Keila linna ühisveevärgi ja -kanalisatsiooni kasutamise eeskirja kinnitamine – Riigi Teataja
Keila linna ühisveevärgi ja -kanalisatsiooni kasutamise eeskirja kinnitamine
KO 2006, 234, 2464
Vastu võetud 28.11.2006 nr 29
Määrus kehtestatakse Ühisveevärgi ja -kanalisatsiooni seaduse § 8 lõike 4 alusel ning kooskõlas Kohaliku omavalitsuse korralduse seaduse § 6 lõikega 1 ja § 22 lõike 1 punktiga 37.
§ 1. Määrusega kinnitatakse Keila linna ühisveevärgi ja –kanalisatsiooni kasutamise eeskiri vastavalt määruse lisale.
§ 2. Keila Linnavolikogu 30. märtsi 1999 määrus nr 2 tunnistatakse kehtetuks.
§ 3. Määrus jõustub 01. jaanuaril 2007. aastal.
Volikogu esimees Andrus LOOG
Keila Linnavolikogu 28. novembri 2006 määrusega nr 29
KEILA LINNA ÜHISVEEVÄRGI JA –KANALISATSIOONI KASUTAMISE EESKIRI
1.1. Keila linna ühisveevärgi ja –kanalisatsiooni kasutamise eeskirjas (edaspidi eeskiri) määratakse kindlaks ühisveevärgi ja –kanalisatsiooni kasutamise põhimõtted Keila linnas.
1.2. Eeskirja kohaldatakse koos ühisveevärgi ja –kanalisatsiooni seaduse ja teiste õigustloovate aktidega.
1.3. Klientide nõuetekohase ühisveevärgiveega varustamise ning reovee ärajuhtimise ühiskanalisatsiooni kaudu tagab vee-ettevõtja.
• abonenttasu – püsitasu, mida klient maksab ühisveevärgi ja –kanalisatsiooni nõuetekohase toimimise tagamise eest sõltumata teenuse kasutamisest;
• allklient – isik, kes kasutab ühisveevärgi ja/või ühiskanalisatsiooni teenuseid kinnistutorustiku kaudu;
• heitvesi – kasutusel olnud ning loodusesse tagasi juhitav vesi või kanalisatsiooni abil ärajuhitav sademevesi;
• kinnistu – kinnistusraamatusse iseseisva üksusena kantud kinnisasi (maatükk) või hoonestusõigus;
• kinnistutorustik - kinnistupoolsed veevärgi- ja/või kanalisatsioonirajatised (kinnistu veevärk ja kanalisatsioon) alates liitumispunktist ühisveevärgi ja/või kanalisatsiooniga, sealhulgas ehitiste sisevõrgud;
• klient – kinnistu omanik või valdaja, hoonestusõiguse alusel maakasutaja või ehitise kui vallasasja omanik või valdaja, kelle kinnistu veevärk või –kanalisatsioon on ühendatud ühisveevärgi või –kanalisatsiooniga tänavatorustiku ühenduse kaudu, ja kellega vee-ettevõtja on sõlminud lepingu ühisveevärgivee võtmiseks või reovee ärajuhtimiseks;
• paisutustase – kõrgusmärk, milleni veetase võib ühiskanalisatsioonis tõusta;
• peatorustik – vee-ettevõtja omandis olev või tema valdusse antud ühisveevärgi ja/või –kanalisatsioonitorustik, millest klienti varustatakse veega või millesse juhitakse kliendi reovesi;
• purgimiskoht – tekkekohast äraveetud reovee ja/või fekaalide ühiskanalisatsiooni laskmise koht;
• reostus – vett rikkuvate reoainete sisaldus vees;
• reovesi – üle kahjustuspiiri rikutud ja puhastamist vajav vesi, heitvesi või saastunud vesi;
• vee-ettevõtja – eraõiguslik juriidiline isik, kes varustab kliendi kinnistu veevärki ühisveevärgi kaudu veega, mis peab vastama kehtestatud nõuetele, või korraldab kliendi kinnistu kanalisatsioonist reovee ärajuhtimist;
• ühendustorustik – torustik, mis ühendab peatorustikku liitumispunktiga;
• ühisveevärk ja –kanalisatsioon – ehitiste ja seadmete süsteem, mille kaudu toimub kinnistute veega varustamine või reovee ärajuhtimine ning mis on vee-ettevõtja hallatav.
3. Ühisveevärgi ja –kanalisatsiooni ulatus
3.1. Ühisveevärgi ja –kanalisatsiooni ning kinnistu veevärgi ja kanalisatsiooni vahelise piiri määrab liitumispunkt.
3.2. Liitumispunkt on ühisveevärgi või –kanalisatsiooni omaniku või valdaja määratud ühisveevärgi või –kanalisatsiooni ühenduskoht kinnistu veevärgi või kanalisatsiooniga. Liitumispunkt asub avalikult kasutataval maal kuni üks meeter väljaspool kinnistu piiri. Liitumispunkt on ühisveevärgi ja –kanalisatsiooni oluline osa. Kui liitumispunkti ei ole võimalik määrata eelnimetatud tingimustel, määratakse liitumispunkt ühisveevärgi või –kanalisatsiooni omaniku või valdaja ja kinnistu omaniku või valdaja kokkuleppel.
3.3. Liitumispunktist alates vastutab kinnistu veevärgi ja kanalisatsiooni hoolduse ja seisukorra eest klient.
3.4. Kui kliendi kinnistu ei piirne avalikult kasutatava maa-alaga, on liitumispunktiks avalikult kasutatava maa-ala ja esimese sellega piirneva kinnistu liitumispunkt, kui vee-ettevõtja ja klient ei ole teisiti kokku leppinud.
3.5. Liitumispunktid fikseeritakse kirjalikult piiritlusaktis koos skeemiga, mis on kliendilepingu lahutamatu osa.
3.6. Sademete-, drenaaživee ning muu pinnase- ja pinnavee ärajuhtimise ehitisi ja seadmeid ei loeta ühisveevärgi ja –kanalisatsiooni süsteemi kuuluvaiks.
4. Ühisveevärgi ja –kanalisatsiooni rajamine ja arendamine
4.1. Ühisveevärk ja –kanalisatsioon rajatakse Keila Linnavolikogu kinnitatud ühisveevärgi ja –kanalisatsiooni arendamise kava alusel.
4.2. Ühisveevärgi ja –kanalisatsiooni arendamise kava koostamist korraldab kohalik omavalitsus.
4.3. Ühisveevärgi ja –kanalisatsiooniga kaetaval alal peab ühisveevärgi ja –kanalisatsiooni omanik või valdaja seda arendama selliselt, et oleks võimalik tagada kõigi sellel alal olevate kinnistute veega varustamine ühisveevärgist ning kinnistutelt reovee ärajuhtimine ühiskanalisatsiooni.
4.4. Kinnistu veevärgi ja kanalisatsiooni liitumine ühisveevärgi ja –kanalisatsiooniga toimub kinnistu veevärgi ja kanalisatsiooni omaniku või valdaja taotlusel tema ja ühisveevärgi ja –kanalisatsiooni omaniku või valdaja vahel sõlmitud lepingu alusel, järgides Keila Linnavolikogu poolt kinnitatud ühisveevärgi ja –kanalisatsiooniga liitumise eeskirja.
5. Vee kvaliteet ja rõhk, kanalisatsiooni paisutustase
5.1. Ühisveevärgi kaudu joogiks ja teisteks olmevajadusteks kasutatav vesi peab vastama sotsiaalministri määrusega kehtestatud kvaliteedinõuetele.
5.2. Vee-ettevõtja vastutab vee kvaliteedi eest ühisveevärgis kuni liitumispunktini, vee-ettevõtja ei vastuta vee kvaliteedi eest kinnistu veevärgis.
5.3. Vee-ettevõtja tagab vee miinimumrõhu liitumispunktis 2 baari.
5.4. Ühiskanalisatsiooniga liitumispunktis on maksimaalne lubatud paisutustase 20 cm üle liitumispunkti kaevu kaane tasapinna.
6. Ühisveevärgist võetava vee ja ühiskanalisatsiooni kasutamine
6.1. Ühisveevärgist võetavat vett kasutatakse olme- ja tootmisvajaduste rahuldamiseks ning kahjutule kustutamiseks.
6.2. Ühiskanalisatsiooni kasutatakse reovee vastuvõtmiseks. Ühiskanalisatsiooni tohib kasutada sademevee, drenaaživee ja muu pinnavee vastuvõtmiseks ainult vee-ettevõtja nõusolekul. Ohtlike ainete sisaldus ühiskanalisatsiooni juhitavas vees peab vastama keskkonnaministri määrusega kehtestatud nõuetele
6.3. Reovett, mille reostusnäitajad ületavad käesoleva eeskirja punktis 13 määratletud piirväärtusi, on ühiskanalisatsiooni lubatud juhtida ainult vee-ettevõtja nõusolekul.
6.4. Ühiskanalisatsiooni võivad reovett ja/või fekaale purgida ainult vastavat luba omavad isikud ning ainult reoveepuhastil asuvas purgimiskohas ning eelneval kokkuleppel vee-ettevõtjaga.
7. Veevarustuse ja reovee ärajuhtimise teenuse osutamine ja hind
7.1. Veevarustuse ja reovee ärajuhtimise teenuse osutamine toimub kliendi ja vee-ettevõtja vahel sõlmitud lepingu (edaspidi kliendileping) alusel.
7.2. Isikutele, kellel puudub vahetu ühenduskoht ühisveevärgi ja –kanalisatsiooniga (allkliendid), vahendab vastavalt nendevahelisele kokkuleppele veevarustuse ja reovee ärajuhtimise teenust vee-ettevõtja klient.
7.3. Veevarustuse ja reovee ärajuhtimise teenuse hind moodustub abonenttasust, tasust võetud vee eest ja tasust reovee ärajuhtimise eest. Kui ühiskanalisatsiooni juhitava reovee reostusnäitajad ületavad käesoleva eeskirja punktis 13 märgitud piirväärtusi, lisandub tasule reovee ärajuhtimise eest ka ülenormatiivse reostuse tasu.
7.4. Teenuse hinna reguleerimise korra kehtestab Keila Linnavolikogu. Hind kehtestatakse vastavalt nimetatud korrale Keila Linnavalitsuse poolt vastava määrusega ning avalikustatakse vähemalt 90 päeva enne hinna kehtima hakkamist.
8. Ühisveevärgist võetava vee mõõtmise kord
8.1. Kliendile müüdava vee kogus mõõdetakse veearvesti abil kuupmeetrites. Veearvesti näitude teatamise kord ja sagedus määratakse kliendilepingus.
8.2. Kinnistu veevärgi ja kanalisatsiooni omanik peab lubama paigaldada kinnistu veevärgile veearvesteid. Veearvesti paigaldab vee-ettevõtja, kui vee-ettevõtja ja klient ei ole kokku leppinud teisiti.
8.3. Paigaldada võib ainult neid arvesteid, millel on Eesti standardiorganisatsiooni tüübikinnitus.
8.4. Veearvestit kontrollida, hooldada või vahetada on õigus vee-ettevõtjal.
8.5. Veearvestil peab nähtaval kohal olema Eesti Vabariigi taatlusplomm.
8.6. Veearvestite taatlemist korraldab vee-ettevõtja lähtudes õigusaktides sätestatud taatlemistähtaegadest.
8.7. Klient võib kirjaliku avaldusega nõuda veearvesti kontrollimist enne taatlustähtaega. Kui arvesti täpsus vastab nõuetele, kannab taatlemise kulud klient, vastasel korral vee-ettevõtja.
8.8. Klient peab tagama vee-ettevõtja esindajale juurdepääsu veearvestile.
9. Veemõõtesõlm
9.1. Üldjuhul peab veemõõtesõlm paiknema hoone sees kohe välisseina taga ja võimalikult ühendussulguri lähedal kuivas ja valgustatud ruumis, kus temperatuur ei tohi langeda alla +4 EC.
9.2. Kui hoones ei ole veearvesti jaoks sobivat ruumi, paigaldab vee-ettevõtja arvesti selleks rajatud kaevu. Veemõõdukaevu rajamise kulud tasub klient.
9.3. Veemõõtesõlme sisustamine (torude, sulgurite, arvestikanduri jm paigaldamine) toimub kliendi kulul. Veearvesti paigaldab vee-ettevõtja omal kulul.
9.4. Veemõõtesõlmes ei tohi olla veearvestist mööda viivat toru. Rööptoru on lubatud ainult siis, kui hoones on eraldi tuletõrjeveevõrk. Siis peab rööptorul olema sulgur, mis on normaalolukorras kinni ja millel on vee-ettevõtja plomm.
9.5. Veearvesti ees ja taga peab olema sulgur, arvesti ette võib panna vaid täisavaga sulguri.
9.6. Arvesti ette filtrit paigaldada ei tohi. Arvesti ette võib mudakoguri paigaldada ainult vee-ettevõtja nõusolekul ning mudakogur peab olema plommitud.
9.7. Arvestile peab eelnema vähemalt viie toruläbimõõdu ning järgnema vähemalt kolme toruläbimõõdu pikkune sirge torulõik.
9.8. Ühe arvesti asemel võib kasutada ka mitut rööparvestit, mis peavad kõik olema korralikult kinnitatud, sulguritega varustatud ja plommitud. Arvestid peavad olema ülestikku ning vahekaugusega vähemalt 300 mm.
9.9. Veemõõtesõlme hooldamise, sisustamise ja turvalisuse tagab klient. Kui veearvesti ei asu liitumispunktis, kooskõlastab klient tegevuse (hooldus, remont jms) liitumispunktist kuni veearvestini vee-ettevõtjaga.
9.10. Veemõõtesõlme pandud plommide säilimise eest vastutab klient, kes kannab ka kõik nende rikkumisega kaasnevad kulud.
9.11. Veemõõtesõlme sisustuse (sh veearvesti) rikkumisest või rikkiminekust peab klient vee-ettevõtjat koheselt teavitama, kuid mitte hiljem kui kolme päeva jooksul.
10. Vee arvestus veearvesti puudumisel
10.1. Veearvesti puudumise korral arvestatakse kliendi tarbitud veekogus järgmiste kulunormide järgi:
Veevarustuse ja kanalisatsiooniga kohtküttega eluruumis
Tsentraalse soojaveevarustusega korteris
10.2. Tarbitud veekoguse arvestamine punktis 10.1. toodud kulunormide järgi on lubatud ainult juhul, kui veearvesti paigaldamine on tehniliselt võimatu või kui veearvesti paigaldamise kulud osutuksid ebamõistlikult suureks.
10.3. Vee tarbimise arvestamiseks eeskirja punktis 10.1. kulunormide järgi teatab klient vee-ettevõtjale isikute (elanikud, rentnikud) arvu. Klient on kohustatud kohe kirjalikult teatama muutustest eespool toodud isikute arvus.
10.4. Ühiskanalisatsiooni kaudu avalikelt teedelt, tänavatelt ja väljakutelt sademete- ja drenaaživee ning muu pinnasevee ärajuhtimise kulud ning ühisveevärgil asuvatest tuletõrjehüdrantidest kahjutule tõrjumiseks, teisteks päästetöödeks ja õppusteks kasutatava vee ja avalikest veevõtukohtadest võetava vee eest tasutakse vastavalt linnavalitsuse ja vee-ettevõtja vahelisele lepingule.
