljandi–Männaste–Mustla maanteeni; sealt mööda Viljandi–Männaste–Mustla maanteed Männaste–Holstre teeni; teeristist mööda Männaste–Holstre teed Ärma jõeni ning mööda Ärma jõge Paistu valla piirini; edasi mööda Paistu valla piiri Viljandi–Pikassilla maanteeni; sealt mööda maanteed Varastu ojani ning mööda oja Paistu–Holstre teeni; siitpeale mööda Paistu–Holstre teed Mustla kõrgepingeliini trassini ning mööda kõrgepingeliini trassi Viiratsi valla piirini; sealt mööda Viiratsi valla piiri Everti ojani; edasi mööda Everti oja Viljandi–Nuia maanteeni ning mööda Viljandi–Nuia maanteed Viljandi ringteeni Orikal.
5) Karksi rendijahipiirkonna piir kulgeb Abja–Sultsi tee ja Õisu–Morna tee ristumiskohast mööda Abja–Sultsi teed gaasitrassini, mööda gaasitrassi Nuia–Viljandi maanteeni ja mööda Nuia–Viljandi maanteed Ahimäe–Suuga–Kärstna teeni Ahimäel; Ahimäelt läheb piir mööda Suuga–Kärstna teed Tarvastu valla piirini ning mööda Tarvastu valla piiri Nuia–Anikatsi teeni; sealt mööda Nuia–Anikatsi teed Anikatsi–Veisjärve teeni ning mööda Anikatsi–Veisjärve teed Anikatsi peakraavini; siit mööda Anikatsi peakraavi Veisjärveni; seejärel peakraavi mõttelise pikendusena Veisjärve kraavi suudmeni; sealt mööda Karksi metskonna piiri Mäeküla–Küti teeni ning mööda Mäeküla–Küti teed Karksi metskonna piirini; siitpeale mööda metskonna piiri Vanausse ojani ning mööda oja Kurimetsa–Sudiste teeni; edasi mööda Kurimetsa–Sudiste teed Sudisteni. Sudistest kulgeb piir mööda Anikatsi–Karksi-Nuia teed Viljandi–Karksi-Nuia maanteeni ning mööda Viljandi–Karksi-Nuia maanteed Oti–Polli teeni; teeristist mööda Oti–Polli teed Polli–Ülemõisa teeni ning mööda Polli–Ülemõisa teed Enu talu teeni; seejärel mööda Enu talu teed Kutsiku ojani ning mööda Kutsiku oja Karksi valla piirini, jätkudes mööda Karksi valla piiri Kõpu jõeni (Ülemõisas) ning mööda Kõpu jõge Paanikse metskonna piirini; sealt mööda metskonna piiri Õisu–Morna teeni ning mööda Õisu–Morna teed Abja–Sultsi teeni.
6) Kolga-Jaani rendijahipiirkonna piir läheb Viljandi maakonna piiri ja Lebavere tee ristumiskohast mööda Viljandi maakonna piiri Põltsamaa jõeni ja edasi mööda Põltsamaa jõge Alam-Pedja looduskaitseala piirini; sealt mööda Alam-Pedja looduskaitseala piiri (RT I 1994, 15, 250) Odiste kraavini ning mööda Odiste kraavi Põltsamaa–Vaibla maanteeni; siis mööda Põltsamaa–Vaibla maanteed Reinu teeni ja mööda Reinu teed Kolga-Jaani–Oiu maanteeni. Teeristist mööda Kolga-Jaani–Oiu maanteed Kõrve metsavahi teeni, jätkudes mööda Kõrve metsavahi teed Kõrve metsavahi majani; siitpeale mööda Triigi sihti Mustassaare teeni ja Mustassaare teed mööda Leie peakraavini; edasi mööda Leie peakraavi Mustassaare piirikraavini, mööda Mustassaare piirikraavi Oiu peakraavini ning mööda Oiu peakraavi Suuressaare piirikraavini; siit mööda Suuressaare piirikraavi Soosaare peakraavini, mööda Soosaare peakraavi Metsatiku piirikraavini; siis mööda Metsatiku piirikraavi Vaheoja peakraavini ning mööda Vaheoja peakraavi Juhalaane kraavini, jätkudes mööda Juhalaane kraavi Parika–Tusti teeni ning mööda Parika–Tusti teed Põllussaare piirikraavini. Siitpeale läheb piir mööda Põllussaare piirikraavi Piduli ojani, mööda Piduli oja Parika järveni ning mööda Parika järve kallast järve lõunatippu, jätkudes mõttelise pikendusena üle järve Parika raba servani; edasi mööda raba serva metsasihini ning mööda metsasihti Särgla–Aimla teeni; sealt mööda Särgla–Aimla teed Parika ojani ning mööda Parika oja Venevere–Olustvere teeni; edasi mööda Venevere–Olustvere teed Käparumbi peakraavini ning mööda Käparumbi peakraavi Käo peakraavini; jätkudes mööda Käo peakraavi Kolga-Jaani–Kõo teeni ning mööda Kolga-Jaani–Kõo teed Lebavere teeni; teeristist mööda Lebavere teed Viljandi maakonna piirini.
7) Kõo rendijahipiirkonna piir kulgeb Viljandi–Imavere maantee ja Viljandi maakonna piiri ristumiskohast mööda Viljandi maakonna piiri Lebavere teeni, sealt mööda Lebavere teed Kõo–Kolga-Jaani maanteeni; teeristist mööda Kõo–Kolga-Jaani maanteed Käo peakraavini ning mööda Käo peakraavi Käparumbi peakraavini; edasi mööda Käparumbi peakraavi Venevere–Olustvere maanteeni ning mööda maanteed Parika ojani; sealt mööda Parika oja Navesti jõeni; Parika oja suubumiskohast Navesti jõkke mööda Navesti jõge (Imavere–Viljandi maantee juures kulgeb piir mööda vana jõesängi) Suure-Jaani–Võhma maanteeni, jätkudes mööda Suure-Jaani–Võhma maanteed Tõrvaaugu teeni ning mööda Tõrvaaugu teed Määrama ojani; sealt mööda Määrama oja Lubjaahju soo kraavini; edasi mööda Lubjaahju soo kraavi Viljandi maakonna piirini; edasi mööda maakonna piiri Võhma linna piirini ning mööda Võhma linna edela-, lõuna- ja idapiiri Viljandi maakonna piirini ning mööda maakonna piiri Viljandi–Imavere maanteeni.
8) Kärstna rendijahipiirkonna piir läheb Tarvastu valla piiri ja Anikatsi–Paistu tee ristumiskohast mööda Tarvastu valla piiri Ojastu talu teeni, mööda Ojastu talu teed Pahuvere soo teeni ning mööda Pahuvere soo teed Pahuvere–Mustla teeni; edasi mööda Pahuvere–Mustla teed Raasilla–Kärstna maanteeni; teeristist mööda Raasilla–Kärstna maanteed Purgi ojani ning mööda Purgi oja Nahkle ojani; sealt mööda Nahkle oja Kärstna–Suislepa elektriliini trassini ning mööda elektriliini trassi Laugi uudismaa idapiirini; edasi mööda Laugi uudismaa idapiiri Viljandi maakonna piirini ning mööda maakonna piiri Õhne jõeni; siis mööda Õhne jõge Veisjärveni, jätkudes Õhne jõe mõttelise pikendusena üle Veisjärve Anikatsi peakraavi suudmeni; edasi mööda Anikatsi peakraavi Karuli–Anikatsi teeni ning mööda Karuli–Anikatsi teed Anikatsini; Anikatsilt mööda Anikatsi–Nuia teed Tarvastu valla piirini, jätkudes mööda Tarvastu valla piiri Anikatsi–Paistu teeni ning mööda teed Tarvastu valla piirini.
9) Lahmuse rendijahipiirkonna piir läheb Viljandi maakonna piiri ja Jälevere–Tõrvaaugu tee ristumiskohast mööda Viljandi maakonna piiri Lubjaahju soo kraavini, jätkudes mööda Lubjaahju soo kraavi Määrama ojani ning mööda Määrama oja Tõrvaaugu teeni; edasi mööda Tõrvaaugu teed Suure-Jaani–Võhma maanteeni ning mööda maanteed Navesti jõeni; sealt mööda Navesti jõge Imavere–Viljandi maanteeni ning mööda Imavere–Viljandi maanteed Viljandi–Suure-Jaani–Vändra maanteeni; teeristist mööda Viljandi–Suure-Jaani–Vändra maanteed Suure-Jaani linna piirini, jätkudes mööda linna põhjapiiri Suure-Jaani–Võlli maanteeni ning mööda Suure-Jaani–Võlli maanteed Saareküla teeni; sealt mööda Saareküla teed Keesi taluni, edasi mööda elektriliini trassi Muuti taluni ning mööda Muuti teed Arjandi ojani; siitpeale mööda Arjandi oja Labida teeni, mööda Labida teed Ojaküla–Vihiküla teeni ning mööda Ojaküla–Vihiküla teed Suure-Jaani–Vändra maanteeni; teeristist mööda Suure-Jaani–Vändra maanteed Navesti jõeni, mööda Navesti jõge Jälevere sillani ja mööda Jälevere–Tõrvaaugu teed Viljandi maakonna piirini.
