Riigikohtu 27. mai 2013 otsus kohtuasjas -3-1-16-13. | Heli Raidve Tööõigusabi
Riigikohtu 27. mai 2013 otsus kohtuasjas -3-1-16-13.
3-3-1-16-13
Mati Makkari kaebus Eesti Töötukassa 1. juuni 2011. a otsuste nr TA11-0086757 ja TA11-0086761 ning 12. augusti 2011. a vaideotsuse nr 109 tühistamiseks
Tallinna Ringkonnakohtu 24. septembri 2012. a otsus haldusasjas nr 3-11-2209
Eesti Töötukassa kassatsioonkaebus ja Mati Makkari vastukassatsioonkaebus
1. Rahuldada Eesti Töötukassa kassatsioonkaebus.
2. Tühistada Tallinna Ringkonnakohtu 27. septembri 2012. a otsus haldusasjas nr 3-11-2209. Jätta Tallinna Halduskohtu 14. detsembri 2011. a otsus samas asjas muutmata.
3. Jätta Mati Makkari vastukassatsioonkaebus rahuldamata.
4. Jätta menetlusosaliste menetluskulud nende endi kanda.
1. Eesti Töötukassa võttis 16. veebruari 2010. a otsusega nr TA10-0032771 Mati Makkari töötuna arvele alates samast päevast ja 26. märtsi 2010. a otsusega nr TT10-0015084 määrati talle 270 päevaks töötutoetus.
2. Eesti Töötukassa tunnistas 1. juuni 2011. a otsusega nr TA11-0086757 haldusmenetluse seaduse (HMS) § 64 lg-te 1 ja 2 ning § 66 lg 1 alusel oma 16. veebruari 2010. a otsuse tagasiulatuvalt kehtetuks, sest vaatamata M. Makkari 16. veebruari 2010. a avalduses olevale kinnitusele, et ta ei õpi täiskoormusega õppes, selgus hilisema kontrolli käigus, et ta õppis töötuna arvelevõtmise avalduse esitamise ajal täiskoormusega õppes. Samuti ei olnud ta töötuna arvelevõtmisele eelnenud 12 kuu jooksul vähemalt 180 päeva hõivatud tööturuteenuste ja -toetuste seaduse (TTTS) § 26 lg 3 p-des 1 ja 2 nimetatud tegevusega ega viibinud avalduse esitamise hetkel akadeemilisel puhkusel. Seega ei vastanud ta TTTS § 6 lg 5 p-s 6 toodud tingimustele.
Eesti Töötukassa keeldus 1. juuni 2011. a otsusega nr TA11-0086761 TTTS § 6 lg-te 4 ja 5 alusel M. Makkarit töötuna arvele võtmast, sest ta ei vastanud TTTS § 6 lg 5 p 6 tingimustele.
Eesti Töötukassa tunnistas 7. juuni 2011. a otsusega nr TT11-0021348 oma 26. märtsi 2010. a otsuse tagasiulatuvalt kehtetuks.
3. M. Makkar esitas 1. juulil 2011 vaide Eesti Töötukassa 1. juuni 2011. a otsuste kehtetuks tunnistamiseks.
Eesti Töötukassa teatas 14. juulil 2011 vaide läbivaatamise tähtaja pikendamisest HMS § 84 lg 2 alusel 30 päeva võrra kuni 13. augustini 2011. Eesti Töötukassa jättis 12. augusti 2011. a vaideotsusega nr 109 M. Makkari vaide Eesti Töötukassa „1. juuni 2011. a otsusele nr TA11-0086757 ja 7. juuni 2011. a otsusele nr TT11-0021348“ rahuldamata. Samuti otsustati M. Makkarile alusetult makstud töötutoetust tagasi mitte nõuda. Vaideotsuses leiti, et TTTS § 6 lg 5 p 6 on üheselt imperatiivne ja töötukassat kohustav säte, mis ei anna võimalust kaalutlusõiguse alusel otsustada, kas õppimise asjaolude ilmnemisel töötuna arvelevõtmine kehtetuks tunnistada või mitte. Töötukassa ei ole M. Makkarit võrreldes teiste isikutega ebavõrdselt kohelnud. Töötuna arvelevõtmine tunnistatakse kehtetuks kõikidel isikutel, kelle puhul hiljem selgub, et nad õppisid töötuna arvelevõtmise hetkel täiskoormusega õppes ja neil puudub 180-päevane hõive. Vaidlusalune otsus ei riku põhiseadusest (PS) tulenevat õiguskindluse ja õiguspärase ootuse printsiipi. Isikul ei saa olla õiguspärast ootust, et töötukassa jätaks sisuliselt õigusvastased otsused kehtima, jättes arvestamata TTTS‑s töötuna arvelevõtmiseks sätestatud nõuded.
