text:
Lörri läinud pidu.
Kohus: Halduskohus
Otsuse tegemise aeg ja koht: 08.11.2018
Haldusasi: V.D kaebus Andmekaitse Inspektsiooni menetluse lõpetamise teate tühistamiseks ning Andmekaitse Inspektsiooni kohustamiseks asja uueks läbi vaatamiseks.
Menetlusosalised: Kaebaja – V.D; Vastustaja – Andmekaitse Inspektsioon
1. Rahuldada kaebus osaliselt. Tühistada Andmekaitse Inspektsiooni haldusakt, millega otsustati järelevalvemenetlus lõpetada ning kohustada Andmekaitse Inspektsiooni V.D kaebuse uueks läbivaatamiseks ning uue kaalutletud haldusakti väljastamiseks.
2. Jätta kaebus muus osas rahuldamata.
Kaebuse esitaja nõuded ja seisukohad
3. Kaebaja leiab, et Andmekaitse Inspektsioon on teinud eksliku otsuse, kui lõpetas järelevalvemenetluse Nädalalehe suhtes, kes kaebaja kaebuse põhjal oli ebaseaduslikult kaebaja ja tema pereliikmete andmeid avaldanud.
4. Kaebaja esitas Andmekaitse Inspektsioonile kaebuse Nädalalehe tegevuse kohta, kus Nädalaleht oli avaldanud pilte kaebajast koos tema sõpradega erapeol ning pildi kaebajast, kaebaja abikaasast ning kaebaja lastest, mida illustreeris pealkiri „Viktor pidutsemas, samas kui naine saadab toas üksi lapsi magama“.
5. Kaebaja nõuab, et Andmekaitse Inspektsiooni kohustataks tema kaebus rahuldama, sh määrama Nädalalehele 5 000 000 euro suuruse trahvi ning nõudma Nädalalehelt avaldatud piltide autori nime avaldamist.
Vastustaja seisukohad
6. Vastustaja hinnangul tuleb kaebus jätta rahuldamata.
7. Kaebaja ja tema abikaasa on avaliku elu tegelased, mistõttu on neil ka suurem talumiskohustus, mis õigustab nende eraelu kaitse võimalikku riivet. Avaliku elu tegelaste andmete avaldamiseks ei ole vajalik nende isikute eelnev nõusolek, mistõttu ei tegutsenud Nädalaleht nende piltide avaldamisel õigusvastaselt.
8. Isegi kui kohus leiab, et kaebaja ja tema pereliikmed ei ole avaliku elu tegelased, kelle andmeid võiks ilma nõusolekuta avaldada, on kaebaja andnud Nädalalehele selliste piltide avaldamiseks varasemalt nõusoleku, lausudes „Minu pärast kirjutage, mida tahate!“.
9. Andmekaitse Inspektsiooni teade menetluse lõpetamisest on varasemat kohtupraktikat arvesse võttes käsitletav haldusaktina (Riigikohtu otsus 3-3-1-85-15, p.11). V.D nõuab antud juhul järelevalve menetluse lõpetamise otsuse kui haldusakti tühistamist ning vigadeta uue otsuse tegemist ehk uue haldusakti andmist. Järgnevalt hindab kohus, kas a) V.D-l on kaebeõigus ning b) Andmekaitse Inspektsiooni otsus on õiguspärane ja õiglane, st kas on kinni peetud kaalutlusreeglitest.
10. Andmekaitse Inspektsioonil on pädevus alustada järelevalvemenetlus nii iseseisvalt kui ka kaebuse alusel – selles küsimuses on järelevalvel üsna lai kaalutlusruum. Menetluse algatamise palve ning Inspektsiooni otsuse vaidlustamise õigus ei ole oma mahult alati samad. Kaebuse esitamise õigust saab osalt näha kui võimalust enda õigusi kaitsta ning osalt evib see ka vihjeliini funktsiooni. Inspektsioonil on saadud info pinnalt õigus otsustada, kas ta algatab järelevalvemenetluse või mitte. Kui menetlust ei algatata, siis selle otsuse tühistamise õigus on aga üksnes isikul, kellel on kaebeõigus – see on üks oluline abikäsi meie järelevalvele vähendamaks nende halduskoormust.
11. Kaebeõigus on reeglina sellel isikul, kelle õigusi konkreetse haldusakti andmine riivas või võis riivata. Andmekaitse Inspektsiooni otsus puudutas lisaks kaebajale ka kaebaja alaealisi lapsi ning abikaasat. Kuna kaebus puudutab muuhulgas kaebajast endast avaldatud pilte, siis vähemalt nende piltide osas on kaebajal kaebeõigus olemas. Kaebeõiguse eitamise korral saaks riivata kaebaja õigus pöörduda oma õiguste kaitseks kohtusse vastavalt PS §-le 15. Kaebajal on aga ka õigus ja kohustus kaitsta enda alaealiseid lapsi (PS § 27) ning seetõttu on tal ka õigus esindada enda laste huve nende õiguste kaitsel. Seetõttu näeb kohus kaebajal kaebeõigust ka tema laste andmete avaldamise osas. Kaebajal ei saa aga näha automaatset õigust esindada enda abikaasa õiguseid ja huve tema õiguste kaitsel. Kaebaja abikaasal on endal õigus enesemääramisele ning enda õiguste kaitseks on tal mh võimalik pöörduda vastavate õiguskaitseorganite poole. PS § 26 käsitleb aga õigust perekonna- ja eraelu puutumatusele koos ning tihtipeale tuleb arvestada individuaalseid õiguseid hinnates ka seda, et lähikondsete õiguste riive võib avalduda ühtlasi ka indiviidi õiguste riives. Olukorras, kus isikuandmeid avaldatakse perekonna kontekstis (nt pilt perekonnast läbi maja akende, nende eraterritooriumil) ning pildile juurde lisatud remargid ja hinnangud on seotud just perekonnaga, on õiglane ja põhiseaduse vaimuga kooskõlas lugeda ka kaebaja lähikondsete andmete avaldamine kaebaja põhiõiguste kaitse all olevaks. Tulenevalt sellest leiab kohus, et kaebajal on kaebeõigus nii enda, enda abikaasa kui ka laste andmete avaldamise osas.
12. Kuna Andmekaitse Inspektsioon kohaldab konkreetset järelevalvemeedet enda kaalutlusõiguse alusel, siis piirdub kohtu kontroll antud juhul hindamisega, kas Andmekaitse Inspektsioon on kaalutlusreeglitest kinni pidanud.
13. PS § 26 näeb ette igaühe õiguse tema eraelu puutumatusele ning isikuandmete kaitse seadus näeb ette täpsemad nõuded ja reeglid, kuidas Eesti õiguskorras sellist põhiseadusest tulenevat õigust tagatakse. Need reeglid kehtivad ka ajakirjandusele, kes oma igapäevatöös isikutest kirjutavad, nendega tehtud intervjuusid, fotosid või videosid avaldavad. PS §-s 26 sätestatud õigus ei ole aga absoluutne, kuna mitmel juhul võib kaalukausil olla mõni teise isiku (põhi)õigus, mis väärib samamoodi kaitset. Sellises olukorras on vaja hinnata, kumb õigus kaalub teise üle. Konkreetne huvi, mille kaitsevajadusele vastustaja tugines, seisnes PS §-s 45 sätestatud õiguses vabalt levitada ideid, arvamusi, veendumusi ja muud informatsiooni sõnas, trükis, pildis või muul viisil. See on üks põhiõigustest, mis võib anda alust PS §-st 26 tuleneva õiguse piiramisele, kuna vastasel juhul loeksime me ajalehti, elulooraamatuid ning vaataksime dokumentaalfilme üksnes härra X-idest ja proua Y-test. Piiri tõmbamiseks on isikuandmete kaitse seadus näinud ette, et avaliku elu tegelaste kohta andmete avaldamine on lubatud ilma isikult nõusolekut küsimata. Selliseks avaldamiseks peab aga olema ülekaalukas avalik huvi.
14. Kaebuse asjaolude kohaselt on kaebaja olnud tugevalt meediapildis, ta on olnud „Rikaste TOP 10“ seas ning tema väljaütlemisi arvestades („Minu pärast kirjutage, mida tahate!“) on ta ka aktsepteerinud, et temast avalikus meedias kirjutatakse. Avaliku elu tegelane ei pea olema pelgalt poliitik või muu kõrgema riigiisa tiitlit kandev isik, avalikku huvi võivad päädida ka isikud läbi nende enda soovi olla meedia tähelepanu all või läbi nende ühiskondliku staatuse, aktiivsete sõnavõttude jne. Erasektoris tegutsevad aktiivsed ja edukad ärimehed on üks näide, kus on arusaadav ka avalikkuse huvi, kuna nende sõnavõtud, arvamused ja teod omavad ühiskonnas kaalu. Avaliku elu tegelaste perekonnaliikmed ei pruugi olla automaatselt avaliku elu tegelased, st avaliku elu tegelase tegevusi, mõjuvõimu ja otsuste kaalu ei ole asjakohane omistada koheselt ka tema lähikondsetele. Küll aga on sellised isikud eelduslikult aktsepteerinud võimalikku suuremat riivet enda eraelule, arvestades mh seda, et avalik tähelepanu ühele perekonnaliikmele võib juba iseenesest avaldada mõju tema pereliikmetele.
15. Selliste andmete avaldamise osas ei näe kohus aga ülekaaluka avaliku huvi olemasolu. Pildid kaebajast ja tema äripartneritest mahuvad antud juhul avaliku huvi spektrisse, kuna avalik huvi kaebaja suhtes väljendub just kaebaja enda äritegevuses. Perekonnast tehtud piltide puhul, eriti piltide, mis on tehtud läbi isiku koduakende, on väga raske põhjendada avaliku huvi olemasolu, kuna õigus eraelule peab jääma ka avaliku elu tegelastele ning kui seda õigust ei saa rakendada ka enda koduseinte vahel, siis on raske PS § 26 õigust avaliku elu tegelastel üldse näha. Arvestades ka pildile lisatud kommentaari, siis oli see suunatud rohkem avalikkuse uudishimu rahuldamisele, mis ei ole samaväärne PS §-s 45 sätestatud sõnavabaduse kaitsega. Sellise huvi rahuldamine on kohtu hinnangul ajendatud pigem Nädalalehe enda majanduslikest huvidest ning selliste piltide ja andmete avaldamine ei ole põhjendatav ilma isiku eelneva nõusolekuta. Siinkohal ei ole asjakohane vastustaja väide, mille kohaselt oli kaebaja juba varasemalt oma väljaütlemisega andnud nõusoleku enda ja oma pereliikmete andmete avaldamiseks. Kaebajal ei ole õigust anda nõusolekut teiste isikute andmete avaldamiseks, kui tal selleks nende isikute eelnev nõusolek puudub ning selline üldine nõusolek ei õigusta isiku andmete kasutamist mistahes eesmärgil. Samuti peab Nädalaleht arvestama piltide avaldamisel ajakirjanduskoodeksiga, kus nähakse mh ette selged reeglid alaealiste pildistamisele.
16. Kohtu hinnangul ei ole vastustaja otsus igakülgselt motiveeritud, sh ei ole vastustaja põhjendanud, millele tuginedes ta on leidnud, et kaebaja ning kaebaja abikaasa näol on tegemist avaliku elu tegelastega; ei ole hinnatud ega põhjendatud, milles väljendus antud juhul avalik huvi kaebaja andmete avaldamiseks; samuti on vastustaja jätnud hindamata kaebaja laste andmete avaldamise õiguspärasuse. Sellele tuginedes leiab kohus, et vastustaja otsus on tehtud kaalutlusõigust rikkudes ning kohustab vastustajat hindama kaebuse asjaolusid sisuliselt ning väljastama uue kaalutletud haldusakti.
17. Kuna Andmekaitse Inspektsioonil on õigus rakendada järelevalvemeetmeid enda kaalutluse alusel, siis ei saa kohus kohustada Andmekaitse Inspektsiooni konkreetsete sunnivahendite rakendamiseks, sh trahvi määramiseks mingis kindlas summas. Kui kaebaja tunneb, et tema õiguste riivega on talle tekitatud kahju, siis on kaebajal õigus pöörduda kahjunõudega tsiviilkohtusse. Samuti ei ole halduskohus pädev tegelema kaebaja nõudega kohustada vastustajat nõudma Nädalalehelt piltide autori avaldamist, tegemist on tsiviilkohtu pädevusse kuuluva küsimusega ning vastava nõudega peab kaebaja pöörduma tsiviilkohtusse.

matches:
kohus
§ 27
kohus
§ 26
§ 26
kohus
§ 26
kohus


§ 3 Sotsiaaleluruumi taotlemine ja eraldamine
§ 4 Sotsiaaleluruumi kasutamise kord
RT IV, 04.12.2012, 14
Vastu võetud 16.03.2010 nr 4
Määrus kehtestatakse kohaliku omavalitsuse korralduse seaduse § 6 lg 1 ja § 22 lõike 1 punkti 5, sotsiaalhoolekande seaduse § 14 lõike 1 ja elamuseaduse § 8 punkti 2 alusel.
(1) Käesolev kord reguleerib Varstu vallale kuuluvate sotsiaaleluruumide üürile andmist ja sotsiaaleluruumide taotlemist, taotluste menetlemist, üürile andmist ning kasutamist.
(2) Sotsiaaleluruumide üürileandmisega täidab Varstu vald sotsiaalhoolekande seaduses sätestatud kohustust anda eluruum isikutele, kelle elukohana Eesti Rahvastikuregistris on registreeritud Varstu vald ja kes ise ei ole suutelised ja võimelised seda endale või oma perekonnale tagama.
(3) Sotsiaaleluruum on sotsiaalteenust vajava isiku kasutusse antav munitsipaalomandis olev erastamisele mittekuuluv korter või muu eluruumidele esitatavatele nõuetele vastav ruum või elamu, mille volikogu on tunnistanud sotsiaaleluruumiks.
(1) Sotsiaaleluruumi taotlejaks võivad olla alaliselt Varstu vallas elavad isikud, kes on kantud Varstu valla elanike registrisse ning kes ei ole ise suutelised ega võimelised endale või oma perekonnale eluaset tagama.
1) eakad, kellel puuduvad seadusjärgsed ülalpidajad;
2) vähekindlustatud ja kriisipered, kes vajavad regulaarseid sotsiaalteenuseid;
4) asenduskodust või hooldusperest elluastujad, kes enne asenduskodusse või hooldusperesse suunamist elasid alaliselt Varstu valla haldusterritooriumil;
5) kinnipidamiskohast vabanenud, kes enne kinnipidamisasutusse paigutamist elasid alaliselt Varstu valla haldusterritooriumil ja kelle eluruum ei ole säilinud;
§ 3. Sotsiaaleluruumi taotlemine ja eraldamine
(1) Sotsiaaleluruumi taotleja esitab vallavalitsusele kirjaliku avalduse, milles põhjendab oma taotlust.