11) Lembitu rendijahipiirkonna piir kulgeb Viljandi–Tallinna raudtee ja Viljandi linna piiri ristumiskohast mööda raudteed Auksi teeni, mööda Auksi teed Imavere–Viljandi maanteeni; teeristist mööda Imavere–Viljandi maanteed Võivaku–Kuhjavere teeni ning mööda Võivaku–Kuhjavere teed Aimla–Tuudevere teeni; edasi mööda Aimla–Tuudevere teed Suti talu teeni ning mööda Suti talu teed Suti taluni; sealt mööda metsateed Aimla–Saarepeedi teeni ning mööda Aimla–Saarepeedi teed Aimla–Tääksi teeni; teeristist mööda Aimla–Tääksi teed Viljandi–Kolga-Jaani maanteeni ning mööda Viljandi–Kolga-Jaani maanteed Viiratsi valla piirini; edasi mööda Viiratsi valla piiri Kuudeküla teeni, jätkudes mööda Kuudeküla teed Tänassilma jõeni; sealt mööda Tänassilma jõge Viljandi linna piirini ning mööda Viljandi linna põhjapiiri Viljandi–Tallinna raudteeni.
12) Lilli rendijahipiirkonna piir läheb Karksi-Nuia–Viljandi maantee ja Karksi–Anikatsi tee ristumiskohast mööda Karski–Anikatsi teed Sudisteni, jätkudes mööda Sudiste–Kurimetsa teed Vanausse ojani ning mööda Vanausse oja Karksi metskonna piirini; edasi mööda Karksi metskonna piiri Küti–Mäeküla teeni ning mööda Küti–Mäeküla teed Mäeküla karjäärini; sealt mööda Karksi metskonna piiri Veisjärve kraavini ning mööda Veisjärve kraavi Veisjärveni, jätkudes Veisjärve kraavi suubumiskohast kraavi mõttelise pikendusena üle Veisjärve järve keskkohani; pöörab sealt Õhne jõe alguspunkti Veisjärves; kulgeb edasi mööda Õhne jõge Viljandi maakonna piirini ning mööda Viljandi maakonna piiri Eesti Vabariigi piirini; siitpeale mööda Eesti Vabariigi piiri Ruhja–Karksi-Nuia maanteeni ja mööda maanteed Ärikülani; Ärikülast mööda Äriküla–Sinijärve teed Valga–Uulu maanteeni, jätkudes mööda Valga–Uulu maanteed Karksi-Nuia–Viljandi maanteeni Karksi-Nuias; sealt mööda Karksi-Nuia–Viljandi maanteed Karksi–Anikatsi teeni.
14) Nuia rendijahipiirkonna piir läheb Pöögle oja suubumiskohast Halliste jõkke mööda Halliste jõge Karksi paisjärveni; sealt mööda Polli–Karksi-Nuia teed Karksi-Nuia–Viljandi maanteeni, jätkudes mööda Karksi-Nuia–Viljandi maanteed Uulu–Valga maanteeni Karksi-Nuias; edasi kulgeb piir mööda Uulu–Valga maanteed Valga suunas Sinijärve teeni; teeristist mööda Sinijärve–Äriküla teed Karksi-Nuia–Ruhja maanteeni Ärikülas; Ärikülast mööda Karksi-Nuia–Ruhja maanteed Eesti Vabariigi piirini, jätkudes mööda Eesti Vabariigi piiri Ruhja–Abja maanteeni; sealt mööda Ruhja–Abja maanteed Penuja–Lopa teeni; mööda Penuja–Lopa teed Uuejaani uudismaa põhjapoolse piirdekraavini ning mööda uudismaa piirdekraavi Karksi valla piirini; sealt mööda Karksi valla piiri Äriküla–Lopa teeni; mööda Äriküla–Lopa teed Lopani; Lopalt mööda Valga–Uulu maanteed Pöögle ojani ning mööda Pöögle oja Halliste jõeni.
15) Paistu rendijahipiirkonna piir kulgeb Eversti oja suubumiskohast Raudna jõkke mööda Eversti oja Paistu valla piirini, jätkudes mööda Paistu valla piiri Viljandi–Mustla kõrgepingeliini trassini; edasi mööda kõrgepingeliini trassi Holstre–Paistu teeni ning mööda Holstre–Paistu teed Varastu ojani; sealt mööda Varastu oja Paistu valla piirini ja mööda Paistu valla piiri Paistu–Kärstna teeni, jätkudes mööda Paistu–Kärstna teed Suuga teeni ning mööda Suuga teed Viljandi–Karksi-Nuia maanteeni Ahimäel. Ahimäelt läheb piir mööda Viljandi–Karksi-Nuia maanteed gaasitrassini, mööda gaasitrassi Abja–Sultsi teeni; sealt mööda Abja–Sultsi teed Vidva ojani ning mööda Vidva oja Õisu järveni; edasi Vidva oja mõttelise pikendusena oja suudmest üle Õisu järve Kõpu jõe suudmeni; siitpeale mööda Kõpu jõge Halliste valla piirini ning mööda Halliste valla piiri Mägramäe sihini; siis mööda Mägramäe sihti Päidre soo teeni ja mööda Päidre soo teed Päidre–Heimtali teeni; edasi mööda Päidre–Heimtali teed Päidre–Loodi teeni; jätkudes teeristist mööda Päidre–Loodi teed vana raudteetammini ning mööda raudteetammi Sinialliku ojani; sealt mööda Sinialliku oja Raudna jõeni ning mööda Raudna jõge Eversti oja suudmeni.
16) Polli rendijahipiirkonna piir läheb Luusi–Araku ja Kaarli–Niguli tee ristumiskohast mööda Kaarli–Niguli teed Luusi kraavini, mööda Luusi kraavi Rebase sihini, mööda sihti Erulangi teeni; edasi mööda Erulangi teed Rimmu metskonna piirini (kvartali 128 loodenurk); sealt mööda Rimmu metskonna piiri Kõpu jõeni ning mööda Kõpu jõge Õisu järveni; edasi Kõpu jõe suudmest jõe mõttelise pikendusena üle Õisu järve Vidva oja suudmeni, jätkudes mööda Vidva oja Abja–Sultsi teeni ja mööda teed Õisu–Morna teeni; teeristist mööda Õisu–Morna teed Õisu metskonna piirini, sealt mööda Õisu metskonna piiri Kõpu jõeni ning mööda jõge Karksi valla piirini Ülemõisas; siitpeale mööda Karksi valla piiri Kutsiku ojani ning mööda oja Enu talu teeni, jätkudes mööda Enu talu teed Polli–Ülemõisa teeni; teeristist mööda Polli–Ülemõisa teed Oti–Polli teeni; edasi mööda Oti–Polli teed Viljandi–Karksi-Nuia maanteeni ning mööda Viljandi–Karksi-Nuia maanteed Karksi-Nuia–Polli teeni; sealt mööda Karksi-Nuia–Polli teed Halliste jõeni ning mööda Halliste jõge Karksi valla piirini, jätkudes mööda Karksi valla piiri Polli–Halliste teeni; siitpeale mööda Polli–Halliste teed Tõsta teeni; teeristist mööda Tõsta teed Halliste prügimäe teeni ja mööda prügimäe teed Raadi teeni; edasi mööda Raadi teed Abja–Sultsi teeni, siis mööda Abja–Sultsi teed Raadi ojani ning mööda Raadi oja endise Mõisaküla–Viljandi raudtee tammini; sealt mööda endist raudteetammi Luusi uudismaa idapoolse piirdekraavini, jätkudes mööda uudismaa idapoolset piirikraavi Luusi–Araku teeni ning mööda Luusi–Araku teed Kaarli–Niguli teeni.