4. Eesti Töötukassa võttis 19. juuli 2011. a otsusega nr TA11-0112465 M. Makkari töötuna arvele alates 13. juulist 2011.
5. M. Makkar esitas Tallinna Halduskohtule kaebuse Eesti Töötukassa 1. juuni 2011. a otsuste ja 12. augusti 2011. a vaideotsuse tühistamiseks. Kaebuse kohaselt informeeris kaebaja vastustajat Tallinna Tehnikaülikooli (TTÜ) kaugõppes õppimisest juba töötuna arvelevõtmise avalduse esitamisel 16. veebruaril 2010. Vastustaja selgitas, et kaugõpe tööl käimist ja töö otsimist ei sega. Vastustaja selgitused andsid kaebajale kindlustunde ja sellele tuginedes kavandas ta oma käitumisviisi. Kaebaja on kaotanud haldusaktide kehtetuks tunnistamise tõttu soodustused, mis aitaksid tal kui üle ühe aasta töötu olnud isikul tööd leida. Haldusaktid on vastuolus PS §-dega 28, 37 ja § 29 lg‑ga 3. Kuna kaugõppes õppimine ei sega tööl käimist, ei ole proportsionaalne ega võrdse kohtlemise põhimõttega kooskõlas tõlgendada TTTS § 6 lg 5 p 6 selliselt, et kaugõppes õppival isikul ei ole õigust end töötuna arvele võtta. Kaebaja viibis 2010. a kevadsemestril akadeemilisel puhkusel ja õpib 2010. a sügissemestril osakoormusega (deklareerides 16 ainepunkti), kuid vastustaja tunnistas kaebaja töötuna arveloleku tagasiulatuvalt terves ulatuses kehtetuks. Kuna vastustaja on ise väitnud, et kaebaja ei esitanud tahtlikult valeandmeid, pole varasemate otsuste tagasiulatuv kehtetuks tunnistamine põhjendatud. Vaideotsus on õigusvastane vaide läbivaatamise tähtaja ületamise ja tähtaja pikendamise teate esitamise tähtaja rikkumise tõttu. Samuti on vaideotsus tehtud 7. juuni 2011. a otsuse kohta, mida ei ole kaebajale kätte toimetatud ja mida ta ei ole vaidlustanud. Seega on vaideotsus tühine.
6. Tallinna Halduskohus jättis 14. detsembri 2011. a otsusega haldusasjas nr 3-11-2209 kaebuse rahuldamata ja menetlusosaliste menetluskulud nende enda kanda. Põhjendused:
1) kaebaja õppis töötuna arvelevõtmise avalduse esitamisel kaugõppes täiskoormusega õppevormis ja polnud töötuna arvelevõtmisele eelnenud 12 kuu jooksul olnud vähemalt 180 päeva hõivatud TTTS § 26 lg 3 p-des 1 ja 2 nimetatud tegevusega ega viibinud avalduse esitamise hetkel akadeemilisel puhkusel. Seega ei vastanud ta TTTS § 6 lg 5 p-s 6 sätestatud tingimustele ja tema arvelevõtmine oli õigusvastane algusest peale. TTTS § 6 lg 5 p 6 on imperatiivne norm, seetõttu tuli otsus kehtetuks tunnistada (TTTS § 7 lg 1 p 3). Vea käsitlemine vastustaja hooletusena ei tingi teistsuguse otsuse tegemist. Vastustaja ei ole kaebajale alusetult makstud töötutoetust tagasi nõudnud, seega ei ole vastustaja eksimuse tagajärgi jäetud kaebaja kanda. Praegusel juhul ei saa olla tegemist olukorraga, kus määrav on usalduse kaitse. Töötuna arvelolek on olemuselt ajutine ja asjakohatu on väide, et kaebaja on haldusakti kehtivust usaldades kavandanud oma käitumisviisi. Õigusvastasest haldusaktist ei saa tuleneda põhjendatud ootust selle kehtimajäämiseks. Samuti ei saa seadusega vastuolus olev isiku töötuna arvelevõtmine olla aluseks isiku ootusele selliste tööturuteenuste kohaldamiseks, mis on ette nähtud isikutele, kes on olnud töötuna arvel järjest üle 12 kuu (nt TTTS § 18). PS-s ei ole konkretiseeritud, millistest kaalutlustest tuleb riigil tööotsija abistamisel lähtuda või millisel viisil abi osutada. Objektiivsest üldiselt määratletud kohustusest ei saa tuleneda isiku subjektiivset nõudeõigust konkreetsetele tööturuteenustele ja/või -toetusele, mille sätestab seadus. Sotsiaalsed õigused on käsitatavad riigi üldise kohustusena, mida realiseeritakse vastavalt sotsiaalpoliitilistele kokkulepetele ja majanduslikele võimalustele. PS-st madalamal seisva õigusaktiga ei ole võimalik siduvalt määratleda PS sisu, vastasel juhul alluks PS sisu seadusandja tahtele (vt Riigikohtu põhiseaduslikkuse järelevalve kolleegiumi 19. märtsi 2009. a otsus asjas nr 3-4-1-17-08). Euroopa Sotsiaalharta ei ole otsekohalduvaks välislepinguks. TTTS § 9 lg 2 sätestab tingimused tööturuteenuste osutamiseks, sh tööotsijale ja täiskoormusega õppes õppivale töötule. Kaebaja ei ole väitnud, et talle oleks keeldutud abi või toetuse andmisest;
2) statsionaarses või täiskoormusega õppes õppiva isiku puhul eeldatakse tema põhitegevusena õppimist ja selle tegevusega hõivatust mahus, mille puhul ei saa eeldada samaaegset täiskohaga töötamist;
3) kuna 1. juuni 2011. a otsused on õiguspärased, on sisuliselt õiguspärane ka vaideotsus. Tähtaja rikkumine ei mõjuta vaideotsuse sisu.
