seadus - Usundiõpetus
Eestis usundiõpetust reguleerivad seadusandlikud aktid
Põhikooli riiklik õppekava (PRÕK): https://www.riigiteataja.ee/akt/120092011009, usundiõpetuse ainekava LISAs 9
Gümnaasiumi riiklik õppekava (GRÕK):https://www.riigiteataja.ee/akt/120092011002, usundiõpetuse ainekava LISAs 10
Eesti Vabariigi Haridusseadus : https://www.riigiteataja.ee/akt/102072012010 (RT I, 02.07.2012, 10 kehtiv alates 01.08.2012)
Selle (§ 4 (4)) kohaselt ei kehti enam eelmises Haridusseaduses kehtinud nõue, et usuõpetuse õppimine ja õpetamine on vabatahtlik
Põhikooli ja gümnaasiumiseadus (PGS): https://www.riigiteataja.ee/akt/102072012014 (kehtiv alates 01.08.2012 )
Enam ei kehti Peatükk I, § 3 lg 4. Usuõpetus on mittekonfessionaalne ja selle õppimine õpilasele vabatahtlik ning õpetamine koolile kohustuslik, kui seda soovivaid õpilasi on kooliastmes vähemalt 15.
Erakooliseadus (EKS): https://www.riigiteataja.ee/akt/130052012002 (RT I, 30.05.2012, 2)
§11 (5) kohaselt eristatakse munitsipaalkoolis antav usundiõpetus ja erakoolis antav konfessionaalset usuõpetust, mis toimub erakooli nõukogu kehtestatud tingimustel ja korras. Konfessionaalse usuõpetuse õppimine peab olema õpilasele vabatahtlik.
Põhikoolis on usundiõpetus valikaine, mille õpetamise vajaduse ja vajalikkuse üle otsustatab kool. PRÕK §24 (4) ütleb, et kool otsustab tunnijaotusplaan õppeaineti ja aastati, valikkursuste loendid ja valimise põhimõtted. PRÕK §15 (5) kohaselt saab eesti õppekeelega põhikool oma õppekavas määrata I kooliastmes 8, II kooliastmes 10ja III kooliastmes 4 ning eesti keelest erineva õppekeelega põhikooli I kooliastmes 2, II kooliastmes 1 ja III kooliastmes 1 nädalatunni kasutamine. Varasem seadus, et koolil on kohustus15 soovija olemasolul ainet õpetada, enam ei kehti. Samuti ei nõuta enam vabatahtlikkust, kui järgitakse riiklikult kehtestatud ainekava.
Gümnaasiumis on usundiõpetus valikaine, mille õpetamise korraldamine on koolile kohustuslik, kui kasvõi üks õpilane avaldab soovi seda õppida (GRÕK § 11 (4) ja (5); PGS §15). Samuti võib kool ühele õppesuunale selle kohustuslikuks muuta, kui õpetus toimub riiklikult kinnitatud ainekava alusel .
Erik Salumäe selgitab PGS-i usundiõpetuse küsimuses (seisuga 2010, nüüd on riiklik õppekava vastu võetud ning vabatahtlikkuse nõuet pole): http://www.eestikirik.ee/node/9441
Rahvusvahelised dokumendid usundiõpetuse korraldamisest
ÜRO inimõiguste deklaratsioon Artikkel 18 : Igal inimesel on õigus mõtte-, südametunnistuse ja usuvabadusele. See õigus kätkeb vabadust muuta oma usku või veendumusi, samuti vabadust kuulutada oma usku või veendumusi nii üksi kui koos teistega, avalikult või eraviisiliselt õpetamise, tava, kultuse ja kombetalituse kaudu.
Euroopa Julgeoleku- ja Koostööorganisatsiooni OSCE: 2007. aastal anti välja Euroopa tasandil relgiooni õppimise reguleerimiseks "Toledo Guiding principles" (http://www.osce.org/odihr/29154)
Euroopa Nõukogu dokumendid:
Euroopa Nõukogu Parlamentaarne Assamblee: Recommendation 1202 (1993) on religious tolerance in a democratic society
Euroopa Nõukogu Parlamentaarne Assamblee: Recommendation 1396 (1999): Religion and democracy
Euroopa Nõukogu Parlamentaarne Assamblee: Recommendation 1720 (2005): Education and religion
Soovitus CM/Rec(2008)12 religiooni dimensiooni käsitlemisest hariduses:
https://wcd.coe.int/ViewDoc.jsp?id=1386911&Site=CM
Valge paber kultuuridevahelise dialoogist (2008):
http://www.coe.int/t/dg4/intercultural/Source/Pub_White_Paper/White%20Paper_final_revised_EN.pdf
--------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------- Avaleht Kodulehest Seadusandlus Õpilasele Usundid Eestis Õpetajale Organisatsioonid ja ajakirjad Õpetajalt õpetajale


Hoiu-laenuühistu seadus
Riigikogu 09.02.1999 seadus; jõustumiskuupäev 01.07.1999
redaktsioon 29.03.2015 [RT I, 19.03.2015, 48]
22.04.2010 RT I 2010, 22, 108 01.01.2011 jõustub päeval, mis on kindlaks määratud Euroopa Liidu Nõukogu otsuses Eesti Vabariigi suhtes kehtestatud erandi kehtetuks tunnistamise kohta Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 140 lõikes 2 sätestatud alusel, Liidu Nõukogu 13.07.2010. a otsus Nr 2010/416/EL (ELT L 196, 28.07.2010, lk 24-26).
09.06.2010 RT I 2010, 34, 182 01.07.2010, osaliselt 01.07.2011
jõustumine 01.07.1999
Käesolev seadus määrab kindlaks hoiu-laenuühistu õigusliku seisundi, tegevuse alused ning asutamise ja lõpetamise korra.
(1) Käesolevat seadust kohaldatakse kõigile Eestis asutatavatele ja tegutsevatele hoiu-laenuühistutele.
(2) Hoiu-laenuühistutele kohaldatakse ühistute kohta sätestatut, kui käesolevast seadusest ei tulene teisiti.
(3) Lisaks käesolevas seaduses sätestatule kohaldatakse krediidiandjate ja -vahendajate seaduse § 2 lõikes 6 sätestatud juhul hoiu-laenuühistule krediidiandjate ja -vahendajate seaduses sätestatut.
§ 3. Hoiu-laenuühistu mõiste
(1) Hoiu-laenuühistu on finantseerimisasutus, mille peamine ja püsiv tegevus on käesoleva seaduse §-s 6 nimetatud tehingute tegemine.
[RT I 2010, 34, 182 - jõust. 01.07.2010]
(2) Hoiu-laenuühistu on tulundusühistu.
§ 4. Hoiu-laenuühistu ärinimi
(1) Hoiu-laenuühistu ärinimi peab sisaldama täiendit «hoiu-laenuühistu» ja võib sisaldada tema asukoha haldusüksuse või muud kohanime.
(2) Käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud täiendi asemel võib hoiu-laenuühistu ärinimes kasutada lühendit HLÜ.
(3) Muu isiku, asutuse või ühenduse nimes või nimetuses ei või kasutada sõna «hoiu-laenuühistu», samuti eksitavalt sarnase tähendusega sõnu või lühendeid eesti ega muus keeles.
§ 5. Hoiu-laenuühistu liikmeskonna moodustamise põhimõtted
(1) Hoiu-laenuühistu tegutseb liikmelisuse alusel ja moodustatakse:
1) territoriaalsuse põhimõttel, kusjuures tema tegevuspiirkonnaks on ühe kohaliku omavalitsuse üksuse või mitme omavahel piirneva kohaliku omavalitsuse üksuse haldusterritoorium;
2) töö-, teenistus- või kutsealasel põhimõttel;
3) ühiste majanduslike huvide põhimõttel.
(2) Käesoleva paragrahvi lõike 1 punktis 1 nimetatud haldusterritooriumil võib tegutseda mitu hoiu-laenuühistut.
§ 6. Hoiu-laenuühistu tehingud
(1) Hoiu-laenuühistu peamine ja püsiv tegevus on oma liikmetega järgmiste tehingute tegemine:
1) hoiustamistehingud hoiuste ja muude tagasimakstavate rahaliste vahendite kaasamiseks;
2) laenutehingud, sealhulgas tarbijakrediit, hüpoteeklaenud ja faktooring;
4) Euroopa Komisjoni ja Euroopa Liidu Majanduspiirkonna lepinguriigi (edaspidi lepinguriik) asutatud sihtasutuste, struktuurifondide, makseagentuuride või teiste sarnaste isikute poolt pakutavate tagatiste, garantiide, toetuste ja sihtotstarbeliste tagasimakstavate rahaliste vahendite kaasamine ja nende vahendamine;
5) krediidiasutuse, finantseerimisasutuse või kindlustusandja poolt pakutavate tagatiste, garantiide ja muude tagasimakstavate rahaliste vahendite kaasamine ja nende vahendamine;
6) nõustamine majandustegevust puudutavates küsimustes;
7) muud tehingud, mis on sisult sarnased käesoleva lõike punktides 1-6 loetletud finantsteenustega.
(2) Kindlaksmääramata isikute ringile võib hoiu-laenuühistu osutada:
1) valuutavahetusteenuseid;
2) rahasiiret ning teisi makseteenuseid vastavalt makseasutuste ja e-raha asutuste seaduses sätestatule.
2. peatükk HOIU-LAENUÜHISTU ASUTAMINE
§ 7. Hoiu-laenuühistu asutamisleping
(1) Hoiu-laenuühistu asutamiseks sõlmivad käesoleva seaduse §-s 17 sätestatud tingimustele vastavad asutajad asutamislepingu. Asutajaid peab olema vähemalt 25.
(2) Asutamislepingus peab lisaks tulundusühistuseaduse § 5 lõikes 2 sätestatud andmetele olema märgitud:
1) hoiu-laenuühistu liikmeskonna moodustamise põhimõte ning vastavalt sellele tegevuspiirkond, liikmeskonna moodustamise aluseks olev tegevus- või kutseala või milles seisneb ühine majanduslik huvi;
2) asutajate poolt tasutud sisseastumismaksu ja osamaksu jaotus asutajate vahel;
3) osamaksu ja sisseastumismaksu suurus, tasumise kord, aeg ja koht;
4) kui moodustatakse laenukomitee, selle liikmete nimed;
5) revisjonikomisjoni liikmete nimed.
(3) [Kehtetu - RT I 2002, 3, 6 - jõust. 01.02.2002]
(4) [Kehtetu - RT I 2002, 3, 6 - jõust. 01.02.2002]
§ 8. - § 9. [Kehtetud - RT I 2002, 3, 6 - jõust. 01.02.2002]
§ 10. Hoiu-laenuühistu põhikiri
(1) Hoiu-laenuühistu põhikirjas peab lisaks tulundusühistuseaduses sätestatud andmetele olema märgitud:
2) sisseastumismaksu suurus ja tasumise kord;
3) osamaksu suurus, tasumise tähtaeg ja kord;
4) osakapitali suurus;
5) reservkapitali ja muude reservide suurus ja moodustamise kord;
6) [kehtetu - RT I 2002, 3, 6 - jõust. 01.02.2002]
7) [kehtetu - RT I 2002, 3, 6 - jõust. 01.02.2002]
8) [kehtetu - RT I 2002, 3, 6 - jõust. 01.02.2002]
9) muud käesolevas seaduses sätestatud kohustuslikud tingimused.
(2) [Kehtetu - RT I 2002, 3, 6 - jõust. 01.02.2002]
§ 11. Sisseastumismaksu ja osamaksu tasumine
Hoiu-laenuühistu asutajad peavad sisseastumismaksu ja osamaksu tasuma täielikult rahas asutamislepingus nimetatud Eesti krediidiasutuses avatud kontole enne hoiu-laenuühistu äriregistrisse kandmise avalduse esitamist, kui asutamislepingus ei ole ette nähtud varasemat tähtaega.
§ 12. Enne äriregistrisse kandmist tehtud tehingud
(1) Enne hoiu-laenuühistu äriregistrisse kandmist võivad asutajad asutatava hoiu-laenuühistu nimel teha ainult tehinguid, mis on suunatud asutatava hoiu-laenuühistu organisatsioonilise struktuuri loomisele ja vajalike tehniliste vahendite, turvasüsteemide ning muu hoiu-laenuühistu tegevuseks vajaliku vallas- ja kinnisvara omandamisele või rentimisele.
(5) [Kehtetu - RT I 2002, 3, 6 - jõust. 01.02.2002]
§ 13. [Kehtetu - RT I 2010, 34, 182 - jõust. 01.07.2010]
§ 14 <!- END 13 -!> . Hoiu-laenuühistu äriregistrisse kandmise avaldus
Hoiu-laenuühistu äriregistrisse kandmiseks esitab juhatus avalduse, milles näidatakse lisaks tulundusühistuseaduse § 7 lõikes 1 sätestatule osakapitali suurus ja revisjonikomisjoni liikmete nimed, isikukoodid ja elukohad. Avaldusele lisatakse tulundusühistuseaduse § 7 lõikes 1 sätestatule lisaks krediidiasutuse teatis osakapitali sissemaksmise kohta
§ 15. Äriregistrisse kantavad andmed
Lisaks tulundusühistuseaduses sätestatud andmetele kantakse äriregistrisse hoiu-laenuühistu:
1) osakapitali suurus;
2) [kehtetu - RT I 2002, 3, 6 - jõust. 01.02.2002]
3. peatükk HOIU-LAENUÜHISTU LIIKMED
§ 16. Liikmeks vastuvõtmine
(1) Iga hoiu-laenuühistu liikmeks astuja peab tasuma sisseastumismaksu põhikirjas ettenähtud korras ja summas, kuid mitte vähem kui 6 eurot.
(2) [Kehtetu - RT I 2010, 34, 182 - jõust. 01.07.2010]
(3) [Kehtetu - RT I 2010, 34, 182 - jõust. 01.07.2010]
§ 17. Hoiu-laenuühistu liikmeks astumise tingimused
(1) Territoriaalsuse põhimõttel asutatava hoiu-laenuühistu liikmeks võib astuda:
1) füüsiline isik, kelle peamine elukoht või püsiva ja kestva majandus- või kutsetegevuse koht on hoiu-laenuühistu tegevuspiirkonnas või kes omab hoiu-laenuühistu tegevuspiirkonnas kinnisasja;
2) eraõiguslik juriidiline isik, kelle asukoht või tegevuskoht on hoiu-laenuühistu tegevuspiirkonnas.
(2) Töö-, teenistus- või kutsealase või ühiste majanduslike huvide põhimõtte alusel asutatava hoiu-laenuühistu liikmeks võivad astuda:
1) füüsilised isikud, kes tegutsevad või töötavad samal tegevus- või kutsealal või keda seovad ühised majanduslikud huvid;
2) füüsilisest isikust ettevõtjad, kelle põhitegevusala on käesoleva lõike punktis 1 nimetatud isikutega sama tegevusvaldkond;
3) äriühingud, kelle põhitegevusala on käesoleva lõike punktis 1 nimetatud isikutega sama tegevusvaldkond, kelle aasta netokäive või bilansi maht on kuni 2 miljonit eurot ning kellel ei ole üle kümne töötaja;
4) mittetulundusühingud, kelle liikmeteks on käesoleva lõike punktides 1-3 nimetatud isikud.
