3-1-1-7-10 Riigikohus 17.03.2010
KarS § 408 lg 1
Ehitusseadus § 6
Ehitusseadus § 48 lg 1 p 4
Ehitusseadus § 3 lg 1
KarS § 408 lg-s 1 sätestatud süüteokoosseis on koosseisutüübilt blanketne ja konkreetne ohudelikt. Süüteokoosseisu objektiivseteks tunnusteks on ehitusnõuetele mittevastava ehitise ehitamine, mille tagajärjena põhjustati oht inimese elule või tervisele.
KarS § 408 lg-s 1 sätestatud ehitamisena tuleb käsitada reaalselt toimuvat tegevust ja tähtis ei ole see, kas ehitajal on selleks vastav luba.
Ehitisena EhS § 2 lg 1 järgi tuleb mõista aluspinnasega kohtkindlalt ühendatud ja inimtegevuse tulemusena ehitatud terviklikku asja. Ehitised jagunevad hooneteks ja rajatisteks. Hoone on EhS § 2 lg 2 kohaselt väliskeskkonnast katuse ja teiste välispiiretega eraldatud siseruumiga ehitis. Rajatisena käsitatakse EhS § 2 lg-st 3 lähtudes ehitist, mis ei ole hoone. Ehitusnõuded, millele mittevastava ehitise ehitamise eest saab isikut karistada, tulenevad eelkõige ehitusseadusest ja selle alusel kehtestatud õigusaktidest.
Subjektiivsete tunnuste poolest eeldab KarS § 408 lg 1 vähemalt kaudset tahtlust kõigi selle objektiivse koosseisu tunnuste suhtes.
Ehitusseaduse § 3 lg-s 1 sätestatud kohustust järgida ehitamisel head ehitustava ja tagada ehitise ohutus täidab üksnes isik, kes järgib ehitamisel ohutusnõudeid, st nõudeid, mis on ehitamise valdkonna spetsiifika tõttu sätestatud lisaks õigusaktidele ka soovituslikku tähendust omavates aktides.
EhS § 3 lg-s 1 ja § 48 p-s 4 sätestatud nõuete rikkumist on võimalik sisustada Eesti standardi EVS 812-3:2002 sätete rikkumisele viitamisega.
Karistusseadustiku § 408 lg 1 näeb ehitusnõuetele mittevastava ehitise ehitamise ette konkreetse ohudeliktina, mistõttu tuleb selle sätte kohaldamiseks alati tuvastada ehitusnõuetele mittevastava ehitise ehitamise tagajärjena ohu põhjustamise inimese elule või tervisele. Ohu põhjustamise all inimese elule ja tervisele tuleb mõista sellise olukorra tekitamist, mis võib endaga kaasa tuua inimese surma või tema tervise kahjustamise. Seega ei ole süüteokoosseis täidetud, kui ehitusnõuetele mittevastava ehitise ehitamisega põhjustati üksnes asja rikkumise või hävimise oht. Kui aga ehitusnõuetele mittevastava ehitise ehitamisega põhjustatakse oht isiku elule või tervisele ja lisaks sellele ka varaline kahju, subsumeeritakse isiku tegu ideaalkogumina KarS § 408 lg 1 ja § 203 või KarS § 408 lg 1 ja § 205 järgi. Ka juhul kui realiseerub oht KarS § 408 kaitseala mõttes, st nõuetele mittevastava ehitamisega põhjustatakse isiku tervisekahjustus või surm, ei neeldu ohudelikt järgnevas kahjustusdeliktis, vaid süüdistatavale subsumeeritakse KarS § 408 lg 1 ja vastavat tagajärge ettenägev paragrahv ideaalkogumis. Selline lahendus tuleneb asjaolust, et KarS § 408 lg 1 ei hõlma konkreetse ohudeliktina õigushüvede tegelikku kahjustamist, mistõttu tuleb reaalse kahju tekitamine täiendavalt subsumeerida eriosa vastava muu sätte järgi.


§ 2 Eluaseme kulude arvestamise alused
2 KULUDE PIIRMÄÄRAD
§ 3 Eluruumi üür ja korterelamu kulud
§ 4 Veevarustuse ja reovee ärajuhtimise kulud
§ 5 Elektrienergia tarbimise kulu
§ 6 Kütteks tarbitud soojusenergia või kütuse kulu
§ 7 Majapidamisgaasi kulu
§ 8 Maamaksukulu
§ 9 Hoonekindlustuse kulu
§ 10 Olmejäätmete veotasu
§ 11 Muud ühekordsed eluasemekulud
RT IV, 07.03.2019, 20
Vastu võetud 25.02.2019 nr 50
Rakendatakse alates 1.märtsist 2019
Määrus kehtestatakse kohaliku omavalitsuse korralduse seaduse § 22 lg 2 ning sotsiaalhoolekande seaduse § 133 lõike 6 ja 61 alusel.
Käesoleva määrusega kehtestatakse toimetulekutoetuse määramisel arvesse võetavate eluasemekulude piirmäärad Tapa vallas.
§ 2. Eluaseme kulude arvestamise alused
(1) Toimetulekutoetuse määramisel võetakse eluruumi sotsiaalselt põhjendatud normina arvesse:
1) eluruumi üldpinda 18 m² perekonna iga liikme kohta ja lisaks 15 m2 perekonna kohta või eluruumi üldpind, kui eluruumi tubade arv on võrdne selles eluruumis alaliselt elavate inimeste arvuga ja eluruumi üldpind on sotsiaalselt põhjendatud normist suurem;
2) eluruumis üksi elavatele pensionäridele toimetulekutoetuse määramisel arvestatakse normpinnaks kuni 51 m2.
(2) Kui eluruumi üldpind on normpinnast väiksem, võetakse aluseks eluruumi tegelik pind.
(3) Eluasemekulude hüvitamine toimub teenuse osutaja või kauba müüja poolt väljastatud arvete ja maksekviitungite alusel, arvestades käesoleva määrusega kehtestatud kulude piirmäärasid.
(4) Kui eluaseme tegelik kulu on väiksem kui määrusega kehtestatud piirmäär, võetakse arvesse tegelik kulu.
2. peatükk KULUDE PIIRMÄÄRAD
§ 3. Eluruumi üür ja korterelamu kulud
(1) Eluruumi üüri piirmäär on 1,00 euro 1 m2 normpinna kohta kuus.
(2) Korterelamu haldamise kulu (sealhulgas remondiga seotud kulu) on 1,30 eurot 1 m2 normpinna kohta kuus.
(3) Korterelamu renoveerimiseks võetud laenu tagasimakse kulu 1,30 eurot 1 m2 normpinna kohta kuus.
§ 4. Veevarustuse ja reovee ärajuhtimise kulud
(1) Veevarustuse ja reovee ärajuhtimise teenuste maksumuse piirmäär on 12,50 eurot iga pereliikme kohta kuus.
(2) Soojaveevarustuseks tarbitud soojusenergia või kütuse maksumuse piirmäär on 15,00 eurot perekonna kohta kuus.
§ 5. Elektrienergia tarbimise kulu
Elektrienergia tarbimisega seotud kulu piirmäär on 30,00 eurot ühe pereliikme kohta kuus ja 15,00 eurot iga järgneva pereliikme kohta kuus.
§ 6. Kütteks tarbitud soojusenergia või kütuse kulu
(1) Kütteks tarbitud soojusenergia või kütuse kulu piirmäär on:
1) kaugküttega eluruumis 4 eurot 1 m2 normpinna kohta kuus;
2) kaugkütteta eluruumis 350,00 eurot aastas.
(2) Kui kaugkütteta eluruumi puhul kajastub kuludokumendil taotlusele järgneva perioodi kulu, hüvitatakse see kulu kuludokumendi esitamisele järgnevatel kuudel vastavalt kehtestatud piirmäärale kuludokumendil näidatud summa hüvitamiseni või kuni uue kuludokumendi esitamiseni.
§ 7. Majapidamisgaasi kulu
(1) Majapidamisgaasi kulu on 11,00 eurot ühe pereliikme kohta kuus ja 8,00 eurot iga järgneva pereliikme kohta kuus.
(2) Balloongaasi kasutamisel on piirmäär:
1) kuni 2-liimelisel perel kahe gaasiballooni maksumus aastas;
2) 3 ja enama liikmega perel nelja gaasiballooni maksumus aastas.
(3) Kui kuludokumendil kajastub taotlusele järgneva perioodi kulu, hüvitatakse see kuludokumendi esitamisele järgnevatel kuudel vastavalt kehtestatud piirmäärale kuludokumendil näidatud summa hüvitamiseni või kuni uue kuludokumendi esitamiseni.
§ 8. Maamaksukulu
Maamaksu kulu arvestatakse kolmekordse elamualuse pinna kohta 0,10 eurot 1 m2 kohta.
§ 9. Hoonekindlustuse kulu
Hoonekindlustuse kulu piirmäär on 0,13 eurot 1 m2 kohta kuus.
§ 10. Olmejäätmete veotasu
Olmejäätmete veotasu piirmäär on 3,00 eurot ühe pereliikme kohta kuus ja 2,00 eurot iga järgneva pereliikme kohta kuus.
§ 11. Muud ühekordsed eluasemekulud
Muud ühekordsed eluasemekulud, mille tegemise vajadus on vältimatu ja tuleneb õigusaktist või on tingitud ohust inimeste tervisele või elule kompenseeritakse kuni ühe toimetulekupiiri ulatuses kalendriaasta jooksul.