7. M. Makkar esitas apellatsioonkaebuse, milles palus halduskohtu otsus tühistada ja saata asi tagasi halduskohtule uueks arutamiseks või uue otsusega kaebus rahuldada.
8. Tallinna Ringkonnakohus tühistas 24. septembri 2012. a otsusega halduskohtu otsuse ja tegi uue otsuse, millega rahuldas kaebuse osaliselt ning tühistas Eesti Töötukassa 1. juuni 2011. a otsused osas, millega tunnistati kaebaja töötuna arvele võtmise otsus kehtetuks ja tema sellekohane avaldus loeti rahuldamata jäetuks tagasiulatuvalt (s.o perioodi 16. veebruar 2010 kuni 1. juuni 2011 osas). Muus osas jäi kaebus rahuldamata. Vastustajalt mõisteti välja menetluskulu kaebaja kasuks 7 eurot 99 senti ja riigituludesse 7 eurot 98 senti. Põhjendused:
1) kaebajal on kaebeõigus 1. juuni 2011. a otsuste vaidlustamiseks, sest nende tõttu kaotas ta õiguse pikaajalistele töötule ettenähtud tööturuteenustele ja -toetustele;
2) 16. veebruari 2010. a otsus oli TTTS § 6 lg 5 p-ga 6 vastuolus ja seega õigusvastane. Kaebaja õppis töötuna arvelevõtmise ajal täiskoormusega. Õppimist osa- või täiskoormusega õppes hinnatakse õppeaasta- (ülikooliseaduse (ÜKS) § 23), mitte semestripõhiselt, seega ei võimalda sügissemestril deklareeritud ainepunktid hinnata, et tegemist oli osakoormusega õppega. TTÜ õppekorralduseeskirja järgi on nii kaug- kui statsionaarses õppes võimalik õppida nii täis- kui osakoormusega. Kuna TTTS § 6 lg 5 p 6 nimetab töötuna arvelevõtmist välistava asjaoluna statsionaarse õppevormi kõrval õppimist täiskoormusega, laieneb piirang täiskoormusega õppivale isikule sõltumata sellest, kas ta õpib statsionaarses või kaugõppes. Kaebaja PS-st tulenevaid õigusi ei ole rikutud;
3) ringkonnakohus võrdles omavahel kaugõppes õppivaid isikuid, kellest ühed õpivad täiskoormusega õppes ja teised osakoormusega õppes või on akadeemilisel puhkusel või on olnud viimase 12 kuu jooksul 180 päeva tööga hõivatud. TTTS eelnõu seletuskirjast nähtub, et piirangu eesmärk on säästa töötutele tööturutoetuste ja -teenuste osutamiseks mõeldud eelarvevahendeid ja suunata neid isikutele, kelle vajadus nende teenuste järele on suurem. Tegemist on legitiimse eesmärgiga. Piirang on eesmärgi saavutamiseks sobiv ja vajalik. Täiskoormusega õppes on üliõpilase hõivatus suurem kui osakoormusega õppes. Suurem hõivatus õppimisega vähendab isiku valmisolekut samal ajal töötada. Võib arvata, et kaugõppe õppevorm võimaldab üliõpilasel aega vabamalt planeerida, kuid see ei tähenda väiksemat ajakulu õppetööle. Seetõttu ei saa väita, et kaugõppes õppiva üliõpilase eeldatav valmidus õppimise kõrval töötada ei sõltu tema õppimisest täis- või osakoormusega. Piirang ei ole eriti intensiivne. Isikutel on võimalik valida erinevate õppevormide vahel. Samuti on täiskoormusega õppijal võimalik end tööotsijana arvele võtta ja saada teatud tööturuteenuseid;
4) TTTS § 6 lg 5 p 6 ei ole HMS § 64 lg 2 suhtes erinorm. TTTS § 6 lg 5 p 6 reguleerib sama paragrahvi lg-s 4 sätestatud isiku töötuna arvelevõtmise otsuse tegemist, mitte selle kehtetuks tunnistamist. TTTS § 6 lg 5 p 6 rikkumine toob küll kaasa haldusakti õigusvastasuse, kuid HMS § 64 lg 2, § 66 lg 1 ja § 67 järgi ei too ainuüksi haldusakti õigusvastasus haldusorganile kaasa kaalutlusõiguseta kohustust see haldusakt kehtetuks tunnistada. TTTS § 7 lg 1 p 3 paneb vastustajale kohustuse isiku töötuna arveloleku lõpetamiseks, kui ilmneb TTTS § 6 lg 5 p-des 2–11 nimetatud asjaolu, ega anna seejuures kaalutlusõigust, kuid sellest ei tulene vastustajale kohustust isiku töötuna arveloleku lõpetamiseks tagasiulatuvalt, kui ilmneb, et TTTS § 6 lg 5 p-des 2–11 nimetatud asjaolu eksisteeris juba isiku töötuna arvele võtmise ajal. Vastustajal on õigus kaaluda, kas tunnistada haldusakt kehtetuks edasi- või tagasiulatuvalt. Kaalutlusõiguse