text:
Euroopa Inimõiguste Kohtu lahendite ülevaade nr 326: 12.-18. detsember 2016. aasta - Riigi Teataja
Euroopa Inimõiguste Kohtu lahendite ülevaade nr 326: 12.-18. detsember 2016. aasta
Riik ei vastuta sõjaväelase surma eest une pealt
Peker jt vs Türgi, otsus avalduse vastuvõetavuse kohta 22.11.2016, avaldus nr 75404/10
Kaebajate lähisugulane suri sõjaväeteenistuse ajal. Uurimise käigus ei tuvastatud vägivaldse surma tunnuseid. Kaebajad sellega ei nõustunud ning esitasid avalduse EIÕK artikli 2 rikkumise tuvastamiseks.
Enne sõjaväeteenistusse arvamist läbis kaebajate lähisugulane meditsiinilise läbivaatuse, kus ei tuvastatud terviseprobleeme. Ta ei olnud ka ise terviseprobleemidest teadlik. Lähisugulane suri une pealt. Puudus igasugune alus tuvastada ametivõimude vastutust.
Elu kaitse asjades on õigusallikaks ka Euroopa Nõukogu inimõiguste voliniku memorandumid
Paksoy vs Türgi, otsus avalduse vastuvõetavuse kohta 06.12.2016, avaldus nr 3758/16
Kaebajate lähisugulane sai vigastusi liikumiskeelu ajal liikudes. Nende avaldus EIK-ile oli erinevate sätete, sh õiguse elule rikkumise tuvastamiseks EIÕK artikli 2 tähenduses.
Otsuses on viide Euroopa Nõukogu inimõiguste voliniku memorandumile seoses Türgi kaguosas terrorismivastase võitluse läbiviimisega. Lähtuvalt avalduse asjaoludest tuleb avaldus kommunikeerida valitsusele. Artikli 5 osas oli avaldus mitte vastuvõetav, lähtuvalt EIK-l olemasolevatest materjalidest.
1.      Tunnistada EIÕK artikli 5 osas avaldus mitte-vastuvõetavaks;
2.      Ülejäänud osas jätkata avalduse menetlust.
EIK lahendab sisuliselt kaasuseid seoses tsiviilisikute hukkumisega Türgi kaguosas
Tunc ja Yerbasan vs Türgi, otsus avalduse vastuvõetavuse kohta 06.12.2016, avaldus nr 4133/16 ja 31542/16
Kaebajate lähisugulane hukkus Türgi kaguosas väidetavalt julgeolekujõudude tegevuse tulemusena. Kaebajad väitsid EIÕK artiklite 2, 3, 8 ja 34 rikkumist.
Kohtulahendis on viide Euroopa Nõukogu inimõiguste voliniku memorandumile seoses Türgi kaguosas terrorismivastase võitluse läbiviimisega. Kaebajate väited olid argumenteeritud ning vajalik on kommunikeerida avaldus valitsusele.
1.      Jätkata avalduse menetlust.
Türgi kaguosas tulistatakse liikumiskeelu ajal tsiviilelanikke
Karaman vs Türgi, otsus avalduse vastuvõetavuse kohta 06.12.2016, avaldus nr 5237/16
Alates 2015. aasta augustist on mitmes linnas Türgi kaguosas kehtestatud liikumiskeelde. Kaebaja poeg oli üliõpilane, keda julgeolekujõud tulistasid 22.01.2016 hommikutundidel liikumiskeelu ajal ning kes saadud vigastustesse suri. Kaebaja leidis, et poeg suri muuhulgas ka seetõttu, et kiirabi ei saabunud piisavalt operatiivselt. Tema avaldus EIK-ile oli EIÕK artikli 2 ja paljude teiste artiklite rikkumise tuvastamiseks.
Toimiku materjalide alusel on vajalik kommunikeerida avaldus valitsusele.
1.      Jätkata asjas menetlust.
EIK viitab olukorra kirjeldamiseks Türgi kaguosas ÜRO inimõiguste voliniku raportile
Oran jt vs Türgi, otsus avalduse vastuvõetavuse kohta 06.12.2016, avaldus nr 1905 ja 3 teist avaldust
Kaebajate lähisugulased tapeti Türgi kaguosa linnades liikumiskeelu ajal. Nende avaldused EIK-ile on EIÕK erinevate sätete rikkumise tuvastamiseks.
Kohtuotsuses on viited Euroopa Nõukogu inimõiguste voliniku memorandumile ning ÜRO inimõiguste voliniku raportite olukorra kohta Türgi kaguosas.
EIK-ile esitatud informatsiooni kohaselt tuleb jätkata avalduste menetlust.
1.      Jätkata avalduste menetlust.
Türgi julgeolekujõud tulistasid liikumiskeelu ajal tsiviilisikuid
Balcal jt vs Türgi ning Karaduman ja Cicek vs Türgi, otsus avalduse vastuvõetavuse kohta 06.12.2016, avaldused nr 8699/16 ja 7658/16
Kaebajad väitsid, et Türgi kaguosas kehtestatud liikumiskeelu ajal tulistasid julgeolekujõud nende lähisugulasi ning selle asemel, et aidata haavatuid, tapsid nad. Kaebajate avaldused EIK-ile olid EIÕK erinevate artiklite rikkumise tuvastamiseks.
EIK tsiteerib pikalt ÜRO ja Euroopa Nõukogu inimõiguste volinike raporteid. Asjaolud tingivad avalduste menetluse jätkamist.
1.      Jätkata avalduste menetlemist.
EIK-ile on esitatud avaldusi sadadelt isikutelt seoses põhiõiguste rikkumisega liikumiskeelu ajal
Elci jt vs Türgi, otsus avalduse vastuvõetavuse kohta 06.12.2016, avaldus nr 63129/15 ja 8 teist avaldust
Kaebajad väitsid, et liikumiskeelu ajal Türgi kaguosa linnades viisid julgeolekujõud läbi operatsiooni tsiviilisikute vastu, sh tulistasid neid soomukitest ja helikopteritest. Kaebajad esitasid endi väidete tõendamiseks videosalvestisi. Nende avaldused EIK-ile olid EIÕK erinevate sätete rikkumise tuvastamiseks.
Esitatud seisukohad on kaalukad. Paljud kaebajad olid sunnitud elama ilma minimaalsete teenuste kättesaadavusest. Vajalik on jätkata avalduste menetlemist.
Türgi julgeolekujõud tulistasid liikumiskeelu ajal torutööde teostajat
Uysal vs Türgi, otsus avalduse vastuvõetavuse kohta 06.12.2016, avaldus nr 63133/15 ja 4 teist avaldust
Esimene kaebaja teatas ametivõimudele, kus ta teostab torude parandust liikumiskeelu ajal Sellele vaatamata tulistasid teda julgeolekujõud. Teiste kaebajate avalduste kohaselt tulistati neid erinevates olukordades. Nende avaldused EIK-ile olid EIÕK erinevate sätete rikkumise tuvastamiseks.
Olukord Türgi kaguosas on inimõiguste aspektist keeruline
Yavuzel jt vs Türgi, otsus avalduse vastuvõetavuse kohta 06.12.2016, avaldus nr 5317/16 ja 2 teist avaldust
Kaebajate lähisugulased said kas kehavigastusi või hukkusid liikumiskeelu ajal nende suunas kasutatud surmava jõu läbi. Sündmused toimusid Türgi kaguosas. Kaebajate avaldused EIK-ile olid EIÕK erinevate sätete rikkumise tuvastamiseks.
Kohtulahendis on viited ÜRO ja Euroopa Nõukogu inimõiguste volinike seisukohtadele.
Asjaolud viitavad vajadusele jätkata avalduste menetlemist.
Koc jt vs Türgi, otsus avalduse vastuvõetavuse kohta 06.12.2016, avaldus nr 8536/16
Altun vs Türgi, otsus avalduse vastuvõetavuse kohta 06.12.2016, avaldus nr 4353/16
Kinnipidamisasutuse arstil tuleb kaaluda ka tavahaigla arsti soovitatud ravistrateegiat
Dumikyab vs Venemaa, kohtuotsus 13.12.2016, avaldus nr 2961/09
Kaebaja peeti kinni väljasaatmiseks Armeeniasse. Ta leidis, et väljasaatmiskeskuse tingimused olid ebainimlikud ning talle ei tagatud vajalikku arstiabi, mistõttu esitas avalduse EIK-ile EIÕK artikli 3 (piinamise keelamine) rikkumise tuvastamiseks. Artikli 5 lg 1 (õigus isikuvabadusele ja –puutumatusele) alusel väitis ta seda, et teatud ajal oli tema kinnipidamine õigusvastane.
EIK on korduvalt tuvastanud rikkumisi vastava kinnipidamisasutuse kohta seoses tingimustega ning puudus alus seisukohti muuta. Kuigi kaebajat vaatasid läbi arstid, ei kaalunud nad vajadust teostada tsiviilhaigla arstide soovitatud meditsiinitoiminguid.
Artikli 5 lg 1 rikkumise tuvastamisel piirdus EIK sõnastusega, et on korduvalt tuvastanud Venemaa vastu rikkumisi analoogilistes asjades.
1.      EIÕK artiklite 3 ja 5 lg 1 rikkumine;
2.      Mittevaralise kahju hüvitamiseks määras EIK 19 500 eurot.
Ametivõimudel tuleb väljasaatmise otsustamise menetluses hinnata isiku tervislikku seisundit
Paposhvili vs Belgia, Suurkoja otsus 13.12.2016, avaldus nr 41738/10
Kaebaja on Gruusia kodanik, kes saabus Belgiasse 1998. a koos abikaasa ja viimase 6-aastase lapsega. Abikaasadel sündis Belgias kaks last. Kaebaja on korduvat süüdi mõistetud erinevates kuritegudes – röövimine ja organiseeritud kuritegevus, ning ta on kandnud reaalseid vanglakaristusi. Belgia ametivõimud andis 2007. a korralduse kaebaja väljasaatmiseks ohu tõttu Belgia avalikule korrale ning riiki sisenemise keelamiseks 10 aasta kestel. EIK sekkus 2010. a reegli nr 39 alusel. Kaebajal on erinevad rasked haigused: leukeemia ja tuberkuloos. Ta leiab, et Gruusias ei ole võimalik talle tagada sobivat ravi. Tema avaldus EIK-ile oli konventsiooni artiklite 2, 3 ja 8 rikkumise tuvastamiseks. Kaebaja abikaasale ja lastele on antud tähtajatu elamisluba Belgias.
EIK-i kohtukoja 17.04.2014 lahend
Artikli 3 kaitsealas võivad olla isiku väljasaatmisega seotud ohud seoses tema tervisliku seisundiga. Samas tuleb riikidel hoiduda isiku väljasaatmisest humanitaarkaalutlustel tervislikel põhjustel ainult erandjuhtudel. Asjaolu, et sihtriigis võib meditsiiniabi olla madalamal tasemel, ei ole iseenesest väljasaatmisest hoidumise põhjuseks. Selliseks põhjuseks ei ole ka oodatava eluea vähenemine.
EIK leidis, viitega läbiviidud uurimusele, et Gruusias on võimalik tagada ravi kaebaja haiguste vastu. Kaebaja ei ole eluohtlikus seisundis. Tal on Gruusias vend ja seetõttu ei puudu tal ka peresidemetest tulenev toetus. Asjaolu, et Belgia riik on taganud kaebajale arstiabi 3,5 aasta kestel, millal kaebaja on vaidlustanud väljasaatmise, ei ole asjakohane argument väljasaatmisest hoidumiseks. Asjas ei olnud vastavas aspektis artiklite 2 ja 3 rikkumist.
Keskseks küsimuseks seoses artikli 8 riivega oli see, kas Belgia ametivõimudel oli kohustus lubada kaebajal jääda Belgiasse oma perekonna juurde elama. Ametivõimudel tuleb sellises olukorras tasakaalustada erinevaid huve, EIK viitab kohtulahenditele asjakohase õiguskäsitlusega. Oluline on ka see, kas peresuhete loomise ajal pidid isikud teadma, et ühe osapoole väljavaade riigis jätkuvalt viibida on küsitav. Laste olemasolu korral tuleb selgitada, kas neil on võimalik kohaneda uus keskkonnas.
Kaebaja lahkus Gruusiast neljakümnendates eluaastates ning osaliselt on ta veetnud aega Belgia kinnipidamisasutustes. Puudub teave selle kohta, et tal oleksid kujunenud sügavad sotsiaalsed suhted Belgias. EIK tõstab esile ametivõimude tolerantsust kaebaja perekonna suhtes, nt lükates edasi väljasaatmisotsuse täitmise seoses lapse peatse sünniga. Väljasaatmisotsuse tegemise ajal ei olnud kaebaja pereliikmetel alalist elamisluba ja see asjaolu eristab käesolevat asja sellistest kaasustest, kus mõni pereliige oli väljasaatmise otsustanud riigi kodanik. Kaebaja pereliikmetel on võimalik teda Gruusias külastada. Puudub teave, et laste emal ei ole võimalik nende eest üksinda hoolt kanda. EIK möönab, et tagasisaatmise korral Gruusiasse võib kaebaja peatselt surra sealse meditsiinitaseme tõttu. See tähendaks, et kaebaja pereliikmetel võib osutuda vajalikuks ajutiselt asuda elama Gruusiasse. See asjaolu ei mõjutanud siiski EIK-i järeldust, et kaebaja väljasaatmine Gruusiasse ei oleks artikli 8 rikkumine.
Kohtukoda ei tuvastanud artiklite 2 ja 3 rikkumist ning leidis, et väljasaatmine ei ole vastuolus artikliga 8 (viimane häältega 6:1).
Kaebaja tervislik seisund oli keeruline, kuid Belgia kohtud ei analüüsinud seda, kas tema väljasaatmisel võiks olla raske tagajärg tervislikule seisundile. Samuti ei käsitlenud kohtud küsimust sellest, millises ulatuses sõltus kaebaja enda pereliikmetest. Seega ei olnud ametivõimudel piisavalt teavet selle kohta, et nad oleksid saanud järeldada seda, et tagasisaatmisel Gruusiasse ei rikuta kaebaja õigusi artikli 3 tähenduses.
Samuti oleksid ametivõimud pidanud hindama, arvestades kaebaja tervislikku seisundit, kas oli reaalne eeldada, et tema pereliikmed saaksid koos temaga asuda elama Gruusias.
1.      Kaebaja väljasaatmine oleks EIÕK artiklite 3 ja 8 rikkumine;
2.      Rikkumise tuvastamine oli piisav õiglane hüvitis, kulude katteks määras EIK 5 000 eurot.
Ametivõimudel tuleb tagada puudega isiku kinnipidamisel tema seisundile vastavad tingimused
Pashkevich vs Venemaa, kohtuotsus 13.12.2016, avaldus nr 8741/15
Kaebaja sai kinnipidamisasutuses kehavigastusi ning pidi seejärel kasutama ratastooli. Ta leidis enda avalduses EIK-ile, et ametivõimud ei taganud talle sobivaid kinnipidamistingimusi. Tema avaldus EIK-ile oli EIÕK artiklite 3 (piinamise keelamine) ja 13 (õigus tõhusale õiguskaitsevahendile) rikkumise tuvastamiseks. Kaebaja suri EIK-i menetluse ajal ja tema õde astus menetlusse.
Valitsus ei näidanud, millist õiguskaitsevahendit saanuks kaebaja kasutada enda olukorra parandamiseks.
Kui ametivõimud otsustavad pidada kinnipidamisasutuses puudega isikut, tuleb tagada talle puudele vastavad tingimused. Kuigi ametivõimudele oli kaebaja füüsiline puue teada, ei kaalutud mitte mingeid meetmeid talle põhjustatud kannatuste leevendamiseks.