Tunnistada kehtetuks Tapa Vallavolikogu 28. märtsi 2018 määrus nr 15 „Eluasemekulude piirmäärad toimetulekutoetuse määramisel“.


§ 2 Sõidukompensatsiooni taotlemine ja tasuta sõidukaardi taotlemine
§ 3 Sõidukompensatsiooni ulatus
§ 4 Sõidukulude kompenseerimata jätmine
§ 5 Avalduste menetlemine ja toetuse määramine
RT IV, 29.08.2016, 1
Vastu võetud 23.08.2016 nr 57
Määrus kehtestatakse kohaliku omavalitsuse korralduse seaduse § 22 lõike 1 punkti 5 ning haridusseaduse § 7 lg 2 punkti 8 alusel.
(1) Käesolev kord sätestab Sõmeru valla eelarvevahenditest õpilaste sõidukulude kompenseerimise ulatuse ja korra.
(2) Kord hõlmab päevase õppevormi õpilasi, kes omandavad munitsipaalkoolides alg-, põhi- või keskharidust ning kelle elukoha aadressandmetena on Eesti rahvastikuregistrisse kantud Sõmeru vald.
(3) Kui õpilane asub nõustamiskomisjoni soovitusel õppima väljaspool elukohajärgset kooli, korraldatakse transport või hüvitatakse õpilase sõidukulud vallavalitsuse kehtestatud korras.
(4) Õpilastele kompenseeritakse sõidukulud tasuta sõidukaardi, esitatud sõidupiletite või pilet.ee veebilehelt väljaprinditud sõitude väljatrüki alusel. Ühiskaardi esmakordne soetamine kompenseeritakse kuludokumendi alusel.
§ 2. Sõidukompensatsiooni taotlemine ja tasuta sõidukaardi taotlemine
(1) Sõidukompensatsiooni saamiseks esitab õpilane või lapsevanem Sõmeru Vallavalitsusele kuu 10. kuupäevaks avalduse koos eelmise kuu sõidupiletite või sõidupiletite väljatrükiga.
1) Peale jooksva kuu 10. kuupäeva esitatud avalduste eest tasutakse sõidukompensatsioon järgneva kuu 15. kuupäevaks.
(2) Sõidupiletite originaalid esitatakse kuupäevalises järjestuses avaldusele või lisalehele kleebituna.
(3) Tasuta sõidukaardi saamiseks esitab lapsevanem Sõmeru Vallavalitsusele avalduse õppeaasta alguses ning tasuta sõidukaardi saab taotleda:
1) kui õpilase seaduslik esindaja(d) on vallast saanud jooksva kalendriaasta jooksul vastavalt Sõmeru valla sotsiaalhoolekandelise abi andmise tingimuste ja korrale abivajadusest sõltuvat toetust või talle on määratud toimetulekutoetus või vajaduspõhine peretoetus.
2) kui õpilase elukohast tulenevalt on ebamõistlikult keeruline ja/või kulukas avaldust sõidupiletitega või sõitude väljatrükiga valda esitada.
§ 3. Sõidukompensatsiooni ulatus
(1) Kompensatsioon makstakse välja vastavalt avaldusele lisatud ühistranspordi piletitele või sõidupiletite väljatrükil näidatud sõidukordade arvule, kuid mitte rohkem kui üks edasi-tagasi sõit õppepäeva kohta.
(2) Kompensatsiooni makstakse kuni 3 kuud vanade piletite eest ning piletid peavad olema selgesti loetavad.
(3) Elukohajärgse kooli olemasolul (1-9 klass) väljaspool valda õppivatele õpilastele sõidukulu ei kompenseerita.
§ 4. Sõidukulude kompenseerimata jätmine
(1) Vallavalitsus võib jätta sõidukulud kompenseerimata või kompenseerida osaliselt, kui selgub, et õpilane ei ole kasutanud transporti kooli ja koju sõiduks, või on esitanud valeandmeid.
(2) Kompenseerimisele ei kuulu õpilase sõidukulud, kui õpilase elukohajärgsest asulast on vallavalitsuse poolt organiseeritud õpilastransport.
(3) Kompenseerimisele ei kuulu Täiskasvanute Gümnaasiumis õppijate sõidukulud.
(4) Kompenseerimisele ei kuul riigikoolides õppivate õpilaste sõidukulud, kui need hüvitatakse ühistranspordiseaduse § 35 lõige 2 kehtestatud korras.
§ 5. Avalduste menetlemine ja toetuse määramine
(1) Valdkonna eest vastutav ametnik kontrollib kompensatsiooni saamise õigsust ning esitab taotluse raamatupidamisele väljamaksmiseks.
(2) Kompensatsioon kantakse taotleja pangakontole hiljemalt jooksva kuu 15. kuupäevaks.
(3) Erandkorras võib vallavalitsus sõidukulusid kompenseerida käesoleva korraga määratlemata juhtudel.
(1) Määrusega tunnistatakse Sõmeru Vallavolikogu 28.06.2011 määrus nr 28 Üldhariduskoolide õpilaste sõidukulude kompenseerimise kord kehtetuks.
(2) Määrust rakendatakse 01. septembrist 2016. a.


Kose Raamatukogu põhimäärus – Riigi Teataja
Kose Raamatukogu põhimäärus
Kose Raamatukogu põhimäärus - sisukord
§ 10 Kontroll ja järelvalve
§ 11 Kogud, teenindus, lugeja
RT IV, 01.11.2016, 7
Vastu võetud 16.05.2013 nr 134
RT IV, 24.05.2013, 30
28.01.2014 RT IV, 20.02.2014, 10 01.03.2014
20.10.2016 RT IV, 01.11.2016, 1 01.12.2016
Määrus kinnitatakse „Kohaliku omavalitsuse korralduse seaduse“ § 6 lõike 2, § 35 lõike 2, „Rahvaraamatukogu seaduse“ § 6 lõike 1 ja „Põhikooli ja gümnaasiumiseaduse“ § 41 lg 5 alusel.
(1) Kose Raamatukogu (edaspidi raamatukogu) on Kose Vallavalitsuse hallatav asutus. Kose Raamatukogu teeninduspiirkond on Kose vald.
(2) Raamatukogu ametlik nimetus on Kose Raamatukogu.
(3) Raamatukogu postiaadress on Hariduse tn 2, Kose alevik, 75101 Kose vald, Harju maakond.
(5) Raamatukogu kasutab Kose valla ühtset sümboolikat.
(6) Raamatukogu struktuuris on järgmised haruraamatukogud:
1) Kose-Uuemõisa Raamatukogu, Tiigi tn 1, Kose-Uuemõisa alevik, 75102 Kose vald, Harju maakond;
2) Oru Raamatukogu, Oru küla, 75103 Kose vald, Harju maakond;
3) [kehtetu - RT IV, 01.11.2016, 1 - jõust. 01.12.2016]
4) Ardu Raamatukogu, Kesk tee 6, Ardu alevik, 75001 Kose vald, Harju maakond.
[RT IV, 20.02.2014, 10 - jõust. 01.03.2014]
5) Habaja Raamatukogu, Kose mnt 9, Habaja alevik, 75002 Kose vald, Harju maakond.
(7) Raamatukogul on oma nimega pitsat ning Kose valla eelarves alaeelarvena iseseisev eelarve.
(8) Igal haruraamatukogul on oma nimega tempel teavikute märgistamiseks.
Raamatukogu eesmärgiks on tagada elanike vaba ja piiramatu juurdepääs informatsioonile, teadmistele, inimmõtte saavutustele ja kultuurile, toetada elukestvat õppimist ja enesetäiendamist.
(1) Raamatukogu on valla raamatukoguteeninduse keskus. Raamatukogu osutab vallaelanikele ning teistele soovijatele põhiteenuseid (teavikute kohapeal kasutamine ja kojulaenutus ning avalikule teabele üldkasutatava andmesidevõrgu kaudu juurdepääsu tagamine) vastavalt rahvaraamatukogu seadusele ja teistele õigusaktidele ning raamatukogu kasutamise eeskirjadele.
(2) Raamatukoguteeninduse koordineerimine Kose vallas:
1) komplekteerib, töötleb, säilitab ja teeb oma kogud ja elektroonilised andmebaasid kasutajale kättesaadavaks;
6) osutab tasulisi eriteenuseid (paljundustööd, väljatrükid üldkasutatavatest andmebaasidest), eriteenuste eest võetava tasu suuruse kinnitab Kose Vallavalitsus;
7) osaleb valla arengukava eelnõu väljatöötamises ja kultuurielu koordineerimises;
8) teeb koostööd teiste Eesti raamatukogudega ja raamatukogunduslike organisatsioonidega;
10) Oru raamatukogu täidab Oru Põhikooli kooliraamatukogu põhiülesannet, toetab oma tegevusega kooli õppekava täitmist ja on Oru Põhikooli õpikeskkonna osa.
(1) Raamatukogu tegevust juhib ja korraldab raamatukogu direktor (edaspidi direktor), kellega sõlmitakse tähtajatu tööleping.
(3) Kose Vallavalitsus kehtestab konkursi korra, mille alusel viiakse läbi avalik konkurss direktori vaba ametikoha täitmiseks. Konkursi kuulutab välja Kose Vallavalitsus.