kasutamata jätmine on kaalutlusviga. Ei saa olla kindel, et vastustaja oleks teinud samasuguse otsuse ka siis, kui ta oleks kaalutlusõigust kasutanud. Vastustaja on tunnistanud, et kaebaja ei esitanud valeandmeid tahtlikult, vaid eeldas heauskselt, et kaugõppes õppimise näol on tegemist osakoormusega õppega. Vastustaja põhjendab vaideotsuses kaebajalt töötutoetuse tagasinõudmata jätmist vastustaja poolt asjaolude väljaselgitamata jätmise, möödunud ajavahemiku ja usalduse kaitse vajadusega. Samad kaalutlused olnuksid asjakohased 16. veebruari 2010. a otsuse tagasiulatuvalt kehtetuks tunnistamise otsustamisel. Ringkonnakohus käsitles 1. juuni 2011. a otsuseid koos, leides, et need on õigusvastased osas, millega tunnistati kaebaja töötuna arvele võtmise otsus kehtetuks ja tema sellekohane avaldus loeti rahuldamata jäetuks tagasiulatuvalt (perioodi 16. veebruar 2010 kuni 1. juuni 2011 osas). Kaalutlusviga ei olnud oluline 16. veebruari 2010. a otsuse edasiulatuvalt kehtetuks tunnistamise otsustamisel, sest selles osas ei jätnud TTTS § 6 lg 5 p 6 ja § 7 lg 1 p 3 vastustajale võimalust teisiti otsustada;
5) TTTS § 41 järgi puudus vastustajal kaalutlusõigus loobuda tööturutoetuse tagasinõudmisest, kui tööturutoetuse määramise haldusakt on tagasiulatuvalt kehtetuks tunnistatud. HMS § 64 lg-ga 3 ja §‑ga 67 saanuks arvestada tööturutoetuse määramise otsuse kehtetuks tunnistamise otsustamisel;
6) vaideotsus kaebaja õigusi vaideesemest sõltumatult ei rikkunud. Kuna kaebaja ei vaidlustanud vaides 7. juuni 2011. a otsust, siis ei saanud selles osas vaide rahuldamata jätmine tema õigusi mõjutada.
9. Eesti Töötukassa esitas kassatsioonkaebuse, milles palub ringkonnakohtu otsus tühistada ja halduskohtu otsus muutmata jätta. Kaebaja menetluskulud palutakse jätta kaebaja kanda. Vastustaja selgitab, et TTTS § 7 lg 1 p 3 koostoimes § 6 lg 5 p-ga 6 on vastustaja suhtes imperatiivne ega anna kaalumisruumi. TTTS § 6 lg 5 p-des 2–11 kirjeldatud asjaolude ilmnemisel on vastustajal kohustus tunnistada isiku töötuna arvelevõtmise otsus tagasiulatuvalt kehtetuks alates töötuna arvelolekut välistava asjaolu saabumise hetkest. Samale seisukohale on asunud ka Riigikohtu halduskolleegium 9. märtsi 2011. a otsuses haldusasjas nr 3-3-1-92-10. Kaalutlusõiguse rakendamine võib endaga kaasa tuua isikute ebavõrdse kohtlemise, võimaldades vastustajal suvaõiguse alusel hinnata isiku töötuna arveloleku lõpetamisega seonduvat subjektiivsete kriteeriumide alusel. Kindlasti ei saanud see olla seadusandja tahe. Ringkonnakohus kinnitas, et vastustajal puudub antud juhul õigus jätta õigusvastane haldusakt kehtima, seda kummalisem on, kui vastustaja võiks omal suval otsustada, millise kuupäeva seisuga otsus kehtetuks tunnistada. Isegi kui vastustajal olnuks kaalumisruumi isiku töötuna arveloleku lõpetamise kuupäeva osas, jääb arusaamatuks, miks oleks kaebaja töötuna arveloleku lõpetamine õiguspärane alates 2. juunist 2011 ja edasiulatuvalt. Ringkonnakohus ei ole selle kuupäeva eelistamist selgitanud.
10. M. Makkar palub jätta kassatsioonkaebuse rahuldamata ja ringkonnakohtu otsuse kaebust rahuldavas osas muutmata. Menetluskulud palutakse jätta vastustaja kanda.
11. M. Makkar esitas vastukassatsioonkaebuse, milles palub muuta ringkonnakohtu otsust osas, milles kaebus jäi rahuldamata. Kaebaja leiab, et ringkonnakohus on proportsionaalsuse testi valesti kohaldanud, jättes tähelepanuta, et töötutele laienevad ka muud võimalused, mis tulevad nt Euroopa Liidu komisjoni otsusest 13/VIII/2007 (stardiabi ettevõtluse alustamiseks). Kaugõppes õppiva üliõpilase suhtes ei saa TTTS § 6 lg 5 p 6 kohaldada kui reeglit. Säte ei ole imperatiivne ja kohaldub täiskoormusega õppija suhtes, kes õpib statsionaarses õppevormis (tööpäevadel riigieelarvelisel kohal).