17) [Kehtetu - RTL 2007, 22, 375 - jõust. 18.03.2007]
19) Suislepa rendijahipiirkonna piir läheb Armese–Kurtuse kraavi ja Roosilla–Nuki tee ristumiskohast mööda Armese–Kurtuse kraavi Armese taluni, jätkudes mööda Armese–Moori–Paabu teed Viljandi–Pikassilla maanteeni; teeristist mööda Viljandi–Pikassilla maanteed Anniojani ning mööda Annioja Paabu–Järveküla teeni Järvekülas; sealt mööda Järveküla–Kivilõppe teed metsavahi teeni, jätkudes mööda metsavahi teed Suislepa–Kivilõppe teeni ning mööda Suislepa–Kivilõppe teed Lohu-1 taluni; edasi mööda Lohu-1 talu sadamateed Võrtsjärveni; siitpeale mööda Võrtsjärve läänekallast lõuna suunas Viljandi maakonna piirini, jätkudes mööda Viljandi maakonna piiri Koguli peakraavini ning mööda Koguli peakraavi Rähma teeni; sealt mööda Rähma teed Kurtsu teeni ning mööda Kurtsu teed Roosilla–Nuki teeni ja mööda Roosilla–Nuki teed Armese–Kurtuse kraavini.
20) Suure-Jaani rendijahipiirkonna piir läheb Soomaa metskonna kvartali 14 kagunurgast mööda metsateed Kibaru teeni, mööda Kibaru teed Võlli–Suure-Jaani maanteeni; edasi mööda Võlli–Suure-Jaani maanteed Labida teeni ning mööda Labida teed Muuti teeni; teeristist mööda Muuti teed Muuti taluni; siitpeale mööda elektriliini trassi Saareküla teeni ja mööda Saareküla teed Suure-Jaani–Võlli maanteeni; sealt mööda Suure-Jaani–Võlli maanteed Oru–Kuusiku peakraavini ning mööda peakraavi Lesti ojani, jätkudes mööda Lesti oja Suure-Jaani–Kildu maanteeni; edasi mööda Suure-Jaani–Kildu maanteed Lemmjõeni ning mööda Lemmjõge Suure-Jaani–Vastsemõisa maanteeni; sealt mööda Suure-Jaani–Vastsemõisa maanteed Ilbaku–Ivaski–Vastsemõisa maanteeni; teeristist mööda Ilbaku–Ivaski–Vastsemõisa maanteed Mulgi–Käära–Lubjassaare teeni ning mööda Mulgi–Käära–Lubjassaare teed Soomaa rahvuspargi piirini, jätkudes mööda Soomaa rahvuspargi piiri Soomaa metskonna kvartali 14 kagunurgani.
21) Sürgavere rendijahipiirkonna piir läheb Suure-Jaani linna piiri ja Suure-Jaani–Mudiste maantee ristumiskohast mööda Suure-Jaani–Mudiste maanteed Imavere–Viljandi maanteeni, jätkudes mööda Imavere–Viljandi maanteed Auksi–Sürgavere teeni; teeristist mööda Auksi–Sürgavere teed Tallinna–Viljandi raudteeni ning mööda raudteed Karuse soo uudismaa teeni; edasi mööda Karuse soo uudismaa teed Pärsti–Sürgavere teeni; sealt mööda Pärsti–Sürgavere teed Hussari–Vanamõisa teeni; teeristist mööda Hussari–Vanamõisa teed Söödi teeni, jätkudes mööda Söödi teed Pärsti–Savikoti teeni ning mööda Pärsti–Savikoti teed Suure-Jaani–Viljandi maanteeni. Siitpeale kulgeb piir mööda Suure-Jaani–Viljandi maanteed Lemmjõeni ning mööda Lemmjõge Suure-Jaani–Kildu maanteeni, mööda Suure-Jaani–Kildu maanteed Lesti ojani; sealt mööda Lesti oja Oru–Kuusiku peakraavini ning mööda peakraavi Suure-Jaani–Võlli maanteeni; edasi mööda Suure-Jaani–Võlli maanteed Suure-Jaani linna piirini ning mööda linna piiri Suure-Jaani–Mudiste maanteeni.
22) Tarvastu rendijahipiirkonna piir kulgeb Mustla–Mõnnaste–Viljandi maanteelt Väluste teeristist mööda Väluste teed Kõksi teeni, mööda Kõksi teed Villemuse teeni ning mööda Villemuse teed Valma–Väluste teeni; edasi mööda Valma–Väluste teed Mulgi uudismaa kraavini ning mööda Mulgi uudismaa kraavi Võrtsjärveni; sealt mööda Võrtsjärve kallast Tarvastu jõe suudmeni, jätkudes mööda Tarvastu jõge Laurimaa uudismaa idapoolse peakraavini ning mööda peakraavi Laurimaa teeni; sealt mööda Laurimaa teed Soe teeni; teeristist mööda Soe teed Tarvastu jõeni, jätkudes mööda Tarvastu jõge Pikasilla–Viljandi maanteeni ning mööda maanteed Mustla–Pahuvere teeni; teeristist mööda Mustla–Pahuvere teed Pahuvere soo teeni ning mööda Pahuvere soo teed Orjatu talu teeni; siitpeale mööda Orjatu talu teed Tarvastu valla piirini ning mööda Tarvastu valla piiri Varastu ojani ja mööda oja Viljandi–Pikassilla maanteeni; sealt mööda Viljandi–Pikasilla maanteed Tarvastu valla piirini Jürimatsi teeristis. Jürimatsi teeristist jätkub piir mööda Tarvastu valla piiri Mõnnaste–Holstre teeni ning mööda Mõnnaste–Holstre teed Mustla–Mõnnaste–Viljandi maanteeni ja mööda Mustla–Mõnnaste–Viljandi maanteed Väluste teeristini.
23) Tänassilma rendijahipiirkonna piir läheb Oja–Tusti teelt Kanavari kraavi silla juurest mööda Küüraku teed Lillissaare peakraavini, mööda Lillissaare peakraavi Tänassilma jõeni ning mööda jõge Võrtsjärveni; edasi mööda Võrtsjärve kallast Mulgi kraavini ning mööda Mulgi kraavi Valma–Väluste teeni ja mööda Valma–Väluste teed Villemuse teeni; teeristist mööda Villemuse teed Kõksi trassini ning mööda Kõksi trassi Ruudiaru karjamaal Tarvastu valla piirini; sealt mööda Tarvastu valla piiri kõrgepingeliinini ning mööda kõrgepingeliini Naela–Saareküla–Raabe teeni; siitpeale mööda Naela–Saareküla–Raabe teed Tartu–Viljandi maanteeni ning mööda Tartu–Viljandi maanteed Tusti–Parika teeni; teeristist mööda Tusti–Parika teed Tusti sillani, jätkudes mööda Tänassilma jõge Tammeojani ning mööda Tammeoja Tammeoja sillani; sealt mööda teed Metsa taluni; edasi mööda teed Kurdi taluni ning mööda metsasihti Erkla metsavahi majani; siitpeale mööda teed Oja–Tusti teeni ning mööda Oja–Tusti teed Kanavari kraavi sillani.
24) Tääksi rendijahipiirkonna piir läheb Navesti jõe ja Imavere–Viljandi maantee ristumiskohast mööda Navesti jõge Parika ojani, jätkudes mööda Parika oja Särgla–Aimla teeni ning mööda Särgla–Aimla teed Aimla metskonna kvartalite 130 ja 131 idasihini; sealt mööda kvartalite 130 ja 131 idasihti Parika järveni, jätkudes sihi mõttelise pikendusena üle Parika järve Piduli ojani; edasi mööda Piduli oja Viljandi–Kolga-Jaani maanteeni ning mööda Viljandi–Kolga-Jaani maanteed Aimla–Tääksi teeni; teeristist mööda Aimla–Tääksi teed Aimla–Tuudevere teeni; sealt mööda Aimla–Tuudevere teed Suti talu teeni ning mööda Suti talu teed Suti taluni; siit mööda põlluvaheteed Aimla–Tuudevere teeni, jätkudes mööda Aimla–Tuudevere teed Võivaku–Kuhjavere teeni; teeristist mööda Võivaku–Kuhjavere teed Imavere–Viljandi maanteeni, jätkudes mööda Imavere–Viljandi maanteed Navesti jõeni.