(4) Avaliku konkursi tulemuse alusel sõlmib direktoriga töölepingu Kose vallavanem. Direktoriga sõlmitud töölepingu muudab ja lõpetab Kose vallavanem.
(5) Raamatukogu teeninduse korraldamisel ja raamatukogu tegevust reguleerivate küsimuste lahendamisel nõustab direktorit raamatukogu nõukogu.
(1) Direktor vastutab Kose Raamatukogu ja haruraamatukogude üldseisundi ja arengu ning rahaliste vahendite õiguspärase ja otstarbeka kasutamise eest, raamatukogule kasutada antud vara kasutamise, säilimise ning korrashoiu eest.
(2) Direktor kindlustab Kose Raamatukogu ja haruraamatukogude tulemusliku ja häireteta töö ning Kose Raamatukogu ja haruraamatukogude töö- ja teeninduskorralduse, teeb koostööd raamatukogu nõukoguga ning Kose Vallavalitsusega.
2) sõlmib, muudab, peatab ja lõpetab personaliga töölepingud, kohaldab ergutusi ning kinnitab käskkirjaga ametijuhendid;
3) kinnitab käskkirjaga õigusaktidega kehtestatud nõuetele vastava töökorralduse reeglid; tagab töötervishoiu ja tööohutuse nõuete täitmise;
5) juhib lähtudes kehtivatest õigusaktidest raamatukogu finants- ja majandustegevust, esitab Kose Vallavalitsusele raamatukogu eelarve eelnõu ning vastutab eelarve täitmise eest;
6) tagab valla haruraamatukogude tegevuse ja üldise arengu, algatab või osaleb raamatukogu tegevust reguleerivate õigusaktide ja raamatukogu põhimääruse eelnõude ning arengukava koostamisel ja esitab need vastuvõtmiseks, kehtestamiseks ja kinnitamiseks omavalitsusorganile;
8) esitab raamatukogu tegevust kajastavad andmed ja dokumendid järelvalveasutustele;
9) teeb Kose Vallavalitsusele ettepanekuid raamatukogu töö paremaks korraldamiseks;
(2) Nõukogu nõustab direktorit ja teeb Kose Vallavalitsusele ja Kose Vallavolikogule ettepanekuid raamatukogu teeninduse korraldamise kohta.
(31) Nõukogul on 5 liiget, kelle volitused kestavad 2 aastat.
[RT IV, 01.11.2016, 1 - jõust. 01.12.2016]
(4) Nõukogu koosseisu kinnitab Kose Vallavalitsus korraldusega.
(6) Nõukogu pädevus ja ülesanded on:
1) ettepanekute tegemine raamatukoguga seonduvate sihtprogrammide –ja projektide väljatöötamiseks ja nende väljatöötamises osalemine;
4) muude raamatukogu tegevust puudutavate oluliste küsimuste, ettepanekute tegemine raamatukogu töö paremaks korraldamiseks ja vajalike vahendite taotlemiseks.
(7) Nõukogul on õigus:
(8) Nõukogu töövorm on koosolek. Nõukogu koosolekud toimuvad vähemalt 2 korda aastas.
(9) Nõukogu koosoleku kutsub kokku nõukogu esimees, tema äraolekul aseesimees. Nõukogu koosoleku kokkukutsumisest informeeritakse nõukogu liikmeid vähemalt 4 tööpäeva enne koosoleku toimumist. Nõukogu on otsustusvõimeline, kui kohal on kaks kolmandikku liikmetest, sealhulgas esimees või aseesimees.
(10) Nõukogu teeb oma otsused poolthäälteenamusega.
(11) Nõukogu koosolekud protokollitakse. Nõukogu protokoll vormistatakse 10 tööpäeva jooksul pärst koosoleku toimumist ja saadetakse igale nõukogu liikmele.
(12) Nõukogu koosolekutest võtab osa raamatukogu direktor.
Raamatukogu valdab, kasutab ja käsutab oma valduses olevat vara vastavalt Kose Vallavolikogu kehtestatud vallavara valitsemise korrale.
(1) Raamatukogu eelarve tuludeks on:
(2) Kose valla eelarvest tagatakse:
Raamatukogu esitab oma tegevuse kohta õigusaktides ettenähtud aruanded. Raamatukogu riiklik statistiline ja sisulise töö aruanne esitatakse maakonnaraamatukogule.
§ 10. Kontroll ja järelvalve
(1) Kontrolli raamatukogu tegevuse üle teostatakse Kose valla põhimääruses ja teistes õigusaktides ettenähtud korras.
(2) Teenistuslikku järelvalvet raamatukogu ja direktori tegevuse seaduslikkuse ja otstarbekuse üle teostab Kose Vallavalitsus.
(3) Raamatukogu finantsmajanduslikku tegevust ja vara kasutamise sihipärasust kontrollib Kose Vallavolikogu revisjonikomisjon.
(4) Järelvalve käigus avastatud puudused on direktor kohustatud kõrvaldama järelvalve organi määratud tähtpäevaks.
(2) Raamatukogu teeninduse korraldus, lugeja õigused ja kohustused sätestatakse raamatukogu kasutamise eeskirjades, mille kehtestab Kose Vallavolikogu.
(1) Raamatukogu ümberkorraldamise või tegevuse lõpetamise otsustab Kose Vallavolikogu.
(2) Raamatukogu ümberkorraldamisest või tegevuse lõpetamisest teatab Kose Vallavalitsus Kultuuriministeeriumile vähemalt üks kuu enne kavandatavat tähtaega.
(4) Käesolev määrus jõustub kolmandal päeval pärast avalikustamist.


§ 22 „Tööotsijate ja tööturuteenuste riikliku registri” andmed
RT I, 29.03.2013, 20
12.02.2009 RT I 2009, 13, 80 01.03.2009, osaliselt 01.03.2010
28.03.2013 RT I, 29.03.2013, 18 01.04.2013
(2) Registri ametlik nimetus on „Töötuna ja tööotsijana arvel olevate isikute ning tööturuteenuste osutamise register” (edaspidi register).
Registri pidamise eesmärk on tagada Eesti Töötukassale ja Sotsiaalministeeriumile neile „Tööturuteenuste ja -toetuste seaduse”, „Välismaalaste seaduse”, „Töötuskindlustuse seaduse”, „Sotsiaalmaksuseaduse” ning Euroopa Liidu õigusaktide, välislepingute ning riiklike programmide ja projektidega pandud ülesannete täitmiseks vajalike andmete olemasolu.
5) töötamine töölepingu alusel või avalikus teenistuses või muus ametis või töövõtu-, käsundus- või muu teenuse osutamiseks sõlmitud võlaõigusliku lepingu alusel Eestis või Eestist lähetatud töötajana välisriigis või abikaasatasu saamine;
[RT I, 29.03.2013, 18 - jõust. 01.04.2013]
6) töötu eelmine töö- või ametikoht või ametinimetus;
9) töö- või teenistussuhte lõpetamise põhjus ning töötamise ja abikaasatasu saamise aeg;
7) aja-, asendus- või reservteenistuses teenimise algus- ja lõpukuupäev;
§ 9. [Kehtetu - RT I 2009, 22, 141 - jõust. 01.05.2009]
2) [kehtetu - RT I 2009, 22, 141 - jõust. 01.05.2009]
(1) Andmevahetus teiste riigi infosüsteemi kuuluvate andmekogudega toimub „Avaliku teabe seaduse” alusel kehtestatud õigusaktidega sätestatud korras.
(3) Paragrahvi 6 lõike 1 punktis 9 nimetatud andmete osas toimub andmevahetus „Riikliku pagulaste registriga”.
(4) Paragrahvi 6 lõike 2 punktides 101 ja 11 nimetatud andmete osas toimub andmevahetus „Maksukohustuslaste registriga”.
(5) Paragrahvi 6 lõike 2 punktis 10 ja lõike 7 punktides 1–6 loetletud andmete osas toimub andmevahetus „Äriregistriga” ja „Maksukohustuslaste registriga”.
(6) Paragrahvi 6 lõike 3 punktides 3 ja 4 loetletud andmete osas toimub andmevahetus „Riikliku pensionikindlustuse registriga”.
(7) Paragrahvi 6 lõike 3 punktis 5 nimetatud andmete osas toimub andmevahetus „Karistusregistriga”.
(8) Paragrahvi 6 lõike 4 punktis 2–4 loetletud andmete osas toimub andmevahetus „Töötuskindlustuse andmekoguga”.
(1) Registrisse kantud andmed on piiratud juurdepääsuga. Registrisse kantud andmetele võimaldatakse juurdepääs kooskõlas „Isikuandmete kaitse seaduse” ja „Avaliku teabe seadusega”.
(5) [Kehtetu - RT I 2009, 22, 141 - jõust. 01.05.2009]
§ 18. [Kehtetu - RT I 2009, 13, 80 - jõust. 01.03.2009]
(1) Järelevalvet registri pidamise seaduslikkuse üle teostavad „Avaliku teabe seaduse” § 531 lõikes 1 sätestatud asutus ja andmekaitse järelevalveasutus „Avaliku teabe seaduses” ja „Isikuandmete kaitse seaduses” sätestatud korras.