2.      Määrata kaebaja õele mittevaralise kahju hüvitamiseks 15 000 eurot.
Isiku kinnipidamisel tuleb ta arstlikult läbi vaadata
Savatin vs Rumeenia, kohtuotsus 13.12.2016, avaldus nr 49588/13
Kaebaja avaldus EIK-ile oli EIÕK artikli 3 (piinamise keelamine) rikkumise tuvastamiseks seoses väärkohtlemisega kinnipidamise ajal 16.10.2010 ning tema väite ebatõhusa uurimisega.
Osapooltel olid erinevad versioonid toimunu kohta. Ametivõimud ei viinud läbi kaebaja läbivaatust saabumisel politseijaoskonda, mistõttu ei saanud välistada kaebaja versiooni paikapidavust.
Menetluslik rikkumine oli asjas seetõttu, et uurimisel piirduti politseinike ja kaebaja ülekuulamisega. Uurijad ei üritanudki leida teisi tunnistajaid.
2.      Mittevaralise kahju hüvitamiseks määras EIK 11 700 eurot ning 1 500 eurot kulude katteks.
Riik vastutab eraisikute tegevuse eest, kellele on delegeeritud avaliku võimu teostamise ülesanded
Kryat vs Ukraina, kohtuotsus 15.12.2016, avaldus nr 21533/07
Kaebajat peksid vabatahtlikud linnavahid. Kaebaja avaldus EIK-ile oli EIÕK artikli 3 rikkumise tuvastamiseks sisulisest ja menetluslikust aspektist.
EIK lähtub subsidiaarsuse põhimõttest ning on ettevaatlik nn esimese astme kohtu funktsiooni teostamisel. Seetõttu tuli kõigepealt uurida, kas asja uuriti siseriiklikult piisavalt põhjalikult. EIK vastas sellele küsimusele eitavalt, sest enam kui nelja aasta kestel vaidlesid ametivõimud selle üle, kas kaebaja väidete uurimiseks tuleks algatada kriminaalmenetlus.
Riik vastutab artikli 3 rikkumise eest siis, kui riigivõimu esindajad kohtlevad isikut vastuolus artikliga 3. Riik võib vastutada ka siis, kui ametiisikute tegevus on vastuolus riigivõimu suunistega või ületab ametiisiku volitusi. Käesolevas asjas väärkohtlesid kaebajat tema väidete kohaselt isikud, kellele riik oli delegeerinud järelevalve avaliku korra üle avalikus ruumis. Seega oli avaldus EIÕK kohaldamisalas. Kuigi siseriiklik uurimine ei selgitanud välja asjaolusid, ei olnud EIK-i takistusi iseseisvalt rikkumine tuvastada. Seda EIK ka tegi ilma detailsema analüüsita.
2.      Mittevaralise kahju hüvitamiseks määras EIK 8 000 eurot.
Uurimistoimiku kaotus on EIÕK artikli 3 rikkumine menetluslikust aspektist
Chernaya vs Ukraina, kohtuotsus 15.12.2016, avaldus nr 1661/08
69-aastast kaebajat tabas 09.06.2004 Kiievi kesklinnas õhupüssi kuul näkku, tekitades kehavigastuse. Politsei keeldus kriminaalmenetluse algatamisest. Kaebaja avaldus EIK-ile oli EIÕK artikli 3 rikkumise tuvastamiseks menetluslikust aspektist. Tema surma järel astus poeg EIK-i menetlusse.
Tegemist ei olnud eluohtliku vigastusega, mistõttu oli avaldus artikli 3 ning mitte artikli 2 kohaldamisalas. Ametivõimudel oli kohustus selgitada välja toimunu asjaolud, kuid tõhusat uurimist läbi ei viidud. Liiati kaotasid ametivõimud uurimistoimiku.
2.      Mittevaralise kahju hüvitamiseks määras EIK 7 500 eurot.
Keha läbiotsimine ei ole iseenesest artikli 3 rikkumine
Rakuzovs vs Läti, kohtuotsus 15.12.2016, avaldus nr 47183/13
Kaebaja oli kinnipeetav kohtueelse menetluse ajal. Viiel korral sundisid valvurid teda lahti riietuma teiste kambrikaaslaste nähes ning teostasid keha läbiotsimise, sundides teda võtma ebaharilikke kehahoiakuid. Tema avaldus EIK-ile oli EIÕK artikli 3 rikkumise tuvastamiseks.
Keha läbiotsimine on iseenesest lubatav kinnipidamisasutuse korra ja julgeoleku tagamise eesmärgil. Rikkumist ei ole siis, kui läbiotsimisega ei kaasne isiku alandamist.
Käesolevas asjas tuvastasid Läti kohtud, et mitmel korral toimus keha läbiotsimine ühe kambrikaaslase ja lisavalvuri juuresolekul. Samas ei teostatud keha läbiotsimist alandaval viisil. Kahe läbiotsimisega mitteseotud isiku juuresolek ei olnud piisav artikli 3 rikkumise tuvastamiseks.
1.      Asjas ei olnud EIÕK artikli 3 rikkumist.
Artikkel 5 – õigus isikuvabadusele ja -puutumatusele
Sund on vabaduse võtmisel määrav kriteerium
Tiba vs Rumeenia, kohtuotsus 13.12.2016, avaldus nr 36188/09
Kaebaja toimetati politseijaoskonda ülekuulamiseks seoses mõjuvõimuga kauplemise kahtlusega. Ta viibis politseijaoskonnas, kus teda muuhulgas küsitleti, ligikaudu 9 tundi enne, kui ta peeti formaalselt kinni. Kaebaja leidis, et sellega rikuti tema õigust isikuvabadusele ja –puutumatusele EIÕK artikli 5 lg 1 tähenduses.
Isikuvabaduse piiramise ning liikumisvabaduse piiramise vahe seisneb meetme raskuses ning mitte eesmärgis. Sunni olemasolu on otsustav kriteerium hindamaks, kas kelleltki on võetud vabadus. Kaebajal ei olnud võimalik politseijaoskonnast lahkuda, mistõttu talt oli võetud vabadus.  9 tunni kestel puudus selleks aga formaalne alus.
2.      Mittevaralise kahju hüvitamiseks määras EIK 5 000 eurot.
Kinnipidamise määruses tähtaja ja põhjuste mittemärkimisel on kinnipidamine iseenesest vastuolus EIÕK-ga
Boychuk vs Venemaa, kohtuotsus 13.12.2016, avaldus nr 11214/07
Kaebaja kriminaalasi saadeti kohtusse. Kohus määras asja arutamisele ning kaebaja jätkuva kinnipidamise, märkimata seejuures tähtaega ja kinnipidamise põhjuseid. Kaebaja leidis, et seetõttu oli tema kinnipidamine pärast asja saatmist kohtusse vastuolus EIÕK artikli 5 lg-ga 1 (õigus isikuvabadusele ja –puutumatusele).
EIK on korduvalt leidnud, et kui isiku kinnipidamise määruses ei anta tähtaega ega kinnipidamise põhjuseid, siis on kinnipidamine iseenesest vastuolus artikli 5 lg-ga 1.
Kinnipidamise otsustamisel tuleb kohtul kaaluda ka alternatiivseid tõkendeid
Nazarov vs Venemaa, kohtuotsus 13.12.2016, avaldus nr 17614/08
Kaebaja avaldus EIK-ile oli EIÕK artikli 5 lg 3 (kinnipidamise põhjused) seoses ebamõistliku kestusega kohtueelse kinnipidamisega.
Kohtueelse kinnipidamise kestus oli 3 aastat ja 21 päeva.
EIK on korduvalt tuvastanud rikkumisi Venemaa suhtes asjades, kus kohtud pikendavad kinnipidamist standardses sõnastuses, toetudes peaasjalikult süüdistuse raskusele. Sellistes kaasustes ei kaalu kohtud alternatiivseid tõkendeid ning ei süvene kaasuse asjaoludesse.
Puudus alus jõuda erinevale seisukohale.
Kohtutel tuleb alati kaaluda kinnipidamise pikendamisel ka alternatiivseid tõkendeid
Snyatovskiy vs Venemaa, kohtuotsus 13.12.2016, avaldus nr 10341/07
Kaebaja avaldus EIK-ile oli EIÕK artikli 5 lg-te 3 ja 4 rikkumise tuvastamiseks seoses ebamõistlikult pika kohtueelse kinnipidamise ja kinnipidamise pikendamise määrustele esitatud kaebuste aeglase läbivaatamisega. Artikli 6 lg 1 alusel väitis ta kriminaalmenetluse ebamõistlikku kestust.
Kohtud pikendasid kinnipidamist standardses sõnastuses, toetudes peaasjalikult süüdistuse raskusele ja kaalumata alternatiivseid meetmeid. EIK on korduvalt tuvastanud Venemaa vastu rikkumisi analoogilistes asjades. Kaebuste läbivaatamiseks kulus 17 päevast kuni 63 päevani, mida EIK pidas ebamõistlikult pikaks.
Kohtumenetluse kestus oli ligikaudu 7 aastat, mis EIK-i kohtupraktika kohaselt on ebamõistlik.
1.      EIÕK artikli 5 lg-te 3 ja 4 ning 6 lg 1 rikkumine;
2.      Mittevaralise kahju hüvitamiseks määras EIK 3 100 eurot ning 3 000 eurot kulude katteks.
Kvalifikatsiooni muutmine kohtueelses menetluses peab toetuma tõenditele
Vaśćenkovs vs Läti, kohtuotsus 15.12.2016, avaldus nr 30795/12
Kaebaja oli kinnipeetav kohtueelse menetluse ajal kahtlustatuna röövis. Tema avaldus EIK-ile oli EIÕK artikli 5 lg 3 rikkumise tuvastamiseks seoses kinnipidamise ebapiisavate põhjustega. Kaebaja suri EIK-i menetluse ajal ja menetlust jätkas tema vanaema.
Kohtueelse menetluse käigus muudeti süüdistuse kvalifikatsioon vargusest röövimiseks. Esimesel juhul oli kinnipidamise maksimaalne tähtaeg 12 kuud ning teisel 24 kuud. Samas ei esitanud kohtud mingeid kaalutlusi selle kohta, miks oli alust kahtlustada kaebajat röövimises ning mitte varguses.
2.      Mittevaralise kahju hüvitamiseks määras EIK 3 000 eurot.
Ukrainal tuleb muuta kriminaalmenetluse seadust
Ignatov vs Ukraina, kohtuotsus 15.12.2016, avaldus nr 40583/15
Kaebaja avaldus EIK-ile oli EIÕK artikli 5 lg-te 1, 3 ja 4 rikkumise tuvastamiseks seoses kohtueelse kinnipidamise ebapiisavate põhjuste ja EIK-i standarditele mittevastava pikendamise menetlusega.
Kohtute põhjendused kaebaja kinnipidamiseks olid standardses sõnastuses ja seetõttu ebapiisavad. Ühel korral ei esitanud kohus üldse mingeid põhjendusi. Korduvalt esines viivitusi tema kaebuste kohtulikul läbivaatamisel.
Kuigi Ukrainas on vastu võetud uus seadus kohtueelse kinnipidamise reguleerimiseks, on selle sätted ebapiisavad EIÕK kontekstis. Seetõttu andis EIK artikli 46 alusel suunise seadusemuudatuste läbiviimiseks ja õiguspraktika muutmiseks, tagamaks kriminaalmenetluse vastavus artikli 5 nõuetele.
Õiguskindluse põhimõtte rikkumine võib seisneda õigusnormi ebatavalises tõlgenduses
Jensen vs Taani, kohtuotsus 13.12.2016, avaldus nr 8693/11
Kaebaja tunnistati 04.12.2009 kohtus süüdi ning kohtuotsuse kuulutamisel teatati, et tal tuleb tasuda õigusabi kulud, kusjuures õigusabi kulude summa määratakse kindlaks hiljem. 2010. aasta jaanuaris teatati kaebajale, et tal tuleb tasuda 77 000 eurot. Kaebaja esitas apellatsiooni, kuid see jäi läbi vaatamata tähtaja ületamise tõttu. Nimelt oli apellatsiooni esitamise tähtajaks kohtukulude nõudele 14 päeva, kuid kaebaja esitas apellatsiooni alles 17.01.2010. Kaebaja leidis avalduses EIK-ile EIÕK artikli 6 lg-ga 1 (õigus õiglasele kohtumenetlusele) rikkumise tuvastamiseks, et õiglane ei ole olukord, kus isikule pannakse kohustus tasuda kohtukulud ilma nende suurust määramata.
Siseriiklike kohtute pädevuses on siseriikliku seaduse tõlgendamine ja kohaldamine. Õiguskindluse põhimõtte rikkumine võib seisneda õigusnormi ebatavalisel viisil tõlgendamises. EIK analüüsis menetlusnorme ning leidis, et siseriikliku kohtu tõlgendus ei olnud ebamõistlik. Kui kaebajale tundus väljamõistetud summa ebamõistlik, oleks ta saanud omakorda esitada summale apellatsiooni 14 päeva jooksul arvates summast teadasaamisest.
Kohtuistungil ebakohaselt käituv kohtualune loobub enda käitumisega õigusest edaspidi kohtuistungitel osaleda
Idalov vs Venemaa (nr 2), kohtuotsus 13.12.2016, avaldus nr 41858/08
Kaebaja avaldus EIK-ile oli EIÕK artiklite 3 (piinamise keelamine), 5 lg-te 1 “c” ja 3, 6 ja 13 rikkumise tuvastamiseks. Peamiselt kaebas ta selle üle, et teda väärkoheldi kinnipidamisasutuses ning tema kaebust ei uuritud tõhusalt. Samuti leidis ta, et tema kinnipidamiseks teatud perioodil puudus õiguslik alus ning selleks puudusid mõjuvad põhjused. Artikli 6 rikkumist kaebas ta seetõttu, et ta eemaldati kohtuistungilt, mistõttu osasid tõendeid uuriti ilma tema juuresolekuta.
Väärkohtlemise väidet tuleb tõendada, kuid teatud juhtudel ei ole isikul võimalik esitada piisavalt tõendeid seetõttu, et need on ametivõimude kontrolli all. Väärkohtlemist saab seetõttu lugeda tõendatuks ka piisavalt selgete ja järjekindlate, vastastikuselt seotud väidete alusel.
Kaebajale tekitati kehavigastusi kinnipidamisasutuses ning valitsus ei esitanud selgitust, mis oli piisav alus artikli 3 rikkumise tuvastamiseks. Ühe intsidendi puhul aga ei esitanud kaebaja mitte mingeid tõendeid, mistõttu vastavas aspektis ei tuvastanud EIK artikli 3 rikkumist.
Tulenevalt varasematest lahenditest Venemaa vastu tuvastas EIK ka teised rikkumised.
EIK ei tuvastanud artikli 6 rikkumist seoses kaebaja eemaldamisega kohtusaalist. Tema käitumine oli selline, mis põhjendas kohtusaalist eemaldamist ning ka edaspidi tema kohtuistungil osalemise keelamist. EIK leidis, et oma käitumisega loobus kaebaja ise õigusest kohtuistungil osaleda.
1.      EIÕK artiklite 3 (sisuline ja menetluslik aspekt), 5 lg-te 1 ja 3 ning 13 rikkumine;
2.      Asjas ei olnud artiklite 3 (üks episood), 5 lg 3 ja 6 rikkumist;
3.      Mittevaralise kahju hüvitamiseks määras EIK 26 000 eurot ning 4 000 eurot kulude katteks.
Jõustunud kohtulahendi tühistamine ei tohi rikkuda õiguskindluse põhimõtet
Rusu Lintax SRL vs Moldova, kohtuotsus 13.12.2016, avaldus nr 17992/09
Kaebaja kasuks jõustus kohtulahend 11.06.2008, millega ülemkohus tunnustas kaebaja omandiõigust kinnistule. Samal aastal rahuldas ülemkohus teise osapoole taotluse ning tühistas kohtulahendi uute asjaolude ilmnemise motiivil, viidates riigiasutuse 02.11.2007 kirjale. Uues menetluses kaebaja omandiõigust ei tunnustatud. Kaebaja leidis, et rikutud on tema õigust õiglasele kohtumenetlusele EIÕK artikli 6 lg 2 tähenduses.