11. Omavoliliselt võetud vesi ja omavoliliselt ärajuhitud reo-, sademe- ja drenaaživesi ning muu pinnase- ja pinnavesi
11.1. Omavoliliseks ühisveevärgi ja –kanalisatsiooni ühenduseks ja kasutuseks loetakse juhtumeid, kui:
11.1.1. vee-ettevõtjaga ei ole sõlmitud vastavalt liitumislepingut või kliendilepingut;
11.1.2. on eemaldatud või rikutud vee-ettevõtja paigaldatud plommid;
11.1.3. on eemaldatud või rikutud veearvesti taatlusplomm;
11.1.4. veearvesti näitu on rikutud või moonutatud;
11.1.5. omavoliliselt on eemaldatud veearvesti või vee-ettevõtja paigaldatud sulgur torustiku sulgemiseks;
11.1.6. on avatud vee-ettevõtja poolt suletud sulgarmatuur;
11.1.7. kinnistu veevärgi sisendustorule on monteeritud veevõttu võimaldav ühendus või vee-ettevõtjaga kooskõlastamata on tehtud ümberehitustöid liitumispunkti ja veearvesti vahelisel torustikul;
11.1.8. vett võetakse omavoliliselt tuletõrje hüdrantidest;
11.1.9. sademe-, pinnase- või drenaaživett juhitakse ühiskanalisatsiooni ilma vee-ettevõtja sellekohase nõusolekuta.
11.2. Omavoliline ühendus on mis tahes ühendus (ka ajutine voolikuühendus) ühisveevärgiga või ühiskanalisatsiooniga, mis on tehtud ilma liitumis- ja kliendilepingute ning tehnilise järelevalveta.
11.3. Omavolilise veekasutuse või reovee ärajuhtimise kohta vee-ettevõtja esindaja akti, kus märgitakse ära omavolilise veekasutuse või reovee ärajuhtimise ja ühenduse asjaolud ning kinnistule vee andmise või reovee ning sademetevee kanaliseerimise võib vee-ettevõtja sulgeda ette teatamata. Eemaldatud plommi asendamise eest tasub klient või kinnistu omanik.
11.4. Omavolilise veekasutuse ilmnemisel tasub klient vee-ettevõtjale hüvitust toru läbilaskevõime järgi avamis-, plommi eemaldamis-, rikkumis- või ühenduskohas arvestusega, et toru töötab kogu ristlõikega 24 tundi ööpäevas. Sealjuures võetakse vee kiiruseks torudes siseläbimõõduga 15 kuni 20 mm - 0,5 m/s, torudes 25 kuni 40 mm - 1,0 m/s ning torudes 50 mm ja suuremad - 1,5 m/s. Kui omavoliliselt kasutatud vett oli võimalik kanaliseerida ühiskanalisatsiooni, lisatakse hüvitusele tasu selle kanaliseerimise eest. Hüvitus arvutatakse lähtudes vastavale tarbijagrupile kehtestatud teenustasust veevarustuse ja reovee ning sademetee ärajuhtimise eest.
11.5. Omavolilise veekasutuse algusajaks loetakse omavolilise ühenduse rajamise päeva ning lõppemiseks omavolilise ühenduse sulgemise päeva. Kui omavolilise veekasutuse algus- ja lõppaega ei ole võimalik kindlaks teha, loetakse omavolilise veekasutuse ajaks tagasiulatuvalt 6 kuud arvates käesoleva eeskirja punktis 11.3. nimetatud akti koostamise kuupäevast.
11.6. Omavolilise reovee ning sademetevee kanaliseerimise ilmnemisel tasub klient vee-ettevõtjale hüvitust:
11.6.1. ühisveevärgist või muust veeallikast (sõltuvalt vee saamise kohast) suubuva veetoru siseläbimõõdu järgi vastavalt käesoleva eeskirja punkti 11.4 kohasele arvestuskorrale;
11.6.2. sademete-, drenaaživee ning muu pinnase- ja pinnavee kanaliseerimisel ühisvoolsesse või sademetevee kanalisatsiooni iga sademete- ja drenaaživee ning muu pinnase- ja pinnavee vastuvõtu- või ühenduspunkti pealt (restkaev, kuivendusdrenaaži ühendus, maapinna kaldega korraldatud äravool kanalisatsioonikaevu, katuseäravool jne.) summas, mis vastab 75 m3 reovee kanaliseerimise teenustasule kuus.
11.7. Vee omavolilisel võtmisel tuletõrjehüdrantidest arvutab vee-ettevõtja tarbitud vee koguse hüdrandi läbilaskevõime järgi. Kui veekasutuse algust ei ole võimalik kindlaks teha, loetakse kasutusajaks üks kuu.
11.8. Kui omavoliline ühendus tehti ajutisena mahutite täitmise või tühjendamise (purgimise) ajaks, siis selle tuvastamisel tuleb ühenduse tegijal vee-ettevõtjale hüvitada kahju, mille arvutamisel lähtutakse täidetud või tühjendatud mahuti 15-kordsest mahust.
11.9. Eeskirja punktides 11.4, 11.6. ja 11.8. toodud hüvituse määrasid võib vee-ettevõtja, lähtudes faktilistest tingimustest ja tehnilistest asjaoludest, vähendada.
12. Reovee ärajuhtimise nõuded ja tingimused
12.1. Ühiskanalisatsiooni võib juhtida ainult sellist reovett, mis ei häiri ühiskanalisatsioonitorustike ega -rajatiste toimimist, ei kahjusta torustikke ega rajatisi ning mida on võimalik reoveepuhastis puhastada.
12.2. Ühiskanalisatsiooni ei tohi lasta reovett, mis sisaldab:
12.2.1. tule- ja plahvatusohtlikke aineid;
12.2.2. kanalisatsioonirajatisi kahjustavaid aineid;
12.2.3. biopuhastust pärssivaid aineid (kangeid aluseid või happeid, lahusteid, naftasaaduseid vms);
12.2.4. keskkonnaohtlikke mikroobe;
12.2.5. inimestele ja keskkonnale ohtlikke mürke.
12.3. Ühiskanalisatsiooni ei tohi heita olmeprügi, ehitusprahti, tööstusjäätmeid, kohtpuhastijäätmeid ning muid aineid ja esemeid, mis võivad põhjustada kanalisatsioonitorustike või -pumplate ummistumist.
12.4. Ühiskanalisatsiooni on keelatud juhtida reovett temperatuuriga üle 40 °C ja mille pH on väiksem kui 6,0 või suurem kui 11,0.
12.5. Ühiskanalisatsioonis on keelatud tekitada sisselaskudega nii hüdraulilist kui ka reostuslikku löökkoormust.
12.6. Kanalisatsiooniga ühendatud jahvatusvõresid (komminuutoreid) võib kasutada ainult vee-ettevõtja eelneval kirjalikul loal.
12.7. Ühiskanalisatsiooni ei tohi juhtida reoaineid, mille kohta ei ole kinnitatud piirväärtusi või mille kohta klient ei ole vee-ettevõtjalt saanud vastuvõtutingimusi.
12.8. Ühiskanalisatsiooni ei ole lubatud juhtida pinnase-, sademe- ja drenaaživett, kui klient ja vee-ettevõtja ei ole teisti kokku leppinud.
12.9. Ühiskanalisatsiooni võib juhtida käesoleva eeskirja punktis 13 määratud reostuse piirväärtusi ületavat reovett ainult eelneval kokkuleppel vee-ettevõtjaga.
12.10. Kui kliendi reovesi ei vasta eeskirja punkti 12.2 nõuetele, peab ta selle enne ühiskanalisatsiooni juhtimist kohtpuhastis nõutava tasemeni puhastama.
12.11. Kui reostuskoormus tugevasti kõigub, on vee-ettevõtjal õigus nõuda reovee ühtlustusmahuti ehitamist.
12.12. Vee-ettevõtja esindajal on õigus kontrollida kliendile kuuluvate kohtpuhastite tööd.
13. Reostusnäitajate lubatud piirväärtused
Tabel 1. Reostusnäitajate lubatud piirväärtused ühiskanalisatsiooni juhitavas reovees.
14. Reoainesisalduse kontrollimise kord
14.1. Kliendi poolt ühiskanalisatsiooni juhitava reovee reostumuse määrab vee-ettevõtja regulaarselt või pisteliselt võetud reoveeproovide alusel. Regulaarseid ja pistelisi proove võetakse tootmisega seotud reoveest. Olmereoveest võetakse proove pisteliselt.
14.2. Proovivõtukohad (kontrollkaevud) määrab kokkuleppel kliendiga vee-ettevõtja. Kui sobivat proovivõtukohta ei ole, peab klient selle vee-ettevõtja juhiste kohaselt rajama. Kui kinnistul on mitu väljalaset ühiskanalisatsiooni, siis määratakse proovivõtukoht igale väljalaskele.
14.3. Regulaarse proovivõtu sageduse, proovivõtu võimalikud eritingimused ning kontrollitavad reostusnäitajad määrab vee-ettevõtja reostuse iseloomust lähtuvalt.
14.4. Kliendi poolt ühiskanalisatsiooni juhitud reovee saastenäitajad määratakse Eesti Akrediteerimiskeskuse poolt akrediteeritud laboratooriumis proovivõtukohtadest võetud ühekordsete proovide alusel.
14.5. Proov võetakse kliendi esindaja juuresolekul. Kliendi keeldumise korral viibida proovi võtmise juures, on vee-ettevõtjal õigus võtta proovi iseseisvalt.
14.6. Vee reostumust iseloomustava proovi saamiseks on vee-ettevõtjal õigus eelnevalt tutvuda kliendi kanalisatsioonivõrgu, sellega seotud tootmistehnoloogia ja reovee kohtpuhastitega. Klient peab vee-ettevõtjale teada andma, milline on tema kinnistult ärajuhitava reovee reostumus ning kas kinnistul kasutatakse või hoitakse niisuguseid aineid, mida ei tohi kanalisatsiooni lasta, mille kanalisatsiooni laskmise kohta on kehtestatud piirväärtused või mille kanalisatsiooni laskmine või ühiskanalisatsiooni toimimist kahjustada.
14.7. Proovide võtmine ja saasteainete määramine toimub vee-ettevõtja kulul. Kliendil on õigus omal kulul nõuda täiendavate proovide võtmist ja nende alusel saasteainete määramist.
14.8. Kliendid on olenevalt ühiskanalisatsiooni juhitud saasteainete tasemest jaotatud seitsmesse hinnagruppi (Tabel 2). Hinnagrupp määratakse üksiku kõrgeima saastenäitaja järgi.
Sademe-
Olme-
14.9. Hinnagrupp kehtib alates kalendrikuust, millal proov võeti kuni järgmise proovivõtuni.
14.10. Võimaliku maksimaalse saastenäitaja ületamise korral (VII grupp) võib vee-ettevõtja sulgeda kanalisatsiooni kuni reovee saasteainete taseme viimiseni vastuvõetavatesse piiridesse.
15. Ärajuhitava reovee arvestamise kord
15.1. Kliendilt ühiskanalisatsiooni abil ärajuhitava reovee hulk arvestatakse võrdseks ühisveevärgist võetava vee hulgaga või mõõdetakse eraldi reovee arvestiga. Reovee mõõtmist kasutatakse ainult siis, kui üks lepingupooltest seda soovib; kõik mõõdusõlme ehitamise ja hooldusega seotud kulud kannab seda soovinud pool.
15.2. Kui ärajuhitava reovee hulk on tarbimise iseloomu tõttu tarbitud vee kogusest oluliselt väiksem ja seda ei mõõdeta, võib klient vee-ettevõtjalt taotleda reovee arvestushulga vähendamist tingimusel, et ühiskanalisatsiooni mittejuhitava vee koguse määramiseks paigaldatakse eraldi veearvesti.
15.3. Kui klient, kelle reovett ei mõõdeta, saab osa või kogu vee muust veeallikast, peab ta kokkuleppel vee-ettevõtjaga selle vee mõõtmiseks paigaldama arvesti või esitama muud vee-ettevõtjale vastuvõetavad andmed reovee hulga määramiseks.
15.4. Kliendi sademevee kogus arvestatakse sademete statistiliste andmete keskmise alusel katuste, kõvakattega teede ja platside pinnalt, kus toimub äravool ühiskanalisatsiooni.
15.5. Reovee või fekaalide koguse arvestus purgimisel toimub Keila Linnavalitsuse kehtestatud määruse «Fekaalide kogumise ja väljaveo eeskiri» alusel.
16. Veevarustuse ja kanalisatsiooni teenuse ees tasumise kord
16.1. Veevarustuse ja reovee ärajuhtimise teenuse eest tasumise sagedus määratakse kliendi ja vee-ettevõtja vahel sõlmitud kliendilepingus.
16.2. Klient on kohustatud teenuse eest tasuma arvel näidatud kuupäevaks. Maksmisega viivitamisel tasub klient viivist 0,05% tasumata summalt päevas.
16.3. Pretensioon arve õigsuse kohta tuleb esitada kirjalikult. Pretensiooni esitamine ei pikenda arve tasumise tähtaega. Pretensioonid arvete õigsuse kohta vaatab vee-ettevõtja läbi kümne päeva jooksul nende kättesaamisest. Pretensiooni läbivaatamise tulemustest teavitatakse klienti kirjalikult. Enammakstud summa tagastatakse kliendile või arvestatakse kliendi soovil järgmisel arvestusperioodil tasumisele kuuluvate maksete katteks.
17. Veega varustamise ja reovee vastuvõtmise piiramine või peatamine
17.1. Vee-ettevõtjal on õigus ette teatamata piirata või peatada veega varustamine ja/või reovee vastuvõtmine:
17.1.1. loodusõnnetuse korral;
17.1.2. energiavarustuse katkemise korral;
17.1.3. ühisveevärgi- või kanalisatsioonirajatiste avarii korral;
17.1.4. vajadusel suurendada tuletõrjevee andmist;
17.1.5. kui kliendi tegevus või seadmete puudulikkus ohustab ühisveevärki ja/või –kanalisatsiooni ning teisi kliente;
17.1.6. kui tulevad ilmsiks omavolilised ühendused;
17.1.7. kui avastatakse leke kinnistutorustikus;
17.1.8. kui ühiskanalisatsiooni juhitud reovee reostumus ületas lubatud piirväärtusi ja selle kohta puudus eelnev kokkulepe vee-ettevõtjaga.
17.2. Kliendi taotlusel ja kulul võib vee-ettevõtja peatada kliendi kinnistu veega varustamise ja reovee ärajuhtimise.
17.3. Vee-ettevõtjal on õigus ajutiselt peatada või piirata veega varustamine või reovee ärajuhtimine, kui see on vajalik ühisveevärgi- või kanalisatsiooni rajatiste remondiks ning ühendustöödeks.
17.4. Vee-ettevõtja on kohustatud informeerima kliente eeskirja punktis 17.3. nimetatud tegevusest vähemalt üks päev ette.
17.5. Vee-ettevõtjal on õigus pärast eelneva kirjaliku teate esitamist kas täielikult või osaliselt peatada veega varustamine või reovee ärajuhtimine, kui klient:
17.5.1. on jätnud arve maksetähtajaks tasumata;
17.5.2. ei luba vee-ettevõtja esindajal üle vaadata veemõõtesõlme, kontrollida veearvestit või teha muid vajalikke töid;
17.5.3. ei täida linnavolikogu volitatud isiku tehtud ettekirjutusi;
17.5.4. ei täida vee-ettevõtja tehtud käesolevast eeskirjast tulenevaid ettekirjutusi;
17.5.5. ületab liitumistingimustega kehtestatud vee tarbimise või reovee ärajuhtimise piirkoguseid või ei pea kinni ühiskanalisatsiooni kasutamise tingimustest;
17.5.6. rikub kliendilepingu tingimusi.
17.6. Veega varustamist ja reovee ärajuhtimist jätkatakse peale punktis 17.5. nimetatud peatamispõhjuste kõrvaldamist ja peatamisega tehtud kulutuste hüvitamist vee-ettevõtjale.