Register likvideeritakse kooskõlas „Arhiiviseadusega” ning „Avaliku teabe seaduse” § 439 lõike 1 punkti 6 alusel kehtestatud õigusaktiga.
§ 22. „Tööotsijate ja tööturuteenuste riikliku registri” andmed
„Tööturuteenuse seaduse” § 8 lõigete 3 ja 4 alusel peetud „Tööotsijate ja tööturuteenuste riiklikku registrisse” kantud andmed loetakse kantuks „Tööturuteenuste ja -toetuste seaduse” § 8 lõike 2 alusel peetavasse „Töötuna ja tööotsijana arvel olevate isikute ning tööturuteenuste osutamise registrisse”.


text:
§ 3 Maksustamise periood
§ 5 Teede ja tänavate sulgemise maksu tasumine ja tagastamine
§ 6 Maksusoodustused ja nende andmise kord
§ 7 Maksuhaldur, tema õigused ja kohustused ning vastutus maksuõigusrikkumise eest
RT IV, 21.11.2012, 83
Vastu võetud 15.12.2009 nr 24
jõustumine 22.12.2009
21.12.2010 01.01.2011
Määrus kehtestatakse juhindudes Kohaliku omavalitsuse korralduse seaduse paragrahv 5 lõikest 2 ja paragrahv 22 lõike 1 punktist 2 ning kooskõlas Maksukorralduse seaduse paragrahv 3 lõikega 3, Kohalike maksude seaduse paragrahv 2 lõikega 1, paragrahv 5 punktiga 6 ja paragrahviga 11, Ehitusseaduse paragrahvide 3 ja 40 ning tulenevalt linnavalitsuse ettepanekust.
(1) Teede ja tänavate sulgemise maks (edaspidi maks) on Tõrva linna avalik-õiguslike ülesannete täitmiseks vajaliku tulu saamiseks käesolevas õigusaktis sätestatud korras, maksumaksja poolt, maksuobjekti osas, suuruses ja tähtaegadel tasumisele kuuluv rahaline kohustus.
(2) Maksuobjekt on üldkasutatava tee, tänava, väljaku, pargi, puhkeala või selle osa sulgemine demonstratsioonide, rongkäikude ja muude ürituste korraldamiseks, samuti ehitus- või remonttöödeks.
(3) Teede ja tänavate sulgemise all mõistetakse liikluse katkestamist läbivale liiklusele ühes või mõlemas suunas kahe ristmiku vahelisel alal või ristmikul liikluse tõkestamist.
(4) Tee täieliku sulgemise korral pole võimalik liigelda ühelt ristmikult teisele või on ristmikul kõik sõidusuunad tõkestatud. Juhul, kui liiklusele avatuks jääva sõidutee laius on väiksem kui 3 meetrit, loetakse tee täielikult suletuks. Juhul, kui liiklusele avatuks jääva kõnnitee laius on väiksem kui 1,5 meetrit, loetakse kõnnitee täielikult suletuks.
(5) Osalise sulgemise korral on liiklemine takistatud või on ristmikul osa sõidusuundi tõkestatud.
(6) Väljakute, parkide ja puhkealade sulgemise all mõistetakse nende kasutamist sulgeja tegevuse läbiviimiseks.
(7) Maksumaksja on füüsiline ja juriidiline isik, kelle tegevusega kaasneb maksuobjekti või selle osa sulgemine.
(8) Kui ehitise omanikule on tehtud ettekirjutus ehitusseaduse paragrahv 3 või paragrahv 40 alusel inimese elule, tervisele või varale või keskkonnale ohtliku ehitise vastavusse viimiseks ehitisele esitatavatele nõuetele või lammutamiseks, on ehitise omanik maksumaksja ka juhul, kui ehitise omaniku eest on tänava sulgemise korraldanud Tõrva Linnavalitsus eesmärgiga ära hoida ehitisest tulenev võimalik oht inimese elule, tervisele, varale või keskkonnale.
(1) Maksumäär sõltub määruse lisas 1 toodud maksuobjektide järgust, sulgemise kestusest ja ulatusest ning maksuobjekti omavolilisest sulgemisest tulenevatest tagajärgedest.
(2) Kella 20.00 kuni 06.00 kehtestatud maksumäära rakendatakse maksuobjekti või selle osa sulgemisel, mis toimub ainult nimetatud tundidel.
(3) Maksuobjektide jaotuse järgud määrab Tõrva Linnavolikogu.
(4) Maksuobjekti osalisel sulgemisel võib korrigeerida maksuobjekti maksumäärasid parandusteguriga 0,5 arvestades maksuobjekti kasutuse piiramise ulatust.
(5) Tänava sulgemisel ainult puhkepäeval või riiklikul pühal on korrigeeritud maksumäära parandustegur 0,5.
(6) Ristmiku sulgemise korral arvestatakse maks ristmikku läbivate tänavate maksumäärade summast.
(7) Maksuobjektide sulgemisel avalike ürituste või muude massiürituste läbiviimiseks arvestatakse maksu lähtuvalt sulgemisele kuuluvate objektide hulka kuuluvast kõrgeima maksumääraga tänavast või väljakust.
(8) Väljaku, pargi või puhkeala sulgemisel rakendatakse maksumäära, mis on 0,02 eurot suletud ala iga ruutmeetri eest ööpäevas.
(Muudetud Tõrva Linnavolikogu 21.12.2010 määrusega nr 22, jõust. 01.01.2011).
(9) Maksuobjekti omavolilisel sulgemisel, sulgemiseks lubatud tähtaja ületamisel või avariikaevetööde teostamisega seotud remonttööde tähtaja ületamisel rakendatakse kolmekordset maksumäära.
§ 3. Maksustamise periood
(1) Maksuga maksustamise periood on ajavahemik tänava või selle osa sulgemise päevast alates kuni tänava või selle osa taasavamiseni liiklusele koos üleandmisega maksuhalduri õigusi teostavale ametiisikule, vähemalt sulgemisele eelnenud olukorras.
(2) Käesoleva määruse paragrahv 1 lõikes 5 sätestatud juhul on maksuperiood ajavahemik, mille jooksul linn pidi ehitusseadusest tulenevalt tagama ehitise ohutuse ning mille jooksul tee või tänav oli reaalselt suletud.
(1) Taotleja (maksumaksja) esitab vähemalt 2 tööpäeva enne planeeritavat tänava sulgemist maksuhaldurile vormi kohase teede ja tänavate sulgemise taotluse, mis sisaldab:
1) ajutist liikluskorralduse skeemi;
2) garantiid teekatte / haljastuse taastamise kohta kaevetöödel;
3) tööde / tegevuste läbiviimise ajagraafikut (esitatakse vajadusel ja maksuhalduri nõudmisel);
4) andmeid taotleja (maksumaksja) kohta;
5) liikluseks suletud ala aadressi;
6) sulgemise alguse ja lõpu kuupäevi ja vajadusel planeeritud kellaaegu;
7) töö või tegevuse iseloomustust;
8) tänava sulgemise eest vastutava isiku nime, töökohta ning telefoninumbrit;
9) avaldusele võib lisada teede- ja tänavate sulgemise maksu tasumist tõendava dokumendi koopia
(2) Käesoleva määruse paragrahv 1 lõikes 5 sätestatud juhul esitab Tõrva Linnavalitsuse määratud vastutav töötaja käesoleva paragrahvi lõikes 1 nõutud dokumendid.
(3) Teede ja tänavate sulgemise taotluse ja loa vormid kehtestab Tõrva Linnavalitsus.
(4) Peale nõuetekohase taotluse saamist väljastab maksuhaldur 2 tööpäeva jooksul maksuotsuse koos Sulgeja nime, maksmisele kuuluva maksusumma ja maksu tasumise arveldusarve numbriga ning nõutavad kooskõlastused. Maksuhalduril on õigus keelduda loa andmisest kui loa andmine on vastuolus avaliku huviga.
(5) Peale teede- ja tänavate sulgemise maksu tasumist ning nõutavate kooskõlastuste esitamist maksuhaldurile väljastab maksuhaldur teede- ja tänavate sulgemise loa.
(6) Maksuobjekti sulgemise kestuse pikendamiseks esitab maksu maksja vastava põhjendatud taotluse. Maksuhaldur tohib pikendada luba kuni 5 päeva. Loa pikendamisel tuleb ühe tööpäeva jooksul maksumaksjale edastada täiendav maksuotsus. Maksuhalduril on õigus keelduda loa pikendamisest.
(7) Loa pikendamise põhjus või pikendamisest keeldumise põhjus tuleb märkida väljastatud loale.
(8) Maksuhalduri nõudmisel on maksuobjekti sulgeja omal kulul kohustatud avaldama liikluse sulgemise kohta teate kohalikus raadios ja/või ajalehes. Teede ja tänavate sulgemisel on sulgeja kohustatud sulgemispiirkonnas välja panema liiklust reguleerivad märgid ja piirded arvestades kehtivaid eeskirju ja kooskõlastatud ajutist liikluskorraldusskeemi. Peale ehitus- või remonttööde lõpetamist on sulgeja kohustatud ajutised märgid ja piirded kõrvaldama, taastama tee liikluskõlblikkuse ning informeerima liikluse taasavamisest linnamajanduse osakonda ja liikluspolitsei korrapidajat.
(9) Haljastusalade kahjustamise korral peab sulgeja taastama haljastuse endises seisukorras.