Kõnealune kiri pidi olema kohtuasja osapooltele teada juba enne kohtumenetluse lõppu. Tegemist on olukorraga, kus üks osapool saavutas asja uue läbivaatamise ilma mõjuvate põhjusteta. Tegemist oli nn varjatud uue apellatsioonimenetlusega ja seeläbi rikuti õiguskindluse põhimõtet.
Varalise kahju hüvitamise otsustamise lükkas EIK edasi.
2.      Lükata hüvitise otsustamine edasi.
Pärast süüdimõistva kohtulahendi tühistamist ei tohi kohus viidata isikule kui süüdimõistetule
Kolomenskiy vs Venemaa, kohtuotsus 13.12.2016, avaldus nr 27297/07
Kaebaja peeti kinni seoses pettuse kahtlusega ettevõtte reorganiseerimise kontekstis. Tema avaldus EIK-ile oli EIÕK erinevate sätete (EIÕK artiklid 3, 13, 5 lg-d 3 ja 4) rikkumise tuvastamiseks, millest enamiku osas on EIK-i väljakujunenud kohtupraktika. Esile võib tõsta kaebust EIÕK artikli 6 lg 2 (süütuse presumptsioon) rikkumise väite osas seoses sellega, et süüdimõistva kohtulahendi tühistamise järel
Kaebajat hoiti tingimustes, mis vastavalt EIK-i väljakujunenud kohtupraktikale on vastuolus EIÕK artikli 3 standarditega. Tema kinnipidamise kestus kohtueelsel uurimisel oli üle 9 kuu, mis ületas seaduses sätestatud maksimaalset tähtaega. Kinnipidamise pikendamisel kasutati standardset sõnastust. Kinnipidamise määrustele esitatud kaebuste läbivaatamisel ei olnud kaebajal võimalik isiklikult osaleda.
Kuigi süüdimõistev kohtulahend tühistati, viitasid järgnenud menetluses kohtud kaebajale korduvalt kui süüdimõistetud või süüdiolevale isikule. Siit tuli järeldada, et kohtunikud käsitlesid kaebajat süüdiolevana, rikkudes seeläbi tema süütuse presumptsiooni.
1.      EIÕK artiklite 3, 5 lg-te 3 ja 4, 6 lg 2 ja 13 rikkumine;
2.      Mittevaralise kahju hüvitamiseks määras EIK 19 500 eurot ning 3 000 eurot kulude katteks.
Türgis on süsteemne probleem ebaseaduslikku organisatsiooni kuulumises kahtlustatavate isikute ja kaitsjate suhtluse jälgimisel
Eylem Kaya vs Türgi, kohtuotsus 13.12.2016, avaldus nr 26623/07
Kaebaja avaldus EIK-ile oli EIÕK artikli 8 (õigus era- ja perekonnaelu austamisele) rikkumise tuvastamiseks seoses kinnipidamise ajal tema ja kaitsja kirjavahetuse avamisega.
Tegemist on Türgi õigussüsteemis süsteemse rikkumisega. Kuigi seadus keelas kinnipeetud isiku ja tema kaitsja suhtluse jälgimise, oli seaduses kaks erandit, mis võimaldasid suhtluse jälgimist nende isikute suhtes, kes olid kinni peetud kahtlustatuna kuulumises ebaseaduslikku organisatsiooni. Seda tehes oli ametivõimudel piiramatu diskretsioon ning puudus sõltumatu kohtuniku järelevalve. Seega ei olnud meede proportsionaalne legitiimse eesmärgi suhtes.
1.      EIÕK artikli 8 rikkumine;
2.      Mittevaralise kahju hüvitamiseks määras EIK 300 eurot.
Kohus peab tegema vahet faktiväidetel ja hinnangutel
Kunitsyna vs Venemaa, kohtuotsus 13.12.2016, avaldus nr 9406/05
Kaebaja on vabakutseline ajakirjanik, kes avaldas 1999. aastal artikli vanadekodu keerulisest olukorrast. Ta nimetas artikli pealkirjas kohaliku seadusandja saadikut nimepidi, viidates tema rahalistele probleemidele ja empaatia puudusele ema suhtes, kes oli vanadekodu elanik. Saadik esitas kaebaja vastu kahjunõude eraeluliste andmete avaldamise tõttu. Tsiviilkohus mõistis kaebajalt saadiku kasuks välja kahjutasu ligikaudu 285 eurot. Kaebaja avaldus EIK-ile oli EIÕK artikli 10 (sõnavabadus) rikkumise tuvastamiseks.
Määravaks kujunes küsimus, kas sekkumine kaebaja sõnavabadusse oli vajalik demokraatlikus ühiskonnas. Kohus ei teinud vahet faktiväidetel ja hinnangutel. Kohtud leidsid, et kaebaja ei saanud tõendada empaatia puudust, kuid selline väide on enda sisult hinnang. Kohus ei hinnanud ka seda, kas kaebaja lähtus artikli kirjutamisel ajakirjaniku eetikanõuetest.
2.      Varalise kahju hüvitamiseks määras EIK 330 eurot ning 1 000 eurot kulude katteks.
Eravestluses konfidentsiaalsusenõudega seotud ametnikuga ei saa kolmandat isikut laimata
M.P. vs Soome, kohtuotsus 15.12.2015, avaldus nr 36487/12
Kaebaja palus politseil uurida enda kahtlusi, et lahuselav lapse isa on nende ühist last seksuaalselt väärkohelnud. Politsei ei tuvastanud süütegu. Sellele vaatamata andis kaebaja teada sotsiaaltöötajale kahtlustest isa käitumise osas. Isa esitas erasüüdistuse ning kohus tunnistas kaebaja süüdi laimus, kohustades tema maksma isale kahjutasu 1 000 eurot. Kaebaja avaldus EIK-ile oli EIÕK artikli 10 rikkumise tuvastamiseks.
Kui kohaldada kriminaalsanktsiooni isikutele, kes heauskselt annavad ametivõimudele teada kahtlustest lapse seksuaalses ahistamises, siis tuleneb siit heidutav mõju kogu ühiskonnale. Kaebaja väljendas enda seisukohta telefonivestluses sotsiaaltöötajale, kes oli seotud konfidentsiaalsuse nõudega. Seetõttu puudus kaebaja süüditunnistamiseks rõhuv sotsiaalne vajadus.
2.      Varalise kahju hüvitamiseks määras EIK 8 001 eurot, mittevaralise kahju hüvitamiseks 5 000 eurot ning 6 000 eurot kulude katteks.
Artikkel 11 – kogunemiste ja ühingute moodustamise vabadus
Poliitilisel meeleavaldusel osalejate kinnipidamine ei olnud Venemaal vajalik
Kasparov jt vs Venemaa (nr 2), kohtuotsus 13.12.2016, avaldus nr 51988/07
Kaebajad peeti kinni poliitilise meeleavalduse käigus ning neile määrati karistuseks 5-päevane haldusarest. Nende avaldus EIK-ile oli EIÕK artiklite 11 (kogunemiste vabadus) 6 lg 1 (õigus õiglasele kohtumenetlusele) ning 5 (õigus isikuvabadusele ja –puutumatusele) rikkumise tuvastamiseks. Samuti väitsid nad ametivõimude poolset õiguste kuritarvitamist EIÕK artikli 18 tähenduses.
Isegi kui kaebajate kinnipidamiseks oli õiguslik alus ning legitiimne eesmärk, ei näidanud valitsus, miks see oli vajalik. Poliitilisel meeleavaldusel osalejate kinnipidamisel on heidutav mõju teistele isikutele, kes võiksid soovida väljendada avalikkuses enda poliitilisi veendumusi.
Osade kaebajate kinnipidamine politseijaoskonnas ületas seaduses sätestatud tähtaega, mistõttu oli tegemist artikli 5 lg 1 rikkumisega.
EIK on korduvalt tuvastanud analoogilistes asjades, et kohtuistungil puudus isikutel võimalus ennast tõhusalt kaitsta, sest kohus lähtus politseinike versioonist ning ei andnud võimalust esitada omapoolseid tõendeid.
Kuivõrd artikli 11 analüüsi käigus tuvastas EIK meetme heidutava mõju, ei olnud eraldi vaja käsitleda artikli 18 riive küsimusi.
1.      EIÕK artiklite 11 ja 6 lg 1 rikkumine;
2.      Osade kaebajate suhtes EIÕK artikli 5 rikkumine, kuid mitte Garri Kasparovi suhtes;
3.      Eraldi ei ole vaja käsitleda EIÕK artikli 18 rikkumise väidet (häältega 6:1);
4.      Mittevaralise kahju hüvitamiseks määras EIK igale kaebajale 5 000 eurot ning 3 000 eurot kulude katteks.
Andrzej Piotrowski vs Poola, otsus avalduse vastuvõetavuse kohta 22.11.2016, avaldus nr 8923/12
Kaebaja avaldus oli EIÕK artiklite 8 ja 12 rikkumise tuvastamiseks. Ta väitis, et tal ei olnud võimalik lahutada.
Kuigi EIÕK ei taga õigust lahutusele, võib artikli 8 rikkumine seisneda liiga pikas lahutuse menetluses. Kaebaja ei näidanud, et lahutuse venimine takistas tal uuesti abiellumist, sest tal puudus selleks soov. Seega eo tulenenud lahutuse venimisest kaebaja eraelu puutumatuse rikkumine.
Artikkel 14 – diskrimineerimise keelamine
Diskrimineerimine on sarnases olukorras isikute erinev kohtlemine
Brkic jt vs Horvaatia, otsus avalduse vastuvõetavuse kohta 06.12.2016, avaldus nr 53794/12
Kaebaja väitis, et tema ema tapeti 1992. aastal etnilise päritolu (horvaat) tõttu Serbia paramilitaarsete grupeeringute poolt ning järgnenud kohtumenetluses diskrimineeriti kaebajat samuti etnilise päritolu tõttu. Tema avaldus EIK-ile oli EIÕK artikli 14 ning 12.protokolli artikli 1 rikkumise tuvastamiseks.
Diskrimineerimine on sarnases olukorras isikute erinev kohtlemine ilma mõjuva põhjuseta. Käesolevas asjas sai surma asjaolude uurimine detailsed vastused ülemkohtu lahendis, kus välistati diskrimineerimine etnilise päritolu tõttu.
Jättes EIK-i teavitamata asja siseriiklikust lahendamisest kuritarvitab isik kaebeõigust
Gajewski vs Poola, otsus avalduse vastuvõetavuse kohta 22.11.2016, avaldus nr 8951/11
Kui isik jätab EIK-ile teatamata olulised asjaolud, siis on tegemist kaebeõiguse kuritarvitamisega. Kaebaja esitas avalduse 02.02.2011. Tema abielu lahutati 12.10.2011. Avaldus kommunikeeriti valitsusele 03.06.2014. Kaebaja ei teavitanud EIK-i sellest, et ta on lahutatud ja seega on asi siseriiklikult lahendatud. Tegemist oli kaebeõiguse kuritarvitamisega.
Kahtlus õiguskaitsevahendi tõhususes ei ole aluseks seda mitte kasutada
Bidik vs Türgi, otsus avalduse vastuvõetavuse kohta 22.11.2016, avaldus nr 45222/15
Kaebaja avaldus oli EIÕK artiklite 6 ja 13 rikkumise tuvastamiseks seoses vallandamisega kooli juhataja ametikohalt. Ta väitis ka diskrimineerimist artikli 14 alusel viitega inimõiguste ülddeklaratsioonile ja Euroopa sotsiaalhartale.
Kaebaja ei pöördunud siseriikliku kohtu poole ja väitis, et tal puudub eduväljavaade. EIK selle seisukohaga ei nõustunud ning märkis, et kui siseriiklik õigus võimaldab põhiõiguste kaitset, siis tuleb isikul seda võimalust ka kasutada. Kahtlus õigussüsteemi tõhususes ei ole aluseks seda mitte kasutada.
Enne rahvusvahelisse kohtusse pöördumist tuleb ammendada siseriiklikud õiguskaitsevahendid
Desira ja Eltarhuni vs Malta, otsus avalduse vastuvõetavuse kohta 06.12.2016, avaldus nr 30623/13
Kaebaja avaldus EIK-ile oli EIÕK artikli 12 (õigus abielluda) rikkumise tuvastamiseks.
Isikul on õigus kaevata rahvusvahelisse kohtusse alles siis, kui ta on andnud võimaluse siseriiklikule õigussüsteemile rikkumine heastada. Isikul tuleb siiski kasutada üksnes tavalisi õiguskaitsevahendeid. Valitsus esitas näiteid, kus isikud on analoogilises olukorras esitanud edukalt kaebusi kohtusüsteemile.
Konstitutsiooniline kaebus ei ole Lätis ammendamist vajav õiguskaitsevahend
Svárpstons jt vs Läti, otsus avalduse vastuvõetavuse kohta 06.12.2016, avaldus nr 14976/05
Kaebajad vaidlustasid siseriiklikult läbiotsimise ning pöördusid lõpuks ka konstitutsioonikohtusse. Pärast edutud menetlust konstitutsioonikohtus esitasid nad avalduse EIK-ile EIÕK artikli 8 rikkumise tuvastamiseks. Valitsus esitas kaebetähtaja ületamise vastuväite.
Kaebus konstitutsioonikohtule ei oleks ka edu korral saanud viia läbiotsimise määruse õigusvastasuse tuvastamiseni. Seega tuli kaebetähtaega arvestada apellatsioonikohtu lahendi jõustumisest, mistõttu on kaebaja 6-kuulise tähtaja ületanud.
Riskidest seoses väärkohtlemisega tuleks ametivõimudele teatada koheselt
S.N. ja T.D. vs Läti, otsus avaldus vastuvõetavuse kohta 06.12.2016, avaldus nr 5794/13
Kaebajad leidsid, et nende väljasaatmine Venemaale rikuks EIÕK-s tagatud erinevaid õigusi.
Kaebajatel ei olnud argumenteeritavat väidet väärkohtlemise riski kohta. Nad olid korduvalt reisinud Venemaale ning ei olnud enne väljasaatmise reaalset ohtu teatanud Läti ametivõimudel väärkohtlemise väidetavast ohust.
Osade väidete osas ei ammendanud kaebajad siseriiklikke õiguskaitsevahendeid.
Artikkel 37 – avalduse eemaldamine kohtuasjade nimekirjast
Kaebaja mittenõustumine valitsuse deklaratsiooniga ei ole EIK-ile siduv
Shagabutdinov vs Venemaa, kohtuotsus 13.12.2016, avaldus nr 51389/07
Kaebaja avaldus EIK-ile oli EIÕK artiklite 3 (piinamise keelamine) seoses kinnipidamistingimustega ning 5 lg 4 (õigus kinnipidamise põhjenduste kohtulikule kontrollile) rikkumise tuvastamiseks. Samuti palus ta tuvastada artikli 13 (õigus tõhusale õiguskaitsevahendile) rikkumise seoses õiguskaitsevahendi puudumisega ebainimlike kinnipidamistingimuste vastu ning artikli 5 lg 3 rikkumise seoses kinnipidamise ebapiisavate põhjustega. Valitsus võttis artiklite 3 ja 5 lg 4 rikkumise omaks ning pakkus hüvitiseks 7 000 eurot. Kaebaja ei nõustunud ettepanekuga.