(2) Vallavalitsus vaatab laekunud avalduse läbi hiljemalt kuu aja jooksul ja teatab otsusest avaldajale.
(3) Sotsiaaleluruumi eraldamise kinnitab vallavalitsus korraldusega.
(4) Sotsiaaleluruumi kasutamise õiguslikuks aluseks on vallavalitsuse poolt sõlmitav tähtajaline üürileping.
(5) Üürniku põhjendatud avalduse alusel võib vallavalitsus üürilepingut pikendada üürilepingu tähtaja lõppemisel või sotsiaaleluruumi vajaduse säilimisel. Sotsiaaleluruumi üürilepingut pikendatakse juhul, kui isik on täitnud kõik üürilepingust tulenevad kohustused.
(6) Üürilepingu lõpetamine:
1) Sotsiaaleluruumi üürnikul on õigus üürileping lõpetada enne tähtaja möödumist teatades sellest 30 päeva ette;
2) Vallavalitsus võib sotsiaaleluruumi üürilepingu ennetähtaegselt lõpetada juhul, kui sotsiaaleluruumi üürnik ja temaga koos elavad isikud rikuvad üürilepingu tingimusi ja/või teiste üürnike rahu, teatades sellest üürnikule ette vähemalt 30 päeva enne üürilepingu lõpetamist.
(7) Tasu sotsiaaleluruumi kasutamise eest (üür) vastavalt vallas kehtestatud hindadele ja muud tasumisele kuuluvad kommunaalkulud määratakse kindlaks üürilepingus. Arvestades isiku või perekonna sissetulekut ja seadusjärgsete hooldajate olemasolu võib sotsiaaleluruumi üürile anda osalise soodustusega.
(8) Vallavalitsusel on õigus hoida sotsiaaleluruume reservis erakorraliste olukordade jaoks.
§ 4. Sotsiaaleluruumi kasutamise kord
(1) Sotsiaaleluruumi üürnik peab eluruumi kasutama hoolikalt ja vastavalt sihtotstarbele ning arvestama teiste majaelanike ja naabrite huvidega.
(2) Sotsiaaleluruumi töövõimeline üürnik on kohustatud otsima endale alalist elamispinda.
(3) Sotsiaaleluruumi üürnikul ei ole õigust üüripinda erastada ega allüürile anda.
(4) Sotsiaaleluruumi kasutajad kohustuvad hoidma korras oma eluruumi, korteri või maja üldkasutatavad ruumid ning maja ümbruse.
(5) Sotsiaaleluruumi üürnikul on õigus majutada temale üürile antud pinnale oma abikaasat, alaealisi lapsi ja sotsiaaleluruumi taotlemise avalduses märgitud teisi isikuid.
(6) Sotsiaaleluruumi üürilepingu tähtaja möödumisel on üürnikul õigus taotleda üürilepingu pikendamist.
(7) Sotsiaaleluruumi kasutaja, kes pahatahtlikult viivitab eluruumi eest tasumisega või rikub ühiselu reegleid ja ei suuda pidada üldkasutatavates ruumides korda, võidakse paigutada ümber vähem heakorrastatud sotsiaaleluruumi või lõpetatakse üürileping elamispinda vastu andmata.
(8) Sotsiaaleluruumi kasutaja on kohustatud hüvitama üürniku või temaga koos elevate isikute süü läbi sotsiaaleluruumi või selles asuvate seadmete ja kinnistu rikkumisega tekitatud kahjud.
(9) Sotsiaaleluruumi kasutajad on kohustatud andma üürilepingu lõppemisel sotsiaaleluruumi vallale üle samas seisukorras kui see oli üürilepingu sõlmimisel (v.a. normaalne kulumine).
(1) Tunnistada kehtetuks Varstu Vallavolikogu 08.02.2000 määrus nr 9 «Sotsiaalkorteri andmise ja kasutamise kord».
(2) Määrus jõustub 01. aprillil 2010 a.


02.01.2006 Esmaspäev
1. Kaupade soetamine
KMS § 8 sätestab Eestis maksustatava kauba ühendusesisese soetamise, välja arvatud § 8 lõikes 3 nimetatud juhtudel. Kauba ühendusesisene soetamine on:
- kauba soetamine teise liikmesriigi maksukohustuslaselt koos selle toimetamisega teisest liikmesriigist Eestisse ning uue transpordivahendi soetamine teise liikmesriigi isikult koos selle toimetamisega teisest liikmesriigist Eestisse ning
- ettevõtluses kasutatava kauba toimetamine teisest liikmesriigist Eestisse oma Eestis toimuva ettevõtluse tarbeks;
- kauba soetamine teise liikmesriigi maksukohustuslaselt, kui maksukohustuslane kasutab kauba soetamisel oma Eestis maksukohustuslasena registreerimise numbrit ja kaup toimetatakse võõrandaja liikmesriigist teise liikmesriiki, välja arvatud juhul, kui maksukohustuslane tõendab, et:
Üldjuhul maksustatakse kauba ühendusesisest soetamist selles liikmesriigis, kuhu kaup ostja poolt toimetati. Kui kaup on soetatud ettevõtluse tarbeks, on maksukohustuslasel õigus deklareerida soetatud kaubalt tasumisele kuulunud käibemaks mahaarvamisele kuuluva sisendkäibemaksuna.
Eesti maksukohustuslane E: ostab kauba väärtusega 500 krooni Soomest ja toimetab kauba oma asukohariiki Eestisse. Kaup kuulub maksustamisele Eesti käibemaksuseaduse alusel.
Käibedeklaratsioon: E: deklareerib kauba väärtuse 500 krooni lahtris 1 (või 2) "18% (või 5%) määraga maksustatavad toimingud ja tehingud" ja 90 krooni
- lahtris 4 "Käibemaks kokku (18% lahtrist + 5%),
- lahtris 5 "Kokku sisendkäibemaksusumma, mis on seadusega lubatud maha arvata". Kauba ühendusesisene soetamine deklareeritakse ka informatiivses lahtris 6 "Kauba ühendusesisene soetamine".
Ühendusesisene kauba käibe aruannet ei ole vaja esitada.
Ühendusesisese kauba soetamisega Eestis on tegemist ka siis, kui ostja kasutab kauba hankimisel Eestis antud maksukohustuslase numbrit ja kauba transport on alanud ühes liikmesriigis, kuid lõpeb mõnes teises liikmesriigis, kui Eesti.
Maksukohustuslane ostab kauba Saksamaalt ja korraldab kaubatranspordi otse Inglismaale. Kui ostja kasutab kauba soetamisel Eesti maksukohustuslase registreerimisnumbrit, kuulub kaup maksustamisele Eesti maksuseaduse alusel Eestis, väljaarvatud juhul, kui maksukohustuslane tõendab, et käibemaks ühendusesiseselt soetamiselt makstakse selles liikmesriigis, kuhu kaup toimetati.
Käibedeklaratsioon: kauba väärtus Eesti kroonides lahtris 1 (või 2) "18% (või 5%) määraga maksustatavad toimingud ja tehingud", arvutatud käibemaks sellelt lahtris 4 "Käibemaks kokku (18% lahtrist + 5%) ja lahtris 5 "Kokku sisendkäibemaksusumma, mis on seadusega lubatud maha arvata".
Kauba ühendusesisene soetamine deklareeritakse ka informatiivses lahtris 6 "Kauba ühendusesisene soetamine".
Erikord maksustamisel:
Kui ostja poolt toimetatakse kaup otse teise liikmesriiki ning see ei ole riik, mille maksukohustuslase numbrit ostja kasutas, võidakse kaup maksustada ka selles liikmesriigis, kuhu kaup toimetati.
Kui maksukohustuslane tõendab, et käibemaks on tasutud selles liikmesriigis, kuhu kaup toimetati või ta soetas kauba edasimüügiks kolmnurktehinguga teise liikmesriigi maksukohustuslasele, ei ole kohustust tasuda Eestis käibemaksu.
Kui kauba ühendusesiseselt soetamiselt on käibemaks tasutud selles riigis, kuhu kaup toimetati, ajaliselt hilisemalt, kui sellelt on käibemaksu Eestis tasutud, tekib õigus Eestis liigselt tasutud käibemaks tagasi saada. Tingimuseks on, et ostja peab tõendama, et soetuse pealt on käibemaksu tasutud riigis, kuhu kaup viidi. Maksukohustuslasel tuleks parandada juba esitatud deklaratsiooni. Eelmise maksustamisperioodi deklaratsiooni parandamisel on maksukohustuslane kohustatud esitama uue, muudetud andmetega käibedeklaratsiooni (KMS § 27 lg 5).
Ülalnimetatud käibemaksu topelttasumine võib ilmsiks tulla siis, kui müüja poolt antud kauba ühendusesisest käibe aruannet võrreldakse ostja poolt deklareeritud kaupade soetamisega liikmesriikidest.
Füüsilisest isikust tarbija ei saa olla ühendusesisese kaubanduse üheks osapooleks. Ta ei ole maksukohustuslane muudest liikmesriikidest soetatud kauba osas, kui ei ole tegemist uute transpordivahendite soetamisega. Uute transpordivahendite soetamise osas rakendatakse erireeglit, mille kohaselt maksustatakse uued transpordivahendid riigis, kus neid kasutatakse.
2. Kauba ühendusesisene maksuvaba soetamine
Teatud juhtudel on kauba ühendusesisene soetamine maksuvaba, kuigi sellele rakendatakse kõiki ühendusesisese kaubakäibele kehtivaid reegleid. Kauba ühendussisesest maksuvaba soetamisest Eestis ei teki käivet ja deklareeritakse ainult käibedeklaratsiooni informatiivses lahtris 6. Kui kauba import on maksuvaba, on vastavalt maksuvaba ka sellise kauba ühendusesisene soetamine.
Kauba ühendusesesiseselt soetamiselt ei tule käibemaksu tasuda ka siis, kui välisriigi maksukohustuslasel oleks õigus tasutud käibemaks hilisemalt tagasi küsida.
Käibemaksuga ei maksustata (KMS § 18):
1) kauba, mille käive on maksuvaba KMS § 16 alusel, ühendusesisest soetamist;
2) kauba, mille import on maksuvaba KMS § 17 alusel, ühendusesisest soetamist;
3) kauba ühendusesisest soetamist välisriigi maksukohustuslase poolt, kui on täidetud KMS § 35 lõikes 1 sätestatud käibemaksu tagastamise tingimused;
5) kauba ühendusesisest soetamist, kui kaup suunatakse viivitamata maksuladustamisele (§ 44¹).
3. Soetamised, mida ei käsitata kauba ühendusesisese soetamisena Eestis
Käibemaksuseaduse § 8 lg 3 on sätestatud, milliseid tehinguid ei loeta kauba ühendusesiseseks soetamiseks. Ühendusesisese kauba soetamisena ei käsitata näiteks Eestis paigaldatava kauba soetamist, kuna käive tekib Eestis. Samuti ei loeta kauba soetamiseks selle ajutist toimetamist Eestisse teenuse osutamiseks, sealhulgas vallasasja toimetamist Eestisse üürile, rendile või kasutusvaldusse andmiseks või võtmiseks.
Kauba ühendusesisese soetamisena KMS § 8 lg 3 sätestatu kohaselt ei käsitata:
Näiteks võib maksukohustuslane tuua ajutiselt sisse temale vajalikud tööriistad, ilma et tehingut vaadeldaks ühendusesisese kaubasoetamisena.
2) kauba ajutist toimetamist Eestisse kuni 24 kuuks eesmärkidel, mis vastavad imporditollimaksudest täieliku vabastusega ajutise importimise tolliprotseduuri rakendamise eesmärkidele;
Ettevõtjal on õigus tuua ajutiselt sisse kaupa sellistel eesmärkidel, mille puhul kolmandatest riikidest ajutiselt kauba toomisel oleks kaup tolli kontrolli all ja ei tuleks maksta importkäibemaksu. Näiteks oleks õigustatud mitte lugeda ühendusesiseseks kaubasoetamiseks ajutiselt sisse toodud transpordivahendite, mõningate tööriistade, näituste, messide tarbeks eksponaatide toomine, õppevahendite, laboratooriumiseadmete, õnnetuste või katastroofide likvideerimiseks vajalike seadmete sissevedu.
3) vallasasja ajutist toimetamist Eestisse tööks vallasasjaga, välja arvatud juhul, kui kaup toimetatakse Eestisse selle ühendusest välja toimetamise eesmärgil;
Vallasasjaga seotud töödeks on muuhulgas remondi-, parandus-, teenindus- ja hooldustööd, töötlemine, värvimine jms. Ettevõtja igapäevasest arvestusest peab olema võimalik kindlaks teha need vallassasjad, mis teises liikmesriigis asuv käibemaksukohustuslane on toonud remontimiseks või hindamiseks. Kui vallasasja teise liikmesriiki ei tagastata, tuleb tehingut ühelt poolt vaadata kui kauba ühendusesisest müüki ja teiselt poolt kauba ühendusesisese soetamisena.
Eestis paigaldatav või kokkupandav kaup on kaup, mis võõrandatakse ja paigaldatakse või pannakse kokku võõrandaja poolt või tema eest ja mille paigaldamise või kokkupanemise maksumus ületab 5 protsenti tehingu maksustatavast väärtusest. Maksukohustuslane Eestis peab arvestama käibemaksu nimetatud kaubalt KMS § 3 lg 4 alusel.
Käibedeklaratsioon: kokkupandava kauba väärtus Eesti kroonides lahtris 1 (või 2) "18% (või 5%) määraga maksustatavad toimingud ja tehingud",
arvutatud käibemaks sellelt lahtris 4 "Käibemaks kokku (18% lahtrist + 5%) ja
lahtris 5 "Kokku sisendkäibemaksusumma, mis on seadusega lubatud maha arvata".
"Kaugmüük" on kauba, välja arvatud uue transpordivahendi või paigaldatava või kokkupandava kauba, võõrandamine ja toimetamine võõrandaja poolt või eest teise liikmesriiki seal maksukohustuslasena või piiratud maksukohustuslasena registreerimata isikule. Näiteks, kui füüsiline isik tellib kauba läbi nn interneti kaubamajade või postimüügifirma kaudu ja see toimetatakse talle koju kätte, ei ole tegemist kauba ühendusesisese soetamisega Eestis ning käibemaksu tasumise kohustus on välisriigi firmal oma riigis;
6) kauba, välja arvatud uue transpordivahendi, soetamist füüsilise isiku poolt isiklikuks otstarbeks;
Füüsilise isiku poolt kauba soetamisel maksab käibemaksu alati müüja. Ainsa erandina ei kehti nimetatu füüsilise isiku poolt uue transpordivahendi soetamisel.
7) kauba soetamist maksukohustuslasena registreerimata isiku poolt alla § 21 lõikes 2 sätestatud piirmäära;
Nimetatud punkti alusel ei loeta kauba ühendusesiseseks soetamiseks kauba soetamist alla 160 000 krooni ühes kalendriaastas. Kui isiku ühendusesiseselt soetatud kaupade (§8), välja arvatud aktsiisikaup ja uus transpordivahend, maksustatav väärtus ületab kalendriaasta algusest arvates 160 000 krooni, tekib tal piiratud maksukohustuslasena registreerimise kohustus nimetatud piirmäära ületamise päevast.