(10) Maksuobjekti sulgemisel avariide likvideerimiseks on sulgeja kohustatud koheselt informeerima maksuhaldurit. Maksuobjekti sulgemise luba tuleb vormistada maksuhalduri juures hiljemalt kahe tööpäeva jooksul peale avariiteate saamist.
§ 5. Teede ja tänavate sulgemise maksu tasumine ja tagastamine
(1) Maksumaksjal on kohustus tasuda maksusumma Tõrva linna eelarvesse, selleks määratud arveldusarvele hiljemalt maksuobjekti sulgemise päevaks.
(2) Tähtpäevaks tasumata jäetud maksusumma ja arvestatud intressi sissenõudmisel rakendatakse sundtäitmist ja kohaldatakse karistusi maksukorralduse seaduses sätestatud alusel ja korras.
(3) Maksuobjekti sulgemisel lühemaks tähtajaks, kui on kirjas Teede- ja tänavate sulgemise loal, tagastatakse liigselt tasutud maks sulgejale kahe nädala jooksul peale maksuobjekti liiklusele avamist kui maksumaksjal puudub eelnev teede- ja tänavate sulgemise maksu maksuvõlg.
(4) Enammakstud maksu tagastamise või mittetagastamise kohta teeb põhistatud otsuse maksuhaldur.
§ 6. Maksusoodustused ja nende andmise kord
(1) Maksust on vabastatud esimese ööpäeva jooksul avariitööde teostamisega seotud remonttööd.
(2) Tõrva Linnavalitsusel on õigus, lähtudes avalikust huvist, oma korraldusega anda maksusoodustust või vabastada teede ja tänavate sulgemismaksust kultuuri-, spordi ja teiste avalike ürituste korraldajad planeeritava ürituse suure avaliku huvi korral.
(3) Maksusoodustuse või -vabastuse saamiseks tuleb esitada käesoleva määruse paragrahv 4 lõikes 1 nimetatud taotluse maksuhaldurile.
(4) Maksusoodustust või -vabastust ei anta taotlejale, kes on soodustuse või vabastuse taotlemisel esitanud valeandmeid või kui maksumaksjal on teede ja tänavate sulgemise maksu maksuvõlg.
(5) Maksusoodustuse või-vabastuse andmisel teeb maksuhaldur Teede- ja tänavate sulgemise loale vastava märke koos maksusoodustuse andmise põhjendusega.
(6) Eraisikust kinnistu omanik on vabastatud teede- ja tänavate sulgemise maksu tasumisest esimesel kahel tööde teostamise päeval järgmiste tingimuste täitmise korral:
1) maksuobjekt või selle osa suletakse kinnistu siseste tehnosüsteemide ühendamiseks Tõrva linnas paiknevate insener-tehniliste võrkudega ja
2) suletav ala ei katkesta autoliiklust sõiduteel.
§ 7. Maksuhaldur, tema õigused ja kohustused ning vastutus maksuõigusrikkumise eest
(1) Maksuhaldur on Tõrva Linnahoolduse Asutus.
(2) Maksuhalduril on kõik Maksukorralduse seadusega maksuhaldurile antud õigused ja pandud kohustused, välja arvatud need õigused ning kohustused, mis on ainuomased riiklike maksude maksuhaldurile.
(3) Maksuhalduri volitused on Tõrva Linnahoolduse Asutuse juhatajal.
(4) Maksuhaldur on kohustatud sisse nõudma maksukohustuslase poolt tasumata maksuvõla. Maksuvõla sundtäitmine toimub maksukorralduse seaduses ja täitemenetlust reguleerivates õigusaktides sätestatud korras.
(5) Vaie maksuhalduri haldusakti või toimingu peale esitatakse Tõrva Linnavalitsusele vastavalt maksukorralduse seaduse 14. peatükis sätestatud korrale.
(6) Maksualase väärteo eest kohaldatakse vastutust Maksukorralduse seaduse järgi. Maksualase kuriteo eest kohaldatakse karistust Karistusseadustiku järgi.
(1) Tõrva Linnahoolduse asutusel avaldada käesolev määrus ajalehes, milles Tõrva linn avaldab ametlikke teadaandeid ning edastada määrus elektroonilisel teel Maksu- ja Tolliametile.

matches:
§ 5
§ 6
§ 7
§ 3
§ 5
§ 6
§ 7


Maksumaksja portaal - 2013 > oktoober (nr 10) > Kas FIE või palgaline, selles on küsimus. EML, Hiie Marrandi kommentaar
Kas FIE või palgaline, selles on küsimus. EML, Hiie Marrandi kommentaar
Mõnda aega tagasi tõstatas maksumaksjate liit õiguskantsleri ees küsimuse füüsilisest isikust ettevõtja ja palgatöötaja (ning avaliku teenistuja) võrdsest kohtlemisest teatud sotsiaalmaksuseaduse erandite rakendamisel.[1]
Sotsiaalmaksuseaduse (SMS) § 2 lõike 4 kolm erandit (punktid 3–5) näevad ette, et teatud isikutele palga maksmisel ei ole tööandjal vaja tasuda sotsiaalmaksu kuumääralt, vaid piisab, kui maksu tasutakse üksnes tegeliku tasu pealt. Inimene saab ikkagi ravikindlustuskaitse ja muud sotsiaalsed hüved, mis on seotud sotsiaalmaksu kuumääraga. Need kolm isikute gruppi on:
- lapsevanemad (kes kasvatab vanema või eestkostjana alla kolmeaastast last või kolme või enamat alla 19-aastast last) — SMS § 2 lg 4 p 3;
- õppurid (haridust omandav töötaja: põhihariduse omandaja kuni 21 aasta vanuseni, üldkeskhariduse omandaja kuni 24 aasta vanuseni, kutseõppe tasemeõppes õppija ning Eesti alalisest elanikust üliõpilane) — SMS § 2 lg 4 p 4;
- pikaaegsed töötud, kes naasevad tööturule (töötaja, kes 12 kuu jooksul enne tööle asumist on olnud tööturuteenuste ja -toetuste seaduse § 6 alusel töötuna arvel vähemalt kuus kuud) — SMS § 2 lg 4 p 5. Õigus sotsiaalmaksu tasuda tegeliku väljamakse järgi on tööandjal esimese 12 kuu jooksul tööleasumisest alates.
Õiguskantsleri vastus EML pöördumisele saabus septembri lõpus, alljärgnevalt toome selle ka MaksuMaksja lugejateni.[2]
Täiendavalt viitame, et EML märgukirjale antud vastuse põhjendustele viidates on õiguskantsler avaldanud ka seisukoha, et põhiseadusega ei ole vastuolus FIE kohustus maksta avansilist sotsiaalmaksu ka FIE-na registreerimise kuu eest sõltumata registreeritud päevade arvust.[3]
Seisukoht vastuolu mittetuvastamise kohta
Töötajale võimaldatud sotsiaalmaksusoodustuste laiendamata jätmine füüsilisest isikust ettevõtjale
Austatud härra Allikalt
Tõstatasite minu ees küsimuse füüsilisest isikust ettevõtja (FIE) ning töölepingu alusel töötava või avalikus teenistuses oleva isiku (edaspidi koos nimetatud töötaja) erinevustest sotsiaalmaksuga maksustamisel sotsiaalmaksuseaduse (SMS) § 2 lg 4 punktides 3–5 nimetatud erijuhtudel. Palusite mul hinnata, kas olukord, kus seadusandja on otsustanud anda mõningaid sotsiaalmaksusoodustusi üksnes töötajatele ja mitte FIE-dele, on põhiseadusega kooskõlas.
Selgitasite, et ülalpool viidatud normidega on seadusandja sätestanud meetmed, mis soodustavad inimeste toomist tööturule olukorras, kus nad kasvatavad lapsi, omandavad hariduse või on olnud pikaajaliselt töötud. Nimelt on SMS § 2 lg 4 punktide 3–5 mõju selline, et tööandja ei pea sätetes nimetatud tunnustele vastavate töötajate tööle võtmisel arvutama ja maksma sotsiaalmaksu vähemalt nn sotsiaalmaksu kuumääralt, nagu see on tavapäraselt nõutav, vaid sotsiaalmaksu tuleb tasuda üksnes summalt, mida töötajale reaalselt töötasuna makstakse. Selle meetmega soodustatakse lastevanemate, õppurite ning endiste töötute tööle asumist osalise tööajaga, mis muidu ei oleks suure sotsiaalmaksukoormuse tõttu tööandjale majanduslikult kasulik. Samas aga rakenduvad kirjeldatud sotsiaalmaksusoodustused üksnes juhul, kui inimene astub töölepingulisesse suhtesse või kui ta võetakse avalikku teenistusse. Kui inimene soovib oma õpingutele või laste kasvatamisele lisaks olla majanduslikult aktiivne või väljuda pikaajaliste töötute rühmast, kuid teha seda FIE vormis, siis ei näe sotsiaalmaksuseadus talle ette võimalust saada sotsiaalmaksusoodustusi töötajatega sarnastel alustel.
Alustasin selles küsimuses menetlust ning pöördusin seisukoha kujundamiseks vajaliku teabe saamiseks rahandusministri poole. Rahandusminister ei näinud selles, et sotsiaalmaksuseadus ei sätesta FIE-le SMS § 2 lg 4 punktidega 3–5 sarnaseid soodustusi, probleemi. Rahandusminister asus minule saadetud kirjas[4] seisukohale, et sotsiaalmaksu maksjatena ei ole FIE ja töötaja analoogilises olukorras, mistõttu ei peaks neid sotsiaalmaksuga maksustamisel sarnaselt kohtlema.