Valitsuse omaksvõtt oli selge ning pakutav hüvitis võrreldav sellega, mida EIK ise määraks analoogiliste rikkumiste eest. Seetõttu oli menetluse jätkamine mittevajalik ja EIK eemaldas avalduse kohtuasjade nimekirjast.
EIK on korduvalt tuvastanud, et Venemaal ei ole tõhusat õiguskaitsevahendit ebainimlike kinnipidamistingimuste vastu.
Kaebaja kohtueelne kinnipidamine kestis 2 aastat ja 11 kuud. EIK on korduvalt tuvastanud rikkumisi Venemaa suhtes asjades, kus kohtud pikendavad kinnipidamist peaasjalikult süüdistuse raskuse tõttu. Samasugune muster oli ka käesolevas asjas.
1.      Eemaldada kohtuasjade nimekirjast avaldus EIÕK artiklite 3 ja 5 lg 1 osas;
2.      EIÕK artiklite 13 ja 5 lg 3 rikkumine;
3.      Mittevaralise kahju hüvitamiseks määras EIK 1 000 eurot.
Siseriiklik hüvitis võib olla väiksem kui EIK-i määratud hüvitis
Iurii vs Moldova, kohtuotsus 13.12.2016, avaldus nr 24446/09
Kaebaja kasuks jõustus kohtulahend, millega tunnustati tema õigust töövõimetuse pensionile. Kaitseministeeriumi taotlusel esitas peaprokurör avalduse kohtulahendi tühistamiseks, mille ülemkohus rahuldas ja tegi uue, kaebajale ebasoodsa lahendi. Kaebaja avaldus EIK-ile oli EIÕK artiklite 6 lg 1 ja 13 ning 1.protokolli artikli 1 rikkumise tuvastamiseks.
Valitsus võttis rikkumise omaks ning osundas, et ka ülemkohus oli eraldi lahendis tunnistanud kaebaja õiguste rikkumist. Ülemkohus taastas pensionimaksed ning määras mittevaralise kahju hüvitamiseks 890 eurot, kuid ei määranud varalise kahju hüvitist.
EIK kordab põhimõtet, et siseriiklikult määratav hüvitis võib olla väiksem kui EIK-i määratud hüvitis. Samas on hüvitise mittemääramine iseenesest vastuolus EIK-i kohtupraktikaga.
Seega oli kaebaja jätkuvalt EIÕK-s tagatud põhiõiguste rikkumise ohvri seisundis.
EIK tuvastas artikli 6 lg 1 ning 1.protokolli artikli 1 rikkumise.
Artikli 13 osas ei võtnud EIK seisukohta, sest artikkel 13 on lex specialis artikli 6 lg 1 suhtes.
1.      EIÕK artikli 6 lg 1 ning 1.protokolli artikli 1 rikkumine;
2.      Eraldi ei ole vaja käsitleda EIÕK artikli 13 rikkumist;
3.      Mittevaralise kahju hüvitamiseks määras EIK 1 500 eurot.
Menetluse eest kestusega 21 aastat määras EIK hüvitiseks 6 500 eurot
Marques de Almeida ja Gomes Abrunhosa Marques de Almeida vs Portugal, kohtuotsus 13.12.2016, avaldused nr 63595/13 ja 34996/14
Kaebajate avaldus oli EIÕK artikli 6 lg 1 rikkumise tuvastamiseks seoses ebamõistliku menetlusajaga. Samuti palusid kaebajad tuvastada EIÕK artikli 13 rikkumise seoses tõhusa õiguskaitsevahendi puudumisega ebamõistliku menetlusaja vastu.
Menetluse liik: kahjunõude kohtumenetlus.
Menetluse kestus: üle 21 aasta.
Menetluse mõistlikkuse üle tuleb otsustada lähtuvalt asja keerukusest, osapoolte käitumisest ja sellest, mis on isikul kaalul. EIK on korduvalt tuvastanud rikkumisi analoogilistes asjades, puudus alus rikkumist mitte tuvastada.
EIK on korduvalt tuvastanud Portugali vastu artikli 13 rikkumisi analoogilistes asjades.
1.      EIÕK artiklite 6 lg 1 ja 13 rikkumine;
2.      Kaebajatele ühiselt määras EIK mittevaralise kahju hüvitamiseks 6 500 eurot ning 1 000 eurot kulude katteks.
Enam kui aastapikkuse viivituse hüvitamiseks hambaravi tagamisel määras EIK 5 250 eurot
Yunzel vs Venemaa, kohtuotsus 13.12.2016, avaldus nr 60627/09
Kaebajal tekkisid kinnipidamise ajal hambavalud ning lõpuks ei saanud ta enam toitu närida. Kuigi teda vaatasid mitmel korral läbi hambaarstid, ei toimetatud teda vajalikku raviasutusse. Hambaravi teostamisel oli ligikaudu 1 aasta ja 3 kuu pikkune viivitus. Tema avaldus EIK-ile oli EIÕK artikli 3 rikkumise tuvastamiseks.
Valitsus ei selgitanud viivitust hambaravi tagamisel. Kaebaja olukorda ei kergendatud pehme toidu andmisega. Nende asjaolude kogumis oli asjas artikli 3 rikkumine.
2.      Mittevaralise kahju hüvitamiseks määras EIK 5 250 eurot ning 697 eurot kulude katteks.
Määrates varalise kahju hüvitise andis EIK suunise kinnistu üleandmiseks riigile
Kutlu jt vs Türgi, kohtuotsus 13.12.2016, avaldus nr 51861/11
Kaebajad olid kinnistu kaasomanikud, millele ehitati hüdroelektrijaam. Kuigi kinnistut ei sundvõõrandatud, oli kinnistu kasutamine oluliselt kitsendatud. Kaebajad palusid kohtud määrata hüvitis, kohus määras ekspertiisi. Eksperdid leidsid, et kinnistu väärtus on oluliselt kahanenud ning kohus lähtus sellest hinnangust hüvitise määramisel. Kaebajad leidsid, et neile ei määratud piisavat hüvitist ja esitasid avalduse EIK-ile EIÕK 1.protokolli artikli 1 rikkumise tuvastamiseks.
Avaldus oli omandiõiguse kaitsealas. Kaebajatele põhjustati ebamõistlikku koormust seeläbi, et nende kinnistut ei sundvõõrandatud ning neile ei tagatud kinnistu turuväärtusele vastavat hüvitist, lähtuvalt sellest, milline olnuks turuväärtus enne ehitustegevuse algust.
EIK lähtus hüvitise määramisel kinnistu turuväärtusest, millest arvas maha siseriiklikult saadud hüvitise. EIK märkis, et selgelt tuleb kaebajatel anda kinnistu omandiõigus üle riigile.
2.      Varalise kahju hüvitamiseks määras EIK 455 000 eurot ning 1 500 eurot kulude katteks.
Omandivaidluses ei vii menetlusliku rikkumise tuvastamine varalise kahju hüvitamiseni põhjusliku seose puudumise tõttu
Colloredo Mannsfeld vs Tšehhi Vabariik, kohtuotsus 15.12.2016, avaldus nr 15275/11
Kaebaja isalt konfiskeeriti sotsialismiperioodil suures koguses esemeid, sh ulatuslik kunstikollektsioon. 1991. aasta seaduse kohaselt kuulusid tagastamisele esemed, mis konfiskeeriti ajavahemikus 25.02.1948 – 01.01.1990. Kuigi esimese astme kohus rahuldas kaebaja taotluse esemete tagastamiseks, lähtus apellatsioonikohus 1947. aasta otsusest, mistõttu oli välistatud tagastusnõude rahuldamine. Kaebaja väitis, et seda otsust ei olnud kohtumenetluses talle näidatud ning seetõttu ei arutatud seda ka kohtumenetluses. Tema avaldus EIK-ile oli EIÕK artikli 6 lg 1 rikkumise tuvastamiseks.
Poolte võrdsuse põhimõte eeldab, et menetlusosalised saavad kohtus arutada oluliste tõendite üle. 1947. aasta otsus oli kohtuasja lahendamisel määrava tähtsusega ning selle mitteavaldamine oli poolte võrdsuse põhimõtte rikkumine.
Kaebaja palus hüvitada kahjuna 15 miljonit eurot. Hüvitise määramisel ei tuvastanud EIK põhjuslikku seost menetlusliku rikkumise ning väidetava kahju vahel.
2.      Mittevaralise kahju hüvitamiseks määras EIK 6 400 eurot ning 1 242 eurot kulude katteks.
Konfiskeerimisega seotud küsimused on vara kaitse kohaldamisalas
S.C. Fiercolet Implex S.R.L vs Rumeenia, kohtuotsus 13.12.2016, avaldus nr 26429/07
Kaebaja on ettevõte, mis tegeleb vanametalli käitlemisega. 2005. aastal tegutses ta ilma tegevusloata ligikaudu 1,5 kuud, sest pidi taotlema uut tegevusluba tulenevalt seaduse muudatusest. Kaebajale määrati trahv summas 694 eurot ning konfiskeeriti sellel ajavahemikul kogutud metall väärtuses 21 347 eurot. Kaebaja leidis, et ametivõimud vastutasid selle eest, et tal tuli tegutseda ajutiselt ilma tegevusloata, ning esitas avalduse EIK-ile EIÕK 1.protokolli artikli 1 (vara kaitse) rikkumise tuvastamiseks.
Konfiskeerimisega seotud küsimused on 1.protokolli artikli 1 kohaldamisalas. Kõnealune seadus täitis legitiimset eesmärki tagada ettevõtete tegevus kooskõlas keskkonnakaitse nõuetega. Kaebajale kohaldatud sanktsioon ei olnud raske. Ettevõte jätkas tegevust ilma tegevusloata ja pidi ette nägema, et talle võidakse kohaldada sanktsioone.
1.      Asjas ei olnud EIÕK 1.protokolli artikli 1 rikkumist.
Haavatavas seisundis isikut ei tohi ilma jätta ainsast sissetulekust
Béláné Nagy vs Ungari, Suurkoja otsus 13.12.2016, avaldus nr 53080/13
Kaebajale määrati 2001. a invaliidsuspension seoses töövõime kaotusega 67%. 2010. a kaotas ta õiguse pensioni saamiseks seoses kriteeriumide muutusega. Jaanuaris 2012. a jõustus uus sotsiaalkindlustuse seadus ning kaebaja esitas uue avalduse invaliidsuspensioni saamiseks. Kuigi tema töövõime kaotuse määr vastas uues seaduses määratletud kriteeriumile, ei määratud talle siiski invaliidsuspensioni seoses sellega, et kaebaja varasemalt tasutud sotsiaalmaksed ei vastanud uues seaduses sätestatud tingimustele. Kaebaja leidis, et invaliidsuspensioni kaotus mõjutas negatiivselt tema elukvaliteeti ning esitas avalduse EIK-ile EIÕK 1.protokolli artikli 1 rikkumise tuvastamiseks.
Vastuvõetavuse küsimus
Kaebaja ei esitanud kassatsiooni Ülemkohtule ning valitsus väitis siseriiklike õiguskaitsevahendite mitteammendamist. EIK selgitas, et õiguskaitsevahendite mitteammendamise doktriini ei tohi käsitleda formalistlikult. Ungari kohtud kohaldasid formaalselt õigusnorme kaebaja olukorrale ning ei süvenenud asja sisusse. Ülemkohtu pädevus oli üksnes seotud õiguse kohaldamise küsimustega ning seetõttu ei olnud kaebajal kassatsiooni esitamiseks reaalset edulootust. Seetõttu ei olnud nõutav kassatsiooni esitamine.
EIK-i kohtukoja 10.02.2015 lahend
EIÕK ei taga õigust sotsiaaltoetustele, sh vanaduspensionile. Kui lepinguosaline riik on kehtestanud õiguses sotsiaaltoetuste maksmise, siis tekib isikutel omandiõigus EIÕK 1.protokolli artikli 1 tähenduses ning toetusi tuleb määrata kooskõlas EIÕK põhimõtetega. Moodsas ühiskonnas on paljud isikud sõltuvuses sotsiaaltoetustest ning neile tuleb tagada õiguskindlus selles, et kriteeriumide täitmisel makstakse neile toetust. Sellistes ühiskondades saab kõnelda õigusest sotsiaaltoetustele. Kuigi sotsiaaltoetuse mõnetine vähendamine ei ole iseenesest vastuolus EIÕK-ga, on seda siiski toetusest ilmajätmine või selle oluline vähendamine. Igasugune riive peab olema proportsionaalne taotletava eesmärgiga, isikule ei tohi asetada ebamõistlikku koormust.
Kuigi Ungari nagu enamik lepinguosalisi riike ei ole ühinenud rahvusvahelise sotsiaalkindlustuse konventsiooniga, peab EIK siiski vajalikuks rõhutada, et selle konventsiooni kohaselt tuleb tagada toetus isikutele, kelle eest on sotsiaalmakseid makstud kolme aasta kestel.
EIK analüüsis detailselt Ungari seadusandlust ning sotsiaalkindlustuse põhimõtteid. Kuigi kaebaja tervislik seisund ei muutunud, kohaldati seadusemuudatust tema suhtes negatiivselt. Kaebaja kaotas täielikult sotsiaaltoetuse. Kaebaja pidi kandma ebamõistlikku koormust.
Häältega 4:3 tuvastas EIK EIÕK 1.protokolli artikli 1 rikkumise.
Eriarvamusel kohtunikud märkisid, et kohtukoja enamus laiendab esmakordselt EIÕK 1.protokolli artiklit 1 invaliidsuspensionile.
Ungari valitsuse taotlusel võeti asi Suurkoja menetlusse.
Suurkoja seisukojad
Kaebajale maksti invaliidsuspensioni ligikaudu 10 aastat ja ta kaotas selle õiguse seadusemuudatuse tõttu. Kaebajal oli põhjendatud ootus varalisele hüvele – st endises seaduses sätestatud kriteeriumide täitmisel jätkub pensioni maksmine kuni surmani. Pensioni maksmise lõpetamiseks oli õiguslik alus ja legitiimne eesmärk – avalike vahendite kokkuhoid. Kuid selline olukord ei olnud vajalik demokraatlikus ühiskonnas, sest jättis haavatavas seisundis isiku ilma ainsast sissetulekust.
Resolutsioon (häältega 9:8)
2.      Varalise kahju hüvitamiseks määras EIK 10 000 eurot, mittevaralise kahju hüvitamiseks 5 000 eurot ning 12 795 eurot kulude katteks.
Eriarvamusel kohtunikud esitavad põhjaliku ülevaate EIK-i kohtupraktikast vastavas aspektis. Kohtukoja enamus on ’leiutanud’ uue põhiõiguse: kui isikule on kord juba invaliidsuspension määratud, siis säilitab ta selle õiguse alatiseks.
4.protokoll artikkel 4 – välismaalaste kollektiivse väljasaatmise keeld
EIK-i 4.protokolli artikkel 4 ei taga absoluutset õigust isiklikult intervjuule
Khlaifia jt vs Itaalia, Suurkoja otsus 15.12.2016, avaldus nr 16483/12
Asjas on kolm kaebajat, kes saabusid Tuneesiast Itaaliasse laevaga 2011. a septembris. Nad peeti kinni ning paigutati Lampedusa saare väljasaatmiskeskusesse. Kaebajatel õnnestus osaleda varjupaiga taotlejate meeleavaldusel, mille järel nad peeti uuesti kinni. Nelja päeva kestel hoiti kaebajaid sunniviisiliselt laeval. Kaebajate selgituste kohaselt olid kinnipidamise tingimused ebainimlikud. Samal kuul saadeti kaebajad laevaga sunniviisiliselt tagasi Tuneesiasse. Enne väljasaatmist registreeris Tuneesia konsul kaebajate isikuandmed tulenevalt Itaalia ja Tuneesia vahel 2011. a aprillis sõlmitud lepingust.