12. Eesti Töötukassa vaidles vastukassatsioonkaebusele vastu. Seadusandja ei ole seadnud töötuna arveloleku õigust sõltuvusse õppevormist, vaid õppekoormusest. Vastustajal puudub õigus jätta TTTS § 6 lg 5 p 6 kohaldamata isikute suhtes, kes õpivad kaugõppes täiskoormusega. Kaebaja ei vastanud töötuna arvelevõtmisel seaduses toodud tingimustele, mistõttu ei olnud õigust teda töötuna arvele võtta. Nimetatud teave selgus alles hilisema kontrolli käigus, pärast mida tuli kaebaja töötuna arvelevõtmise kohta tehtud otsus tulenevalt TTTS § 6 lg 5 p 6 ja § 7 lg 1 p 3 imperatiivsetest normidest tagasiulatuvalt algusest peale kehtetuks tunnistada. Kaebaja kinnitas töötuna arvelevõtmise avalduses, et ta õpib osakoormusega õppes. Vastustaja kaalus, kas kaebaja on esitanud teadvalt valeandmeid enda osakoormuses õppimise kohta, kuid leidis, et kaebaja võis tõepoolest ekslikult samastada kaugõpet ja osakoormusega õpet, mistõttu otsustas isiku usaldusele tuginedes TTTS § 41 alusel kaebajale õigusliku aluseta makstud töötutoetust tagasi mitte nõuda. Vaatamata sellele, et kaebaja ei esitanud teadvalt valeandmeid, ei ole põhjendatud tema töötuna arvelolek perioodil, kui tal puudus selleks õigus. Vastustaja ei ole oma otsustega kaebajat diskrimineerinud. Vastustaja on teinud ja teeb ka tulevikus samadel tehioludel analoogseid otsuseid, st lõpetab täiskoormusega õppiva isiku töötuna arveloleku ega võta ka pikaajalisi töötuid töötuna arvele, kui nad õpivad täiskoormusega õppes.
13. Käesolev vaidlus on tekkinud TTTS § 6 lg 5 p 6 ja TTTS § 7 lg 1 p 3 tõlgendamisest. Kolleegium avab esiteks TTTS § 6 lg 5 p 6 sisu (I), annab seejärel tõlgenduse TTTS § 7 lg 1 p-le 3 (II), siis lahendab vaideotsuse õiguspärasusega seotud küsimused (III), lahendab kassatsioonkaebuse ja vastukassatsioonkaebuse (IV) ning jagab menetluskulud (V).
14. TTTS § 2 p 3 järgi on töötu isik, kes ei tööta, on töötuna arvele võetud Eesti Töötukassas ja otsib tööd. TTTS § 31 lg 1 p 3 järgi on töötu eelkõige kohustatud olema valmis vastu võtma sobiva töö ja kohe tööle asuma.
TTTS § 6 lg 5 p 5 sätestas kaebaja poolt töötuna arvelevõtmise avalduse esitamise ajal (s.o redaktsioonis kehtivusega 1. jaanuar kuni 16. mai 2010) järgmist: „Isikut ei võeta töötuna arvele, kui ta õpib õppeasutuses päevases õppevormis või täiskoormusega õppes, välja arvatud juhul, kui täiskoormusega õppes õppiv isik on viimase 12 kuu jooksul olnud vähemalt 180 päeva hõivatud käesoleva seaduse § 26 lõike 3 punktides 1 ja 2 nimetatud tegevusega või viibib akadeemilisel puhkusel.“ Seoses põhikooli- ja gümnaasiumiseaduse (PGS) vastuvõtmisega muudeti ka TTTS ning alates 1. septembrist 2010 kehtivas redaktsioonis on viidatud lauses fraas „päevases õppevormis“ asendatud fraasiga „statsionaarses õppes“. Muus osas kehtib viidatud norm samasugusena ka käesoleval ajal.
15. TTTS eristab selgelt statsionaarset (päevast) õppevormi ja täiskoormusega õpet, seega ei ole tegemist samatähenduslike mõistetega, nagu näib arvavat kaebaja. TTTS ei selgita täpsemalt, mida statsionaarne õppevorm tähendab. Seda ei tee ka TTTS eelnõu (611 SE, Riigikogu X koosseis) seletuskiri (kättesaadav veebilehel http://www.riigikogu.ee/?op=emsplain2&content_type=text/html&page=mgetdoc&itemid=050830005), Eesti Vabariigi haridusseadus ega ÜKS. PGS, mille vastuvõtmisega TTTS § 6 lg 5 p 6 muudeti, reguleerib vaid põhikooli ja gümnaasiumi õppekorralduse aluseid (PGS § 1 lg 1). Samas annab see ainsana seaduse tasemel statsionaarse ja mittestatsionaarse õppevormi definitsioonid. PGS § 22 lg 2 järgi on statsionaarne õpe koolikohustuslikele isikutele või õpilastele, kelle jaoks õppimine on põhitegevus, suunatud õpe, kus kooli poolt juhendatud tegevusel on suurem osakaal kui iseseisval õppimisel. Sama paragrahvi lg 3 esimese lause kohaselt on mittestatsionaarne õpe täiskasvanud õppijatele suunatud õpe, kus õppetundide kõrval on võrreldes statsionaarse õppega suurem osakaal iseseisval õppimisel.