25) Vambola rendijahipiirkonna piir läheb Kärstna–Raasilla maantee ja Pahuvere–Mustla tee ristumiskohast mööda Pahuvere–Mustla teed Mustlani; Mustlast mööda Viljandi–Pikassilla maanteed Tarvastu jõeni ning mööda jõge Soe–Väluste teeni; edasi mööda Soe–Väluste teed Laurimaa uudismaa teeni, jätkudes mööda uudismaa teed Tarvastu jõeni ja mööda jõge Võrtsjärveni; sealt mööda Võrtsjärve kallast Lohu-1 talu sadamateeni ning mööda sadamateed Kivilõppe–Järveküla teeni; siitpeale mööda Kivilõppe–Järveküla teed Paabu–Järveküla teeni ning mööda Paabu–Järveküla teed Anniojani; edasi mööda Annioja Viljandi–Pikasilla maanteeni ning mööda maanteed Paabu–Moori–Armese teeni, jätkudes mööda Armese teed Armese taluni; sealt mööda Armese–Kurtuse kraavi Roosilla–Nuki teeni ning mööda Roosilla–Nuki teed Rähma teeni; teeristist mööda Rähma teed Koguli peakraavini ja mööda peakraavi Viljandi maakonna piirini, jätkudes mööda Viljandi maakonna piiri Laugi põllu idaservani; sealt mööda Laugi põllu idaserva Suislepa–Kärstna elektriliini trassini, jätkudes mööda elektriliini trassi Nahke ojani ning mööda Nahke oja Purgi ojani; seejärel mööda Purgi oja Kärstna–Raasilla maanteeni ja mööda Kärstna–Raasilla maanteed Pahuvere–Mustla teeni.
26) Viiratsi rendijahipiirkonna piir kulgeb Tänassilma jõe ja Viljandi linna piiri ristumiskohast mööda Tänassilma jõge Kuude sillani, mööda teed Viiratsi valla piirini ning mööda Viiratsi valla piiri Viljandi–Põltsamaa maanteeni; edasi mööda Viljandi–Põltsamaa maanteed Piduli ojani ning mööda Piduli oja Reinu teeni; sealt mööda Reinu teed Parika–Tusti teeni ning mööda Parika–Tusti teed Oja teeni, jätkudes mööda Oja–Tusti teed Erkla metsavahi majani; siitpeale mööda metsasihti Kurdi taluni, jätkudes mööda teed Metsani taluni ning mööda teed Tammeoja sillani; edasi mööda Tammeoja Tänassilma jõeni ning mööda jõge Tusti sillani; Tusti sillast mööda teed Viljandi–Tartu maanteeni ning mööda Viljandi–Tartu maanteed Raabe–Saareküla–Naela teeni; teeristist mööda Raabe–Saareküla–Naela teed Naelani; sealt mööda teed kõrgepingeliini trassini ning mööda kõrgepingeliini trassi Viiratsi valla piirini; edasi mööda Viiratsi valla piiri Ruudiaru karjamaani (Kõksi trassini); Kõksi trassist mööda teed Väluste teeni ning mööda Väluste teed Männaste teeni, jätkudes mööda Männaste teed Viiratsi valla piirini; sealt mööda Viiratsi valla piiri Mustla–Viljandi maanteeni ning mööda Mustla–Viljandi maanteed Viljandi ringteeni (Asumal); Asumalt mööda ringteed Viljandi–Karksi-Nuia maanteeni ning mööda maanteed Viljandi linna piirini, jätkudes mööda linna idapiiri Tänassilma jõeni.
§ 3. [Käesolevast tekstist välja jäetud.]

matches:
§ 1
§ 2
§ 6
§ 1
§ 2
§ 3


§ 2. Õppetoetu <!- END 1 -!> ste liigid
Õppetoetused käesoleva seadu <!- START 2 -!> se tähenduses on:
Õppelaen on õpilasele ja <!- END 2 -!> üliõpilasele antav riigi tagatud laen hariduse omandamisega <!- START 3 -!> kaasnevate kulutuste katmiseks.
< <!- END 3 -!> /a>(1) Õppeaasta käesoleva seaduse tähenduses koosneb kümnest õppekuust ja kestab 1. sep <!- START 4 -!> tembrist 30. juunini.
§ 5. <!- END 4 -!> >Õppetoetuse taotlemine
(1) Üliõpilase keskmise sissetuleku arvestamise aluseks on üliõpilase ja tema perekonnaliikmete vajaduspõhise õppetoetuse taotlemise õppeaastale eelnenud kalendriaasta tulumaksuseaduse § 12 alusel tulumaksuga maksustatav tulu, arvestamata tulumaksuseaduse 4. peatükis sätestatud mahaarvamisi, tul <!- END 5 -!> umaksuseaduse § 13 lõikes 4 nimetatud tulu ning saadud dividendid ja omakapitali väljamaksed.
<!- START 5b1 -!> ="mm">[RT I, 22.12.2012, 2 - jõust. 01.01.2013]
1) dokumendid, mis tõendavad õpilase silmapaistvaid tulemusi õppevaldkonnas, ühiskondlikku aktii <!- END 5b1 -!> vsust või edukat osalemist erialastel võistlustel või konkurssidel;
[ "https://www.riigiteataja.ee/akt/122122012002">RT I, 22.12.2012, 2 - jõust. 01.01.2013]
(2) Põhitoetuse saamiseks taotluse esitanud ja käeso <!- END 6 -!> leva seaduse § 5 lõikes 1 sätestatud tingimustele vastavate õpilaste koht <!- START 7 -!> a koostatakse paremusjärjestused õppekavati, lähtudes õppekava kohaselt täitmisele kuuluva õppemahu täitmise protsendist. Ühisõppekava korral koostatakse paremusjärjestused kõikide käesoleva seaduse § 5 lõikes 1 sätestatud tingimustele vastavate ja ühisõppekaval õppivate õpilaste kohta ühiselt.
(11) Doktoranditoetust makstakse õppeasutuse <!- START 8 -!> kaudu igal kale <!- END 8 -!> ndrikuul vastava kalendrikuu eest.
[<!- START 9 -!> f="https://www.riigiteataja.ee/akt/12997837">RT I 2008, 34, 208 - jõust. 01.09.2008]
(12) Käesolevas seaduses sätestatud tingimustele vastavale osakoormusega õppivale doktorandile makstakse doktoranditoetust tema õppekoormusele vastavas proportsionaalse <!- END 9 -!> s summas riigieelarvega kehtestatud doktoranditoetuse suurusest.
<!- START 10 -!> n class="mm">[RT I, 28.06.2012, 4 - jõust. 01.07.2012]
(2) Õppeas <!- START 11 -!> utusel on õigus nõuda õpilaselt käesoleva paragrahvi lõikes 1 sätestatud juhul õppetoetus tagasi ning määrata see uuele õpilasele vastavalt nende paremusjärjestusele.
1) kuni 25 protsenti v <!- END 11 -!> õi
<!- START 12 -!> e="para12lg2p3"> 3) 51 kuni 100 protsenti.
§ 14. Õppe <!- END 12 -!> toetuse fondid
(1) Õppeasutusele eraldatav põhitoetuse <!- START 13 -!> fond ühe õppekuu kohta saadakse põhitoetuse suuruse korrutamisel eelmise aasta 10. novembri seisuga Eesti Hariduse Infosüsteemis registreeritud tegevustoetusest moodustatud koolituskohal statsionaarses õppevormis õppinud õpilaste arvu ja põhitoetuse fondi koefitsiendiga.
<!- END 13 -!> (31) Vajaduspõhise eritoetuse fond <!- START 14 -!> i arvestamise alused ja fondi maht lepitakse kokku Haridus- ja Teadusministeeriumi ning õppeasutuse vahelises lepingus.
2) on kutseõppe tasemeõppes õppiv, keskharidust omav õpilane Eesti kutseõppeasutuses või rakenduskõrgkoolis <!- END 14 -!> või
6) krediidiasutuse ja riigi vastastikune informeerimiskohu <!- START 16 -!> stus;
[<!- END 16 -!> ref="https://www.riigiteataja.ee/akt/102072013001">RT I, 02.07.2013, 1 - jõust. 01.09.2013 <!- START 17 -!> ]
2) kui laenusaaja lõpetas õpingud muul kui käesoleva lõike punktis 1 nimetatud põhjusel laenusumma tagasimaksmisele asumisest arvates pooleteisekordse õppeasutuses õpitud aja, kuid mitte lühema kui kuuekuulis <!- END 17 -!> e perioodi jooksul ja mitte pikema perioodi kui õppekava pooleteisekordse nomi <!- START 18 -!> naalkestuse jooksul.
(3) Riigitagatise rakendumisel täidab riik õp <!- END 18 -!> pelaenulepingust tulenevad laenusaaja kohustused krediidiasutuse ees lae <!- START 19 -!> nusumma tagasimaksmata osa ja tasumisele kuuluvate intresside sellises ulatuses, mis laenusaaja tegelikult sai, kuid mitte üle käesoleva paragrahvi lõikes 1 sätestatud määra.