18. Ajutised torustikud
18.1. Vee-ettevõtja võib lubada tähtajalist veekasutust või reovee ning sademetevee kanaliseerimist ajutisteks tarvidusteks (ehituseks, tänavakaubanduseks, kastmiseks) tähtajalise kliendilepingu alusel.
18.2. Ajutisi vee- või kanalisatsioonitorustikke on lubatud ühisveevärgi või -kanalisatsiooniga ühendada vastavuses vee-ettevõtja poolt antud tehnilistele tingimustele.
18.3. Ajutiste torustike ehitamine, hooldus ja likvideerimine toimub tähtajalise kliendilepingu taotleja poolt ja tema kulul. Kui ühendusi tähtaegselt ei likvideerita, võib seda teha vee-ettevõtja teise lepingupoole kulul.
18.4. Liitumispunktiks ajutise torustiku ja ühisveevärgi või -kanalisatsiooni vahel on nende ühinemiskohad. Veetoru ühinemiskohal peab olema sulgur, vee-ettevõtja nõudmisel ka tagasilöögiklapp.
18.5. Ajutiste torustike kohta kehtivad eeskirjas kinnistu veevärgi ja kanalisatsiooni nõuded ja kliendi kohustused.
18.6. Tähtajalise kliendilepingu taotlejal tuleb veekasutuse üle arvestuse pidamiseks paigaldada enda kulul ajutisele torustikule vee-ettevõtja nõuetele vastav veemõõdusõlm ja arvesti.
19. Vee-ettevõtja õigused ja kohustused
19.1. Vee-ettevõtja peab tagama klientide varustamise sotsiaalministri määrusega kehtestatud nõuetele vastava joogiveega ning reovee ärajuhtimise vastavalt kliendilepingule ning käesolevale eeskirjale.
19.2. Vee-ettevõtja peab tagama ühisveevärgi vee kvaliteedi kontrolli vastavalt sotsiaalministri poolt kehtestatud kontrollinõuetele.
19.3. Vee-ettevõtjal on õigus kontrollida kliendi vee- ja kanalisatsioonirajatiste, -võrkude ja –seadmete seisukorda ja hooldamist ning kliendi veekasutust ja reovee ärajuhtimist kliendilepingus ja käesolevas eeskirjas sätestatud korras.
19.4. Vee-ettevõtjal on õigus teha ettekirjutusi ja anda juhiseid puuduste kõrvaldamiseks ning hoolduse korraldamiseks.
20. Kliendi õigused ja kohustused
20.1. Kliendil on õigus nõuda sotsiaalministri määrusega kehtestatud nõuetele vastava joogiveega varustamist ning reovee ärajuhtimist vastavalt kliendilepingule ning käesolevale eeskirjale.
20.2. Klient on kohustatud tagama kinnistu veevarustuse ja –kanalisatsioonirajatiste ning –seadmete nõuetekohase korrashoiu, sealhulgas ühiskanalisatsiooni paisutustasemest allapoole ehitatud kliendi ruumide uputuskaitse ja selle korrashoiu.
20.3. Klient peab lubama linnavolikogu volitatud isikule ja vee-ettevõtja esindajale juurdepääsu kõigile oma kinnistul paiknevatele veevärgi- ja kanalisatsiooniseadmetele ja –rajatistele eeskirjas sätestatud juhtudel ja korras.
20.4. Kinnistutorustiku nähtava lekke ilmnemisel või vastava kahtluse olemasolul peab klient sellest koheselt teatama vee-ettevõtjale ning võtma viivitamatult tarvitusele abinõud lekke kõrvaldamiseks.


Riigi- ja tugietalonide valiku, kinnitamise, säilitamise ja kasutamise kord – Riigi Teataja
Riigi- ja tugietalonide valiku, kinnitamise, säilitamise ja kasutamise kord
Riigi- ja tugietalonide valiku, kinnitamise, säilitamise ja kasutamise kord - sisukord
§ 2 Riigi- ja tugietalonide valik ja kinnitamine
§ 3 Riigietalonide säilitamine ja kasutamine
§ 4 Tugietalonide säilitamine ja kasutamine
RTL 2004, 45, 776
Vastu võetud 19.04.2004 nr 89
Määrus kehtestatakse «Mõõteseaduse» (RT I 2004, 18, 132) § 4 lõike 6 punkti 1 alusel.
(1) Käesoleva määrusega kehtestatakse riigi- ja tugietalonide valiku, kinnitamise, säilitamise ja kasutamise kord.
(2) «Mõõteseaduse» § 30 lõikes 2 nimetatud riigietaloni labori ülesannete, sealhulgas riigietalonide säilitamise ja kasutamise, ning «Mõõteseaduse» § 31 lõikes 4 nimetatud tugietaloni labori ülesannete delegeerimine avalik-õiguslikule või eraõiguslikule juriidilisele isikule (edaspidi juriidiline isik) on riigi haldusülesande täitmiseks volitamine «Halduskoostöö seaduse» (RT I 2003, 20, 117; 82, 552) tähenduses.
§ 2. Riigi- ja tugietalonide valik ja kinnitamine
(1) Riigi- või tugietalon valitakse metroloogia arengukava alusel tulenevalt:
1) ühiskonna ja majanduselu vajadustest;
2) avaliku halduse vajadustest;
3) teadus- ja uurimistegevuse vajadustest;
4) kohustustest seoses rahvusvaheliste lepingutega.
(2) Riigi- või tugietalon peab kehastama füüsikalise suuruse esitust vastavalt mõõtühiku definitsioonile või olema seostatud mõõtühikuga teiste riikide tõendatud jälgitavusega etalonide kaudu.
(3) Riigietalon on riigi omanduses olev etalon, mis esindab parimat mõõtevõimet rahvusvahelise mõõtühikute süsteemi (SI) põhi- või tuletatud ühiku esitamisel Eestis.
(4) Materiaalmõõdu, mõõteriista või mõõtesüsteemi võib tunnistada riigietaloniks vaid akrediteeritud või rahvusvaheliste lepetega tunnustatud etalonilabori kalibreerimistulemuste alusel.
(5) Mõõteteenistuse toimimiseks olulises valdkonnas, kus puudub riigietalon, võib olemasolevat pädevust ja ressursse arvestades määrata riigi tugietaloni.
(6) Tugietalon on juriidilise isiku omanduses olev etalon, mis esindab parimat mõõtevõimet füüsikalise suuruse mõõtühiku esitamisel Eestis ja mille riik nimetab tugietaloniks, lähtudes etaloni olulisusest Eesti majandus- ja teadustegevuses.
(7) Etaloni kinnitamisel riigi- või tugietaloniks peavad olema täidetud järgmised eeltingimused:
1) etalonide koosseisu kuuluvate mõõte- ja abivahendite olemasolu;
2) nõuetekohased ruumid ja vajalik personal etalonide säilitamiseks ja kasutamiseks;
3) etaloni metroloogilisi omadusi iseloomustavate dokumentide olemasolu.
(8) Riigi- või tugietaloni kinnitab majandus- ja kommunikatsiooniminister metroloogianõukogu ettepanekul, lähtudes etaloni vajadus- ja tasuvusanalüüsist ning kannab selle etaloni riigi- ja tugietalonide nimistusse.
§ 3. Riigietalonide säilitamine ja kasutamine
(1) Riigietalone säilitatakse «Mõõteseaduse» § 30 nõuetele vastavas laboris või vastavates laborites. Halduslepingu juriidilise isikuga «Mõõteseaduse» § 30 lõikes 2 nimetatud riigietaloni labori ülesannete täitmiseks sõlmib majandus- ja kommunikatsiooniminister.
(2) Riigietaloni labor kasutab riigietaloni eesmärgiga tagada mõõtmiste usaldusväärsus ja jälgitavus nii riigisiseselt kui rahvusvaheliselt.
(3) Riigietaloni säilitamise, kasutamise, arendamise ja kontrollimise meetmed ning protseduurid peavad olema kooskõlas rahvusvahelise praktikaga ja need kinnitab riigietaloni labori tegevjuht.
(4) Riigietalonide säilitamist, kasutamist, arendamist ja kontrollimist kajastavaid dokumente säilitatakse riigietaloni laboris tähtajatult ning halduslepingu lõppemisel või lõpetamisel antakse dokumentatsioon üle Majandus- ja Kommunikatsiooniministeeriumile.
§ 4. Tugietalonide säilitamine ja kasutamine
(1) Tugietalone säilitatakse «Mõõteseaduse» § 31 nõuetele vastavas laboris või vastavates laborites. Halduslepingu juriidilise isikuga tugietaloni säilitamiseks ja kasutamiseks sõlmib majandus- ja kommunikatsiooniminister.
(2) Tugietaloni labor kasutab tugietaloni eesmärgiga tagada mõõtmiste usaldusväärsus ja jälgitavus nii riigisiseselt kui rahvusvaheliselt.
(3) Tugietalonide säilitamist, kasutamist, arendamist ja kontrollimist kajastavaid dokumente säilitatakse tugietaloni laboris tähtajatult.


Avaliku teenistuse seaduse muutmise ja täiendamise seadus – Riigi Teataja
Avaliku teenistuse seaduse muutmise ja täiendamise seadus
RT I 1998, 110, 1809
§ 1. Avaliku teenistuse seaduses (RT I 1995, 16, 228; 50, 764; 97, 1664; 1996, 15, 265; 45, 850; 1997, 1, 4; 29, 447; 1998, 34, 486; 38, 563; 41/42, 625; 50, 753; 57, 858) tehakse järgmised muudatused ja täiendused:
(1) Paragrahvis 22:
1) lõiget 2 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
«(2) Katseajal hinnatakse ametniku töötulemusi ja vastavust ametikohal esitatavatele nõuetele. Enne katseaja lõppu viib vahetu ülemus ametnikuga läbi vestluse, mille tulemused kantakse ametniku atesteerimislehele. Ebarahuldavate tulemuste korral võib ametniku katseaja kestel vabastada käesoleva seaduse § 117 1. lõike punkti 1 alusel.»;
2) lõike 3 punkt 2 tunnistatakse kehtetuks;
«(4) Katseaja hulka ei arvata aega, mil teenistussuhe oli peatatud käesoleva seaduse § 108 punktide 1--4 ja 6 alusel.»
(2) Paragrahvis 34:
1) lõiget 1 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
«(1) Konkursi- ja atesteerimiskomisjon esitab ametikohale nimetamiseks ühe või mitu kandidaati või loobub kandidaadi esitamisest.»;
2) lõikes 2 asendatakse sõna «kandidaadi» sõnaga «kandidaatide».
(3) Paragrahvi 35 tekst muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
«(1) Ametikohale nimetamiseks esitatud kandidaadid esitavad kahe nädala jooksul, arvates konkursi- ja atesteerimiskomisjoni otsuse teatavakssaamise päevast, ametisse nimetamise õigust omavale isikule kirjaliku avalduse, elulookirjelduse, omakäelise kinnituse, et nad vastavad teenistusse astumiseks seaduses sätestatud nõuetele, käesoleva seaduse § 23 1. lõike punktides 4--6 nimetatud dokumentide koopiad ning muud seadusega või seaduse alusel nõutavad dokumendid.
(2) Ametikohale nimetamise õigust omav isik nimetab konkursi- ja atesteerimiskomisjoni poolt ametisse nimetamiseks esitatud nende isikute hulgast, kes täitsid käesoleva paragrahvi 1. lõikes nimetatud tingimused, ametisse ühe kandidaadi. Ametikohale nimetamisel ja ametisse astumisel järgitakse käesoleva seaduse § 23--25. Isikutele, keda ametisse ei nimetatud, teatab ametisse nimetamise õigust omav isik hiljemalt ametisse nimetatud isiku ametisse astumise päeval kirjalikult ja motiveeritult nende ametisse mittenimetamisest.
(3) Ametikohale nimetamiseks esitatud kandidaat, keda temast sõltumatutel põhjustel ei nimetatud ametisse ja kes ei ole ametnik, võib kahe nädala jooksul, arvates ametisse nimetamise õigust omavalt isikult teate saamise päevast, esitada reservi arvamise avalduse vastavalt käesoleva seaduse § 138 punktile 3.»
(4) Paragrahvi 82 pealkiri ja tekst muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
«§ 82. Ametniku edutamine
(2) Ametniku edutamise õigus on isikul või ametiasutusel, kellel on õigus nimetada isik ametisse ametikohale, millele ametnik edutatakse.»
(5) Paragrahvi 83 lõiked 1--3 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
«(1) Edutada võib ametnikku, kes on senisel ametikohal olnud teenistuses vähemalt kuus kuud ning edutamisel käesoleva seaduse § 29 1. lõikes nimetatud ametikohale on tunnistatud konkursi- ja atesteerimiskomisjoni poolt vastavaks sellele ametikohale, millele ametnik edutatakse. Motiveeritud ettepaneku ametniku edutamiseks võib teha tema ülemus, isik või ametiasutus, kes on ametniku ametisse nimetanud või kellel on õigus nimetada ametnik ametisse ametikohale, millele ametnik edutamiseks esitatakse, ja vastav konkursi- ja atesteerimiskomisjon.
(3) Mitme ametniku ühele ametikohale edutamiseks esitamise korral otsustab edutamise isik või ametiasutus, kellel on õigus nimetada ametnik ametisse ametikohale, millele ametnik edutatakse. Ametikohale mitteedutatuks osutunud ametnikele teatab edutamise õigust omav isik või ametiasutus sellest kirjalikult ja motiveeritult hiljemalt edutatuks osutunud ametniku edutamise päeval. Ametniku edutamisel teise ametiasutusse vabastatakse ta seniselt ametikohalt käesoleva seaduse § 127 1. lõike alusel.»
(6) Paragrahvi 90 tekst muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
«Isiku atesteerimine käesoleva seaduse tähenduses on tema töötulemuste ja ametikohal esitatavatele nõuetele vastavuse hindamine.»
(7) Paragrahvis 91:
1) lõike 1 punkti 2 täiendatakse pärast sõna «edutamisettepanek» sõnadega «käesoleva seaduse § 29 1. lõikes nimetatud ametikohale»;
3) lõike 1 punkti 5 täiendatakse enne sõna «teenistuses» sõnaga «ametnikuna».
(8) Paragrahvis 92:
«(2) Atesteerimisperiood algab ametisse nimetamise päevast, perioodilise atesteerimise läbiviimise päevale järgnevast päevast või avaliku konkursi korras täidetavale ametikohale nimetamise päevast ja lõpeb perioodilise atesteerimise päeval või avaliku konkursi korras täidetavale ametikohale edutamise päeval.»;
«(3) Atesteerimisperiood pikeneb:
1) käesoleva seaduse § 991 1. lõike punkti 3 alusel atesteerimise edasilükkamise aja võrra;
3) teisele sama põhigrupi ametikohale nimetamise või edutamise korral käesoleva seaduse § 82 1. lõike punktides 1 ja 3 nimetatud ametikohale -- vähemalt kuue kuu täitumiseni nimetatud ametikohal ametisse astumise päevast;
4) kui atesteerimisperioodi viimase iga-aastase vestluse toimumise ajaks ei ole ametniku vahetu ülemus oma ametikohal töötanud vähemalt kuus kuud, -- kuue kuu täitumiseni.»