Kaalusin väga pikalt, milline seisukoht küsimuses kujundada, kuivõrd mul oli raske rahandusministri seisukohtadega nõustuda. Lõpuks aga pidin tõdema, et töötaja puhul kehtivate sotsiaalmaksusoodustuste mittelaiendamine FIE-le ei ole tõenäoliselt täiesti põhjendamatu ja seega põhiseadusvastane. Alljärgnevalt selgitan, kuidas olen sellele seisukohale jõudnud.
1. Teie avalduses esitatud väited taanduvad kahele põhiküsimusele: esiteks, kas kirjeldatud eristamine töötaja ja FIE vahel on kooskõlas põhiseaduse (PS) §-st 12 tuleneva võrdse kohtlemise põhimõttega; ning teiseks, kas asjaolu, et FIE ei saa teatud sotsiaalmaksusoodustusi, võib tähendada, et tema ettevõtlusvabadust on rikutud. Et nendele küsimustele vastata, selgitan kõigepealt lühidalt võrdse kohtlemise ja ettevõtlusvabaduse põhimõtte sisu, sh nende riive lubatavuse tingimusi. Seejärel toon avalduse pinnalt esile põhiõiguste riived. Lõpuks hindan võrdse kohtlemise põhimõtte ja ettevõtlusvabaduse riive põhiseaduspärasust.
Põhiseadusest tulenevad nõuded
2. PS § 12 lg 1 esimene lause sätestab üldise võrdsuspõhiõiguse, mille esemeline kaitseala hõlmab kõiki eluvaldkondi ning isikuline kaitseala igaüht. PS § 12 lg 1 lause 1 hõlmab ka õigusloome võrdsuse põhimõtet, mis nõuab, et ka seadused kohtleks kõiki sarnases olukorras olevaid isikuid ühtemoodi. Võrdsuspõhiõiguse kaitseala riivega on tegemist siis, kui leiab aset võrreldavate isikutegruppide erinev kohtlemine. Samas ei tähenda võrdsuspõhiõiguse riive esinemine alati, et võrdse kohtlemise põhimõtet oleks rikutud. Õigusloome võrdsuse põhimõtet võib lugeda rikutuks üksnes siis, kui erinevat kohtlemist ei ole võimalik õigustada, st kui sellel puudub legitiimne eesmärk ja kui riivet põhjustav abinõu ei ole proportsionaalne selle eesmärgi suhtes.
3. PS § 31 sätestab, et inimesel on õigus tegeleda ettevõtlusega. Ettevõtlus on tegevus, mille eesmärk on üldjuhul tulu saamine kauba tootmisest, müümisest, teenuste osutamisest, vara realiseerimisest. Ettevõtlusvabadus on õiguslik vabadus, millele vastab riigi kohustus mitte teha põhjendamatuid takistusi ettevõtluseks. Ettevõtlusvabadust riivab seega iga abinõu, mis takistab, kahjustab või kõrvaldab mõne ettevõtlusega seotud tegevuse. Samas lubab PS § 31 teine lause kehtestada piiranguid ettevõtlusvabadusele. Ettevõtlusvabaduse piiramiseks piisab igast mõistlikust põhjusest, mis johtub avalikust huvist või teiste isikute õiguste ja vabaduste kaitse vajadusest, mis on kaalukas ja õiguspärane.
Põhiõiguste riive esinemine vaidlusalusel juhul
Võrdsuspõhiõiguse riive
4. SMS § 2 lõige 2 sätestab, et sotsiaalmaksu makstakse töötajale või ametnikule kuu eest makstud tasult, kuid mitte vähem kui SMS §-s 21 nimetatud kuumääralt. Sarnaselt ütleb SMS § 2 lõige 5, et FIE peab maksma sotsiaalmaksu aastas mitte vähem kui käesoleva seaduse §-s 21 nimetatud kuumäära 12-kordselt summalt. See tähendab, et aasta lõikes tuleb tööandjal üldjuhul maksta sotsiaalmaksu töötaja eest vähemalt samas summas, mis on FIE minimaalne sotsiaalmaksukohustus aastas, ning vastupidi, kuudesse ümberarvutatult, on FIE sotsiaalmaksu miinimumkohustus iga kuu kohta sama, mis on töötaja puhulgi.
5. Samas sätestab sotsiaalmaksuseadus rea erandeid sellest reeglist. Osa erandeid kohaldub aga ainult töötajale, FIE-le sarnaseid soodustusi ette nähtud ei ole. Nii annab SMS § 2 lg 4 punkt 3 tööandjale võimaluse maksta sotsiaalmaksu töötajale vastava kuu eest tegelikult makstud töötasult, mitte SMS § 2 lõikes 2 nimetatud summalt siis, kui töötaja kasvatab vanema või eestkostjana alla kolmeaastast last või kolme või enamat alla 19-aastast last. SMS § 2 lg 4 punktist 4 tuleneb samasugune õigus ka haridust omandavava töötaja puhul ning SMS § 2 lg 4 punktist 5 sellise töötaja puhul, kes 12 kuu jooksul enne tööle asumist on olnud tööturuteenuste ja -toetuste seaduse § 6 alusel töötuna arvel vähemalt kuus kuud. See annab tööandjale olulise eelise olukorras, kus nimetatud tunnustega töötajale makstav töötasu jääb allapoole SMS § 2 lõikes 2 nimetatud sotsiaalmaksu arvutamise aluseks olevat kuumäära.
6. FIE-le analoogilisi erandeid ette nähtud ei ole, kuigi FIE võib oma olemuselt vastata SMS § 2 lg 4 punktides 3–5 nimetatud tunnustele, st tegeleda ettevõtlusega, olles samal ajal ka lapsevanem, õpilane või endine pikaajaline töötu.[5]
7. Eelnevat arvestades kohtleb sotsiaalmaksuseadus FIE-t ja töötajat maksusoodustuste andmisel erinevalt. Esineb võrdsuspõhiõiguse riive.
8. Kui isik, kes kasvatab lapsi, omandab haridust või on olnud pikka aega töötu, soovib hakata tegema tööd ning ühel või teisel põhjusel valib selleks FIE vormi, peab ta FIE-ks registreerumisest alates maksma riigile tema ravi- ja pensionikindlustussüsteemis osalemist katvat sotsiaalmaksu nn sotsiaalmaksu avansiliste maksete vormis. Kuna lapsi kasvatav, haridust omandav või pikaajaliselt töötu olnud inimene ei pruugi olla võimeline panustama ettevõtlusesse kogu oma aega ja energiat teiste kohustuste täitmise (laste kasvatamine, õppimine) või tööharjumuse kadumise tõttu, võib sotsiaalmaksu avansiliste maksete tasumine osutuda talle üle jõu käivaks. Kuivõrd sotsiaalmaksuseadus ei võimalda maksusoodustusi sellistele isikutele, kes vastavad SMS § 2 lg 4 punktides 3–5 nimetatud tunnustele ja kes sooviksid tegeleda individuaalse ettevõtlusega ainult n-ö piiratud ajalises ulatuses, ei pruugi ettevõtlusega alustamine olla sellega kaasnevate suurte sotsiaalmaksukulude tõttu kõnealuste inimeste jaoks enam majanduslikult mõttekas ega atraktiivne. Järelikult võib kehtiv sotsiaalmaksuseaduse regulatsioon mõjutada negatiivselt inimeste otsust teha algust ettevõtlusega ja riivata sellega nende ettevõtlusvabadust.
Riive õigustus
9. Järgnevalt kontrollin, kas tuvastatud võrdsuspõhiõiguse ja ettevõtlusvabaduse riived on õigustatavad, st kas neil on olemas legitiimne eesmärk ning kas need on proportsionaalsed selle eesmärgi suhtes.
Legitiimne eesmärk
10. Rahandusministri selgitusest saan aru, et SMS § 2 lg 4 punktides 3–5 sätestatud soodustuste seaduses sätestamise eesmärk oli kaasata tööjõuturule mittetöötavaid, kuid tööjõuturule siseneda soovivaid isikuid, kelle puhul on töö leidmine raskendatud osalise tööaja eelistamise või pikemaajalisest töötusest tingitud tööviljakuse võimaliku langemise tõttu.
11. Nagu eespool märkisin, FIE-dele analoogseid soodustusi ette nähtud ei ole. Seega mõjuvad SMS § 2 lg 4 punktid 3–5 nii, et nendes sätetes nimetatud olukorras osutub tööjõuturule sisenemine töölepingulisse suhtesse või avalikku teenistusesse astumise kaudu oluliselt soodsamaks võrreldes FIE-na tegutsema asumisega. Sellest võib järeldada, et seadusandja tegelikuks eesmärgiks SMS § 2 lg 4 punktide 3–5 kehtestamisel võis olla suunata majanduslikult mitteaktiivseid või tööd pikalt otsinud isikuid eelistama tööturule naasmisel töölepingulist suhet või avalikku teenistust individuaalse ettevõtlusega tegelemisele. Selle taga oli tõenäoliselt soov tagada tööjõuturule sisenejatele parem kaitse, kuivõrd töölepingulises suhtes või avalikus teenistuses olemine on individuaalse ettevõtlusega võrreldes palju turvalisem ehk isikule paremat kaitset tagav töö tegemise ja tulu teenimise vorm.