(1) Kui laenusaaja ei ole käesoleva seaduse §-s 18 määratud tähtaja jooksul asunud laenu tagasimaksmisele ning tema või tema käendajad või hüpoteegiga koormatud kinnisasja omanik või pandiga koormatud ehitise või selle mõttelise osa omanik (edaspidi <!- END 19 -!> pantija) ei täida õppelaenulepingust tulenevaid kohustusi, tekib kredi <!- START 20 -!> idiasutusel õigus nõuda riigilt laenusaaja või tema käendaja või pantija kohustuse täitmist laenule antud riigitagatise ulatuses.
[RT I, 11.03.2015, 1< <!- END 20 -!> /a> - jõust. 01.10.2015]
(4) Laenusaaja või tema käendaja või pant <!- START 21 -!> ija põhjendatud taotlusel võib riik krediidiasutusele tasutud summa ja käesoleva paragrahvi lõikes 3 ettenähtud intressi sissenõudmisel leppida laenusaaja, tema käendaja või pantijaga kokku ositi maksmises.
(3) Laenusaaja lapsel raske või sügava puude tuvastamise korral loobub krediidiasutus õppelaen <!- END 21 -!> ulepingust tulenevate ja enne laenusaaja lapsel raske või sügava puude tuvastamist tekkinud kohustuste täitmise nõudmisest laenusaajalt, tema käendajatelt või pantijatelt laenule antud riigitagatise ulatuses ning krediidiasutusel tekib õigus nõuda riigilt laenusaaja kohustuste täitmist nimetatud ulatuses. Laenusaaja kohustuste täitmise nõudes <!- START 22 -!> t loobumist kohaldatakse raske või sügava puudega last pidevalt hooldava ühe vanema õppelaenu puhul.
[RT I, 03. <!- END 22 -!> 07.2017, 1 - jõust. 01.01.2018]
(1 <!- START 23 -!> 3) Riigitagatise rakendumisel käesoleva seaduse § 22 lõigetes 2 ja 3 sätestatud juhtudel kantakse taotlusele järgmised andmed:
Riiklikku järelevalvet õppetoetusteks eraldatud vahendite sihtotstarbelise ja õiguspärase kasutamise üle teostab Haridus- ja Teadusminist <!- END 23 -!> eerium (edaspidi korrakaitseorgan).
(1) Seaduses õppelaenu kohta sätestatut kohaldatakse õpilastele ja üliõpilastele, kes seaduse jõustumisel ei ole sõlminud õppelaenulepingut riigi tagatud õppelaenu saamiseks või kellel ei <!- END 25 -!> ole enam õigust saada riigi tagatud õppelaenu enne seaduse jõustumist sõlmitud õppelaenulepingu alusel.
(2) Enne 2003/04. õppeaastat kõrgharidustaseme õppesse vastuvõetud üliõpilaselt nõutakse täis <!- START 26 -!> koormuse nõude asemel statsionaarses õppevormis õppimist.
(4) 2003. aastal eraldatakse õppeasutustele raha ja õppetoetused makstakse välja üksnes juhul, kui riigieelarvega eraldatakse sel <!- END 26 -!> leks vahendeid.
(5) 2003. aasta detsembri eest määr <!- START 26b1 -!> atud toetused makstakse välja 2004. aasta jaanuaris.
(8) Käesoleva seaduse § 14 lõikes 2 sätestatud täiendava toetuse fondi suuruse arvutamisel võetakse arvesse <!- START 27 -!> ka õppeasutusele vastavaks õppeaastaks esitatud riikliku koolitustellimuse alusel enne 2006. aast <!- END 27 -!> a 1. jaanuari moodustatud keskhariduse baasil kutsekeskha <!- START 28 -!> riduse koolituskohad.
(2) Käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud isikute riigi tagatud õppelaenu tagasimaksmata osa kustutatakse kuni 2004. aasta 1. septembrini kehtinud Eesti Vabariigi haridusseaduse § 361 lõike 6 alusel, tingimusel et isik vastab õppelaenu kustutamise eeldustele ja esitab taotluse õppelaenu põhiosa kustutamiseks, kehtiva õppelaenulepingu k <!- END 28 -!> oos selle kõikide lisadega ja dokumendi, mis tõendab laenusaaja eksmatrikuleerimist seoses õppekava täi <!- START 29 -!> tmisega täies mahus või õpingute lõpetamist seoses õppekava täitmisega täies mahus, enne 2009. aasta 1. juulit.
<!- START 30 -!> > (1) Käesoleva seaduse § 5 lõike 3 tingimustele vastaval doktorandil on õigus 2005. aastal taotleda doktoranditoetust lisaks septembrile ka veebruaris.
(6) 2005. aasta sep <!- END 30 -!> tembris doktoranditoetust taotleva doktorandi doktoranditoetuse taotlemine, mää <!- START 31 -!> ramine ja maksmine toimub käesolevas seaduses sätestatud korras.
§ 392. 2013. aastal eraldatavate õppetoetuste fondide <!- END 31 -!> arvestamine ja eraldamine
2013. aastal eraldatavate kõrgharidustaseme õppe õppetoetuste fondide a <!- START 39b1 -!> rvestamisele ei kohaldata käesoleva seaduse §-s 14 sätestatut ning 2013. aasta õppetoetuste fondid arvestatakse ja eraldatakse õppeasutustele 2012. aasta mahus.
3) õpib riikliku koolitustellimuse alusel moodustatud õppekohal, kui riikliku koolitustellimuse lepingus ei ole kokku lepitud teisiti, või alates 2016/2017. õppeaastast õpib doktoriõppes ilma õppekulusid hüvitamata; < <!- END 39b1 -!> br> [RT I, 30.05.2012, 1 - jõust. 01.01.2013]
<!- START 39b2 -!> e="para41lg1p4"> 4) ei ole ületanud õppekava nominaalkestust;
(2) Doktoranditoetuse saamiseks taotluse <!- END 39b2 -!> esitanud ja käesoleva paragrahvi lõike 1 tingimustele vastavate doktora <!- START 40 -!> ntide kohta koostatakse õppekavati paremusjärjestus atesteerimise tulemustest või esimese aasta doktorantidel sisseastumisnõuete täitmisest lähtudes.
(3) Doktorandil on õigus tao <!- END 40 -!> tleda doktoranditoetust septembrist alates 12 kalendrikuuks või juhul, kui tema õppekava nominaalkestus lõpeb kalendriaasta kestel, vastavaks arvuks õppekuudeks.
<!- START 41 -!> e="para41lg4"> (4) Õppeasutus otsustab paremusjärjestusest lähtudes taotluse esitanud doktorandile doktoranditoetuse määramise hiljemalt 10. oktoobriks.
1) põhitoetuse f <!- END 41 -!> ond, mille suurus ühe õppekuu kohta saadakse põhitoetuse suuruse korrutamisel fondi eraldamisele eelnenud õppeaastal täiskoormusega õppinud üliõpilaste, välja arvatud doktorantide arvuga ja põhitoetuse fondi koefitsiendiga;


Maksumaksja portaal - Maksuvõla ajatamine ja sellega seotud 01.01.2009 jõustunud maksukorralduse seaduse muudatused. Helmut Pikmets - 2009 > märts (nr 3) - EML ajakiri MaksuMaksja
EML ajakiri MaksuMaksja > 2009 > märts (nr 3) > Maksuvõla ajatamine ja sellega seotud 01.01.2009 jõustunud maksukorralduse seaduse muudatused. Helmut Pikmets
Maksuvõla ajatamine ja sellega seotud 01.01.2009 jõustunud maksukorralduse seaduse muudatused. Helmut Pikmets
Poolteist aastat tagasi alanud rahvusvaheline finantskriis on tänaseks jõuliselt edasi kandumas reaalmajandusse. Mitmed tunnustatud eksperdid arvavad, et käesoleval aastal olukord ei parane, vaid muutub pigem veelgi halvemaks. Finantskriisiga kaasneb reeglina ka usalduskriis, mis omakorda mõjub majandusele tervikuna negatiivselt. Selle tulemusel halvenevad ka võlgnike ja võlausaldajate suhted ja seda ka avalik-õiguslikes (sh maksuõigus) suhetes. Kuigi seadused sätestavad mitmeid tingimusi ja annavad erinevaid võimalusi (maksu)võla likvideerimiseks ja kustutamiseks (saneerimismenetluse käigus kokkulepe ja pankrotimenetluses kompromiss võlausaldajatega võla vähendamiseks ja tasumise ajatamiseks, maksuvõla lõppemine seoses aegumisega või kustutamisega jne), on maksumaksjal võla tasumise soovi ja raskuse korral kõige mõistlikum saavutada maksuhalduriga kokkulepe maksuvõla tasumise ajatamiseks.