(3) Käesoleva paragrahvi lõike 2 punktis 3 nimetatud liikmete osakaal ei või olla suurem kui 25 protsenti liikmete koguarvust.
(4) Hoiu-laenuühistu liikmeks ei saa olla riik, kohaliku omavalitsuse üksus ega avalik-õiguslik juriidiline isik.
§ 18. Hoiu-laenuühistu liikmete arv
(1) Hoiu-laenuühistul peab olema vähemalt 25 liiget.
(2) Ühiste majanduslike huvide põhimõttel moodustatud hoiu-laenuühistul võib olla kuni 1000 liiget.
(3) Hoiu-laenuühistu liikmete nimekirja tulundusühistuseaduse § 15 lõikes 1 sätestatud kehtivate andmetega esitab ühistu juhatus äriregistrile koos majandusaasta aruandega.
§ 19. Hoiu-laenuühistust väljaastumine
(1) Hoiu-laenuühistu liikmel on õigus hoiu-laenuühistust välja astuda, kui tal ei ole hoiu-laenuühistu ees täitmata kohustusi.
(2) Hoiu-laenuühistu liikmel on õigus ühistust väljaastumisel või väljaarvamisel tagasi saada tasutud osamaks tulundusühistuseaduses ettenähtud korras.
(3) Hoiu-laenuühistu liikmel on õigus anda oma liikmesus üle vaid isikule, kes vastab käesolevas seaduses ja ühistu põhikirjas liikme kohta sätestatud tingimustele.
§ 20. Hoiu-laenuühistust väljaastunud liikme õigus dividendidele
Väljaastunud liige kaotab õiguse saada dividende majandusaasta selle poolaasta algusest, mille kestel ta esitas hoiu-laenuühistust väljaastumise avalduse, kuid kuni osamaksu tagastamiseni käesoleva seaduse § 19 lõike 2 alusel on tal õigus saada tasutud osamaksult intressi samadel tingimustel, nagu hoiu-laenuühistu maksab seda tähtajata hoiustelt.
§ 21. [Kehtetu - RT I 2002, 3, 6 - jõust. 01.02.2002]
4. peatükk HOIU-LAENUÜHISTU VARA
§ 22 <!- END 21 -!> . Hoiu-laenuühistu vara ja osakapital
(1) Hoiu-laenuühistu vara tekib tema liikmete osamaksudest ja muudest maksetest, ühistu tegevusest saadavast tulust, riigi ja kohalike omavalitsuste majandusabist, annetustest ja muudest laekumistest.
(2) Hoiu-laenuühistu osakapital moodustatakse liikmete osamaksudest.
(3) Hoiu-laenuühistu osakapital peab olema vähemalt 31 950 eurot. Hoiu-laenuühistu netovara peab tegutsemise igal ajahetkel vastama vähemalt osakapitalile.
(4) Osakapitali suurendamisel kohaldatakse äriseadustiku §-des 192, 1921 ja 195 ning § 196 lõike 1 punktides 1-5 ja 7 ning lõigetes 3-32 ja 4 ning §-des 1961 ja 1962 sätestatut.
(5) Osakapitali vähendamisel kohaldatakse äriseadustiku §-des 197 ja 1971 ning § 199 lõigetes 1 ja 2 ning §-des 1992, 200 ja 2001 sätestatut. Osakapitali ei või vähendada alla käesoleva paragrahvi lõikes 3 nimetatud miinimumi.
§ 23. Hoiu-laenuühistu liikme osamaks
(1) Hoiu-laenuühistu liikme osamaksu suurus peab olema vähemalt 30 eurot.
[RT I 2010, 34, 182 - jõust. 01.07.2011]
(2) Hoiu-laenuühistu liikme osamaks tasutakse ainult rahas.
(3) Hoiu-laenuühistu liige peab tasuma osamaksu ühe kuu jooksul ühistu liikmeks vastuvõtmise kohta otsuse tegemise päevast, kui põhikirjaga ei ole ette nähtud lühemat tähtaega.
§ 24. Hoiu-laenuühistu reservkapital ja muud reservid
(1) Hoiu-laenuühistu kohustuste tagamiseks moodustatakse reservkapital, mille suurus peab olema vähemalt pool osakapitalist, kui põhikirjaga ei ole ette nähtud suuremat määra.
(2) Reservkapital moodustatakse ja seda täiendatakse liikmete sisseastumismaksudest, kasumieraldistest ja reservkapitali intressidest.
(3) Igal majandusaastal tuleb reservkapitali kanda vähemalt 20 protsenti puhaskasumist. Kui reservkapital saavutab põhikirjas ettenähtud suuruse, peatatakse reservkapitali suurendamine kasumieraldiste ja intresside arvel.
§ 25. Hoiu-laenuühistu kasumi jaotamine
(1) Hoiu-laenuühistu kasum jaotatakse üldkoosoleku otsusega kinnitatud majandusaasta aruande alusel.
(2) Hoiu-laenuühistu liikmetele, kelle tasutud osamaks on majandusaastal hoiu-laenuühistu kasutada olnud vähem kui aasta, kuid rohkem kui kuus kuud, makstakse dividendi pooles suuruses.
(3) Dividendide väljamaksmist alustatakse üks kuu pärast üldkoosoleku vastava otsuse vastuvõtmist.
(4) Väljavõtmata dividendide pealt hoiu-laenuühistu intresse ei maksa.
§ 26. Hoiu-laenuühistu kahjumi katmine
(1) Kui auditeeritud majandusaasta aruandest või hoiu-laenuühistu likvideerimisbilansist selgub kahjum, kaetakse see üldkoosoleku otsuse alusel reservkapitali arvel. Hoiu-laenuühistu põhikirjas ettenähtud juhtudel võib kahjumi katta muude reservide arvel.
(2) Kui reservkapitalist ja teistest põhikirjas ettenähtud reservidest kahjumi katmiseks ei piisa ja hoiu-laenuühistu põhikirjaga on ette nähtud liikmete täielik isiklik vastutus või lisavastutus, otsustab üldkoosolek katmata kahjumi jaotamise hoiu-laenuühistu liikmete vahel proportsionaalselt nende lisavastutuse suurusega ja määrab tähtaja, mille jooksul liige on kohustatud tasuma kahjumi katmiseks tema kanda langeva summa.
(3) Kui kahjumi katmiseks reservkapitalist ja teistest põhikirjas ettenähtud reservidest ei piisa ning kahjumi katmise tagajärjel on hoiu-laenuühistu osakapital vähenenud 1/3 võrra või kui kahjumi katmise tagajärjel jääb osakapital käesoleva seaduse § 22 lõikes 3 toodud miinimumist väiksemaks, peab juhatus 15 päeva jooksul kutsuma kokku liikmete erakorralise üldkoosoleku. Üldkoosolek peab otsustama:
1) osakapitali suurendamise või
2) hoiu-laenuühistu lõpetamise või
5. peatükk HOIU-LAENUÜHISTU USALDUSVÄÄRSUSE TAGAMINE
§ 27. Hoiu-laenuühistu usaldusväärsuse tagamine
(1) Hoiu-laenuühistu peab oma tegevuses järgima kõiki alljärgnevaid nõudeid:
1) hoiu-laenuühistu peab paigutama vähemalt 5 protsenti oma liikmete hoiuste summast nõudmiseni hoiusena Eesti või teise lepinguriigi krediidiasutusse;
2) hoiu-laenuühistu võib omandada ainult oma peamiseks ja püsivaks tegevuseks vajalikke kinnisasju;
3) hoiu-laenuühistul on keelatud osaleda osanikuna täisühingus või täisosanikuna usaldusühingus;
4) hoiu-laenuühistu investeeringud põhivarasse, sealhulgas finantspõhivarasse ei tohi kokku olla suuremad hoiu-laenuühistu omakapitalist;
5) hoiu-laenuühistu bilansiliste nõuete summa klientide vastu ja bilansiväliste kohustuste summa kokku ei või ületada kümnekordset omakapitali summat.
(2) Käesoleva paragrahvi lõike 1 punktis 2 sätestatut ei kohaldata, kui hoiu-laenuühistu on omandanud kinnisasja kahjude ennetamiseks või vältimiseks ja hoiu-laenuühistu on kinnisasja kolme aasta jooksul võõrandanud.
(3) Hoiu-laenuühistu ei tohi puhaskasumist teha väljamakseid, kui majandusaastal ei ole kolme kuu vältel kinni peetud käesoleva paragrahvi lõike 1 punktis 1 sätestatust või kui hoiu-laenuühistu viimase majandusaasta lõppemisel kinnitatud majandusaasta aruandest ilmneb, et hoiu-laenuühistu omakapital jääks väiksemaks käesoleva seaduse § 22 lõikes 3 sätestatust.
§ 28. Nõuded laenudele
(1) Hoiu-laenuühistu on kohustatud laenude andmisel järgima krediteerimise häid tavasid ning kontrollima laenusaaja maksevõimelisust, usaldusväärsust ja piisava tagatise olemasolu.
(2) Laenuandmise otsus peab tuginema eelnevale laenuanalüüsile.
(3) Laenuandmise otsusele eelnev laenuanalüüs peab olema suunatud eelkõige laenusaaja krediidivõimelisuse hindamisele. Krediidivõimelisuse hindamisel peab hoiu-laenuühistu arvesse võtma kõiki asjaolusid, mis võivad mõjutada laenu tagasimaksmise tõenäosust. Laenuanalüüsi sisu ja ulatus peab sõltuma laenu suurusest, laenutootest, laenusaajast ja sellest, kui oluline mõju on analüüsitaval laenul hoiu-laenuühistule tervikuna ja kui suurt riski see laen kujutab.
(4) Käesolevas paragrahvis sätestatud põhimõtete rakendamiseks peab hoiu-laenuühistu koguma kogu laenuperioodi jooksul informatsiooni laenusaajatelt nende laenukoormuse ja maksekohustuste täitmise kohta ning kasutama neid andmeid liikmete jaoks mõistliku laenukoormuse arvutamiseks. Nimetatud andmete säilitamisel lähtutakse raamatupidamise seaduses sätestatud tähtaegadest.
(5) Hoiu-laenuühistu on kohustatud informeerima laenuvõtjat võimalikest riskidest laenude võtmisel.
(6) Hoiu-laenuühistu üldkoosoleku otsusega määratud piirmäärast suuremate laenude andmine ja pikendamine toimub laenukomitee igakordse otsuse või üldkoosoleku otsuse alusel, kui hoiu-laenuühistus ei ole laenukomiteed moodustatud.
(7) Laenu andmine hoiu-laenuühistu liikmest juhatuse, nõukogu või revisjonikomisjoni liikmele ja nendega samaväärset majanduslikku huvi omavatele isikutele võib toimuda ainult üldkoosoleku otsusega ettenähtud korras.
(8) Hoiu-laenuühistu võib hüpoteegiga tagatud laene välja anda tähtajaga kuni kümme aastat ja muid laene tähtajaga kuni viis aastat.
(9) Ühele hoiu-laenuühistu liikmele antud laenude summa kokku ei tohi ületada selle liikme tasutud osamaksu rohkem kui 20-kordselt ega 20 protsenti hoiu-laenuühistu omakapitalist.
§ 29. Laenukomitee moodustamine ja liikmed
(1) Hoiu-laenuühistul peab olema laenukomitee, kui hoiu-laenuühistus on rohkem kui 50 liiget või kui see on põhikirjaga ette nähtud.
(2) Laenukomitee moodustatakse hoiu-laenuühistu põhikirjas ettenähtud korras.
(3) Laenukomitees on kolm liiget, kui põhikiri ei näe ette suuremat liikmete arvu.
(4) Laenukomitee liige peab olema hoiu-laenuühistu liige.
(5) Laenukomitee liikmeks ei või olla nõukogu ega revisjonikomisjoni liige ega audiitor. Põhikirjas võib ette näha muid lisanõudeid laenukomitee liikmetele.
(6) Laenukomitee liikmed valivad enda hulgast esimehe, kes korraldab laenukomitee tegevust. Laenukomitee esimeheks ei tohi olla hoiu-laenuühistu juhatuse esimees.
§ 30. Laenukomitee otsused
(1) Laenukomitee koosolekud toimuvad vastavalt vajadusele, kuid mitte harvem kui üks kord kuus. Koosoleku kutsub kokku laenukomitee esimees või teda asendav isik.
(2) Laenukomitee võtab otsuseid vastu hoiu-laenuühistu põhikirjas ettenähtud korras.
(3) Laenukomitee otsustab laenude väljaandmise üldkoosoleku poolt kinnitatud korra alusel ja aitab korraldada võlgade sissenõudmist.
§ 31. Hoiu-laenuühistu sise-eeskirjad, protseduurireeglid ja riskide juhtimise nõuded
(1) Hoiu-laenuühistus peavad olema kehtestatud tema juhtide ja töötajate tegevust reguleerivad sise-eeskirjad ja protseduurireeglid. Sise-eeskirjad ja protseduurireeglid kehtestatakse hoiu-laenuühistu tegevust reguleerivate õigusaktide ja hoiu-laenuühistu juhtimisorganite otsuste täitmise tagamiseks.
(2) Hoiu-laenuühistu sise-eeskirjad ja protseduurireeglid peavad muu hulgas kindlaks määrama:
1) hoiu-laenuühistu ning hoiu-laenuühistu juhatuse ja nõukogu liikmete ning töötajate isiklike majanduslike huvide konfliktide vältimise korra;
2) hoiu-laenuühistu sisese informatsiooni ja dokumentide liikumise korra;
3) tehingute tegemise korra hoiu-laenuühistu nimel ja arvel ning klientide nimel ja arvel;
4) alluvussuhted ja õiguste üleandmise korra, sätestades funktsioonide lahususe hoiu-laenuühistu nimel kohustuste võtmisel, väljamaksete tegemisel, tehingute kajastamisel raamatupidamises ja aruandluses ning tehingute riskide hindamisel.
(3) Hoiu-laenuühistu nimel tegutsev isik ei või esindada hoiu-laenuühistut tehingute tegemisel ning õigusvaidluste pidamisel kolmanda isikuga, kelle suhtes hoiu-laenuühistu nimel tegutseval isikul või temaga samaväärset majanduslikku huvi omavatel isikutel on isiklikke majanduslikke huvisid.
(4) Hoiu-laenuühistu ei või võtta ülemääraseid riske, mis võivad ohtu seada tema maksevõimelisuse.
(5) Hoiu-laenuühistul peavad olema piisavad ja tema tegevuse laadi, ulatuse ja keerukuse astmega proportsionaalsed riskide tuvastamise, mõõtmise ning juhtimise strateegiad ja protseduurid, mis tagavad riskide objektiivse kontrollimise, juhtimise ja hindamise. Hoiu-laenuühistu riskijuhtimise üldpõhimõtted kinnitab üldkoosolek ning neid vaadatakse läbi ja ajakohastatakse regulaarselt.
(6) Hoiu-laenuühistu riskijuhtimise üldpõhimõtted peavad kindlaks määrama tema krediidipoliitika eesmärgid, riskide hindamise kriteeriumid, tagatiste võtmise ja hindamise printsiibid, laenu andmise ja refinantseerimise printsiibid, laenude andmise pädevuse ja vastavate otsuste tegemise korraldamise.