Kaebajate avaldus EIK-ile oli EIÕK artikli 5 lg-te 1, 2 ja 4 rikkumise tuvastamiseks seoses õigusvastase kinnipidamisega. Samuti kaebasid nad tõhusa õiguskaitsevahendi puudumist artikli 13 tähenduses ning välismaalaste kollektiivse väljasaatmise keelu rikkumist 4.protokolli artikli 4 tähenduses.
EIK-i kohtukoja lahend 01.09.2015
Kaebajad olid Itaalias viibimise ajal politseijõudude poolt valvatud ning ei saanud vabalt lahkuda. Itaalia seaduses puudus konkreetne alus välismaalaste kinnipidamiseks väljasaatmiskeskuses. Isegi kui selline alus tulenes riikidevahelisest lepingust, siis ei olnud see avalikult kättesaadav ja seetõttu selle mõju ei olnud kaebajatele ettenähtav. Seetõttu oli asjas artikli 5 lg 1 rikkumine.
Artikli 5 lg 2 rikkumine oli asjas seetõttu, et kaebajatele anti määrused nende kinnipidamiseks vahetult enne väljasaatmist Tuneesiasse. Seetõttu ei olnud täidetud kinnipidamise põhjustest teavitamise nõue. Kuivõrd kaebajatele ei olnud kinnipidamise põhjused teada, ei saanud nad ka artikli 5 lg 4 tähenduses ennast kinnipidamise vastu kaitsta.
EIK luges tõendatuks ebainimlikud kinnipidamistingimused artikli 3 tähenduses – tulenevalt Itaalia Parlamendi erikomisjoni ja Amnesty International raportitest. Kaebajad olid eriti haavatavas olukorras hiljutise ohtliku merereisi tõttu. Kuigi 2011. a tabas Itaaliat humanitaarkriis, sest Araabia kevade tulemusena saabus Lampedusa saarele ligikaudu 55 000 varjupaiga taotlejat, ei olnud see vabandav asjaolu. EIK tuvastas artikli 3 rikkumise Lampedusa saare väljasaatmiskeskuse suhtes, kuid ei tuvastanud rikkumist tingimuste osas laeval – seetõttu, et puudusid asjakohased tõendid. Stress ja ärevus iseenesest ei ületa artikli 3 minimaalset raskusastet.
Kaebajatele anti väljasaatmisotsused, mis olid identses sõnastuses ning ei käsitlenud ühegi individuaalset olukorda. Kuigi kaebajate isikud tuvastati, ei olnud see piisav kaitse kollektiivse väljasaatmise vastu. Väljasaatmise aluseks oli riikidevaheline leping, mis nägi ette nn lihtsustatud menetluse ja võimaluse piirduda üksnes isiku tuvastamisega. Seetõttu oli asjas 4.protokolli artikli 4 rikkumine.
Asjas oli ka artikli 13 rikkumine koosmõjus 4.protokolli artikli 4 rikkumisega, sest kaebus politseiülemale ei peatanud väljasaatmisotsuse täideviimist.
1.      EIÕK artikli 5 lg-te 1, 2 ja 4 rikkumine;
2.      Asjas ei olnud EIÕK artikli 3 rikkumist seoses kinnipidamistingimustega laeval;
3.      EIÕK artikli 3 rikkumine seoses kinnipidamistingimustega väljasaatmiskeskuses (häältega 5:2);
4.      EIÕK 4.protokolli artikli 4 ning artikli 13 koosmõjus artikliga 3 ja 4.protokolli artikliga 4 rikkumine (häältega 5:2);
5.      Mittevaralise kahju hüvitamiseks määras EIK igale kaebajale 10 000 eurot ning ühiselt kulude katteks 9 344 eurot (häältega 4:3).
Kinnipidamistingimused ei ületanud minimaalset raskusastet lühikese kestuse tõttu – kohtunikud viitavad EIK-i asjakohasele kohtupraktikale. EIK-i praktika varasemalt välismaalaste kollektiivse väljasaatmise keelu kaitseala osas on vähene. Kõnealuse protokolli eesmärk oli keelata inimgruppide väljasaatmine teatud tunnuse alusel ning mitte kehtestada ametivõimudele piiranguid immigratsiooniküsimuste lahendamisel. Rikkumise tuvastamine seoses Itaalia ametivõimude tegevusega ootamatult üleskerkinud kriisi lahendamisel on vastuolus rahvusvahelise õiguse kohaldamispõhimõttega erandlikes olukordades.
Kaebajate kinnipidamiseks ei olnud selget õiguslikku alust, selline olukord rikub õigusselguse põhimõtet. Seeläbi ei kaitstud kaebajaid ametivõimude omavoli vastu. Kaebajatele ei teatatud põhjuseid sisenemise keelu kohta. Itaalia õigussüsteem ei taganud kaebajatele õiguskaitsevahendit saavutamaks kinnipidamise põhjendatuse üle kohtulik järelevalve.
Kinnipidamistingimused ei olnud iseenesest vastuolus artikli 3 nõuetega.
EIÕK 4.protokolli artikkel 4 ei taga absoluutset õigust isiklikule intervjuule. Lisaprotokolli nõuded on täidetud siis, kui isikul on võimalik esitada vastuväited enda väljasaatmisele ja neid vastuväiteid vaatab läbi pädev ametiisik. Kuivõrd kaebajate isikud olid kindlaks tehtud, siis oli neil ka võimalik enda huve väljasaatmise vastu tõhusalt kaitsta.
Kuigi kaebus väljasaatmise otsusele ei peatanud automaatselt selle täitmist, ei olnud ka siinkohal artikli 13 rikkumist – eeldusel, et sihtriigis ei ole kaebajate kohtlemise ohtu vastuolus artiklitega 2 ja 3.
1. EIÕK artikli 5 lg-te 1, 2 ja 4 ning 13 rikkumine;
2. Asjas ei olnud EIÕK artiklite 3 ja 13 ning 4.protokolli artikli 4 rikkumist;
3. Igale kaebajale määras EIK mittevaralise kahju hüvitamiseks 2 500 eurot ning ühiselt kulude katteks 15 000 eurot.
Kohtu reegel nr 39 – ajutine meede
EIK ei sekkunud julgeoleku operatsiooni Türgi kaguosas reegli nr 39 alusel
Dolan vs Türgi, otsus avalduse vastuvõetavuse kohta 06.12.2016, avaldus nr 9414/16 ja 4 teist avaldust
Kaebajate väidete kohaselt on nad Türgi armee terrorismivastase võitluse ohvrid. Alates 2015. aasta augustist on liikumiskeelud Türgi erinevates linnades kaguosas. Kaebajad väitsid erinevaid rikkumisi, sh võimatust lahkuda endi kodunt ning vajadust varjata ennast päevade kaupa keldrites. EIK ei rahuldanud osade kaebajate taotlusi sekkumaks reegli nr 39 alusel, milles kaebajad palusid nõuda Türgi valitsuselt julgeolekuoperatsiooni lõpetamist. EIK keeldus, kuid samas andis avaldustele prioriteetsuse kohtu reegli nr 41 alusel. Kaebajad esitasid avaldused EIÕK erinevate artiklite rikkumise tuvastamiseks.
Kohtulahendis on viited ÜRO, Euroopa Nõukogu ja valitsusvälise organisatsiooni seisukohtadele seoses olukorraga Türgi kaguosas. Arvestades asjaolusid on vajalik jätkata avalduste menetlemist.
1. Jätkata avalduste menetlemist.

matches: Kohus kohus kohus Kohus Kohus Kohus kohus kohus kohus kohus kohus


Saku lasteaia Terake põhimäärus – Riigi Teataja
Saku lasteaia Terake põhimäärus
Saku lasteaia Terake põhimäärus - sisukord
§ 10 Rühmad
4 LASTEAEDA VASTUVÕTT, LASTE JA VANEMATE ÕIGUSED JA KOHUSTUSED
§ 14 Lasteaeda vastuvõtt
§ 19 Arenguvestlus
§ 21 Personali õigused
§ 22 Personali kohustused
§ 25 Pedagoogiline nõukogu
§ 27 Hoolekogu liikmete valimise kord ja volituste kestus
§ 31 Rahalised vahendid
RT IV, 21.11.2011, 48
Vastu võetud 13.01.2011 nr 3
Käesolev põhimäärus sätestab Saku lasteaia Terake eesmärgid ja ülesanded, õppe- ja kasvatuskorralduse alused, laste ja vanemate õigused ja kohustused, hoolekogu ja direktori pädevused, töötajate õigused ja kohustused, majandamise ja asjaajamise alused.
Lasteasutuse nimetus on Saku lasteaed Terake (edaspidi lasteaed).
(1) Lasteaia asukoht on Eesti Vabariik Harju maakond Saku vald Saku alevik Tallinna mnt 12.
(2) Lasteaia teeninduspiirkond on Saku vald.
(1) Lasteaed on munitsipaallasteaed. Lasteaia liik on lasteaed kuni seitsmeaastastele lastele.
(2) Lasteaia pidaja on Saku Vallavolikogu (edaspidi vallavolikogu). Lasteaed on Saku Vallavalitsuse (edaspidi vallavalitsus) hallatav asutus.
(3) Lasteaed juhindub oma tegevuses Eesti Vabariigi õigusaktidest, Saku valla õigus- ja haldusaktidest ning käesolevast põhimäärusest.
(2) Lasteaia pitsat on sõõrikujuline, läbimõõduga 35 mm. Pitsati sõõri ülemisel äärel on kiri "Saku lasteaed Terake", sõõri alumisel äärel kiri "Saku vald". Pitsati keskel kasutatakse valla vappi.
(3) Lasteaed võib kasutada oma sümboolikat, mille kujunduse ja kasutamise korra kehtestab direktor kooskõlastatult vallavalitsusega.
(2) Lasteaia arengukava koostamisel lähtutakse valla arengukavast ja sisehindamise tulemustest ning selles määratakse:
(3) Lasteaia arengukava tegevuskava koostatakse lähtuvalt lasteaia tugevustest ja parendusvaldkondadest, mis on välja selgitatud sisehindamisel.
(4) Lasteaia arengukava kinnitatakse ja muudetakse vallavolikogu poolt.
(5) Arengukava avalikustatakse lasteaia tegevuse kajastamiseks peetaval veebilehel.
Lasteaia põhimääruse kinnitamine ja muutmine toimub vallavolikogu poolt.
§ 10. Rühmad
(1) Lasteaia direktor moodustab vastavalt vajadusele ning võimalusele sõime- ja/või lasteaiarühmad.
(4) Rühma registreeritud laste arv lasteaias on:
Õppetöö lasteaias toimub eesti keeles.
(2) Lasteaia aastaringse või hooajalise tegutsemise ning lahtioleku aja otsustab vallavalitsus.
(3) Õppeaasta algab 01. septembril ja lõpeb 31. augustil.
4. peatükk LASTEAEDA VASTUVÕTT, LASTE JA VANEMATE ÕIGUSED JA KOHUSTUSED
§ 14. Lasteaeda vastuvõtt
2) kinni pidama lasteaia päevakavast ning laste tervisekaitse ja tervise edendamise nõuetest.
§ 19. Arenguvestlus
(1) Vähemalt üks kord õppeaasta jooksul viiakse vanemaga läbi arenguvestlus, mille üldeesmärk on lapse arengu toetamine.
(2) Arenguvestlusel osalevad õpetaja ja vanem. Vajaduse korral kaasatakse ka teisi lasteaia töötajaid, tugispetsialiste ning lapse elukohajärgse valla- või linnavalitsuse esindajaid.
(3) Arenguvestluse läbiviimise tingimused ja kord kooskõlastatakse lasteaia pedagoogilise nõukogu ja hoolekoguga ning selle kehtestab direktor.
(1) Töötajad (edaspidi personal) on pedagoogid, tervishoiutöötaja ja lasteaia majandamist tagavad ning õpetajaid abistavad töötajad.
(2) Lasteaia personali koosseisu kinnitab vallavalitsus direktori ettepanekul, arvestades haridus- ja teadusministri määrusega kehtestatud miinimumkoosseisu.
§ 21. Personali õigused
§ 22. Personali kohustused
(1) Pedagoogilise personali kohustuseks on laste õpetamine ja kasvatamine, tingimuste loomine laste kasvamiseks ja arenemiseks vastastikusel lugupidamisel ning üksteisemõistmisel laste ja nende vanematega, laste elu ja tervise eest hoolitsemine lasteaias.
(3) Personali ülesanded ja kohustused, õigused ja vastutus määratakse kindlaks lasteaia töökorralduse reeglitega, mis on vallavalitsusega kooskõlastatud, ametijuhendite ja töölepingutega, mis on kooskõlas tööseaduste ja pedagoogide töösuhteid reguleerivate muude õigusaktidega.
(1) Pedagoogide vabade ametikohtade täitmiseks korraldab direktor konkursi. Konkursi korra kehtestab hoolekogu direktori ettepanekul.
(3) Lasteaia direktor täidab koolieelse lasteasutuse seaduse ning teiste seaduste ja nende alusel antud õigus- ja haldusaktidega, vallavolikogu ja vallavalitsuse õigus- ja haldusaktidega direktorile pandud ülesandeid.
11) tegutseb lasteaia nimel ja esindab seda ilma täiendavate volitusteta kõigis riigi- ja omavalitsusasutustes, suhetes füüsiliste ja juriidiliste isikutega;
12) teeb ettepaneku vallavalitsusele personali koosseisu kinnitamiseks;
13) kinnitab personali ametijuhendid ning sõlmib, peatab, muudab ja ütleb üles töölepingud;
14) kehtestab lasteaia sisehindamise läbiviimise korra;
15) kinnitab sisehindamise aruande pärast kooskõlastamist hoolekogu ja vallavalitsusega;
16) annab oma pädevuse piires lasteaia töö korraldamiseks käskkirju ja kontrollib nende täitmist;
17) vastutab asjaajamise õigsuse ja dokumentide säilitamise eest;
18) sõlmib igapäevase õppe- ja majandustegevuse raames lasteaia nimel lepinguid ja kokkuleppeid;
19) esitab iga aasta 15. septembriks vallavalitsusele ja hoolekogule kirjaliku ülevaate lasteaia õppe- ja kasvatustegevusest, majanduslikust seisust ja raha kasutamisest;
20) teatab kirjalikult vallavalitsusele ja hoolekogule lasteaia majandusliku seisundi olulisest halvenemisest ning järelevalveorganite tehtud ettekirjutustest.
§ 25. Pedagoogiline nõukogu
(1) Lasteaia pedagoogid kuuluvad lasteaia pedagoogilisse nõukogusse.
2) õppekava koostamine ja arendamine.
1) avaldab arvamust lasteaia põhimääruse eelnõu kohta;
8) määrab esindaja lasteaia direktori vaba ametikoha täitmiseks korraldatud konkursi komisjoni ja vanempedagoogi ametijärgu omistamise atesteerimiskomisjoni;
9) kinnitab pedagoogide vabade ametikohtade täitmiseks korraldatava konkursi läbiviimise korra direktori ettepanekul;
(7) Hoolekogu koosolek on otsustusvõimeline, kui sellest võtab osa üle poole hoolekogu liikmetest. Hoolekogu koosolekud protokollitakse.
(8) Hoolekogu esimees esitab hoolekogu töö aruande vanemate koosolekul iga õppeaasta algul.