12. Minu arvamusel on see eesmärk legitiimne. Järgnevalt tuleb kontrollida, kas selle saavutamiseks valitud abinõu on ka proportsionaalne.
13. Seadusandjal on lai diskretsiooniruum selle otsustamisel, milliseks ta kujundab oma tööhõivepoliitika ning selle kaudu ka Eesti tööjõuturu. Seadusandja seisukoht, et just töötaja vormis on tööturult mõnda aega eemal olnud isikul kõige parem tööturule naasta, ei ole ilmselgelt põhjendamatu, sest tõepoolest pakub see vorm inimesele palju paremaid tagatisi.
14. Ebaõiglase ja ebamõistlikuna võib tunduda olukord, kus seadusandja soov suunata osalise koormusega töötada soovivaid inimesi just rohkem kaitset pakkuvasse töölepingulisesse suhtesse või avalikku teenistusse viib selleni, et osa inimestest — need, kes sooviksid tööd teha, kuid kelle värbamisest ei ole ükski tööandja huvitatud — ei saa FIE staatusega kaasneva kõrge maksukoormuse tõttu üldse tulu teenima asuda, sest majanduslikult ei tasu see ära. Samas, õiguslikult ei saa sellist seadusandja valikut hukka mõista. Nimelt on FIE väga spetsiifiline tegevusvorm, mille kujundamisel on seadusandja tõenäoliselt arvestanud, et FIE panustabki kogu oma aja ja energia ettevõtlusesse, st seadusandja eeldas, et FIE ettevõtlusel peab olema mingisugune minimaalne maht, mille täitmisel õigustavad ennast kõik ettevõtlustegevusega kaasnevad (rahalised) kulud. Selle järelduse kasuks räägib näiteks asjaolu, et äriseadustiku § 78 järgi vastutab FIE oma kohustuste eest kogu oma varaga — kui inimene ei ole valmis ettevõtlusesse piisavalt panustama, on sellise vastutuse võtmine ja kandmine ebaratsionaalne. Samuti viitab FIE ettevõtlustegevuse n-ö minimaalse mahu eeldusele asjaolu, et FIE-l ei ole võimalik selgelt rakendada osalist või lühendatud ettevõtlusaega (vrd osaline tööaeg töötaja puhul).
15. Omaette küsimus on, kas FIE tegevusvorm on sellisel kujul, kui ta taasiseseisvunud Eestis on eksisteerinud, ennast õigustanud: Eestis on väga palju inimesi, kes on sunnitud FIE-ks hakkama, sest vastasel juhul ei ole neil üldse võimalik (ametlikku) tulu teenida.[6] Selle hindamiseks, kas FIE tegevusvorm on olemasoleval kujul põhjendatud ja ratsionaalne, ei ole aga minul pädevust. Seda põhjusel, et selliste valikute tegemisel on seadusandjal avar kaalutlusruum.
Ülaltoodud kaalutlustel ei saa ma asuda seisukohale, et SMS § 2 lg 4 punktidest 3–5 tulenevate soodustuste laiendamata jätmine FIE-dele oleks põhiseadusvastane.
Selle tõdemusega lõpetan Teie avalduse põhjal alustatud menetluse. Vabandan, et minu seisukoha kujundamine nii palju aega võttis. Tänan Teid probleemile tähelepanu juhtimise eest.
Niisiis leidis õiguskantsler, et sotsiaalmaksuseaduse erandid kuumäära rakendamisel ei ole FIE-de ja palgatööliste erineva kohtlemise kontekstis põhiseadusega vastuolus. Mida sellest järeldada?
Tahakski maksumaksjatele, nõustajatele, potentsiaalsetele FIE-dele südamele panna, et kuna isegi õiguskantsler ei andnud FIE-dele selles küsimuses erilist lootust, siis mõelgu igaüks enne FIE-na registreerimist kolm korda hoolega, kas ikka tasub. Otstarbekam on olla palgatööline, ja kui tööandjat silma ei hakka, aga enda ettevõtlikkusest puudu ei tule, on mõistlik alternatiiv ise OÜ luua[7], ennast selle palgale võtta ja saabki hõlpsasti kasutada kõiki sotsiaalmaksu soodustusi, mida seadus töötajatele ette näeb.
Tähelepanelik tasub olla siiski neil, kelle jaoks on väga oluline võimalus ennast aeg-ajalt töötuks registreerida. Nimelt on Sotsiaalministeeriumis suve lõpus algatatud seaduseelnõu, mis võtab tasuta tegutsevatelt äriühingu juhatuse liikmetelt võimaluse end töötuna arvele võtta.[8] Osaühingu asutamise kontekstis võib see tähendada, et kui inimene on oma asutatud äriühingus ka juhatuse liige ning soovib mingil põhjusel end töötuks registreerida, siis tööturuteenuste seaduse kohaselt on võimalused suhteliselt piiratud. Juba praegu kehtivate reeglite kohaselt ei võeta töötuna arvele isikut, kes on äriühingu juhtimis- või kontrollorgani liige ja saab selle eest tasu, samuti isikut, kes on registreeritud füüsilisest isikust ettevõtjana.[9] Tulevikus on riigiisadel kavatsus piirata äriühingu juhatuse liikmel enda töötuna registreerimist sõltumata sellest, kas talle juhatuse liikme tasu maksti või mitte. Erandi moodustavad vaid mittetulundusühingute ja sihtasutuste juhatuse liikmed ning äriühingutes muudel ametikohtadel kui juhatuse liige olevad isikud (nt nõukogu või revisjonikomisjoni liige, likvideerija jne), kui nad ei saa oma töö eest tasu.
[1] EML 26.10.2010 kiri nr 74.
[2] Õiguskantsleri 30.09.2013 kirja nr 6-1/101952/1304170 täisteksti (viidete ja põhjalike joonealuste märkustega) saab lugeda Õiguskantsleri Kantselei kodulehel rubriigis „Seisukohad“.
[3] Seisukoht vastuolu mittetuvastamise kohta. Sotsiaalmaksu avansiline makse FIE-ks registreerimise kuu eest. Õiguskantsleri 14.10.2013 kiri nr 6-1/120702/1304375. Kättesaadav Õiguskantsleri Kantselei kodulehel rubriigis „Seisukohad“.
[4] Rahandusministri 25.03.2011 kiri nr 1.1-13/2845. Kättesaadav Õiguskantsleri Kantselei avalikust dokumendiregistrist.
[5] Seejuures tulenevalt SMS § 6 lg 1 p-dest 1 ja 10, § 6 lg-st 2 ning § 2 lg-st 7 ei saa FIE ka üldjoontes sarnast sotsiaalmaksusoodustust, nagu võimaldatakse töötajale SMS § 2 lg 4 p 3 alusel. Seda põhjusel, et töötaja puhul saab maksta sotsiaalmaksu tegelikkuses välja teenitud tasu pealt siis, kui töötaja kasvatab kolme või enamat alla 19-aastast last, kuid FIE puhul tekib selline võimalus ainult siis, kui ta kasvatab seitset või enamat alla 19-aastast last. Ka SMS § 2 lg 4 p-des 4 ja 5 sisalduva töötajale suunatud sotsiaalmaksusoodustusele puudub FIE-l analoog.
[6] Nii näiteks ei ole isikutel sageli võimalik asuda töölepingu alusel tööle taksojuhina, sest taksofirmad seavad õigussuhte astumise eelduseks taksoveoloa olemasolu, mis omakorda eeldab aga ühistranspordiseaduse § 2 p 1 järgi koostoimes § 31 lg-ga 3 ja § 2 p-ga 2 ettevõtjaks olemist, või ütlevad otse välja, et koostööd tehakse üksnes FIE-dega. Ka paljud kirjakandjad, kelle jaoks on oma elukoha piirkonnas muu töö leidmine keeruline, on pidanud otsustama ettevõtjaks hakkamise kasuks.
[7] Kuna kehtiv seadus annab võimaluse luua osaühingu ilma osakapitali sissemakseta, on ka esialgne asutamiskulu minimaalne (paarsada eurot riigilõivu).
[8] Vt Kristiina Viiron. Ettevõtjad taunivad seaduseelnõu, mis võtab äriühingu juhatuse liikmelt õiguse olla töötu. – EPL.ee, 27.08.2013.
[9] Vt tööturuteenuste ja -toetuste seaduse § 6 lg 5.


Jõhvi valla täisealisele isikule väljaspool kodu osutatava üldhooldusteenuse hoolduskulude tasumisel osalemise kord – Riigi Teataja
Jõhvi valla täisealisele isikule väljaspool kodu osutatava üldhooldusteenuse hoolduskulude tasumisel osalemise kord - sisukord
§ 2 Kohamaksumuse tasumiseks vallaeelarvest õigustatud isikud
§ 3 Kohamaksumuse tasumise taotlemine
§ 5 Kohamaksumuse tasumine vallaeelarvest
§ 6 Kohamaksumuse rahastamisest keeldumine
§ 7 Kohamaksumuse rahastamise lõpetamine või muutmine
RT IV, 31.03.2016, 37
Vastu võetud 24.03.2016 nr 88
Määrus antakse kohaliku omavalitsuse korralduse seaduse § 22 lõike 1 punkti 5 ja sotsiaalhoolekande seaduse § 14 lõike 1 alusel.
(1) Määrus reguleerib rahvastikuregistri andmetel Jõhvi vallas elukohta omavate isikute väljaspool kodu osutatava üldhooldusteenuse hoolduskulude (edaspidi kohamaksumus) vallaeelarvest eraldamise tingimusi ja korda.
(2) Väljaspool isiku kodu osutatava üldhooldusteenuse eesmärk on turvalise keskkonna ja toimetuleku tagamine täisealisele isikule (edaspidi hooldusvajadusega isik), kes terviseseisundist, tegevusvõimest või elukeskkonnast tulenevatel põhjustel ei suuda kodustes tingimustes ajutiselt või püsivalt iseseisvalt toime tulla.
(3) Käesoleva määruse tähenduses on hoolekandeasutus ööpäevaselt tegutsev teenuseosutaja, kus tagatakse hooldusel viibivatele isikutele nende eale ja seisundile ning seaduses sätestatud nõuetekohane vastav hooldamine.
§ 2. Kohamaksumuse tasumiseks vallaeelarvest õigustatud isikud
Kohamaksumuse tasumisel vallaeelarvest on õigustatud isikud:
1) kes vajavad ööpäevaringselt hooldust, kõrvalabi ja järelevalvet ning kelle hoolduse korraldamine kodustes tingimustes ei ole võimalik ning kelle puuduvad vahendid enda hoolduse tagamiseks;
§ 3. Kohamaksumuse tasumise taotlemine
(1) Hooldusvajadusega isik või tema esindaja esitab vallavalitsusele kirjaliku avalduse (lisa kahel lehel).
(2) Kui hoolduse vajaja ei ole oma tervisliku seisundi tõttu võimeline avaldust esitama, võivad erandjuhtudel avalduse esitada seadus- või lepingujärgne ülalpidaja, hooldaja või muu isik, kes on taotlejaga lähedalt seotud.
2) puude olemasolu korral koopia Sotsiaalkindlustusameti otsusest puude raskusastme kohta;
3) arstitõend, milles on märgitud raskete (pidevat ravi nõudvate) somaatiliste ja nakkushaiguste esinemine (otsus nakkushaiguste puudumise kohta, kopsuröntgeni vastus, allergia esinemisel informatsioon põhjustajate kohta);
4) väljavõte hooldusvajadusega isiku pangakontost viimase aasta tehingute kohta;
5) seadus- või lepingujärgsete ülalpidajate olemasolu korral nende isiku- ja kontaktandmed ning tõendid ülalpidajate ja nende perekonnaliikmete sissetulekute kohta;
6) seadus- või lepingujärgsete ülalpidajate olemasolul nende kirjalik kinnitus hoolduskulude tasumisel osalemise kohta.
(4) Isikute puhul, kellel puuduvad seadus- või lepingujärgsed ülalpidajad, kogub käesolevas paragrahvis nimetatud informatsiooni vallavalitsuse sotsiaalteenistus.
(5) Isikute, kelle kohamaksumuse katmist taotletakse vallaeelarvest, hoolekandeasutusse paigutamine toimub valla sotsiaalteenistuse ettepanekul ja vallavalitsuse kaalutletud korralduse alusel.
(6) Hoolekandeasutusse paigutamisel sõlmitakse osapoolte vahel asjakohane leping.
(1) Vallavalitsuse sotsiaalteenistus:
1) kontrollib taotluses märgitud asjaolusid, esitatud dokumentide õigsust, veendub hooldatava isiku hoolekandeasutusse paigutamise vajaduses ning tema nõusolekus hooldusasutusse paigutamiseks ning kogub asja menetlemiseks vajadusel täiendavaid tõendeid ja dokumente;
2) selgitab menetluse käigus välja hoolekandeteenuse osutaja ja hooldusteenuse hinna;
3) selgitab välja, kui suures osas on taotleja ja tema ülalpidamiskohustusega isikud võimelised teenuse eest ise tasuma, kahjustamata enese tavalist ülalpidamist.
(2) Hoolekandeteenuse osutaja valikul arvestatakse hooldusvajadusega isiku tervisliku seisundi ja tema erivajadustega ning võimaluste piires tema enda ja lähedaste sooviga.
(3) Otsus kohamaksumuse tasumise või sellest keeldumise kohta tehakse ühe kuu jooksul, alates vastava avalduse ja nõuetekohaste dokumentide esitamise päevast.
§ 5. Kohamaksumuse tasumine vallaeelarvest
(1) Esmajärjekorras tasutakse vallaeelarvest nende isikute kohamaksumus kellel puuduvad seadus- või lepingujärgsed ülalpidamiskohuslased.
(2) Kohamaksumuse tasumise kohustuse võtavad enda kanda hooldusvajadusega isik, tema seadus- või lepingujärgne ülalpidaja ja/või vallavalitsus järgnevalt:
1) hooldusvajadusega isik tasub kohamaksumuse omaosalusena kuni 100% oma igakuisest sissetulekust, sõltuvalt hoolekandeasutuse teenusest ja isiku täiendavate lisakulutuste vajadusest, kui seda võimaldavad isiku sissetulekud ning muud vahendid;
2) kui hooldusvajadusega isiku vahenditest ei piisa (sh vara), tasuvad kohamaksumusest puudujääva osa seadus- või lepingujärgsed ülalpidajad;
3) seadus- või lepingujärgse ülalpidaja puudumisel või vähekindlustatuse korral, tasub hooldusvajadusega isiku igakuisest sissetulekust puudujääva osa kas osaliselt või täielikult vald.
(3) Seadus- või lepingujärgne ülalpidaja vabaneb hooldusteenuse eest tasumise kohustusest ainult selles ulatuses, milles ta ei ole tema muid kohustusi ja varalist (sh hooldusvajadusega isiku vara) seisundit arvestades võimeline andma teisele isikule ülalpidamist, kahjustamata enese tavalist ülalpidamist.
(4) Ülalpidamiskulude eest tasumise kohta sõlmitakse kõigi osapoolte vahel leping.
§ 6. Kohamaksumuse rahastamisest keeldumine
Vallavalitsus keeldub valla eelarvest kohamaksumuse rahastamisest kui:
1) hooldust vajava isiku ja tema seadus- või lepingujärgsete ülalpidajate sissetulekust ja varast piisab hoolduskulude katmiseks;
2) hooldust vajava isiku perekonnaliikmed, kellel on perekonnaseaduse järgi ülalpidamiskohustus, ei osale hoolduskulude katmisel;
3) soovikohane hooldusasutus on sobimatu kõrge hinna, teenuste eripära või mõne muu omaduse tõttu ja taotleja ei soovi paigutamist mõnda teise hoolekandeasutusse;
4) hooldust vajava isiku toimetulek on võimalik tagada teistega sotsiaalteenuste määramisega (koduteenuste osutamine, abivahendite muretsemine, hooldaja määramine jms).
§ 7. Kohamaksumuse rahastamise lõpetamine või muutmine
(1) Kohamaksumuse rahastamine vallaeelarvest lõpetatakse vallavalitsuse korraldusega:
1) kui hooldatav või tema seadus- või lepingujärgne ülalpidaja keelduvad tasumast nende kanda jäävat osa ülalpidamiskuludest;
2) kui seadus- või lepingujärgne ülalpidaja on oma majandusliku olukorra kohta esitanud valeandmeid;
3) kui hooldatav isik või tema seaduslik esindaja esitab avalduse hoolekandeasutusest lahkumiseks;
4) kui hoolekandeasutus teatab lepingu lõpetamisest;
5) hooldatava surma korral.
(2) Juhul, kui hooldatav või tema seadus- või lepingujärgne ülalpidaja soovivad vahetada hoolekandeasutust ning selle kohamaks on senisest kõrgem või kui on teada muid asjaolusid, mis teevad hooldatava poolt valitud hoolekandeasutuse ebasobivaks, võib sotsiaalteenistus keelduda valitud hoolekandeasutuse kohamaksumuse rahastamisest.
(3) Kui hooldusvajadusega isiku ja/või tema ülalpidamiskohutusega isikute majanduslik olukord on muutunud nii, et nad on võimelised hooldusteenust kokkulepitust suuremas summas rahastama, muudab vallavalitsus vallaeelarvest teenuse eest makstava osa suurust.
(4) Kui seadus- või lepingujärgsete ülalpidamiskohustusega isikute majanduslik olukord oluliselt halveneb, mistõttu nad ei ole võimelised kokkulepitud mahus teenuse eest tasuma, on neil õigus taotleda valla eelarvest makstava osa suurendamist.
Sotsiaalteenistus vaatab mitte harvem kui üks kord poolaastas hoolekandeasutusega sõlmitud lepingud üle ning kontrollib hooldusvajadusega isiku ja tema seadus- või lepingujärgsete ülalpidamiskohustustega isikute majanduslikku olukorda.
(2) Tunnistada kehtetuks Jõhvi Vallavolikogu 17. mai 2012 määrus nr 88 „Jõhvi valla eakate ja puuetega inimeste hoolekandeasutusse paigutamisel hoolduskulude tasumisel osalemise kord“.
Lisa Avaldus üldhooldusteenuse hoolduskulu tasumiseks