8) kasutatud kauba, originaalkunstiteose, kollektsiooni- või antiikeseme soetamist teise liikmesriigi maksukohustuslaselt, kes rakendab §-s 41 sätestatud maksustatava väärtuse arvestamise korda oma maksukohustuse arvestamisel teises liikmesriigis.
Kauba kolmnurktehinguga soetamisel Eestis maksab soetaja käibemaksu KMS § 3 lg 4 p 4 alusel.
10) elektrienergia või võrgu kaudu edastatava maagaasi toimetamist teisest liikmesriigist Eestisse;
Maagaasi ja elektrienergia käibele rakenduvad erisätted (vt KMS § 7 lg 2 p 9; §9 lg 1, 2 ja 3).
11) kauba toimetamist teisest liikmesriigist Eestisse selle ühendusest välja toimetamiseks, kui kauba ekspordi tolliprotseduuri alustatakse teises liikmesriigis ja kaup toimetatakse ühendusest välja kahe kuu jooksul, arvates kauba Eestisse toimetamisest;
Kaup loetakse ekspordituks selles teises liikmesriigis, kus oli tolliprotseduur alustatud. Kuna kauba toimetamisel Eestisse soetamist ei teki, ei ole ka teise liikmesriigi isikul kohustust enda registreerimiseks käibemaksukohustuslasena.
Vallasasja ajutisel toimetamisel teise liikmesriiki remontimiseks, töötlemiseks või muu teenuse saamiseks (ühine mõiste "töö vallasasjaga") maksustatakse üksnes teenuse käivet ning kauba käivet ei teki. Analoogselt ei teki ka kauba ühendusesisest soetamist selle vallasasja tagasitoomisel Eestisse .
Eeltoodud tehinguid ei käsitata ühendusesisese soetamisena ainult juhul, kui tehingu puhul on täidetud konkreetses punktis viidatud nõuded. Kui langeb ära tehingu alus, tuleb tehingut käsitada kauba ühendusesisese soetamisena alates sellest päevast, millal viidatud nõudeid ei olnud võimalik enam rakendada.
4. Ettevõtluses kasutatava vara toimetamine teise liikmesriiki
Kauba ühendusesisese soetamisena käsitatakse ka ettevõtluses kasutatava vara viimist ühest liikmesriigist teise liikmesriiki seal toimuva ettevõtluse tarbeks. Kui ettevõtjal puudub ettevõtlus kauba lähteriigis, on lisatingimuseks see, et kaup on hangitud või valmistatud lähteriigis. Hankimise all tuleb siin mõista muuhulgas ostmist, maaletoomist või ühendusesisest hankimist.
Kui teises liikmesriigis ettevõtlusega tegelev äriühing otsustab ka Eestis hakata tegelema ettevõtlusega ja toimetab Eestisse selle jaoks oma kasutatud inventari, maksustatakse inventari hulka kuuluvat kaupa Eestis ühendusesisese kauba soetamisena. Äriühingul võib tekkida kohustus ennast Eestis registreerida käibemaksukohustuslasena.
5. Piiratud maksukohustuslase poolt soetatud kaup
Ettevõtjad, kes ei ole registreerinud ennast maksukohustuslastena ja isikud, kes ei tegele ettevõtlusega, peavad ennast registreerima piiratud maksukohustuslasena, kui nende poolt Eestis soetatud kaupade, väljaarvatud aktsiisikaup ja uus transpordivahend, maksustatav väärtus ületab 160 000 krooni. Loe ka: "Käibemaksu maksjad ja maksukohustuslasena registreerimine". Seega võivad maksukohustuslasteks saada ka näiteks ettevõtjad, kellel on ainult maksuvaba käive ja kellel puudub sisendkäibemaksu mahaarvamise õigus (tervishoiu või sotsiaalteenused). Nende suhtes rakendub piiratud maksukohustus juhul, kui kauba ühendusesisene soetamine ületab kalendriaasta algusest 160 000 krooni. Uute transpordivahendite või aktsiisikauba hankimist, samuti KMS § 8 lõikes 3 nimetatud kaupade soetamist arvesse ei võeta, kuna nende puhul ei ole tegemist kauba ühendusesesisese soetamisega.
Haigla on jooksval kalendriaastal soetanud instrumente või muud haiglakaupa teisest liikmesriigist 140 000 krooni eest. Haigla järgmine soetus on 30 000 krooni, seega on haigla kohustatud ennast registreerima piiratud maksukohustuslasena nimetatud piirmäära ületamise päevast ja maksma nimetatud hankelt käibemaksu. Piiratud maksukohustuslasena registreerimine ei anna õigust sisendkäibemaksu mahaarvamiseks.
Kauba ühendusesisese soetajal on õigus registreerida ennast piiratud maksukohustuslasena ka siis, kui eelpool nimetatud piirmäära (160 000) ei ole ületatud.
6. Kauba ühendusesisese soetamise maksustatav väärtus ja maksumäärad
Kauba ühendusesisest soetamist Eestis maksustatakse kas 18% või 5% maksumääraga kauba maksustatavast väärtusest. Kauba ühendusesisesel soetamisel moodustavad kauba maksustatava väärtuse kauba müügihind ning muud summad, mis tuleb kauba ostjal või kolmandal isikul seoses vastava kauba soetamisega maksta kauba müüjale. Kui müüja on kauba hinnale lisanud ka kauba transpordikulud, maksustatakse ka need kulud koos kauba maksumusega.
Kui teises liikmesriigi ettevõtluses kasutatavat vara tuuakse Eestisse siin toimuva ettevõtluse tarbeks, arvutatakse käibe maksustatavat väärtust samaselt ühendusesisese kauba soetamisega. Käibe maksustatavaks väärtuseks on kauba soetusmaksumus või selle puudumisel omahind.
Maksustatava väärtuse hulka ei arvata Eestis või välisriigis makstavat käibemaksu.
Maksustatavat väärtust võib vähendada ostjale kauba ühendusesiseselt soetamiselt võimaldatava hinnasoodustuse võrra, kui seda kohaldatakse kauba müümise ajal ning ärilisel eesmärgil. Vt ka teemat "Käibe, kauba ühendusesisese soetamise ja saadava teenuse maksustatav väärtus".
Veel selles kategoorias: « Piiratud käibemaksukohustuslane Maksukohustuslase registrist kustutamine »


Garantii | Saab24
Esileht / Garantii
https://www.ttja.ee/et/tarbijale/puudusega-toote-tagastamine
Garantii uutele varuosadele kehtib vastavalt tootjate poolsetele tingimustele.
Toodetele, millele on auto valmistaja poolt ettenähtud kindel vahetusvälp (filtrid, küünlad jne.) lüheneb garantii auto valmistaja poolt määratud läbisõidule.
1. Garantii kehtib ainult Allparts OÜ poolt müüdud kaupadele.
2. Garantii katab toote materjali ja valmistusvead. Garantii alla ei kuulu ekspluatatsiooni käigus toodete normaalne kulumine (näiteks piduriklotside loomulik kulumine).
Materjali- või valmistusvealise toote puhul kohustub Allparts OÜ remontima, välja vahetama või hüvitama vealise toote juhul, kui materjali või valmistusvead on põhjustanud toote kasutuskõlbmatuks muutmise.
Garantii alla ei kuulu vead, mis on põhjustatud
-normaalsest kulumisest;
-puudulikust hooldamisest;
-valedest töövõtetest paigaldusel;
-valest kasutamisest;
-muudest välisteguritest põhjustatud vigadest;
-võistlustelkasutatavate autode varuosad;
3. Garantiiaeg algab, kui toode antakse Allparts OÜ poolt üle selle tarbijale, antud juhul kliendile. Garantii kehtib toote esimesele kasutajale. Toote või osa ümbervahetamine ei pikenda esialgset garantiiaega.
4. Garantiid puudutav avaldus tuleb teha Allparts OÜ-le esimesel võimalusel.
Garantiile tuleb lisada:
-defekteeritav toode;
-toote ostmise kuupäev, arve number;
-toote kasutuselevõtu kuupäev;
-toote kasutuselevõtul auto läbisõit;
-kasutuses olnud kilomeetraaž;
-vea ilmnemise kuupäev;
-demonteerimise kuupäev;
-toote demonteerimisel auto läbisõit;
-kasutuskoht (auto/seadme mark, valmistusaasta, reg-nr, VIN kood);
-täpne vea selgitus ja põhjus (ei aksepteerita selgitusi nagu katki, ei tööta, ei sobi kliendi autole jne);
-lisainfot andva isiku nimi ja kontakttelefon;
-paigaldusfirma nimi, kontaktandmed ja antud firmas paigaldust tõendava dokumendi koopia;
– garantiitalong kui see on vastaval tootel olemas;
5. Garantiitingimused elektroonikaseadmete puhul
-antud detail on paigaldatud autoesinduses;
-antud detail on paigaldatud selleks spetsialiseerunud firmades kus paigaldajaks oli vastavat kvalifikatsiooni omav töötaja;
6. Garantii ei kehti elektroonikaseadmetele järgmistel juhtudel
-kui elektroonikaseadmed ei ole paigaldatud selleks spetsialiseerunud ettevõtetes;
-kui toode on paigaldatud töökodades, kus puuduvad selleks vastavad töövahendid;
– kui toode on paigaldatud elektroonikaalast kvalifikatsiooni mitteomava isiku poolt;
–SOOVITAME KLIENDIL ALATI VEENDUDA PAIGALDAJA KVALIFIKATSIOONI OLEMASOLUS ENNE TOOTE PAIGALDUST JA ALATI KÜSIDA PAIGALDUST TÕENDAV DOKUMENT!
7. Allparts OÜ müüdud toote maaletoojal või tootjal on õigus vea väljaselgitamiseks vealine toode lahti võtta.
8. Kui klient ei ole nõus meie garantiiotsusega, antakse kliendile võimalus tellida erapooletu ekspertiis kliendi kulul. Erapooletu ekspertiis peab olema mõlemalt poolt aksepteeritav. Juhul kui erapooletu eksperdi otsus on positiivne, hüvitab Allparts OÜ ekspertiisikulud.
9. Kui selgub, et toode, mis on garantiijuhtumi vajadusel tootja tehasesse ekspertiisi saadetud, vastab tootja sertifikaadile, standarditele ja kauba tehnilises dokumentatsioonis märgitud tehnilistele tingimustele ning on täiesti töökorras või see on saanud kahjustada omavolilise parandamise, osade asendamise jms. tõttu, siis sellele kaubale garantiiparandust, asendust, rahalist hüvitamist ei sooritata.
10. Allparts OÜ ei kohustu hüvitama garantii ajal riknenud toodete vahetusega kaasnevaid kulusid.
11. Vealist toodet, mis on hüvitatud, ei tagastata.
12. Garantiilise toote tarnekulud Allparts OÜ-le, tasub klient.
13. Garantiilise toote kontrollimine võib võtta aega kuni 3 kuud. Antud ajaks on kliendil võimalus soetada uus toode omal kulul. Kui selgub, et garantiisse saadetud toode on tootmisveaga/defektne, tagastatakse kliendile tasutud summa garantiilise toote eest.
14. Garantiilise toote kontrollimist ei teosta Allparts OÜ kuna puudub selleks pädevus.
Pretensiooni esitajal peab olema ostetud toote või teenuse kohta ostu tõendav dokument (arve), mille alusel ostja tõestab ostu sooritamise kuupäeva. Tarbija peab teatama asja lepingutingimustele esimesel võimalusel pärast seda, kui ta sai mittevastavusest teada.
Lepingutingimustele mittevastavuse tuvastab kas tootja või maaletooja. Lepingutingimustele mittevastava toote tagastamisel kauplejale tuleb tagastada ostetud kauba kõik osad.
Kui kauba või teenuse ostmisest, mille kohta tarbija on esitanud lepingutingimustele mittevastavusest pretensiooni, on möödunud kuni kuus (6) kuud, kohustub Kaupleja tõestama lepingutingimustele mittevastavuse olemasolu. Pärast 6 kuu möödumist on aga tarbija kohustatud tõendama, et varjatud puudus või muu lepingutingimustele mittevastavus oli olemas juba kauba või teenuse ostmisel. Peale kuue kuu möödumist tuleb tarbijal põhjendada ning tõendada, et mittevastavus oli olemas asja üleandmise ajal ehk kaupleja müüs talle puudusega asja. Müüja ei vastuta ebatavaliselt lühikese kasutusperioodi järel tekkinud puuduse eest, kui toodet on kasutatud tunduvalt suurema intensiivsusega , kui seda tavapäraselt tarbijalt võib mõistlikult eeldada.
Kaupleja ei vastuta müüdud asjal esinevate puuduste eest, millest ostja oli lepingu sõlmimisel teadlik või puuduste eest, mis on tingitud ebaõigest kasutamisest või hooldamisest (võlaõigusseaduse § 218 lg 2, § 218 lg 4, § 220 lg 1 ja § 222 lg 1, § 641 lg 1, § 642 lg 2, § 644 lg 1, § 646 lg 1, § 647).
ei peatu ega pikene remondi tõttu ei pikene remondi aja võrra (kui ei ole tootja garantiitingimustes teisiti)


Energiatõhususe miinimumnõuded – Riigi Teataja
Energiatõhususe miinimumnõuded - sisukord
2 ENERGIATÕHUSUSE MIINIMUMNÕUDED
§ 3 Energiatõhususarv
§ 4 Nõuded suvisele ruumitemperatuurile
§ 5 Üldised nõuded välispiiretele
§ 6 Üldised nõuded tehnosüsteemidele
§ 61 Nõuded küttesüsteemile
§ 7 Üldised nõuded hoonete energiavarustusele
3 ENERGIATÕHUSUSE ARVUTUSE LÄHTEANDMED
§ 8 Energiaarvutus
§ 9 Väliskliima
§ 10 Sisekliima
4 HOONE STANDARDKASUTUS JA VABASOOJUS
§ 11 Kasutusajad ja vabasoojus
§ 12 Sooja vee tarbimine
§ 13 Ahjud, kaminad ja kerised
§ 14 Hoonete õhupidavus
5 ENERGIATÕHUSUSE ARVUTUSE ÜLDSÄTTED
§ 15 Hoone summaarse energiakasutuse arvutamine
§ 16 Energiaarvutuse etapid
6 NETOENERGIAVAJADUSTE JA SUVISTE TEMPERATUURIDE ARVUTUS
2 Välispiirete soojakadude arvutus
§ 18 Välispiirete soojakadude arvutuse alused
§ 19 Külmasildade arvutus
§ 20 Infiltratsiooni õhuvooluhulga määramine
7 TEHNOSÜSTEEMIDE ENERGIAKASUTUSE ARVUTUSREEGLID
§ 22 Soojuspumpsüsteemidega küttesüsteemide arvutus
§ 23 Soojuspumpsüsteemidega kombineeritud küttesüsteemide arvutus
§ 24 Ventilatsioonisüsteemide õhuvooluhulkade arvestamine
§ 25 Soojustagastuse arvutus
§ 26 Ventilatsioonisüsteemi elektrienergia kasutuse arvutus
§ 27 Ventilaatori rõhutõusu arvutus
§ 28 Ventilatsioonisüsteemi abiseadmed
§ 29 Väikemajade ja korterite ventilatsiooniseadmete elektrienergiakasutus
§ 31 Kompressormasinaga jahutussüsteemi elektrienergia kasutuse arvutus
§ 32 Vabajahutusega jahutussüsteemi elektrienergia kasutuse arvutus
§ 33 Jahutussüsteemi abiseadmete elektrienergia kasutuse arvutus
4 Muud tehnosüsteemid
§ 34 Muude tehno- ja energiavarustussüsteemide arvutus
8 NÕUDED ENERGIAARVUTUSE SOORITAMISELE JA TULEMUSTE ESITAMISELE
§ 35 Energiaarvutus ehitusprotsessi osana
§ 36 Nõuded arvutustarkvarale
§ 37 Nõuded arvutustulemuste esitamisele
81 ENERGIATÕHUSUSE MIINIMUMNÕUETELE VASTAVUSE TÕENDAMISE LIHTSUSTATUD MEETOD
§ 371 Energiatõhususe miinimumnõuetele vastavuse tõendamine lihtsustatud meetodil
§ 372 Nõuded summaarsele soojaerikaole
§ 373 Nõuded tehnosüsteemidele
Energiatõhususe miinimumnõuded1
Vastu võetud 20.12.2007 nr 258
RT I 2007, 72, 445
27.08.2009 RT I 2009, 45, 301 12.09.2009
Määrus kehtestatakse «Ehitusseaduse» § 3 lõike 72 alusel.
(1) Määrusega kehtestatakse hoonete energiatõhususe miinimumnõuded ning nõuetele vastavuse tõendamiseks vajalikud lähteandmed ja arvutusmeetodid.
(2) Käesoleva määruse reguleerimisalasse kuuluvad ehitatavad ja oluliselt rekonstrueeritavad sisekliima tagamisega elamud ja muud hooned (edaspidi koos ka hooned), milles sisekliimanõuded tulenevad peamiselt inimkasutusest ja energiat kasutatakse põhiliselt sisekliima tagamiseks, tarbevee soojendamiseks ning olme- ja muude elektriseadmete kasutamiseks.
(3) Nõuded esitatakse hoonete kasutusotstarbe järgi järgmistele hoonetele:
1) elamud: väikemajad (kasutusotstarbe järgi ühe ja kahe korteriga elamud või kolme ja enama korteriga ridaelamud); korterelamud (kasutusotstarbe järgi kolme või enama korteriga elamud ning hoolekandeasutuste ja ühiselamute hooned);
2) muud hooned, mis ei ole elamud: büroo- ja administratiivhooned; ärihooned (hotellid, muud majutus- ja toitlustushooned, kaubandus- ja teenindushooned, välja arvatud büroohooned); avalikud hooned (meelelahutus-, haridus- ja muud avalikud hooned, välja arvatud tervishoiuhooned ja siseujulad) ja transpordihooned (välja arvatud garaažid); tervishoiuhooned (haiglad ja muud ravihooned, välja arvatud hoolekandeasutused); siseujulad.
(4) Käesoleva määruse reguleerimisalasse ei kuulu «Ehitusseaduse» § 3 lõikes 71 nimetatud hooned, sidehooned, garaažid ja erihooned.
(5) Kui hoonel on mitu kasutusotstarvet, määratakse igale eraldi kasutusotstarbega hoone osale, mille köetav pind ületab 10% kogu hoone köetavast pinnast, sellele kasutusotstarbele vastav energiatõhususarv. Alla 10% pinnaga alad loetakse kasutusotstarbest sõltumata muude alade koosseisu. Hoone maksimaalseks lubatavaks energiatõhususarvuks on köetava pinna alusel arvutatud hoone osade kasutusotstarvete kaalutud keskmine energiatõhususarv.
[RT I 2009, 45, 301 - jõust. 12.09.2009]
(6) Energiatõhususe miinimumnõuded kehtestatakse hoonele tervikuna. Hoone koosseisu arvestatakse lisaks piiretele ja tehnosüsteemidele hoonesse või kinnistule paigaldatud energiavarustuse süsteemid (nt tuuleturbiin, soojuse ja elektri koostootmisjaam). Energiavõrguga (nt kaugküte) ühendatud tehnosüsteemid kuuluvad hoone koosseisu alates energiavõrgu liitumispunktist.
(1) Käesolevas määruses kasutatakse üldmõisteid järgmises tähenduses:
1) energiavõrk – energia edastamise ja tarbijale jaotamise süsteem (nt elektrivõrk, kaugkütte- ja jahutusvõrk, gaasivõrk);
2) oluline rekonstrueerimine – selline rekonstrueerimine, mille maksumus on suurem kui üks kolmandik rekonstrueeritava ehitisega samaväärse ehitise keskmisest ehitusmaksumusest. Oluliseks rekonstrueerimiseks käesoleva määruse mõistes loetakse ka sellist rekonstrueerimist, mis sisaldab hoone välispiirete ja/või hoone tehnosüsteemide muutmist, mille maksumus on suurem kui üks kolmandik rekonstrueeritava ehitisega samaväärse ehitise keskmisest ehitusmaksumusest;
3) päikesefaktor – suhe, mis näitab, kui suur osa päikesekiirguse energiast läbib klaasi ja kandub soojusülekande teel ruumi. Päikesefaktor käesoleva määruse mõistes arvestab kolme komponenti: lühilainelist klaasi läbivat päikesekiirgust, pikalainelist soojuskiirgust ja soojusülekannet õhu vahendusel (konvektsioon) klaasi sisepinnalt;
4) tehnosüsteemid – energiatõhususarvu arvutamisel arvesse võetavad süsteemid, milleks on küttesüsteem, sooja tarbevee süsteem, ventilatsioonisüsteem, jahutussüsteem, valgustus ja muud käesoleva määruse järgi energiaarvutuses arvestatavad süsteemid;
5) vabasoojus – hoonesse sisenev päikesekiirgus, inimeste ja seadmete ning tehnosüsteemide soojuseraldused;
6) õhulekkearv – hoone välispiirete õhupidavust iseloomustav näitaja, mis on määratud õhulekketestiga 50 paskali (Pa) rõhkude erinevusel. Hoone keskmine õhulekkearv [m3/(h m2)] antakse välispiirete ruutmeetri kohta. Välispiirete pindala arvutatakse sisemõõtude põhjal.
(2) Käesolevas määruses kasutatakse energiatõhususe ja -arvutuse mõisteid järgmises tähenduses:
2) energiatõhususarv – arvutuslik summaarne tarnitud energiate kaalutud erikasutus hoone standardkasutusel;
3) erikasutus – aastane energiakasutus kilovatt-tundides hoone köetava pinna ruutmeetri kohta [kWh/(a m2)];
4) energiakandjate kaalumistegurid – tegurid, millega võetakse arvesse tarnitud energia tootmiseks vajalik primaarenergia kasutus ja selle keskkonnamõju;
5) hoone standardkasutus – hoone tavapärane kasutus energiatõhususe miinimumnõuete kontrollimiseks. Standardkasutuse kindlaksmääramisel võetakse arvesse hoone kasutamise otstarvet, välis- ja sisekliimat, hoone ja tehnosüsteemide kasutusaega, vabasoojust ning hoone õhupidavuse lähteandmeid;
6) hoone summaarne energiakasutus (kWh/a) – hoone sisekliima tagamiseks (kütmiseks, jahutamiseks, ventilatsiooniks ja valgustuseks), tarbevee soojendamiseks ja elektriseadmete kasutamiseks vajalik tehnosüsteemide soojus- ja elektrienergia kasutus, mis sisaldab kõiki tehnosüsteemide kadusid;
7) kasutusprofiil – ruumi kasutusaste valgustuse, seadmete ja inimeste soojuseralduse suhtena maksimaalsesse soojuseraldusse;
8) kohalolekuprofiil – inimeste kohaloleku ja vastava valgustuse ja seadmete kasutuse suhe maksimaalsesse soojuseraldusse;
9) netoenergiavajadus – sisekliima tagamiseks ja tarbevee soojendamiseks vajalik soojusenergia ilma süsteemikadudeta. Netoenergiavajadus jaguneb: netoenergiavajadus ruumide kütteks, netoenergiavajadus ruumide jahutamiseks, netoenergiavajadus ventilatsiooniõhu soojendamiseks, netoenergiavajadus tarbevee soojendamiseks;
10) netoenergiavajadus ruumide jahutamiseks – ruumide jahutamiseks vajalik soojusenergia;
11) netoenergiavajadus ruumide kütteks – ruumide kütteks vajalik soojusenergia, arvestades välispiirete soojajuhtivuskadusid, välispiirete ebatihedustest (infiltratsioonist) tulenevaid soojakadusid ja ruumi sissepuhutava ventilatsiooniõhu soojenemist ruumitemperatuurini;
12) netoenergiavajadus tarbevee soojendamiseks – vee soojendamiseks vajalik soojusenergia;
13) netoenergiavajadus ventilatsiooniõhu soojendamiseks – ventilatsiooniõhu sissepuhketemperatuurini soojendamiseks vajalik soojusenergia, millest on maha arvatud soojustagastus; väljatõmbeventilatsiooni korral sissevõetava välisõhu ruumitemperatuurini soojenemiseks vajalik soojusenergia;
14) primaarenergia – ühe kilovatt-tunni tarnitud energia tootmiseks vajalik esmane energiahulk taastuvatest ja mittetaastuvatest energiaallikatest, mis sisaldab kõiki energiaallika ammutamise, energia tootmise, ülekande ja jaotamise kadusid;
15) summaarne tarnitud energiate kaalutud erikasutus – tarnitud energiate ja energiakandjate kaalumistegurite korrutiste summa;
16) tarnitud energia – aastane elektrivõrkudest ostetud elektrienergia või kaugküttevõrkudest ostetud soojusenergia kilovatt-tundides (kWh/a) või kütuste tarnijatelt ostetud kütuste energiasisaldus kilovatt-tundides, millega kaetakse hoone summaarne aastane energiakasutus hoone kütmiseks, jahutamiseks, tarbevee soojendamiseks, ventilatsiooniks, valgustuseks ja elektriseadmete kasutamiseks;
17) välispiirete summaarne soojaerikadu köetava pinna ruutmeetri kohta [W/(m2K)] – hoone köetava pinna ühe ruutmeetri soojakadu läbi välispiirete, kui temperatuuride erinevus hoone sees ja väljas on üks kraad. Soojaerikadu moodustub summaarselt kõikidest välispiirete soojajuhtivuskadudest ja välispiirete ebatihedustest (infiltratsioonist) tulenevast soojakaost;
18) valideeritud tarkvara – sisekliima ja energiaarvutuse tarkvara, mille valideerimiseks on teostatud võrdlusarvutus vastava standardi või metoodika järgi. Käesoleva määruse mõistes aktsepteeritakse valideerimiseks vastavaid Euroopa (EVS-EN), ISO, ASHRAE ja CIBSE standardeid ning IEA BESTEST metoodikat või nendega samaväärseid muude riikide standardeid.
2. peatükk ENERGIATÕHUSUSE MIINIMUMNÕUDED
§ 3. Energiatõhususarv
(1) Energiatõhususe miinimumnõuded on olemasolevate ja ehitatavate hoonete summaarse energiakasutuse piirmäärad, lähtudes hoonete kasutamise otstarbest ja arvestades nende tehnilisi näitajaid, või tehnosüsteemidele esitatavad nõuded, et mõõta nende efektiivsuse ja toimimisega seotud näitajaid. Hoone vastavust energiatõhususe miinimumnõuetele hinnatakse hoone projekteerimisel ehitusprojekti dokumentatsiooni alusel. Energiatõhususe miinimumnõuded on väljendatud energiatõhususarvuna, mis on arvutuslik summaarne tarnitud energiate kaalutud erikasutus hoone standardkasutusel. Energiatõhususarv kajastab hoone kompleksset energiakasutust nii sisekliima tagamiseks, tarbevee soojendamiseks kui ka olme- ja muude elektriseadmete kasutamiseks.
(11) Energiatõhususe miinimumnõuetele vastavust tõendatakse arvutuslikult või lihtsustatud tõendamismeetodi abil. Lihtsustatud tõendamismeetodit võib kasutada hoonete puhul, mille kasutamise otstarbe kood vastavalt majandus- ja kommunikatsiooniministri 26. novembri 2002. a määrusele nr 10 «Ehitise kasutamise otstarvete loetelu» algab numbriga 1110 või 1121 või on 11221.
(2) Ehitatavate hoonete energiatõhususarv ei tohi ületada järgmisi piirväärtusi:
1) väikeelamutes (sh paarismajad ja ridaelamud) 180 kWh aastas ruutmeetri kohta;
2) korterelamutes 150 kWh aastas ruutmeetri kohta;
3) büroo- ja administratiivhoonetes 220 kWh aastas ruutmeetri kohta;
4) ärihoonetes, hotellides, muudes majutus- ja toitlustushoonetes ning kaubandus- ja teenindushoonetes 300 kWh aastas ruutmeetri kohta;
41) avalikes hoonetes ja meelelahutushoonetes 300 kWh aastas ruutmeetri kohta;
42) haridus- ja teadushoonetes (välja arvatud õpilaste ühiselamutes, raamatukogudes ja kliinikutes) 300 kWh aastas ruutmeetri kohta;
5) tervishoiuhoonetes 400 kWh aastas ruutmeetri kohta;
6) siseujulates 800 kWh aastas ruutmeetri kohta.
(3) Oluliselt rekonstrueeritava hoone energiatõhususarv ei tohi ületada järgmisi piirväärtusi:
1) väikeelamutes (sh paarismajad ja ridaelamud) 250 kWh aastas ruutmeetri kohta;
2) korterelamutes 200 kWh aastas ruutmeetri kohta;
3) büroo- ja administratiivhoonetes 290 kWh aastas ruutmeetri kohta;
4) ärihoonetes, hotellides, muudes majutus- ja toitlustushoonetes ning kaubandus- ja teenindushoonetes 390 kWh aastas ruutmeetri kohta;
41) avalikes hoonetes, meelelahutushoonetes 390 kWh aastas ruutmeetri kohta;
42) haridus- ja teadushoonetes (välja arvatud õpilaste ühiselamutes, raamatukogudes ja kliinikutes) 390 kWh aastas ruutmeetri kohta;
5) tervishoiuhoonetes 520 kWh aastas ruutmeetri kohta;
6) siseujulates 1000 kWh aastas ruutmeetri kohta.
(4) Juhul kui energiatõhususe miinimumnõuetele vastavust tõendatakse arvutuslikult, arvutatakse hoone energiatõhususarv. Energiatõhususarvu arvutamiseks summeeritakse tarnitud energia (s.t kasutatud elektrienergia ja kasutatud kütuste energiasisalduse) ja energiakandjate kaalumistegurite korrutised. Tarnitud energia kasutus arvutatakse käesoleva määruse nõuete kohaselt.
(41) Juhul kui energiatõhususe miinimumnõuetele vastavust tõendatakse lihtsustatud tõendamismeetodi abil, tuleb järgida määruse 81. peatükis sätestatud nõudeid ning sellisel juhul hoone energiatõhususarvu ei arvutata ja määruse §-s 4 ette nähtud suvise ruumitemperatuuri kontrolli ei teostata.
(5) Energiakandjate kaalumistegurid on järgmised:
1) taastuvtoormel põhinevad kütused (puit ja puidupõhised kütused ning muud biokütused, v.a turvas ja turbabrikett) 0,75;
2) kaugküte 0,9;
3) vedelkütused (kütteõlid ja vedelgaas) 1,0;
4) maagaas 1,0;
5) tahked fossiilkütused (kivisüsi jms) 1,0;
6) turvas ja turbabrikett 1,0;
7) elekter 1,5.
(6) Kütuse energiasisaldus arvutatakse kütteväärtuse abil. Kütteväärtusena kasutatakse tarnija poolt antud alumist kütteväärtust või määruse lisas 1 toodud andmeid.
§ 4. Nõuded suvisele ruumitemperatuurile
(1) Suvise ruumitemperatuuri nõue loetakse täidetuks, kui ruumitemperatuur ei ületa määruse lisas 2 toodud piirtemperatuuri (jahutuse temperatuuriseadet) elamutes rohkem kui 150 kraadtunni ja muudes määruse § 1 lõike 3 punktis 2 nimetatud hoonetes, mis ei ole elamud, rohkem kui 100 kraadtunni (°Ch) võrra ajavahemikul 1. juunist 31. augustini. Jahutusperiood võib olla osas hoonetes pikem eelnimetatud ajavahemikust, kuid seda ei võeta arvesse suvise temperatuuri nõude kontrollimisel. Jahutuse netoenergiavajadus ja jahutussüsteemi energiakasutus arvutatakse kogu jahutusperioodile. Ruumide ülekuumenemise vältimiseks tuleb eelistada ehituslikke lahendusi (nt päikesekaitse, klaaspindade vastav suurus ja suund, tarindite massiivsus) ja ruumide tuulutamist.
(2) Suvise ruumitemperatuuri nõude täitmiseks võib olla vajalik jahutussüsteemi kasutamine hoones ning sellisel juhul peab energiaarvutus hõlmama ruumide jahutuse netoenergiavajadust ja jahutussüsteemi energiakasutuse arvutust. Projekteerimisel on jahutussüsteemi kirjeldamine nõutav vaid määral, mis võimaldab teha energiaarvutust. Jahutussüsteemi väljaehitamine ei ole nõutav.
(3) Ruumide temperatuurikontroll teostatakse hoonetes, mis ei ole elamud, tüüpruumide simulatsioonarvutuse abil. Simulatsioonarvutuses võib kasutada vajaduse korral lisas 2 määratud väärtusest madalamat jahutuse seadet, et võtta arvesse temperatuuri reguleerimisest tulenevat määratust kõrgemat ruumitemperatuuri.
(4) Elamute ruumide temperatuurikontrolli võib teostada tüüpruumide simulatsioonarvutusega või kasutades selleks otstarbeks välja töötatud lihtsustatud abimaterjale, nt graafikuid. Väikemajad on temperatuurikontrollist vabastatud järgmiste tingimuste samaaegsel täitmisel:
1) lääne- ja lõunapoolsete välisseinte üle ühe ruutmeetri suurustel aknapindadel kasutatakse päikesekaitseklaase päikesefaktoriga g ≤ 0,4 või muid vastavatoimelisi lahendusi;
2) elu- ja magamistubade lääne- ja lõunapoolsete akende klaasiosa pind on maksimaalselt 30% ruumi lääne- ja lõunapoolsete välisseinte pinnast;
3) elu- ja magamistubades on avatavate akende pind vähemalt 5% nende ruumide põrandapinnast.
(3) Soojustuse valikul tuleb lähtuda sellest, et ehitis oleks hea energiatõhususe tasemega. Väikemajade soojustuse valikul võib energiaarvutuses lähtuda järgmistest algväärtustest: välisseinte soojajuhtivus 0,2–0,25 W (m2·K), katuste ja põrandate soojajuhtivus 0,15–0,2, akende ja uste soojajuhtivus 0,7–1,4 W(m2·K), kusjuures lõplikud valikud sõltuvad hoone kompaktsusest ning kütte- ja ventilatsioonilahendustest. Muude hoonete optimaalne soojustus sõltub eelnevale lisaks oluliselt ka vabasoojusest.
(4) Välispiirete keskmine õhulekkearv ei tohi üldjuhul ületada üht kuupmeetrit tunnis välispiirde ruutmeetri kohta [m3/(hm2)]. Niiskuskonvektsiooni riskide vältimiseks tuleb tarindite kriitilised sõlmed (nt seina ja katuse ühendus, katuslae auru- või õhutõkke jätkukohad, läbiviigud) teha praktiliselt täiesti õhkupidavaks.
§ 6. Üldised nõuded tehnosüsteemidele
(1) Tehnosüsteemid tuleb projekteerida ja paigaldada nii, et oleks tagatud nende pikaajaline ja efektiivne töötamine optimaalses tööpiirkonnas. Üleliigseid soojakadusid tuleb vältida torustike ja soojussalvestite otstarbekohase soojustusega.
(2) Siseõhu nõutud kvaliteet tagatakse üldjuhul sundventilatsiooniga. Ventilatsiooni energiatõhususe saavutamiseks võib kasutada efektiivset soojustagastust, madala rõhulanguga torustikke ja ventilatsiooniseadmete komponente ning võimalikult kõrge kasuteguriga ventilaatoreid ja juhtseadmeid.
§ 61. Nõuded küttesüsteemile
(1) Sisekliima tagamisega projekteeritavate või olemasolevale oluliselt rekonstrueeritavate hoonete, mille ehitusprojekt esitatakse ehitusloa taotlusel pärast 30. juunit 2010. a ja mille eraldi kasutamiseks mõeldud hoone osadel võivad olla erinevad omanikud või mille eraldi kasutamiseks mõeldud osasid saab välja üürida, tuleb eraldi kasutamiseks mõeldud hoone osasid teenindava küttesüsteemi projektis ette näha ja ehitamisel paigaldada seadmed, mis võimaldavad määrata hoone osa energiatarbimist kütteks.
(2) Hoone osa energiatarbimise määramist võimaldavaid seadmeid ei pea paigaldama, kui:
1) hoone osa kasutajal puuduvad tehnilised võimalused hoone osas energiatarbimise reguleerimiseks;
2) hoone ehituslikust lahendusest tulenevalt ei mõjuta hoone osa kasutaja poolne tegevus energiatarbimist hoone kütteks;
3) hoone osa energiatarbimise määramist võimaldavate seadmete paigaldamine ei ole majanduslikult põhjendatud või tehniliselt võimalik.
(3) Juhul kui hoones ei nähta ette energiatarbimise määramist võimaldavate seadmete paigaldamist, selgitatakse selle põhjuseid ehitusloa taotlemisel esitatava ehitusprojekti kütte- ja ventilatsiooniosa tehnilises kirjelduses.
§ 7. Üldised nõuded hoonete energiavarustusele
(1) Hoonete energiavarustus peab olema energiatõhus. Hoonetes paigaldatakse üldjuhul üks soojusallikas.
(2) Uute üle 1000 m2 suletud netopinnaga hoonete puhul eelistatakse võimalusel tehnilise, ökoloogilise ja majandusliku põhjendatuse piires alternatiivseid süsteeme. Alternatiivsed süsteemid on eelkõige kaugküte ja -jahutus, taastuval allikal põhinevad energiasüsteemid, koostootmisjaamad ja soojuspumbad.
3. peatükk ENERGIATÕHUSUSE ARVUTUSE LÄHTEANDMED
§ 8. Energiaarvutus
(1) Hoone energiatõhususe miinimumnõuetele vastavuse kontrolliks sooritatakse energiaarvutus hoone standardkasutusel, käesolevas määruses toodud välis- ja sisekliima, hoone ja tehnosüsteemide kasutus- ja käiduaegade, vabasoojuse ning hoone õhupidavuse lähteandmetega. Muud arvutuseks vajalikud lähteandmed võetakse hoone ehitusprojekti dokumentatsioonist.
(3) Suvise ruumitemperatuuri kontroll tehakse ruumitüüpidele, kus on kõige rohkem vabasoojust (eeldatavalt hoone lõuna- või lääneküljes asuvatele või suurte klaaspindadega ruumidele) või kus on ette näha kasutajate pidevat kohalolekut. Elamutes tehakse suvise ruumitemperatuuri arvutus vähemalt ühele toodud tingimustele vastavale magamistoale ja elutoale. Muudes hoonetes tehakse suvise ruumitemperatuuri arvutus kõigile tüüpruumidele (nt avatud ja suletud kontorid, klassiruumid), valides ruumitüübi esindajaks ühe toodud tingimustele vastava ruumi.
§ 9. Väliskliima
Energiaarvutus ja suvise ruumitemperatuuri kontroll sooritatakse sõltumata hoone asukohast Eesti energiaarvutuse baasaastaga. Baasaasta esindab viimase kolme dekaadi (1970–2000) tüüpilist väliskliimat ja ei ole selle tõttu kasutatav küttevõimsuse vajaduse arvutamisel. Baasaastat võib kasutada jahutusvõimsuse vajaduse arvutamisel.
§ 10. Sisekliima
(1) Energiaarvutuses kasutatakse käesoleva määruse lisades toodud arvutuslikke temperatuure, ventilatsiooni õhuvooluhulki ja muid sisekliima parameetreid. Kui projekteeritud õhuvooluhulgad ületavad käesoleva määruse lisades toodud väärtusi või on ruumitemperatuur kütmisel kõrgem või jahutamisel madalam kui määruse lisades toodud väärtused, võib energiaarvutuse sooritada ehitusprojekti andmete põhjal.
(2) Standardkasutusele vastavad ruumitemperatuuride seaded on toodud määruse lisas 2. Lihtsustatud, konstantse ruumitemperatuuriga arvutuse puhul kasutatakse määruse lisas 2 toodud seadeid ruumitemperatuurina (nt elamutes 21 °C kütmisel ja 27 °C jahutamisel). Dünaamilise arvutuse puhul kasutatakse antud väärtusi termostaadi kütte ja jahutuse temperatuuriseadetena. Ilma jahutussüsteemita hoonetele tähendab jahutuse temperatuuriseade piirtemperatuuri, mille nõuded on toodud määruse § 4 lõikes 1.
(3) Standardkasutusele vastavad õhuvooluhulgad ventilatsiooni kasutamise ajal ja tüüpiliste ruumide arvutuslik põrandapind inimese kohta on toodud määruse lisades 3 ja 4. Väljaspool hoone, mis ei ole elamu, kasutusaega on üldjuhul mitteeluhoone ventilatsiooni õhuvooluhulk ventilatsiooni kasutusaja välises režiimis 0,15 l/(sm2).
(4) Elamute õhuvooluhulgad arvutatakse määruse lisas 4 toodud väärtusi kasutades järgnevalt:
1) arvutatakse summaarne õhuvooluhulk kogu hoone suletud netopinna järgi (üldõhuvahetus vastavalt lisale 4);
2) arvutatakse summaarne õhuvooluhulk elamispinna (elu- ja magamistubade põrandapinna) järgi, millele lisatakse mitteeluruumide õhuvooluhulk üldõhuvahetuse järgi arvutatuna;
3) valitakse kahest eelnevast suurem õhuvooluhulk summaarseks õhuvooluhulgaks, kusjuures summaarsest õhuvooluhulgast arvutatud õhuvahetuskordus on maksimaalselt üks õhuvahetus tunnis;
4) valitakse ja jaotatakse väljatõmbed nii, et nende summa võrdub summaarse õhuvooluhulgaga.
(5) Hoonete, mis ei ole elamud, muutuva õhuvooluhulgaga ventilatsioonisüsteemidele, mida juhitakse õhu kvaliteedi järgi (süsihappegaasi (CO2) või kombineeritult nt CO2 ja temperatuuri või niiskuse järgi), kasutatakse määruse lisades 3 ja 4 toodud õhuvooluhulkasid maksimaalsete õhuvooluhulkadena. Kui muutuva õhuvooluhulgaga süsteemi kasutatakse jahutuse eesmärgil, määratakse maksimaalne õhuvooluhulk vastavalt jahutusvajadusele. Minimaalne õhuvooluhulk ja ventilatsiooni juhtimisgraafik peab üldjuhul olema valitud selliselt, et ei ületata CO2 maksimaalset mahukontsentratsiooni 1000 miljondikku (ppm), mille juures on arvestatud välisõhu mahukontsentratsiooniks 400 miljondikku (ppm).
4. peatükk HOONE STANDARDKASUTUS JA VABASOOJUS
§ 11. Kasutusajad ja vabasoojus
(1) Hoonete standardkasutus ja sellele vastav seadmete, valgustuse ja inimeste soojuseraldus on esitatud määruse lisas 5, kus on toodud hoone kasutustundide arv ööpäevas ja kasutuspäevade arv nädalas ning maksimaalsed valgustuse, seadmete ja inimeste soojuseraldused tüüpilistes ruumides hoone kasutusajal. Soojuseraldused ei sisalda tehnosüsteemide soojuseraldusi, mida arvutatakse tehnosüsteemide koosseisus käesoleva määruse 7. peatüki nõuete kohaselt.
(2) Kasutusaste on keskmine valgustuse ja seadmete kasutusaste ning inimeste kohalviibimine hoone kasutusaja jooksul. Maksimaalseid soojuseraldusi kasutatakse ruumitemperatuuride ja jahutusvõimsuse arvutuses. Energiaarvutuse jaoks korrutatakse maksimaalsed soojuseraldused kasutusastmega. Valgustuse või seadmete või inimeste aastane soojuseraldus Q [kWh/(m2a)] arvutatakse järgmise valemiga:
P on soojuseraldus W/m2;
(3) Valgustuse ja seadmete elektritarbimine § 1 lõike 3 punktis 2 nimetatud hoonetes võrdub valgustuse ja seadmete soojuseraldusega vastavalt määruse lisale 5. Elamutes jagatakse seadmete soojuseraldus teguriga 0,7, millele lisatakse valgustuse soojuseraldus.
(4) Ventilatsiooni vajaduse arvutamisel lähtutakse sellest, et ventilatsioon käivitub üks tund enne hoone kasutusaja algust ja lülitub kasutusaja välisesse režiimi üks tund pärast hoone kasutusaja lõppu (v.a ööpäevaringse kasutusega hooned).
(5) Elamute, kontorite, koolide ja lasteaedade dünaamiline energiaarvutus tehakse määruse lisas 6 toodud ruumide detailsete kasutusprofiilidega.
(6) Elamute ja avatud kontorite suvise ruumitemperatuuri kontrolli ja jahutusvõimsuse dünaamiline arvutus tehakse määruse lisas 6 toodud energiaarvutuse profiilidega.
(7) Dünaamilises arvutuses kasutatakse inimese kogusoojuseraldusena 125 W (ilmne soojus 85 W). Koolides ja lasteaedades kasutatakse laste kogusoojuseraldusena 110 W (ilmne soojus 75 W). Need suurused vastavad 1,2 ja 1,0 soojuseraldusühikule (met) keha pindala 1,8 m2 korral. Vabasoojus inimestest arvutatakse köetava pinna ja lisas 5 toodud inimeste vabasoojuse näitajate alusel.
§ 12. Sooja vee tarbimine
Sooja tarbevee erikulu on toodud määruse lisas 8 elamutele liitrites inimese kohta ööpäevas ja muudele hoonetele liitrites ruutmeetri kohta aastas. Sooja ja külma vee temperatuuride vaheks loetakse 50 °C.
§ 13. Ahjud, kaminad ja kerised
(1) Ahjusid ja kaminaid kombineeritud küttesüsteemide osana võib energiaarvutuses võtta arvesse, kui kaminad on soojust salvestavad ja varustatud põlemisõhukanaliga välisõhu saamiseks. Soojust mittesalvestavaid otsese lõõriga ja põlemisõhuks ruumiõhku kasutavaid kaminaid energiaarvutuses arvesse ei võeta. Põlemisõhuks ruumiõhku kasutavaid ahjusid arvesse ei võeta. Põhikütteseadmena kasutatavad ahjud võetakse arvesse ka ilma põlemisõhukanalita.
(3) Puuküttel kerist ei võeta energiaarvutuses arvesse. Väikemaja ja korteri elekterküttel kerise aastaseks elektritarbeks arvestatakse 500 kWh.
§ 14. Hoonete õhupidavus
Kui hoone õhupidavust ei ole mõõdetud või muul viisil tõendatud, tehakse energiaarvutus hoone õhulekkearvu baasväärtusega, mis on toodud määruse lisas 9. Kui õhupidavus on mõõdetud vastavalt standardile EVS-EN 13829 või tõendatud maja tarnija poolt, kasutatakse energiaarvutuses vastavalt mõõdetud või tõendatud väärtust.
5. peatükk ENERGIATÕHUSUSE ARVUTUSE ÜLDSÄTTED
§ 15. Hoone summaarse energiakasutuse arvutamine
Energiaarvutusega määratakse hoone summaarne energiakasutus hoone sisekliima tagamiseks (kütmiseks, jahutamiseks, ventilatsiooniks ja valgustuseks), tarbevee soojendamiseks ja elektriseadmete (nt kodumasinad ja muud olme- või bürooelektriseadmed ja muudes hoonetes kasutatavad seadmed) kasutamiseks. Energiaarvutuse kõikides etappides ja tulemuste esitamisel käsitletakse soojus- ja elektrienergiakasutust eraldiseisvatena. Hoone summaarne energiakasutus moodustub hoone tehnosüsteemide energiakasutusest.
§ 16. Energiaarvutuse etapid
Energiaarvutus sisaldab vähemalt järgmisi etappe:
1) netoenergiavajaduste arvutus, mille käigus tehakse ruumide kütte netoenergiavajaduse, ventilatsiooniõhu soojendamise netoenergiavajaduse, tarbevee soojendamise netoenergiavajaduse ja ruumide jahutuse netoenergiavajaduse arvutused;
2) suviste ruumitemperatuuride arvutus;
3) tehnosüsteemide energiakasutuse arvutus, mille käigus tehakse ventilatsioonisüsteemi soojustagastuse, kütteenergia ja elektrienergia arvutus;
4) küttesüsteemi ligikaudne arvutus, lähtudes soojusallika kasutegurist või soojapumpsüsteemi soojustegurist ning abiseadmete elektritarbimisest;
5) jahutussüsteemi ligikaudne arvutus, võttes arvesse jahutussüsteemi kondensaadi- ja soojakaod ja külma tootmise;
6) elektrisüsteemi elektritarbimise arvutus vastavalt valgustuse ja seadmete kasutuse lähteandmetele;
7) arvutustulemuste esitamine hoone summaarse aastase energiakasutusena määruse 8. peatükis toodud korras.
6. peatükk NETOENERGIAVAJADUSTE JA SUVISTE TEMPERATUURIDE ARVUTUS
(1) Netoenergiavajaduste arvutus järgib standardi EVS-EN ISO 13790 põhimõtteid, mille rakendamine on kirjeldatud järgnevates lõigetes.
(2) Ruumide kütte netoenergiavajadus arvutatakse, võttes arvesse infiltratsiooniõhu soojendamise vajadust ning ventilatsiooniõhu soojenemist ruumis sissepuhketemperatuurilt ruumitemperatuurini.
(3) Ventilatsiooniõhu soojendamise netoenergiavajadus arvutatakse koos ventilatsioonisüsteemi soojustagastusega § 10 lõigetele 2–5 vastavate õhuvooluhulkadega. Ventilatsiooniõhu soojendamise netoenergiavajaduse alla kuulub ventilatsiooniõhu soojendamine enne ja/või pärast soojustagastit või ilma sissepuhketa ventilatsioonisüsteemides sissevõetava välisõhu soojenemine ruumis välistemperatuurist ruumitemperatuurini.
(4) Vabasoojus arvutatakse vastavalt § 11 lõigetes 1–7 toodud nõuetele. Klaaspindade kaudu hoonesse tuleva päikesekiirguse arvutamisel võetakse arvesse erinevad päikesekaitselahendused (nt päikesekaitseklaasid, seesmised ja välimised ribikardinad, restid, markiisid) vastavalt tootja andmetele ning ümbritsevate objektide ja hoone enda osade poolt tekitatud varjud klaaspindadele, mille varjutusteguriks võetakse täpsemate andmete puudumisel 0,75.
(5) Tarbevee soojendamise netoenergiavajadus arvutatakse vastavalt §-le 12. Elamutes võetakse inimeste arvuks üldjuhul magamistubade arv pluss üks.
(6) Ruumide jahutuse netoenergiavajadus arvutatakse vastavalt § 11 lõigetes 1–7 toodud nõuetele.
(7) Suviste ruumitemperatuuride arvutus teostakse vastavalt § 4 nõuetele §-s 11 toodud lähteandmetega. Avatavate akende olemasolu võib ruumide tuulutamise arvutuses arvesse võtta, kuid ruumitemperatuur ei tohi langeda alla lisas 2 toodud kütmise seade.
2. jagu Välispiirete soojakadude arvutus
§ 18. Välispiirete soojakadude arvutuse alused
(1) Soojakadude arvutamisel arvestatakse välispiirete pindalad sisemõõtudega (välisseinte või katuslae ja põranda sisepindade vahelised mõõdud koos ruumide ning kandvate ja mittekandvate vaheseintega). Soojakadude arvutamisel ruumide kaupa arvestatakse välispiirete pindalad vaheseinte ja -lagede telgmõõtudega.
(2) Välispiirete (välisseinte, põrandate ja katuste) soojakaod arvutatakse vastavalt välispiirdeosa soojajuhtivusele (U-arvule) ja sisemõõtudega arvutatud pindalale. Nurkade (välissein-välissein, põrand-välissein ja katuslagi-välissein) lisasoojakaod võetakse eraldi arvesse geomeetriliste joonkülmasildade lisakonduktantsidega (lisa soojakadu vattides temperatuuride erinevusel üks kraad). Ka muud võimalikud tarinditest tulenevad külmasillad (nt akna seinakinnituse sõlm, jäigastussidemed, müüriankrud) võetakse arvesse vastava külmasilla lisakonduktantsiga. Vajaduse korral teisendatakse eelnimetatud viisil arvutatud välispiirde summaarne konduktants keskmiseks välispiirde soojajuhtivuseks, jagades välispiirde summaarse konduktantsi vastavalt kasutatava arvutustarkvara reeglitele määratud välispiirde pindalaga.
(3) Välispiirete soojajuhtivused (U-arvud) arvutatakse ehitusprojekti andmete alusel. Materjalide arvutuslikud soojaerijuhtivused on soovitatav määrata vastavalt standardile EVS-EN ISO 10456:2008 ning homogeensete ja mittehomogeensete materjalikihtide soojatakistused vastavalt standardile EVS-EN ISO 6946-2008.
(4) Soojakaod pinnasesse arvutatakse dünaamilise ühemõõtmelise arvutusega, milles võetakse arvesse vähemalt ühemeetrine kiht soojust akumuleerivat pinnast, mille all on konstantne temperatuur 7 °C, või dünaamilise kolmemõõtmelise arvutusega või kasutades põranda aluse maa temperatuurile tabeliväärtusi või vastavalt standardile EVS-EN ISO 13370. Pinnase omadusteks võib täpsemate andmete puudumisel võtta dreenitud pinnasele soojaerijuhtivuseks 1,4 W/(m K) ja erisoojuseks 1,5 MJ/(m3K), dreenimata pinnasele soojaerijuhtivuseks 2,0 W/(m K) ja erisoojuseks 2,0 MJ/(m3K).
§ 19. Külmasildade arvutus
(1) Külmasildade lisakonduktantsidena kasutatakse materjali- või ehitustootja andmeid või need arvutatakse detailse või lihtsustatud arvutusega vastavate standardite järgi (nt EVS-EN ISO 10211, EVS-EN ISO 10077, EVS-EN ISO 14683, ISO 15099). Täpsemate andemete puudumisel võetakse geomeetriliste külmasildade lisakonduktantside näitajad määruse lisast 10. Välispiirdeosa külmasildade lisakonduktants ΔΨ (W/K) arvutatakse järgmise valemiga:
kus Ψj on joonkülmasilla lisakonduktants W/(mK);
Ψp on punktkülmasilla lisakonduktants W/K;
(2) Akna soojajuhtivus Ua (W/(m2K)) arvutatakse järgmise valemiga:
kus Uk on klaasiosa U-arv W/(m2K);
Ak on klaasiosa pindala m2;
Ur on lengi- ja raamiosa U-arv W/(m2K);
Ar on lengi- ja raamiosa pindala m2;
Ψk on klaasiserva (aknalengi perimeetril) joonkülmasilla lisakonduktants W/(mK);
Klaasi- ja raamiosa U-arvudena ning klaasiserva joonkülmasilla arvudena kasutatakse tootja andmeid. Täpsemate andmete puudumisel võetakse raamiosa U-arvuks plastakendel 1,4; 70 mm lengi- ja raamipaksusega puitakendel 1,7; 110–130 mm lengi- ja raamipaksusega puitalumiiniumakendel 1,7; 130 mm lengi- ja 170 mm raamipaksusega puitalumiiniumakendel 1,1; soojakatkestusega metallprofiilidel 4,0; soojakatkestuseta metallprofiilidel 7,0.
(3) Puitakende lengi- ja raamiosa soojatakistuse võib arvutada homogeense materjalikihi soojatakistusena keskmise lengi- ja raamipaksusega, mis kahemõõtmelise soojajuhtivuse arvesse võtmiseks korrutatakse läbi teguriga 0,7.
(4) Täpsemate andmete puudumisel võetakse klaasiserva joonkülmasillaks plast- ja puitakendel 0,06, soojakatkestusega metallprofiilidel 0,08, soojakatkestuseta metallprofiilidel 0,02.
§ 20. Infiltratsiooni õhuvooluhulga määramine
kus q50 on hoone välispiirete keskmine õhulekkearv m3/(h·m2), mis saadakse vastavalt määruse §-le 14;
A on hoone välispiirete (sealhulgas põrandate) pindala m2;
x on tegur, mis on ühekorruselistele hoonetele 35, kahekorruselistele hoonetele 24 ning kolme- ja neljakorruselistele hoonetele 20, viie- ja enamakorruselistele hoonetele 15;
3,6 on tegur, mis teisendab õhuvooluhulga m3/h ühikust l/s ühikuks.
(2) Kui ventilatsiooniõhu väljatõmme on oluliselt suurem sissepuhkest, siis võib infiltratsiooni õhuvooluhulga arvutada järgneva valemiga:
A on hoone välispiirete pindala m2;
7. peatükk TEHNOSÜSTEEMIDE ENERGIAKASUTUSE ARVUTUSREEGLID
(1) Küttesüsteemi arvutuse koosseisus arvutatakse ruumide kütte, ventilatsiooniõhu ja tarbevee soojendamise energiakasutus. Energiakasutus (kWh/a) arvutatakse, lähtudes vastavast netoenergiavajadusest ja vabasoojusest. Soojusenergia- ja elektrienergiakasutust ei summeerita, vaid neid käsitletakse eraldiseisvalt edaspidi tarnitavate energiate kasutuse arvutamise võimaldamiseks.
(2) Küttesüsteemi elektri- ja soojusenergiakasutus arvutatakse vastavalt küttesüsteemi kasutegurile (soojuspumpsüsteemides soojustegurile) ja abiseadmete elektritarbimisele. Küttesüsteemi kasuteguriga võetakse arvesse kaod soojusallikas (nt katla või kaugkütte soojusvaheti kaod), samuti soojuse jaotamisel ja väljastamisel ning ruumitemperatuuri reguleerimise ebatäpsusest tulenevad kaod. Küttesüsteemi energiakasutus saadakse, jagades ilma kadudeta arvutatud energiakasutuse küttesüsteemi kasuteguriga. Küttesüsteemide kasutegur ja abiseadmete elektritarbimine määratakse kas detailse küttesüsteemi simulatsioonarvutusega või kasutakse määruse lisades 11 ja 12 toodud andmeid. Lisas 11 on toodud soojusallika kasutegurid (soojuspumpsüsteemides kasutatakse selle asemel soojustegurit) ja lisas 12 soojuse jaotamise ja väljastamise kasutegurid. Küttesüsteemi kasutegur saadakse nende kahe kasuteguri korrutisena. Kui radiaatorid on ilma termostaatideta, siis vähendatakse määruse lisas 12 toodud kasutegureid 0,1 ühiku võrra.
(3) Energiaarvutuses ei võeta vabasoojusena arvesse küttesüsteemi kadusid ja abiseadmete elektritarbimist. Vabasoojusena võib arvesse võtta kuni 10% tarbevee soojendamise netoenergiavajadusest, teisendades selle püsivaks aastaringseks võimsuseks (W/m2).
§ 22. Soojuspumpsüsteemidega küttesüsteemide arvutus
(2) Soojuspumba töötamine kombineeritud küttesüsteemi osana võetakse arvutuses arvesse, kui osa küttevajaduse tippvõimsustest kaetakse muu soojusallikaga (nt elektrilise küttekehaga või õli- või gaasikatlaga). Maasoojuspumbad võivad katta kas kogu küttevõimsuse vajaduse või teatud osa sellest. Muud soojuspumbad on alati kombineeritud küttesüsteemi osaks.
§ 23. Soojuspumpsüsteemidega kombineeritud küttesüsteemide arvutus
(1) Kombineeritud küttesüsteemides arvutatakse soojuspumbaga toodetud soojusenergia, lähtudes soojuspumba soojuslikust võimsusest, hetkelisest võimsusvajadusest ja seda vähendavast vabasoojuse võimsusest vastavalt §-le 11. Hetkeline võimsusvajadus (mis käesoleva lõike mõistes ei ole soojuspumpsüsteemi dimensioneerimiseks kasutatav võimsusvajadus) sõltub ruumide ja ventilatsiooniõhu kütte osas välistemperatuurist.
(3) Muu soojusallikaga toodetud soojusenergia (kWh/a) moodustub soojuspumba poolt katmata võimsusvajadustest ja see arvutatakse võimsusvajaduse ja soojuspumba võimsuse vahe summana (arvutatakse tunni kaupa tervele baasaastale, võttes arvesse, et soojuspumba võimsus on väiksem või võrdne küttesüsteemi võimsusvajadusega). Muu soojusallika energiakasutus arvutatakse, lähtudes § 20 lõikes 2 toodud nõuetest.
(4) Soojuspumpsüsteemi elektrienergiakasutuse arvutamiseks jagatakse soojuspumbaga toodetud soojusenergia soojuspumpsüsteemi kütteperioodi keskmise soojusteguriga, milles on võetud arvesse kõikide tsirkulatsioonipumpade ja küttesüsteemiga seotud võimalike abiseadmete elektritarbimine ning soojuse jaotamise ja väljastamise kasutegur vastavalt §-le 21. Soojustegur määratakse määruse lisas 13 toodud väärtuste või tootja poolt antud andemete põhjal tehtud arvutuse alusel, milles arvestatakse soojuspumba töötamist osavõimsustel ja erinevatel välistemperatuuridel. Kui kasutatakse lisades 12 ja 13 toodud andmeid, siis soojuspumpsüsteemi keskmine soojustegur saadakse lisa 13 soojusteguri ja lisa 12 kasuteguri korrutisena.
(5) Välisõhust soojust ülekandvate soojuspumpade puhul tehakse elektrienergiakasutuse arvutus eraldi vastavatele välistemperatuurivahemikele.
§ 24. Ventilatsioonisüsteemide õhuvooluhulkade arvestamine
(1) Ventilatsioonisüsteemi õhuvooluhulkadena kasutatakse energiaarvutuses vastavalt §-le 10 arvutatud õhuvooluhulkasid. Arvutuses võetakse arvesse võimalik sissepuhke ja väljatõmbe õhuvooluhulkade erinevus nii sama ventilatsioonimasina lõikes kui ka eraldiseisvate väljatõmbeventilaatorite tõttu. Väljatõmbe ja sissepuhke õhuvooluhulkade vahe moodustab täiendava välisõhu sissevõtu ilma soojustagastuseta.
(2) Erinevate kasutusaegadega ventilatsioonimasinate energiakasutus arvutatakse eraldiseisvalt. Sama kasutusajaga ventilatsioonimasinate õhuvooluhulgad üldjuhul summeeritakse.
(3) Infiltratsiooni õhuvooluhulk ei kuulu ventilatsioonisüsteemi õhuvooluhulkade arvutuse koosseisu ja see arvutatakse eraldiseisvalt vastavalt §-le 20, kus väljatõmbe ja sissepuhke võimaliku vahe võib võtta arvesse infiltratsiooni õhuhulga valemis.
§ 25. Soojustagastuse arvutus
2) vastuvoolu plaatsoojusvahetitele 0,8;
3) rootorsoojusvahetitele 0,8.
(3) Soojusvaheti jäätumise vältimiseks piiratakse heitõhu (ventilatsioonimasinast väljuva õhu) minimaalset temperatuuri temperatuurisuhte vähendamise teel madalatel välisõhu temperatuuridel. Jäätumise vältimiseks piiratakse heitõhu miinimumtemperatuuri järgmiselt:
(4) Soojusvaheti jäätumise vältimise tõttu lisanduv küttevõimsuse ja -energia vajadus võetakse küttesüsteemi arvutuses arvesse.
§ 26. Ventilatsioonisüsteemi elektrienergia kasutuse arvutus
(1) Ventilatsioonisüsteemi elektrikasutus moodustub peamiselt ventilaatorite ja nende juhtimisseadmete ning vähemal määral pumpade ja muude abiseadmete elektritarbimisest. Elektrikasutuse efektiivsust hinnatakse ventilatsioonisüsteemi elektrilise erivõimsuse järgi arvutuslikul õhuvooluhulgal. Erivõimsus on süsteemi summaarse võimsuse ja õhuvooluhulga suhtarv [(kW/(m3/s)].
(2) Suuremates ventilatsioonimasinates (õhuvooluhulk üle 0,25 m3/s) arvutatakse elektritarbimine igale ventilaatorile eraldi. Ventilaatori elektritarbimine Ev (kWh/a) arvutatakse järgmise valemiga:
τd on masina käidutundide arv ööpäevas arvutuslikul õhuvooluhulgal h;
τw on masina käidupäevade arv nädalas arvutuslikul õhuvooluhulgal d;
on ventilaatori õhuvooluhulk m3/s;
(4) Ventilaatori summaarse kasutegurina kasutatakse tootja poolt antud andmeid või määruse lisas 14 toodud väärtusi.
§ 27. Ventilaatori rõhutõusu arvutus
Δpv = Δpm + Δpt,
kus Δpm on ventilatsioonimasina rõhulang Pa;
(2) Ventilatsioonimasina rõhulang Δpm sisaldab ventilatsioonimasina komponentide summaarset rõhulangu ning rõhulangu ventilaatori ja ventilatsioonimasina ühenduspunktis. Filtrite rõhulanguna kasutatakse keskmist kasutusaegset rõhulangu, mis arvutatakse, liites algrõhulangule kolmandiku lõpp- ja algrõhulangude vahest.
(3) Torustiku rõhulang Δpt on torustiku ja õhujaotusseadmete summaarne rõhulang, mis sisaldab nii enne kui pärast ventilatsioonimasinat paikneva torustiku rõhulange.
(4) Kui rõhulangude ehitusprojekti andmed puuduvad, siis arvutatakse rõhulangud, kasutades määruse lisas 15 toodud andmeid.
Δpv = Δpt + Δpmxp,
kus Δpt on torustiku ja õhujaotusseadme rõhulang Pa;
Δpm on ventilatsioonimasina rõhulang Pa;
§ 28. Ventilatsioonisüsteemi abiseadmed
kus on vahesoojuskandja mahuvool m3/s;
Δpp on soojakandjavedeliku torustiku rõhulang kPa;
§ 29. Väikemajade ja korterite ventilatsiooniseadmete elektrienergiakasutus
(1) Väikeste ventilatsioonimasinate (edaspidi ventilatsiooniseade), mille õhuvooluhulk on alla 0,25 m3/s, elektrienergiakasutus Ev (kWh/a) arvutatakse järgmise valemiga:
Ev = Pvs tvsn xp,
tvsn on ventilatsiooniseadme aastane töötamisaeg arvutuslikul õhuvooluhulgal. Üldjuhul on tvsn väärtuseks 8760 h,
välja arvatud vajaduse järgi juhitavate süsteemide korral;
(2) Ventilatsiooniseadme elektrivõimsusena Pvs kasutatakse ventilatsiooniseadmele tootja poolt arvutuslikule õhuvooluhulgale antud arvu, mis on mõõdetud vastavalt standardile EVS-EN 13141-7.
(3) Torustiku rõhulangutegur xp määratakse määruse lisas 16 toodud andmete alusel.
(2) Jahutusenergia tootmiseks vajalik aastane energiakasutus arvutatakse ruumide jahutuse netoenergiavajaduse põhjal.
§ 31. Kompressormasinaga jahutussüsteemi elektrienergia kasutuse arvutus
Kompressormasinaga jahutussüsteemi jahutusperioodi elektrienergiavajadus (kWh/a) (ilma abiseadmete elektrienergiata) arvutatakse järgmise valemiga:
kus Qnca on süsteemi poolt teenindatavate ruumide jahutuse jahutusperioodi netoenergiavajadus kWh/a;
βsc on süsteemikaotegur, mis võtab arvesse kondensaadi- ja soojakaod;
εE on jahutusenergia tootmisprotsessi jahutusperioodi jahutustegur.
(2) Jahutusperioodi jahutusteguri εE määramiseks kasutatakse seadmete tootja poolt antud väärtusi või määruse lisas 17 toodud väärtusi.
(3) Süsteemikaoteguri βsc määramiseks kasutatakse seadmete tootja poolt antud väärtusi või määruse lisas 18 toodud väärtusi.
§ 32. Vabajahutusega jahutussüsteemi elektrienergia kasutuse arvutus
Kui hoones kasutatav jahutusenergia toodetakse vabajahutuse ja kompressorjahutusmasinaga, arvutatakse süsteemi jahutusperioodi elektrienergiavajadus järgmise valemiga:
εE1 on tootmisprotsessi 1 jahutusperioodi jahutustegur;
εE2 on tootmisprotsessi 2 jahutusperioodi jahutustegur;
Qnca on süsteemi poolt teenindatavate ruumide jahutuse jahutusperioodi netoenergiavajadus kWh/a;
βsc on süsteemikaotegur, mis võtab arvesse kondensaadi- ja soojakaod.
§ 33. Jahutussüsteemi abiseadmete elektrienergia kasutuse arvutus
(1) Elektrienergiat tarbivate abiseadmete (näiteks jahutussüsteemi pumbad, ventilaatorid ja muud abiseadmed) elektrienergia kasutus sõltub süsteemi tüübist ja see arvutatakse valemiga
Eac = βacQnca,
kus βac on süsteemi jahutusperioodi abiseadmete elektritarbimistegur;
Qnca on süsteemi poolt teenindatavate ruumide jahutuse jahutusperioodi netoenergiavajadus kWh/a.
(2) Elektritarbimisteguri väärtusena võib kasutada seadmete tootja poolt antud väärtusi või määruse lisas 18 toodud väärtusi.
4. jagu Muud tehnosüsteemid
§ 34. Muude tehno- ja energiavarustussüsteemide arvutus
(1) Elektrisüsteemi (sh valgustus) elektrienergiakasutus arvutatakse seadmete ja valgustuse soojuseraldustest vastavalt §-le 11.
(2) Määruses loetlemata tehnosüsteemide ja elektritarvitite (nt liftid, ukseavamismootorid, välisvalgustus, erinevad sulatuskaablid, välispistikupesad) energiakasutust energiaarvutuses arvesse ei võeta.
(3) Kui energiaarvutust ei tehta eraldi hoone osale, millele rakendatakse toitlustushoone nõudeid (näiteks kui restoraniköögid arvutatakse hoone koosseisus tervikuna), siis ei võeta energiaarvutuses arvesse köögiseadmete elektritarbimist.
(4) Määruses loetlemata energiavarustuse süsteemide (nt päikesekollektorid ja -patareid, tuuleturbiinid, generaatorid, koostootmisjaamad, kütuseelemendid) energiakasutus arvutatakse nendega toodetud energiat kasutavate tehnosüsteemide koosseisus, mille tulemusel tehnosüsteemid kasutavad vähem tarnitud energiat (nt päikesekollektoritega toodetud soojusenergiat võidakse kasutada nii ruumide kütmise kui tarbevee soojendamise energiavajaduse katmiseks).
8. peatükk NÕUDED ENERGIAARVUTUSE SOORITAMISELE JA TULEMUSTE ESITAMISELE
§ 35. Energiaarvutus ehitusprotsessi osana
(1) Energiaarvutus sooritatakse energiatõhususe miinimumnõuetele vastavuse kontrollimise ja/või energiamärgise koostamise eesmärgil. Määruse peatükkide 3–7 järgi sooritatud energiaarvutuse tulemused on kasutatavad mõlemal otstarbel.
(2) Hoone energiatõhususe miinimumnõuetele vastavust näitavad energiaarvutuse tulemused esitatakse ehitatavate ja oluliselt rekonstrueeritavate hoonete ehitusloa taotluse ehitusprojekti dokumentatsiooni osana. Ehitamise ajal on omaniku kohustuseks jälgida, et ehitusprojektis ei tehta selliseid muudatusi, mille tulemusena energiatõhususe miinimumnõudeid ei täideta. Hoone energiatõhusust oluliselt mõjutavate ehitusprojekti muudatuste korral tehakse miinimumnõuetele vastavuse kontrolliks uus energiaarvutus.
(3) Ehitatava hoone energiamärgis koostatakse lõplike energiaarvutuse tulemuste põhjal.
(4) Oluliselt rekonstrueeritavate hoonete energiamärgise väljastamiseks teostatakse energiaarvutus käesolevas määruses sätestatud korras.
§ 36. Nõuded arvutustarkvarale
(1) Energiaarvutuseks kasutataval arvutustarkvaral on järgmised omadused:
1) hoone soojuslevi dünaamiline arvutus;
2) kliimaprotsessor, millesse on võimalik lugeda Eesti energiaarvutuse baasaastat selle originaaldetailsusega ja mis arvutab tundide lõikes päikesekiirguse pindadele ja varju jäävad alad;
3) ventilatsioonisüsteemi soojustagastuse modelleerimise võimalikkus ja soovituslikult ventilatsiooni-, kütte- ja jahutussüsteemide modelleerimise võimalikkus nende põhikomponentide ja -funktsioonide osas (nt soojusvaheti jäätumise kontrolli, jahutuspatarei kondensaadi arvesse võtmine);
4) tõeliste ruumitemperatuuride kasutamine arvutuses ja soovituslikult juhtgraafikute modelleerimise võimalus (nt ventilatsiooni soojusülekande arvutus vastavalt muutuvale ruumitemperatuurile koos soojustagastuse ja sissepuhketemperatuuri juhtimisega);
5) võimalus sisestada energiaarvutuse lähteandmeid vastavalt määruse peatükkidele 3 ja 4;
6) arvutustarkvara peab olema valideeritud vastavalt asjakohasele standardile.
(2) Energiaarvutuseks võib kasutada kõiki eelnevatele nõuetele vastavaid arvutustarkvarasid.
(3) Elamute energiaarvutuse võib sooritada ka lihtsustatud, kuude kaupa või kraadpäevade järgi arvutava tarkvaraga.
§ 37. Nõuded arvutustulemuste esitamisele
(1) Energiaarvutuse tulemused esitatakse määruse lisas 19 toodud kujul. Summaarne energiakasutus esitatakse eraldi kõikide hoone energiavarustuseks kasutatud energiakandjate (elekter, kaugküte ja/või erinevad kütused) lõikes vastavalt tehnosüsteemide arvutuse tulemustele.
(2) Tehnosüsteemide arvutuse tulemused kantakse määruse lisa 19 summaarse energiakasutuse tabeli tarnitud energiate veergu. Ventilatsiooni-, jahutus- ja elektrisüsteemi energiakasutus koosneb ainult elektrienergiast, mis summeeritakse koos küttesüsteemi elektrienergiakasutusega ja kantakse määruse lisas 19 oleva tabeli tarnitud elektri veergu. Küttesüsteemi soojusenergiakasutus esitatakse vastavalt küttesüsteemi energiavarustuslahendusele tarnitud energia veerus kaugkütte ja/või kütuste soojusenergiana.
(3) Ostetud kütuste kogused arvutatakse §-s 3 esitatud viisil.
(4) Energiakandjate kaalumistegurid on toodud §-s 3. Kaalutud energiakasutus arvutatakse tarnitud energia ja kaalumisteguri korrutisena.
(5) Energiatõhususarv arvutatakse, jagades kaalutud energiakasutuste summa köetava pinna ruutmeetrite arvuga.
(6) Energiaarvutuses kasutatud lähteandmed esitatakse määruse lisas 20 toodud kujul.
(7) Suvise temperatuurikontrolli tulemused kõikide arvutatud tüüpruumide kohta esitatakse määruse lisas 21 toodud kujul. Elamute kohta ei ole temperatuuri püsivusgraafiku esitamine kohustuslik. Kui väikemajadele ei sooritata suvise temperatuurikontrolli arvutust, esitatakse tüüpruumide temperatuurikontrolli vabastust tõendavad andmed määruse lisas 22 oleva tabeli kujul.
(8) Tulemuste esitamisel on määruse lisades 19–22 toodud vormides varjutatud ridade ja veergude täitmine kohustuslik.
81. peatükk ENERGIATÕHUSUSE MIINIMUMNÕUETELE VASTAVUSE TÕENDAMISE LIHTSUSTATUD MEETOD
§ 371. Energiatõhususe miinimumnõuetele vastavuse tõendamine lihtsustatud meetodil
Energiatõhususe miinimumnõuetele vastavuse tõendamiseks lihtsustatud meetodil tuleb:
1) ehitusprojekti seletuskirjas kirjeldada määruse §-des 4–7 toodud üldiste nõuete ja põhimõtete arvestamist;
2) projekteerida või näha ehitusprojektis ette hoone välispiirded, mille summaarne soojaerikadu köetava pinna ruutmeetri kohta vastaks määruse §-s 372 sätestatud nõuetele;
3) projekteerida või näha ehitusprojektis ette hoone tehnosüsteemid, mis täidavad määruse §-s 373 sätestatud nõudeid.
§ 372. Nõuded summaarsele soojaerikaole
Hoone välispiirete summaarne soojaerikadu köetava pinna ruutmeetri kohta ei tohi ületada järgmisi piirväärtusi:
1) juhul, kui hoone küttesüsteemi ja sooja tarbevee süsteemi peamiseks energiaallikaks on maasoojuspump – 1,8 W/(m2·K);
2) juhul, kui hoone küttesüsteemi ja sooja tarbevee süsteemi peamiseks energiaallikaks on õhk-vesi soojuspump – 1,6 W/(m2·K);
3) juhul, kui hoone küttesüsteemi ja sooja tarbevee süsteemi peamiseks energiaallikaks on puidupelletikütusel katel – 1,2 W/(m2·K);
4) juhul, kui hoone küttesüsteemi ja sooja tarbevee süsteemi peamiseks energiaallikaks on kaugküte – 1,2 W/(m2·K);
5) juhul, kui hoone küttesüsteemi ja sooja tarbevee süsteemi peamiseks energiaallikaks on õli- ja gaaskütusel kondensaatkatel – 0,9 W/(m2·K).
§ 373. Nõuded tehnosüsteemidele
(1) Ventilatsioonisüsteemid peavad olema varustatud soojustagastusega, mille temperatuuri suhtarv on vähemalt 0,8.
(2) Maksimaalne lubatav ventilatsioonisüsteemi ventilaatori erivõimsus on 2,0 W/(l/s).
(1) Määrus jõustub 1. jaanuaril 2008. a.
(2) Enne 1. juulit 2009. a ehitusloa taotluseks esitatud sisekliima tagamisega hoonete ehitusprojektide puhul võib rakendada lihtsustatud menetlust energiatõhususe miinimumnõuetele vastavuse tõendamiseks. Sellisel juhul ei pea teostama käesoleva määruse peatükkides 3–8 toodud energiaarvutust. Lihtsustatud menetluse puhul kirjeldab projekteerija ehitusprojekti seletuskirjas määruse §-des 4–7 toodud üldiste nõuete ja põhimõtete arvestamist.
(3) Kui ehitusloa taotlus on esitatud enne 1. jaanuari 2008. a, kuid ehitusluba väljastatakse pärast nimetatud kuupäeva, siis käesoleva määruse nõudeid ei kohaldata.
1 Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2002/91/EÜ ehitiste energiatõhususe kohta (EÜT L 1, 4.01.2003, lk 65–71) ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2006/32/EÜ, 5. aprill 2006, mis käsitleb energia lõpptarbimise tõhusust ja energiateenuseid ning millega tunnistatakse kehtetuks nõukogu direktiiv 93/76/EMÜ (EÜT L 114, 27.04.2006, lk 64–85).


Palamuse Lasteaia Nukitsamees põhimäärus – Riigi Teataja
Palamuse Lasteaia Nukitsamees põhimäärus
Palamuse Lasteaia Nukitsamees põhimäärus - sisukord
§ 10 Õppekava ja õppeaasta
§ 12 Lasteaia lahtiolekuajad
§ 14 Lapsed
§ 15 Vanemad
§ 17 Personali õigused ja kohustused
§ 19 Pedagoogiline nõukogu
§ 20 Hoolekogu liikmete valimise kord, pädevus ja volituste kestus
RT IV, 24.07.2020, 5
[RT IV, 04.04.2019, 1 - jõust. 07.04.2019]
Vastu võetud 29.05.2014 nr 8
RT IV, 11.06.2014, 11
jõustumine 14.06.2014
28.03.2019 RT IV, 04.04.2019, 1 07.04.2019
16.07.2020 RT IV, 24.07.2020, 1 27.07.2020
Määrus kehtestatakse kohaliku omavalitsuse korralduse seaduse § 35 lõike 2, koolieelse lasteasutuse seaduse § 9 lõike 3 ja Jõgeva valla põhimääruse § 43 lõike 1 alusel.
[RT IV, 24.07.2020, 1 - jõust. 27.07.2020]
Lasteasutuse nimi on Palamuse Lasteaed Nukitsamees (edaspidi lasteaed).
Lasteaed asub Jõgeva vallas Palamuse alevikus.
(1) Lasteaed on Jõgeva Vallavalitsuse (edaspidi vallavalitsus) hallatav munitsipaallasteasutus, mis võimaldab koolieast noorematele lastele alushariduse omandamist ja lastehoidu.
(2) Lasteaed juhindub oma tegevuses riigi ja Jõgeva valla õigusaktidest ning käesolevast põhimäärusest.
1) luua võimalused ja tingimused tervikliku isiksuse, kes on sotsiaalselt tundlik, vaimselt erk, ennastusaldav, kaasinimesi arvestav ja keskkonna väärtustav, kujundamiseks ja kujunemiseks;
Lasteaia teeninduspiirkond:
1) Lasteaia teeninduspiirkonnaks on Jõgeva valla haldusterritoorium.
2) Laste vastuvõtt ja nende väljaarvamine lasteaiast toimub vallavalitsuse poolt kehtestatud tingimustel ja korras.
3) Vabade kohtade olemasolul võetakse lasteaeda ka teiste omavalitsuste lapsi.
Lasteaia põhimääruse kinnitab, teeb selles muudatusi ja täiendusi vallavolikogu vallavalitsuse ettepanekul.
(1) Lasteaia koosseisus on sõime- ja lasteaiarühmad.
(2) [Kehtetu - RT IV, 04.04.2019, 1 - jõust. 07.04.2019]
§ 10. Õppekava ja õppeaasta
(3) Lasteaial on tegevuskava ja igal rühmal oma tegevuskava, mille koostamisel arvestatakse koolieelse lasteasutuse riiklikku õppekava ning meie paikkonna kultuurilist omapära ja rahvatraditsioone. Lasteasutuse tegevuskava ja rühmade päevakavad kinnitab lasteasutuse direktor käskkirjaga.
(5) Õppeaasta algab 1.septembril. Õppeaasta kestab õppe algusest ühel kalendriaastal uue õppe alguseni järgmisel kalendriaastal.
(1) Lasteaias viiakse läbi sisehindamist. Sisehindamine on pidev protsess, mille eesmärk on tagada laste arengut toetavad tingimused ja lasteasutuse järjepidev areng, selgitades välja lasteasutuse tugevused ja parendusvaldkonnad, millest lähtuvalt koostatakse arengukava tegevuskava. Nimetatud eesmärgist lähtuvalt analüüsitakse lasteasutuse sisehindamisel õppe- ja kasvatustegevust, juhtimist ning hinnatakse nende tulemuslikkust.
§ 12. Lasteaia lahtiolekuajad
(2) Puhkuseperioodil pakutakse lapsehoidu, mis ei sisalda tegevusi tulenevalt õppekavast.
(2) Arengukava kinnitab vallavalitsus.
§ 14. Lapsed
§ 15. Vanemad
1) tuua last lasteaeda ja viia sealt ära vanemale sobival ajal järgides lasteaia päevakava;
4) kasvatamist ja õpetamist puudutavate vaidlusküsimuste korral pöörduda hoolekogu, direktori, vallavalitsuse või lasteaia üle haldusjärelevalvet teostava organi poole.
3) informeerima õpetajat või direktorit lapse haigusest ja puuduma jäämisest või lasteaiast lahkumisest;
(1) Lasteaia töötajad (edaspidi personal) on pedagoogid ja lasteaia majandamist tagavad ning pedagooge abistavad töötajad.
(2) Lasteaia personali koosseisu määrab direktor lähtuvalt haridus- ja teadusministri kinnitatud miinimumkoosseisust ja kooskõlastades koosseisu enne kinnitamist vallavalitsusega.
§ 17. Personali õigused ja kohustused
(1) Pedagoogid loovad tingimused laste kasvatamiseks ja arenemiseks, mis põhineb vastastikusel lugupidamisel ning üksteise mõistmisel laste ja nende vanematega, samuti hoolitsevad laste elu ja tervise eest lasteaias.
(2) Pedagoogid on kohustatud nõustama lasteaias käivate laste vanemaid ja teeninduspiirkonnas elavate lasteaias mittekäivate laste vanemaid nende soovil õppe- ja kasvatusküsimustes.
(3) ersonali ülesanded ja kohustused, õigused ja vastutus määratakse kindlaks lasteaia põhimääruse ning töökorralduse reeglite, ametijuhendite ja töölepingutega, mis on kooskõlas tööseadustega ning pedagoogide töötamist reguleerivate muude õigusaktidega.
(6) Laste tervise kaitse kindlustamiseks on lasteaia personal kohustatud täitma töökorralduse ja ametijuhendite nõudeid ning kaasa aitama laste tervisliku ja turvalise keskkonna loomisel.
(5) Direktor on lasteaia seadusjärgne esindaja tema töölepingu kehtivus ajal.
(6) Oma ülesannete täitmiseks lasteaia direktor Eesti Vabariigi ja Jõgeva valla õigusaktidega ettenähtud korras:
2) kannab vastutust lasteaia arengu ja eelarve vahendite sihipärase ja otstarbeka kasutamise ning eelarve täitmise eest;
4) tegutseb lasteaia nimel ja esindab lasteaeda ilma täiendavate volitusteta kõigis riigi- ja omavalitsusasutustes, suhetes juriidiliste ja füüsiliste isikutega;
5) korraldab lasteaia valduses oleva vara valitsemist;
6) kinnitab asutuse struktuuri, töötajate koosseisu ja töö tasustamise alused;
7) kehtestab sisehindamise läbiviimise korra;
8) kinnitab töötajate ametijuhendid ning sõlmib, peatab, muudab ja lõpetab töötajatega töölepingud;
9) annab oma pädevuse piires lasteaia töö korraldamiseks käskkirju ja kontrollib nende täitmist;
10) koostab ja esitab kooskõlastatult hoolekoguga lasteaia eelarve projekti valla õigusaktides kehtestatud korras ja tähtaegadel;
11) korraldab lasteaiale saabunud kirjade ja avalduste lahendamist;
12) korraldab lasteaia kodulehe pidamist.
(7) [Kehtetu - RT IV, 04.04.2019, 1 - jõust. 07.04.2019]
(8) Õpetaja ning teiste õppe- ja kasvatusalal töötavate isikute vaba ametikoha täitmiseks korraldab direktor konkursi, mille läbiviimise korra kinnitab direktor hoolekogu ettepanekul.
§ 19. Pedagoogiline nõukogu
(2) Pedagoogilise nõukogu otsused protokollitakse.
§ 20. Hoolekogu liikmete valimise kord, pädevus ja volituste kestus
(3) Õpetajate esindaja valitakse hoolekogusse pedagoogilise nõukogu poolt. Õpetajate esindajaks võib olla lasteaia iga õpetaja, välja arvatud õpetaja, kes kuulub lasteaia juhtkonda. Õpetajate esindaja valitakse hääletamise teel. Kandidaadi võib üles seada iga pedagoogilise nõukogu liige. Valituks osutub enim hääli saanud kandidaat.
(4) Rühma vanemate esindaja valitakse rühma vanemate koosolekul hääletamise teel. Valituks osutub enim hääli saanud kandidaat, kes annab nõusoleku hoolekogu töös osalemiseks.
(5) Vallavolikogu nimetab hoolekogu koosseisu ühe isiku, kes jälgib lasteaia tegevust valla huvidest lähtuvalt.
(9) Hoolekogu koosseisu volitused kestavad kuni hoolekogu järgmise koosseisu kinnitamiseni.
(10) Hoolekogu koosseisu kinnitab vallavalitsus.
(1) Lasteaia vara kuulub Jõgeva valla omandisse.
(2) Lasteaed hoiab korras oma ruumid, territooriumi, inventari ja õppevahendid valla eelarves asutusele ettenähtud piires.
(1) [Kehtetu - RT IV, 04.04.2019, 1 - jõust. 07.04.2019]
(2) Lasetaia õppe- ja kasvatustegevuse alaste kohustuslike dokumentide täitmine ja pidamine toimub õigusaktidega kehtestatud korras.
Haldusjärelevalvet lasteaia õppe- ja kasvatustegevuse üle teeb Haridus- ja Teadusministeerium ning teenistuslikku järelevalvet lasteaia tegevuse seaduslikkuse ja otstarbekuse üle vallavalitsus.
(2) Lasteaia ümberkorraldamise, ümberkujundamise või tegevuse lõpetamise otsus tehakse arvestusega, et sellest on võimalik teavitada Haridus- ja Teadusministeeriumi, lasteaia töötajaid ja vanemaid vähemalt viis kuud enne ümberkorraldamise, ümberkujundamise või tegevuse lõpetamise tähtaega.