§ 27. Hoolekogu liikmete valimise kord ja volituste kestus
(1) Lasteaia direktor algatab hoolekogu liikmete valimise iga õppeaasta esimesel kuul ning esitab hiljemalt 15. oktoobriks vallavalitsusele taotluse hoolekogu koosseisu kinnitamiseks.
(3) Vanemate esindaja valitakse rühma vanemate koosolekul hääletamise teel. Kandidaadi võib üles seada ning kandidaadiks võib olla iga vanem. Valituks osutub enim hääli saanud kandidaat, kes annab nõusoleku hoolekogu töös osalemiseks.
(4) Vanemate esindajaks ei või olla isik, kes on lepingulises suhtes lasteaiaga või kes on samas lasteaias valitud mõne teise rühma vanemate esindajaks. Vanemate esindaja valimine protokollitakse.
(5) Lasteaia õpetajate esindaja valitakse pedagoogilise nõukogu koosolekul. Õpetajate esindajaks võib olla lasteaia iga õpetaja, välja arvatud õpetaja, kes kuulub lasteaia juhtkonda. Õpetajate esindaja valitakse hääletamise teel. Kandidaadi võib üles seada iga pedagoogilise nõukogu liige. Valituks osutub enim hääli saanud kandidaat.
(6) Vallavalitsus nimetab lasteaia hoolekogusse vallavalitsuse esindaja.
(7) Hoolekogu liikme volitused kehtivad hoolekogu koosseisu kinnitamise päevast kuni hoolekogu uue koosseisu kinnitamiseni.
(8) Hoolekogu esimees ja tema asetäitja valitakse uue hoolekogu esimesel koosolekul, mille kutsub kokku lasteaia direktor.
3) esindajaks valitud õpetaja töösuhte lõppemisel,
Lasteaia vara moodustavad talle valla poolt sihtotstarbeliseks kasutamiseks ja valdamiseks antud maa, hooned, rajatised, seadmed, inventar ning muu vara. Lasteaia vara on Saku valla omand.
(1) Lasteaia vara valdamine, kasutamine ja käsutamine toimub vastavalt Saku vallavara valitsemise korrale.
(2) Lasteaed hoiab korras oma ruumid, territooriumi, inventari ja õppevahendid, lähtudes lasteaiale eelarveaastaks ettenähtud vahenditest.
(1) Lasteaia eelarve kava kiidavad heaks hoolekogu ja vallavalitsus ning eelarve kinnitab vallavolikogu.
(2) Eelarve eelnõu koostamiseks esitab direktor vallavalitsusele kirjalikult põhjendatud ettepanekud vastavalt valla põhimäärusele. Vallavolikogu võtab vastu Saku valla eelarve, mille koosseisus on kooli kulude ja investeeringute eelarve. Eelarve tuludes kajastuvad lasteaia omatulud.
§ 31. Rahalised vahendid
(1) Lasteaia rahalised vahendid moodustuvad valla eelarvest, vanemate poolt kaetavast osast, laekumistest fondidest, sihtasutustelt ja annetustest.
(2) Lasteaed võib vastu võtta eraldisi fondidest, sihtasutustelt ja annetusi äriühingutelt, mittetulundusühingutelt ja üksikisikutelt. Direktor peab eraldisest ja annetusest teavitama vallavalitsust ning tagama nimetatud vahendite kasutamise arvestuse raamatupidamises ja kajastamise eelarve täitmise õigusaktides ja vallavalitsuse raamatupidamise sise-eeskirjas kehtestatud korras.
(3) Vanemate poolt kaetava osa suuruse ühe lapse kohta otsustab vallavolikogu ja see ei ületa 20 protsenti Vabariigi Valitsuse kehtestatud palga alammäärast.
(1) Riiklikku järelvalvet lasteaasutuse õppe- ja kasvatustegevuse üle teostab Haridus- ja Teadusministeerium või haridus- ja teadusministri ülesandel Harju maavanem.
Lasteaia ümberkorraldamine, ümberkujundamine ja tegevuse lõpetamine toimub koolieelse lasteasutuse seadusega ettenähtud korras.


Koormiste kehtestamise õiguse annab kohaliku omavalitsuse üksustele PS § 157 lõige 2. Konkreetse koormise kehtestamine on aga võimalik vaid siis, kui seadusandja on selleks volituse andnud. Kuna PS § 154 lõike 1 kohaselt tegutsevad kohalikud omavalitsused kohaliku elu küsimusi otsustades ja korraldades iseseisvalt seaduste alusel, siis peavad koormise kehtestavad sätted olema kooskõlas ka muude seadustega. (p 35) TeeS § 25 lõige 7 ei võimalda KOKS § 36 lõike 3 alusel kehtestatava koormisega hõlmatud territooriumi koosseisu haarata teemaad, mille hooldamist peab TeeS § 25 lõike 3 ja § 37 lõike 1 punkti 2 kohaselt korraldama tee omanik. KOKS § 36 lõike 3 alusel saab koormise kehtestada vaid sellise kinnistuga vahetult piirneva üldkasutatava territooriumi suhtes, mis ei ole teemaa või on kõnnitee. (p 45)
Koormiste kehtestamise õiguse annab kohaliku omavalitsuse üksustele PS § 157 lõige 2. Konkreetse koormise kehtestamine on aga võimalik vaid siis, kui seadusandja on selleks volituse andnud. Kuna PS § 154 lõike 1 kohaselt tegutsevad kohalikud omavalitsused kohaliku elu küsimusi otsustades ja korraldades iseseisvalt seaduste alusel, siis peavad koormise kehtestavad sätted olema kooskõlas ka muude seadustega. (p 35) TeeS § 25 lõige 7 ei võimalda teehoiukohustust panna isikutele, kes ei ole teemaa omanikud, v.a siis, kui tegemist on sõidutee ja vastava territooriumi vahel oleva kõnniteega. Vastava territooriumina tuleb mõista teemaaga külgnevat kinnistut või territooriumi. Sellise selgepiirilise eriregulatsiooni olemasolust järeldub, et seadusandja ei soovinud muu teemaa puhul kui kõnnitee võimaldada avalikes huvides teehoiukohustuse panemist koormisena selle maaga vahetult piirnevate kinnistute omanikele või valdajatele või territooriumi kasutajatele. (p 44) TeeS § 25 lõige 7 ei võimalda KOKS § 36 lõike 3 alusel kehtestatava koormisega hõlmatud territooriumi koosseisu haarata teemaad, mille hooldamist peab TeeS § 25 lõike 3 ja § 37 lõike 1 punkti 2 kohaselt korraldama tee omanik. KOKS § 36 lõike 3 alusel saab koormise kehtestada vaid sellise kinnistuga vahetult piirneva üldkasutatava territooriumi suhtes, mis ei ole teemaa või on kõnnitee. (p 45)
Koormiste kehtestamise õiguse annab kohaliku omavalitsuse üksustele PS § 157 lõige 2. Konkreetse koormise kehtestamine on aga võimalik vaid siis, kui seadusandja on selleks volituse andnud, kuna koormis tähendab põhiõiguste piiramist. Omavalitsusüksus ei saa põhiõigusi piirata seadusandja volituseta (vt alates Riigikohtu 02.11.1994. a otsustest kohtuasjades nr III-4/A-7/94 ja III-4/A-8/94; 03.12.2007 otsus kohtuasjas nr 3-3-1-41-06, punkt 26). Kuna PS § 154 lõike 1 kohaselt tegutsevad kohalikud omavalitsused kohaliku elu küsimusi otsustades ja korraldades iseseisvalt seaduste alusel, siis peavad koormise kehtestavad sätted olema kooskõlas ka muude seadustega. (p 35) TeeS § 25 lõige 7 ei võimalda KOKS § 36 lõike 3 alusel kehtestatava koormisega hõlmatud territooriumi koosseisu haarata teemaad, mille hooldamist peab TeeS § 25 lõike 3 ja § 37 lõike 1 punkti 2 kohaselt korraldama tee omanik. KOKS § 36 lõike 3 alusel saab koormise kehtestada vaid sellise kinnistuga vahetult piirneva üldkasutatava territooriumi suhtes, mis ei ole teemaa või on kõnnitee. (p 45)
Kohalik omavalitsus peab arvestama PS §-s 12 sätestatud võrdse kohtlemise nõuet. Omavalitsus on oma valikutes vabam, kui tegemist ei ole toetuste või teenustega puudust kannatavatele isikutele ega omavalitsusel lasuva kohustusliku ülesande tõttu osutatavate teenuste või toetustega. (p 62) Kohalikud elanikud maksavad osaliselt tulumaksu kohaliku omavalitsuse eelarvesse, mille abil on kohalikul omavalitsusel omakorda võimalik neile teenuseid osutada. (p 58) Sõltumata oma elukohast on mõlemad vanemad kohustatud lapse eest hoolitsema ja teda ülal pidama. Sünnitoetusega aidatakse kanda vanemate ühiseid kulutusi. Isikute ja omavalitsuse vahelises suhtes tuleb vastastikkusest lähtuda, arvestades toetuse subjekte ühiselt. Isikutele, kes ei ole end kohalikeks elanikeks registreerinud, ei pea omavalitsus tagama sünnitoetuse maksmist võrdsetel alustel nendega, kes on end kohalikeks elanikeks registreerinud. (p 65) Kui laps ja tema vanem on registreeritud omavalitsuse elanikeks ning teine vanem puudub, on ka üksikvanemal on õigus sünnitoetust saada. (p 72)
Maavarade uurimise ja kaevandamise üle lõplike otsuste tegemine ei ole kohaliku elu küsimus. Maavarade säästliku kasutamise kavandamine ei saa põhiseaduse kohaselt toimuda üksnes ühe omavalitsusüksuse piires, vaid see peab lähtuma riiklikest huvidest ja vajadusest tagada maavarade säästlik kasutamine kogu riigis. Üksikul omavalitsusüksusel ei ole täielikku ülevaadet maavarade levikust kogu riigis ja seetõttu nende uurimise ja kaevandamise üksikasjadest, mis võimaldaksid tal langetada kaevandmisega nõustumise kohta üleriigiliselt adekvaatse lõppotsuse. Maavarade kasutamise üle otsustamine on põhiseadusega haaratud riigielu küsimuste hulka. Maavarade uurimise ja kaevandamise üle otsustamine ei muutu kohaliku elu küsimuseks ainuüksi seetõttu, et mõni maardla on kohaliku tähtsusega. (p 25) Ruumiline planeerimine üldplaneeringute ja detailplaneeringute kaudu, mis hõlmab erinevate keskkonnahoidlike, kultuuriliste, majanduslike ja sotsiaalsete huvide tasakaalustamist, on KOKS § 6 lõike 1 ja PlanS § 4 lõike 2 järgi kohaliku elu küsimus ja hõlmatud enesekorraldusõiguse kaitsealasse. (p 26)
Kohtumenetluse korraldus, sh esindaja määramine on küsimus sellest, kuidas riik otsustab lahendada õigusvaidluste läbivaatamise korra. Riigi kehtestatud kohtumenetluse korraldus laieneb ühtemoodi kõikidele juriidilistele ja füüsilistele isikutele. Kohaliku omavalitsuse üksused on avalik-õiguslikud juriidilised isikud, mistõttu võivad neid mõjutada kõik õigusaktid, mille adressaadiks on mis tahes juriidiline isik. Kohalikule omavalitsusele PS 14. peatükis sätestatud põhiseaduslike tagatiste eesmärk on tagada kohaliku omavalitsuse positsioon riigi haldusorganisatsioonis ja olemuslik pädevus. Seetõttu saab enesekorraldusõigus olla riivatud ainult siis, kui seadusandlik meede riivab spetsiifiliselt kohalikku omavalitsust, mitte kõiki õiguskäibes osalejaid ühtemoodi (vt ka Riigikohtu 21.02.2003 otsuse kohtuasjas nr 3-4-1-2-03 p-i 13). (p 19) Kuna tsiviilasjades esinduse instituudi tingimuste kehtestamine ei ole kohaliku elu küsimus, siis ei hõlma kohaliku omavalitsuse enesekorraldusõigus TsMS § 218 lg-s 3 otsustatud küsimusi. Nimetatud sättega ei ole võimalik kohaliku omavalitsuse üksuse enesekorraldusõigust vahetult riivata. Seadusandja ei ole TsMS § 218 lg-t 3 kehtestades otsustanud ise kohaliku elu küsimust ega sekkunud selle lahendamisse. (p 20)
Kohalikule omavalitsusele PS 14. peatükis sätestatud põhiseaduslike tagatiste eesmärk on tagada kohaliku omavalitsuse positsioon riigi haldusorganisatsioonis ja olemuslik pädevus. Seetõttu saab enesekorraldusõigus olla riivatud ainult siis, kui seadusandlik meede riivab spetsiifiliselt kohalikku omavalitsust, mitte kõiki õiguskäibes osalejaid ühtemoodi (vt ka Riigikohtu 21.02.2003 otsuse kohtuasjas nr 3-4-1-2-03 p-i 13). (p 19) Kuna tsiviilasjades esinduse instituudi tingimuste kehtestamine ei ole kohaliku elu küsimus, siis ei hõlma kohaliku omavalitsuse enesekorraldusõigus TsMS § 218 lg-s 3 otsustatud küsimusi. Nimetatud sättega ei ole võimalik kohaliku omavalitsuse üksuse enesekorraldusõigust vahetult riivata. Seadusandja ei ole TsMS § 218 lg-t 3 kehtestades otsustanud ise kohaliku elu küsimust ega sekkunud selle lahendamisse. (p 20)
3-4-1-12-09 Riigikohus 30.06.2009
PS § 160 alusel vastu võetud kohaliku omavalitsuse korralduse seaduse §-dest 56-57^1 ega ka ühestki muust õigusaktist ei ole võimalik üheselt järeldada, et seadusandja oleks nende sätetega piiranud kohaliku omavalitsuse üksuse enesekorraldusõigust oma sisemise ülesehituse otsustamisel. Kohaliku omavalitsuse üksus ei ole kohustatud osutama kõiki avalikke teenuseid omavalitsusüksuse erinevates piirkondades neis sätteis kirjeldatud osavaldade või linnaosade moodustamise teel. Asjaolust, et mitmetes seadustes on erinevad õiguslikud tagajärjed seatud sõltuvusse linnaosade olemasolust, ei saa tuletada piiranguid enesekorraldusõigusele. (p 30) Kuigi kohaliku omavalitsuse korralduse seaduses on avalike teenuste osutamise ühe võimalusena nähtud ette teha seda omavalitsusüksuse erinevates piirkondades osavaldade ja linnaosade kaudu, ei ole see ainus võimalus kohalike olude ja eripäradega arvestava organisatsioonilise struktuuri kujundamiseks. Seejuures on vajalik silmas pidada, et nii Euroopa kohaliku omavalitsuse hartast kui PS § 154 lõige 1 võimaldavad seadusandjal enesekorraldusõigust piirata ja reguleerida teatud ulatuses ka omavalitsusüksuse sisemist organisatsioonilist struktuuri. Selline regulatsioon peab aga arvestama PS § 154 lõike 1 ja harta piiranguid ning allub samuti põhiseaduslikkuse järelevalvele. (p 31)
PS § 154 lõikest 1 tuleneb kohaliku omavalitsuse üksuse õigus piisavatele rahalistele vahenditele, mis võimaldavad iseseisvalt otsustada ja korraldada nii kohustuslikke kui ka vabatahtlikke omavalitsuslikke ülesandeid. (p 42) Õigus iseseisvale eelarvele ei hõlma sisulisi kulutuste või kohustustega seotud küsimusi, mis toovad kaudse, kuid vältimatu tagajärjena kaasa vajaduse muuta omavalitsusüksuse eelarvet. Eelarveõigus käsitleb üksnes omavalitsusüksuse eelarve lahutatust riigieelarvest ning eelarve koostamise, vastuvõtmise ja täitmise korda. (p 47) Õigust piisavatele rahalistele vahenditele omavalitsuslike ülesannete täitmiseks ei saa lugeda riivatuks pelgalt seetõttu, et omavalitsuse majanduslik olukord mingi õigustloova akti tõttu tõenäoliselt muutub. Õigus piisavatele rahalistele vahenditele on nähtud ette, et tagada piisavate vahendite olemasolu just kohaliku elu küsimuste otsustamiseks. Seda õigust on riivatud kui abinõuga kohaliku omavalitsuse üksuse tulusid vähendatakse või suurendatakse kohustuslike omavalitsuslike ülesannete mahtu samas rahalisi vahendeid juurde andmata ja raskendatakse selle tõttu omavalitsuslike ülesannete täitmist. (p 48) Kui kohaliku omavalitsuse üksus väidab, et on rikutud tema õigust piisavatele rahalistele vahenditele, peab ta ära näitama ülesanded, mis võivad rahapuudusel täitmata jääda (vt Riigikohtu 19.04.2004 otsuse kohtuasjas nr 3-3-1-46-03 p-e 35 ja 36). (p 50)
3-4-1-2-00 Riigikohus 09.02.2000
Kui kohaliku omavalitsuse üldakt, millega otsustatakse kohaliku omavalituse pädevusse kuuluvaid küsimusi, on vastuolus seadusega, siis on selline üldakt seadusevastane sellele vaatamata, et lahendatakse kohaliku elu, mitte riigielu küsimusi. (p 17) Riigipiiri ja piirirežiimiga seonduv kuulub riigielu valdkonda. (p 20)


§ 4 Hooldajatoetuse suurus
§ 6 Hooldajatoetuse määramine
§ 7 Hooldajatoetuse maksmine
§ 8 Hooldajatoetuse maksmise jätkamine
§ 9 Hooldajatoetuse maksmise lõpetamine
§ 10 Hooldajatoetuse maksmise peatamine
RT IV, 06.04.2016, 73
Vastu võetud 26.02.2009 nr 4
jõustumine 05.03.2009
17.06.2010 01.07.2010
27.10.2011 30.10.2011
28.03.2016 RT IV, 06.04.2016, 7 09.04.2016, rakendatakse alates 01.04.2016
Määrus kehtestatakse “Kohaliku omavalitsuse korralduse seaduse” § 6 lõike 1, § 22 lõike 1 punkti 5, “Sotsiaalseadustiku üldosa seaduse” § 15 lõike 2 ning "Sotsiaalhoolekande seaduse" § 14 lõigete 1 ja 2 alusel.