Käesolevas artiklis käsitletakse maksuvõla ajatamisega seonduvat, sh 01.01.2009 jõustunud maksukorralduse seaduse muudatusi, mis maksuvõla ajatamist reguleerivad. Kuigi maksumaksjal on võimalus saada maksuvõla ajatamisega seonduvat teavet ka Maksu- ja Tolliameti kodulehelt[1], ei ole maksuhalduri selgitused kooskõlas 01.01.2009 jõustunud MKS muudatustega.
Maksuvõla ajatamist reguleerivad peamiselt MKS 10. peatüki §-d 111-113 ja 11. peatüki § 117 lg 2 ning rahandusministri määrus (ajatamise kord).[2]
Maksuhalduril on õigus maksumaksja taotluse alusel ajatada maksumaksja maksuvõla tasumine (MKS § 111 lg 1). Maksuvõlg on MKS § 32 tähenduses maksukohustuslase poolt tähtpäevaks tasumata jäetud maksusumma, tähtpäevaks tasumata jäetud maksusummalt arvestatud intress ning tollivõlast tulenev tähtpäevaks tasumata maksusumma ja sellelt arvestatud intress. Kuigi MKS on aluseks lisaks riiklike maksude[3] kogumisele ka kohalike maksude[4] ja kogumispensioni ning töötuskindlustuse maksete (MKS § 3 lg 4) kogumisele, saab Maksu- ja Tolliamet ajatada üksnes riiklikke makse ja kohalikku müügimaksu, kui kohaliku omavalitsuse volikogu ning Maksu- ja Tolliamet on sõlminud vastavasisulise halduslepingu (KoMS § 3 lg 3) kohaliku maksu kogumiseks.
Erinevalt varem kehtinud regulatsioonist (MKS § 111 lg 2)[5] on võimalik täna ajatada ka kaupade importimisel ja eksportimisel tasumisele kuuluvate maksude tähtpäevaks tasumata jätmisel tekkinud maksuvõlga ja samuti kinnipeetavat tulumaksu.
Eraldi vajab käsitlemist vaidlustatud maksuvõla ajatamine. Maksumaksja võib sattuda olukorda, kus maksuhaldur on teinud maksumaksjale maksuotsuse, mida maksumaksja ei aktsepteeri ja vaidlustab. Küsimus on selles, kui maksumaksja soovib ajatada vaidlusaluse maksuvõla, kas selline tegevus kahjustab maksumaksja huve maksuotsuse üle peetavas kohtuvaidluses. Riigikohus on selles küsimuses leidnud, et maksuvõla ajatamine ei oma siduvat tähendust maksukohustusele.[6] Samuti märkis Riigikohus viidatud lahendis, et ajatada saab ka vaidlustatud maksuvõlga.
Riskide ja rahalise koormuse vähendamiseks (maksuvõla ajatamisel on võimalik intressikoormust vähendada kuni 50%) on seega mõistlik maksuvõla tasumine vaidluse ajaks ajatada, kui maksumaksjal ei ole kohe võimalik võlga tasuda. Maksumaksjale edukalt lõppenud kohtuvaidluse järel on maksuhaldur kohustatud tasutud summad maksumaksjale tagastama ja lisaks tasuma maksumaksjale intresse.
Vaidlust on tekitanud küsimus, kas maksuvõlga on võimalik ajatada osaliselt. Tihti esineb olukordi, kus maksusumma osas ei esine vaidlust ja maksumaksja soovib seda ajatada, kuid maksuhalduri arvepidamises kajastub intressivõlg, mis on siduvalt kindlaks määramata, st maksuhaldur ei ole esitanud maksumaksjale intressinõuet. Intressivõlg ei pruugi olla aga õige, näiteks seoses aegumisega on intressikohustus lõppenud. Maksuhaldur peab aga viimase aja praktikas võimalikuks ajatada üksnes kogu maksuhalduri arvepidamises kajastatud maksuvõlga, sh näiteks aegunud intressivõlga.
Seejuures on oluline silmas pidada, et maksuhalduri diskretsiooni teostamiseks antud volituse piirid on määratletud nii MKS § 112 lg-s 2 sätestatud kaalutlemise asjaoludega kui ka taotluses esitatuga. MKS § 111 lg 3 sätestab, et maksukohustuslane esitab maksuvõla ajatamiseks põhjendatud taotluse ja maksuvõla tasumise ajakava. Sisuliselt tähendab see, et ajatamist taotleval maksukohustuslasel on õigus määrata oma taotluse ese ja ulatus. Kui aga intressinõue esitatakse ja selle õiguspärasus selgeks vaieldakse, on maksumaksjal võimalik valida, kas esitada ka intressi osas ajatamise taotlus. Vaidlus maksuvõla üle ei tohi takistada vaidlustamata maksuvõla ajatamist. Kuigi võib ajatada ka vaidlusalust intressivõlga, on selle teostamisel alles pärast vaidluse lõppemist praktiline tähendus (ajakava pikkus, maksete suurus, tagatise suurus, intressi tasumisel täiendav maksukoormus tulumaksu näol jne).
Maksuvõla ajatamiseks peab maksumaksja esitama lähimale MTA piirkondlikule struktuuriüksusele põhjendatud kirjaliku taotluse ja maksuvõla tasumise ajakava (MKS § 111 lg 3 ja ajatamise korra § 1 lg 1). Maksumaksja peab taotluses selgitama, miks on maksuvõlg tekkinud, ja põhjendama ajatamise vajadust. Maksuhalduril on õigus üksnes makseraskustes maksukohustuslase taotlusel ajatada tema maksuvõla tasumine. See tähendab, et maksukohustuslane võib ajatamist taotleda, kui ta ei ole sel hetkel suuteline maksuvõlga tasuma, kuid ta on võimeline seda edaspidi tegema. Kui isik on võimeline maksu tasuma ning tasumise tulemusel ei satu isik raskesse olukorda, pole ajatamine põhjendatud. Maksuhaldurile on antud õigus teostada otsustusdiskretsiooni (kaalutlusõigust)[7], mille kaalutlemise esemeks olevad asjaolud on sätestatud MKS § 112 lg-s 2: maksukohustuslase varaline seisund, majandusnäitajad, varasem maksuseadustest tulenevate kohustuste täitmine, maksuvõla ajatamise otstarbekus ja tagatise nõudmise korral esitatud tagatise usaldusväärsus. Seega on maksumaksjal soovitav selgitada, milliste vahendite arvel maksuvõlg tasutakse. Maksuhalduril on eeltoodud asjaolude kindlakstegemiseks õigus nõuda vajalike dokumentaalsete tõendite esitamist.[8]
Kuigi seadus ei sätesta ajatamisperioodi pikkust ega minimaalsete maksete suurust, soovitab MTA oma kodulehel, et maksumaksjad taotleksid võimalikult lühikest (1-1,5 aastat) graafikut põhjendusega, et tasumata maksusumma osale lisandub iga päev 0,06% intressi, mis teeb aastaseks intressimääraks 21,9%. Siinkohal on vajalik juhtida tähelepanu MKS § 117 lg 2 sätestatud maksuhalduri võimalusele vähendada intressimäära kuni 50% ajatamise otsuse vastuvõtmise päevast arvates. Kuna MKS sätestatud intressimäär sisaldab nii tasu raha kasutamise eest kui ka sanktsiooni maksukohustuse täitmata jätmise eest, on maksuvõla ajatamisel alati põhjendatud intressimäära vähendamine, sest tegemist on sisuliselt uute maksetähtaegade kinnitamise kokkuleppega, mille tagajärjel ei saa lugeda maksumaksjat tasumisega viivitanuks.
Intressi puhul on veel oluline märkida, et tulenevalt TuMS § 34 p-st 3 ei ole ettevõtlustulust lubatud MKS alusel tasutud intresse maha arvata ja intressi tasumisel tuleb deklareerida ja tasuda tulumaksu. Kuna seadus ei piira teistes era- ega avalik-õiguslikes suhetes makstud intressi mahaarvamist ettevõtlustulust, koheldakse maksuvõla ajatamisel isikuid põhjendamatult erinevalt, mistõttu TuMS § 34 p 3 võib intresse puudutavas osas olla vastuolus põhiseaduse §-s 12 sätestatud ühetaolise maksustamise põhimõttega.