Kuivõrd ÜKS § 22 lg 3 järgi on ülikoolis õppetingimuste ja -korra kehtestamine ülikooli pädevuses, tuleb õppevormide sisustamisel lähtuda ka TTÜ põhikirjast ja õppekorralduse eeskirjast (mõlemad on kättesaadavad veebilehel http://www.ttu.ee/ulikool/avalik-teave/avalikud-dokumendid/). TTÜ põhikirja § 44 kohaselt toimub korralduslikult õpe statsionaarses ja kaugõppevormis. Statsionaarses õppes toimub igapäevane õppetöö. Kaugõppes toimub õppetöö sessiooniti, infokommunikatsioonitehnoloogia vahendite abil ja valdavalt iseseisvalt. TTÜ õppekorralduseeskirja § 2 kohaselt toimub õpe korralduslikult statsionaarses ja kaugõppe vormis (lg 3). Statsionaarne õpe on õppevorm, mille puhul võib üliõpilasele ette näha igapäevase osavõtu õppetööst (lg 4). Kaugõpe on õppevorm, mille puhul õppetöö toimub sessiooniti, infokommunikatsioonitehnoloogia vahendite abil ning rõhk on üliõpilase iseseisval õppetööl. Üliõpilaste auditoorne ja praktiline töö on korraldatud paindlikult, arvestades eelkõige töötavate üliõpilaste vajadusi (lg 5).
Seega sarnaselt PGS § 22 lg-tega 2 ja 3 määratlevad ka TTÜ põhikiri ja õppekorralduseeskiri statsionaarse õppevormina igapäevase osavõtu ülikooli õppetööst, samas kui mittestatsionaarse õppevormi korral on suurem rõhk üliõpilase iseseisval õppetööl.
16. ÜKS reguleerib seevastu täis- ja osakoormusega õpet. ÜKS § 22 lg 1 järgi võib ülikoolis toimuda täiskoormusega õpe, osakoormusega õpe või eksternõpe. ÜKS § 23 lg 1 esimese lause järgi täidab täiskoormusega õppes üliõpilane iga õppeaasta lõpuks õppekava kohaselt täitmisele kuuluva õppe mahust kumulatiivselt vähemalt 75%. Sama paragrahvi lg 2 (redaktsioon kehtivusega 10. märts 2003 kuni 1. jaanuar 2013) kohaselt täidab osakoormusega õppes üliõpilane iga õppeaasta lõpuks õppekava kohaselt täitmisele kuuluva õppe mahust kumulatiivselt vähem kui 75%.
TTÜ õppekorralduseeskirja § 6 lg 1 kohaselt on nominaalkoormus semestri kohta ehk õppekava kohaselt semestris täitmisele kuuluv õppe maht 30 Euroopa ainepunkti (EAP). Sama paragrahvi lg 5 järgi peab täiskoormusega õppes üliõpilane iga õppeaasta lõpuks koguma kumulatiivselt oma õppekava ainetest vähemalt 22,5 EAP iga õppetööst osa võetud semestri kohta alates viimasest immatrikuleerimisest. Sama paragrahvi lg 6 esimese lause järgi peab osakoormusega õppes statsionaarne üliõpilane iga õppeaasta lõpuks koguma kumulatiivselt oma õppekava ainetest 15–22 EAP, kaugõppe üliõpilane 7,5–22 EAP, iga õppetööst osa võetud semestri kohta alates viimasest immatrikuleerimisest.
17. Eeltoodust nähtub, et statsionaarsel õppevormil ja täiskoormusega õppel on erinev sisu ja tähendus. Õppevorm näitab, kuidas õppimine toimub (ülikoolis toimuvate loengute vormis või iseseisvalt), koormus aga õppeaastas täitmisele kuuluva õppe mahtu. Kuigi praktikas võib tõepoolest enamik statsionaarses õppevormis olevaid üliõpilasi õppida täiskoormusega ja kaugõppes õppijad osakoormusega, ei pruugi see alati nii olla. Seetõttu nimetabki TTTS § 6 lg 5 p 6 töötuna arvelevõtmist välistava asjaoluna eraldi mõlemad tingimused.
18. Vaidluse all ei ole asjaolu, et kaebaja õppis avalduse esitamise hetkel kaugõppe õppevormis täiskoormusega õppes ning ta ei olnud hõivatud TTTS § 26 lg 3 p-des 1 ja 2 nimetatud tegevustega. TTTS § 26 lg 3 p-de 1 ja 2 järgi loetakse tööks ja sellega võrdsustatud tegevuseks töötamist töölepingu alusel või avalikus teenistuses Eestis või Eestist lähetatud töötajana välisriigis, samuti töötamist Eestis töövõtu-, käsundus- või muu teenuse osutamiseks sõlmitud võlaõigusliku lepingu alusel. Samuti ei viibinud kaebaja avalduse esitamise ajal akadeemilisel puhkusel. Akadeemilisel puhkusel viibis ta 15. aprillist kuni 13. juunini 2010. Seetõttu oli tema töötuna arvelevõtmine 16. veebruaril 2010 TTTS § 6 lg 5 p 6 järgi õigusvastane.