6. peatükk HOIU-LAENUÜHISTU JUHTIMINE
§ 32. Hoiu-laenuühistu üldkoosoleku pädevus
(1) Lisaks tulundusühistuseaduses sätestatule kuulub hoiu-laenuühistu üldkoosoleku pädevusse:
1) majandusaasta eelarve kinnitamine;
3) liikmetele laenu andmise korra kehtestamine, sealhulgas ühele liikmele antava laenusumma piirmäära kehtestamine lähtuvalt seadusest;
4) audiitori nimetamine, tema tasustamise aluste ja korra kehtestamine;
5) laenukomitee liikmete valimine ja tagasikutsumine enne volituste tähtaja lõppemist;
7) laenukomitee tegevuse peale esitatud kaebuste läbivaatamine, kui hoiu-laenuühistus ei ole moodustatud nõukogu;
8) muude seaduse või põhikirjaga üldkoosoleku pädevusse antud küsimuste otsustamine;
9) kooskõlas § 19 lõikes 1 sätestatuga ühistust väljaastunud või ühistust väljaarvatud liikmega lepingu lõpetamise tingimuste ja korra kehtestamine.
§ 33. [Kehtetu - RT I 2002, 3, 6 - jõust. 01.02.2002]
§ 34 <!- END 33 -!> . Hoiu-laenuühistu juhatus
(1) Juhatuses on kolm liiget, kui põhikiri ei näe ette suuremat liikmete arvu.
(2) Juhatuse liige ei pea olema hoiu-laenuühistu liige, kui põhikirjaga ei ole ette nähtud teisiti.
§ 35. [Kehtetu - RT I 2010, 34, 182 - jõust. 01.07.2010]
§ 36 <!- END 35 -!> . Hoiu-laenuühistu juhatuse ja nõukogu liikmetele esitatavad nõuded
(1) Hoiu-laenuühistu juhatuse ja nõukogu liikmeks ei tohi olla pankrotivõlgnik ega isik, kelle varasem tegevus või tegevusetus on põhjustanud äriühingu pankroti või sundlikvideerimise või tegevusloa tühistamise või kellelt on seaduse alusel ära võetud õigus olla ettevõtja.
(2) Hoiu-laenuühistu juhatuse liikmeks võib olla teovõimeline füüsiline isik, kellel on laitmatu ärialane reputatsioon, hoiu-laenuühistu juhatuses osalemiseks vajalik haridus, teadmised ja kutsealane sobivus.
(3) Hoiu-laenuühistu juhatuse liige ei tohi olla hoiu-laenuühistu nõukogu liige, hoiu-laenuühistu revisjonikomisjoni liige või hoiu-laenuühistu audiitor ega nendega samaväärset majanduslikku huvi omav isik.
(4) Hoiu-laenuühistu juhatuse liige ei või sõlmida teiste isikutega lepinguid, mille kohaselt on tema ülesandeks investeerimine, laenu- ja investeerimisprojektide koostamine või vahendamine või muu sarnane tegevus.
(5) Hoiu-laenuühistu juhatuse liige ei tohi olla krediidiasutuse ega teise hoiu-laenuühistu juhatuse, nõukogu, revisjonikomisjoni liige ega audiitor.
7. peatükk HOIU-LAENUÜHISTU TEGEVUSE KONTROLLIMINE
§ 37. Hoiu-laenuühistu revisjonikomisjon
(1) Hoiu-laenuühistul on kolmeliikmeline revisjonikomisjon, kui põhikirjaga ei ole ette nähtud suuremat liikmete arvu.
(2) Revisjonikomisjoni liikmel peab olema majandusalane või juriidiline haridus või vähemalt kolmeaastane töökogemus raamatupidamise või rahanduse või äriühingu majandustegevuse revideerimisega seotud ametikohal.
(3) Revisjonikomisjoni liikmeks ei tohi olla hoiu-laenuühistu juhatuse või nõukogu ega laenukomitee liige, audiitor ega raamatupidaja ega nendega samaväärset majanduslikku huvi omav isik.
(4) Hoiu-laenuühistu majandustegevuse auditeerimine ei välista revisjonikomisjoni tegevust.
§ 38. Hoiu-laenuühistu revisjonikomisjoni õigused ja kohustused
(1) Revisjonikomisjoni liikmel on õigus ja kohustus kontrollida hoiu-laenuühistu vara, arveldus- ja väärtpaberikontosid, raamatupidamisdokumente, laenukomitee tegevust kajastavaid dokumente ning õigus nõuda selgitusi ja kõikvõimalikku abi oma ülesannete täitmiseks.
(2) Revisjonikomisjoni liikmel on õigus jälgida hoiu-laenuühistu tööd ja majandustegevust mis tahes lõigus.
§ 39. Hoiu-laenuühistu revisjonikomisjoni ülesanded
(1) Revisjonikomisjon viib läbi ühistu majandusaasta aruande revideerimise, koostab revisjoniaruande ja esitab selle üldkoosolekule kinnitamiseks.
(2) Revisjonikomisjon analüüsib hoiu-laenuühistu töös ja majandustegevuses avastatud puudusi, koostab neist perioodilisi ülevaateid ja esitab need olenevalt tähtsuse astmest hoiu-laenuühistu juhatusele, nõukogule või üldkoosolekule arutamiseks ja puuduste kõrvaldamiseks.
(3) Revisjonikomisjon jälgib pidevalt hoiu-laenuühistu poolt käesoleva seaduse 5. peatükis sätestatud nõuete täitmist ja esitab vastava aruande üldkoosolekule kinnitamiseks koos majandusaasta revisjoniaruandega.
§ 40. Hoiu-laenuühistu revisjonikomisjoni tegevus hoiu-laenuühistu usaldusväärsuse tagamise nõuete rikkumise korral
(1) Hoiu-laenuühistu usaldusväärsuse tagamise meetmete ja laenudele esitatavate nõuete rikkumisest teatab revisjonikomisjon juhatusele.
(2) Hoiu-laenuühistu juhatus on kohustatud võtma tarvitusele abinõud rikkumiste kõrvaldamiseks kahe kuu jooksul.
(3) Kui käesoleva paragrahvi lõikes 2 nimetatud tähtaja jooksul rikkumisi ei kõrvaldata, kutsub revisjonikomisjon tulundusühistuseaduses määratud korras kokku hoiu-laenuühistu erakorralise üldkoosoleku.
(4) Revisjonikomisjon võib teha erakorralisele üldkoosolekule ettepaneku:
1) juhatuse või nõukogu liikmete tagasikutsumiseks;
2) laenukomitee liikmete tagasikutsumiseks;
3) põhikirja muutmiseks;
4) hoiu-laenuühistu ühinemiseks teise hoiu-laenuühistuga;
5) hoiu-laenuühistu lõpetamiseks seaduses ja põhikirjas ettenähtud korras.
§ 41. Hoiu-laenuühistu audiitor
(1) Hoiu-laenuühistul peab olema audiitor.
(4) Hoiu-laenuühistu auditeerimise käigus peab audiitor kontrollima käesoleva seaduse §-des 27 ja 28 sätestatud nõuete täitmist ning esitama hoiu-laenuühistule aruande, milles avaldab arvamust nende nõuete järgimise kohta.
8. peatükk HOIU-LAENUÜHISTU JAGUNEMINE, ÜHINEMINE JA LÕPETAMINE
§ 42. Hoiu-laenuühistu jagunemine ja ühinemine
(1) Hoiu-laenuühistu jagunemine ei ole lubatud.
(2) Hoiu-laenuühistu võib ühineda üldkoosoleku otsuse alusel. Ühinemine võib toimuda uue hoiu-laenuühistu asutamisega või hoiu-laenuühistu ühinemise teel teise hoiu-laenuühistuga.
(3) Hoiu-laenuühistute ühinemine toimub äriseadustikus ettenähtud korras, kui käesolevas seaduses ei ole ette nähtud teisiti.
§ 43. Ühinemislepingu audiitorkontroll
(1) Hoiu-laenuühistute ühinemislepingut ja kõiki ühinevaid hoiu-laenuühistuid kontrollib üks ja seesama audiitor.
(2) Audiitor koostab ühinemislepingu kontrollimise kohta aruande, näidates ära, milliseid hindamismeetodeid on kasutatud osamaksude vahetussuhte määramisel, ja annab oma arvamuse usaldusväärsuse tagamise meetmete täitmise kohta ühinevates hoiu-laenuühistutes.
(3) Hoiu-laenuühistute ühinemislepingut kontrollivad lisaks audiitorile ka ühinevate ühistute revisjonikomisjonid ja koostavad kontrollimise kohta kirjaliku aruande.
§ 44. Hoiu-laenuühistute ühinemine ühistupanga asutamiseks
(1) Hoiu-laenuühistud võivad ühineda selliselt, et asutavad ühistupanga vastavalt krediidiasutuste seaduse sätetele. Ühinevad hoiu-laenuühistud loetakse sel juhul lõppenuks.
(2) Ühistupanga asutamisel läheb ühinevate hoiu-laenuühistute vara üle asutatavale ühistupangale ja hoiu-laenuühistu liikmetest saavad ühistupanga liikmed.
§ 45. Hoiu-laenuühistu lõpetamine
(1) Hoiu-laenuühistu lõpetatakse:
1) üldkoosoleku otsuse alusel;
2) kohtumäärusega;
3) kui hoiu-laenuühistusse on jäänud vähem kui 25 liiget ja liikmete arv ei ole kahe kuu jooksul suurenenud;
4) muudel seaduse või põhikirjaga sätestatud alustel.
(2) Hoiu-laenuühistu lõpetamine toimub tulundusühistuseaduses ettenähtud korras.
§ 46. Seaduse kohaldamine asutatavatele ja tegutsevatele hoiu-laenuühistutele
(1) Alates käesoleva seaduse jõustumisest saab hoiu-laenuühistuid asutada ainult käesolevas seaduses sätestatud korras ja neile hoiu-laenuühistutele kohaldatakse käesolevas seaduses sätestatut.
(2) Käesoleva seaduse jõustumisel tegutsevad laenu-hoiuühistud loetakse hoiu-laenuühistuteks.
(3) Kolme kuu jooksul, arvates käesoleva seaduse jõustumisest, peavad jõustumise hetkel tegutsevad hoiu-laenuühistud viima oma tegevuse ja dokumendid vastavusse käesoleva seaduse nõuetega.
(4) Enne 2010. aasta 1. juulit asutatud hoiu-laenuühistud peavad oma tegevuse 2010. aasta 1. juulil jõustunud käesoleva seaduse redaktsiooniga kooskõlla viima hiljemalt 2011. aasta 1. juuliks.
§ 47. Osakapitalile sätestatud nõude rakendamine
(1) Alates käesoleva seaduse jõustumisest peab hoiu-laenuühistu osakapital olema vähemalt 200 000 krooni.
(2) Alates 2001. aasta 1. juulist peab hoiu-laenuühistu osakapital olema vähemalt 300 000 krooni.
(3) Alates 2002. aasta 1. juulist peab hoiu-laenuühistu osakapital vastama käesoleva seaduse § 22 lõikes 3 sätestatule.
(4) Kui hoiu-laenuühistu ei vii oma osakapitali suurust vastavusse käesoleva paragrahvi lõigetes 1-3 sätestatuga, kustutab registripidaja hoiu-laenuühistu registrist või algatab selle sundlõpetamise äriseadustiku §-s 60 sätestatud korras.
Käesolev seadus jõustub 1999. aasta 1. juulil.


Gaasi- ja abiseadme nõuetele vastavuse hindamise ja tõendamise kord ning nõuetele vastavuse hindamiseks ja tõendamiseks vajalikud vastavushindamise protseduurid – Riigi Teataja
Gaasi- ja abiseadme nõuetele vastavuse hindamise ja tõendamise kord ning nõuetele vastavuse hindamiseks ja tõendamiseks vajalikud vastavushindamise protseduurid
Gaasi- ja abiseadme nõuetele vastavuse hindamise ja tõendamise kord ning nõuetele vastavuse hindamiseks ja tõendamiseks vajalikud vastavushindamise protseduurid - sisukord
§ 2 Gaasiseadme nõuetele vastavuse hindamine ja tõendamine
§ 3 Abiseadme nõuetele vastavuse hindamine ja tõendamine
§ 31 Nõuetele vastavuse eeldus
§ 4 Vastavuse hindamist ja tõendamist käsitlev dokumentatsioon
§ 5 Projektdokumentatsioon
2 VASTAVUSHINDAMISE PROTSEDUURID
1 Tüübihindamine
§ 6 Tüübihindamine
§ 7 Taotlus
§ 8 Gaasiseadme tootja kohustused
§ 9 Teavitatud asutuse kohustused
§ 10 Tüübihindamise sertifikaat ja selle lisad
2 Tüübile vastavuse tõendamine
§ 11 Tüübile vastavuse tõendamine
§ 12 Gaasiseadme tootja kohustused
§ 13 Teavitatud asutuse kohustused
3 Tootmise kvaliteedi tagamine
§ 14 Tootmise kvaliteedi tagamine
§ 15 Gaasiseadme tootja kohustused
§ 16 Taotlus
§ 17 Kvaliteedisüsteem
§ 18 Teavitatud asutuse kohustused
§ 19 Kvaliteedisüsteemi järelevalve
4 Toote kvaliteedi tagamine
§ 20 Toote kvaliteedi tagamine
§ 21 Gaasiseadme tootja kohustused
§ 22 Taotlus
§ 23 Kvaliteedisüsteem
§ 24 Teavitatud asutuse kohustused
§ 25 Kvaliteedisüsteemi järelevalve
5 Vastavuse tõendamine
§ 26 Vastavuse tõendamine
§ 27 Eraldi kontrollimine
§ 28 Statistiline kontrollimine
6 Üksiktoote tõendamine
§ 29 Üksiktoote tõendamine
§ 30 Projektdokumentatsiooni esitamine
§ 31 Teavitatud asutuse kohustused
Vastu võetud 28.06.2002 nr 26
RTL 2002, 75, 1157
02.10.2002 RTL 2002, 115, 1655 14.10.2002
19.04.2004 RTL 2004, 45, 772 01.05.2004
Määrus kehtestatakse «Küttegaasi ohutuse seaduse» § 4 lõike 2 alusel.
Käesolev määrus sätestab gaasi- ja abiseadme nõuetele vastavuse hindamise ja tõendamise korra ning vastavushindamise protseduurid.
§ 2. Gaasiseadme nõuetele vastavuse hindamine ja tõendamine
(1) Seeriaviisiliselt toodetavate gaasiseadmete nõuetele vastavuse hindamiseks ja tõendamiseks tuleb teostada tüübihindamine, järgides §-des 6–10 sätestatut, ja enne gaasiseadme turule laskmist tootja valikul:
1) tüübile vastavuse tõendamine, järgides §-des 11–13 sätestatut, või
2) tootmise kvaliteedi tagamine, järgides §-des 14–19 sätestatut, või
3) toote kvaliteedi tagamine, järgides §-des 20–25 sätestatut, või
4) vastavuse tõendamine, järgides §-des 26–28 sätestatut.