[RT IV, 06.04.2016, 7 - jõust. 09.04.2016, rakendatakse alates 01.04.2016]
(1) Määrus reguleerib hooldajatoetuse määramise ja maksmise tingimusi ning korda.
(2) Hooldajatoetuse maksmise eesmärk on tagada raske ja sügava puudega isikule igapäevane kõrvalabi, juhendamine ja järelevalve, mis toetab puudega isiku iseseisvat toimetulekut.
(1) Hooldajatoetus on valla eelarvest hooldajale igakuiselt makstav toetus hooldatavale hoolduse osutamiseks.
(2) Hooldatav on:
1) 3 kuni 15-aastane (15-nes eluaasta kaasa arvatud) keskmise, raske või sügava puudega isik, kelle igapäevase kõrvalabi, juhendamise ja järelevalve vajaduse on määranud Sotsiaalkindlustusamet suunamise alusel koostatud rehabilitatsiooniplaaniga;
2) 16-aastane või vanem raske või sügava puudega isik, kelle igapäevase kõrvalabi, juhendamise ja järelevalve vajaduse on määranud Sotsiaalkindlustusamet ekspertiisiotsusega;
(3) Hooldaja on teovõimeline isik, kes tagab hooldatavale vajaliku hoolduse ja kes on:
1) täisealise isiku hooldaja “Sotsiaalhoolekande seaduse” alusel;
[Paragrahv 2 lõike 3 punkti 1 sõnastus muudetud Saue Vallavolikogu 17.06. 2010 määrusega nr 14]
2) täisealise isiku eestkostja;
3) 3 kuni 15-aastase (15-nes eluaasa kaasa arvatud) keskmise, raske või sügava puudega lapse vanem või võõrasvanem;
4) 16 kuni 17-aastase (17-nes eluaasta kaasa arvatud) raske või sügava puudega lapse vanem või võõrasvanem.
(4) Hooldus on hooldatava hooldamine ja järelevalve; hooldamine on hooldaja igapäevane füüsiline tegevus hooldatavale kõrvalabi ja juhendamise osutamiseks söömisel, hügieenitoimingutes, riietumisel, liikumisel ja suhtlemisel; järelevalve on ohutuse tagamine inimese suhtes, kes oma tegevuse või tegevusetusega võib tekitada kahju iseenda või teiste inimeste elule, tervisele või varale.
(5) Sotsiaaltoetuse määr kehtestatakse Riigikogu poolt igaks eelarveaastaks riigieelarvega.
(6) Sotsiaaltöötaja on vastava erialase ettevalmistusega sotsiaaltööd tegev Saue Vallavalitsuse ametnik või töölepinguline töötaja.
(1) Hooldajatoetust on õigus saada hooldajal:
1) kelle hooldatava rahvastikuregistri järgne elukoht on vähemalt kuus kuud olnud Saue vald;
2) kelle rahvastikuregistri järgne elukoht on Saue vald, selle lähivald või -linn;
3) kes ei tööta ega õpi statsionaarses õppevormis;
4) ei ole täisealise hooldatava lähisugulane.
(2) Hooldajal on õigus hooldajatoetusele mitte rohkem kui kahe hooldatava hooldamise eest.
(3) Hooldajatoetust ei maksta § 2 lõike 3 punktide 1 või 2 tingimustele vastavale hooldajale, kellel on raske või sügav puue, välja arvatud § 2 lõike 3 punktides 3 või 4 nimetatud hooldajale, kellel on raske puue.
§ 4. Hooldajatoetuse suurus
(1) Hooldajatoetuse suuruseks sügava puudega täisealise inimese hooldajale on kuni 100% sotsiaaltoetuste määrast ühe hooldatava kohta kuus.
(2) Hooldajatoetuse suuruseks raske puudega täisealise inimese hooldajale on kuni 60% sotsiaaltoetuste määrast ühe hooldatava kohta kuus.
(3) Hooldajatoetuse suuruseks puudega alaealise inimese hooldajale on kuni 75% sotsiaaltoetuste määrast ühe hooldatava kohta kuus.
(1) Hooldaja esitab Saue Vallavalitsusele (edaspidi vallavalitsus ) kirjaliku vormikohase taotluse, milles:
1) märgib enda ja hooldatava isikuandmed ning põhjendab toetuse maksmise vajaduse;
3) võtab kohustuse teatada sotsiaalhoolekandeosakonnale kirjalikult asjaoludest, mis toovad kaasa hooldajatoetuse määra muutumise või maksmise lõpetamise kümne tööpäeva jooksul nende asjaolude tekkimisest;
(2) Hooldaja esitab koos taotlusega:
1) hooldatava taotluse sooviga määrata talle hooldaja;
2) Sotsiaalkindlustusameti ekspertiisiotsuse hooldatava kõrvalabi, juhendamise ja järelevalvevajaduse kohta;
3) rehabilitatsiooniplaani 3 kuni 16-aastastel lastel;
4) oma ja hooldatava isikut tõendavad dokumendid;
5) tööealise hooldaja töötamist või mittetöötamist tõendava dokumendi;
6) “Sotsiaalhoolekande seaduse” alusel hooldajaks, eestkostjaks, lapse vanemaks või võõrasvanemaks olemist tõendava dokumendi.
[Paragrahv 5 lõike 2 punkti 6 sõnastus muudetud Saue Vallavolikogu 17.06. 2010 määrusega nr 14]
(3) Sotsiaalhoolekandeosakonnal on vajadusel õigus nõuda hooldajalt täiendavaid andmeid või dokumente, millest hooldajat teavitatakse taotluse vastuvõtmisel või kirjalikult viie tööpäeva jooksul pärast taotluse vastuvõtmist.
§ 6. Hooldajatoetuse määramine
(1) Hooldajatoetuse taotluse lahendamisel teeb sotsiaalhoolekandeosakonna ametnik hooldatava kodu külastuse eesmärgiga hinnata hooldatava hooldusvajadust, kontrollida hooldaja tegevust hooldamisel ja hoolduse vastavust hooldatava vajadustele. Kontrolli tulemused fikseeritakse kirjalikult.
(2) Kui hooldatav ei ela rahvastikuregistri järgses elukohas ja tegelik elukoht on väljaspool Saue valla haldusterritooriumi, kuid hooldajatoetuse määramine võib olla vajalik ja põhjendatud, korraldab kontrollija transpordi hooldatava elukohta hooldaja. Sotsiaaltöötajal on õigus taotleda ametiabi korras isiku tegeliku elukoha järgselt valla- või linnavalitsuselt kontrolli läbiviimist hooldaja tegevuse ja hoolduse vastavuse üle hooldamisel.
(3) Hooldajatoetuse määrab ja selle suuruse otsustab arvestades käesolevas korras sätestatut vallavalitsus oma korraldusega.
(4) Vallavalitsus teeb sotsiaaltöötaja ettepanekul otsuse hooldajatoetuse määramise või määramisest keeldumise kohta õigusaktides sätestatud tähtaja joooksul taotluse või viimase täiendavalt nõutud dokumendi või andmete esitamisest või täiendavalt nõutud dokumendi või andmete esitamise tähtaja möödumisest.
(5) Vallavalitsusel on õigus sotsiaaltöötaja ettepanekul erandkorras määrata hooldajatoetus hooldajale, kes ei vasta § 3 lõike 1 punktide 2, 3 ja 4 tingimustele.
(6) Hooldajatoetuse määramise või määramisest keeldumise motiveeritud otsus tehakse hooldajale teatavaks seitsme tööpäeva jooksul otsuse tegemisest.
(7) Hooldajatoetus määratakse tähtajaliselt:
2) hooldaja tähtajalise elamisloa kehtivuse lõppemiseni, kuid mitte kauemaks kui punktis 1 nimetatud tähtajani;
3) keskmise puudega hooldatava 16-aastaseks saamiseni;
4) raske ja sügava puudega alaealise hooldatava täisealiseks saamiseni;
5) muudel põhjustel, kui on põhjendatud eeldada hooldamise tähtajalisust.
(8) Hooldajatoetuse võib määrata tähtajatult, kui puudeaste on määratud tähtajatult.
§ 7. Hooldajatoetuse maksmine
(1) Hooldajatoetust makstakse alates toetuse otsuse tegemise kalendrikuule järgnevast kalendrikuust.
(2) Hooldajatoetus kantakse hooldaja arvelduskontole iga jooksva kuu eest kuu viimaseks kuupäevaks.
§ 8. Hooldajatoetuse maksmise jätkamine
(1) Kui peale tähtajaliselt määratud hooldajatoetuse maksmise tähtaja saabumist jätkub hooldaja õigus hooldajatoetusele ja hooldaja on esitanud taotluse hooldajatoetuse maksmise jätkamiseks hiljemalt tähtaja lõppemise kalendrikuule järgneval kalendrikuul, jätkatakse hooldajatoetuse maksmist.
(2) Hooldajatoetuse maksmise jätkamiseks esitab hooldaja vallavalitsusele taotluse, millele lisab § 5 lõike 2 punktides 2 või 3 nimetatud dokumendi.
(3) Vallavalitsus teeb sotsiaaltöötaja ettepanekul otsuse maksmise jätkamise kohta § 6 sätestatut järgides. Paragrahv 6 lõikes 1 sätestatud toiminguid ei pea teostama, kui viimasest kontrollist hooldaja tegevuse üle hooldamisel ja hoolduse vastavuse üle hooldatava vajadustele ei ole möödunud kolm aastat.
§ 9. Hooldajatoetuse maksmise lõpetamine
1) hooldusvajaduse hinnangust tulenevalt on hooldusvajadus muutunud, mistõttu on sobivam korraldada hooldus muu abitegevusega;
2) lõpeb hooldatavale määratud puude tähtaeg ja puude raskusastet ei ole uuendatud või puude raskusaste muutus pärast uuendamist;
3) hooldatava surm;
4) hooldaja surm või tema tervisliku seisundi halvenemine või talle raske või sügava puudeastme määramine;
5) hooldatav on vastavalt rahvastikuregistrile asunud elama teise omavalitsuse territooriumile;
6) on ära langenud muud hooldajatoetuse määramise alused;
7) hooldajatoetuse maksmise lõpetamiseks on esitanud avalduse hooldaja või hooldatav;
8) selgub, et hooldaja on hooldajatoetuse saamiseks teadvalt andmeid varjanud või esitanud valeandmeid, hooldaja ei täida oma kohustusi hooldatava ees nõuetekohaselt või hooldamisel on esinenud füüsilise, vaimse või majandusliku vägivalla ilminguid.
(2) Hooldajatoetuse maksmine lõpetatakse vallavalitsuse korraldusega, välja arvatud käesoleva paragrahvi lõike 1 punktides 3, 5 ja 7 toodud juhtudel, mil toetuse maksmine lõpetatakse sotsiaalvaldkonna abivallavanema kirjaliku esildise alusel. Toetuse maksmise lõpetamisest teatatakse hooldajale seitsme tööpäeva jooksul. Kui hooldajatoetust on makstud alusetult, määratakse otsuses tähtajaliselt ja summaliselt hooldaja kohustus tagastada alusetult saadud hooldajatoetus.
[Paragrahv 9 lõige 2 sõnastus muudetud Saue Vallavolikogu 27.10.2011 määrusega nr 11]
(3) Hooldajal ei ole hooldajatoetusele õigust hooldajatoetuse maksmise lõpetamist tingivate või maksmist välistavate asjaolude tekkimise kalendrikuule järgnevast kalendrikuust.
(4) Kui hooldaja keeldub alusetult saadud hooldajatoetust vabatahtlikult tagastamast, on vallavalitsusel õigus teha hooldajale ettekirjutus. Ettekirjutuse täitmata jätmise korral võib vallavalitsus anda ettekirjutuse sundtäitmisele ”Täitemenetluse seadustikus” sätestatud korras.
§ 10. Hooldajatoetuse maksmise peatamine
(1) Hooldajal on õigus taotleda hooldajatoetuse maksmise peatamist, kui hooldajatoetuse maksmise tingimused ei ole täidetud või kui hooldaja ei saa oma kohustusi täita teatud ajaperioodil, mille pikkus on eeldatavalt rohkem kui kalendrikuu.
(2) Hooldajatoetuse maksmise peatamiseks teeb vallavalitsus sotsiaaltöötaja ettepanekul otsuse, mis saadetakse hooldajale seitsme tööpäeva jooksul. Otsuses võib märkida hooldajatoetuse maksmise peatamise periood.
(3) Kui hooldajatoetuse maksmise peatamise otsuses ei ole märgitud peatamise perioodi, esitab hooldaja vallavalitsusele taotluse peatamise lõpetamiseks. Hooldajatoetuse maksmist jätkatakse taotluse esitamise kalendrikuule järgnevast kalendrikuust.
(1) Hooldaja tegevust hooldamisel ja hoolduse vastavust hooldatava vajadustele kontrollitakse tähtajatult määratud hooldajatoetuse korral vähemalt üks kord kolme aasta jooksul alates hooldajatoetuse määramisest. Kui hooldajatoetus on määratud Saue Vallavolikogu 28. aprilli 2005 määruse nr 004 “Hooldajatoetuste maksmise kord Saue vallas” alusel, viiakse järgmine kontrollimine läbi kolme aasta jooksul alates viimasest hindamisest selle määruse alusel.