(9) Paragrahvis 93:
1) lõike 1 punkti 5 lõppu täiendatakse pärast sõna «ametikohtadest» sõnadega «ning Riigikantselei ametnike konkursi ja atesteerimiskomisjon atesteerib maa-arhivaare, riigiarhivaari asetäitjaid, eriarhiivide direktoreid ja Rahvusarhiivi osakonnajuhatajaid, samuti ametnikke, keda kavatsetakse edutada mõnele nimetatud ametikohtadest»;
2) lõike 1 punkt 8 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
«8) valla või linna konkursi- ja atesteerimiskomisjon -- selle valla või linna ametiasutuste vanem- ja nooremametnikke;»;
3) lõiget 1 täiendatakse punktidega 81 ja 82 järgmises sõnastuses:
«81) maakondliku omavalitsusliidu juures tegutsev konkursi- ja atesteerimiskomisjon -- selle maakonna valdade ja linnade ametiasutuste kõrgemaid (juhtide ja nõunike põhigruppidesse kuuluvaid) ametnikke ning maakondliku omavalitsusliidu büroo ametnikke (välja arvatud büroo juhti);
82) üleriigilise omavalitsusliidu juures tegutsev konkursi- ja atesteerimiskomisjon -- üleriigilise omavalitsusliidu büroo ametnikke ja maakondlike omavalitsusliitude büroode juhte;»;
4) lõike 1 punkt 9 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
«9) Riigikantselei juures tegutsev ametnike reservi arvamist taotlevate isikute konkursi- ja atesteerimiskomisjon -- ametnikuna teenistuses mitteolevaid isikuid, kes taotlevad ametnike reservi arvamist.»;
5) lõikes 3 lisatakse pärast sõnu «atesteerimise korra» sõnad «(sealhulgas iga-aastase vestluse korralduse)».
(10) Paragrahvis 94:
1) lõiget 3 täiendatakse teise ja kolmanda lausega järgmises sõnastuses: «Riigikantselei ametnike konkursi- ja atesteerimiskomisjoni esimees on Riigikantselei peadirektor. Teiste käesolevas lõikes nimetamata valitsusasutuste konkursi- ja atesteerimiskomisjonide esimeheks on vastava valitsusasutuse juht või tema poolt määratud isik.»;
«(5) Valla või linna konkursi- ja atesteerimiskomisjoni esimehe määrab selle omavalitsusüksuse volikogu, maakondliku omavalitsusliidu juures tegutseva konkursi- ja atesteerimiskomisjoni esimehe määrab maakondliku omavalitsusliidu liikmete üldkoosolek, üleriigilise omavalitsusliidu juures tegutseva konkursi- ja atesteerimiskomisjoni esimeheks on üleriigilise omavalitsusliidu juhatuse esimees (juhataja).»
(11) Paragrahvis 95:
1) lõike 1 kolmas lause tunnistatakse kehtetuks;
2) lõikes 4 asendatakse sõnad «reservi arvatud» sõnadega «reservi arvamist taotlevate»;
3) paragrahvi täiendatakse lõikega 41 järgmises sõnastuses:
«(41) Valla või linna konkursi- ja atesteerimiskomisjoni moodustab ja liikmed määrab valla- või linnavolikogu, komisjoni koosseisu peab kuuluma valla- või linnasekretär. Maakondliku omavalitsusliidu juures tegutseva konkursi- ja atesteerimiskomisjoni moodustab ja liikmed määrab maakondliku omavalitsusliidu liikmete üldkoosolek, komisjoni koosseisu peavad kuuluma selle maakonna valdade ja linnade esindajad ja maasekretär. Üleriigilise omavalitsusliidu juures tegutseva konkursi- ja atesteerimiskomisjoni moodustab ja liikmed määrab üleriigilise omavalitsusliidu liikmete üldkoosolek, komisjoni koosseisu peavad kuuluma maakondlike omavalitsusliitude esindajad ja Riigikantselei esindaja.»;
4) lõike 5 punktis 2 jäetakse välja sõna «üleriigiliste»;
5) lõiget 5 täiendatakse punktiga 5 järgmises sõnastuses:
«5) valdade ja linnade esindajaid -- vastava valla- või linnavolikogu ettepanekul.»
(12) Paragrahvi 98 tekst muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
«(1) Atesteerimistulemused vormistatakse konkursi- ja atesteerimiskomisjoni otsusena koosoleku protokollis.
(2) Ametniku edutamisel toimuva atesteerimise ja perioodilise atesteerimise tulemused kantakse ametniku atesteerimisperioodi alguses avatud atesteerimislehele.»
(13) Paragrahvi 99 tekst muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
«(1) Atesteerimisel kontrollitakse isiku vastavust ametikohale, hinnates tema töötulemusi ja vastavust ametikohal esitatavatele nõuetele.
(6) Käesoleva seaduse § 91 1. lõike punktis 5 toimuval atesteerimisel lähtutakse ametikohtade põhigruppide atesteerimisnõuetest.»
(14) Täiendatakse seadust §-ga 991 järgmises sõnastuses:
«§ 991. Konkursi- ja atesteerimiskomisjoni otsused
(15) Paragrahvi 100 pealkiri ja tekst muudetakse ning sõnastatakse järgmiselt:
«§ 100. Atesteerimisleht
(4) Ametniku suhtes edutamisettepaneku tegemise ja ametniku perioodilise atesteerimise aja määramise korral esitab selle ametiasutuse juht, kus ametnik on teenistuses, ametniku atesteerimislehe ametnikku atesteerivale konkursi- ja atesteerimiskomisjonile».
(16) Paragrahvi 103 senine tekst loetakse lõikeks 1 ja paragrahvi täiendatakse lõikega 2 järgmises sõnastuses:
«(2) Käesoleva seaduse § 91 1. lõike punktides 1, 2 ja 4 nimetatud juhtudel teatab konkursi- ja atesteerimiskomisjoni esimees atesteerimistulemustest ametiasutuse juhile otsuse tegemisele järgneval tööpäeval ning ametniku edutamise korral toimuval atesteerimisel ja perioodilise atesteerimise korral tagastab ametniku atesteerimislehe.»
(17) Paragrahv 105 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
«§ 105. Atesteerimise või kordusatesteerimise uue aja määramine
(2) Kui ametnik ei ole oma ilmumata jäämisest teatanud ega taotlenud atesteerimise uue aja määramist hiljemalt konkursi- ja atesteerimiskomisjoni koosoleku toimumise ajaks, loeb komisjon ametniku mõjuva põhjuseta mitteilmunuks ning võib tema atesteerimise viia läbi ametniku osaluseta. Kui komisjon peab vajalikuks ametniku osalemist koosolekul, määrab komisjoni esimees kindlaks atesteerimise või kordusatesteerimise uue aja ning teeb selle teatavaks nii atesteeritavale kui ka ametiasutuse juhile, kes vastavalt käesoleva seaduse § 92 1. lõikele määras kindlaks atesteerimise aja.»
(18) Paragrahvi 106 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
«§ 106. Ametniku mitteatesteerituks tunnistamise tagajärg
Ametnik, kelle suhtes konkursi- ja atesteerimiskomisjon on teinud käesoleva seaduse § 991 1. lõike punktis 2 nimetatud otsuse, vabastatakse ametist käesoleva seaduse § 117 1. lõike punkti 2 alusel või nimetatakse tema nõusolekul madalama põhigrupi ametikohale kahe kuu jooksul, arvates konkursi- ja atesteerimiskomisjoni otsuse tegemise päevast. Madalama põhigrupi ametikohale nimetatud ametnikke ei saa esitada edutamiseks ühe aasta jooksul, arvates madalamale ametikohale ametisse astumise päevast.»
(19) Paragrahvi 117 lõikes 3 asendatakse sõnad «võib ametniku vabastada» sõnadega «vabastatakse ametnik».
(20) Paragrahvis 138:
«Riigikantselei juures tegutseva ametnike reservi arvamist taotlevate isikute konkursi- ja atesteerimiskomisjoni poolt atesteerituks loetud isikud»;
2) punkti 3 täiendatakse pärast sõna «esitatud» sõnadega «ametnikuna teenistuses mitteolev».
(21) Paragrahvi 153 punkti 2 täiendatakse enne sõna «reservis» sõnadega «teenistuses mitteolevatel isikutel».
(1) Käesoleva seaduse jõustumisel teenistuses olevate ametnike iga-aastaste vestluste läbiviimist alustatakse käesoleva seaduse jõustumisest, arvestusega, et hiljemalt kaks kuud enne esimest perioodilist atesteerimist oleks toimunud vähemalt üks iga-aastane vestlus. Esimesele perioodilisele atesteerimisele esitatakse atesteerimisleht, millele on käesoleva seadusega sätestatud korras kantud selleks ajaks toimunud vestluste tulemused.
(2) Käesolev seadus jõustub 1999. aasta 1. jaanuaril.
(3) Vabariigi Valitsusel:
1) tagada käesolevast seadusest tulenevate Vabariigi Valitsuse määruste kehtestamine hiljemalt 1999. aasta 1. jaanuariks;
2) korraldada avaliku teenistuse seaduse tervikteksti avaldamine Riigi Teatajas ühe kuu jooksul pärast käesoleva seaduse jõustumist.


Lasteaiahoonetes energiatõhususe ja taastuvenergia kasutuse edendamise toetuse kasutamise tingimused ja kord – Riigi Teataja
Lasteaiahoonetes energiatõhususe ja taastuvenergia kasutuse edendamise toetuse kasutamise tingimused ja kord
Lasteaiahoonetes energiatõhususe ja taastuvenergia kasutuse edendamise toetuse kasutamise tingimused ja kord - sisukord
§ 2 Meetme elluviijad
3 Taotlejale, taotlusele ja hoone energiaauditile esitatavad nõuded
§ 8 Taotlusele esitatavad nõuded
§ 9 Hoone energiaauditile esitatavad nõuded
§ 11 Taotluse menetlemine volitatud isiku juures
§ 12 Taotleja ja taotluse hindamine
§ 13 Taotluse hindamiskriteeriumid
§ 15 Taotluste rahuldamata jätmise otsus
5 Toetuse kasutamine, hangete läbiviimine ja toetusele viitamine
§ 16 Projekti rahastamise leping
§ 17 Projekti hangete läbiviimine
§ 19 Taotluse rahuldamise otsuse muutmine ja toetuse tagasinõudmine
RT I, 13.08.2019, 2
Vastu võetud 13.01.2017 nr 2
RT I, 17.01.2017, 9
jõustumine 20.01.2017
04.04.2018 RT I, 06.04.2018, 24 09.04.2018
05.08.2019 RT I, 13.08.2019, 1 16.08.2019
(1) Määrusega kehtestatakse aastateks 2017–2020 riigi eelarvestrateegias määratud meetme „Energiatõhususe ja taastuvenergia kasutuse edendamine avaliku sektori hoonetes” elluviimiseks aastatel 2015–2017 lubatud heitkoguste ühikute enampakkumisel saadavast tulust 54% suuruse osa kohaliku omavalitsuse allsektoris kasutamise tingimused ja kord.
(2) Meetme eesmärk on avaliku sektori hoonetesse tehtavate investeeringute kaudu energiatõhususe parandamine, hoonesse tarnitud energia ja hoone ülalpidamiskulude vähenemine või taastuvenergia kasutuse edendamine. Meetme eesmärgi saavutamiseks antakse toetust.
§ 2. Meetme elluviijad
(1) Meetme viib ellu Rahandusministeerium.
(2) Toetuse taotlusi menetleb, toetatavatele projektidele teeb väljamakseid ja projektide üle teostab järelevalvet Sihtasutus Keskkonnainvesteeringute Keskus (edaspidi volitatud isik).
(1) Meetme raames toetatakse väliskeskkonnast katuse ja teiste välispiiretega eraldatud siseruumiga ehitisse (edaspidi hoone) tarnitud energiat, hoone ülalpidamiskulusid, kasvuhoonegaaside heidet vähendavaid ning energiasäästu ja taastuvenergia kasutuse edendamist suurendavaid rekonstrueerimistöid (edaspidi energiatõhususe tööd).
(2) Hoonele esitatavad nõuded on järgmised:
1) hoonet kasutatakse munitsipaallasteaiana;
2) hoones tegutsevas munitsipaallasteaias käib Eesti Hariduse Infosüsteemi andmetel 2016. aasta 1. oktoobri seisuga vähemalt 40 last;
3) hoone munitsipaallasteaia ainukasutuses oleva köetava pinna ruutmeetrite arvu ja munitsipaallasteaias käivate laste suhtarv on väiksem kui 19.
(3) Kui hoonet kasutatakse lisaks munitsipaallasteaiale ka muul otstarbel, siis toetatakse hoone energiatõhususe tööde elluviimist juhul, kui munitsipaallasteaia ainukasutuses olev hoone osa vastab lõike 2 punktis 3 sätestatud tingimustele ja taotleja tagab kogu hoone energiatõhususarvu jõudmise § 9 lõike 3 punktis 3 sätestatud vahemikku.
(4) Kui hoonet kasutatakse lisaks munitsipaallasteaiale ka muul otstarbel, siis sellise hoone energiatõhususe töid toetatakse proportsionaalselt munitsipaallasteaia ainukasutuses oleva hoone osa köetava pinna ruutmeetrite arvu osatähtsusele kogu hoone köetava pinna ruutmeetritest.
(1) Projekti elluviimise periood on ajavahemik, millal projekti tegevus algab ja lõpeb ning tekivad projekti teostamiseks vajalikud kulud.
(2) Projekti algus ei või olla varasem kui projekti rahastamise lepingu sõlmimise päev ja lõpp hilisem kui 2022. aasta 30. november.
[RT I, 13.08.2019, 1 - jõust. 16.08.2019]
(1) Toetust antakse üksnes nendeks abikõlblikeks kuludeks, mis on põhjendatud, mõistlikud ja vajalikud §-s 1 nimetatud eesmärgi täitmiseks, energiatõhususe tööde tegemiseks ning mis on tehtud projekti elluviimise perioodil.
(3) Abikõlblikud on majandus- ja taristuministri 3. juuni 2015. a määruse nr 55 „Hoone energiatõhususe miinimumnõuded” tähenduses hoone energiakasutust otseselt mõjutavad järgmised energiatõhususe töödega seotud kulud:
4) ventilatsioonisüsteemide uuendamise kulu, kui see tuleneb hoone soojustamisega kaasnevast vajadusest tagada nõuetele vastav sisekliima või kui ventilatsioonisüsteemide uuendamisega kaasneb kasvuhoonegaaside heite vähenemine;
6) automaatika ja tarkade juhtimisseadmetega, sealhulgas andurid ja andmehõivesüsteemid, mis võimaldavad hinnata projekti tulemusi, seonduv kulu;
10) käesoleva lõike punktides 1–9 nimetatud kuludega seotud töödega lahutamatult seotud või nende eelduseks olevate investeeringute kulu;
11) käesoleva lõike punktides 1–9 nimetatud kuludega seotud tööde tegemiseks vajaliku projekteerimise ja omanikujärelevalve kulu.
1) kulu, mis on seotud kapitalirendi tüüpi liisinglepingu sõlmimisega, intressiga, kindlustusega ja muu taolisega;
5) kulu, mis on varem riigi muudest tuludest, sealhulgas Euroopa Liidu vahenditest või teistest välisvahenditest saadud toetustest hüvitatud;
8) projektijuhtimise ja õigusabi kulu.
(1) Toetuse määr on vastavalt toetuse määra ja maksimaalse toetuse suuruse arvutamise metoodikale (lisa 1) 40–70% projekti abikõlblikest kuludest. Põhitegevuse tulusid käsitatakse kohaliku omavalitsuse üksuse finantsjuhtimise seaduse §-de 7 ja 14 tähenduses.
(2) Toetust antakse vastavalt toetuse määra ja maksimaalse toetuse suuruse arvutamise metoodikale (lisa 1) 146–255 eurot ühe rekonstrueeritava hoone köetava pinna ruutmeetri kohta.
(3) Kui taotleja on kohaliku omavalitsuse üksusest sõltuv üksus, võetakse toetuse määra ja maksimaalse toetuse suuruse arvutamise aluseks kohaliku omavalitsuse üksuse, mille arvestusüksusse sõltuv üksus kuulub, põhitegevuse tulud ja elanike arv.
(4) Taotleja omafinantseering peab tagama projekti tulemusliku elluviimise ja projekti finantsilise jätkusuutlikkuse.