19. Kolleegium nõustub ringkonnakohtu seisukohaga, et TTTS § 6 lg 5 p-s 6 toodud piirangut täiskoormusega õppes õppivate üliõpilaste töötuna arvelevõtmise kohta ei saa pidada põhjendamatuks ega PS-ga vastuolus olevaks. TTTS eelnõu seletuskirjas põhjendatakse viidatud normi järgmiselt: „Eelnõu § 6 lõike 5 järgi ei võeta isikut töötuna arvele, kui ta: on noorem kui 16 aastat; on jõudnud vanaduspensioniikka; töötab; teenib kaitseväes; saab hooldajatoetust puuetega inimeste sotsiaaltoetuste seaduse alusel või õpib õppeasutuses päevases õppevormis või täiskoormusega õppes. Eespool nimetatud isikuid ei võeta töötuna arvele, sest nad on hõivatud mõne muu tegevusega ega ole seetõttu valmis kohe tööle asuma või sobivat tööd vastu võtma. Viimane tähendab, et nad ei vasta ühtlasi eelnõu § 2 punktis 3 toodud töötu definitsioonile [töötu on isik, kes ei tööta, on töötuna arvele võetud Tööturuameti piirkondlikus struktuuriüksuses ja otsib tööd. Töötu otsib tööd, kui ta täidab individuaalset tööotsimiskava ning on valmis vastu võtma sobiva töö ja kohe tööle asuma].“ Eelnõu seletuskirja kohaselt on uuringute andmeil olnud senini probleemiks piiratud ressursside kulutamine teenuste ja toetuste osutamiseks neile, kes tegelikult ei soovigi tööle rakenduda. Nimetatud probleem muutuvat veelgi teravamaks töötuskindlustussüsteemi jätkuval rakendumisel, sest hüvitise suurus võib mõnel juhul mitte motiveerida töötut piisavalt aktiivselt tööd otsima. Eelnõus toodud töötuna arvelevõtmise tingimused, töötutoetuse maksmise tingimused ja töötu kohustused peavad tagama, et tööturuteenuseid osutatakse ja -toetusi makstakse ning piiratud inim- ja ajaressurssi kulutatakse nende töötute teenindamiseks, kes on valmis tööle rakenduma.
20. Kuigi kaugõppe õppevorm võimaldab tudengil oma õppimise aega vabamalt planeerida, ei too selles õppevormis täiskoormusega õppimine kaasa väiksemat hõivatust kui täiskoormusega õppimine statsionaarses õppevormis. Kaugõppes asendab loengutes ja seminarides käimist kohustuslik iseseisev töö, mis nõuab samamoodi teatud aja õppimisele pühendamist. ÜKS § 2 p 1 järgi vastab üks ainepunkt 40 tunnile ehk ühele õppenädalale tööle, mille üliõpilane on õppeks kulutanud. Ühe õppeaasta maht on 40 ainepunkti. Euroopa ainepunktisüsteemi rakendamisel vastab üks ainepunkt 26 tunnile tööle, mille üliõpilane on õppeks kulutanud – see moodustab 1560 tundi ja 60 ainepunkti õppeaastas. Kui TTÜ õppekorralduseeskirja § 6 lg 5 järgi peab üliõpilane koguma semestris vähemalt 22,5 EAP, st vähemalt 45 EAP õppeaastas, siis teeb see tundides arvestatuna kokku 1170 tundi. Raamatupidamisuudiste veebilehe (http://rup.ee/est/tooturg/tooajafond-2013) andmetel on 2013. a töötunde (arvestades tööpäevadena päevi esmaspäevast reedeni) kokku 2018. Järelikult peab täiskoormusega õppes õppiv üliõpilane kulutama õppimisele aega üle poole töötaja tööajast (1170–1560 tundi), mistõttu ei saa eeldada, et ta suudab samal ajal ka täistööajaga töötada. Seega ei suuda täiskoormusega õppes õppiv üliõpilane eelduslikult täita TTTS § 31 lg 1 p-s 3 toodud kohustust olla valmis vastu võtma sobiva töö ja kohe tööle asuma.
21. Kaebaja leiab ekslikult, et kaugõppes õppimine ei takista tal pakutavat tööd kohe vastu võtta. Kõik tööd ei toimu vaid esmaspäevast reedeni kella kaheksast hommikul kuni viieni õhtul. Mõned tööd toimuvad ka nädalavahetustel ja õhtul või öösel (nt vahetustega töö). Samuti ei pruugi kaugõppes loengud ja seminarid toimuda ainult nädalavahetustel (kuigi kaebajal võivad need TTÜ-s praegu sellisena toimuda). Need võivad ülikooli sellekohase otsuse järgi toimuda ka nädala sees ja/või päevasel ajal. Kui isik juba käib tööl, on tal võimalik oma õppimise aega vastavalt tööle planeerida või vastupidi. Kuid isik, kes on end töötuna arvele võtnud ja kelle peale riik kulutab avalikke ressursse talle töö leidmiseks, ei saa pakutava töö vastuvõtmata jätmist põhjendada õppimisega, samuti ei saa ta eeldada, et tulevasel tööandjal on võimalik töö korraldamisel tema õppimisega arvestada.
22. TTTS eesmärk ei ole tagada õppivale isikule õppimise ajaks rahalised vahendid (selleks on ette nähtud ülikoolide poolt makstavad stipendiumid), vaid tagada tööd otsivale isikule abi töö leidmisel ja rahalised vahendid tööotsimise ajal elamiseks. Toimetulekutoetusi vähekindlustatud peredele makstakse sotsiaalhoolekande seaduse § 22 alusel ja vastav taotlus tuleb esitada elukohajärgsele kohalikule omavalitsusüksusele. Kaebaja PS §-st 37 tulenevat õigust haridust omandada ei ole käesoleval juhul piiratud. Õigus omandada kõrgharidust ei tähenda riigi kohustust sellist isikut riigieelarvelistest vahenditest ülal pidada.