(2) Hooldajatoetuse määramise ja maksmisega seonduvate dokumentide vormid kinnitab vallavalitsus.
(3) Hooldajatoetuse maksmist korraldab ja maksmiseks valla eelarvest eraldatud vahendite üle peab arvestust sotsiaaltöötaja.
(5) Määrus jõustub 5. märtsil 2009.


text:
Keskkonnaõiguse uudiskiri NOVEMBER‘09
Keskkonnaalased õigused Saastuse kompleksne vältimine ja kontroll Kliimamuutus ja energeetika Välisõhu kaitse Looduskaitse Vesi Merekaitse Maapõu Metsandus Jäätmed Kalandus Riigikohus tegi olulise otsuse Natura 2000 alade kaitse alla võtmise menetluse osas
Euroopa Kohus tõlgendas laialt keskkonnaorganisatsioonide juurdepääsuõigust kohtumõistmisele Euroopa Kohtu poolt kohtuasjas nr C-263/08 „Djurgården-Lilla Värtans Miljöskyddsförening“ tehtud vastses otsuses deklareeris Kohus, et liikmesriigi kohtutele peab olema juurdepääs kõigil planeerimismenetluses osalenud puudutatud isikutel. Vastav kohustus tuleneb EL direktiivi 85/337 (nn KMH direktiiv) artiklist 10a. Samas otsuses asus Euroopa Kohus seisukohale, et valitsusväliste organisatsioonide juurdepääs kohtutele nimetatud sätte alusel peab olema „lai“ ning tagama artikli efektiivse rakendumise. Kohus luges sellest tulenevalt ebakorrektseks Rootsis kehtiva tingimuse, et keskkonnaasjades on kohtusse pöördumise õigus vaid keskkonnaorganisatsioonidel 2000 või rohkema liikmega. Tegemist on olulise pretsedendiga, kuna esmakordselt võttis Euroopa Kohus konkreetse seisukoha kaebeõiguse piirangute osas, mille paljud liikmesriigid on kehtestanud keskkonnakaitseorganisatsioonide õigusele keskkonnaasjades kohtusse pöörduda (piirangud on liikmesriigiti küll erinevad). Eestis ei ole kaebeõiguse kriteeriume seadusega reguleeritud, kaebeõiguse tingimused tulenevad peamiselt kohtupraktikast ja ei ole kindlasti diskrimineerivad (keskkonnaorganisatsioonidele on antud lai kaebeõigus).
EL keskkonnanõukogu kinnitas seisukohad Kopenhaageni kliimakonverentsiks 21. oktoobril Luksemburgis toimunud EL keskkonnanõukogu istungil võtsid keskkonnaministrid ühiselt vastu Euroopa Liidu seisukohad Kopenhaageni kliimakonverentsiks, kus püütakse saavutada uut ülemaailmset kliimakokkulepet. Nõukogu järeldused käsitlevad kõikide osapoolte panust vähese süsinikuheitega majandusele üleminekul, säästva metsanduse küsimusi, süsinikuturgu, kliimamuutustega kohanemiseks ja nende leevendamiseks mõeldud tegevuste rahastamist ja juhtimist ning Kyoto protokolliga sätestatud lubatud heitkoguste ühikuid ning tehnoloogiasiiret. Nõukogu rõhutas ka vajadust Kyoto protkollile tugineva õiguslikult siduva kokkuleppe järele, kuna see on parim alus järjepidevaks tööks valdkonna eesmärkide saavutamisel. Vt Euroopa Nõukogu järeldusi Uus EL määrus karmistab osoonkihti kahandavate ainete regulatsiooni
Uus EL määrus nr 1005/2009 osoonkihti kahandavate ainete kohta täiendab läbivalt EL-s seni kehtinut osoonkihi kaitse regulatsiooni ning hakkab ühtlasi asendama selle valdkonna seni kehtinud keskset õigusakti – määrust nr 2037/2000. Endise määruse algne täiendamise vajadus tekkis seoses 2007.a ja 2008. aastal tehtud muudatustega Osoonkihi kaitsmise Viini konventsiooni Montreali protokolli, eelkõige seoses klorofluorosüsivesinike kiirendatud korras käibelt kõrvaldamisega. Lisaks otsustasid Euroopa Parlament ja nõukogu, et mitmes valdkonnas tuleks rakendada senisest regulatsioonist karmimaid meetmeid. Kuna määrust 2037/2000 on ka varem korduvalt täiendatud, otsustati see täielikult uue sõnastusega asendada. Vt vastuvõetud määruse teksti
Antud küsimuses oleks võimalik olnud taotleda ka ajapikendust, määrates Komisjoni nõusolekul standardite täitmiseks uue tähtaja, kuid riigid pole seda taotlenud. Kui praegune hoiatus ei too kaasa vajalikke tagajärgi, on järgmiseks Komisjoni poolseks sammuks hagi esitamine Euroopa Kohtusse. Allikas: Euroopa Komisjon
Vt Euroopa Komisjoni pressiteadet Vt ka Euroopa Liidu direktiivi 2008/50 välisõhu kvaliteedi ja Euroopa õhu puhtamaks muutmise kohta
Euroopa Komisjon teatas, et kaebab Rumeenia Euroopa Kohtusse, kuna viimane on järjepidevalt jätnud rakendamata Euroopa Liidus nõutavad linnukaitsemeetmed. Tulenevalt EL direktiivist 79/409 loodusliku linnustiku kaitse kohta (nn linnudirektiiv) pidi Rumeenia Euroopa Liiduga ühinedes esitama nimekirja linnualadest (ehk linnudirektiivi terminoloogia järgi erikaitsealadest (special protection areas)), mis vajavad linnudirektiivi tingimustele vastavat kaitset. Kuigi tegemist on väga rikka linnustikuga riigiga, ei olnud Rumeenia 2007. oktoobriks veel ühtki ala esitanud ning sai Euroopa Komisjonilt esimese hoiatuse. Teist korda hoiatati Rumeeniat 2008. aastal, kui 30% Euroopa Komisjoni seisukohalt olulistest aladest oli veel kaitseta ning paljud alad olid kaitse alla võttes palju väiksemad, kui alguses plaanitud. Kuna ka praeguseks ei ole Rumeenia neid probleeme lahendanud ja linnualade kaitse alla võtmine on endiselt pooleli, otsustas Komisjon pöörduda Euroopa Kohtusse. Allikas: Euroopa Komisjon
Vt ka artiklit KÕK-i uudiskirjas Rospuda juhtumi kohta Vt ka direktiivi nr 92/43 looduslike elupaikade ja loodusliku loomastiku ja taimestiku kaitse kohta (loodusdirektiiv) (konsolideeritud versioon)
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. septembri 2009.a. määrus (EÜ) nr 1007/2009 hülgetoodetega kauplemise kohta sätestab kõige olulisemana, et nüüdsest on kõigi hülgetoodete turulelaskmine keelatud, välja arvatud kui need on saadud inuittide ja muude põlisrahvaste kogukondade traditsioonilisel jahil ja elatuse saamiseks kütitud hüljestest. Peamine motiiv hülgetoodete keelustamisel oli asjaolu, et hüljeste tapmine ja nülgimine toimub tihti asjatut valu, stressi, hirmu ja muid kannatusi põhjustaval viisil, kusjuures tapmisele ja nülgimisele on väga raske kehtestada efektiivselt kontrollitavaid tingimusi. Vt EL määruse 1007/2009 teksti Euroopa Liidu Teatajas
Vabariigi Valitsus kinnitas oma 22. oktoobri istungil minevikus mitmeid vastuolusid tekitanud Suurupi looduskaitseala kaitse-eeskirja. Uue looduskaitseala kaitse-eesmärk on kaitsta Suurupi kambriumi liivakivipanka ja Eestis ainulaadseid kambriumi liivakivi paljandeid. Suurupi looduskaitseala pindala on 190,6 hektarit. Tegemist on ühe olulisima ja suurima loodusliku alaga Tallinna lähiümbruses. Vt Suurupi looduskaitseala kaitse-eeskirja Riigi Teatajas
9. novembril jõustus riigivara seaduse ja looduskaitseseaduse muutmise seadus. Jõustunud muudatused puudutavad peamiselt eri aspekte kaitstavat loodusobjekti sisaldava kinnisasja riigi poolt omandamise menetluses. Vt jõustunud seadusemuudatuse teksti Riigi Teatajas 21. novembril jõustuvad Riigikogus 27.10.09 vastu võetud looduskaitseseaduse (LKS) muudatused, millega täpsustati hoiualal raielankide maksimaalsete suuruste kohaldamise tingimusi – selleks, et lubada LKS § 32 lõikes 4¹ sätestatud lageraielangi ja turberaie langi maksimaalseid suurusi, peab kavandatav uuendusraie olema kõigepealt kooskõlas hoiualal raie tegemise tingimustega, mis tulenevad LKS muudest sätetest. Lisaks täiendati looduskaitseseadust EL liigikaitset käsitlevate nõuetega.
Euroopa Kohus: reovee süvapuhastamine lämmastikust ei ole üldnõue, vaid kaalutlusotsus Euroopa Kohus tegi 6. oktoobril kohtuasjas nr C-335/07 otsuse, milles leidis, et EL direktiiv 91/271 asulareovee puhastamise kohta ei sätesta üldist kohustust nõuda kõigist 10 000 ületava inimekvivalendiga linnastute asulareoveepuhastitest väljuva vee süvapuhastust lämmastikust, kui tegu on tundliku veekeskkonnaga. Euroopa Komisjon oli sellist üldnõuet eeldades vaidlustanud Soome Vabariigi reoveekäitlusalase praktika, kus lämmastikukoormuse vähendamise vajaduse üle otsustatakse igakordselt keskkonnalubade väljastamisel, arvestades kohapealseid olusid. Reoveepuhastuse nõuete eesmärgiks on vältida ja vähendada eutrofeerumist, mida põhiliselt tekitavad lämmastik ja fosfor. Eutrofeerumise piiramiseks aga ühtset lahendust ei ole, sest veekogud käituvad neile ainetele erinevalt. Seetõttu tuleb kohtu otsuse kohaselt süvapuhastuse vajadus igakordselt välja selgitada. Kohtu hinnangul ei olnud Soome lämmastikuheitmete ja alade reostumise vahelist põhjuslik seos Komisjoni poolt ka tõendatud.
Riigikohus saatis kaevanduskahju hüvitise juhtumi tagasi Viru maakohtusse Riigikohus tegi 7.oktoobril 2009 otsuse tsiviilasjas nr 3-2-1-90-09, mis käsitles Olev Elmi hagi 152 203 krooni suuruse kahjuhüvitise saamiseks AS-lt Eesti Energia Kaevandused. Hageja väitis, et tema metsale tekkis kahju aastatel 1997-1999 Kohtla kaevanduses teostatud allmaa mäetööde tulemusena. Riigikohus tühistas oma otsusega eelnevalt langetatud Viru maakohtu ja Tartu ringkonnakohtu otsused ning saatis asja esimese astme kohtule uueks läbivaatamiseks. Kohtud olid tähelepanuta jätnud kahju tekkimise ajal kehtinud majandusministri määruse, milles oli reguleeritud kahju tekkimise fakti tuvastamise korda ning millest sõltus antud asjas ka kahjuhüvitise nõude aegumise küsimus. Ehkki Riigikohus ei teinud asjas lõplikku lahendust, on tegemist olulise kohtuvaidlusega kaevandamisega tekitatud kahju väljamõistmise seisukohalt, seega tasub asja arengul edaspidi silma peal hoida.
15. oktoobril võttis Euroopa Komisjon vastu määruse nr 967/2009, millega muudetakse määrust nr 1418/2007 seoses teatavate jäätmete väljaveoga taaskasutamise eesmärgil teatavatesse OECD-välistesse riikidesse. Vastava regulatsiooni aluseks on EL määrus nr 1013/2006 jäätmesaadetiste kohta, mille artikli 37 kohaselt peab selliste jäätmete puhul, mille väljavedu sama määrus täielikult ei keela, Komisjon pöörduma OECD-välise liikmesriigi poole ning uurima, kas too lubab taaskasutatavate jäätmete sissevedu ning milliseid kontrollimeetmeid tuleb rakendada. Uus määrus nr 967/2009 kirjeldabki selliseid kontrollimeetmeid, millest on värskena Euroopa Komisjonile teada andnud Hongkong, Indoneesia, Singapur, Serbia, Ukraina, Montenegro ja Nepal. Vt EL määruse nr 967/2009 teksti
Vt EL määruse nr 1013/2006 teksti Jõustus jäätmepõletustehase ja koospõletustehase rajamise, kasutamise ja sulgemise nõuete muudatus
Valitsus kehtestas probleemtoodetes keelatud ohtlike ainete loetelu muudatused 22. oktoobril võttis Vabariigi Valitsus vastu määruse nr 162, millega muudetakse probleemtoodetes keelatud ohtlike aine täpsustavat loetelu. Probleemtoode on jäätmeseaduse kohaselt toode, mille jäätmed põhjustavad või võivad põhjustada tervise- või keskkonnaohtu, keskkonnahäiringuid või keskkonna ülemäärast risustamist. Probleemtoodete hulka kuuluvad näiteks patareid ja akud, mootorsõidukid, elektri- ja elektroonikaseadmed. Uus määrus teeb palju muudatusi kemikaalide lubatud sisalduse kohta probleemtoodetes: näiteks sätestatakse, et ei ole lubatud selliste elektri- ja elektroonikaseadmete ja nende osade turule laskmine, mis sisaldavad üle 0,1 massiprotsendi elavhõbedat, pliid või nende ühendeid, kuuevalentse kroomi ühendeid, polübroomitud bifenüüle (PBB) ja polübroomitud difenüüleetreid (PBDE) ning üle 0,01 massiprotsendi kaadmiumi või selle ühendeid.
EL Põllumajandusnõukogu kiitis 19.-20. oktoobril toimunud istungil heaks eelnõu teatavate Läänemere kalavarude lubatud kogupüügi ja kvootide määramise osas 2010. aastaks. Kokkulepe hõlmas räime-, kilu-, lõhe-, tursa-, lesta- ja hariliku kammelja varusid ning eelkõige Läänemere piirkonna ühenduse vetes liikmesriikide lubatud kogupüügi kogumahtu ja püügikvoote. Allikas: Euroopa Nõukogu
Riigi Teatajas on ilmunud keskkonnaministri määrus, millega kehtestati ajutised püügikitsendused Peipsi, Pihkva ja Lämmijärvel 2009. aasta II poolaastal. Määrus põhineb Eesti ja Venemaa valitsuste vahelise Peipsi, Lämmi- ja Pihkva järve kalapüügikomisjoni 27. ja 28. istungi soovitustele ning Keskkonnainspektsiooni ja TÜ Eesti Mereinstituudi ettepanekule. Peamiselt käsitletakse selles teatud tüüpi püügiviiside keelustamist kuni 2009. aasta lõpuni. Vt määruse teksti Riigi Teatajas
Valitsuse määruse kohaselt jäävad rannapüügi võimalused võrreldes 2009. aastaga üldjoones samaks, samuti suurematel siseveekogudel – Peipsi, Lämmi- ja Pihkva järvel ning Võrtsjärvel. Võrreldes 2009. aastaga muutuvad püügivõimalused väikejärvedel, kus mitut tüüpi püügi võimalusi vähendatakse. Vt ka määruse teksti Riigi Teatajas

matches:
Riigikohus
Kohus
Kohus
Kohus
Kohus
§ 32
Kohus
Riigikohus
Riigikohus
Riigikohus
Riigikohus