(2) Kui gaasiseadet toodetakse üksiktootena või väikeses koguses, võib gaasiseadme tootja valida gaasiseadme nõuetele vastavuse hindamiseks ja tõendamiseks üksiktoote tõendamise protseduuri, järgides §-des 29–31 sätestatut.
[RTL 2002, 115, 1655 - jõust. 14.10.2002]
§ 3. Abiseadme nõuetele vastavuse hindamine ja tõendamine
(1) Abiseadme nõuetele vastavuse hindamisele ja tõendamisele kohaldatakse § 2 lõigetes 1 ja 2 gaasiseadmele kehtestatud korda käesolevast paragrahvist tulenevate erisustega.
(2) Abiseadme tootja peab väljastama sertifikaadi, mis tõendab abiseadme vastavust «Küttegaasi ohutuse seaduses» ja selle alusel kehtestatud õigusaktides abiseadmele esitatavatele nõuetele.
(3) Sertifikaat peab sisaldama järgmist:
1) abiseadme tehnilised omadused;
2) abiseadme gaasiseadmesse paigaldamise või gaasiseadmega ühendamise juhendid, tagamaks valmis gaasiseadme vastavus gaasiseadmele esitatavatele nõuetele.
(4) Abiseadmele ei pea koostama vastavusdeklaratsiooni.
(5) Abiseade tuleb varustada lõikes 2 nimetatud sertifikaadiga.
§ 31. Nõuetele vastavuse eeldus
(1) Kui gaasi- või abiseadme valmistamisel on järgitud sellele kohalduvat harmoneeritud standardit, mis on vastu võetud vähemalt ühe Euroopa Liidu liikmesriigi rahvusliku standardina ja mille kohta on avaldatud teade (viide) Euroopa Liidu Ametlikus Teatajas, siis eeldatakse, et sellist standardit järgiv gaasi- või abiseade vastab majandusministri 28. juuni 2002. a määruses nr 25 «Nõuded gaasi- ja abiseadmele, selle teabega varustamisele ja vastavusmärgi paigaldamisele» (RTL 2002, 75, 1156; 115, 1654) sellele esitatavatele nõuetele.
(2) Lõikes 1 nimetatud harmoneeritud standardite puudumisel eeldatakse, et gaasi- või abiseade vastab majandusministri 28. juuni 2002. a määruses nr 25 «Nõuded gaasi- ja abiseadmele, selle teabega varustamisele ja vastavusmärgi paigaldamisele» sellele esitatavatele nõuetele, kui gaasi- või abiseadme valmistamisel on järgitud sellele kohalduvat Euroopa Liidu liikmesriigi rahvuslikku standardit, millest on teavitatud Euroopa Komisjoni ja Euroopa Liidu liikmesriike ning mille kohta on avaldatud teade (viide) Euroopa Liidu Ametlikus Teatajas.
[RTL 2004, 45, 772 - jõust. 01.05.2004]
§ 4. Vastavuse hindamist ja tõendamist käsitlev dokumentatsioon
Vastavuse hindamist ja tõendamist käsitlevad dokumendid ja kirjavahetus tuleb koostada riigi, kus on asutatud vastavushindamise protseduure teostav teavitatud asutus, ametlikus keeles või muus teavitatud asutusele vastuvõetavas keeles.
§ 5. Projektdokumentatsioon
(1) Gaasi- või abiseadme projektdokumentatsioon peab vastavushindamise teostamise võimaldamiseks sisaldama järgmist informatsiooni:
1) gaasiseadme üldkirjeldus;
2) gaasiseadme ehitus- ja koostejoonised ja komponentide, alamkoostude, ühenduste jne tootejoonised ja -skeemid;
3) punktis 2 nimetatud joonistest ja skeemidest arusaamiseks vajalikud kirjeldused ja seletused, kaasa arvatud gaasiseadmete tööpõhimõtte kirjeldus;
4) osaliselt või täielikult kasutatud § 31 lõikes 1 nimetatud harmoneeritud standardite loetelu ja kui § 31 lõikes 1 nimetatud harmoneeritud standardeid ei ole kasutatud, siis kirjeldused kasutatud lahendustest, mis tagavad gaasiseadme vastavuse «Küttegaasi ohutuse seaduse» ja selle alusel kehtestatud õigusaktide nõuetele;
5) katsete protokollid;
6) paigaldus- ja kasutusjuhendid.
(2) Kui see on asjakohane, peab projektdokumentatsioon sisaldama:
1) tunnistusi gaasiseadmesse paigaldatud seadmete kohta;
2) tunnistusi ja sertifikaate gaasiseadme tootmise, kontrollimise ja järelevalve meetodite kohta;
3) muid dokumente, mis võimaldavad teavitatud asutusel vastavushindamist paremini teostada.
2. peatükk VASTAVUSHINDAMISE PROTSEDUURID
1. jagu Tüübihindamine
§ 6. Tüübihindamine
Tüübihindamine on menetlus, mille kaudu teavitatud asutus kontrollib ja tõendab sertifikaadiga, et gaasiseade, mis on toodangu näidiseks, vastab «Küttegaasi ohutuse seaduses» ja selle alusel kehtestatud õigusaktides gaasiseadmele esitatavatele nõuetele.
§ 7. Taotlus
(1) Gaasiseadme tootja või tema volitatud esindaja esitab teavitatud asutusele taotluse tüübihindamiseks.
1) gaasiseadme tootja nimi ja aadress ja kui taotluse esitab volitatud esindaja, siis ka tema nimi ja aadress;
3) paragrahvi 5 nõuetele vastav projektdokumentatsioon.
§ 8. Gaasiseadme tootja kohustused
(1) Gaasiseadme tootja peab andma teavitatud asutusele gaasiseadme, mis on toodangu näidiseks (edaspidi toodangutüüp). Toodangutüüp võib kirjeldada ka toodangu modifikatsioone tingimusel, et modifikatsioonide tunnused ei erine riski liikidest lähtuvalt.
(2) Teavitatud asutus võib nõuda täiendavaid gaasiseadme näidiseid, kui neid on vaja katseprogrammiks.
(3) Taotluse esitaja peab tüübihindamise sertifikaadi väljastanud teavitatud asutust informeerima igast heaks kiidetud toodangutüübi muudatusest, mis võib mõjutada toodangu vastavust «Küttegaasi ohutuse seaduse» ja selle alusel kehtestatud õigusaktide nõuetele.
§ 9. Teavitatud asutuse kohustused
1) projektdokumentatsiooni läbi vaatama ja kontrollima, kas gaasiseadme näidis on toodetud vastavuses projektdokumentatsiooniga;
2) identifitseerima gaasiseadme osad, mis on projekteeritud vastavuses § 3 1 lõikes 1 nimetatud harmoneeritud standardite asjakohaste tingimustega ning «Küttegaasi ohutuse seaduse» ja selle alusel kehtestatud õigusaktide nõuetega;
3) tegema või laskma teha vastavaid ülevaatusi ja katseid, kontrollimaks kas tootja poolt kasutatud lahendused, selles osas, kus ei ole kasutatud § 31 lõikes 1 nimetatud harmoneeritud standardeid, võimaldavad gaasiseadmel vastata «Küttegaasi ohutuse seaduse» ja selle alusel kehtestatud õigusaktide nõuetele;
4) tegema või laskma teha vastavaid ülevaatusi ja katseid, kontrollimaks kas asjakohaseid standardeid, juhul kui tootja on otsustanud neid kasutada, on kasutatud tõhusalt, tagades selle kaudu nõuetele vastavuse.
(2) Kui toodangutüüp vastab «Küttegaasi ohutuse seaduse» ja selle alusel kehtestatud õigusaktide nõuetele, peab teavitatud asutus väljastama taotluse esitajale tüübihindamise sertifikaadi.
(3) Kui heaks kiidetud toodangutüübi juures tootja poolt tehtavad muudatused võivad mõjutada ettenähtud kasutamistingimusi või gaasiseadme vastavust «Küttegaasi ohutuse seaduse» ja selle alusel kehtestatud õigusaktide nõuetele, peab tüübihindamise sertifikaadi väljastanud teavitatud asutus muudatusi hindama. Uus heakskiit antakse täiendusena esialgsele tüübihindamise sertifikaadile.
(4) Teavitatud asutus peab kohe informeerima teisi teavitatud asutusi tüübihindamise sertifikaadi ja selle täienduste väljaandmisest. Teistel teavitatud asutustel on õigus saada koopia tüübihindamise sertifikaadist ja selle täiendustest ning põhjendatud nõudmisel ka koopia tüübihindamise sertifikaadi lisadest ning läbivaatuste ja tehtud katsetuste aruanded.
(5) Teavitatud asutus, kes keeldub tüübihindamise sertifikaati väljastamast või tunnistab tüübihindamise sertifikaadi kehtetuks, peab sellest informeerima Majandusministeeriumi ning tootjat ja teisi teavitatud asutusi, näidates ära otsuse tegemise põhjused.
§ 10. Tüübihindamise sertifikaat ja selle lisad
1) ülevaatuse järeldus;
2) sertifikaadi kehtimistingimused nende olemasolul;
3) heaks kiidetud toodangutüübi identifitseerimiseks vajalikud andmed;
4) gaasiseadme tööpõhimõtte kirjeldus, kui see on asjakohane.
(2) Tüübihindamise sertifikaadile tuleb lisada asjakohane tehniline dokumentatsioon, sealhulgas joonised ja skeemid.
2. jagu Tüübile vastavuse tõendamine
§ 11. Tüübile vastavuse tõendamine
Tüübile vastavuse tõendamine on menetlus, mille kaudu gaasiseadme tootja deklareerib, et asjaomased gaasiseadmed vastavad tüübihindamise sertifikaadis kirjeldatud toodangutüübile ja «Küttegaasi ohutuse seaduses» ja selle alusel kehtestatud õigusaktides neile esitatavatele nõuetele.
§ 12. Gaasiseadme tootja kohustused
(1) Gaasiseadme tootja või tema volitatud esindaja peab paigaldama igale gaasiseadmele vastavusmärgi ja koostama kirjaliku vastavusdeklaratsiooni. Vastavusdeklaratsioon võib hõlmata ühte või mitut gaasiseadet ning seda tuleb hoida tootja juures. Vastavusmärk tuleb paigaldada koos pistelise kontrolli eest vastutava teavitatud asutuse registreeringunumbriga.
(2) Tagamaks et tootmisprotsessi, kaasa arvatud gaasiseadmete lõppkontrolli ja -katsetuste, tulemuseks on toodangu ühtsus ja gaasiseadme vastavus tüübihindamise sertifikaadis kirjeldatud toodangutüübile ning «Küttegaasi ohutuse seaduses» ja selle alusel kehtestatud õigusaktides gaasiseadmele esitatavatele nõuetele, peab gaasiseadme tootja rakendama kõiki vajalikke meetmeid.
(1) Gaasiseadme tootja poolt valitud teavitatud asutus peab gaasiseadmeid pisteliselt kontrollima, järgides käesolevas paragrahvis sätestatut.
(2) Teavitatud astutus peab kohapeal gaasiseadmeid pisteliselt kontrollima vähemalt korra aastas. Tagamaks gaasiseadme vastavuse «Küttegaasi ohutuse seaduse» ja selle alusel kehtestatud õigusaktide vastavatele nõuetele, peab teavitatud asutus kontrollima piisaval hulgal gaasiseadmeid § 3 1 lõikes 1 nimetatud harmoneeritud standardites nimetatud või nendega samaväärsete katsetega. Teavitatud asutusel on õigus otsustada, kas katseid tuleb teha kogu ulatuses või osaliselt.
(3) Kui gaasiseade ei vasta esitatavatele nõuetele, peab teavitatud asutus gaasiseadme turule laskmise takistamiseks rakendama asjakohaseid meetmeid.
3. jagu Tootmise kvaliteedi tagamine
§ 14. Tootmise kvaliteedi tagamine
Tootmise kvaliteedi tagamine on menetlus, mille kaudu gaasiseadme tootja tagab ja deklareerib, et gaasiseade vastab tüübihindamise sertifikaadis kirjeldatud toodangutüübile ja «Küttegaasi ohutuse seaduses» ja selle alusel kehtestatud õigusaktides gaasiseadmele esitatavatele nõuetele.
§ 15. Gaasiseadme tootja kohustused
(1) Gaasiseadme tootja või tema volitatud esindaja peab paigaldama igale gaasiseadmele vastavusmärgi ja koostama kirjaliku vastavusdeklaratsiooni. Vastavusdeklaratsioon võib hõlmata ühte või mitut gaasiseadet ja seda tuleb hoida tootja juures. Vastavusmärk tuleb paigaldada koos §-s 19 nimetatud järelevalve eest vastutava teavitatud asutuse registreeringunumbriga.
(2) Gaasiseadme tootja peab:
1) kasutama kvaliteedisüsteemi, mis tagab gaasiseadmete vastavuse tüübihindamise sertifikaadis kirjeldatud toodangutüübile ning «Küttegaasi ohutuse seadusele» ja selle alusel kehtestatud õigusaktidele;
2) võimaldama §-s 19 nimetatud järelevalve teostamist;
3) informeerima kvaliteedisüsteemi heaks kiitnud teavitatud asutust igast kvaliteedisüsteemi muudatusest, sealhulgas muudatustest, mis on põhjustatud uutest tehnoloogiatest või uutest kvaliteedikontseptsioonidest.
(1) Gaasiseadme tootja esitab teavitatud asutusele taotluse oma gaasiseadmeid käsitleva kvaliteedisüsteemi vastavuse hindamiseks.
2) kinnitus, et täidetakse heaks kiidetud kvaliteedisüsteemist tulenevaid kohustusi;
3) kinnitus, et säilitatakse heaks kiidetud kvaliteedisüsteemi, tagades selle jätkuv kõlblikkus ja efektiivsus;
4) heaks kiidetud toodangutüübiga seotud dokumentatsioon ja tüübihindamise sertifikaadi koopia.
§ 17. Kvaliteedisüsteem
(1) Kõik gaasiseadme tootja poolt omaks võetud põhitingimused, nõuded ja toimingud tuleb süstemaatiliselt ja loogiliselt dokumenteerida meetmetena, protseduuridena ja kirjalike juhistena.
(2) Kvaliteedisüsteemi dokumenteerimine peab võimaldama kvaliteediprogrammide, -plaanide, -käsiraamatu ja -protokollide ühtset tõlgendamist.
(3) Dokumentatsioon peab piisavalt kirjeldama:
2) organisatsiooni struktuuri, juhtkonna vastutust ja volitusi gaasiseadme kvaliteedi tagamisel;
4) enne gaasiseadme tootmist, tootmise ajal ja pärast tootmist tehtavaid ülevaatusi ja katseid ning nende tegemise sagedust;
5) meetodit, mille abil kontrollitakse gaasiseadme nõutava kvaliteedi saavutamist ja kvaliteedisüsteemi tõhusat toimimist.
§ 18. Teavitatud asutuse kohustused
(1) Teavitatud asutus peab kvaliteedisüsteemi läbi vaatama ja hindama selle vastavust nõuetele.
(2) Eeldatakse, et kvaliteedisüsteem vastab nõuetele, kui see on kooskõlas vastava harmoneeritud standardiga.
(3) Teavitatud asutus peab hindamise tulemusest teavitama gaasiseadme tootjat ja teisi teavitatud asutusi. Tootjale esitatav teatis peab sisaldama ülevaatuse järeldusi, teavitatud asutuse nime ja aadressi ning põhjendatud hindamisotsust.
(4) Teavitatud asutus peab hindama § 15 lõike 2 punktis 3 nimetatud muudatusi ning otsustama, kas muudetud kvaliteedisüsteem vastab asjakohastele tingimustele või on vajalik uus läbivaatamine. Oma otsusest peab ta teatama tootjale. Teatis peab sisaldama kontrollimise järeldusi ja põhjendatud hindamisotsust.
(5) Kui teavitatud asutus tunnistab heaks kiidetud kvaliteedisüsteemi nõuetele mittevastavaks, peab ta sellest teatama nii tootjale kui teistele teavitatud asutustele, tuues välja otsuse põhjused.
§ 19. Kvaliteedisüsteemi järelevalve
(1) Teavitatud asutuse poolt teostatava järelevalve eesmärk on tagada, et gaasiseadme tootja täidaks heaks kiidetud kvaliteedisüsteemist tulenevaid kohustusi korralikult.
(2) Gaasiseadme tootja peab võimaldama teavitatud asutusele kontrollimise eesmärgil juurdepääsu gaasiseadme tootmis-, kontrollimis-, katsetus- ja ladustuskohtadesse ning andma teavitatud asutusele kogu vajaliku informatsiooni, sealhulgas:
2) kvaliteediprotokollid, sealhulgas kontrollimiste aruanded, katsete andmed, kalibreerimisandmed ja asjaomase personali kvalifikatsiooni andmed.
(3) Teavitatud asutus peab vähemalt kord kahe aasta jooksul kvaliteedisüsteemi kontrollima, tagamaks et gaasiseadme tootja säilitab ja rakendab heaks kiidetud kvaliteedisüsteemi, ning esitama gaasiseadme tootjale kontrollimise aruande.
(4) Teavitatud asutus võib ette teatamata inspekteerida gaasiseadme tootjat. Inspekteerimise ajal võib teavitatud asutus teha või lasta teha gaasiseadmetega katsetusi. Teavitatud asutus peab gaasiseadme tootjale esitama inspekteerimise aruande ja juhul, kui tehti katsetusi, ka katsetuste aruanded.
4. jagu Toote kvaliteedi tagamine
§ 20. Toote kvaliteedi tagamine
Toote kvaliteedi tagamine on menetlus, mille kaudu gaasiseadme tootja deklareerib, et gaasiseade vastab tüübihindamise sertifikaadis kirjeldatud toodangutüübile ja «Küttegaasi ohutuse seaduses» ja selle alusel kehtestatud õigusaktides gaasiseadmele esitatavatele nõuetele.
§ 21. Gaasiseadme tootja kohustused
(1) Gaasiseadme tootja või tema volitatud esindaja peab paigaldama igale gaasiseadmele vastavusmärgi ja koostama kirjaliku vastavusdeklaratsiooni. Vastavusdeklaratsioon võib hõlmata ühte või mitut gaasiseadet ja seda peab hoidma tootja juures. Vastavusmärk tuleb paigaldada koos §-s 25 nimetatud järelevalve eest vastutava teavitatud asutuse registreeringunumbriga.
1) kasutama gaasiseadmete lõppkontrollil ja katsetamisel heaks kiidetud, §-s 23 sätestatud nõuetele vastavat kvaliteedisüsteemi;
2) võimaldama §-s 25 nimetatud järelevalvele teostamist;
3) informeerima kvaliteedisüsteemi heaks kiitnud teavitatud asutust igast kvaliteedisüsteemi muudatusest, sealhulgas muudatustest, mis on põhjustatud uutest tehnoloogiatest ja kvaliteedikontseptsioonidest.
§ 23. Kvaliteedisüsteem
(1) Tagamaks kvaliteedisüsteemi alusel toodetud gaasiseadme vastavus «Küttegaasi ohutuse seaduses» ja selle alusel kehtestatud õigusaktides sellele esitatavatele nõuetele, tuleb iga gaasiseadet kontrollida ja katsetada vastavalt asjakohastele § 3 1 lõikes 1 nimetatud harmoneeritud standarditele või samaväärsete meetoditega.
(2) Kõik gaasiseadme tootja poolt omaks võetud põhitingimused, nõuded ja toimingud tuleb süstemaatiliselt ja loogiliselt dokumenteerida meetmetena, protseduuridena ja kirjalike juhistena.
3) pärast gaasiseadme tootmist tehtavaid kontrollimisi ja katsetusi;
4) meetodit, mille abil kontrollitakse kvaliteedisüsteemi tõhusat toimimist.
§ 24. Teavitatud asutuse kohustused
(1) Teavitatud asutus peab kvaliteedisüsteemi läbi vaatama ja hindama selle vastavust §-s 23 sätestatud nõuetele.
(2) Eeldatakse, et kvaliteedisüsteem vastab §-s 23 sätestatud nõuetele, kui see on kooskõlas vastava harmoneeritud standardiga.
(4) Teavitatud asutus peab läbi vaatama § 21 lõike 2 punktis 3 nimetatud muudatused ja otsustama, kas täiendatud kvaliteedisüsteem vastab nõuetele või on vajalik uus läbivaatus. Oma otsusest peab ta teatama tootjale. Teatis peab sisaldama kontrollimise järeldusi ja põhjendatud hindamisotsust.
(5) Kui teavitatud asutus tunnistab heaks kiidetud kvaliteedisüsteemi mittevastavaks, peab ta sellest teatama nii tootjale kui teistele teavitatud asutustele, tuues välja otsuse põhjused.
§ 25. Kvaliteedisüsteemi järelevalve
(1) Teavitatud asutuse poolt teostatava järelevalve eesmärk on tagada, et gaasiseadme tootja täidaks korrapäraselt heaks kiidetud kvaliteedisüsteemist tulenevaid kohustusi.
(2) Gaasiseadme tootja peab võimaldama teavitatud asutusele kontrollimise eesmärgil juurdepääsu gaasiseadme kontrollimis-, katsetus- ja ladustuskohtadesse ning andma teavitatud asutusele kogu vajaliku informatsiooni, sealhulgas:
2) kvaliteediprotokollid nagu kontrollimiste aruanded, katsete andmed, kalibreerimisandmed ja asjaomase personali kvalifikatsiooni andmed.
(3) Teavitatud asutus peab vähemalt kord kahe aasta jooksul kvaliteedisüsteemi kontrollima, tagamaks et gaasiseadme tootja järgib ja rakendab heaks kiidetud kvaliteedisüsteemi, ning esitama gaasiseadme tootjale kontrollimise aruande.
(4) Teavitatud asutus võib ette teatamata inspekteerida gaasiseadme tootjat. Inspekteerimise ajal võib teavitatud asutus teha või lasta teha gaasiseadmetega katsetusi. Teavitatud asutus peab gaasiseadme tootjale esitama inspekteerimisaruande ja juhul, kui tehti katsetusi, ka katsetuste aruanded.
5. jagu Vastavuse tõendamine
§ 26. Vastavuse tõendamine
(1) Vastavuse tõendamine on menetlus, mille käigus gaasiseadme tootja või tema volitatud esindaja tagab ja deklareerib, et gaasiseade vastab tüübihindamise sertifikaadis kirjeldatud toodangutüübile ja «Küttegaasi ohutuse seaduses» ning selle alusel kehtestatud õigusaktides gaasiseadmele esitatavatele nõuetele.
(2) Gaasiseadme tootja või tema volitatud esindaja peab kasutama kõiki vajalikke meetmeid, et tootmisprotsess tagaks gaasiseadmete vastavuse tüübihindamise sertifikaadis kirjeldatud toodangutüübile ja «Küttegaasi ohutuse seaduses» ning selle alusel kehtestatud õigusaktides gaasiseadmele esitatavatele nõuetele.
(3) Gaasiseadme tootja või tema volitatud esindaja peab paigaldama igale gaasiseadmele vastavusmärgi ja koostama kirjaliku vastavusdeklaratsiooni. Vastavusdeklaratsioon võib hõlmata üht või mitut gaasiseadet ning seda hoitakse gaasiseadme tootja või tema volitatud esindaja juures.
(4) Kontrollimaks gaasiseadme vastavust «Küttegaasi ohutuse seaduse» ja selle alusel kehtestatud õigusaktide nõuetele, peab teavitatud asutus tegema sobivaid kontrollimisi, kontrollides ja katsetades tootja valikul iga gaasiseadet eraldi, järgides §-s 27 sätestatut, või kontrollides ja katsetades gaasiseadmeid statistiliselt, järgides §-s 28 sätestatut.
§ 27. Eraldi kontrollimine
(1) Et hinnata gaasiseadme vastavust tüübihindamise sertifikaadis kirjeldatud toodangutüübile ja «Küttegaasi ohutuse seaduses» ja selle alusel kehtestatud õigusaktides gaasiseadmele esitatavatele nõuetele, tuleb iga gaasiseade üle vaadata ja teha gaasiseadmega sobivaid katseid vastavalt asjakohastele § 3 1 lõikes 1 nimetatud harmoneeritud standarditele või samaväärseid meetodeid kasutades.
(2) Teavitatud asutus peab kinnitama või laskma kinnitada igale heaks kiidetud gaasiseadmele oma registreeringunumbri ja koostama vastavalt tehtud katsetele kirjaliku vastavussertifikaadi. Vastavussertifikaat võib hõlmata üht või mitut gaasiseadet.
(3) Gaasiseadme tootja või tema volitatud esindaja peab nõudmisel esitama teavitatud asutuse poolse vastavussertifikaadi.
§ 28. Statistiline kontrollimine
(1) Gaasiseadme tootja peab esitama gaasiseadmed ühtsete partiidena ja rakendama kõiki vajalikke meetmeid, et tootmisprotsess tagaks kõikide toodetud partiide ühtsuse.
(2) Statistilist kontrolli tuleb teostada kvaliteedinäitajate alusel. Selleks tuleb gaasiseadmed grupeerida eristatavatesse partiidesse, mis koosnevad samades tingimustes toodetud ühele mudelile vastavatest seadmetest. Partiid vaadatakse läbi juhuslike ajavahemike järel.
(3) Et otsustada, kas partii võetakse vastu või lükatakse tagasi, tuleb iga näidisesse kuuluv gaasiseade eraldi läbi vaadata ja katsetada asjakohaste, vastavates § 3 1 lõikes 1 nimetatud harmoneeritud standardites toodud või samaväärsete katsetega.
(4) Kasutatakse ülevaatuse süsteemi koos järgmiste töökarakteristikute hindamisega:
1) standardne kvaliteeditase, mis vastab 95% tõenäosusega vastuvõtmise kvaliteedile, kusjuures mittevastavuse protsent on 0,5 ja 1,5% vahel;
2) piirkvaliteet, mis vastab 5% tõenäosusega vastuvõtmise kvaliteedile, kusjuures mittevastavus on 5% ja 10% vahel.
(5) Kui partii tunnistatakse nõuetele vastavaks, peab teavitatud asutus paigaldama või laskma paigaldada igale gaasiseadmele oma registreeringunumbri ja koostama vastavalt teostatud katsetele kirjaliku vastavussertifikaadi. Partiisse kuuluvad gaasiseadmed võib lasta turule, välja arvatud näidisesse kuulunud gaasiseadmed, mis tuvastati kui mittevastavad.
(6) Kui partii lükatakse tagasi, peab teavitatud asutus partii turule laskmise takistamiseks rakendama asjakohaseid meetmeid. Kui partiisid lükatakse tagasi korduvalt, võib teavitatud asutus peatada statistilise kontrolli kasutamise.
(7) Tootja võib teavitatud asutuse nõusolekul ja vastutusel kinnitada gaasiseadmele teavitatud asutuse registreeringunumbri toomisprotsessi ajal.
(8) Gaasiseadme tootja või tema volitatud esindaja peab nõudmisel esitama teavitatud asutuse poolse vastavussertifikaadi.
6. jagu Üksiktoote tõendamine
§ 29. Üksiktoote tõendamine
Üksiktoote tõendamine on menetlus, mille kaudu gaasiseadme tootja või tema volitatud esindaja tagab ja deklareerib, et gaasiseade, millele on väljastatud § 31 lõikes 2 nimetatud sertifikaat, vastab «Küttegaasi ohutuse seaduses» ja selle alusel kehtestatud õigusaktides gaasiseadmele esitatavatele nõuetele. Gaasiseadme tootja või tema volitatud esindaja peab paigaldama gaasiseadmele vastavusmärgi ja koostama kirjaliku vastavusdeklaratsiooni ning seda alles hoidma.
§ 30. Projektdokumentatsiooni esitamine
(1) Taotleja peab tegema teavitatud asutusele kättesaadavaks §-s 5 nimetatud projektdokumentatsiooni.
(2) Projektdokumentatsiooni põhjal peab olema võimalik hinnata gaasiseadme vastavust «Küttegaasi ohutuse seaduse» ja selle alusel kehtestatud õigusaktide nõuetele ning saada aru gaasiseadme projektist, valmistamisest ning töötamisest.
§ 31. Teavitatud asutuse kohustused
(1) Tagamaks gaasiseadme vastavuse «Küttegaasi ohutuse seaduse» ja selle alusel kehtestatud õigusaktide nõuetele, peab teavitatud asutus gaasiseadme üle vaatama ja tegema asjakohaseid katseid, arvestades sealjuures projektdokumentatsiooni.
(2) Teavitatud asutus peab paigaldama või laskma paigaldada heaks kiidetud gaasiseadmele oma registreeringunumbri ja koostama vastavalt tehtud katsetele kirjaliku vastavussertifikaadi.
(3) Kui teavitatud asutus peab vajalikuks, võib ülevaatust ja asjakohaseid katseid teha pärast gaasiseadme paigaldamist.
(4) Gaasiseadme tootja või tema volitatud esindaja peab olema võimeline nõudmisel esitama teavitatud asutuse poolse vastavussertifikaadi.
Määrus jõustub kolmandal päeval pärast Riigi Teatajas avaldamist, välja arvatud § 12 lõikes 1, § 15 lõikes 1, § 21 lõikes 1, § 26 lõikes 3, ja §-s 29 sätestatud vastavusmärgi paigaldamise nõue, mis jõustub vastavasisulise välislepingu jõustumisel või Eesti ühinemisel Euroopa Liiduga olenevalt sellest, kumb tähtpäev saabub varem.


Loodushoiutoetuse taotlemise, taotluse läbivaatamise ja toetuse maksmise kord, nõuded toetuse maksmiseks, toetuse määrad ning toetuse tagasinõudmise kord – Riigi Teataja
Loodushoiutoetuse taotlemise, taotluse läbivaatamise ja toetuse maksmise kord, nõuded toetuse maksmiseks, toetuse määrad ning toetuse tagasinõudmise kord
Loodushoiutoetuse taotlemise, taotluse läbivaatamise ja toetuse maksmise kord, nõuded toetuse maksmiseks, toetuse määrad ning toetuse tagasinõudmise kord - sisukord
§ 11 Poolloodusliku koosluse taastamine
§ 2 Loodushoiutoetuse määrad
§ 5 Nõuded toetuse maksmiseks
§ 6 Taotluse läbivaatamine ja otsuse tegemine
§ 7 Taotluse rahuldamata jätmise tingimused
§ 8 Loodushoiutoetuse leping
§ 91 Toetuse tagasinõudmine
§ 10 Järelevalve toetuse sihipärase kasutamise üle
§ 12 Andmete säilitamine
RT I, 21.04.2017, 12
[RT I, 21.04.2017, 1 - jõust. 24.04.2017]
Vastu võetud 01.06.2004 nr 62
RTL 2004, 75, 1228
jõustumine 14.06.2004
27.04.2006 RTL 2006, 39, 669 12.05.2006
21.08.2007 RTL 2007, 70, 1228 10.09.2007
13.05.2013 RT I, 17.05.2013, 4 20.05.2013
26.01.2015 RT I, 27.01.2015, 11 30.01.2015
01.04.2015 RT I, 02.04.2015, 17 05.04.2015
13.04.2017 RT I, 21.04.2017, 1 24.04.2017
Määrus kehtestatakse «Looduskaitseseaduse» § 18 lõike 3 alusel.
Määrus kehtestab kaitseala, hoiuala või püsielupaiga keskkonnaregistrisse kantud poollooduslike koosluste säilimiseks kaitse-eeskirjaga, kaitsekorralduskavaga või tegevuskavaga määratud vajaliku töö toetamiseks kinnisasja valdajale makstava loodushoiutoetuse (edaspidi toetus) taotlemise, taotluse läbivaatamise, tööde tegemise, toetuse maksmise nõuded ja tingimused, toetuse maksmise ja tagasinõudmise korra ning toetuste määrad.
§ 11. Poolloodusliku koosluse taastamine
Poolloodusliku koosluse taastamise eesmärk on luua tingimused niidutaimestiku kujunemiseks, selleks raiutakse puittaimestikku, tõrjutakse roostikku, purustatakse mättaid ja peenemat (rinnasdiameetriga kuni 8 cm) puittaimestikku.
§ 2. Loodushoiutoetuse määrad
(1) [Kehtetu – RT I, 27.01.2015, 11 - jõust. 30.01.2015]
(11) Kaitsealal, hoiualal või püsielupaigas asuvate poollooduslike koosluste taastamiseks antavate toetuste määrad on:
1) looniitude ja puisniitude puhastamisel hõredast puittaimestikust (liituvusega 0,2–0,4), kui puittaimestik on kuni 1,5 m kõrgune, 306 eurot hektari kohta või, kui puittaimestik on üle 1,5 m kõrgune, 510 eurot hektari kohta;
2) liigirikaste aruniitude ja nõmmeniitude puhastamisel hõredast puittaimestikust (liituvusega 0,2–0,4), kui puittaimestik on kuni 1,5 m kõrgune, 245 eurot hektari kohta või, kui puittaimestik on üle 1,5 m kõrgune, 340 eurot hektari kohta;
3) rannaniitude, lamminiitude, soostunud niitude, sinihelmikaniitude, puiskarjamaade ja kadastike puhastamisel hõredast puittaimestikust (liituvusega 0,2–0,4), kui puittaimestik on kuni 1,5 m kõrgune, 180 eurot hektari kohta või, kui võsa on üle 1,5 m kõrgune, 250 eurot hektari kohta;
4) niiskuslembeste kõrgrohustute ja viljakate aruniitude puhastamisel hõredast puittaimestikust (liituvusega 0,2–0,4) 135 eurot hektari kohta;
5) looniitude ja puisniitude puhastamisel keskmise tihedusega puittaimestikust (liituvusega 0,5–0,7), kui puittaimestik on kuni 1,5 m kõrgune, 394 eurot hektari kohta või, kui puittaimestik on üle 1,5 m kõrgune, 690 eurot hektari kohta;
6) liigirikaste aruniitude ja nõmmeniitude puhastamisel keskmise tihedusega puittaimestikust (liituvusega 0,5–0,7), kui puittaimestik on kuni 1,5 m kõrgune, 315 eurot hektari kohta või, kui puittaimestik on üle 1,5 m kõrgune, 460 eurot hektari kohta;
7) rannaniitude, lamminiitude, soostunud niitude, sinihelmikaniitude, puiskarjamaade ja kadastike puhastamisel keskmise tihedusega puittaimestikust (liituvusega 0,5–0,7), kui puittaimestik on kuni 1,5 m kõrgune, 230 eurot hektari kohta või, kui puittaimestik on üle 1,5 m kõrgune, 340 eurot hektari kohta;
8) niiskuslembeste kõrgrohustute ja viljakate aruniitude puhastamisel keskmise tihedusega puittaimestikust (liituvusega 0,5–0,7) 173 eurot hektari kohta;
9) looniitude ja puisniitude puhastamisel tihedast puittaimestikust (liituvusega 0,8–1), kui puittaimestik on kuni 1,5 m kõrgune, 544 eurot hektari kohta või, kui puittaimestik on üle 1,5 m kõrgune, 885 eurot hektari kohta;
10) liigirikaste aruniitude ja nõmmeniitude puhastamisel tihedast puittaimestikust (liituvusega 0,8–1), kui puittaimestik on kuni 1,5 m kõrgune, 435 eurot hektari kohta või, kui puittaimestik on üle 1,5 m kõrgune, 590 eurot hektari kohta;
11) rannaniitude, lamminiitude, soostunud niitude, sinihelmikaniitude, puiskarjamaade ja kadastike puhastamisel tihedast puittaimestikust (liituvusega 0,8–1), kui puittaimestik on kuni 1,5 m kõrgune, 320 eurot hektari kohta või, kui puittaimestik on üle 1,5 m kõrgune, 435 eurot hektari kohta;
12) niiskuslembeste kõrgrohustute ja viljakate aruniitude puhastamisel tihedast puittaimestikust (liituvusega 0,8–1) 240 eurot hektari kohta;
13) puisniidul puurinde liituvuse vähendamisel puistu grupilise struktuuri taastamise eesmärgil 1 kuni 2 liituvusastme võrra 275 eurot hektari kohta või 3 kuni 4 liituvusastme võrra 510 eurot hektari kohta;
14) puiskarjamaal puurinde liituvuse vähendamisel puistu grupilise struktuuri taastamise eesmärgil 1 kuni 2 liituvusastme võrra 160 eurot hektari kohta või 3 kuni 4 liituvusastme võrra 250 eurot hektari kohta;
15) poolloodusliku koosluse tihedast pilliroost puhastamisel (niitmine, karjatamine, purustamine) või kuni 1,5 meetri kõrguse hõreda võsaga ebatasase ja mätastunud niidu puhastamisel (niitmine, purustamine) 231 eurot hektari kohta;
16) poollooduslikel kooslustel käesoleva määruse kohaseks karjatamiseks vajalike tarade ehitamine kogu taastamisperioodi jooksul üks kord 1,00 eurot meetri kohta.
(2) Käesoleva paragrahvi lõike 11 kohast toetust ei maksta, kui samal aastal taotletakse sellel maatükil Euroopa Liidu ühise põllumajanduspoliitika rakendamise seaduse § 11 lõike 1 punkti 1 alusel ühtset pindalatoetust või toetust sama tegevuse eest muudest vahenditest või Euroopa Liidu ühise põllumajanduspoliitika rakendamise seaduse § 67 lõike 2 alusel poolloodusliku koosluse hooldamise toetust.
[RT I, 27.01.2015, 11 - jõust. 30.01.2015]
Toetust on õigus taotleda kaitsealal, hoiualal või püsielupaigas asuva kinnisasja maad õiguslikul alusel kasutaval valdajal (omanikul, rentnikul, ajutise kasutusõiguse alusel kasutajal), kui sellel maal toimub kaitsekorra või kaitsekorralduskava kohaselt vajalik poolloodusliku koosluse ilmet ja liigikoosseisu tagav tegevus.
(1) Taotleja esitab Keskkonnaametile (edaspidi korraldaja) määruse lisas 1 esitatud vormi kohase taotluse jooksva aasta 22. maiks.
[RT I, 02.04.2015, 17 - jõust. 05.04.2015]
(2) Taotlusele peab olema lisatud:
1) kinnisasja valdamise õiguslikku alust tõendav dokument, kui taotleja ei ole maaomanik;
2) taastatava ala asukohakaart.
(3) Kui taotluse esitavad nii kinnisasja omanik kui ka selle õiguspärane valdaja, vaadatakse läbi üksnes kinnistusraamatusse kantud isiku taotlus ning teine taotlus jäetakse läbi vaatamata.
§ 5. Nõuded toetuse maksmiseks
(1) Toetust makstakse tingimusel, et poolloodusliku koosluse taastamisel kohustub taotleja:
1) mitte kasutama kasvuregulaatoreid;
2) mitte kündma ja külvama;
3) mitte rajama kuivendussüsteeme;
4) mitte kasutama pestitsiide või väetisi (sh meliorante) lepingu kehtivuse ajal ega aasta jooksul pärast selle lõppemist;
5) mitte kasutama lindude peletamise vahendeid;
6) [kehtetu – RT I, 27.01.2015, 11 - jõust. 30.01.2015]
7) [kehtetu – RT I, 27.01.2015, 11 - jõust. 30.01.2015]
8) [kehtetu – RT I, 27.01.2015, 11 - jõust. 30.01.2015]
9) [kehtetu – RT I, 27.01.2015, 11 - jõust. 30.01.2015]
10) [kehtetu – RT I, 27.01.2015, 11 - jõust. 30.01.2015]
11) [kehtetu – RT I, 27.01.2015, 11 - jõust. 30.01.2015]
12) [kehtetu – RT I, 27.01.2015, 11 - jõust. 30.01.2015]
13) poolloodusliku koosluse tihedast pilliroost puhastamisel pilliroogu niitma või purustama ja pärast niitmist või purustamist karjatama loomi või tõrjuma pilliroogu karjatamise teel, kui karjatamiskoormus on vähemalt 1,5 lü/ha ning taastamise tulemusena ei tohi pilliroog ja muu rohttaimestu olla kõrgem kui 0,5 m;
14) [kehtetu – RT I, 27.01.2015, 11 - jõust. 30.01.2015]
15) niitude või loopealsete puittaimestikust või tihedast pilliroost puhastamisel ning puisniidul ja puiskarjamaal puurinde liituvuse vähendamisel puistu grupilise struktuuri taastamise eesmärgil tuleb raiutud puittaimestik või eemaldatud pilliroog koristada, põletada või peenestada;
16) purustama või niitma kuni 1,5 meetri kõrguse hõreda puittaimestikuga ebatasase või mätastunud koosluse, kuid võib jätta puittaimestiku koristamata;
17) puisniidul ja puiskarjamaal ei tohi puurinde liituvust vähendada korraga rohkem kui 4 astme võrra;
18) [kehtetu – RT I, 27.01.2015, 11 - jõust. 30.01.2015]
19) puisniidu ja puiskarjamaa taastamistööde lõppemisel tagama puistu liituvuse 0,2–0,4 ja põõsarinde liituvuse kuni 0,1 ning loopealsete taastamistööde lõppemisel kadakate ja muu puittaimestiku liituvuse kuni 0,3;
20) tegema taastamistööd selliselt, et maha ei jää raidmeid, mille diameeter on üle 5 cm või pikkus üle 50 cm, ning kännud on lõigatud võimalikult madalalt, mitte kõrgemalt kui 15 cm maapinnast;
21) taastamistööde lõppemisel tagama alal hooldustegevuse viie aasta jooksul.
(2) Ühele loomühikule (lü) vastab:
1) üks täiskasvanud veis või hobune;
2) kaks mullikat või sälgu;
3) kolm vasikat või varssa;
4) viis lammast või kitse.
(3) Tara võib olla rajatud võrkaiana, okastraataiana, elektritarana või valmistatud kohalikust traditsioonilisest materjalist vastavalt lepingus märgitud tingimustele.
§ 6. Taotluse läbivaatamine ja otsuse tegemine
(1) Korraldaja registreerib esitatud taotlused ja kontrollib esitatud andmete õigsust.
(2) Kontrollimise tulemusi, toetuseks määratud rahasumma suurust ja alade eelisjärjestust arvestades otsustab korraldaja taotluse rahuldamise või rahuldamata jätmise hiljemalt jooksva aasta 10. juuliks.
(3) [Kehtetu – RT I, 27.01.2015, 11 - jõust. 30.01.2015]
(4) Taotluse rahuldamata jätmise põhjendatud otsuse ärakiri saadetakse taotlejale kümne tööpäeva jooksul otsuse tegemise päevast arvates.
(5) Taotluse rahuldamise korral saadab korraldaja taotlejale loodushoiutoetuse lepingu projekti.
§ 7. Taotluse rahuldamata jätmise tingimused
1) taotlejal pole õigust toetust saada;
2) taotleja ei ole esitanud kõiki selles määruses ettenähtud andmeid ja neid tõendavaid dokumente;
3) taotleja on esitanud ebaõigeid või mittetäielikke andmeid (edaspidi valeandmed);
4) taotleja ei võimalda korraldaja esindajal tutvuda taotleja tegevusega või dokumentidega kohapeal, viibida kinnisasjal või hoones;
5) puuduvad rahalised vahendid toetuse maksmiseks või taotlus ei kuulu lõigetest 2 ja 3 tulenevalt eelisjärjekorras rahuldamisele.
(11) Taotlus jäetakse rahuldamata, kui kinnisasja valdamise õiguslikku alust tõendav dokument ei ole sõlmitud kogu taastamisperioodiks.
(2) Taotlusi läbi vaadates ja hinnates määrab korraldaja taotlustes esitatud andmete alusel taastatavate alade eelisjärjestuse. Kui eelisjärjestuses eespool olevatele taotlejatele toetuse määramisega lõpeb toetuse maksmiseks ettenähtud raha, jäetakse järgmised taotlused rahuldamata, sellele vaatamata, et taotleja vastab kõigile toetuse saamiseks selles määruses ja teistes tema tegevust reguleerivates õigusaktides sätestatud nõuetele.
(3) Maatükkide eelisjärjestus koostatakse järgmiselt:
1) maaüksused, kus keskkonnaregistris registreeritud andmete kohaselt on liigirikas aruniit, loopealne, nõmmeniit, puisniit või liigikaitseliselt oluline rannaala;
2) maaüksused, kus keskkonnaregistris registreeritud andmete kohaselt on luhaniit, rannaniit ja sooniit;
3) ülejäänud maaüksused, eelistades kõrgema ja keskmise looduskaitseväärtusega alasid madala looduskaitseväärtusega aladele.
(31) [Kehtetu – RT I, 15.12.2010, 3 - jõust. 18.12.2010]
(4) Kui rahuldatud taotluse esitaja loobub toetusest, vaatab korraldaja lõike 1 punkti 5 alusel rahuldamata jäetud taotlused uuesti läbi ning otsustab nende rahuldamise võimaluse.
§ 8. Loodushoiutoetuse leping
(1) Korraldaja sõlmib taotlejaga selle määruse lisas 2 esitatud vormi kohase loodushoiutoetuse lepingu (edaspidi leping), milles määratakse kindlaks:
2) taastamisperiood;
3) taotleja kohustused §-s 2 nimetatud tööde tegemiseks iga aasta kaupa;
4) toetussumma § 2 lõikes 11 nimetatud tööde tegemiseks iga aasta kaupa;
5) taotleja vastutus kohustuste täitmata jätmise ja mittenõuetekohase täitmise korral.