23. Samas ei ole täiskoormusega õppes õppivad isikud tööturult täielikult välja tõrjutud ja TTTS näeb ka neile ette õiguse teatud tööturuteenustele. Täiskoormusega õppes õppival isikul on õigus taotleda enda arvelevõtmist tööotsijana, kui ta vastab TTTS §-s 3 ja § 6 lg-s 6 toodud tingimustele. TTTS eelnõu seletuskirja kohaselt ei nõuta tööotsijalt nii suurt aktiivsust ega tööleasumise valmidust kui töötult, sest ta võib olla samal ajal hõivatud mõne muu tegevusega (töötada, õppida, olla hooldaja jmt). Võrreldes töötuga on tema õigus saada tööturuteenuseid piiratud ning talle ei maksta tööturutoetusi. Seetõttu on ka tööotsija kohustused tööotsimisel väiksemad kui töötul. Tööotsijal ja täiskoormusega õppes õppival isikul on TTTS § 9 lg 2 alusel õigus TTTS § 9 lg 1 p-des 1, 2 ja 4 nimetatud tööturuteenustele (teavitamine tööturu olukorrast ning tööturuteenustest ja ‑toetustest; töövahendus; karjäärinõustamine).
Samuti on üliõpilasel võimalus võtta end töötuna arvele, kui ta õpib mittestatsionaarses õppevormis osakoormusega õppes või viibib akadeemilisel puhkusel.
24. TTTS § 7 lg 1 p 3 kohaselt teeb Eesti Töötukassa otsuse isiku töötuna arveloleku lõpetamise kohta § 6 lg 5 p-des 2–11 loetletud juhtudel.
Kolleegium leidis 9. märtsi 2011. a otsuses haldusasjas nr 3-3-1-92-10, et TTTS § 7 lg 1 p 3 on selge ja üheselt mõistetav norm, mille keeleline tõlgendamine ei anna töötukassale kaalumisruumi (vt otsuse p 17). Seega on töötukassa TTTS § 6 lg 5 p-des 2–11 nimetatud asjaolude esinemisel kohustatud lõpetama isiku töötuna arveloleku.
25. Ka praeguses asjas selgus järelkontrolli käigus, et kaebaja ei vastanud töötuna arvelevõtmisel TTTS § 6 lg 5 p-s 6 toodud tingimustele, sest ta õppis ülikoolis täiskoormusega õppes ega viibinud akadeemilisel puhkusel. Samuti polnud ta viimase 12 kuu jooksul enne avalduse esitamist hõivatud TTTS § 26 lg 3 p-des 1 ja 2 nimetatud tegevustega. Nimetatud asjaolude selgumisel tuli vastustajal TTTS § 7 lg 1 p-st 3 lähtudes kaebaja töötuna arvelolek lõpetada. Vastustaja tunnistas oma 16. veebruari 2010. a otsuse kaebaja töötuna arvelevõtmise kohta tagasiulatuvalt kehtetuks (1. juuni 2011. a otsus nr TA11-0086757) ja tegi kaebaja 16. veebruari 2010. a avalduse kohta uue otsuse (1. juuni 2011. a otsus nr TA11-0086761). Kolleegium käsitleb sarnaselt ringkonnakohtuga vastustaja 1. juuni 2011. a otsuseid koos.
26. Kolleegium nõustub ringkonnakohtu tõlgendusega, et TTTS § 7 lg 1 reguleerib töötuna arveloleku lõpetamist, mitte haldusakti kehtetuks tunnistamist. Haldusakti kehtetuks tunnistamisel tuleb vastustajal TTTS § 1 lg 3 järgi lähtuda HMS §-dest 64–69. HMS § 66 lg 1 järgi võib õigusvastase haldusakti, arvestades HMS §-s 67 sätestatut, isiku kahjuks kehtetuks tunnistada nii edasiulatuvalt kui ka tagasiulatuvalt, kui seadus ei sätesta teisiti. Kuivõrd haldusakt oli algusest peale õigusvastane, sest kaebaja töötuna arvelevõtmist välistavad asjaolud olid olemas juba tema töötuna arvelevõtmise ajal, tuli vastustajal tunnistada haldusakt kehtetuks tagasiulatuvalt. Edasiulatuv kehtetuks tunnistamine oleks olnud võimalik juhul, kui töötuna arvelolekut välistavad asjaolud oleksid tekkinud pärast isiku töötuna arvelevõtmist.
27. HMS § 67 näeb ette isiku usaldusega arvestamise põhimõtted. Kolleegium leiab, et antud juhul välistasid isiku usaldusega arvestamise HMS § 67 lg 4 p 6 ning lg 5. HMS § 67 lg 4 p 6 kohaselt ei saa isik haldusakti kehtetuks tunnistamisel tugineda usaldusele, kui haldusakt on antud isiku esitatud ebaõigete andmete alusel. Vaidluse all ei ole asjaolu, et kaebaja esitas töötuna arvelevõtmise avalduses ebaõigeid andmeid selle kohta, et ta õpib osakoormusega õppes. Vastustaja küll möönis, et kaebaja ei esitanud ebaõigeid andmeid tahtlikult, vaid arvas ekslikult, et kaugõppes õppimine tähendabki osakoormusega õpet. HMS § 67 lg 4 p 6 aga ei erista tahtlikku ja ekslikku valeandmete esitamist.
28. