3-1-1-96-16 Riigikohus 25.11.2016
KarS § 345 lg 1
KarS § 210 lg 1
Soodustuskelmus on erilise isikutunnusega koosseis KarS § 24 lg 1 mõttes. Kõnealuse kuriteokoosseisu subjektiks saab KarS § 210 lg-st 2 lähtuvalt olla üksnes soodustuse saaja. Soodustuseks loetakse sama paragrahvi lõike 1 tähenduses tasuta või osaliselt tasuta väljamakset majandustegevuses osalevale isikule riigieelarve, kohaliku omavalitsuse või muudest avalikest vahenditest või maksusoodustust eesmärgiga soodustada majandustegevust. Seega selleks, et isikut käsitada soodustuse saajana, peab väljamakse olema avalikest vahenditest eraldatud majandustegevuses osalevale isikule ja edendama tema majandustegevust. Kuna soodustuse saamine on vahetult seotud isiku majandustegevusega ja peab seda eelduslikult soodustama, tuleb nimetatud erilise isikutunnuse olemasolu hinnata igal üksikjuhul sõltuvalt süüdistuses kirjeldatud asjaoludest. (p 10)
KarS § 299 on KarS § 345 suhtes erinorm ja dokumendi võltsimist sisustatakse nende koosseisude puhul samadel alustel, v.a erisubjekti (ametiisik) ja eesmärgi (õiguste omandamine ja kohustustest vabanemine) osas (vt RKKKo 3-1-1-40-11, p 13). Nende kuriteokoosseisudega kaitstavateks õigushüvedeks on eeskätt dokumendi puutumatus ja dokumendiga seotud õiguskäive (vt sarnaselt ka: RKKKo 3-1-1-46-07, p 7.2). (p 20)
Hinnapakkumised on käsitatavad KarS § 299 lg-s 1 ja § 345 lg-s 1 nimetatud dokumendina. Kõnealused pakkumised on kirjalikud aktid, mis sisaldavad mõtteväljendust ja olid nende esitamisel mõeldud tõendama õiguslikult relevantseid asjaolusid. Seejuures on pakkumistele märgitud nende väljaandja. Dokument on muu hulgas ka kirjalik akt, millel puudub selle väljaandja allkiri. Dokumendi väljaandja ei pea olema tuvastatav ainuüksi tema allkirja kaudu. Näiteks võib dokumendi väljaandja olla tuletatav dokumendi sisust, sh selle rekvisiitidest ja muudest asjakohastest andmetest. (p 21)
Dokumendi kasutamist ei saa võrdsustada selle väljaandmisega ja see ei hõlma seega võltsitud dokumendi väljaandmist KarS § 299 lg 1 järgi. Seepärast tuleb võltsitud dokumendi kasutamine kvalifitseerida üksnes KarS § 345 järgi. (p 24)
KOV mõiste
Kohaliku omavalitsuse korralduse seaduse (KOKS) § 10 lg-st 1 ja tsiviilseadustiku üldosa seaduse § 25 lg-st 2 tulenevalt on kohaliku omavalitsuse üksus avalik-õiguslik juriidiline isik ning võib õigussubjektina osaleda majanduskäibes, sh majandustegevuse läbiviimises, kui see vastab avalikele huvidele ega ole vastuolus tema ülesannetega. Eelöeldu järeldub muu hulgas ka KOKS § 35 („Majandustegevus ja osalemine juriidilistes isikutes“) lg-st 5, mis sätestab, et vallal või linnal on õigus oma ülesannete täitmiseks sõlmida lepinguid. KOKS § 35 lg 1 kohaselt võib vald või linn teenuste osutamiseks asutada valla või linna ametiasutuse hallatavaid asutusi, mis ei ole juriidilised isikud. Vald või linn võib olla osanik või aktsionär äriühingus, samuti asutada sihtasutusi ja olla mittetulundusühingu liige, arvestades kohaliku omavalitsuse üksuse finantsjuhtimise seaduses esitatud tingimusi. Eelnevast tulenevalt võib kohaliku omavalitsuse üksus osaleda avalik-õigusliku juriidilise isikuna oma ülesannete täitmisel majandustegevuses. (p 11)
KarS § 210 lg-s 2 sätestatud soodustuskelmuse koosseisu esimeseks alternatiiviks on pettuse teel soodustuse saamine. Selle kuriteokoosseisu objektiivseteks tunnusteks on pettus, mille tulemusena satub teine isik eksimusse ja teeb varakäsutuse, ning seeläbi soodustuse saamine. Vaadeldav koosseis kattub ebaõigussisult suuresti kelmuse üldkoosseisuga (KarS § 209), hõlmates sarnaselt pettust, s.o tegelikest asjaoludest ebaõige ettekujutuse loomist (vt ka RKKKo 3-1-1-98-09, p 13), ja selle tulemusena varakäsutuse tegemist. Neid kuriteokoosseise eristab peamiselt eksimuses olija poolt käsutatav vara. Erinevalt kelmuse üldkoosseisust, millega kaitstavaks õigushüveks on vara tervikuna (vt ka RKKKo 3-1-1-32-11, p 7), kaitseb soodustuskelmuse koosseis üksnes spetsiifilist liiki vara, s.o avalikke rahalisi ja muid majanduslikke vahendeid. (p 9)
Soodustus on KarS § 210 lg-st 1 lähtuvalt ka selline isikule tasuta või osaliselt tasuta väljamakse avalikest vahenditest, millel võib olla mitu eesmärki. Seejuures ei pea soodustuse peamine eesmärk olema majanduslikku laadi, vaid võib sõltuvalt teo toimepanemise asjaoludest olla ka mittemajanduslik, näiteks tervishoiu-, kultuuri- või haridusalase tegevuse soodustamisel. (p 14)
3-1-1-40-11 Riigikohus 22.06.2011
KarS § 199
Kui isiku valduses olevate erinevate piiratud tsiviilkäibega relvade laskemoona üldkogus jääb allapoole RelvS § 46 lg-s 5 sätestatud madalaimat piirmäära (100), tuleb padrunite kogus lugeda ebaoluliseks ning isiku käitumises puudub KarS § 418 lg 1 koosseisu objektiivne tunnus - laskemoona oluline kogus.
KarS § 344 lg-s 1 ja § 345 lg-s 1 sätestatud kuriteokoosseisud ei erista materiaalset ja intellektuaalset võltsimist (vt RKKKo 3-1-1-94-06, p 9). KarS § 299 lg 1 on KarS §-de 344 ja 345 suhtes erinorm ja dokumendi võltsimise sisustamine toimub nende koosseisude puhul samadel alustel, v.a erisubjekti (ametiisik) ja eesmärgi (õiguste omandamine ja kohustustest vabanemine) osas. Kolleegium on varasemas otsuses leidnud, et intellektuaalse võltsimisega on tegemist juhul, kui dokumendi koostajana näidatud ja selle koostamiseks õigustatud isik kannab formaalselt autentsesse dokumenti sisult ebaõigeid andmeid (RKKKo 3-1-1-82-01, p 7.1). Kuna võltsimise kirjeldus KarS § 299 lg 1 järgi ei erine KrK §-des 166 ja 186 sätestatust, jääb Riigikohtu kriminaalkolleegium oma senise tõlgenduse juurde.
Omastamise (KarS § 201) kuriteokoosseisu objektiivse külje tuvastamine eeldab, et kohtud on kindlaks teinud asjaolud, millisel viisil omastamine toime pandi. KarS § 201 kohaselt eristatakse isiku valduses oleva või talle usaldatud vara omastamist. Need tunnused on teo kirjelduses esitatud alternatiivselt. Järelikult ei saa isiku valduses või talle usaldatud vara omastamine esineda üheaegselt sama kuriteo objekti suhtes. Kohtutel tuleb süüdistatavat KarS § 201 järgi süüdi tunnistades ära näidata, millise nimetatud omastamise teoalternatiivi ta oma käitumisega realiseeris.
KarS § 201 kohaselt saab omastamise objektiks olla üksnes selline vallasasi, mis on teo toimepanija jaoks võõras. Isikule on KarS § 201 mõttes võõras asi, mis ei ole tema omandis asjaõigusseaduse § 68 tähenduses (vt RKKKo 3-1-1-46-08, p 19). Riigi valduses olevad ja asitõenditena hoitavad maksumärkideta ja vene maksumärkidega sigaretid on nii käibe- kui ka omandivõimelised asjad, mis on AÕS § 90 alusel faktiliselt riigi omandis ning seega kõlblik omastamisobjekt.
Omastamise piiritlemiseks vargusest (KarS § 199) tuleb kindlaks teha, millistel asjaoludel vara isiku käsutusse jõudis. Omastamise objektiivse koosseisu tunnusteks on valdus või vara usaldamine isikule. Seevastu vargusega isik hõivab asja, s.t murrab teise isiku tahte vastaselt tema valduse (vt ka RKKKo 3-1-1-107-10, p 8.1).
Kui ringkonnakohus on eksinud KrMS § 306 lg 1 p 3 vastu, mille kohaselt peab kohus süüdimõistvas otsuses ära näitama, millises teos ta süüdistatava süüdi tunnistab ja millise paragrahvi, lõike ja punkti järgi karistusseadustikus tuleb see kvalifitseerida, siis kujutab see endast kriminaalmenetlusõiguse olulist rikkumist KrMS § 339 lg 2 tähenduses.
Vt otsuse p 10 ja RKKKo 3-1-1-85-07 p 5.1, 3-1-1-137-03 p 9 ja 3-1-1-77-05 p 12.
KrMS § 181 lg 1 kohaselt hüvitab õigeksmõistva otsuse korral menetluskulud riik, arvestades KrMS §-s 182 sätestatud erandeid. KrMS § 183 näeb ette, et kriminaalmenetluse lõpetamise korral hüvitab menetluskulud riik, kui samas seadustikus ei ole sätestatud teisiti. Neid sätteid tuleb kohaldada ka isiku osalisel õigeksmõistmisel või kriminaalmenetluse osalisel lõpetamisel. (RKKKo 3-1-1-61-08, p 19.1).


Lõhkematerjalile ja pürotehnilisele tootele, nende nõuetele vastavuse tõendamisele ja käibe jälgitavusele ning arvestuse pidamisele esitatavad nõuded – Riigi Teataja
Lõhkematerjalile ja pürotehnilisele tootele, nende nõuetele vastavuse tõendamisele ja käibe jälgitavusele ning arvestuse pidamisele esitatavad nõuded
Lõhkematerjalile ja pürotehnilisele tootele, nende nõuetele vastavuse tõendamisele ja käibe jälgitavusele ning arvestuse pidamisele esitatavad nõuded - sisukord
§ 1 Lõhkematerjalile ja lõhkematerjali nõuetele vastavuse tõendamisele esitatavad nõuded
§ 2 Lõhkematerjali märgistamisele esitatavad nõuded
§ 3 Pürotehnilisele tootele ja selle vastavushindamisele ning jälgitavusele esitatavad nõuded
§ 4 Pürotehnilise toote käibe üle arvestuse pidamine
§ 5 Lõhkematerjali käibe üle arvestuse pidamine
§ 6 Turujärelevalveasutus
§ 7 Üleminekusätted
RT I, 19.02.2019, 13
Lõhkematerjalile ja pürotehnilisele tootele, nende nõuetele vastavuse tõendamisele ja käibe jälgitavusele ning arvestuse pidamisele esitatavad nõuded1
Vastu võetud 10.07.2017 nr 37
RT I, 14.07.2017, 7
jõustumine 17.07.2017
Määrus kehtestatakse toote nõuetele vastavuse seaduse § 5 lõike 4 ja Vabariigi Valitsuse 26. augusti 2010. a määruse nr 123 „Volituste andmine tootele nõuete ja vastavushindamise korra kehtestamiseks ning turujärelevalveasutuse määramiseks” § 1 lõike 1 punktide 14 ja 15 ning lõhkematerjaliseaduse § 6 lõike 5 alusel.
§ 1. Lõhkematerjalile ja lõhkematerjali nõuetele vastavuse tõendamisele esitatavad nõuded
Lõhkematerjal, millele kohaldub Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2014/28/EL tsiviilotstarbeliseks kasutamiseks mõeldud lõhkematerjalide turul kättesaadavaks tegemist ja järelevalvet käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta (ELT L 96, 29.03.2014, lk 1–44), peab vastama nimetatud direktiivist tulenevatele nõuetele ja selle nõuetele vastavust tuleb tõendada samas direktiivis ettenähtud korras.
§ 2. Lõhkematerjali märgistamisele esitatavad nõuded
(1) Lõhkematerjal ja iga lõhkematerjali pakkeühik tuleb jälgitavuse tagamiseks märgistada unikaalsete identifitseerimisandmetega vastavalt Komisjoni direktiivile 2008/43/EÜ nõukogu direktiivi 93/15/EMÜ kohase tsiviilotstarbeliseks kasutamiseks mõeldud lõhkematerjalide identifitseerimise ja jälgitavuse süsteemi loomise kohta (ELT L 94, 05.04.2008, lk 8–12).
(2) Kui lõhkematerjal valmistatakse ekspordiks Euroopa Majanduspiirkonna välisesse riiki, ei pea lõhkematerjal olema märgistatud käesoleva paragrahvi lõike 1 kohaselt tingimusel, et lõhkematerjal märgistatakse importiva riigi nõuete kohaselt ja see märgistus võimaldab lõhkematerjali identifitseerida.
(3) Tarbijakaitse ja Tehnilise Järelevalve Amet omistab igale lõhkematerjali tootmiskohale Eestis unikaalse koodi, milles Eesti tunnustähed on EE.
§ 3. Pürotehnilisele tootele ja selle vastavushindamisele ning jälgitavusele esitatavad nõuded
(1) Pürotehniline toode, millele kohaldub Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2013/29/EL pürotehniliste toodete turul kättesaadavaks tegemist käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta (ELT L 178, 28.06.2013, lk 27–65), peab vastama nimetatud direktiivist tulenevatele nõuetele ja selle nõuetele vastavust tuleb tõendada samas direktiivis ettenähtud korras.
(2) Pürotehniline toode peab olema varustatud kasutusjuhisega või märgisega ohutu käitlemise, ladustamise ja kasutamise ning hävitamise kohta. Tarbijale mõeldud pürotehnilise toote puhul peab teave olema esitatud eesti keeles.
(3) Pürotehnilise toote jälgitavuse tagamiseks peab pürotehniline toode olema märgistatud vastavalt Komisjoni rakendusdirektiivile 2014/58/EL, millega Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2007/23/EÜ alusel kehtestatakse pürotehniliste toodete jälgitavuse süsteem (ELT L 115, 17.04.2014, lk 28–31).
§ 4. Pürotehnilise toote käibe üle arvestuse pidamine
(1) Pürotehnilise toote tootja ja importija peavad arvestust pürotehniliste toodete kohta, mille nad on turul kättesaadavaks teinud.
(2) Pürotehniliste toodete käibe üle tuleb arvestust pidada selliselt, et oleks võimalik tuvastada, kellele on pürotehniline toode üle antud ja kellelt on vastu võetud ning millal.
(3) Arvestuse pidamisel tuleb säilitada vähemalt pürotehnilise toote registreerimisnumber koos infoga kaubandusliku nimetuse, koguse, üldise tüübi ja vajadusel alatüübi ning tootmiskoha kohta.
§ 5. Lõhkematerjali käibe üle arvestuse pidamine
(1) Lõhkematerjali käitleja peab tema valduses oleva lõhkematerjali käibe üle arvestust.
(2) Lõhkematerjali käitleja täidab arvestuse pidamisega seoses järgmisi kohustusi ja nõudeid:
1) arvestust tuleb pidada lõhkematerjalide kõikide identifitseerimisandmete kohta koos kogu asjakohase teabega, sealhulgas lõhkematerjali liik ja isik, kelle hoole alla need anti;
2) arvestust tuleb pidada iga lõhkematerjali asukoha kohta kuni lõhkematerjali üleandmiseni teisele ettevõtjale või kasutamiseni;
3) arvestuse pidamise süsteemi tuleb regulaarselt testida, et tagada selle tõhusus ja registreeritud andmete kvaliteet;
4) andmed peavad olema kaitstud juhusliku või tahtliku kahjustuse või hävimise eest;
5) arvestuse pidamise süsteemi teeb kandeid ainult selleks volitatud isik;
6) välditud peab olema kõrvalise isiku juurdepääs arvestusraamatule ja selles kajastatud andmetele;
7) pädeva ametiasutuse nõudmisel tuleb esitada teave lõhkematerjali päritolu ja asukoha kohta selle lõhkematerjali elutsükli jooksul tarneahelas;
8) arvestuse pidamise süsteemi kannete tegemine, salvestamine, parandamine ja kustutamine peavad olema fikseeritud vähemalt kuupäeva täpsusega ning selliselt, et kande tegija oleks tuvastatav;
9) arvestuse pidamise süsteem ja selles kajastatud info säilivus ja loetavus peab olema tagatud.
(3) Lõhkematerjali käitleja teatab Päästeameti demineerimiskeskusele ning Kaitsepolitseiameti korrapidajale isiku nime ja kontaktandmed, kes annab käesoleva paragrahvi lõike 2 punktis 7 kirjeldatud teavet väljaspool tavalist tööaega.
§ 6. Turujärelevalveasutus
Lõhkematerjalile ja pürotehnilisele tootele esitatavate nõuete järgimise üle teeb turujärelevalvet Tarbijakaitse ja Tehnilise Järelevalve Amet.
§ 7. Üleminekusätted
(1) Enne 1. juulit 2015. aastal turule lastud pürotehnilisi tooteid, mis vastavad Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivis 2007/23/EÜ pürotehniliste toodete turule laskmise kohta (ELT L 154, 14.06.2007, lk 1–21) sätestatud nõuetele, võib turul kättesaadavaks teha ka pärast 4. juulit 2017. aastal.
(2) Kuni 3. juulini 2017. aastal kehtinud lõhkematerjaliseaduse § 93 lõike 7 kohaselt Eestis turule lastud pürotehnilisi tooteid võib turul kättesaadavaks teha kuni 4. juulini 2018. aastal.
1 Komisjoni direktiiv 2008/43/EÜ nõukogu direktiivi 93/15/EMÜ kohase tsiviilotstarbeliseks kasutamiseks mõeldud lõhkematerjalide identifitseerimise ja jälgitavuse süsteemi loomise kohta (ELT L 94, 05.04.2008, lk 8–12); Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2013/29/EL pürotehniliste toodete turul kättesaadavaks tegemist käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta (ELT L 178, 28.06.2013, lk 27–65); Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2014/28/EL tsiviilotstarbeliseks kasutamiseks mõeldud lõhkematerjalide turul kättesaadavaks tegemist ja järelevalvet käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta (ELT L 96, 29.03.2014, lk 1–44); Komisjoni rakendusdirektiiv 2014/58/EL, millega Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2007/23/EÜ alusel kehtestatakse pürotehniliste toodete jälgitavuse süsteem (ELT L 115, 17.04.2014, lk 28–31).


text:
Protokoll Karl Judra nõudest surnud poja Tohver Ju
Tuli tuli s sg.nom. eesti ette ette s_nimi sg.nom. eesti Karl Karl s_nimi sg.nom. eesti Juder Juder s_nimi sg.nom. eesti ning ning konj eesti kaebas kaebama v pers.ind.ipf.sg.3. eesti siin siin adv eesti , kirjavahemärk et et konj eesti enne enne adp eesti seda see pron sg.part. eesti kui kui konj eesti tema tema pron sg.gen. eesti kadunud kaduma v nud. eesti poeg poeg s sg.nom. eesti Tohver Tohver s_nimi sg.nom. eesti Juder Juder s_nimi sg.nom. eesti Silgi Silgi s_nimi sg.nom. eesti maia maja s sg.nom. eesti läinud minema v nud. eesti olevad olev adj pl.nom. eesti temal tema pron sg.ad. eesti senna senna s sg.gen. eesti maia maja s sg.gen. eesti T. T. lüh. eesti Judra Judra s_nimi sg.nom. eesti kätte käsi s sg.ill. eesti 2 2 number lehma lehm s sg.part. eesti , kirjavahemärk 2 2 number pulli pull s sg.part. eesti , kirjavahemärk 2 2 number vasikud eesti ja ja konj eesti 10 10 number vakka vakka adv eesti kaero eesti , kirjavahemärk 10 10 number vakka vakka adv eesti kesvi kesv s pl.part. eesti ning ning konj eesti 2 2 number vakka vakk s sg.ill. eesti lina lina s sg.gen. eesti seemet seeme s sg.part. eesti jäänud jääma v nud. eesti , kirjavahemärk ning ning konj eesti selle see pron sg.gen. eesti üle üle adp eesti kohut kohus s sg.part. eesti palub paluma v pers.ind.pr.sg.3. eesti et et konj eesti T. T. lüh. eesti Judra Judra s_nimi sg.nom. eesti pärijad pärija s pl.nom. eesti neid see pron pl.part. eesti kraami kraam s sg.part. eesti jälle jälle adv eesti temale tema pron sg.all. eesti Silgi Silgi s_nimi sg.nom. eesti talusse talu s sg.ill. eesti maha maha adv eesti jätaks jätma v pers.knd.pr. eesti . kirjavahemärk
Selle see pron sg.gen. eesti peale peale adp eesti said saama v pers.ind.ipf.pl.3. eesti Tohver Tohver s_nimi sg.nom. eesti Judra Judra s_nimi sg.nom. eesti pärijate pärija s pl.gen. eesti vöörmündrid vöörmünder s pl.nom. eesti Jaan Jaan s_nimi sg.nom. eesti Ruusmann Ruusmann s_nimi sg.nom. eesti ja ja konj eesti Hans Hans s_nimi sg.nom. eesti Peks Peks s_nimi sg.nom. eesti ning ning konj eesti kadunud kaduma v nud. eesti Tohver Tohver s_nimi sg.nom. eesti Judra Judra s_nimi sg.nom. eesti lesk lesk s sg.nom. eesti Eva Eva s_nimi sg.nom. eesti ette ette s_nimi sg.nom. eesti kutsutud kutsuma v tud. eesti , kirjavahemärk ning ning konj eesti andsid andma v pers.ind.ipf.pl.3. eesti vöörmündrid vöörmünder s pl.nom. eesti siin siin adv eesti selle see pron sg.gen. eesti kaebtuse eesti peale peale adp eesti üles üles adv eesti , kirjavahemärk et et konj eesti nemad tema pron pl.nom. eesti sest sest konj eesti asjast asi s sg.el. eesti midagid miski pron sg.part. eesti ei ei modadv eesti teadvad teadev adj pl.nom. eesti , kirjavahemärk ja ja konj eesti ka ka adv eesti midagid miski pron sg.part. eesti maha maha adv eesti ei ei modadv eesti voivad eesti jätta jätma v inf. eesti . kirjavahemärk
Lese lesk s sg.gen. eesti käest käest adp eesti sai saama v pers.ind.ipf.sg.3. eesti selle see pron sg.gen. eesti pääle pea s sg.all. eesti küsitud küsima v tud. eesti , kirjavahemärk ning ning konj eesti andis andma v pers.ind.ipf.sg.3. eesti ta tema pron sg.nom. eesti siin siin adv eesti üles üles adv eesti , kirjavahemärk et et konj eesti isa isa s sg.gen. eesti poolt poolt adp eesti küll küll adv eesti Silgi Silgi s_nimi sg.nom. eesti maias maja s sg.in. eesti enne enne adp eesti neid see pron pl.part. eesti olnud olema v nud. eesti 1 1 number lehm lehm s sg.nom. eesti , kirjavahemärk 1 1 number aastane aastane adj sg.nom. eesti pullike pulli=ke adj sg.nom. eesti , kirjavahemärk 1 1 number kahe kaks num sg.gen. eesti aastane aastane adj sg.nom. eesti pullike pulli=ke adj sg.nom. eesti , kirjavahemärk üks üks pron sg.nom. eesti kahe kaks num sg.gen. eesti aastane aastane adj sg.nom. eesti õhvake õhva=ke s sg.nom. eesti ja ja konj eesti üks üks pron sg.nom. eesti vasik eesti , kirjavahemärk ning ning konj eesti kaks kaks num sg.nom. eesti vakka vakka adv eesti lina lina s sg.gen. eesti seemet seeme s sg.part. eesti , kirjavahemärk aga aga konj eesti vilja vili s sg.part. eesti ei ei modadv eesti teadvad teadev adj pl.nom. eesti kui kui konj eesti paljo palju adv eesti seda see pron sg.part. eesti seal seal adv eesti ees ees adv eesti olnud olema v nud. eesti . kirjavahemärk
Kohto kohus s sg.gen. eesti nõudmise nõudmine s sg.gen. eesti peale peale adp eesti ei ei modadv eesti olnud olema v nud.neg. eesti Karl Karl s_nimi sg.nom. eesti Judral Judral s_nimi sg.nom. eesti nende see pron pl.gen. eesti ette ette s_nimi sg.nom. eesti jäänud jääma v nud. eesti kraami kraam s sg.gen. eesti tõeks tõsi s sg.tr. eesti tegemise tegemine s sg.gen. eesti üle üle adp eesti midagid miski pron sg.part. eesti paremad parem adj pl.nom. eesti tunnistust tunnistus s sg.part. eesti üles üles adv eesti anda andma v inf. eesti , kirjavahemärk kui kui konj eesti lesk lesk s sg.nom. eesti ise ise pron sg.nom. eesti nimetas nimetama v pers.ind.ipf.sg.3. eesti , kirjavahemärk ning ning konj eesti pidi pidama v pers.ind.ipf.sg.3. eesti selle see pron sg.gen. eesti põhja põhi s sg.gen. eesti peale peale adp eesti selle see pron sg.gen. eesti kohto kohus s sg.gen. eesti poolt poolt adp eesti mõistetama mõistma v eesti : kirjavahemärk """" kirjavahemärk et et konj eesti Tohver Tohver s_nimi sg.nom. eesti Judra Judra s_nimi sg.nom. eesti pärijate pärija s pl.gen. eesti vöörmündrid vöörmünder s pl.nom. eesti tuleval tulev adj sg.ad. eesti kevadel kevade s sg.ad. eesti Karl Karl s_nimi sg.nom. eesti Judral Judral s_nimi sg.nom. eesti neist tema pron pl.el. eesti Silgil Silgi s_nimi sg.ad. eesti eel eel adp eesti leitud leidma v tud. eesti , kirjavahemärk ja ja konj eesti lesest lesk s sg.el. eesti üles üles adv eesti tunnistud eesti kraamist kraam s sg.el. eesti tagasi tagasi adv eesti annavad andma v pers.ind.pr.pl.3. eesti , kirjavahemärk ja ja konj eesti nimelt nimelt adv eesti 1 1 number lehm lehm s sg.nom. eesti , kirjavahemärk üks üks pron sg.nom. eesti aastane aastane adj sg.nom. eesti pullike pulli=ke adj sg.nom. eesti , kirjavahemärk üks üks pron sg.nom. eesti kahe kaks num sg.gen. eesti aastane aastane adj sg.nom. eesti pullike pulli=ke adj sg.nom. eesti , kirjavahemärk üks üks pron sg.nom. eesti kahe kaks num sg.gen. eesti aastane aastane adj sg.nom. eesti õhvake õhva=ke s sg.nom. eesti , kirjavahemärk ja ja konj eesti üks üks pron sg.nom. eesti vasik eesti , kirjavahemärk ning ning konj eesti 2 2 number vakka vakk s sg.ill. eesti linnaseemet linna_seeme s sg.part. eesti , kirjavahemärk 5 5 number vakka vakka adv eesti kaero eesti ja ja konj eesti 5 5 number vakka vakk s sg.ill. eesti kesvi kesv s pl.part. eesti , kirjavahemärk see see pron sg.nom. eesti rohkem rohkem adv eesti üles üles adv eesti andud anduma v eesti Karl Karl s_nimi sg.nom. eesti Judra Judra s_nimi sg.nom. eesti nõudmine nõudmine s sg.nom. eesti puuduliko puudulik adj sg.gen. eesti tõeks tõsi s sg.tr. eesti tegemise tegemine s sg.gen. eesti pärast pärast adp eesti aga aga konj eesti tühjaks tühi adj sg.tr. eesti arvata arvama v inf. eesti oleks olema v pers.knd.pr. eesti ".""" kirjavahemärk
See see pron sg.nom. eesti otsus otsus s sg.nom. eesti sai saama v pers.ind.ipf.sg.3. eesti kohto kohus s sg.gen. eesti käiatel käija s pl.ad. eesti kohe kohe adv eesti kuulutud kuuluma v tud. eesti , kirjavahemärk ning ning konj eesti andis andma v pers.ind.ipf.sg.3. eesti nii nii adv eesti hästi hästi adv eesti kaebaja kaebaja s sg.gen. eesti kui kui konj eesti ka ka adv eesti kaebatud kaevama v tud. eesti siin siin adv eesti üles üles adv eesti , kirjavahemärk et et konj eesti nemad tema pron pl.nom. eesti selle see pron sg.gen. eesti otsusega otsus s sg.kom. eesti rahul rahul adv eesti ei ei modadv eesti voivad eesti olla olema v inf. eesti , kirjavahemärk ning ning konj eesti suuremad suurem adj pl.nom. eesti kohut kohus s sg.part. eesti paluvad paluma v pers.ind.pr.pl.3. eesti käia käima v inf. eesti . kirjavahemärk
Et et konj eesti see see pron sg.nom. eesti asi asi s sg.nom. eesti suurema suurem adj sg.gen. eesti kohto kohus s sg.gen. eesti käimise käimine s sg.gen. eesti väärt väärt adj eesti , kirjavahemärk sai saama v pers.ind.ipf.sg.3. eesti mõistetud mõistma v tud. eesti : kirjavahemärk """" kirjavahemärk Karl Karl s_nimi sg.nom. eesti Judral Judral s_nimi sg.nom. eesti , kirjavahemärk ning ning konj eesti Tohver Tohver s_nimi sg.nom. eesti Judra Judra s_nimi sg.nom. eesti pärijate pärija s pl.gen. eesti vöörmündritel vöörmünder s pl.ad. eesti appelatsiooni apellatsioon s sg.part. eesti anda andma v inf. eesti , kirjavahemärk ja ja konj eesti eel eel adp eesti seisvad seisev adj pl.nom. eesti asja asi s sg.part. eesti , kirjavahemärk nenda nõnda adv eesti kui kui konj eesti sündinud sündima v nud. eesti , kirjavahemärk kirja kiri s sg.ill. eesti panna panema v inf. eesti ".""" kirjavahemärk

matches: kohus kohus kohus kohus kohus kohus


RT I, 11.01.2019, 3
Vastu võetud 07.01.2019 nr 1
Määrus kehtestatakse kohtute seaduse § 42 lõike 1 ja § 45 lõike 3, tsiviilkohtumenetluse seadustiku § 336 lõigete 3 ja 6 ning § 592 lõike 1, äriseadustiku § 67 lõike 4 punkti 1 ja § 69 lõike 1 ning kinnistusraamatuseaduse § 1 lõike 2 alusel.
§ 1. Justiitsministri 27. detsembri 2000. a määruse nr 78 „Kohtu registriosakonna keskandmebaasi pidamine” muutmine
Justiitsministri 27. detsembri 2000. a määruses nr 78 „Kohtu registriosakonna keskandmebaasi pidamine” tehakse järgmised muudatused:
1) paragrahvi 2 punktist 1, § 3 lõikest 2 ja § 5 lõikest 2 jäetakse välja sõnad „, korteriühistute registri”;
2) paragrahvi 4 punkti 9 täiendatakse pärast sõna „korteriühistute” sõnaga „, maaparandusühistute”.
§ 2. Justiitsministri 10. aprilli 2003. a määruse nr 28 „Esimese ja teise astme kohtu kohtudirektori ning kohtuosakondade üle teostatava järelevalve kord” muutmine
Justiitsministri 10. aprilli 2003. a määruses nr 28 „Esimese ja teise astme kohtu kohtudirektori ning kohtuosakondade üle teostatava järelevalve kord” tehakse järgmised muudatused:
1) paragrahvi 7 lõike 2 punktist 6 jäetakse välja sõnad „abieluvaraasjade ning”;
2) paragrahvi 7 lõike 2 punkt 8 tunnistatakse kehtetuks.
§ 3. Justiitsministri 28. detsembri 2005. a määruse nr 59 „Kohtule dokumentide esitamise kord” muutmine
1) paragrahvi 11 pealkirjas asendatakse sõnad „, mittetulundusühingute ja sihtasutuste registri ning korteriühistute” sõnadega „ning mittetulundusühingute ja sihtasutuste”;
2) paragrahvi 11 lõike 1 punkt 1 sõnastatakse järgmiselt:
„1) füüsilisest isikust ettevõtja, täis- ja usaldusühingu, mittetulundusühingu ning maaparandusühistu registrisse kandmiseks;”;
3) paragrahvi 11 lõike 1 punktis 2 asendatakse sõnad „ja korteriühistu” sõnadega „, korteriühistu ja maaparandusühistu”;
4) paragrahvi 11 lõike 5 sissejuhatavas lauseosas asendatakse sõna „arveldusarvele” sõnaga „arvelduskontole”;
5) paragrahvi 11 lõike 5 punktis 2 ja § 112 lõike 2 punktis 2 asendatakse sõna „panga” sõnadega „krediidiasutuse või makseasutuse”;
6) paragrahvi 112 lõike 2 punktis 2 asendatakse sõna „arve” sõnaga „konto”;
7) paragrahvi 112 lõike 2 punktis 6 asendatakse sõna „pangaarve” sõnaga „maksekonto”;
8) paragrahv 113 sõnastatakse järgmiselt:
„§ 113. Krediidiasutuse ja makseasutuse teatist asendavad dokumendid
Osa- või aktsiakapitali sissemakse kohta esitatavaks krediidiasutuse või makseasutuse teatiseks loetakse ka krediidi- või makseasutuse poolt digitaalselt allkirjastatud või digitaalse templiga varustatud konto väljavõte või maksekorraldus, kui konto väljavõttel või maksekorraldusel on kapitali sissemaksmist tõendav selgitus.”;
9) paragrahvi 121 lõikes 4 ja § 20 lõikes 1 asendatakse sõnad „, mittetulundusühingute ja sihtasutuste registrisse või korteriühistute” sõnadega „või mittetulundusühingute ja sihtasutuste”;
10) määruse lisa 16 klassifikaatoris esitatud numbrile 87901 vastav tekst sõnastatakse järgmiselt:
„Asendushooldusteenust pere- ja asenduskodus osutavate hoolekandeasutuste tegevus”.
§ 4. Justiitsministri 30. juuni 2010. a määruse nr 24 „Kohtu kinnistusosakonna kodukord” muutmine
Justiitsministri 30. juuni 2010. a määruse nr 24 „Kohtu kinnistusosakonna kodukord” § 11 lõiget 1 täiendatakse punktiga 9 järgmises sõnastuses:
„9) kohaldab rahvusvahelise sanktsiooni seaduses nimetatud rahvusvahelist finantssanktsiooni.”.
§ 5. Justiitsministri 19. detsembri 2012. a määruse nr 60 „Kohtu registriosakonna kodukord” muutmine
Justiitsministri 19. detsembri 2012. a määruses nr 60 „Kohtu registriosakonna kodukord” tehakse järgmised muudatused:
1) määruse preambulit täiendatakse pärast tekstiosa „§ 5111” sõnadega „teise lause”;
2) paragrahvist 1, § 34 lõikest 1, § 77 lõikest 1, § 235 lõikest 1 ja §-st 252 jäetakse välja sõnad „, korteriühistute registri”;
3) paragrahvi 11 punkt 121 tunnistatakse kehtetuks;
4) paragrahvi 11 täiendatakse punktiga 21 järgmises sõnastuses:
„21) kohaldab rahvusvahelise sanktsiooni seaduses nimetatud rahvusvahelist finantssanktsiooni.”;
5) paragrahvi 34 lõike 11 esimest lauset täiendatakse pärast sõna „paberdokumendid” sõnadega „, sealhulgas majandusaasta aruanne,”;
6) paragrahvi 58 täiendatakse lõikega 41 järgmises sõnastuses:
„(41) Kui nimepäring esitati maaparandusühistu kohta, kontrollib nimekorraldaja kõiki maaparandusühistute registrisse kantud nimesid.”;
7) paragrahvi 75 lõike 1 esimene lause sõnastatakse järgmiselt:
„Äriregistri ning mittetulundusühingute ja sihtasutuste registri määruse ja kande suhtes on asjaosaliseks vastav ettevõtja, filiaal, mittetulundusühing, sihtasutus, korteriühistu või maaparandusühistu.”;
8) paragrahvi 85 tekst sõnastatakse järgmiselt:
„Mittetulundusühingute ja sihtasutuste register koosneb mittetulundusühingute, sihtasutuste, korteriühistute ja maaparandusühistute kohta avatud registrikaartidest, avalikest toimikutest ning registritoimikutest.”;
9) paragrahv 851 tunnistatakse kehtetuks;
10) paragrahvi 87 lõikes 3 ja §-s 226 asendatakse sõnad „või korteriühistu” sõnadega „, korteriühistu või maaparandusühistu”;
11) paragrahvis 90, § 168 lõikes 1 ja § 218 lõikes 1 asendatakse sõnad „ja korteriühistu” sõnadega „, korteriühistu ja maaparandusühistu” vastavas käändes;
12) paragrahvi 1193 punkt 3 tunnistatakse kehtetuks;
13) määruse 3. peatükki täiendatakse 7. jaoga järgmises sõnastuses:
Maaparandusühistu registrikaart
Maaparandusühistu registrikaardi alajaotusesse „Kannete loetelu” märgitakse kande järjekorranumber, kandeliik, kande kinnitamise kuupäev ja kandeavalduseta tehtud kande korral viide kande tegemise õiguslikule alusele.”;
14) paragrahvis 172 asendatakse sõnad „ning korteriühistu puhul tähed „KÜ”” sõnadega „, korteriühistu puhul täht „Ü” ning maaparandusühistu puhul täht „P””;
15) paragrahvi 173 lõikes 1 asendatakse sõnad „või sihtasutuse” sõnadega „, sihtasutuse või maaparandusühistu”;
16) paragrahvi 184 lõikes 1, lõike 2 punktides 1–3 ja lõikes 4, § 186 lõikes 1, lõike 2 punktis 1, lõigetes 3 ja 4, § 188 lõikes 1, § 193 lõikes 1, lõike 2 punktides 1, 3 ja 4 ning lõikes 3, § 194 lõikes 1, lõike 2 punktides 1 ja 2 ning lõikes 3 ja §-s 195 asendatakse sõna „ühing” sõnadega „ühing, ühistu” vastavas käändes;
17) paragrahvi 190 lõige 1 tunnistatakse kehtetuks;
18) paragrahvi 190 lõikest 2 jäetakse välja sõnad „või sihtasutuse”;
19) paragrahvi 204 lõige 1 sõnastatakse järgmiselt:
„(1) Kui ettevõtja, sihtasutuse, mittetulundusühingu, korteriühistu, maaparandusühistu ja filiaali asukoha või aadressiandmed muutuvad nendest sõltumata (näiteks muutub kohanimi või kohaliku omavalitsuse üksused ühinevad), tehakse vastav parandus registrikaardile äriseadustiku § 5111 teise lause alusel automatiseeritult.”;
20) määruse 5. peatüki 9. jagu täiendatakse §-ga 2041 järgmises sõnastuses:
„§ 2041. Äriühingu e-posti aadressi muutmine majandusaasta aruande esitamisel
Majandusaasta aruande esitamisel muudetud e-posti aadressi kanne tehakse registrikaardile automatiseeritult.”;
21) paragrahvi 206 tekst sõnastatakse järgmiselt:
„Kui kohtulahend on jõustunud või kuulub kohe täitmisele, tehakse selle alusel viivitamata kanne või märge, kommertspandiregistri puhul juhinduvalt seadusega sätestatud järjekorrast.”;
22) määruse 5. peatüki 11. jao pealkiri sõnastatakse järgmiselt:
„Korteriühistu registritoimingud”;
23) paragrahvi 2062 lõike 3 esimene lause sõnastatakse järgmiselt:
„Korteriühistuga seotud dokumente ja andmeid vahetatakse kinnistusraamatu infosüsteemiga automaatselt.”;
24) paragrahvi 2063 lõikest 1 jäetakse välja sõnad „korteriühistute registris”;
25) paragrahvi 213 lõike 2 punkti 3 täiendatakse pärast sõna „mittetulundusühingu” sõnadega „, korteriühistu, maaparandusühistu”;
26) määrust täiendatakse §-ga 2172 järgmises sõnastuses:
„§ 2172. Maaparandusühistu avalik toimik
(2) Majandusaasta aruanne on avalik dokument, mida ei lisata avalikku toimikusse ja millega saab tutvuda äriregistri teabesüsteemi vahendusel.”;
27) paragrahvi 218 lõike 1 sissejuhatavas lauseosas asendatakse sõnad „ja korteriühistu” sõnadega „, korteriühistu ja maaparandusühistu”;
28) paragrahvi 224 tekst sõnastatakse järgmiselt:
„Kui üks ja sama registriosakonnas säilitatav dokument puudutab mitut ettevõtjat, filiaali, mittetulundusühingut, maaparandusühistut või sihtasutust, seostatakse elektrooniline või digiteeritud dokument kõiki ühinguid, ühistuid või sihtasutusi puudutavate menetlustega.”.


text:
Suvisest meeleolust hoolimata edastame järjekordse keskkonnaõiguse uudiskirja, kuna Riigikogu jõudis enne suvepuhkusele minekut terve rea uusi akte vastu võtta, ning ka Riigikohus on teinud mitu keskkonnaasjades olulist lahendit. Käimas on ka mitmed konsultatsioonid keskkonnamõjude hindamise süsteemi muutmise teemal nii Eestis kui Euroopa Liidus.
Järgmine uudiskiri ilmub juba augustikuu alguses!
J&E: keskkonnaotsuste vaidlustamise võimalused on liigselt piiratud
Euroopa keskkonnaõigusega tegelevate valitsusväliste organisatsioonide ühendus Justice & Environment (J&E), mille liige on ka Keskkonnaõiguse Keskus, avaldas möödunud kuul raporti, mille kohaselt on Euroopa riikides kohaldatud Aarhusi konventsiooni ebapiisavalt ja riigiti väga erinevalt. Raportis keskendutakse konventsiooni artiklile 9, mis sätestab juurdepääsu õigusemõistmisele, võimaldades avalikkuse esindajatel (nt. keskkonnaühendustel) vaidlustada riigi- ja kohaliku võimu keskkonnaalaseid otsuseid. Analüüsitud on keskkonnaalase kaebeõiguse suhtes keskseid aspekte nagu kaebeõiguse tingimused (sh. üksikisikute kaebeõigus), keskkonnaalaste õigusaktide kohtuliku kontrolli ulatus ja kohtumenetluse efektiivsus (eriti selle ajaline kestus).
Raportis märgitakse, et üksikisikute kaebeõigus ei ole tagatud Austrias ja Tšehhis. Saksamaal ja Sloveenias on valitsusvälistel organisatsioonidel küll võimalus keskkonnaotsuseid vaidlustada, kuid ainult väga rangetel tingimustel. Eestis on keskkonnaorganisatsioonidele seni antud praktikas küll lai kaebeõigus, ent õigusemõistmisele juurdepääsu takistavaks asjaoluks on kohtukulud – Eestis kehtib nn ‚kaotaja maksab’ printsiip, mille kohaselt võib keskkonnaotsuse vaidlustajal tekkida kohtukaotuse korral kohustus maksta kinni ka vaidlusse kaasatud kolmanda isiku (tavaliselt on selleks ettevõtja, kellele on väljastatud vaidlusalune keskkonnaluba) advokaadikulud. Eesti kohta on koostanud analüüsi Keskkonnaõiguse Keskuse jurist Kärt Vaarmari.
J&E raport sisaldab ka soovitusi Euroopa Liidu institutsioonidele ja kutsub Euroopa Komisjoni ning kohtunikke üles tagama, et Arhusi konventsiooni tõhusamalt rakendataks.
Vt J&E raportit (pdf)
Avalikud konsultatsioonid seoses muudatustega keskkonnamõjude hindamise süsteemis
Euroopa Komisjon avas 28. juunil konsultatsiooni EL direktiivi 85/337/EMÜ (KMH direktiiv) ülevaatamise kohta. Komisjoni kodulehel avaldatud küsimustiku eesmärgiks on välja selgitada suhtumine KMH direktiivi toimimise ja efektiivsuse kohta, vajadused direktiivi muutmiseks ning võimalikud valikud selleks. Küsimustiku vastuseid kasutab Komisjon edasises otsustusprotsessis koos muude kogutud materjalidega ja läbiviidud uuringutega, mille alusel tehakse lõplik otsus KMH direktiivi ülevaatamise kohta.
KMH direktiivi ülevaatamise ajendiks on 2009.a. avaldatud raport KMH direktiivi rakendamise kohta, millest ilmnevad mitmed direktiivi puudujäägid (kirjutasime sellest lähemalt 2009.a. oktoobrikuu uudiskirjas).
Seisukohti oodatakse kõigilt keskkonnamõju hindamise teemaga seotud kodanikelt, organisatsioonidelt ja huvigruppidelt kuni 24. septembrini 2010.a.
Vt lähemalt Euroopa Komisjoni veebilehelt
Eesti keskkonnaministeerium (KKM) on aga 8. juulil avalikustanud dokumendi „Mõjude hindamine keskkonnale – meetmete muutmise alused (eelnõu)”, milles plaanitakse muudatusi kehtivale keskkonnamõju hindamise ja keskkonnajuhtimissüsteemi seadusele (KeHJS). KKM esitab dokumendis oma nägemuse KMH ja KSH probleemide võimalikest parandusmeetmetest, kirjeldades olemasolevaid kitsaskohti ning hinnates parandusmeetmete mõjusid nende lahendamisele. Tegemist on juba 2008.a. algatatud kavaga; KMH/KSH süsteemi muutmise kontseptsiooni koostamise käigus on KKM konsulteerinud paljude ekspertidega ning tellinud uuringuid KMH/KSH praktika kohta (mh koostas Keskkonnaõiguse Keskus KKM tellimusel 2008.a. uuringu teiste riikide KMH/KSH süsteemide kohta).
Dokumendile saab esitada seisukohti kuni 9. augustini 2010.a. (KKM veebilehe kohaselt 19. augustini).
Vt lähemalt Osalusveebist
Vt KMH/KSH süsteemi muutmise tausta kohta lähemalt ka KKM veebilehelt
Euroopa Kohus: KSH nõue kohaldub ka nitraaditundliku ala tegevuskavale
Euroopa Kohus tegi 17. juunil kohtuasjades C-105/09 ja C-110/09 otsuse, milles leidis, et nitraaditundlike alade tegevuskavad, mis on kehtestatud direktiivi 91/676/EU veekogude kaitsmise kohta põllumajandusest lähtuva nitraadireostuse eest alusel, on põhimõtteliselt keskkonnamõju strateegilise hindamise (KSH) objektiks, vastavalt direktiivile 2001/42/EC teatavate kavade ja programmide keskkonnamõju hindamise kohta (nn KSH direktiiv). Otsus tehti eelotsustustaotluse põhjal, mida Belgia kohus taotles kohalike keskkonnaühenduste Terre Wallonie ja Inter-Environment Wallonie algatatud kohtuvaidluses. Viidatud organisatsioonid väitsid, et Valloonia valitsus rikkus KSH direktiivi nõudeid, nõudmata nitraaditundliku ala tegevuskavale KSH läbiviimist. KSH nõuaks võimudelt kõigi lämmastiku kasutusega kaasnevate mõjude hindamist, mitte ainult veesaaste mõjude hindamist nagu direktiiv 91/676/EÜ ette näeb. Valloonia valitsus leidis, et veesaaste mõjude hindamisest piisas, kuna KSH direktiiv nitraaditundlike alade tegevuskavadele ei kohaldu. Euroopa Kohus leidis aga, et KSH direktiivi nõuded puudutavad ka selliseid kavasid.
Otsus võib olla oluline ka Eesti seisukohalt, kuna meil koostatakse nitraaditundlike alade tegevuskavad veeseaduse alusel (näiteks viimane vastav tegevuskava, «Pandivere ja Adavere-Põltsamaa nitraaditundliku ala tegevuskava aastateks 2009–2011» on kinnitatud Vabariigi Valitsuse poolt 2009.a. detsembris), ent sellistele kavadele ei ole keskkonnamõjude strateegilist hindamist seni läbi viidud.
Euroopa Kohtu lahendiga tutvumiseks saab seda lahendi numbri (C-105/09ja C-110/09) järgi otsida Euroopa Kohtu lahendite andmebaasist.
Riigikohus ei andnud kaebeõigust KSH algatamata jätmise otsuse vaidlustamiseks
Riigikohus tegi 18. juunil 2010.a. lahendi kohtuasjas nr 3-3-1-101-09, milles leidis, et kohalikul elanikul ei ole detailplaneeringu KSH algatamata jätmise otsuse vaidlustamiseks kaebeõigust. Vaidlus puudutas plasttorude tehase rajamise detailplaneeringut Keila linnas, mille KSH algatamata jätmise kaalutlusotsuse oli vaidlustanud planeeritava tehase läheduses elav kinnistuomanik.
Kohtu hinnangul ei olnud KSH läbiviimine planeerimismenetluses vajalik ning mõjusid on võimalik hinnata ka järgnevates loamenetlustes. Samuti leidis kohus, et menetlustoimingu vaidlustamise võimalikkus sõltub sellest, kas nimetatud menetlustoiming on kohustuslik ning kas selle sooritamata jätmine toob kaasa ebaõige otsustuse keskkonda mõjutava objekti (tehase) rajamise suhtes.
Lisaks on Riigikohus viidatud lahendis leidnud, et Tallinna ringkonnakohtu järeldus, nagu tuleneks kaebaja kaebeõigus tema õigusest puhtale keskkonnale, ei ole õige. Riigikohtu hinnangul ei saa kehtivast õigusest ja Riigikohtu praktikast järeldada, et õigus puhtale keskkonnale on iseseisvalt kaitstavaks subjektiivseks õiguseks. Sellist õigust ei saa kohtu hinnangul tuletada ka põhiseaduse §-st 5 ja §-st 53, millest esimene nõuab loodusvarade kui rahvusliku rikkuse säästlikku kasutamist ning teine elu- ja looduskeskkonna säästmist ja sellele tekitatud kahju hüvitamist. Riigikohus leiab, et õigus puhtale keskkonnale saab iseseisva subjektiivse õigusena kujuneda siis, kui õiguslikult on fikseeritavad sellist keskkonda iseloomustavad näitajad ja igaühe talumiskohustus keskkonnamõjurite suhtes.
Tegemist on olulise lahendiga, kuna diskussioon nii detailplaneeringute KSH vajaduse kui õiguse puhtale keskkonnale üle on nii praktikas kui erialakirjanduses kestnud juba pikka aega. Lahendi tegeliku tähenduse hindamine praktikale nõuab põhjalikumat analüüsi. KÕKi hinnangul on aga võimalik, et Riigikohus ei ole antud asjas kohaldanud õigesti keskkonnamõju hindamise ja keskkonnajuhtimissüsteemi seaduse (KeHJS) sätteid, mis näevad ette aluse KSH algatamiseks kaalutlusotsusena. Võttes seisukoha, et antud asjas ei olnud KSH vajalik, on võimalik, et Riigikohus ületas kohtuliku kontrolli piire, kuna otsus KSH vajalikkuse kohta on kohaliku omavalitsuse, aga mitte kohtu pädevuses – kohus ei saa hinnata kaalutlusotsuse otstarbekus, vaid kontrollida üksnes seda, kas kaalutlusotsuse tegemisel ei rikutud kaalutlusnõudeid (seda seisukohta toetavad Riigikohtu lahendid asjades nr 3-3-1-54-03, 3-3-1-74-08).
Vt kohtulahendi teksti Riigikohtu kodulehel
Saavutati kokkulepe uue tööstusheitmete direktiivi osas
Euroopa Nõukogu ja Parlament jõudsid kokkuleppele uue tööstusheitmete direktiivi osas, mille eesmärgiks on õhu, vee ja pinnase kaitse ning tööstuse energiatõhususe parandamine. Kokkuleppe tulemusena peaks valmima uus direktiiv, mis koondab senise saastuse kompleksse vältimise ja kontrolli (IPPC) direktiivi ja kuus muud saastealast õigusakti. IPPC direktiivi ümberkujundamist on tugevasti kritiseerinud Euroopa Keskkonnabüroo (EEB), kes tõi selles välja mitmeid vastuolusid, mis puudutasid suuri põletusjaamu (Large Combustion Plants, LCP), mis tuli uue direktiivi kohaselt nõuetega kooskõlla viia aastaks 2020 ehk aasta hiljem parlamendi varasematest nõudmistest. Veel üks vastuoluline aspekt puudutab ettepanekuid asendada parima võimaliku tehnika (BAT) nõue rangemate tingimuste kehtestamisega. Kokkulepe vajab jõustumiseks parlamentaarse assamblee täiskogu ja ministrite nõukogu formaalset heakskiitu.
Allikas: European Environmental Law (EEL) Newsletter
Vt ka EEB pressiteadet (ingl k)
KÕK: Suurobjektide rajamine Eestis vajab ümberkorraldamist
Keskkonnaõiguse Keskus (KÕK) avalikustas 18. juunil analüüsi olulise mõjuga objektide rajamise korraldusest Eestis. Analüüsi tulemusena leidis KÕK, et täna ei taga kehtivad õigusnormid suurobjektide rajamisel avalikkuse kaasamist ega keskkonnamõjude asjakohast hindamist. Otsustussüsteem suurobjektide rajamiseks on ebaselge ja praktikas hakatakse selliseid olulise mõjuga objekte sageli kavandama detailplaneeringu või projektitasandil, kus ei kaaluta strateegilisi valikud ega alternatiivseid asukohti. Avalikkus ei saa selliste objektide planeerimises tegelikult algetapist alates osaleda, samuti toimub keskkonnamõjude hindamine alles etapis, kus otsustus objekti rajamise kohta on juba langetatud.
KÕK pakub lahendusena välja, et riik peab selgemalt määratlema objektid, mille rajamise otsustamine on avalikes huvides ning mille puhul tuleb objekti asukoha valikul kaaluda maakonnaplaneeringu tasandil erinevaid asukohti. Selliste objektide rajamise vajadus ei saa tuleneda suvaotsustest, vaid peab olema määratletud strateegilistes kavades, mille koostamisel analüüsitakse ka erinevate lahenduste keskkonnamõjusid. Seejuures tuleb tagada ka avalikkusele osalemisvõimalused juba otsustamise algetapis.
Analüüsi eeltööna küsitleti ja intervjueeriti planeerimisvaldkonna eksperte ja ametnikke ning uuriti olulise keskkonnamõjuga ja olulise ruumilise mõjuga objektide rajamise senist praktikat aastatel 2005-2009.
Vt KÕKi analüüsi kohta lähemalt: http://www.k6k.ee/k6k/mida-me-teeme/projektid/suurobjektide-rajamise-korralduse-analuus
Valitsus kiitis heaks Transpordi arengukava rakendusplaani perioodiks 2010-2011
Vabariigi Valitsus kiitis 1. juuli istungil heaks Transpordi arengukava 2006-2013 rakendusplaani aastateks 2010–2011.Transpordisektori investeeringute maht rakendusplaani perioodiks on üle 9,7 miljardi krooni, millest enamik suunatakse erinevatesse infrastruktuuriobjektidesse. Näiteks on plaanis jätkata rahvusvaheliste põhimaanteede arendamist (sh Aruvalla-Kose ja Väo-Maardu teelõigud, samuti Tallinna ringtee ning Pärnu ümbersõit). Kavandatakse ka Eesti reisirongiliikluse kaasajastamist, mis hõlmab nii Tallinna-Tapa, Türi-Viljandi ja Tallinna-Paldiski/Riisipere raudteelõike, reisijate ooteplatvorme jm. Transpordi arengukava 2006-2013 on kinnitatud Riigikogu poolt 2007.a. jaanuaris. Rakendusplaanis on märgitud ka kõik arengukava tegevused, mis aastatel 2007–2009 on ellu viidud.
Vt Transpordi arengukava rakendusplaani aastateks 2010-2011
Vt ka Transpordi arengukava 2006-2013
Uus hoonete energiatõhususe direktiiv laiendab hoonete energiatõhususe nõudeid
8. juulil jõustus Euroopa Parlamendi ja nõukogu poolt 19. mail vastu võetud direktiiv 2010/31/EL hoonete energiatõhususe kohta, millega edendatakse EL piires hoonete energiatõhusust, võttes arvesse väliskliimat ja kohalikke tingimusi ning ruumide sisekliima nõudeid ja kulutasuvust.
Direktiiviga nähakse ette hoonete ja hoone osade üldise energiatõhususe arvutamise metoodika ühine üldraamistik, samuti miinimumnõuete rakendamine nii uute kui ka rekonstrueeritavate hoonete ja hoone osade energiatõhususe suhtes ning hoone tehnosüsteemide energiatõhususe suhtes uute tehnosüsteemide puhul. Direktiiv seab ka nõuded riiklikele kavadele liginullenergiahoonete arvu suurendamiseks; hoonetele ja hoone osadele energiamärgise väljastamine; hoonetes paiknevate kütte- ja kliimaseadmete korrapärane ülevaatus; sõltumatud süsteemid energiamärgiste ja ülevaatuse aruannete kontrollimiseks.
Teatud hoonete puhul on liikmesriigil võimalik energiatõhususe miinimumnõudeid mitte kohaldada (kaitse all olevad miljööväärtusega hooned, mille eripära või välimus saaks kahjustatud; religioosseks tegevuseks kasutatavad hooned jm). Alates 31. detsembrist 2018.a. peavad sellised uusehitised, mida kasutavad ja omavad riigiasutused, olema liginullenergiahooned; 31. detsembriks 2020.a. laieneb see nõue kõigile uutele hoonetele. 1. veebruarist 2012 tunnistatakse Euroopa Parlamendi ja Nõukogu direktiiv 2002/91/EÜ ehitiste energiatõhususe kohta kehtetuks.
Vt direktiivi teksti Euroopa Liidu Teatajas
Uus direktiiv nõuab energiamõjuga toodetelt ressursside tarbimist kajastavat märgistust
19. juunil 2010.a. jõustus Euroopa Parlamendi ja nõukogu poolt 19. mail vastu võetud direktiiv 2010/30/EL energiamõjuga toodete energia- ja muude ressursside tarbimise näitamise kohta märgistuses ja ühtses tootekirjelduses. Direktiivi kohaselt peavad liikmesriigid tagama, et tarnijad, kes lasevad turule või võtavad kasutusele delegeeritud õigusaktiga hõlmatud tooteid, varustavad need nõuetekohase märgistuse ja tootekirjeldusega. Ühtlustatud nõuded liikmesriikides võimaldavad lõpptarbijatel valida tõhusamaid tooteid.
Direktiivi ei kohaldata kasutatud toodetele ning inimeste ja kaupade veoks ette nähtud transpordivahenditele. Liikmesriigid peavad muuhulgas tagama, et energiatarbimist või -kokkuhoidu käsitlevate märgiste ja tootekirjelduste süsteemi kehtestamisega kaasnevad ka õppe- ja reklaamiotstarbelised teavituskampaaniad, mille eesmärk on edendada energiatõhusust ja julgustada lõpptarbijaid energiat vastutusrikkamalt tarbima. Direktiivi järgimiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid tuleb EL liikmesriikidel jõustada hiljemalt 20. juuniks 2011. Nõukogu direktiiv 92/75/EMÜ kodumasinate energia ja muude ressursside tarbimise näitamise kohta märgistuses ja ühtses tootekirjelduses tunnistatakse alates 20. juulist 2011.a. kehtetuks.
Eesti müüb Austriale veel kasvuhoonegaaside heitkoguseid
Vabariigi Valitsus volitas 16.juuni istungil keskkonnaministrit alla kirjutama lepingule, millega Eesti müüb Austria Vabariigile 1,5 miljonit AAU-d (assigned amount units) ehk Kyoto kliimaprotokolli järgi eraldatud rahvusvaheliste saastekvootide ühikut. Esimene müügikokkulepe Austriaga sõlmiti 2010 a. märtsis 1,4 miljonile AAU-le.
Saadud ühikute eest kannab Austria Vabariik Eesti Vabariigile üle finantsvahendid, mille suurus on sätestatud kokkuleppes ning mida kasutatakse keskkonnasõbralike projektide rahastamiseks vastavalt kokkuleppele. Rahalised vahendid suunatakse projektidesse, mis puudutavad soojuse- ja elektri koostootmisjaamade rajamist, katlamajade moderniseerimist ning soojatrasside renoveerimist üle Eesti. AAU-de ostu-müügi kokkulepe jõustub siis, kui selle kiidavad heaks lisaks Eesti valitsusele ka Austria vastav komisjon ning Austria keskkonnaminister.
Vt Vabariigi Valitsuse 17.06.10 korraldust
Vt ka Vabariigi Valitsuse 4.03.10 korraldust
Vt ka Keskkonnaministeeriumi pressiteadet märtsikuus toimunud müügitehingu kohta
KÕK avalikustas müra ja lõhna probleeme käsitleva õigusliku analüüsi
Keskkonnaõiguse Keskus (KÕK) avalikustas 29. juunil õigusliku analüüsi müra ja lõhnaga seonduvate probleemide kohta. Analüüs tugineb juhtumitele, milles KÕK osutas aastatel 2008–2010 tasuta õigusabi. Käsitletud juhtumite seas olid näiteks Türi linnas vanametalli kogumisega seotud mürajuhtum, Esivere kaevandusega kaasnev müra, Hellenurme sigala ja Saarma pesumaja juhtumid jt.
Analüüsi tulemusena leidsid KÕKi juristid, et kehtivas õiguses on ebaselge, mille alusel toimub müranormide määramine konkreetses kohas, kuna müranormide regulatsioon on kohati vastuoluline ning ebaselge. Lisaks ei pruugi müramõõtmised anda usaldusväärseid tulemusi, kuna neid võib kehtiva regulatsiooni kohaselt teostada vaid müra põhjustaja või tema esindaja teadmisel.
Lõhnaprobleemide puhul on peamiseks probleemiks järelevalve efektiivsus, kuna kaebuste menetlemine käib aeglaselt ja järelevalveasutus ei pruugi pöördumistele reageerida. Juhul, kui ebameeldiv lõhn on tõesti ülemäärane, tuleb koostada lõhna vähendamise tegevuskava, ent praktikas võib selline tegevuskava olla ebaefektiivne, kuna seaduses ei ole kehtestatud nõudeid selle sisule ja vormile ning puudub ka tegevuskava täitmise aruandluse või selle perioodilise ülevaatamise kohustus.
Vt KÕKi analüüsi (pdf)
Loe KÕKi projekti tausta kohta lähemalt ja tutvu juhtumianalüüsidega KÕKi kodulehel
Kinnisasja valdajal tuleb loodusobjekti kitsendustest teavitada ka kolmandaid isikuid
17. juulil jõustus Riigikogu poolt 16. juunil vastu võetud looduskaitseseaduse § 24 muutmise seadus, millega kohustatakse kinnisasja valdajat teavitama viivitamatult kaitstaval loodusobjektil kehtivatest kitsendustest kolmandaid isikuid, kes kinnisasja valdaja korraldusel seal viibivad või töid teevad.
Vt samal teemal ka uudiseid KÕKi 2010a. mai-juuni uudiskirjas ja 2010 a. jaanuari uudiskirjas
Vt muudatuse teksti Riigi Teatajas
Ramsari alade hulka lisati ka Haapsalu-Noarootsi ala
Vabariigi Valitsus kiitis 1. juulil heaks Haapsalu-Noarootsi ala esitamise rahvusvahelise tähtsusega märgalade nimistusse. Ramsari alad on rahvusvahelise tähtsusega märgalad, mida moodustatakse eriti veelindude elupaikade kaitseks. Selleks, et lisada Haapsalu-Noarootsi ala rahvusvahelise tähtsusega märgalade nimekirja määrati Silma looduskaitseala, Osmussaare maastikukaitseala ning Nõva-Osmussaare hoiuala Lääne ja Harju maakonnas Ramsari alaks. Olemasolevate kaitsealade piirid ega kaitsekord ei muutunud ning täiendavaid kitsendusi alade kasutamiseks ei rakendata. Ramsari konventsiooni eesmärk on kaitsta maailma märgalasid, kuna nende pindala väheneb ning elupaikade seisund halveneb kuivendamise, reostamise ja majandusliku kasutuselevõtu tõttu.
Vt. ka Keskkonnaministeeriumi pressiteadet
Muudeti veeseadust ja kemikaaliseadust
17. juulil jõustusid veeseaduse ja kemikaaliseaduse muudatused, millega sätestatakse senisest täpsemad veekaitse põhimõtted oluliste veeprobleemide lahendamiseks ning vee hea seisundi saavutamiseks. Seaduste muutmise vajadus tuleneb Euroopa Liidu õigusest ja on tingitud nn veepoliitika raamdirektiivi sätete täiendava ülevõtmise kohustusest.
Vt seaduseelnõu menetlusetappe ja dokumente Riigikogu kodulehel
Samal teemal kirjutasime ka KÕKi 2010.a. aprillikuu uudiskirjas ja mai-juuni uudiskirjas
Riigikohus: KOV nõusolek geoloogilise uuringu loa menetluses on kohtulikult vaidlustatav
Riigikohus tegi 10. juunil määruse kohtuasjas nr 3-3-1-38-10, leides, et ettevõttel oli õigus vaidlustada Saue vallavolikogu otsus, millega vald keeldus geoloogilise uuringu loa taotlusele heakskiidu andmisest.
Tallinna Halduskohus ja Tallinna Ringkonnakohus olid eelnevas menetluses leidnud, et nimetatud otsus ei ole kaevatav, kuna lõplik otsustusõigus uuringuloa andmise küsimuses on Vabariigi Valitsusel, mitte kohalikul omavalitsusel (KOV). Riigikohtu hinnangul on KOVi seisukoht siiski siduv selles tähenduses, et ei loa andja ega ka Vabariigi Valitsus ei saa ümber hinnata KOVi seisukohti, sh. hinnata nende õiguspärasust.
Riigikohus viitab lahendis ka Riigikohtu põhiseaduslikkuse järelevalve kolleegiumi varasemale lahendile kohtuasjas nr 3-4-1-9-09, millest kolleegiumi hinnangul tuleneb, et Vabariigi Valitsus ei teosta mitte kontrolli omavalitsuse vastavate otsuste üle, vaid langetab oma otsuse, kaaludes riikliku huvi olulisust. Kui KOV lähtub nõusoleku andmise üle otsustamisel omavalitsusüksuse ja kohaliku kogukonna huvidest, siis Vabariigi Valitsus hindab seda, kas riigi huvi kaalub üles KOV poolt väljatoodud põhjused loa mitteandmiseks. Seejuures peab Valitsus lähtuma KOV seisukohtadest kui siduvatest, mida ei saa edasise menetluse käigus ümber hinnata. Seetõttu leiab Riigikohus, et KOV nõusoleku andmisest keeldumise otsust saab vaidlustada ning kohtud on jätnud ettevõtja kaebuse läbi vaatamata ekslikult. Riigikohtu määrusega saadetakse haldusasi tagasi Tallinna Halduskohtule lahendamiseks.
Vt. Riigikohtu otsust haldusasjas nr 3-3-1-38-10
Jõustus Põhja-Kiviõli II põlevkivikarjääri kaevandusloa tühistamise otsus
Riigikohus otsustas 15. juunil mitte menetleda Keskkonnaministeeriumi ja Kiviõli Keemiatööstuse OÜ kassatsioonkaebusi Tallinna Ringkonnakohtu 9.aprilli 2010 otsuse peale, millega tühistati Põhja-Kiviõli II põlevkivikarjääri kaevandusloa väljastamise otsus. Seega on ringkonnakohtu otsus jõustunud ja kaevandusluba kohtu poolt tühistatud.
Ringkonnakohtu otsuse kohaselt haldusasjas nr 3-08-2593 tingis otsuse tühistamise avalikustamise nõuete oluline rikkumine. Kõiki kaevandusalale kinnistuid omavaid maaomanikke ei teavitatud menetluse algatamisest ja loa väljaandmisest kirjalikult (teavitamist lehes ja Ametlikes Teadaannetes ei lugenud kohus piisavaks); menetlus kestis kaua ja kaevandusloa eelnõud enne loa väljastamist uuesti ei avalikustatud. Ringkonnakohtu hinnangul võis kaasamisnõuete rikkumine mõjutada asja sisulist otsustamist, kuna kaebajad ja teised isikud ei saanud kasutada neile antud osalemisõigusi. Keskkonnaministeeriumilt mõisteti kaebajate menetluskulude katteks välja 320 280 krooni.
Vt otsust kohtulahendite registrist http://kola.just.ee/ (sisestades otsingusse nt märksõna „Põhja-Kiviõli“)
KÕK avaldas analüüsi kaevanduste rajamisega seotud õiguslikest probleemidest
Keskkonnaõiguse Keskus avaldas 29. juunil analüüsi kaevanduste rajamisega seotud õiguslikest probleemidest. Analüüs tugineb juhtumitele, milles KÕK osutas aastatel 2008–2010 tasuta õigusabi. Kaevandusalaste juhtumite seas olid näiteks Esivere kaevandus, Ess-soo kohaliku kaitseala ja turbakaevanduse konflikt, Larvi turbakaevandus, ehitusmaavarade arengukava jt. KÕKi analüüsis käsitletakse kaevanduste planeerimise ja asukohavaliku küsimusi, avalikkuse osalemisega seotud probleeme kaevandamisloa menetluses, kaevandamisloa tingimuste teemat ning konflikti kaevanduste ja kohalike huvide vahel.
Analüüsis leitakse, et avalikkus ei saa kaevanduste rajamise strateegilistes otsustes osaleda, kuna arengukavade eelnõude avalikustamise kohustust ei ole ja kaevanduste ruumilist planeerimist praktikas ei toimu. Loamenetlus on avalikkuse jaoks keeruline ja koormav, kuna tihti tuleb korraga osaleda mitmes asjaga seotud menetluses, info ja materjalide kättesaadavus on piiratud ja tähtajad kohati ebamõistlikult lühikesed. Analüüsis on esitatud ka soovitused probleemide lahendamiseks.
Vt KÕKi analüüsi „Kaevanduste rajamise korraldus Eestis: praktikas ilmnenud probleemide õiguslik analüüs” (juuni 2010) (pdf)
Kehtestati uued nõuded kaevandusjäätmete käitlemise osas
19. juulil jõustusid jäätmeseaduse, maapõueseaduse ja keskkonnatasude seaduse muudatused. Muudatuste kohaselt viiakse jäätmeseadusse ja maapõueseadusse kaevandamisjäätmeid käsitlev regulatsioon. Vajadus muudatuste järele tulenes EL direktiivist 2006/21/EÜ kaevandustööstuse jäätmete käitlemise ja direktiivi 2004/35/EÜ muutmise kohta.
Jäätmeseadust täiendati menetluse käigus hulga muudatustega – muuhulgas täpsustati ohtlike ainete käitlemisega seotud nõudeid ja sanktsioone nende rikkumise eest; jäätmekäitlusega seotud teenuseid hakatakse tellima edaspidi riigihangete seaduse alusel; maapõueseadusesse lisati katendi definitsioon ja omaniku kaevandamisloa omaniku õigused seda kasutada jm.
Vt sama teemat puudutavat uudist KÕKi aprillikuu uudiskirjast http://www.k6k.ee/uudiskiri/2010/aprill#jaatmed
ja põhjalikumat käsitlust märtsikuu uudiskirjast http://www.k6k.ee/uudiskiri/2010/marts#jaatmed
Kehtestati uued nõuded romusõidukite ja vanarehvide käitlemisele
9. juulil jõustus Vabariigi Valitsuse määrus „Mootorsõidukitest ja nende osadest tekkinud jäätmete kogumise, tootjale tagastamise ning taaskasutamise või kõrvaldamise nõuded ja kord ning sihtarvud ja sihtarvude saavutamise tähtajad“. Määrusega reguleeritakse romusõidukite ja mootorsõidukite osadest tekkinud jäätmete kogumise, tootjale tagastamise, ringlussevõtu ning kõrvaldamise nõudeid ja korda. Määruse kohaselt peab mootorsõidukite ja nende osade tootja korraldama vähemalt kord aastas üleriigilise teabekampaania, teavitamaks inimesi sõidukites sisalduvate ohtlike ainete mõjust, nõudest neid muudest jäätmetest eraldi koguda ning romusõidukite ja kasutatud osade tagastamiskohtadest.
Seni reguleeris seda valdkonda Vabariigi Valitsuse 19. detsembri 2004.a. määrus nr 352 „Mootorsõidukite ja nende osade kogumise, tootjale tagastamise, taaskasutamise või kõrvaldamise nõuded, kord ja sihtarvud ning rakendamise tähtajad”, ent muudatuste suure mahu tõttu kehtestati uus määrus ning tunnistati määrus nr 352 kehtetuks.
Lisaks jõustus 9. juulil Vabariigi Valitsuse uus määrus „Rehvidest tekkinud jäätmete kogumise, tootjale tagastamise ning taaskasutamise või kõrvaldamise nõuded ja kord“.
Määruse eesmärk on muuta selgemaks rehvidest tekkinud jäätmete ehk vanarehvide kogumise, tootjale tagastamise, taaskasutamise ning kõrvaldamise nõudeid ja korda. Kehtivad tootjavastutuse põhimõtted jäävad samaks. Uudsena sätestatakse, et vanarehvid tuleb koguda lahus muudest jäätmetest. Määruse kohaselt peab tootja rajama vanarehvide kogumispunktid igasse Eesti maakonda, linna, alevisse ning üle 1500 elanikuga alevikku ja teavitama rehvide kasutajaid sellest, kus saab vanarehve tasuta tagastada. Samuti on tootjal kohustus korraldada vähemalt kord aastas teabekampaania, informeerimaks tarbijaid, et vanarehve tuleb koguda muudest jäätmetest eraldi.
Vt samal teemal ka Keskkonnaministeeriumi pressiteadet
Muudeti biotsiidiseadust
9. juulil jõustusid biotsiidiseaduse muudatused, millega viiakse Eesti õigus kooskõlla direktiiviga 2009/107/EÜ. Direktiivi eesmärgiks on säilitada Euroopas biotsiidide turg, pikendades selleks direktiivis 98/8/EÜ (nn biotsiididirekiiv) ettenähtud üleminekuperioodi 4 aasta võrra, et oleks võimalik täita toimeainete läbivaatamisprogrammi. Eelnõuga täpsustatakse ka kehtiva seaduse reguleerimisala, et see oleks kõigile rakendajatele üheselt arusaadav ning täiendatakse riikliku järelevalvet teostavate asutuste järelevalvepädevust.
Vt ka uudist KÕKi mai-juuni uudiskirjas
Euroopa Komisjon tunnistas GM-riisi LL Rice 601 erakorralised kontrollmeetmed kehtetuks
Euroopa Komisjon tunnistas 8. juuni 2010. a. otsusega kehtetuks 2006 a. otsusega nr 2006/601/EÜ kehtestatud erakorralised meetmed, millega seati ranged nõuded USAst pärit pikateralisele riisile, et vältida turustamisloata GM-riisi LL Rice 601 levimist EL-s. Meetmete kehtestamise põhjuseks 2006.a. oli asjaolu, et USAst imporditud riisist leiti geenmuundatud LL Rice 601 riisi, mille turustamine Euroopa Liidus oli aga keelatud. 2006.a. kehtestatud meetmete kohaselt võis USA-st pärit riisitooteid turule viia üksnes juhul, kui nendega on kaasas akrediteeritud labori originaalaruanne selle kohta, et partii ei sisalda geneetiliselt muundatud organismi LL Rice 601.
Uue otsuse kohaselt tuleb liikmesriikidel rangete meetmete asemel tagada asjakohasel tasemel pisteline kontroll, et veenduda GM-riisi LL Rice 601 puudumises turul. Kontrollmeetmeid nõrgendati, kuna saastatud riisi leviku tõenäosus EL riikidesse on Euroopa Komisjoni hinnangul vähenenud – USA põllumajandusministeeriumi uurimistulemuste kohaselt oli segunemine riisiga LL Rice 601 piiratud ulatusega; Ühendriikide riisiföderatsioon on võtnud vastu tegevuskava nimetatud riisi kõrvaldamiseks USA ekspordikanalitest ning 2009. a. koristatud riisisaagi kontrollimisel ei leitud LL Rice 601 sisaldavaid partiisid.
Vt Komisjoni otsust Euroopa Liidu Teatajas
GMOde keskkonda viimise seaduse muudatused Riigikogus menetlemisel
Riigikogus läbis esimese lugemise geneetiliselt muundatud organismide keskkonda viimise seaduse (GMOVS) muutmise seadus. Eelnõu eesmärgiks on viia kehtiv seadus kooskõlla Euroopa Liidu õigusega jakehtestada nõuded geneetiliselt muundatud põllukultuuride käitlemiseks ning tava- ja mahepõllumajanduskultuuride samaaegseks viljelemiseks (kooseksisteerimiseks). Muudatuste kohaselt integreeritakse seaduse eesmärkidesse selgemalt ka ettevaatusprintsiibi põhimõtted. Lisaks tehakse ettepanekud geenitehnoloogiakomisjoni töö tõhustamiseks jm.
Vt eelnõu teksti ja seletuskirja Riigikogu kodulehel
Muudeti harrastuspüügi andmete esitamise nõudeid
21. juunil jõustusid keskkonnaministri määruse «Kalastuskaardi taotlemise ja andmise kord, kalastuskaardi vorm ning püügiõiguse eest tasumist tõendavale dokumendile kantavatele andmetele esitatavad nõuded, harrastuspüügi andmete esitamise kord ja vorm, püügiandmete esitamise tähtaeg ning harrastuspüügiõiguse eest mobiilimaksega tasumise ning tasu maksmise kontrollimise nõuded ja harrastusliku kalapüügiõiguse tasu» muudatused, mis puudutavad kalastuskaardi alusel harrastuspüügi korras püütud kala kohta esitatavaid andmeid.
Vt. muudatusi Riigi Teatajas
Vt. määruse tervikteksti Riigi Teatajas
Ajutiselt keelustati kalapüük kastmõrraga
7. juunil ja 1. juulil jõustusid keskkonnaministri31. märtsi 2010. a määruse nr 9 «Ajutised püügikitsendused Läänemeres 2010. aastal» muudatused, mille kohaselt keelatakse räime ülepüügi vältimiseks kalapüük kastmõrdadega Liivi lahes ja Läänemere rannikumeres. Piirang kehtib 2010. aasta lõpuni.
Vt muudatuste tekste Riigi Teatajas:
https://www.riigiteataja.ee/ert/act.jsp?id=13331963
https://www.riigiteataja.ee/ert/act.jsp?id=13323120
Vt määruse tervikteksti Riigi Teatajas

matches:
Riigikohus
Kohus
kohus
Kohus
Riigikohus
Riigikohus
Riigikohus
Riigikohus
Riigikohus
Riigikohus
kohus
§ 24
Riigikohus
Riigikohus
Riigikohus
kohus


Riigile kuuluva kinnisasja maavaravaru kaevandamiseks andmise kord – Riigi Teataja
Riigile kuuluva kinnisasja maavaravaru kaevandamiseks andmise kord
Jõustumine: 01.01.201724.06.2005
RT I 2005, 34, 266
Määrus kehtestatakse «Maapõueseaduse» (RT I 2004, 84, 572; 2005, 15, 87) § 53 lõike 3 alusel.
Määrus reguleerib riigile kuuluva kinnisasja kasutamisõiguse andmist maavaravaru kaevandamiseks. Riigile kuuluv kinnisasi käesoleva määruse tähenduses on kinnistu või selle osa (edaspidi kinnisasi ).
§ 2. Kinnisasja maavaravaru kaevandamiseks kasutada andmise viisid
Kinnisasja maavaravaru kaevandamiseks kasutada andmine toimub rendile andmise, kasutusvalduse seadmise või hoonestusõiguse seadmise teel (edaspidi maavara kaevandamiseks andmine).
§ 3. Kinnisasja saamiseks õigustatud isik
Kinnisasi loovutatakse maavara kaevandamiseks isikule, kellele kaevandamisloa andja on otsustanud loa anda.
§ 4. Kinnisasja maavara kaevandamiseks andev asutus
Kinnisasja võib maavara kaevandamiseks anda riigivara valitseja või tema volitatud asutus (edaspidi kinnisasja maavara kaevandamiseks andja ).
§ 5. Kinnisasja maavara kaevandamiseks andmise tähtaeg
Kinnisasi antakse maavara kaevandamiseks maavara kaevandamise loa andmise otsuses määratud kaevandamisloa kehtivusajaks. «Maapõueseaduse» § 30 lõikes 4 ja § 38 lõikes 1 nimetatud juhul kaevandamisloa kehtivusaja pikendamise või muutmise korral pikendab või muudab riigimaa valitseja kinnisasja maavara kaevandamiseks andmise tähtaega.
§ 6. Kinnisasja maavara kaevandamiseks andmise ulatus
Kinnisasi antakse maavara kaevandamiseks maavara kaevandamise loa andmise otsusega määratud mäeeraldise teenindusmaa piirides, arvestades sealjuures «Maakorraldusseaduse» (RT I 1995, 14, 169; 59, 1006; 1996, 36, 738; 1999, 10, 155; 54, 580; 2001, 31, 171; 93, 565; 2002, 61, 375; 90, 521) §-s 5 sätestatud nõudeid.
KINNISASJA MAAVARA KAEVANDAMISEKS ANDMINE
§ 7. Katastriüksuse sihtotstarbe muutmine ja kinnisasja jagamine
(1) Kui kinnisasja maavara kaevandamiseks andmisega kaasneb katastriüksuse või selle osa sihtotstarbe muutmine, toimub sihtotstarbe muutmine kinnisasja kaevandamiseks andmise menetluse käigus. Sihtotstarbe muutmise korraldab kinnisasja valitseja.
(2) Kui maavara kaevandamiseks antakse osa kinnisasjast, korraldab vajadusel kinnisasja jagamise riigimaa valitseja.
§ 8. Maa riigi omandisse jätmine
Kui maa ei ole kantud kinnistusraamatusse ning kuulub vastavalt «Maareformi seaduse» (RT 1991, 34, 426; RT I 2001, 52, 304; 93, 565; 2002, 11, 59; 47, 297 ja 298; 99, 579; 100, 586; 2003, 26, 155; 2004, 30, 208; 38, 258) § 6 lõike 2 punktile 4 riigi omandisse jätmisele, jäetakse kinnisasja maavara kaevandamiseks andmiseks maa riigi omandisse ning kinnistusraamatusse tehakse kanne uue kinnistu moodustamise kohta vastavalt Vabariigi Valitsuse 3. septembri 1996. a määrusega nr 226 kinnitatud «Maa riigi omandisse jätmise korras» (RT I 1996, 64, 1182; 77, 1367; 1997, 69, 1123; 99, 1605; 1998, 85, 1392; 1999, 98, 873; 2001, 54, 327; 2004, 4, 24) sätestatule.
§ 9. Kinnisasja maavara kaevandamiseks andmise taotlemine
Kinnisasja maavara kaevandamiseks saamiseks esitab õigustatud isik kirjaliku avalduse kinnisasja maavara kaevandamise loa andjale.
§ 10. Kinnisasja maavara kaevandamiseks saamise avaldus
(1) Kinnisasja maavara kaevandamiseks saamiseks esitatavas avalduses märgitakse:
1) füüsilise isiku ees- ja perekonnanimi, isikukood ning elukoht. Isik, kes ei ole Eesti Vabariigi kodanik, märgib avalduses kehtiva passi või passi asendava dokumendi andmed;
2) juriidilise isiku nimetus, asukoht, äriregistri registrikood, juriidilist isikut esindama volitatud isiku nimi, aadress ja sidevahendite numbrid;
3) taotletava maa asukoht (maakond, vald, küla), maavara kaevandamiseks määratud maapõueosa ligikaudne suurus ja taotletav maakasutuse otstarve;
4) andmed maa senise maakasutuse kohta – maa suurus ja kasutamise õiguslik alus viitega maakasutusõiguse aluseks olevale pädeva organi otsusele, lepingule või muule dokumendile;
5) kas kinnisasja maavara kaevandamiseks andmist taotletakse rendile andmise, kasutusvalduse seadmise või hoonestusõiguse seadmise teel.
(2) Kinnisasja maavara kaevandamiseks saamiseks esitatavale avaldusele lisatakse:
1) avaldaja valduses olevad, senist maakasutusõigust tõendavad dokumendid ning taotletava maa asendiplaan;
2) otsus maavara kaevandamise loa andmise kohta koos kaevandamisloa taotlusega või nimetatud dokumentide koopiad, mille on kinnitanud loa andja.
§ 11. Kinnisasja maavara kaevandamiseks andmise avalduse menetlemine
Kinnisasja maavara kaevandamise loa andja:
1) registreerib esitatud avalduse;
2) korraldab maavara kaevandamiseks antava maa riigi omandisse jätmise ning kui taotletav maa on kinnistamata, kinnistusraamatusse kandmise. Katastriüksuse moodustamisega seotud tööd tellib ning sellega seotud kulud kannab isik, kellele kinnisasi loovutatakse;
3) nõuab vajaduse korral välja muud kinnisasja maavara kaevandamiseks andmise korraldamiseks vajalikud dokumendid. Isik, kelle poole pöördutakse, on kohustatud väljastama nõutavad dokumendid 15 päeva jooksul asjakohase taotluse saamise päevast arvates või sama tähtaja jooksul teatama asjaoludest, mis takistavad nõutud dokumendi väljastamist.
§ 12. Kinnisasja maavara kaevandamiseks andmise otsus
Kinnisasja maavara kaevandamise loa andja teeb kinnisasja maavara kaevandamiseks andmise kohta otsuse, milles määrab kindlaks kinnisasja maavara kaevandamiseks andmise tingimused. Otsus tehakse 30 päeva jooksul avalduse registreerimise päevast arvates.
§ 13. Kinnisasja maavara kaevandamiseks andmise otsusest teatamine
Kinnisasja maavara kaevandamiseks andmise otsus saadetakse kinnisasja kaevandamiseks saajale posti teel viie päeva jooksul otsuse tegemise päevast arvates.
§ 14. Kinnisasja maavara kaevandamiseks andmine maavara kaevandamise õiguse loovutamise korral
Maavara kaevandamise õiguse loovutamise korral «Maapõueseaduse» § 44 kohaselt antakse kinnisasi maavara kaevandamiseks isikule, kellele kaevandamisõigus on loovutatud.
KINNISASJA MAAVARA KAEVANDAMISEKS ANDMISE LEPING
§ 15. Kinnisasja maavara kaevandamiseks andmise lepingu sõlmimine ja sellega seotud kulude kandmine
(1) Kui kinnisasja maavara kaevandamiseks saaja ei esita vastuväiteid kinnisasja maavara kaevandamiseks andmise otsusele, sõlmitakse kinnisasja maavara kaevandada andmiseks rendi-, kasutusvalduse või hoonestusõiguse seadmise leping.
(2) Rendileping sõlmitakse kirjalikult.
(3) Lepingu notariaalse vormistamise ja asjaõiguste kinnistamisega seotud kulud kannab isik, kellele kinnisasi maavara kaevandamiseks antakse.
§ 16. Kinnisasja maavara kaevandamiseks andmise lepingu kohustuslikud tingimused
1) maavara kaevandamiseks kasutatud maa-ala korrastamise nõue vastavalt «Maapõueseadusele» ja sellest tulenevatele õigusaktidele;
2) vastutus lepingu täitmata jätmise korral;
3) kinnisasja loovutaja õigus muuta korralise hindamise käigus kinnisasja maavara kaevandamiseks andmise tasu suurust vastavalt maksustamismäära muutumisele.
§ 17. Kinnisasja maavara kaevandamiseks andmise lepingu lisa
Rendi-, kasutusvalduse või hoonestusõiguse seadmise lepingu lahutamatu lisa on kinnistu plaan või kui rendile anti osa kinnistust, siis selle asendiplaan.
§ 18. Kinnisasja maavara kaevandamiseks andmise lepingu registreerimine
Kinnisasja maavara kaevandamiseks andmiseks sõlmitud rendi-, kasutusvalduse või hoonestusõiguse seadmise lepingu esitab kinnisasja loovutaja registreerimiseks maakatastris ja riigivara registris kolme päeva jooksul lepingu sõlmimise päevast arvates.
§ 19. Kasutusvalduse kinnistamiseks vajalike dokumentide esitamine
Kui kinnisasi antakse maavara kaevandamiseks kasutusvalduse või hoonestusõiguse seadmise lepingu alusel, esitab kasutusvalduse või hoonestusõiguse kinnistusraamatusse kandmiseks vajalikud dokumendid isik, kellele kinnisasi loovutati.
§ 20. Kinnisasja maavara kaevandamiseks andmise lepingu sõlmimise avalikustamine
Kinnisasja maavara kaevandamiseks andja peab 10 päeva jooksul lepingu jõustumisest arvates teatama sellest väljaandes Ametlikud Teadaanded vastavalt «Riigivaraseaduse» (RT I 1995, 22, 327; 1996, 36, 738; 40, 773; 48, 942; 81, 1446; 1997, 45, 724; 1998, 30, 409; 1999, 10, 155; 16, 271; 2000, 39, 239; 49, 306; 51, 319; 2001, 7, 17; 93, 565; 2002, 53, 336; 64, 393; 2003, 13, 69; 2004, 24, 166) § 19 lõikele 6.
KINNISASJA MAAVARA KAEVANDAMISEKS ANDMISE TASU, KINNISASJA OLULISTE OSADE MAKSUMUSE MÄÄRAMINE JA MUUD KINNISASJAGA SEOTUD KOORMATISED
§ 21. Kinnisasja maavara kaevandamiseks andmise tasu
Maavaravaru kaevandamiseks antud, riigi omandisse kuuluva kinnisasja kasutamise aastane tasumäär on sätestatud «Maapõueseaduse» § 53 lõikes 6.
§ 22. Maavara kaevandamiseks antaval kinnisasjal kasvava metsa ja kinnisasja teiste oluliste osade maksumuse määramine
(1) Maavara kaevandamiseks antaval kinnisasjal kasvava metsa maksumus määratakse vastavalt Vabariigi Valitsuse 31. märtsi 1998. a määrusega nr 73 kinnitatud «Erastataval maal asuva metsa maksumuse määramise korras» (RT I 1998, 33, 438; 2000, 49, 313; 2003, 65, 436) sätestatule, kui kinnisasja valitseja ei soovi metsa raadata enne maavara kaevandamist.
(2) Kinnisasja teiste oluliste osade maksumus määratakse vastavalt Vabariigi Valitsuse 16. detsembri 1998. a määrusega nr 288 kinnitatud «Maakorralduse käigus kinnisasja oluliste osade hindamise korras» (RT I 1998, 111, 1838) sätestatule.
§ 23. Kinnisasja maavara kaevandamiseks andmise tasu maksmine ja kinnisasja oluliste osade maksumuse tasumine
(1) Kinnisasja maavara kaevandamiseks andmise tasu maksab isik, kellele kinnisasi maavara kaevandamiseks anti, järgneva perioodi eest ette võrdsete osadena kaks korda aastas, 1. jaanuariks ja 1. juuliks.
(2) Tasu maksmise kohustus algab rendi-, kasutusvalduse või hoonestusõiguse seadmise lepingu sõlmimisest. Lepingu sõlmimisest kuni esimese maksetähtajani tasu maksmise kord määratakse lepingus.
(3) Kinnisasja oluliste osade maksumus tasutakse enne riigile kuuluva kinnisasja maavara kaevandamiseks andmise lepingu sõlmimist.
§ 24. Kinnisasja maavara kaevandamiseks andmise tasu ja kinnisasja oluliste osade maksumuse laekumine
Kinnisasja maavara kaevandamiseks andmise tasu ja kinnisasja oluliste osade maksumus laekub kinnisasja kaevandamiseks andjale.
§ 25. Maamaksu maksmine ja muude kinnisasjaga seotud koormatiste kandmine
Isik, kellele kinnisasi maavara kaevandamiseks anti, maksab maamaksu ning kannab kõik muud kinnisasjaga seotud koormatised.
RT I, 10.11.2016, 23


text:
Novembrikuises keskkonnaõiguse uudiskirjas räägime kahest Euroopa kohtu värskest lahendist seoses keskkonnamõju hindamise teemaga, Riigikohtu otsusest ranna ja kalda piiranguvööndis sõidukiga liiklemise kohta ning uuematest arengutest õigusloomes, sh Euroopa Komisjoni soovitusest nanomaterjalide mõiste defineerimiseks jm teemadest.
KÕKis jätkub tõsine tööperiood; oleme koostamas mahukaid analüüse seoses tööstusheite direktiivi ülevõtmisega ning ajalooliste looduslike pühapaikade õigusliku kaitsmise võimalustega, samuti korraldame sügisperioodil mitmeid koolitusi ja anname loenguid. Analüüside tulemustest anname lähemalt teada tööde valmimisel ja avalikustamisel.
Selle kõige kõrval täitus KÕKil novembri alguses juba neljas tegevusaasta – täname sel puhul ka kõiki uudiskirja lugejaid huvi ja toetuse eest!
Ilmus Aarhusi konventsiooniga seotud juhtumite ülevaatekogumik
Euroopa Kohus selgitas piiranguid projektide väljajätmiseks KMH direktiivi kohaldusalast
Euroopa Kohus selgitas konsulteeriva asutuse määramise põhimõtteid KSH direktiivis
Euroopa Liidu Kohus trahvis Prantsusmaad kalanduse kontrolli kohustuste rikkumise eest
Euroopa Komisjon taotleb Luksemburgile trahvi määramist EL asulareovee direktiivi nõuete eiramise tõttu
Keskkonnaministri määrusega kehtestati geodeetiline süsteem
Riik peab autosid soetades arvestama nende keskkonnamõju
Riigikohus selgitas ranna või kalda piiranguvööndis asuvatel teedel ja radadel sõidukiga liiklemise lubatavust
Euroopa Komisjon esitas eelnõu avamerel nafta ja gaasi tootmise uute ohutusstandardite kehtestamiseks
Riigikogu võttis vastu jäätmedirektiivi ülevõtvad jäätmeseaduse muudatused
Keskkonnaminister kehtestas elektri- ja elektroonikaseadmete uued märgistamise nõuded
Kiirgusohutuse valdkonda asjakohastavad kiirgusseaduse muudatused on vastu võetud
Euroopa Komisjon määratles nanomaterjalide mõiste
Keskkonnaorganisatsioonide võrgustik ECO-Forum on ilmutanud täiendatud ülevaatekogumiku juhtumitest, mida Aarhusi konventsiooni nn kaebuste komitee (Compliance Committee) on käsitlenud aastatel 2004-2011.
Aarhusi konventsioon näeb ette olulised keskkonnaalased õigused – juurdepääs keskkonnainfole, õigus osaleda keskkonnaotsuste tegemises ning juurdepääs õigusemõistmisele. Konventsiooni sätted annavad erilise positsiooni keskkonnaorganisatsioonidele, keda loetakse üldsuse esindajaks ning kellel on näiteks keskkonnaotsuste vaidlustamisel tavapärasest laiem kaebeõigus. Aarhusi konventsiooni kaebuste komitee on organ, kes kontrollib kaebuste alusel liikmesriikide poolt konventsioonist tulenevate kohustuste täitmist. Kaebuseid võivad seejuures esitada nii konventsiooni liikmesriigi üksikisikud ja organisatsioonid kui ka teised liikmesriigid.
Kogumik sisaldab kokkuvõtet ca 50 juhtumist, mille puhul komitee on võtnud seisukoha konventsioonist tulenevate kohustuste rikkumise osas. Käsitletud on näiteks kohtukulude suurust keskkonnaasjades, liigseid piiranguid kaebeõigusele, rikkumisi seoses avalikkuse kaasamisega keskkonnalubade menetlusse jmt. Otsuseid on tehtud ca 20 riigi suhtes; Eestit puudutavaid juhtumeid ei ole seni ette tulnud.
Kogumik on kättesaadav siin (pdf, ingl k)
Keskkonnaalaste õiguste ning Aarhusi konventsiooni kohta saab lähemat infot KÕKi keskkonnaõiguse veebist.
Vt huvi korral ka komitee töökorraldust puudutavat infot Aarhusi konventsiooni kodulehelt (ingl k)
Euroopa Kohus tegi 18. oktoobril otsuse liidetud kohtuasjades nr C‑128/09–C‑131/09, C‑134/09 ja C‑135/09, milles selgitas EL direktiivi 85/337/EMÜ (nn keskkonnamõju hindamise (KMH) direktiivi) kohaldamisala ulatust ning seadusandliku akti vaidlustamiseks kohtusse pöördumise õiguse ulatust. Vaidlus puudutas Belgias Vallooni piirkonnas kohalike elanike kaebusi kahe lennuvälja ning raudteeliini ümbruskonna rajatistele ehitustööde teostamiseks ja käitamiseks lubade andmise suhtes. Kui elanikud need haldusaktid kohtus vaidlustasid, kinnitas Vallooni valitsus kõnealused load seadusandliku aktiga, tuues põhjenduseks üldise ülekaalula huvi. Sellist seadusandlikku akti sai aga vaidlustada üksnes konstitutsioonikohtus, mistõttu elanikud kaotasid sisulise võimaluse lubade vaidlustamiseks.
KMH direktiivi art 1 lõike 5 kohaselt on küll võimalik projekte seadusandliku otsusega teatud juhtudel KMH direktiivi kohaldusalast välistada, ent Euroopa Kohus selgitas kõnealuses otsuses, et selleks peab vastav seadusandlik otsus sisaldama konkreetse projekti üksikasju ning et akt, millega pelgalt "kinnitatakse“ varasem haldusakt ega tagata, et seadusandjal on projekti kohta ka piisavalt infot, ei ole käsitatav seadusandliku aktina KMH direktiivi tähenduses ega võimalda projekti KMH direktiivi kohaldamisalast välja jätta. Samuti leidis Euroopa Kohus, et siseriiklik kohus peab kontrollima KMH direktiivi kohaldamisalast väljajätmise nõuetele vastavust ning vajadusel jätma seadusandliku akti kohaldamata.
Euroopa Kohtu lahend piirab liikmesriikide võimalusi hoiduda kõrvale KMH direktiivist tulenevate kohustuste täitmisest, andes mingiks tegevuseks loa mitte haldusakti, vaid seadusandliku aktiga. See võib olla oluline ka Eesti praktika seisukohalt küsimustes, mille puhul teatud objektide tegevuslubade (nt tuumajaama rajamise) üle otsustamine tahetakse ülekaaluka avaliku huvi või olulisuse tõttu anda Riigikogu pädevusse.
Vt Euroopa Kohtu lahendid liidetud kohtuasjades nr C‑128/09–C‑131/09, C‑134/09 ja C‑135/09
Vt ka EL direktiivi 85/337/EMÜ (KMH direktiivi)
Euroopa Kohus on teinud 20. oktoobril otsuse kohtuasjas nr C-474/10, milles selgitas EL direktiivi 2001/42/EÜ (nn keskkonnamõju strateegilise hindamise (KSH) direktiiv) artikli 6 mõttes konsulteeritava asutuse määramise ja loomise korda. KSH direktiivi art 6 lg 3 näeb ette, et hinnatava kava või programmi eelnõu ning KSH aruande osas tuleb konsulteerida asutustega, keda nende ainuomaste keskkonnaalaste tööülesannete tõttu kavade või programmide rakendamisega kaasnev keskkonnamõju tõenäoliselt puudutab.
Vaidlus põhikohtuasjas puudutas kaht üldplaneeringut Põhja‑Iirimaa territooriumil. Konsulteeritavaks asutuseks oli planeeringute puhul määratud vaid Põhja-Iiri Keskkonnaministeerium, mis koosnes neljast täidesaatva pädevusega ametist (millest üks eraldiseisev amet valmistas ette regionaalarengukavasid ja vaatas läbi planeerimisalased loataotlused ning teine amet andis ministeeriumile keskkonnateavet ja nõu seoses kavandatavate üldplaneeringute sisuga). Lihtsamalt öeldes oli viidatud asjas KSH aruande koostajaks ministeerium, ning konsulteeritavaks asutuseks selle iseseisev administratiivüksus.
Euroopa Kohus leidis, et sellistel asjaoludel ei nõua KSH direktiivi art 6 lõige 3, et loodaks või määrataks eraldiseisev konsulteeritav asutus KSH aruande ja kava menetluses. Antud juhul oli ministeeriumis ülesannete jaotus korraldatud nii, et asutusesisesel administratiivüksusel olid omad haldusvahendid ja töötajad, ning see oli oma spetsiifiliste tööülesannete ja ekspertteadmiste tõttu võimeline konkreetse kava keskkonnamõju ette nägema.
Vt Euroopa Kohtu lahendit kohtuasjas C-474/10
Vt ka EL direktiivi 2001/42/EÜ (KSH direktiiv) (pdf-formaat)
KESKKONNA-JÄRELEVALVE
Euroopa Üldkohus määras Euroopa Komisjoni taotlusel Prantsusmaale trahvi 57,77 miljonit eurot kalapüügi kontrolli kohustuste rikkumise eest. 1991. a tegi Euroopa Kohus otsuse, milles leidis, et Prantsusmaa rikkus 1984.-1987. a Euroopa Ühenduse kalanduse kaitse meetmeid. Kohtuasja kohaselt hõlmas rikkumine püsivat alamõõduliste kalade müüki ning Prantsusmaa poolt selle takistamiseks efektiivsete, tõhusate ja hoiatavate kontrollimeetmete võtmata jätmist ega võtnud tarvitusele piisaval hulgal karistusi.
Senises praktikas ei ole Kohus keskkonnaasjades trahve kuigi sagedasti määranud; KÕKi hinnangul näitab juhtum jälle kord, et trahvisummad EL õiguse nõuete rikkumise eest võivad olla märkimisväärsed.
26. oktoobril palus Euroopa Komisjon keskkonnavolinik Janez Potočniku soovitusel määrata Euroopa Kohtul Luksemburgile trahvi EL direktiivi 91/271/EMÜ (asulareovee direktiivi) nõuete eiramise tõttu. Trahvi põhisumma on 11 340 eurot sunnirahaga 1248 eurot päevas kuni kohase täitmiseni. 2006. aasta novembrikuus tegi Euroopa Kohus otsuse, milles leidis, et Luksemburg on rikkunud asulareovee käitlemise ja kõrvaldamise kohustusi vastavalt asulareovee direktiivile. Luksemburg ei ole endiselt 5 aasta möödudes nõudeid täitnud.
Luksemburg on kogu oma piirkonna määratlenud tundliku alana ning peab järgima kohustust vähendada lämmastiku ja fosfori sisaldust 75% võrra kõikides käitlemisjaamades. Euroopa Kohtu otsuse kohaselt valis Luksemburg direktiivi järgimiseks rangemad käitlemise nõuded linnastutes, kus on üle 10000 elaniku. Kokku on selliseid linnastuid 12, millest mõnedes peaksid asulareovee käitlemisjaamade ehitus lõppema 2011. a lõpuks, kuid kahe jaama tööd on hilinenud. Üle 10000 elanikuga linnastute puhul pidid reoveejaamad direktiivi nõuetele vastama alates 31. detsembrist 1998. a, väiksema elaniku arvuga linnastutes aga alates 31. detsembrist 2005. a.
Vt ka Euroopa Kohtu otsust (inglise keeles)
Vt ka EL direktiivi 91/271/EMÜ (asulareovee direktiivi)
31. oktoobril jõustus keskkonnaministri määrus nr 64 „Geodeetiline süsteem“. Määrus määratleb ja kirjeldab riigi geodeetilist süsteemi, mille üksikud komponendid (referents-, gravimeetriline, koordinaat- ja kõrgussüsteem) on rahvusvaheliselt üldtuntud, kuid paljudel juhtudel meie maamõõtjatele võõrad. Määruse eelnõu seletuskirja kohaselt on määrus koostatud selliselt, et paralleelselt määruses toodud rahvusvaheliste määrangutega avatakse lühidalt ka nende sisu. Määruses on viidatud ainult nendele rahvusvaheliselt tunnustatud süsteemidele, millest tulenevad Eesti geodeetilise süsteemi üksikud komponendid.
Seletuskirja kohaselt tagab määrus geodeetiliste-, gravimeetriliste-, topograafiliste-, kartograafiliste- ja maamõõdutööde teostamise ühtses koordinaatsüsteemis ning võimaldab seega korrastada ja ühtlustada riigi ja kohalike omavalitsuste andmekogude toimimist.
Vt määruse tausta eelnõu seletuskirjast
4. novembril jõustus Vabariigi Valitsuse määrus „Kogu kasutusiga hõlmavad energiamõju ja keskkonnamõju nõuded maanteesõidukite ostmisel“.
Määruse väljatöötamise vajadus tulenes EL direktiivi 2009/33/EÜ (keskkonnasõbralike ja energiatõhusate maanteesõidukite edendamine) ühest eesmärgist ergutada keskkonnasõbralike ja energiatõhusate maanteesõidukite turgu ning mõjutada rohkearvuliselt toodetavate standardsõidukite nagu sõiduautode, busside ja veokite turgu. See tagab keskkonnasõbralike ja energiatõhusate maanteesõidukite nõudluse kõrgel tasemel, julgustades tootjaid ja tootmisharu rohkem investeerima madala energiatarbimise ning väikese süsinikdioksiidi ja muude saasteainete heitkogustega sõidukitesse ning neid edasi arendama.
Uue Eesti määrusega võeti üle direktiivist tulenev kohustus, mille kohaselt peavad hankijad võtma maanteesõidukite hankimisel arvesse sõiduki kogu kasutusiga hõlmavat energiamõju ja keskkonnamõju, sealhulgas energiatarbimist ning süsinikdioksiidi ja teatavate muude saasteainete heitkoguseid. Sõidukite keskkonna- ja energiamõju arvesse võtmiseks pakub määrus välja kolm võimalust: nõuded võib lisada hanke tehnilistesse tingimustesse, hanke hindamiskriteeriumite hulka või mõjudele antakse rahaline väärtus määruses sätestatud metoodikat kasutades (nt kütusekulu arvutatakse ümber energiatarbimise ühikuteks kilomeetri kohta).
Vt Vabariigi Valitsuse määruse teksti Riigi Teatajas
Vt määruse seletuskirja Riigikogu kodulehelt
Riigikohtu kriminaalkolleegium tegi 31. oktoobril otsuse kohtuasjas nr 3-1-1-79-11, milles selgitas looduskaitseseaduse (LKS) § 37 lg 3 punktist 6 tuleneva keeldu ehk mootorsõidukiga sõitmise keeldu ranna või kalda piiranguvööndis. Vaidlus puudutas Harku Vallavalitsuse poolt määratud rahatrahvi I. Leiburile LKS § 74 alusel. Isik juhtis ja parkis sõiduautot Rannamõisa maastikukaitsealal asuval kinnistul Läänemere ranna piiranguvööndis, s.o lähemal kui 200 meetrit veepiirist, mootorsõidukitele liiklemiseks ning parkimiseks mitteettenähtud kohas (teelt väljapoole jääval maatükil). Piiranguvööndisse sisenemise kohta ning liiklemist ja parkimist keelavad märgid puudusid ning tee ja sellega külgneva ala seisundi järgi (randa kulgeva tee laius, teekate ja muud omadused võimaldasid sõidukiga liikuda) oli arusaadav, et seal liigeldakse mootorsõidukitega, mistõttu eeldas isik, et vaidlusalusel teel ja sellega külgneval alal võib mootorsõidukiga liigelda ning parkida. Kohus aga nentis, et sõites ja parkides veepiirist 47 meetri kaugusele teelt väljapoole jäävale maatükile, pidi isik võimalikuks pidama, et rikub ranna kasutamise ja kaitse nõudeid. Menetlus siiski lõpetati otstarbekuse kaalutlustel.
Riigikohtu kriminaalkolleegiumi hinnangul ei ole ranna või kalda piiranguvööndis asuvatel teedel ja radadel mootorsõidukiga liiklemine üldjuhul seadusest tulenevalt keelatud ning keeldu ei rikuta vaid liiklemist lubava märgistusega teedel ja radadel sõitmisega. Keelatud on sõita sõidukiga üksnes väljaspool selleks määratud teid või radu. Kohus pööras tähelepanu, et LKS § 37 lg 3 punktist 6 sisalduv väljend „väljaspool selleks määratud teid või radu“ tähendab, et mootorsõidukiga ei või liigelda maa-alal, millel sõitmine on küll füüsiliselt võimalik, kuid mis pole siiski mootorsõidukitega liiklemiseks ette nähtud või liikluseks avatud. Kohus rõhutas, et ranna või kalda piiranguvööndis asuvatel teedel ja radadel on mootorsõidukiga liiklemine lubatud, kui selliseid teid või radu pole liiklemiseks tõkestatud või nendel liiklust vastavate liikluskorraldusvahenditega piiratud. Kohus põhjendas enda seisukohti asjaoluga, et rannal või kaldal kehtivad kitsendused on vajalikud looduskeskkonna kaitsmiseks ja säilitamiseks, kuid inimtegevust pole sellistel aladel siiski täielikult keelatud.
Vt Riigikohtu lahendit kohtuasjas 3-1-1-79-11
Vt ka looduskaitseseaduse teksti Riigi Teatajas
27. oktoobril esitas Euroopa Komisjon eelnõu uue EL määruse kehtestamiseks, millega tagatakse Komisjoni hinnangul, et Euroopa avamerel nafta ja gaasi tootmine kogu Euroopa Liidus vastab maailma rangeimatele ohutus-, tervise- ning keskkonnastandarditele. Uue määruse eelnõus sätestatakse eeskirjad, milles käsitletakse avamerel nafta- ja gaasivarude uurimise ning nafta ja gaasi tootmise kogu tsüklit alates projekteerimisest kuni nafta- ja gaasikäitise lõpliku kõrvaldamiseni. Komisjoni teatel valmib määruse tulemusena pidevalt ajakohastatav Euroopa riskihindamise süsteem, milles juures võetakse arvesse uut tehnoloogiat, oskusteavet ja ohte, ningkehtestatakse tõhusa ennetustöö ja suurõnnetustele reageerimise nõuded.
Lisaks teeb Euroopa Komisjon ELile ettepaneku ühineda Barcelona konventsiooni protokolliga, milles käsitletakse Vahemere kaitset uuringute ning kaevandamisega tekkiva reostuse eest.
Uued reeglid võivad jõustuda 2014. aastal olemasolevate tootmiskäitiste suhtes; planeeritavate tootmiskäitiste ning mittetootmiskäitiste (nt puurimisplatvormide) suhtes aga alates 2013. aastast.
Vt ka KÕKi 2010.a novembrikuu uudiskirja uudist
Vt ka Euroopa Komisjoni nafta ja gaasi ohutusstandardite teemalist veebilehte (ingl k)
Vt ka Barcelona konventsiooni protokolli Vahemere kaitse uuringute ning kaevandamisega tekkiva reostuse kohta (ing k, pdf-formaat)
Vt ka Euroopa Komisjoni pressiteate memo
27. oktoobril võttis Riigikogu vastu jäätmeseaduse muutmise seaduse, millega võetakse üle uus jäätmedirektiiv. Plaanitud muudatuste sisu algses eelnõus kajastasime lähemalt viimases, oktoobrikuises uudiskirjas. Eelnõu menetlemisel Riigikogus sisulisi muudatusi eelnõusse ei tehtud, küll aga täiendati seda reegliga, mille kohaselt võivad tootjad näidata enne 2005. aasta 13. augustit turule lastud elektri- ja elektroonikaseadmete müügil jäätmekäitluskulusid seadme hinna eraldi osana kuni 2012. aasta 13. augustini või kuni 2014. aasta 13. augustini. Seaduse muudatused ilmusid Riigi Teatajas 9. novembril ning need jõustuvad 10. novembril.
Vt jäätmeseaduse muudatuste sisu kohta lähemalt KÕKi 2011. a oktoobrikuu uudiskirjast
Vt jäätmeseaduse muudatusi Riigi Teatajas
26. oktoobril võttis keskkonnaminister vastu määruse „Elektri- ja elektroonikaseadmete märgistamise viis ja kord” muudatused. Määruse muudatuste ajendiks oli EL direktiivi 2011/65/EL, mis käsitleb teatavate ohtlike ainete kasutamise piiramist elektri- ja elektroonikaseadmetes, ülevõtmine Eesti õigusesse. Direktiivi üle võtmata jätmisega oleks Eestis olnud teistsugused nõuded elektri- ja elektroonikaseadmete kohta kui teistes liikmesriikides, mistõttu oleks see võinud kaudselt moonutada konkurentsi Euroopa Liidu ühisturul.
Määruse muudatuste kohaselt on elektri- ja elektroonikaseadme valmistajal kohustus kanda seadmele CE-vastavusmärgis, millega ta tõendab, et seade vastab jäätmeseaduse nõuetele. CE-märgis kinnitab toote vastavust ELi tervishoiu-, ohutus- ja keskkonnanõuetele. Teiseks reguleeritaksemääruse muudatustega märgiste ja andmete seadmele kandmise aega. CE-vastavusmärgis ja ka standardi EVS-EN 50419:2006 kohane märgis (tähis kujutab ratastega prügikonteinerit, millele on rist peale tõmmatud) tuleb kanda seadmele enne, kui see turule lastakse. Tootjat identifitseerivad andmed võib seadmele kanda ka enne seadme turul kättesaadavaks tegemist. Lisaks sätestatakse CE-vastavusmärgise seadmele kandmise korra nõuded. Märgis tuleb valmis seadmele või selle andmeplaadile kanda nähtaval, loetaval ja kustutamatul viisil. Kui seadme olemusest tingituna ei ole võimalik märgist sellele kanda (imepisikesed seadmed) või märgise püsimist seal ei ole võimalik tagada (hõõrdumise tõttu), tuleb märgis kanda pakendile või seadmega kaasas olevatesse dokumentidesse.
Määruse muudatused jõustuvad 2. jaanuaril 2013. a.
Vt määruse uut teksti Riigi Teatajas
Vt EL direktiivi 2011/65/EL teatavate ohtlike ainete kasutamise piiramise kohta elektri- ja elektroonikaseadmetes
27. oktoobril võttis Riigikogu vastu kiirgusseaduse muutmise seaduse, millega ajakohastatakse kiirgusohutuse nõudeid. Kajastasime eelnõu sisu lähemalt oktoobrikuises uudiskirjas. Edasise menetluse käigus Riigikogu poolt eelnõusse sisulisi muudatusi ei ole tehtud, kuid seda täiendati kiirgusohutust tagavate Keskkonnaameti tasuliste teenuste liikide loetelu ja alam- ja ülemääradega. Seaduse muudatused on avaldatud Riigi Teatajas 9. novembril ning need jõustuvad 10. novembril 2011. a.
Vt kiirgusseaduse muudatuste sisu kohta lähemalt KÕKi 2011.a oktoobrikuu uudiskirjast
Vt kiirgusseaduse muudatusi Riigi Teatajas
20. ja 21. oktoobril Luksemburgis toimunud Euroopa Liidu põllumajandus- ja kalandusnõukogu istungil arutleti muuhulgas Läänemere kalavarude ja kalavarurühmade püügivõimaluste üle 2012. aastaks. Läänemere kalapüügivõimaluste läbirääkimised lõppesid olukorraga, kus kaheksast Läänemere äärsest riigist viis (Eesti, Soome, Rootsi, Läti ja Leedu) ei aktsepteerinud eesistuja ja kalandusvoliniku poolt pakutud kvoodikärpeid. Kalapüügi kvoodikärbe võeti aga kalanduskõukogus häälteenamusega vastu, kuna hääleõigus on kõigil liikmesriikidel, mitte ainult Läänemere äärsetel riikidel.
Eestit puudutas kõige enam vaidlus 2012. aasta kilu ja räime püügiõiguste üle. Kalandusvoliniku esialgse ettepaneku kohaselt oleks kilu püügiõigust 2012. aastal vähendatud 26%, Läänemere avaosa räime püügiõigust 32%, Liivi lahe räime puhul 21%. Läbirääkimiste järel oli eesistuja kompromissettepanek vähendada kilu püügiõigust 22%, avaosa räime püügiõigust 27% ja Liivi lahe räime püügiõigust 16%. See ettepanek võeti kalandusnõukogus ka vastu. Eesti seisukoht oli et, 2015. aasta eesmärgiks seatud maksimaalse jätkusuutliku saagikuse saavutamiseks peaksime 2012. aastal vähendama püügivõimalusi 15%. Keskkonnaministri hinnangul ei ole Läänemere räime ja kiluvarud ohustatud, vaid on stabiilsed ja on seda olnud viimased 20 aastat ning mõned varud on pikaajalisest keskmisest isegi märgatavalt kõrgemal tasemel.
Vt ka Euroopa Nõukogu pressiteadet
18. oktoobril võttis Euroopa Komisjon vastu soovituse, milles määratles nanomaterjalide mõiste. Soovituse kohaselt on tegemist materjalidega, mille peamiste koostisosade mõõtmed on vahemikus 1 kuni 100 miljardik osa meetrist. Määratluses võetakse arvesse materjali koostisosakeste mõõtmeid, mitte materjaliga kaasnevaid ohte või riske.
Nanomaterjale kasutatakse paljudes seadmetes ja tarbekaupades, alates hambapastast kuni patareide, värvide ja rõivasteni. Need pakuvad Komisjoni hinnangul märkimisväärseid võimalusi meditsiini-, keskkonnakaitse ja energiatõhususe valdkonnas, kuid ei ole päris selge, milliseid riske need ained endast kujutavad. Seepärast on vaja selget määratlust, et tagada asjakohaste kemikaaliohutuse eeskirjade kohaldamine.
Komisjoni leiab, et soovitusega astuti oluline samm inimeste kaitse parandamiseks, kuna selle abil on võimalik selgelt määratleda, milliseid materjali tuleb konkreetsetes õigusaktides eraldi käsitleda. Ühtlasi täidetakse soovitusega Komisjoni poolt 2009. aastal Euroopa Parlamendile antud lubadus esitada ühtne määratlus, mis on kohaldatav kõigi nanomaterjale käsitlevate ELi õigusaktide suhtes.

matches:
Kohus
Kohus
Kohus
Riigikohus
Kohus
Kohus
kohus
Kohus
Kohus
Kohus
Kohus
Kohus
§ 37
§ 74
Kohus
Kohus
§ 37
Kohus
Kohus