(11) Loodushoiutoetuse leping sõlmitakse puisniidul ja puiskarjamaal kuni neljaks ja teistel poollooduslikel kooslustel kuni kolmeks aastaks.
(2) Leping sõlmitakse taotluse rahuldamise otsuse tegemisest arvates 30 tööpäeva jooksul.
(3) Kui taotleja jätab lepingu lõikes 2 nimetatud tähtajaks mõjuva põhjuseta sõlmimata ning kui teise isiku taotlus on jäänud rahuldamata § 7 lõike 1 punktis 5 sätestatud alusel, loetakse taotleja toetusest loobunuks ning tema taotlus jäetakse rahuldamata käesoleva lõike alusel.
(1) Toetust makstakse toetuse saajale proportsionaalselt valmis tööde mahuga igal aastal pärast seda, kui korraldaja esindaja on töö tulemused üle vaadanud ja vormistanud määruse lisas 3 esitatud vormi kohase akti, kuid mitte hiljem kui järgneva kalendriaasta 1. aprilliks.
(2) Korraldaja taganeb lepingust, kui:
1) toetusesaaja ei täida lepinguga võetud kohustusi või esitab tehtava töö kohta valeandmeid;
2) toetusesaaja täidab lepingus võetud kohustusi puudustega, korraldaja on määranud toetusesaajale tähtaja järelevalve käigus avastatud puuduste kõrvaldamiseks, kuid toetusesaaja ei ole avastatud puudusi tähtpäevaks kõrvaldanud;
3) toetusesaaja ei võimalda tutvuda tehtub töö tulemustega või dokumentidega kohapeal, viibida kinnisasjal või hoones;
4) pärast lepingu sõlmimist ilmneb, et toetusesaaja on esitanud taotluses valeandmeid ning toetusesaajal ei ole tegelikult õigust toetust saada;
5) on esitatud «Looduskaitseseaduse» § 61 kohane taotlus hooldataval maatükil rändel viibivate lindude tekitatud kahju hüvitamiseks.
(3) Kui korraldaja taganeb lepingust seetõttu, et toetuse saaja pole täitnud lepingutingimusi, kohustub toetuse saaja tasuma riigieelarve tuludesse leppetrahvi, mille suurus on 10% lepingujärgsest toetusest ning talle ei maksta loodushoiutoetust.
(4) Kui korraldaja taganeb lepingust, loodushoiutoetust ei maksta.
(5) Kui maaomanik katkestab maa rendilepingu kohustuse kehtivusajal, võib teine isik kohustuse üle võtta või see lõpeb ning kohustuse kehtivusaja eest loodushoiutoetuse tagasimaksmist ei nõuta.
§ 91. Toetuse tagasinõudmine
(1) Toetus nõutakse tagasi looduskaitseseaduse § 18 lõikes 6 sätestatud juhtudel.
(2) Loodushoiutoetuse tagasimaksmist ei nõuta, kui:
1) kohustuse kehtivusajal maaomanik katkestab maa rendilepingu;
2) looduslike tingimuste tõttu ei ole taastatud ala hooldatav, kuid taastaja tagab ala seisundi säilimise viie aasta jooksul pärast taastamise lõppemist.
(3) Toetuse tagasinõudmise korral peab toetuse saaja saadud toetuse tagasi maksma 30 kalendripäeva jooksul Keskkonnaametilt sellesisulise nõude saamisest arvates.
(4) Keskkonnaamet võib kokkuleppel toetuse saajaga tagasinõutava toetusraha tasaarvestada summaga, mille kohta on § 9 lõike 1 alusel tehtud toetuse maksmise või osalise maksmise otsus.
§ 10. Järelevalve toetuse sihipärase kasutamise üle
(1) Korraldaja teostab toetuse sihipärase kasutamise üle järelevalvet.
(2) Korraldajal on õigus:
1) kõrvaldamist võimaldavate puuduste avastamise korral teha otsus, milles ta määrab tähtaja puuduste kõrvaldamiseks;
2) selliste puuduste avastamise korral, mida ei ole võimalik kõrvaldada, või eelmises punktis nimetatud tähtajaks puuduste kõrvaldamata jätmise korral lõpetada toetuse saajaga sõlmitud leping ja toetuse maksmine ning nõuda toetuse saajalt sisse lepingujärgne leppetrahv;
3) vähendada toetuse saajale makstavat toetust 50% võrra toetusemäärast, kui poolloodusliku koosluse niitmise või purustamise järel ei ole samal aastal karjatatud või kui eemaldatud pilliroog on koristamata, põletamata või peenestamata.
[Kehtetu – RT I, 15.12.2010, 3 - jõust. 18.12.2010]
§ 12. Andmete säilitamine
Korraldaja säilitab taotlusi ja lepinguid kümme aastat.
(1) «Kaitstavate loodusobjektide seaduse» ja keskkonnaministri 10. juuni 2002. a määruse nr 41 «Loodushoiutoetuse taotlemise, taotluse läbivaatamise ja toetuse maksmise kord ning nõuded toetuse maksmiseks» alusel enne selle määruse jõustumist esitatud loodushoiutoetuse saamise taotlusi menetletakse «Looduskaitseseaduse» ja selle määruse kohaselt.
(3) 2010. aastal sõlmitud lepingute alusel talvistes oludes tehtavate tööde täitmise ja toetuse maksmise tähtaega võib taotleja ja korraldaja kokkuleppel pikendada kuni 1. aprillini 2011.
[RT I, 15.12.2010, 3 - jõust. 18.12.2010 – kohaldatakse tagasiulatuvalt 1.12.2010]
(4) 2015. aastal saab alale, mis on saanud «Eesti maaelu arengukava 2007–2013» kohast poolloodusliku koosluse hooldamise toetust, kuid mis ei vasta Euroopa Liidu ühise põllumajanduspoliitika rakendamise seaduse § 65 lõikes 1 nimetatud programmi «Eesti maaelu arengukava 2014–2020» kohastele toetuse andmise nõuetele, taotleda üksnes hooldusnõuetele vastavusse viimise toetust, mille määr on 100 eurot hektari kohta ja mille taotlemisel:
1) taotleja esitab korraldajale määruse lisas 1 esitatud vormi kohase taotluse 2015. aasta 22. maiks;
2) korraldaja otsustab kontrollimise tulemusi, toetuseks määratud rahasumma suurust ja alade eelisjärjestust arvestades taotluse rahuldamise või rahuldamata jätmise hiljemalt 2015. aasta 1. juuliks;
3) taotleja kohustub lõpetama ala taastamise 2015. aasta 1. oktoobriks.
(5) Käesoleva paragrahvi lõikes 4 nimetatud toetuse rahuldamise otsuse korral sõlmitakse leping taotluse rahuldamise otsuse tegemisest arvates 30 tööpäeva jooksul.
(6) 2015. aastal on maatükkide eelisjärjestuse esimene prioriteet käesoleva paragrahvi lõikes 4 taotletud tegevus.
(7) Enne 2017. aastat alustatud ja käesoleva määruse alusel toetust saanud niiskuslembeste kõrgrohustute ja viljakate aruniitude edasiseks taastamistegevuseks kehtivad enne käesoleva sätte jõustumist kehtinud loodushoiutoetuse vastavad määrad.
1 Kaartidega saab tutvuda Keskkonnaametis ja Keskkonnaministeeriumis.
Lisa 1 Loodushoiutoetuse taotlus
Lisa 2 Loodushoiutoetuse leping
Lisa 3 Loodushoiutoetuse lepingu alusel tehtud tööde üleandmise ja vastuvõtmise akt


text:
Ilma folgita Viljandis: L, 3217. päev: päris põnevuslood kaugete aegade tagant
L, 3217. päev: päris põnevuslood kaugete aegade tagant
Pilves, vihm.
Küürin köögipõrandat edasi ja mitme asjaolu õnnetul kokkulangemisel on mul vahepeal suht paha: õietolm + imelikku sorti õun (mis minu organismiga ühist keelt ei leia) + pea alaspidi kükkasendis põranda nühkimine. Poeni kõnnin, aga saadetakse tagasi. Kodus leban ja hakkab parem, siis poole viiest poole üheksani päevauni – vaatan kella, kell on pool kaheksa, ei saa aru, kas hommikul või õhtul, isetäpsuv kell ei ole suveaega veel kätte saanudki, näitab aiateibaid, mis on õigest ajast minutipealt 18 tundi maas või 6 ees, aga nii peent matemaatikat une pealt ei oska, ega.
Saan läbi Chr. Krachti esikromaani „Faserland”, mis omal ajal lõi saksakeelses kirjanduses suuri laineid.
Ning eelmisel kolmapäeval alustatud Liivimaa kubermangu märkimisväärsete kohtukeisside lugemiku aastast 1844 (I osa, II osa), kus olid sellised õpetlikud juhtumised.
Ülejäänuga võrreldes üsna kahvatu juhtum, kus vaetakse, kas vastsündinu tapnud teenija oli süüdiv. Kohus leiab, et oli afektiseisundis, mis leevendas karistust sedavõrd, et sai ainult kolm kuud kerget vangimaja.
Riia tolliametnik laseb oma sünnipäevapeol maha ametikaaslase ja haavab järgnenud kähmluses abikaasat noaga. Uurimine tuvastab, et mahalaskmine oli õnnetus, armukade tolliametnik tahtis maha lasta hoopis ennast, oli kirjutanud hulga hüvastijätukirju. Kohtuarst kahtleb mehe täiemõistuslikkuses, eriti seepärast, et mees üritas kasvatada oma abikaasa jaoks õnne, lillepotis, ja oli kirjutanud sinna juurde pika segase oodi. Seda käsitati leevendava asjaoluna, raske kuriteo (mida tollase õiguse järgi suitsiidikatse oli) karistusest vähendati ihunuhtluse ja põletusmärgistamise osa ning saadeti ainult eluaegsele sunnitööle Siberisse.
Mõni kuu pärast vana mõisniku mõrva 1820. aastal leitakse lähedalt jõest pealuu koos tüki selgrooga. Leiukoha läbikammimisel leitakse veel konte ja rõivaid ning selgub, et see ei ole kadunud mõisnik ega ka äkki jäljetult kadunud mõisakangur Carl, vaid hoopis 22-aastane juudi rändkaupmees, kelle on püssi ja kaikaga tapnud raha pärast seesama Carl ja tema 15-aastane õpipoiss Jak (teadmata, et Vitebski kubermangu poole koduteel olev rändkaupmees oli just saatnud teenitud raha 35 rbl ära ametivennaga ja seega kõndis üsna tühjade taskutega). Saak – 3 rubla raha, pudukaupu, mõni linik – jagati isekeskis. Muidu elav kangur muutus kidakeelseks, viis kaks röövitud linikut palistada taskurättideks ja kui õmbleja küsis, mis linikud maksid, vastas õõnsa häälega, et hingehinna. Carlist jäänud asjade hulgast leiti veel imelik sõrmkübar, millega mõõtsid rändkaupmehed müüdavaid helmeid. Aasta hiljem saadi Carl kätte ning toodi koos kaasosalisega kohtu ette ning mõlemad olid saadud karistusega rahul (ihunuhtlus + põletusmärgistamine + sunnitöö Siberis olid väiksemad kui vaevanud hingepiinad).
1832 varastatakse Riia kaupmehe majast raudkast 15 845 rubla paberraha, 389 rubla hõbemüntide, briljantsõrmuse ja 9000 rubla pandikirjadega. Hirmus kahtlus langeb maja teenijaskonnale, aga kasti ei leita. Hargneb keeruline lugu, mille kõrval kahvatuvad Midsomeri mõrvad, rääkimata naljaraamatud ühe keskaegse apteekri tembutustest. Alustuseks leitakse kutsari juurest pundar 1275 rubla ja rahakasti väljakangutamise meisliga. Kutsar muidugi ei tea midagi, tema palk jootrahata on 800 rubla aastas ja ta on aus inimene. Samas 1275 < 15 845. Vahepeal läbib uurimise kaleidoskoobi palju muid inimesi, peaaegu nagu „Mirabilias” olnud hiina krimkas, kus olnud umbes viissada tegelast, kõigi nimed umbes nagu Li Mun. Aasta hiljem avastab ühes Riia vaestemajas üks vaimuhaige, et madratsis on kõva muhk – madratsis on vana nahkvest, mille taskus on 475 rubla paberraha. Uurimine tuvastab, et madratsisse oli peidetud raha rohkem, 3075 rbl paberrahana ja 12 rbl hõbemüntidena, aga leidja jättis osa omale ja osa jagas tuttavaile. Hakatakse otsima madratsi eelmisi omanikke, saadakse kätte veel 54 rubla hõbemünte. Leitakse, et eelmine omanik toodi vaestemajja, kus kohe kiiresti suri; selgub, et ta tõi sinna ta vend, invaliidist kõrtsmik, kes ta mürgitas, et saladus välja ei tuleks. Laip kaevatakse mürgi tuvastamiseks välja, aga arseeni ei leita ja taimemürkide jaoks on laip liiga lagunenud. Kõrtsmik on ammuteada pätt ja varas; heast perekonnast ja seega usaldusväärne tunnistaja räägib, et olla tukkunud kõrtsinurgas ja läbi teeseldud une kuulnud, kuidas kõrtsmik arutanud perekonnaga vargust. Kõrts otsitakse hoolikalt läbi, midagi ei leita, mürgi kohta ütleb kõrtsmiku voodihaige ämm, et see on tema ravim. Ühel järjekordsel läbiotsimisel täheldab noor tuletõrjujaõpilane, et kõrtsis on poollagunenud ahi, mida ei kasutata. Sellest leitakse sissemüüritud karp, milles on pabrisse kääritud 4800 rbl paberraha. Selgub, et vargad olid kõrtsmik ja kaks muud pätti, üks neist Siberist põgenenud vana rets. See hakanud pärast saagi jagamist himustama teiste osa, tapeti ära (algul püüti sisse joota mürgitatud õlu ja kohvi, siis virutati pähe ja lasti püstolist maha) ja visati jõkke. Veel palju keerdkäike, jõest õngitseti välja tapetud rets, algne kast kõigi kadunud pandikirjade, 3 hõberubla ja briljantsõrmuse tühja karbiga. Kinnivõetutest keegi – kõrtsmik, tema pere, kaasosaline – ei teadnud, kuhu rets oli oma saagiosa peitnud. See leiti kaasosalise küüni lakast – ühel päeval lapi sisse keeratud 105 rbl hõbedas, teisel pott 6000 rbl paberraha ja sõrmusega. Alguses kahtlustatud kutsar ei elanud õigeks- ega kõrtsmiku voodihaige naine süüdimõistmiseni. Teised said teenitud karistuse ning kõiki üllatas, et kuigi vargusest oli möödunud kaks aastat, saadi kätte peaaegu kogu varastatud kraam. [Arve kokku lüües võib järeldada, et XIX saj alguse Riias ei olnud tavalisel pätil mitte midagi teha briljantsõrmusega, veel vähem pandikirjadega. Paberrubladega ka suurt midagi (neist läks kaduma ainult 4%), aga oli ainult hõberubladega (millest kadus üle poole).]