(5) Omafinantseeringuna ei arvestata Euroopa Liidu asutustelt või fondidelt või muudelt abiskeemidelt saadud tagastamatut abi.
(6) Toetuse summa ja toetuse määr sätestatakse projekti rahastamise lepingus.
3. peatükk Taotlejale, taotlusele ja hoone energiaauditile esitatavad nõuded
(1) Taotlejaks võib olla kohaliku omavalitsuse üksus või kohaliku omavalitsuse üksusest sõltuv üksus, kes on taotluse esitamisele eelnenud kolmel järjestikusel aastal kuulunud ja taotluse esitamise aastal kuulub kohaliku omavalitsuse üksuse arvestusüksusesse. Kohaliku omavalitsuse üksusest sõltuvat üksust ja arvestusüksust käsitatakse kohaliku omavalitsuse üksuse finantsjuhtimise seaduse tähenduses.
(2) Taotlejale esitatavad nõuded on järgmised:
1) taotleja haldusterritooriumil elab rahvastikuregistri andmetel 2016. aasta 1. oktoobri seisuga vähemalt 5000 elanikku ja
2) taotleja ei ole varem sama kulu hüvitamiseks riigieelarvelistest või muudest Euroopa Liidu või välisabi vahenditest raha saanud.
(3) Kohaliku omavalitsuse üksus või tema arvestusüksus peab toetuse saamiseks kinni pidama kohaliku omavalitsuse üksuse finantsjuhtimise seaduse §-s 341 sätestatud nõuetest.
(4) Taotleja loetakse nõuetele vastavaks, kui ta on alustanud haldusreformi seaduse § 4 lõike 1 või Eesti territooriumi haldusjaotuse seaduse § 9 lõigete 1 ja 2 alusel teiste kohaliku omavalitsuse üksustega läbirääkimisi haldusterritoriaalse korralduse muutmiseks (edaspidi ühinemisläbirääkimised), mille tulemusel moodustub käesoleva paragrahvi lõike 2 punktis 1 sätestatud tingimusele vastav kohaliku omavalitsuse üksus ja kõik ühinevate kohaliku omavalitsuse üksuste volikogud on vastu võtnud Eesti territooriumi haldusjaotuse seaduse § 9 lõigete 7 ja 9 kohase otsuse.
(5) Ühinemisläbirääkimisi alustanud kohaliku omavalitsuse üksusest sõltuval üksusel on õigus taotlus esitada, kui ta on kuulunud taotluse esitamisele eelnenud kolmel järjestikusel aastal ja taotluse esitamise aastal ühineva kohaliku omavalitsuse üksuse arvestusüksusesse ning tal on ühinevate kohalike omavalitsuste, mis vastavad käesoleva paragrahvi lõike 2 punktis 1 ja lõikes 4 sätestatud tingimustele, volikogude nõusolek käesoleva määruse alusel taotluse esitamiseks.
§ 8. Taotlusele esitatavad nõuded
(1) Taotleja peab taotluse esitama taotlusvormil, millele on lisatud lõikes 5 nimetatud dokumendid.
(2) Taotlus esitatakse iga rekonstrueeritava hoone kohta järgmiselt:
1) taotleja, kelle haldusterritooriumil elab rahvastikuregistri andmetel 2016. aasta 1. oktoobri seisuga 5000–10 999 elanikku, võib esitada ühe taotluse;
2) taotleja, kelle haldusterritooriumil elab rahvastikuregistri andmetel 2016. aasta 1. oktoobri seisuga 11 000 või rohkem elanikku, võib esitada kaks taotlust;
3) ühinemisläbirääkimisi alustanud iga punktis 1 sätestatud tingimustele vastava taotleja või temast sõltuva üksuse kohta võib esitada ühe taotluse;
4) ühinemisläbirääkimisi alustanud iga punktis 2 sätestatud tingimustele vastava taotleja või temast sõltuva üksuse kohta võib esitada kaks taotlust.
2) toetuse kasutamise tegevus-, rahastamis- ja ajakava peavad olema reaalselt teostatavad §-s 4 sätestatud projekti elluviimise perioodil;
3) taotluses nimetatud projekti eelarve peab olema põhjendatud, seotud otseselt projekti eesmärkide ja tegevustega ning vastama käesolevas määruses nõutavale toetuse ja omafinantseeringu määrale;
4) taotluses planeeritud tegevused peavad olema kooskõlas Euroopa Liidu ja riigisiseste õigusaktidega;
5) taotlusest peab selguma tegevuste ja kulude abikõlblikkus;
6) taotlusest peab selguma hoone köetava pinna ruutmeetrite arv, mis on munitsipaallasteaia ainukasutuses, ja munitsipaallasteaias käivate laste arv 2016. aasta 1. oktoobri seisuga Eesti Hariduse Infosüsteemi andmetel;
7) taotluses peab sisaldama kinnitus, et projektile või projekti üksikutele tegevustele ei ole taotletud toetust muudest riigieelarvelistest, Euroopa Liidu või välisabi vahenditest.
2) hoone energiaaudit;
3) kinnitus, et projekti raames rekonstrueeritav hoone ja hoonealune kinnistu kuuluvad taotlejale ja nende kohta puuduvad kinnistusraamatusse kandmata lepingud ning et taotleja kohustub hoonet kasutama munitsipaallasteaiana ja seda mitte võõrandama või valdust andma kolmandatele isikutele ilma Rahandusministeeriumiga kooskõlastamata vähemalt viis aastat projekti lõppemisest arvates;
4) ühinevate kohaliku omavalitsuse üksuste volikogude otsus käesoleva määruse alusel taotluse esitamiseks ning taotluse ja lepingu allkirjastamiseks käesoleva määruse § 7 lõigetes 4 ja 5 sätestatud juhul.
(6) Volitatud isikul on õigus nõuda täiendavaid dokumente taotluse nõuetele vastavuse hindamiseks.
§ 9. Hoone energiaauditile esitatavad nõuded
(1) Energiaauditi koostamisel juhindutakse vormi ja sisu osas majandus- ja taristuministri 8. aprilli 2015. a määruses nr 28 „Elamu energiaauditile esitatavad nõuded”, 30. aprilli 2015. a määruses nr 36 „Nõuded energiamärgise andmisele ja energiamärgisele” ja Vabariigi Valitsuse 6. oktoobri 2011. a määruses nr 131 „Tervisekaitsenõuded koolieelse lasteasutuse maa-alale, hoonetele, ruumidele, sisustusele, sisekliimale ja korrashoiule” sätestatud nõuetest.
(2) Energiaauditi koostab vähemalt kuuenda taseme energiaaudiitor.
(3) Energiaaudit peab lisaks lõikes 1 nimetatud määrustes nõutule sisaldama vähemalt järgmist:
1) hoone köetava pinna ruutmeetrite arv ehitisregistri 2016. aasta 1. oktoobri andmetel;
2) hoone olemasolevale olukorrale vastava energiatõhususarvu määramine tüüpilisel kasutusel;
3) soovituslike energiatõhususe tööde loetelu koos maksumuse kalkulatsioonidega, et viia kogu hoone energiatõhususarv vahemikku 141–190 kWh/(m²a);
4) hoone energiatõhususe parendamise pakettide energiatõhususarvude määramine valideeritud dünaamilise simulatsiooni tarkvaraga;
5) hoone ülalpidamiskulude ja hoonesse tarnitud energia energiakasutuse muutumise kalkulatsioonid soovituslike energiatõhususe tööde täiemahulisel tegemisel.
(4) Lõike 3 punktides 2 ja 4 nimetatud energiatõhususarvud määratakse vastavalt majandus- ja taristuministri 5. juuni 2015. a määrusele nr 58 „Hoone energiatõhususe arvutamise metoodika” ja 3. juuni. 2015. a määrusele nr 55 „Hoone energiatõhususe miinimumnõuded”.
(5) Hoone ülalpidamiskulude ja hoonesse tarnitud energia muutumise kalkulatsioonide aluseks võetakse tegelikud ja tõendatud hoone viimase kolme kalendriaasta keskmised tarbimisandmed ning projektijärgse kolme kalendriaasta prognoositavad keskmised tarbimisandmed, mis sisaldavad mõistlikke hooldus- ja kasutuskulusid, mis on vajalikud hoone ja selle tehnosüsteemide jätkusuutlikuks ja kasutusjuhendikohaseks kasutamiseks.
(1) Taotluse esitab volitatud isikule elektroonilise taotluste esitamise keskkonna vahendusel taotleja esindusõiguslik isik digitaalselt allkirjastatuna.
(2) Toetust taotletakse ja taotlemisega seotud teave ja dokumendid esitatakse elektroonilise taotluste esitamise keskkonna kaudu.
(3) Toetuse taotlemiseks peab taotleja esitama §-s 8 sätestatud nõuetele vastava taotluse.
(4) Taotlusvooru kuulutab välja valdkonna eest vastutav minister. Informatsioon taotluse esitamise kohta avaldatakse hiljemalt 90 kalendripäeva enne taotluste esitamise tähtpäeva vähemalt ühes üleriigilises päevalehes ja volitatud isiku veebilehel.
(5) Taotlusvooru rahalise mahu ja regionaalse jaotuse kinnitab valdkonna eest vastutav minister.
(6) Taotlus esitatakse volitatud isikule hiljemalt taotluste esitamise tähtpäeval.
(7) Taotlusvooru hilinenult esitatud taotlus tagastatakse taotlejale läbi vaatamata.
§ 11. Taotluse menetlemine volitatud isiku juures
Taotluse menetlemine volitatud isiku juures koosneb järgmistest tegevustest:
2) taotleja ja taotluse nõuetele vastavuse kontrollimisest ning vastavaks või mittevastavaks tunnistamisest;
4) taotluse rahuldamise korral ettepaneku tegemisest projekti rahastamise lepingu sõlmimiseks;
5) projekti rahastamise lepingu sõlmimisest.
§ 12. Taotleja ja taotluse hindamine
(1) Taotleja tunnistatakse nõuetele vastavaks, kui ta vastab §-s 7 sätestatud nõuetele.
(2) Taotlus tunnistatakse nõuetele vastavaks, kui:
4) taotluses sisalduva projekti tegevus planeeritakse lõpetada hiljemalt 2019. aasta 31. detsembril;
5) taotluses käsitletud projekti eelarves on muu hulgas kavandatud nõutav omafinantseering ning esitatud kinnitus ja tõendid omafinantseeringu vahendite olemasolu kohta.
4) taotlus ei vasta käesolevas määruses taotlusele esitatud nõuetele.
(4) Kui volitatud isik avastab taotluse nõuetele vastavuse kontrollimisel taotluses puudusi, teatab ta sellest viivitamata taotlejale ja määrab puuduste kõrvaldamiseks tähtaja kuni 10 tööpäeva, mille võrra pikeneb taotluse menetlemise tähtaeg.
(5) Taotluse või taotleja nõuetele mittevastavuse korral või taotluses puuduste kõrvaldamata jätmise korral teeb valdkonna eest vastutav minister taotluse rahuldamata jätmise otsuse.
(6) Nõuetele vastavaks tunnistatud taotluste järjestamiseks hinnatakse neid §-s 13 sätestatud korras lisas 2 esitatud hindamiskriteeriumide alusel.
(7) Hindamise tulemusena koostatakse taotluste pingerida, mille alusel teeb valdkonna eest vastutav minister taotluse rahuldamise otsuse. Valdkonna eest vastutav minister võib teha taotluse rahuldamise otsuse edasilükkava tingimusega, kui toetuse andmine sõltub eelarvesse laekuvatest vahenditest.
§ 13. Taotluse hindamiskriteeriumid
(1) Taotlusi hinnatakse viies grupis vastavalt taotlejate territoriaalsele paiknemisele Eurostati territoriaalse statistika arvepidamise NUTS III tasandil (edaspidi territoriaalne grupp).
(2) Taotluste hindamiskriteeriumid sätestatakse lisas 2.
(3) Igas territoriaalses grupis moodustatakse lõplik pingerida lisa 2 alusel arvutatud hindamiskriteeriumide punktide kokkuliitmisel ja ümardamisel kaks kohta pärast koma.
(4) Võrdsete punktide arvuga taotluste korral eelistatakse taotlust, mis on esitatud suurema munitsipaallasteaias käivate laste arvuga hoone kohta.
(1) Ettepaneku projekti rahastamise lepingu sõlmimiseks teeb volitatud isik 90 kalendripäeva jooksul taotluse esitamise tähtpäevast alates.
(2) Hindamise tulemusena igas territoriaalses grupis kõrgema punktiarvu saanud taotluste esitajatele tehakse ettepanek projekti rahastamise lepingu sõlmimiseks lähtuvalt taotlusvooru rahastamise mahust.
(3) Ettepaneku projekti rahastamise lepingu sõlmimiseks teeb volitatud isik taotlejale teatavaks elektrooniliselt.
(4) Toetuse saaja sõlmib 30 kalendripäeva jooksul pärast projekti rahastamise lepingu sõlmimise ettepaneku kättesaamist volitatud isikuga projekti rahastamise lepingu. Poolte kokkuleppel on tähtaega võimalik pikendada.
(5) Kui toetuse saaja loobub projekti rahastamise lepingu sõlmimisest, tehakse lepingu sõlmimise ettepanek sama territoriaalse grupi pingereas esimesele väljapoole rahastamise mahtu jäänud taotlejale ulatuses, mis ei ületa territoriaalse grupi taotlusvooru rahalist mahtu ja tema taotletud summat.
(6) Kui pärast lõigetes 4 ja 5 nimetatud lepingute sõlmimist tekib territoriaalse grupi sees raha jääk, tehakse ettepanek rahastamise lepingu sõlmimiseks alates kõrgeima punktiarvuga rahastamiseta jäänud projektist üle-eestilises pingereas.
(7) Kui lõigete 5 ja 6 alusel rahastamisele kuuluva taotluse suurus ületab raha jääki, on volitatud isikul õigus pidada taotlejaga läbirääkimisi taotletava summa ja taotluses sisalduvate tegevuste vähendamise või taotleja omafinantseeringu suurendamise osas, arvestades pingerea aluseks olevaid hindamiskriteeriume.
§ 15. Taotluste rahuldamata jätmise otsus
(1) Taotluse rahuldamata jätmise otsuse teeb valdkonna eest vastutav minister 90 kalendripäeva jooksul taotluse esitamise tähtpäevast alates.
(2) Valdkonna eest vastutav minister teeb pärast taotluste hindamist taotluse rahuldamata jätmise otsuse, kui:
(3) Taotluse rahuldamata jätmise otsuses märgitakse vähemalt:
3) toetuse taotleja andmed;
(4) Volitatud isik esitab taotluse rahuldamata jätmise otsuse toetuse taotlejale pärast otsuse tegemist elektrooniliselt.
5. peatükk Toetuse kasutamine, hangete läbiviimine ja toetusele viitamine
§ 16. Projekti rahastamise leping
(1) Toetuse kasutamiseks sõlmivad toetuse saaja ja volitatud isik projekti rahastamise lepingu.
(2) Projekti rahastamise lepingus märgitakse vähemalt:
1) lepingupooled ja nende andmed;
3) toetuse summa, abikõlblike kulude kogumaht ja projekti elluviimise periood;
4) projekti rahastamiskava aastate lõikes;
5) toetuse maksimaalne summa ja selle osatähtsus projekti abikõlblikest kuludest;
7) projekti eelarve muutmine ilma lepingut muutmata;
8) vara sihtotstarbelise kasutamise ja säilitamise tingimused ja kord;
9) järelevalve tingimused ja kord;
10) toetuse andmisega ja kasutamisega seotud teabe ja aruannete esitamise tähtajad ja kord, sealhulgas CO2 heitkoguse kokkuhoiust raporteerimine;
11) toetuse väljamaksmise tingimused ja kord;
12) toetuse tagasinõudmise ja tagasimaksmisega seotud tingimused ja kord;
13) lepingu muutmise tingimused;
14) lepingu lõppemise ja ülesütlemise kord;
15) vaidluste lahendamise kord;
16) teadete kättetoimetamise vorm ja viis;
17) muud tingimused, mis on vajalikud projekti edukaks elluviimiseks ja järelevalve kohaseks teostamiseks.
§ 17. Projekti hangete läbiviimine
(1) Projekti elluviimisega seotud hanketeadet ei või avaldada enne projekti rahastamise lepingu sõlmimist.
(2) Toetuse saaja esitab lihthanke piirmäära ületava hanke dokumentide eelnõud volitatud isikule enne hanke väljakuulutamist ülevaatamiseks.
(3) Toetuse saaja viib lihthanke piirmäära ületavad projektiga seotud hanked läbi elektrooniliselt riigihangete registris.
(4) Toetuse saaja peab hanke korral, mille eeldatav maksumus jääb alla lihthanke piirmäära, küsima kolm võrreldavat hinnapakkumust piisava kvalifikatsiooniga ettevõtjatelt ja esitama saadud hinnapakkumused nende küsimist tõendavate dokumentidega volitatud isikule koos sõlmitud lepinguga.
(5) Toetuse saaja esitab volitatud isikule hankelepingu viivitamata pärast selle sõlmimist.
(6) Toetuse saaja esitab enne hankedokumentide või hankelepingu muutmist volitatud isikule ülevaatamiseks muudatuse eelnõu.
(7) Toetuse saaja esitab volitatud isikule hankelepingu reservi kasutamise põhjenduse enne reservi kasutamist.
Projektiga seotud ehitustööde ajal tuleb projektipiirkonda üles panna töödest informeeriv tahvel, millel peab olema vähemalt:
4) lisainfo sõnastuses „Hoone energiatõhusamaks muutmist toetas Eesti riik”;
5) Rahandusministeeriumi ja volitatud isiku logo.
§ 19. Taotluse rahuldamise otsuse muutmine ja toetuse tagasinõudmine
Valdkonna eest vastutav minister võib teha taotluse rahuldamise otsuse muutmise ja toetuse 10–100% tagasinõudmise otsuse sõltuvalt rikkumise raskusest, kui:
2) toetuse saaja on jätnud osaliselt või täielikult täitmata kohustuse või nõude ja see on mõjutanud kulu abikõlblikkust;
7) hoone kasutamine munitsipaallasteaiana lõpetatakse enne viie aasta möödumist projekti lõppemisest arvates;
8) hoone omand või valdus antakse kolmandatele isikutele enne viie aasta möödumist projekti lõppemisest arvates Rahandusministeeriumiga kooskõlastamata.
(1) Käesolevat määrust rakendatakse 2017. aasta 1. jaanuarist.
(2) Käesoleva määruse rakendumisel pooleli olevad avaliku sektori kohaliku omavalitsuse allsektori lasteaiahoonetes energiatõhususe ja taastuvenergia kasutuse edendamise toetuse taotlemise menetlemised viiakse lõpule käesoleva määruse kohaselt.
(3) Kohaliku omavalitsuse üksuse suhtes, kes esitab lasteaiahoone rekonstrueerimiseks ehitusloa taotluse pärast 2018. aasta 31. detsembrit, kohaldatakse määruses esitatud hoone energiatõhususe nõuetele ettevõtlus- ja infotehnoloogiaministri 11. detsembri 2018. a määrust nr 63 „Hoone energiatõhususe miinimumnõuded.
Lisa 1 Toetuse määra ja maksimaalse toetuse suuruse arvutamise metoodika
Lisa 2 Taotluste hindamiskriteeriumid


text:
Kohtuasi C‑62/14
Peter Gauweiler jt
(eelotsusetaotlus, mille on esitanud Bundesverfassungsgericht)
„Eelotsusetaotlus — Majandus- ja rahapoliitika — Euroopa Keskpanga (EKP) nõukogu otsused eurosüsteemi poolt riigivõlakirjade järelturul teostatavate rahapoliitiliste otsetehingute tehniliste üksikasjade kohta — ELTL artiklid 119 ja 127 — EKP ja Euroopa Keskpankade Süsteemi pädevus — Rahapoliitika ülekandemehhanism — Hindade stabiilsuse säilitamine — Proportsionaalsus — ELTL artikkel 123 — Euroala liikmesriikide monetaarse rahastamise keeld”
Kokkuvõte – Euroopa Kohtu otsus (suurkoda), 16. juuni 2015
Eelotsuse küsimused — Euroopa Kohtu pädevus — Piirid — Siseriikliku kohtu pädevus — Eelotsuse küsimuse vajalikkus ja tõstatatud küsimuste asjakohasus — Siseriikliku kohtu hinnang
Eelotsuse küsimused — Euroopa Kohtu otsus — Mõju
Eelotsuse küsimused — Euroopa Kohtu pädevus — Piirid — Ilmselgelt asjakohatud küsimused ja oletuslikud küsimused, mis on esitatud kontekstis, mis välistab tarviliku vastuse — Niisugustele küsimustele vastamise pädevus, mis on esitatud riigisiseses õiguses lubatud ennetava kaebuse menetluses
Eelotsuse küsimused — Euroopa Kohtu pädevus — Piirid — Taotlus tõlgendada liidu üldakti, mille rakendamiseks ei ole riigisiseses õiguses võetud rakendusmeetmeid — Kaebuse vastuvõetavus riigisiseses kohtus — Hõlmamine
Majandus- ja rahapoliitika — Rahapoliitika — Kohaldamisala — Euroopa Keskpankade Süsteemi poolt riigivõlakirjade järelturult ostmise programm — Hõlmamine — Majanduspoliitika eesmärkide saavutamist soodustav programm — Mõju puudumine rahapoliitika meetme kvalifitseerimisele
(ELTL artikli 119 lõige 2, ELTL artikli 127 lõige 1 ja ELTL artikli 282 lõige 2; EL lepingule ja ELT lepingule lisatud protokoll nr 4, artikli 18 lõige 1)
Majandus- ja rahapoliitika — Rahapoliitika — Rakendamine — Euroopa Keskpankade Süsteemi kaalutlusõigus — Kohtulik kontroll — Piirid — Põhjendamiskohustus — Ulatus
(ELL artikli 5 lõige 4; ELTL artikli 119 lõige 2 ja ELTL artikli 127 lõige 1)
Institutsioonide aktid — Põhjendamine — Kohustus — Ulatus — Põhjendamiskohustuse hindamine konkreetse asja asjaolude põhjal
(ELTL artikli 296 lõige 2)
Majandus- ja rahapoliitika — Rahapoliitika — Rakendamine — Euroopa Keskpankade Süsteemi poolt riigivõlakirjade järelturult ostmise programm — Proportsionaalsuse põhimõtte rikkumine — Puudumine
Majandus- ja rahapoliitika — Rahapoliitika — Monetaarse rahastamise keeld — Kohaldamisala — Euroopa Keskpankade Süsteemi poolt riigivõlakirjade järelturult ostmise programm — Väljajätmine — Tingimused
(ELTL artikli 123 lõige 1; EL lepingule ja ELT lepingule lisatud protokoll nr 4, artikli 18 lõige 1 ja artikkel 33; nõukogu määrus nr 3603/93, põhjendus 7)
Majandus- ja rahapoliitika — Rahapoliitika — Monetaarse rahastamise keeld — Eesmärk — Liikmesriikide innustamine usaldusväärse eelarvepoliitika järgimisele
(ELTL artikli 119 lõige 2, ELTL artikkel 123, ELTL artikli 127 lõige 1 ja ELTL artikli 282 lõige 2)
Euroopa Keskpank — Euroopa Keskpankade Süsteemi pädevus — Riigivõlakirjade järelturult ostmise programmi vastuvõtmine — Hõlmamine
(ELTL artikkel 119, ELTL artikli 123 lõige 1 ning ELTL artikli 127 lõiked 1 ja 2; EL lepingule ja ELT lepingule lisatud protokoll nr 4, artiklid 17–24)
Euroopa Kohus ei ole eelotsusemenetluses pädev otsust tegema, kui eelotsusetaotluse esitanud kohtule ei ole Euroopa Kohtu tõlgendus siduv. Euroopa Kohtul ei ole nimelt selliste vastuste andmise pädevust, millel on ainult soovituslik toime. Seega ei ole Euroopa Kohus pädev tõlgendama liidu õigusakti selleks, et eelotsusetaotluse esitanud kohus saaks otsustada riigisisese õiguse kohaldamise üle olukorras, kus riigisiseses õiguses ei ole otsest ja tingimusteta viidet liidu õigusele, vaid piirdutud on sellega, et liidu akt on võetud eeskujuks, kusjuures viimase sõnastus on esitatud ainult osaliselt. Teisiti on see aga siis, kui eelotsusetaotlus puudutab otseselt liidu õiguse tõlgendamist ja kohaldamist, mis tähendab, et Euroopa Kohtu otsus mõjutab konkreetselt põhikohtuasja lahendamist.
Sellega seoses näeb ELTL artikliga 267 kehtestatud kord ette otsese koostöö Euroopa Kohtu ja liikmesriikide kohtute vahel. Selles menetluses, mis põhineb liikmesriikide kohtute ja Euroopa Kohtu ülesannete selgel eristamisel, on igasugune faktiliste asjaolude hindamine liikmesriigi kohtu pädevuses, kellel tuleb konkreetse kohtuasja eripärasid arvestades hinnata nii eelotsuse vajalikkust asjas otsuse langetamiseks kui ka Euroopa Kohtule esitatavate küsimuste asjakohasust, samas kui Euroopa Kohus on pädev otsustama üksnes liidu õigusnormide tõlgenduse või kehtivuse üle, lähtudes talle liikmesriigi kohtu poolt esitatud asjaoludest. Seega, kui esitatud küsimused puudutavad liidu õigusnormi tõlgendamist või kehtivust, on Euroopa Kohus põhimõtteliselt kohustatud otsuse tegema.
Järelikult kehtib eeldus, et liidu õigust puudutavad küsimused on asjakohased. Euroopa Kohus võib keelduda liikmesriigi kohtu esitatud eelotsuse küsimusele vastamast vaid siis, kui on ilmne, et küsimuses osutatud liidu õigusnormi tõlgendusel või kehtivuse kontrollimisel ei ole mingit seost põhikohtuasja asjaolude või esemega, kui probleem on hüpoteetiline või kui Euroopa Kohtule ei ole teada vajalikke faktilisi või õiguslikke asjaolusid, et anda tarvilik vastus talle esitatud küsimustele.
(vt punktid 12–15, 24 ja 25)
Vt otsuse tekst.
(vt punkt 16)
Seoses eelotsusetaotlusega, mis puudutab Euroopa Keskpanga nõukogu otsuseid, mis käsitlevad riigivõlakirjade ostmise programmi, tuleb märkida, et asjaolu, et seda programmi ei ole rakendatud ja et seda saab teha alles pärast uute õigusaktide vastuvõtmist, ei jäta põhikohtuasja kaebust ilma selle esemest, kui asjassepuutuv riigisisene õigus võimaldab teatavatel tingimustel niisuguses olukorras ennetavat õiguskaitset. Kuigi põhikohtuasja kaebus, mille eesmärk on ära hoida ohustatud õiguste rikkumist, peab paratamatult põhinema prognoosidel, mis on oma olemuselt ebakindlad, on need riigisiseses õiguses siiski lubatud. Seega kuna ELTL artiklis 267 ette nähtud menetluses on üksnes eelotsusetaotluse esitanud kohus pädev tõlgendama riigisisest õigust, ei saa selle asjaolu põhjal, et vaidlusaluseid otsuseid ei ole veel rakendatud ja et seda saab teha alles pärast uute õigusaktide vastuvõtmist, eitada, et eelotsusetaotlus on kõnealuse kohtu menetluses olevate vaidluste lahendamiseks objektiivselt vajalik.
Kui riigisisese õiguse alusel võivad selle menetluse pooled, milles esitatud eelotsusetaotlus on Euroopa Kohtu menetluses, esitada kaebuse selleks, et kontrollitaks liidu õigusakti rakendamisele suunatud liikmesriigi valitsuse kavatsuse või kohustuse õiguspärasust, ei sõltu eraõiguslike isikute võimalus viidata liikmesriigi kohtus liidu üldakti kehtetusele sellest, kas mainitud üldakti osas on riigisisese õiguse alusel juba tegelikult võetud rakendusmeetmeid. Piisab sellest, et liikmesriigi kohtu menetluses on reaalne õigusvaidlus, mille käigus niisuguse akti kehtivuse küsimus kaudselt üles kerkib.
Sellele küsimusele vastamisel, kas konkreetne meede kuulub rahapoliitika alla, tuleb peamiselt aluseks võtta asjaomase meetme eesmärgid. Olulised on ka vahendid, mis on meetmes nende eesmärkide saavutamiseks ette nähtud.
Rahapoliitika valdkonda kuulub Euroopa Keskpankade Süsteemi (EKPS) poolt riigivõlakirjade järelturult ostmise programm, mille eesmärk on tagada ühtaegu nii rahapoliitika nõuetekohane ülekandumine kui ka rahapoliitika ühtsus. Esiteks aitab ühelt poolt rahapoliitika ühtsuse tagamise eesmärk kaasa rahapoliitika eesmärkide saavutamisele, kuna see poliitika peab ELTL artikli 119 lõike 2 kohaselt olema ühtne. Teiselt poolt on eesmärk tagada rahapoliitika nõuetekohane ülekandumine ühtviisi sobiv, et tagada selle poliitika ühtsus ja aidata kaasa selle esmasele eesmärgile, milleks on hindade stabiilsuse säilitamine. Seda analüüsi ei saa kahtluse alla seada asjaolu, et selline programm võib teataval juhul aidata samuti kaasa majanduspoliitika alla kuuluvale euroala stabiilsusele. Nimelt ei või rahapoliitika meedet võrdsustada majanduspoliitika meetmega üksnes seetõttu, et sellel meetmel võib olla kaudne mõju euroala stabiilsusele.
Teiseks nähtub Euroopa Keskpankade Süsteemi ja Euroopa Keskpanga protokolli IV peatükis asuva artikli 18 lõikest 1 selgesti, et esmasest õigusest tulenevate EKPS‑i eesmärkide saavutamiseks ja ülesannete täitmiseks võivad EKP ja riikide keskpangad tegutseda rahaturgudel, müües ja ostes otse likviidseid väärtpabereid eurodes. Seoses riigivõlakirjade ostmise programmi valikulisusega – arvestades, et selle programmi eesmärk on kõrvaldada rahapoliitika ülekandemehhanismi häireid, mis tekivad teatavate liikmesriikide emiteeritud riigivõlakirjade erilise olukorra tõttu – ei saa ainult asjaolu, et kõnealune programm piirdub konkreetselt nende riigivõlakirjadega, tähendada iseenesest, et EKPS‑i kasutatavad vahendid ei kuulu rahapoliitika alla. Peale selle ei pane ükski EL toimimise lepingu säte EKPS‑ile kohustust tegutseda rahaturgudel üldiste meetmetega, mis oleks tingimata kohaldatavad kõikidele euroala riikidele.
Lisaks ei saa seda järeldust muuta asjaolu, et riigivõlakirjade ostmise programmi rakendamine on tehtud sõltuvaks tingimusest, et täielikult peab olema järgitud makromajanduslikke kohandamisprogramme. Välistatud ei ole küll see, et sellise tunnusega riigivõlakirjade ostmise programm võib kaudselt suurendada motivatsiooni neid kohandamisprogramme järgida ja soodustab seega teataval määral kohandamisprogrammidega taotletavate majanduspoliitika eesmärkide saavutamist. Siiski ei saa see kaudne mõju tähendada, et niisugune programm tuleb liigitada majanduspoliitika meetmeks, kuna ELTL artikli 119 lõikest 2, artikli 127 lõikest 1 ja artikli 282 lõikest 2 tuleneb, et ilma et see piiraks hindade stabiilsuse eesmärki, toetab EKPS liidu üldist majanduspoliitikat.
(vt punktid 46–49, 51, 52 ja 54–59)
ELTL artikli 119 lõikest 2 ja artikli 127 lõikest 1 koostoimes ELL artikli 5 lõikega 4 tuleneb, et rahapoliitika valdkonda kuuluva võlakirjade omandamise programmi saab õiguspäraselt vastu võtta ja seda saab õiguspäraselt rakendada ainult siis, kui selles sisalduvad meetmed on rahapoliitika eesmärkidega proportsionaalsed. Mis puudutab proportsionaalsuse põhimõttest kinnipidamise üle teostatavat kohtulikku kontrolli, siis peab EKPS sellist vabaturutehingute programmi välja töötades ja rakendades tegema tehnilist laadi valikuid ja keerulisi prognoose ning andma kompleksseid hinnanguid, mistõttu tuleb selles osas tunnustada tema ulatuslikku kaalutlusõigust.
Kui aga liidu institutsioonil on lai kaalutlusõigus, omandab teatavate menetluslike tagatiste järgimise kontrollimine põhimõttelise tähtsuse. Nende tagatiste hulka kuulub EKPS‑i kohustus uurida hoolsalt ja erapooletult kõiki konkreetses olukorras tähtsust omavaid asjaolusid ja põhjendada oma otsuseid piisavalt. Selles osas ei saa asjaolu, et euroala majandusliku olukorra põhjendatud analüüsile on vastu vaieldud, olla sellisena piisav, et seada kahtluse alla ilmselge hindamisvea puudumist käsitlevat Euroopa Kohtu järeldust, kuna arvestades sellega, et rahapoliitika küsimused tekitavad tavaliselt palju poleemikat ja et EKPS‑il on lai kaalutlusõigus, ei saa viimaselt nõuda enamat, kui et ta kasutab oma majanduslikku asjatundlikkust ja tema kasutuses olevaid vajalikke tehnilisi vahendeid, et teostada see analüüs väga hoolsalt ja täpselt.
(vt punktid 66, 68, 69, 74 ja 75)
Euroopa Keskpankade Süsteemi (EKPS)- poolt euroala selliste liikmesriikide riigivõlakirjade omandamine, mille intressimäärad olid äärmiselt volatiilsed ning väga suurte erinevustega, sest nende eest nõuti liiga suuri riskipreemiaid, millega taheti maandada euroala lagunemise riski, võib aidata neid määrasid langetada, hajutades põhjendamatu kartuse euroala lagunemise pärast, ja seega aidata kaasa sellele, et liiga suured riskipreemiad vähenevad või kaovad sootuks.
Selles kontekstis võib EKPS õigustatult leida, et selline intressimäärade areng on sobiv selleks, et soodustada EKPS‑i rahapoliitika ülekandumist ja tagada rahapoliitika stabiilsust. EKPS võis seega õiguspäraselt leida, et selline programm on sobiv selleks, et aidata kaasa EKPS‑i eesmärkide saavutamisele ning seega hindade stabiilsuse säilitamisele. Selline programm ei lähe ilmselgelt kaugemale sellest, mis on vajalik nende eesmärkide saavutamiseks, kuna see lubab omandada riigivõlakirju järelturult üksnes selles ulatuses, milles see on vajalik programmi eesmärkide saavutamiseks, ja et omandamine lõpetatakse kohe, kui need eesmärgid on saavutatud.
Selline programm puudutab lõpuks ainult piiratud osa euroala riikide emiteeritud riigivõlakirjadest, mistõttu on kohustused, mida EKP võib niisuguse programmi rakendamisel võtta, tegelikult piiritletud ja piiratud. Neil tingimustel ilmneb, et EKPS sai õiguspäraselt vastu võtta programmi, mille maht on niiviisi piiratud, ilma et ta oleks pidanud enne selle rakendamist kindlaks määrama mahulist piirangut, kuivõrd selline piirang võib ka vähendada programmi tõhusust. Lisaks tuleb tuvastada, et selline programm määrab kindlaks liikmesriigid, kelle võlakirju võib omandada, kriteeriumide alusel, mis on seotud taotletavate eesmärkidega, mitte suvalise valiku tulemusel.
Asjassepuutuvaid erinevaid huve kaaludes väldib EKPS asjaomase programmi rakendamisel tegelikult selliste probleemide tekkimist, mis ei ole programmiga taotletud eesmärkidega ilmselgelt proportsionaalsed. Niisugustel tingimustel ei rikuta sellise programmiga proportsionaalsuse põhimõtet.
(vt punktid 72, 76, 77, 80–82, 87, 88 ja 90–92)
ELTL artikli 123 lõikest 1 nähtub, et selle sätte kohaselt on keelatud igasugune Euroopa Keskpankade Süsteemi (EKPS) finantsabi andmine liikmesriigile, kusjuures siiski ei ole üldiselt välistatud EKPS‑i võimalust osta sellise riigi võlausaldajatelt selle riigi poolt varem emiteeritud väärtpabereid. Protokolli Euroopa Keskpankade Süsteemi ja Euroopa Keskpanga põhikirja kohta artikli 18 lõike 1 kohaselt on EKPS‑il lubatud tema eesmärkide saavutamiseks ja ülesannete täitmiseks tegutseda rahaturgudel, sealhulgas müües ja ostes otse likviidseid väärtpabereid, mille hulka kuuluvad ka riigivõlakirjad, ilma et see luba sõltuks eritingimustest, kui just ei eirata vabaturutehingute endi olemust.
EKPS ei saa siiski õiguspäraselt omandada järelturult riigivõlakirju niisugustel tingimustel, mille tulemusel oleks tema sekkumisel samasugune mõju nagu riigivõlakirjade omandamisel otse liikmesriikide avaliku võimu organitelt ja avalik-õiguslikelt isikutelt, kuivõrd sellega seatakse kahtluse alla ELTL artikli 123 lõikes 1 sätestatud keelu tõhusus. Siiski ei tohiks, nagu on rõhutatud määruse nr 3603/93 [ELTL] artiklis [123] ja artikli [125] lõikes 1 nimetatud keeldude kohaldamiseks vajalike määratluste täpsustamise kohta põhjenduses 7, järelturul tehtud oste kasutada ELTL artikli 123 eesmärgist möödahiilimiseks. Sellest järeldub, et kui Pank omandab järelturult riigivõlakirju, peab ta oma sekkumise siduma piisavate garantiidega, mis võimaldaksid tema sekkumise ühitada ELTL artikli 123 lõikest 1 tuleneva monetaarse rahastamise keeluga.
Mis puudutab Euroopa Keskpankade Süsteemi (EKPS) poolt riigivõlakirjade järelturult ostmise programmi, siis kuigi puuduvd garantiid, millega saab vältida seda, et nende võlakirjade emiteerimise tingimusi moonutatakse kindla teadmisega, et EKPS ostab need võlakirjad pärast nende emiteerimist, võib küll EKPS‑i sekkumine evida teatavat mõju riigi võlakohustuste esmas‑ ja järelturu toimimisele. See asjaolu ei ole siiski otsustava tähtsusega, sest see mõju on järelturult omandamiste, mis on EL toimimise lepinguga lubatud, olemuslik tagajärg, mis on pealegi vältimatu, et võimaldada nende omandamiste tõhusat kasutamist rahapoliitika raames.
Seega asjaolu, et selle programmiga võiks EKP‑le kaasneda oluline kahjumi tekkimise risk, ei nõrgesta ka selle eelduse tõelevastavuse korral mingil viisil kõnealuse programmiga seotud garantiisid, mille eesmärk on tagada, et liikmesriigid ei kaota motivatsiooni järgida usaldusväärset eelarvepoliitikat. Asjaolu, et selle programmiga võiks Pangale kaasneda oluline kahjumi tekkimise risk, ei nõrgesta ka selle eelduse tõelevastavuse korral mingil viisil kõnealuse programmiga seotud garantiisid, mille eesmärk on tagada, et liikmesriigid ei kaota motivatsiooni järgida usaldusväärset eelarvepoliitikat. Selline keskpank nagu EKP on ka kohustatud tegema otsuseid, millega kaasneb EKP‑le sarnaselt vabaturutehingutega paratamatult kahjumirisk. Sellega seoses on EKPS‑i ja Panga protokolli artiklis 33 täpselt ette nähtud viis, kuidas Panga kahjum tuleb jaotada, ilma et konkreetselt oleks piiritletud riskid, mida Pank võib rahapoliitika eesmärkida saavutamiseks võtta. Kui ka eeliskohtlemisest loobumise tulemusel peab Pank teataval juhul taluma väärtuskärbet, mille on otsustanud teised asjassepuutuva liikmesriigi võlausaldajad, siis tuleb tõdeda, et tegemist on järelturult võlakirjade omandamisega paratamatult kaasneva riskiga, kusjuures aluslepingute autorid on järelturult võlakirjade omandamise tehinguks loa andnud, ilma et nad oleksid seda sidunud nõudega, et Pangale tuleks anda eelisõigusega võlausaldaja staatus.
(vt punktid 94–97, 101, 102, 107, 108, 123, 125 ja 126)
ELTL artikli 123 eesmärk on innustada liikmesriike järgima usaldusväärset eelarvepoliitikat, vältides seejuures olukorda, et eelarvepuudujäägi monetaarne rahastamine või avalik-õiguslike isikute eelisjuurdepääs rahaturgudele ei too kaasa liikmesriikide ülemäärast võlakoormust või eelarvepuudujääki. Sellest eesmärgist hiilitaks mööda siis, kui Euroopa Keskpankade Süsteem (EKPS) viiks ellu sellist programmi, millega asjassepuutuvatel liikmesriikidel võiks kaduda motivatsioon järgida usaldusväärset eelarvepoliitikat. Kuna ELTL artikli 119 lõikest 2, artikli 127 lõikest 1 ja artikli 282 lõikest 2 tuleneb, et ilma et see piiraks hindade stabiilsuse eesmärki, toetab EKPS liidu üldist majanduspoliitikat, siis ei saa EKPS‑i tegevus, mida ta teostab ELTL artikli 123 alusel, kahjustada selle poliitika tõhusust nii, et see võtab asjassepuutuvatelt liikmesriikidelt motivatsiooni järgida usaldusväärset eelarvepoliitikat.
Lisaks tähendab rahapoliitika teostamine pidevat intressimäärade ja pankade refinantseerimistingimuste mõjutamist, mis paratamatult mõjutab liikmesriikide eelarvepuudujäägi rahastamise tingimusi.
(vt punktid 100, 109 ja 110)
ELTL artiklit 119, artikli 123 lõiget 1 ja artikli 127 lõikeid 1 ja 2 ning protokolli Euroopa Keskpankade Süsteemi ja Euroopa Keskpanga põhikirja kohta artikleid 17–24 tuleb tõlgendada nii, et need lubavad Euroopa Keskpankade Süsteemil vastu võtta riigivõlakirjade järelturult ostmise programmi.
(vt punkt 127 ja resolutsioon)
Eelotsuse küsimused – Euroopa Kohtu pädevus – Piirid – Siseriikliku kohtu pädevus – Eelotsuse küsimuse vajalikkus ja tõstatatud küsimuste asjakohasus – Siseriikliku kohtu hinnang
Eelotsuse küsimused – Euroopa Kohtu otsus – Mõju
Eelotsuse küsimused – Euroopa Kohtu pädevus – Piirid – Ilmselgelt asjakohatud küsimused ja oletuslikud küsimused, mis on esitatud kontekstis, mis välistab tarviliku vastuse – Niisugustele küsimustele vastamise pädevus, mis on esitatud riigisiseses õiguses lubatud ennetava kaebuse menetluses
Eelotsuse küsimused – Euroopa Kohtu pädevus – Piirid – Taotlus tõlgendada liidu üldakti, mille rakendamiseks ei ole riigisiseses õiguses võetud rakendusmeetmeid – Kaebuse vastuvõetavus riigisiseses kohtus – Hõlmamine
Majandus- ja rahapoliitika – Rahapoliitika – Kohaldamisala – Euroopa Keskpankade Süsteemi poolt riigivõlakirjade järelturult ostmise programm – Hõlmamine – Majanduspoliitika eesmärkide saavutamist soodustav programm – Mõju puudumine rahapoliitika meetme kvalifitseerimisele
Majandus- ja rahapoliitika – Rahapoliitika – Rakendamine – Euroopa Keskpankade Süsteemi kaalutlusõigus – Kohtulik kontroll – Piirid – Põhjendamiskohustus – Ulatus
Institutsioonide aktid – Põhjendamine – Kohustus – Ulatus – Põhjendamiskohustuse hindamine konkreetse asja asjaolude põhjal
Majandus- ja rahapoliitika – Rahapoliitika – Rakendamine – Euroopa Keskpankade Süsteemi poolt riigivõlakirjade järelturult ostmise programm – Proportsionaalsuse põhimõtte rikkumine – Puudumine
Majandus- ja rahapoliitika – Rahapoliitika – Monetaarse rahastamise keeld – Kohaldamisala – Euroopa Keskpankade Süsteemi poolt riigivõlakirjade järelturult ostmise programm – Väljajätmine – Tingimused
Majandus- ja rahapoliitika – Rahapoliitika – Monetaarse rahastamise keeld – Eesmärk – Liikmesriikide innustamine usaldusväärse eelarvepoliitika järgimisele
Euroopa Keskpank – Euroopa Keskpankade Süsteemi pädevus – Riigivõlakirjade järelturult ostmise programmi vastuvõtmine – Hõlmamine

matches: Kohus Kohus kohus Kohus Kohus Kohus kohus


Müügi- ja ostutingimused – Seco by Jane Aus
Tellimuse tegemiseks tuleb e-poest valida soovitud tooted, lisada need ostukorvi ning täita tellimuse kinnitamiseks vajalikud väljad.Vormistamisel valige sobiv tarne- ja makseviis.
Peale tellimuse kinnitamist koostab süsteem teile automaatselt arve, mis saadetakse teie e-posti aadressile.
Tellimust kinnitades on võimalik tasuda arve koheselt pangalingi kaudu. Juhul kui soovite maksta ettemaksuarve alusel, saadetakse Teile ettemaksuarve. Tellitud kaup postitatakse peale makse laekumist. Makse mittelaekumisel kolme tööpäeva jooksul Teie tellimus tühistatakse. Ettemaksu arve alusel tasudes lisage kindlasti makse selgitusse arve number.
Kaup postitatakse hiljemalt 5-7 tööpäeva jooksul peale makse laekumist kui toote juures pole märgitud teisiti.
Veidi pikem tarneaeg on tingitud sellest, et üldjuhul valmib ehe peale tellimuse saabumist. Kui tellimusega on kiire või ehet on vaja konkreetseks kuupäevaks, soovitan eelnevalt võtta ühendust meili teel või lisada info tellimusse.
Juhul kui tellimust pole võimalik lubatud aja jooksul täita, võetakse tellijaga koheselt ühendust. Vajadusel tellimus tühistatakse ja makstud summa kantakse kolme tööpäeva jooksul tagasi.
Kättetoimetamise viisid:
Kaup saadetakse kohale tellija poolt kinnitatud tarneaadressile, kasutades kliendi poolt edastatud kontaktandmeid. Aadressi ja kontaktandmete korrektsuse eest vastutab ostja. Tarnega seotud probleeme, mis on tingitud kauba valele aadressile saatmisest kui klient on tellimuse kinnitamisel esitanud ebakorrektseid andmeid, ei rahuldata.