Maksuhalduril on õigus nõuda maksuvõla ajatamisel tagatist (MKS § 112 lg 3). Ajatamise korra § 5 lg 2 kohaselt võib maksuhaldur tagatisena nõuda kolmanda isiku käendust, raha maksmist maksuhalduri deposiiti, registerpandi või hüpoteegi seadmist. Praktikas on enam levinud tagatisena pandi ja hüpoteegi seadmise nõudmine maksuhalduri poolt. Probleeme tekitab seejuures panditud vara väärtus ja koormamise ulatus.
Maksuhalduri üldlevinud nõue on, et tagatisvara ja pandisumma peab ületama 1/3 ulatuses võlasummat. Selline nõue on aga õigusvastane. Käenduse andmise puhul lähtub maksuhaldur käendaja maksevõimest. Kui maksuvõla ajatamise eelduseks on maksumaksja ajutine maksejõuetus, siis käenduse aktsepteerimisel on oluline, et käendaja ise oleks maksejõuline.
Kuigi maksuhaldur on õigustatud nõudma ka raha maksmist deposiiti, ei ole sellise nõude esitamine mõistlik. Maksuhalduri huvi on saada oma nõue tagatud ja kui maksumaksja peaks maksuvõlaga võrdse summa maksma maksuhalduri deposiiti, siis kaotab ajatamine igasuguse mõtte. Vastupidi, see on maksumaksjale selgelt kahjulik, kuna intressi arvestatakse ikkagi edasi. Kui maksumaksjal on rahalisi vahendeid, siis on mõistlik selle arvelt vähendada maksuvõlga ja sõlmida ajatamisgraafik väiksema summa peale.
Ajatatud maksuvõla suhtes rakendatav maksusaladus on MKS-is sätestatud vastuoluliselt. MKS § 14 lg 5 sätestab, et kui maksuhaldur on maksuvõla tasumise ajatanud, on ta kohustatud väljastama maksumaksjale või kolmandale isikule nende nõudmisel tõendi maksuvõlgade puudumise kohta ajatatud maksuvõla osas. MKS § 27 lg 1 p 5 sätestab aga vastupidiselt eelnevale, et maksuhaldur võib maksumaksja nõusolekuta ja teadmiseta avaldada igaühele ajatatud maksuvõla suuruse ja maksuvõla tasumise ajakava kestuse. Praktikas toimib see nii, et maksuhaldur väljastab paberkandjal küll tõendi võla puudumise kohta, kuid samal ajal on võlgnevus ikkagi maksuhalduri kodulehel kajastatud. Eeltoodud vastuolu tuleks seadusandjal kaotada, eelistades siinjuures maksumaksja õigusi ja huve. MKS § 27 lg 1 p 5 kehtetuks tunnistamine oleks kooskõlas ka Riigikohtu otsuses toodud järeldustega, mille kohaselt kohustuse täitmise tähtaja edasilükkamisel või kohustuse täitmise peatamisel ei saa väita, et kohustus on täitmata, st et maksumaksjal on maksuvõlg.[9]
2) ajatatava maksuvõla osas on tehtud korraldus tasuda see 48 tunni jooksul;
5) pankrotivõlgniku poolt tehtud kompromiss ei võimalda kohustuste täitmist või
Kuigi MKS § 112 lg 1 sätestab, et taotluse rahuldamata jätmine või osaline rahuldamine tuleb motiveerida, tekitab enim vaidlusi otstarbekuse kaalutlusel keeldumise alus. Praktikas esineb juhtumeid, kus maksuhaldur põhistab otstarbekuse kaalutlusel keeldumist sellega, et maksumaksja maksevõime on nõrk, jättes kõvale, et makseraskus on üks ajatamise eeldustest. Eelkõige saab otstarbekuse alusel keelduda ajakava kehtestamisest, kui on ilmne, et maksumaksja suudab oma maksukohustuse täita.
Ebamõistlikult õigusi piirav on keeldumise alusena ajatatava maksuvõla suhtes eelnevalt tehtud korraldus tasuda võlg 48 tunni jooksul. MKS § 129 lg 2 kohaselt on maksuhalduril õigus anda maksukohustuslasele korraldus tasuda maksuvõlg 48 tunni jooksul korralduse saamisest, kui maksuhalduril on põhjendatud kahtlus, et võla sissenõudmisega viivitamise korral muutub võla sissenõudmine võimatuks. Hiljem võib aga selguda, et kahtlus ei olnud põhjendatud või langeb kahtluse põhjustanud asjaolu ära (näiteks on maksumaksja valmis andma tagatise). 48 tunni jooksul maksuvõla tasumise korralduse saamisel tuleb seega selle vaidlustamist põhjalikult kaaluda, et hiljem välistada takistused maksuvõla ajatamisel. Samuti võib paluda maksuhalduril hiljem korraldus tühistada, kuid see võib osutuda komplitseerituks, kuna maksuhaldur ei ole kohustatud seda tegema.
MKS § 113 lg 1 annab maksuhaldurile võimaluse maksuvõla ajatamise otsus või intressimäära vähendamine kehtetuks tunnistada[10], kui maksumaksja ei täida:
Maksumaksjal on õigus vaidlustada maksuvõla ajatamisest keeldumise otsus või ajakava kehtetuks tunnistamise otsus vaide- või kohtumenetluses. Vaie või kaebus tuleb esitada 30 päeva jooksul otsuse teatavaks tegemisest. Kui otsuse on teinud Maksu- ja Tolliameti keskasutus, tuleb vaie esitada samuti keskasutusele. Kui otsuse on teinud maksuhalduri piirkondlik maksu- ja tollikeskus[11], siis esitatakse vaie keskasutusele piirkondliku asutuse kaudu. Maksumaksjal on õigus pöörduda kaebusega kohtusse ka vaiet esitamata või vaidlustada kohtus esialgne otsus[12] pärast vaidemenetluses negatiivse otsuse teatavaks tegemist.
[1] Sisestades MTA kodulehe otsingusse sõna “ajatamine”, kuvatakse mitmeid ajatamisega seotud juhendeid, mis on vastuolulised ega arvesta 01.01.2009 seaduse muudatusi eelkõige ajatatavate maksude määratlemise osas.
[2] Rahandusministri 30.04.2002 määrus nr 60 „Riiklike maksude maksuvõla tasumise ajatamise kord“. – RTL 2002, 55, 805; 2008, 105, 1499.
[3] Tulu-, sotsiaal-, maa-, hasartmängu-, käibe-, tolli-, aktsiisi- ja raskeveokimaks (MKS § 3 lg 2).
[4] Müügi-, paadi-, reklaami-, teede ja tänavate sulgemise, mootorsõiduki-, loomapidamis-, lõbustusmaks ja parkimistasu (MKS § 3 lg 3, kohalike maksude seaduse § 5).
[5] Kehtetu alates 01.01.2009.
[6] Riigikohtu halduskolleegiumi 27.04.2006 otsus asjas nr 3-3-1-9-06. Kättesaadav EML kodulehel www.maksumaksjad.ee MAKSUINFO rubriigis.
[7] MKS § 12: Kui maksuhaldurile on seadusega antud volitus kaaluda abinõu kohaldamist või valida erinevate abinõude vahel, teostab maksuhaldur kaalutlusõigust volituse piires ja kooskõlas õiguse üldpõhimõtetega, arvestades olulisi asjaolusid ja kaaludes põhjendatud huve.
[8] Näiteks bilanss ja kasumiaruanne ning rahavoogude prognoos.
[9] Riigikohtu halduskolleegiumi 16.06.2008 otsus asjas nr 3-3-1-21-08. Kättesaadav EML kodulehel www.maksumaksjad.ee MAKSUINFO rubriigis.
[10] Nimetatud meetmeid võib maksuhaldur ka koos rakendada, sh arvestada ajatatud maksuvõlalt tagasiulatuvalt intressi tavapärases (MKS § 117 lg sätestatud) määras.
[11] Ajatamise korra § 3 lg 1 kohaselt teeb otsuse piirkondlik struktuuriüksus, kui ajatamist taotleb füüsiline isik, füüsilisest isikust ettevõtja või kui maksuvõlg ei ületa 10 miljonit krooni ja taotletav tasumise ajakava ei ületa 24 kuud.
[12] Maksuvõla ajatamisest keeldumise või ajakava kehtetuks tunnistamise otsus.