Talunaist nähakse kõrtsis mehele viina jootvat, kõrtsi lähedal sillalt kuuldakse mehe appikarjeid, naine tuleb kõrtsi tagasi üksi, põll verine, mees leitakse neli päeva hiljem surnuna teiselt poolt kõrtsi teeäärsest sealaudast – aga kohus ei leia vettpidavaid tõendeid, mis ühendaksid naise mehe surmaga. Tõendite puudumisel otsustab kohus, et naise raskeim õigusrikkumine oli joobes mehe jätmine tee serva, mis oli väärtegu, mitte kuritegu, ja mille karistuse (aresti) kandis ta juba ära eeluurimise ajal.
Põllul töötav sulane läheb võssa sitale ja leiab sealt laiba. Tapetu isik tuvastatakse ruttu, see on rännakul olnud potissepasell. Tapmiskohalt viivad iseloomulikud vankrijäljed ühte taluhoovi, kust leitakse jälgedega sobiv vanker ning tapetu asjad ja raha. Vägivaldne taluperemees käitub kahtlaselt, külarahvas peab teda süüdlaseks, aga kohus süüd tõendada ei suuda. Kohus otsustab saata kahtlusaluse Siberisse ilma ihunuhtluse ja põletusmärkideta.
Õpetlik lugu Riia 1677. a tulekahju uurimisest. Kõndinud rootsi noormees Peter Riia sadamas, juurde astunud venelane ja pakkunud, et põleta Riia linn maha! Peter vastanud, et ei põleta, aga proovinud ikka, kas hakkab. Ei hakanud, aga kui vähe hiljem puhkes suur tulekahi, kahetses, et oli proovinud. Kohus küsima, mis oli venelase nimi. „Magnus,” vastab Peter. Kohus küsima: „Aga võib-olla oli Frank?” — Frank oli teine kinnivõetu, saksa juuratudeng, kes olnud vähe enne Moskvas ja keda seal kästud Riia linn maha põletada. Peter nõustunud, et jah, teda käskis hoopis Frank. Uurimine läinud edasi kui lepse reega, mitu tunnistajat kinnitasid, et näinud Peterit ja Franki koos, aga vastandamisel ütles Frank, et näeb Peterit esimest korda. Ning jäi ütlusele kindlaks. Kohus leidis, et kehtiva seaduse järgi on vaja kohtualust piinata, et ta midagi enda teada ei jätaks. Aga ka piinapingis ei tunnistanud Frank algul, et ta Peterit tunneks; siis käskis kohtunik piinata niikaua, kuni tõde välja tuleb (edasine vastandamine oli võimatu, sest selleks ajaks oli Peter juba põletatud), samas leidis kohus, et Franki puhtsüdamlik ülestunnistus, et tegelikult ei ole ta asjaga üldse seotud, on kuradist; Frank ütles siis, et ta räägib kõike, mida kohus tahab, ning võtab omaks mis tahes kuriteo, et teda kohe hukataks ja edasi ei piinataks. Mis nii ka sündis. Järele jäid üksikasjalikud kohtuprotokollid. Kogumiku koostaja leiab, et isegi tollase seaduse järgi (Liivimaal kehtis tollal hiliskeskaegse Saksamaa, Karl V kriminaalõigus, mitte Rootsi oma) pidanuks süüd tõendama paremini, ja lõpetab kommentaari sõnadega: „Me saame aga kiita meie valgustusajastut, mis on igaveseks keelanud inimmõistust ja -väärikust alandava piinamise!” (Hiermit schliessen wir unsere Betrachtung der vorliegenden Untersuchungsacten, dieses merkwürdigen Monuments der Strafrechtspflege jenes Zeitalters; wir wollen kein Wehe über jene Richter rufen, wir mögen aber preisen die Aufklärung unseres Zeitalters, welche, als des menschlichen Verstandes und Gemüths unwürdig, für immer verbannt hat jenes Schreckensinstitut der Folter!, S. 138)
Väga pikk ja keeruline lugu, mis algas sellega, et saabus ühte Liivimaa kõrtsi vanapaar ja juhuslikus kähmluses torkas vanaproua talumeest noaga. Haav ei olnud ohtlik, vanapaar võeti kinni ning edasi läks kõik väga segaseks. Eeluurimisel ei selgunud täpselt vanaproua isik: ükski tal kaasas olnud, rõivastesse või mujale peidetud dokument ei olnud päris ehtne, teda ei teadnud keegi, oletada võis seost Rootsiga, aga faktide puudust korvas vanaproua osav fabulatsioon, mis tundis kahtlusväärt hästi kohalikke olusid (kuid mitte täitsa hästi) ning mässis asja sisse üha kõrgemaid ametiisikuid Tema Majesteedi Venemaa keisrini välja. Keisrit Liivimaa kohus muidugi tülitama ei hakanud, aga järelepärimisi saatis välja kümnete kaupa ning Rootsi konsul käis kohtus tunnistamas ja selgitamas mitu korda. Kohtuarst otsest nõdrameelsust ei tuvastanud, kuigi mõtles kaua. Koostaja märgib, et iseenesest mõista lähtus kohus kõigi juttude kuulamisel eeldusest, et iga lugu on tõsi. Üksvahe ei osanud vanaproua pakkuda muud, kui et ülejärgmine päev räägib ära kogu tõe. Aga kohtu pettumuseks oli ka see uus lugu, seekord sellest, et „tegelikult” on ta hoopis Rootsi kuningatütar, Hesseni maade pärija, keiser võlgneb talle 25 miljonit rubla ja tema juures elas kolm aastat Louis XVIII. Et aga vanaproua väidetavaks isaks olnud Rootsi kuningal oli tütar hoopis kellegi teisega, Hessen oli hoopis Hessen-Kassel, keisri võlatäht oli poole mängukaardi suurune arvudega ja allkirjata paberilipakas ning ajal, mil Louis XVIII elanuvat tema juures, viibis vanaproua Liivimaal, kus aga Louis XVIII nimetatud aastatel ei käinud [Louis XVIII elas pärast revolutsiooni eksiilis ja 1797–1801 Miitavis (Jelgavas), aga see oli Kuramaal], sai kohtul fabulatsioonidest küllalt ning vanaprouale määrati varasemate pettuste eest karistuseks kolm kuud vangimaja ja seejärel väljasaatmine kodumaale Rootsi. Vanaproua jätkas heietamist ka vanglas ja kui teda käis vaatamas kohtu esindaja, oli kole rõõmus, et nii hästi läks. Rootsis pandi vanaproua aga kohe hullumajja.
Pealkirja järgi arvates peaks samas sarjas olema ka raamat Eestimaa kubermangust, aga Google Booksis mitte. On veidi hiljem ilmunud Kuramaa raamat (mõlemad osad koos), selles kajastub vahepeal Kuramaal kehtima hakanud Venemaa 1832. a seadustik (Kuramaa kohtukorraldus oli ka muidu veel segasem kui Liivimaal, mida Kuramaa raamatu sissejuhatuses pikalt selgitatakse, rohkete viidetega 1832. a seadustiku paragrahvidele).
Teemad: loen, lugu, maja, vihm

matches: Kohus kohus kohus Kohus Kohus Kohus Kohus kohus kohus kohus


RT I, 21.04.2020, 41
15.04.2020 RT I, 21.04.2020, 1 01.05.2020, osaliselt 01.07.2020, osa muudatusi rakendatakse tagasiulatuvalt 2020. aasta 1. märtsist
(17) Käesoleva seaduse § 2 lõikes 2 ja § 61 lõikes 2 sätestatud kohustust tasuda sotsiaalmaksu kuumääralt ei kohaldata 2020. aasta märtsis, aprillis ja mais.
[RT I, 21.04.2020, 1 - jõust. 01.05.2020, rakendatakse tagasiulatuvalt 2020. aasta 1. märtsist]
(18) Käesoleva seaduse § 9 lõike 3 punkti 1 alusel määratud 2020. aasta esimese kvartali avansilise makse tasub Maksu- ja Tolliametile füüsilisest isikust ettevõtja nimel riik.
(19) Kui käesolevas seaduses nimetatud kindlustatav on aastatel 1942–1960 sündinud isik, kes on kogumispensionide seaduse § 673 lõike 1 kohaselt esitanud avalduse maksete mittetegemiseks, on 2020. aasta 1. detsembrist kuni 2021. aasta 31. augustini talle makstud tasult ja tema ettevõtluskontole laekunud summadelt tasutud sotsiaalmaksu käesoleva seaduse § 10 lõike 4 teises lauses sätestatud riikliku pensionikindlustuse vahenditesse kantava osa määr 20 protsenti ja pensioniregistri pidaja pangakontole sotsiaalmaksu osa ei kanta.
[RT I, 21.04.2020, 1 - jõust. 01.07.2020]
(20) Kui käesolevas seaduses nimetatud kindlustatav on aastatel 1942–1960 sündinud füüsilisest isikust ettevõtja, kes on kogumispensionide seaduse § 673 lõike 1 kohaselt esitanud avalduse maksete mittetegemiseks, on 2020. aastal tema ettevõtlusest saadud 1/12-lt tulult tasutud ja 2021. aastal saadud 2/3-lt tulult tasutud sotsiaalmaksu käesoleva seaduse § 10 lõike 41 kolmandas lauses sätestatud riikliku pensionikindlustuse vahenditesse kantava osa määr 20 protsenti ja pensioniregistri pidaja pangakontole sotsiaalmaksu osa ei kanta. 2020. aastal ettevõtlusest saadud 11/12-lt tulult tasutud ja 2021. aastal saadud 1/3-lt tulult tasutud sotsiaalmaksu käesoleva seaduse § 10 lõike 41 kolmandas lauses sätestatud riikliku pensionikindlustuse vahenditesse kantava osa määr on 16 protsenti ja pensioniregistri pidaja pangakontole kantava osa määr 4 protsenti.
(21) Kui käesolevas seaduses nimetatud kindlustatav on 1961. aastal või hiljem sündinud isik, on 2020. aasta 1. juulist kuni 2021. aasta 31. augustini talle makstud tasult ja tema ettevõtluskontole laekunud summadelt tasutud sotsiaalmaksu käesoleva seaduse § 10 lõike 4 teises lauses sätestatud riikliku pensionikindlustuse vahenditesse kantava osa määr 20 protsenti ja pensioniregistri pidaja pangakontole sotsiaalmaksu osa ei kanta.
(22) Kui käesolevas seaduses nimetatud kindlustatav on 1961. aastal või hiljem sündinud füüsilisest isikust ettevõtja, on 2020. aastal tema ettevõtlusest saadud 1/2-lt tulult tasutud ja 2021. aastal saadud 2/3-lt tulult tasutud sotsiaalmaksu käesoleva seaduse § 10 lõike 41 kolmandas lauses sätestatud riikliku pensionikindlustuse vahenditesse kantava osa määr 20 protsenti ja pensioniregistri pidaja pangakontole sotsiaalmaksu osa ei kanta. 2020. aastal ettevõtlusest saadud 1/2-lt tulult tasutud ja 2021. aastal saadud 1/3-lt tulult tasutud sotsiaalmaksu käesoleva seaduse § 10 lõike 41 kolmandas lauses sätestatud riikliku pensionikindlustuse vahenditesse kantava osa määr on 16 protsenti ja pensioniregistri pidaja pangakontole kantava osa määr 4 protsenti.


text:
Sisendkäibemaksu deklareerimine maksupettusena - Pluss
https://www.riigikohus.ee/et/lahendid?asjaNr=3-14-53226/100
Riigikohtu 27.09.2017 lahend nr 3-14-53226/100
Maksu- ja Tolliameti tehtud maksuotsusega vähendati AS-i deklareeritud sisendkäibemaksu. AS esitas halduskohtule kaebuse maksuotsuse tühistamiseks. Halduskohus rahuldas kaebuse ja tühistas maksuotsuse. MTA esitas apellatsioonkaebuse ning ringkonnakohus tühistas varasema halduskohtu otsuse. AS esitas Riigikohtule kassatsioonkaebuse ringkonnakohtu otsuse tühistamiseks või alternatiivselt asja ringkonnakohtusse uuesti läbivaatamiseks saatmiseks.
1. Kolleegium nõustub varasema seisukohaga, mille kohaselt maksukohustuslase juhendamisel tegutseva isiku osalemine tehingutes ei pruugi alati tähendada maksupettust, tehingute näilikkust ega muud maksuõigusrikkumist.
2. Maksukohustuslasel lasub kõrgendatud hoolsuskohustus vahelülide kasutamisel, tagamaks, et juhendatavad äriühingud deklareeriksid ja tasuksid makse õigesti. Riskide vältimiseks võib ostja kanda müüja ettemaksukontole käibemaksukohustuse täitmiseks piisava rahasumma. Õiguslik võimalus selleks tuleneb rahandusministri 19. detsembri 2008. a määruse nr 51 "Riiklike maksude maksuhalduri poolt hallatavate nõuete ja kohustuste arvestusse kandmise, tasumise ja tagastamise kord" §-st 10 ja § 14 lõikest 2.
3. Käibemaksuseaduse § 31 lõike 1 kohaselt tuleb maksustamisel lisaks arvestada ka maksukorralduse seaduse § 83 lõiget 4 ja § 84, kuna KMS säte seab sisendkäibemaksu mahaarvamisele vaid vormilise eelduse, kuid MKS sätted mõjutavad maksukohustust ka sisuliselt. Tulenevalt MKS § 83 lõikest 4 ei võeta näilikku tehingut maksustamisel arvesse. Kui tehingu või toimingu sisust ilmneb, et see on tehtud maksudest kõrvalehoidumiseks, kohaldatakse maksustamisel sellise tehingu või toimingu tingimusi, mis vastavad tehingu või toimingu tegelikule majanduslikule sisule tulenevalt MKS §-st 84.
4. MKS § 83 lõige 4 kohaldub ainult näilikele ja seetõttu tühistele tehingutele, milles kokkulepitud tagajärgi pooled tegelikult ei soovi. MKS § 84 kohaldub kehtivatele tehingutele, mille õiguslikke tagajärgi pooled soovivad, kuid millele on antud majanduslikule sisule mittevastav vorm eesmärgiga vähendada maksekohustust. Seetõttu on eelmainitud sätted teineteist välistava kohaldamisalaga.
5. Kauba ühendusesisene soetamine loetakse käibemaksu objektiks, millelt arvestatakse käibemaksu, kuid samas on võimalik maksekohustuslasel kauba ühendusesiseselt soetamiselt arvestatud käibemaks deklareerida sisendkäibemaksuna tulenevalt KMS § 1 lõige 1 punktist 4, § 3 lõikest 4 ja § 29 lõike 3 punktist 4. Fiktiivsete edasimüügitehingute kasutamisel tekib maksueelis, kui variühingud ei deklareeri või tasu käibemaksu, kuid tegelik ostja deklareerib variühingute arvete alusel sisendkäibemaksu.
Riigikohus jättis kassatsioonkaebuse rahuldamata ning ringkonnakohtu resolutsiooni muutmata.

matches:
§ 14
§ 31
§ 83
§ 84
§ 83
§ 83
§ 84
§ 1
§ 3
§ 29
Riigikohus