Itella Smartpost Eesti - kaup saadetakse tellimuse vormistamisel valitud pakiautomaati.
DPD Pickup automaadid - kaup saadetakse tellimuse vormistamisel valitud pakiautomaati. NB! Mõnede DPD automaatide puhul kehtivad eritingimused, näiteks piiratud aegadel ligipääsetavus, kättesaamine kindla poe kaudu keskuses vms. Täpsema info leiab tarnija kodulehelt: https://bit.ly/2LKHF8T
Rahvusvaheline saadetis - kaup saadetakse Omniva tähitud maksikirja teenusega kliendi poolt edastatud aadressile. Peale saadetise postitamist edastatakse tellijale saadetise jälgimise kood. NB! Kõikide riikide postiteenuste pakkujad ei võimalda veebi vahendusel paki liikumise jälgimist!
Ise järele tulemine - veebitellimusi väljastab lahtiolekuaegadel (T-R 11-19, L 11-16) Made in Aparaaditehas esinduspood Tartus, Kastani 42. Tellijale edastatakse teade kui kaup on väljastamiseks valmis. Tellimuse saab kätte poe teenindajalt tellija nime alusel.
Kullerteenuste kasutamiseks kiirtellimuste puhul soovitame enne tellimuse vormistamist saata päring: info@seco.ee
NB! Kajaja OÜ ei võta vastutust postiteenust pakkuvate firmade teenuse kvaliteedi eest. Kõik pretensioonid, mis puudutavad saadetise viibimist, kadumist või kahjustamist postitamise ajal, tuleb esitada vastava teenuse pakkujale.
Kajaja OÜ kasutab isikuandmeid ainult ostutellimuse täitmiseks ja ei avalda kontaktandmeid kolmandatele osapooltele, v.a. seadusega ettenähtud juhtudel.
Ostjal on õigus taganeda tellimuse alusel sõlmitud müügilepingust 14 kalendripäeva jooksul . Selleks peab ostja saatma Kajaja OÜ’le kirjaliku taganemisavalduse e-posti teel. Kajaja OÜ soovitab ostjal märkida avaladuses ka taganemise põhjus (Võlaõigusseadus, edaspidi VÕS § 56, lg 1, VÕS § 194, lg 2).
Lepingust taganemise korral peab ostja tagastama Kajaja OÜ’le kauba viivitamata, kuid mitte hiljem kui 30 kalendripäeva jooksul alates lepingust taganemise ja toote tagastamise soovi jõudmisest Kajaja OÜ’ni (VÕS § 56, lg 3).
Toote tagastamise korral kannab Kajaja OÜ toote eest tasutud summa ostja pangakontole 7 kalendripäeva jooksul alates toote tagasi jõudmisest Kajaja OÜ’ni. Saatekulu tagastamisele ei kuulu.
Lepingust taganemisel toimub paki tagasisaatmiskulude hüvitamine poolte kokkuleppel, kusjuures kuni 10 euro suuruse tagastamiskulu kannab ostja (VÕS § 194, lg 4). Kauba tagastamisel posti teel vastutab ostja tagastatava kauba piisava pakendamise eest. Selleks peab ostja järgima teenusepakkuja poolseid juhendeid ja nõudeid.
Lepingust taganemise õiguse kasutamiseks peab ostja tagastama kauba originaalpakendis koos ostutšekiga. Toote pakend peab olema kahjustamata ja toode kasutamata/kandmata.
NB! 14 kalendripäevane tagastamisõigus ei kehti toodetele, mis on valmistatud tellija isiklikke vajadusi arvestades või tellija esitatud tingimuste kohaselt (VÕS § 53 lg 4).
Kajaja OÜ võtab vastu pretensioone lepingutingimuste mittevastavuse kohta kahe aasta jooksul alates kauba üleandmisest ostjale. Pretensiooni esitamise aluseks on ostutšekk.
Kauba puuduse ilmnemisel peab ostja hiljemalt kahe kuu jooksul sellest Kajaja OÜ’d teatama, ehk esitama pretensiooni (VÕS § 220, lg 1).
Kajaja OÜ ei rahulda pretensioone kui kauba puudus on tingitud toote valest kasutamisest või kulumisest.
Pretensioonis tuleb märkida:
1) tarbija nimi ja kontaktandmed
2) kaebuse esitamise kuupäev
3) kauba puuduse kirjeldus
4) kauplejale esitatav nõue
5) viidata tuleb tehingu sooritamist või garantiid tõendavale dokumendile ja lisada selle koopia kaebusele (Tarbijakaitseseadus § 19, lg 3, 4).
Ostja ja Kajaja OÜ vahel toodete tellimise ning ostmisega tekkinud vaidlused lahendatakse läbirääkimiste teel. Kajaja OÜ vastab kaebustele ja pretensioonidele e-posti teel hiljemalt 5 tööpäeva jooksul.
info@seco.ee


Vallaeelarvest täiendavate sotsiaaltoetuste taotlemise, määramise ning maksmise tingimused ja kord – Riigi Teataja
Vallaeelarvest täiendavate sotsiaaltoetuste taotlemise, määramise ning maksmise tingimused ja kord
Vallaeelarvest täiendavate sotsiaaltoetuste taotlemise, määramise ning maksmise tingimused ja kord - sisukord
§ 2 Kindlaksmääratud toetused
§ 3 Avalduste alusel määratavad toetused
RT IV, 06.06.2013, 34
Määrus kehtestatakse kohaliku omavalitsuse korralduse seaduse § 22 lõike 1 punkti 5 ning sotsiaalhoolekande seaduse § 23 lõike 1 ja alusel.
(1) Täiendavaid sotsiaaltoetusi määratakse neile isikutele, kelle elukoht Rahvastikuregistri andmetel on Ahja vald ja kes tegelikult elavad Ahja valla haldusterritooriumil, kui käesolevast korrast ei tulene teisiti.
(2) Täiendavaid sotsiaaltoetusi määrab ja maksab vallavalitsus vallaeelarvest selleks ettenähtud vahendite ulatuses.
(3) Toetuste väljamaksmine toimub kuu lõpus vallavalitsuse kassast, või ülekandega pangakontole, kui käesolevast korrast ei tulene teisiti.
(4) Tulekahju või loodusjõudude läbi kannatanu toetus makstakse välja kolme tööpäeva jooksul.
(5) Sünnitoetus kantakse sünni registreerija poolt nimetatud pangakontole kolme tööpäeva jooksul.
(6) Täiendavad sotsiaaltoetused (edaspidi toetused) jagunevad:
1) kindlaksmääratud toetused;
2) avalduse alusel määratavad toetused.
§ 2. Kindlaksmääratud toetused
(1) Kindlaksmääratud toetused on:
3) koolilõputoetus;
4) Ahja Kooli eduka õpetaja või teenistuja toetus;
5) Ahja Kooli eduka õpilase toetus;
6) laste jõulupakitoetus;
7) esmakordselt I klassi õppima asuva lapse toetus:
8) jõulupakitoetus;
9) Ahja Kooli pikapäevarühmas õppiva lapse toidutoetus;
10) lastega perede psühholoogilise nõustamise toetus;
11) noortelaagri soodustuusikute toetus lastele;
12) sügava puudega last kasvatava üksikvanema toetus.
(2) Sünnitoetust makstakse iga lapse sünni registreerimise korral. Toetuse taotlejal tuleb esitada vallavalitsuse raamatupidamisele lapse sünnitõendi koopia.
(3) Sünnitoetuse suuruseks on:
1) 320 eurot, kui lapse mõlemad vanemad või üksikvanem on vahetult lapse sünnile eelneval perioodil olnud rahvastikuregistri andmetel vähemalt 6 kuud Ahja valla elanik.
Toetus makstakse välja kahes osas: 195 eurot lapse sünni registreerimisel ja 125 eurot lapse aastaseks saamisel, kui üksikvanem või mõlemad vanemad on jätkuvalt rahvastikuregistri andmetel Ahja valla elanikud.
2) 160 eurot, kui ainult üks lapsevanematest on vahetult lapse sünnile eelneval perioodil olnud rahvastikuregistri andmetel vähemalt 6 kuud Ahja valla elanik. Toetus makstakse välja kahes osas: 95 eurot lapse sünni registreerimisel ja 65 eurot lapse aastaseks saamisel, kui lapsevanem ja laps on jätkuvalt rahvastikuregistri andmetel Ahja valla elanik.
(4) Matusetoetuse suuruseks on 130 eurot ja seda makstakse vallaelaniku surmatunnistuse koopia alusel selle esitajale.
(5) Koolilõputoetuse suuruseks on 130 eurot ja seda makstakse jooksval õppeaastal Ahja koolis põhihariduse omandanud isikule alates 2013. a ning keskhariduse omandanud isikule gümnaasiumi ja põhihariduse baasil kutsekeskhariduse omandamist tõendava lõputunnistuse koopia esitamisel (2013, 2014 ja 2015 aastal). Lõpetajatele kingitakse lisaks meened, mille maksumuse ja kä tteandmise korra otsustab vallavalitsus.
(6) Eduka õpetaja ja õpilase toetus:
1) Ahja Kooli eduka õpetaja või teenistuja toetuse fondi suuruseks on 480 eurot ja seda makstakse kuni 5 õpetajale või teenistujale;
2) Ahja Kooli eduka õpilase toetuse fondi suuruseks on 500 eurot ja seda makstakse kuni 30-le õpilasele;
3) Eduka õpetaja või teenistuja ning eduka õpilase väljaselgitamise tingimused ja korra kehtestab ning nimetatud toetuse saajate nimekirja kinnitab kooli direktor oma käskkirjaga.
Toetuste väljamaksmise aluseks on vallavalitsusele esitatud eespoolnimetatud nimekiri.
(7) Ahja Kooli pikapäevarühmas õppiva lapse toidu toetus määratakse õppeaastaks ja selle määramise arvestuslikuks aluseks on pikapäevatoidu maksumus Ahja Koolis.
Pikapäeva toidutoetuse alane arvlemine toimub kooli poolt Ahja Vallavalitsusele esitatud arvete alusel, millele on lisatud faktilist toitlustamist kajastav õpilaste nimekiri.
(8) Lastega perede toetused:
1) Lastega pere psühholoogilise nõustamise toetust makstakse seda vajava pere eest psühholoogile, kes esitab selle kohta arve Ahja Vallavalitsusele märkides ära, et tegemist on Ahja valla elanikuga.
2) Sügava puudega last kasvatava üksikvanema toetust makstakse üksi kuni 18 aasta vanust sügava puudega last kasvatavale üksikvanemale 120 eurot kuus toimetuleku soodustamiseks toimetulekutoetuse summadest.
(9) Noortelaagri soodustuusikute toetust võivad taotleda 7-15 aastaste lastega pered. Toetust noortelaagrites osalemiseks makstakse lapsevanema või hooldaja avalduse alusel ja rahaliste vahendite olemasolul, eelistades vähekindlustatud, puudega last kasvatava ja paljulapseliste perede lapsi. Toetuse määramisel arvestatakse ka kooli esindaja ettepanekuid.
(10) Laste jõulupakitoetuse saavad kõik lapsed alates sünnist ning lapsed, kes õpivad Ahja Koolis kuni üheksanda klassini (kaasa arvatud). Jõulupaki saajate arvu teeb kindlaks ning paki hinna määrab vallavalitsus jooksval eelarveaastal.
(11) Jõulupaki toetust saavad eakad, kes on 70 aastased ja vanemad, 3- ja enamalapselised pered, füüsilise puudega töövõimetuspensionärid. Jõulupaki saajate arvu teeb kindlaks ning paki hinna määrab vallavalitsus jooksval eelarveaastal.
(12) Esmakordselt I klassi õppima asuva lapse vanemale maksta toetust 70 eurot, kui laps on 15. augusti seisuga rahvastikuregistri andmetel Ahja valla kodanik ja asub õppima Ahja Kooli.
§ 3. Avalduste alusel määratavad toetused
(1) Avalduse alusel määratava toetuse taotleja esitab põhjendusega avalduse vallasekretärile, kes registreerib selle ja suunab taotleja koos avaldusega sotsiaaltöötaja juurde. Sotsiaaltöötajal on õigus sõltuvalt taotletava toetuse sisust nõuda avalduse juurde kas kuludokumenti, tõendit, taotleja sissetulekut tõendavat dokumenti või muud avalduse lahendamiseks vajalikku.
(2) Avaldus koos lisadokumentidega, mis on laekunud 20. kuupäevaks, lahendatakse jooksval kuul. Käesoleva korra lõige 6. nimetatud juhul vaadatakse avaldus läbi 3 tööpäeva jooksul.
(3) Avalduse lahendamise tulemusest teatatakse selle esitajale kirjalikult.
(4) Avalduse alusel määratavad toetused on:
1) h oolekandeasutusse paigutatud isiku hooldustoetus;
2) tulekahju või loodusjõudude läbi kannatanu toetus;
3) majanduslikult raskes olukorras oleva pere toetus;
4) küttepuutoetus või -briketitoetus;
5) prillide soetamise toetus;
6) tehniliste abivahendite soetamise toetus.
(5) Hoolekandeasutusse paigutatud isiku hooldustoetus on omasteta isiku ülalpidamiskulude kompenseerimine ulatuses, mida ei kaeta isiku pensioni või muude toetuste abil ja mida ei võimalda isiku varaline seisund. Toetus mää ratakse sotsiaalnõuniku ettepanekul ja makstakse hoolekandeasutuse ja vallavalitsuse vahel sõlmitud lepingu ning arve alusel.
(6) Tulekahju või loodusjõudude läbi kannatanu toetus määratakse pere eluruumi ulatusliku kahjustuse korral. Kahjustuse ulatus tehakse kindlaks Päästeameti hinnangu alusel, millest lähtuvalt teeb vallavolikogu alatine sotsiaalkomisjon ettepaneku toetuse määramiseks.
Toetuse maksimumsuuruseks on 100 eurot kahju kandnud pere iga liikme kohta.
(7) Majanduslikult raskes olukorras oleva pere toetuse suuruseks on 65 eurot. Toetust on võimalik taotleda erakordsetel asjaoludel hädavajalike kulutuste osaliseks hüvitamiseks üks kord aastas nendele peredele, kelle sissetulek pereliikme kohta on väiksem kui 130 eurot kuus. Toetuse saamine vormistatakse pereliikme nimele, kes on esitanud avalduse.
(8) Küttepuutoetuse või küttebriketitoetuse võib määrata üksikvanurile, kellel ei ole seadusejärgset (-seid) ülalpidajat (-jaid). Toetuse suuruseks on 100 eurot ja seda on õigus määrata üks kord aastas. Metsamaa olemasolul toetust ei maksta.
(9) Prillide soetamise toetuse võib määrata lastele ja mittetöötavatele pensionäridele arstiretsepti ja kuludokumendi koopia põhjal.
(10) Toetuse suuruseks on:
1) lastele – 100% prilliklaaside või läätsede ja 50% prilliraamide maksumusest, kuid mitte üle ühe korra aastas;
2) mittetöötavatele pensionäridele 100% prilliklaaside maksumusest, kuid mitte üle ühe korra kahe aasta kohta ja mitte üle 100 euro.
(11) Tehniliste abivahendite soodustingimustel soetamise toetuse suuruseks on 50% abivahendi kasutaja poolt tasutud summast. Toetus määratakse kuludokumendi koopia põhjal.
(1) Tunnistatud kehtetuks Ahja Vallavolikogu 26.03.2002.a. määrus nr 11 „Vallaeelarvest täiendavate sotsiaaltoetuste taotlemise, määramise ning maksmise tingimused ja kord“.
Olev Lilleorg