28. 07. 2005 nr 201 (RT I 2005, 43, 360) 12. 08. 2005
Määrus kehtestatakse « Eesti Vabariigi haridusseaduse» (RT 1992, 12, 192; RT I 2003, 33, 205; 48, 342; 58, 387; 78, 526; 2004, 27, 180; 41, 275 ja 276; 45, 316; 56, 404) § 366 lõike 4 alusel ja kooskõlas « Andmekogude seaduse» (RT I 1997, 28, 423; 1998, 36/37, 552; 1999, 10, 155; 2000, 50, 317; 57, 373; 92, 597; 2001, 7, 17; 17, 77; 2002, 61, 375; 63, 387; 2003, 18, 107; 26, 158; 2004, 30, 204) § 32 lõikega 1.
§1. Eesti Hariduse Infosüsteemi asutamine
§5. Registri ülesehitus
§6. Registri andmete õigsus
§7. Registri andmetele juurdepääsu õigus
§8. Registri andmetele juurdepääsu korraldamine
§9. Haridust tõendavate dokumentide alamregistri pidamise eesmärk
§10. Haridust tõendavate dokumentide alamregistri ülesehitus
§11. Haridust tõendavate dokumentide alamregistrisse kantavate andmete koosseis
§12. Haridust tõendavate dokumentide alamregistri andmete koosseis
9) [Kehtetu – RT I 2005, 43, 360 – jõust. 12. 08. 2005]
[RT I 2005, 43, 360 – jõust. 12. 08. 2005]
§13. Andmete esitajad ja alusdokumendid
§14. Andmete esitamise kord
§15. Õpetajate ja õppejõudude alamregistri pidamise eesmärk
§16. Õpetajate ja õppejõudude alamregistri ülesehitus
§17. Isikud, kelle andmed kantakse õpetajate ja õppejõudude alamregistrisse
Õpetajate ja õppejõudude alamregistrisse kantakse andmed alus-, põhi-, üldkesk- ja kutsekesk- ning kõrghariduse omandamist võimaldavate õppeasutuste tasemehariduse andmisega seotud õpetajate, õppejõudude, koolijuhtide ning huvialahariduse omandamist võimaldavate õppeasutuste õpetajate ning koolijuhtide kohta. Täitmata ametikohtade andmeid sisestatakse alamregistrisse alus-, põhi-, üldkesk- ja kutsekeskhariduse omandamist võimaldavate õppeasutuste tasemehariduse andmisega seotud õpetajate ja koolijuhtide ning huvialahariduse omandamist võimaldavate õppeasutuste õpetajate ja koolijuhtide kohta.
§18. Õpetajate ja õppejõudude alamregistri andmete koosseis
37) osalemine rahvusvahelistes projektides.
13) õpetatav õppekava/valdkond;
(4) [Kehtetu – RT I 2005, 43, 360 – jõust. 12. 08. 2005]
§19. Andmete ristkasutus rahvastikuregistriga
§20. Andmete alusdokumendid
(3) [Kehtetu – RT I 2005, 43, 360 – jõust. 12. 08. 2005]
§21. Andmete esitajad
§22. Andmete esitamise kord
(2) Õppeasutused ning kohalikud omavalitsusüksused esitavad õpetajate ja õppejõudude kohta andmed õpetajate ja õppejõudude alamregistrisse viie tööpäeva jooksul arvates õpetaja ja õppejõu tööle asumisest, töölt lahkumisest või muude käesoleva määruse §-s 18 toodud andmete muutumisest. Õppeasutused kinnitavad andmete õigsust alamregistris iga aasta oktoobri, detsembri, veebruari, aprilli ning juuni 1.–5. kuupäeval.
§23. Õpilaste, üliõpilaste ning arst-residentide alamregistri pidamise eesmärk
(1) Õpilaste, üliõpilaste ning arst-residentide alamregistri pidamise eesmärk on pidada arvestust põhi-, üldkesk-, kutsekesk- ja kõrgharidust omandavate õpilaste, üliõpilaste ja arst-residentide üle tagamaks koolitusvajaduse prognoosimise ning haridussüsteemi metoodilise teenindamise korraldamise.
§24. Õpilaste, üliõpilaste ning arst-residentide alamregistrisse kantavad andmed
2) kutsekesk- ja kõrgharidust omandavate õpilaste, üliõpilaste ja arst-residentide kohta, kes õpivad õppekavade ja koolituslubade alamregistrisse kantud õppekavade alusel;
§25. Õpilaste, üliõpilaste ning arst-residentide alamregistri ülesehitus
2) digitaalne andmebaas kutsekesk- ja kõrgharidust omandavate õpilaste, üliõpilaste, eksternina lõpetajate ja arst-residentide üle arvestuse pidamiseks;
§26. Õpilaste, üliõpilaste ning arst-residentide alamregistri andmete koosseis
(1) Kutsekesk- ja kõrgharidust omandavate õpilaste, üliõpilaste, eksternina lõpetajate ja arst-residentide kohta kantakse õpilaste, üliõpilaste ning arst-residentide alamregistrisse järgmised andmed:
45) õppelaenu saamise kordade arv, aeg ning õppetase.
22) [Kehtetu – RT I 2005, 43, 360 – jõust. 12. 08. 2005]
46) põhikoolis haridust omandava õpilase osalemine kooli huviringides;
47) pensionäripere laps.
§27. Andmete ristkasutus rahvastikuregistriga
§28. Andmete alusdokumendid
§29. Andmete esitajad
(1) Õpilaste, üliõpilaste ning arst-residentide alamregistrisse esitavad andmeid põhi-, üldkesk-, kutsekesk- ja kõrghariduse omandamist võimaldavad õppeasutused (edaspidi õppeasutused ).
§30. Andmete esitamise kord
(3) Üldhariduskoolid kinnitavad andmete õigsust alamregistris iga kuu 5.–10. kuupäevaks.
(4) Kutseõppeasutused ja kõrgkoolid kinnitavad andmete õigsust alamregistris iga kuu 10.–15. kuupäevaks.
§31. Andmete kandmise kord õpilaste, üliõpilaste ning arst-residentide alamregistri arhiivi
§32. Õppeasutuste alamregistri pidamise eesmärk
§33. Õppeasutuste alamregistri koosseisu kuuluvad:
§34. Õppeasutused, kelle andmed kantakse õppeasutuste alamregistrisse
§35. Õppeasutuste alamregistri andmete koosseis
20) - 21) [Kehtetu – RT I 2005, 43, 360 – jõust. 12. 08. 2005]
31) [Kehtetu – RT I 2005, 43, 360 – jõust. 12. 08. 2005]
36) - 37) [Kehtetu – RT I 2005, 43, 360 – jõust. 12. 08. 2005]
50) -52) [Kehtetu – RT I 2005, 43, 360 – jõust. 12. 08. 2005]
§36. Andmete alusdokumendid ning andmete esitajad
§361. Andmete esitamise kord
§37. Õppekavade ja koolituslubade alamregistri ülesehitus
§38. Õppekavade ja koolituslubade registrisse kantavad õppekavad ja programmid
Õppekavade ja koolituslubade alamregistrisse kantakse andmed alus-, põhi-, üldkesk-, kutsekesk-, kõrg- ja huvialahariduse omandamist või täienduskoolituse läbimist võimaldavate õppeasutuste õppekavade, programmide, koolituslubade ja akrediteeringute kohta.
§39. Õppekavade ja koolituslubade alamregistri andmete koosseis
5) [Kehtetu – RT I 2005, 43, 360 – jõust. 12. 08. 2005]
§40. Õppekavade ja programmide liigitamine
§41. Andmete esitamise kord
(5) [Kehtetu – RT I 2005, 43, 360 – jõust. 12. 08. 2005]
(6) Õppekava või residentuuri programmi registreerimisel lisab õppeasutus failina registrisse õppekava või programmi tervikteksti ning märke õpetajate või õppejõudude kvalifikatsiooni vastavuse kohta õigusaktidega kehtestatud nõuetele.
(9) Kutsekeskhariduse ja kõrghariduse õppekavade registrisse kandmise tähtaeg on kolm kuud.
§42. Andmete esitajad
(2) Alushariduse omandamist võimaldavad õppeasutused ei kanna alamregistrisse käesoleva määruse § 39 lõike 1 punktides 6–8, 10, 11, 14–16, 19, 21, 23, 28, 32–34, 37 ja 38 toodud andmeid.
(6) [Kehtetu – RT I 2005, 43, 360 – jõust. 12. 08. 2005]
§43. Järelevalve registri pidamise üle
§44. Registri pidamise finantseerimine
§45. Registri likvideerimine
§46. Rakendussätted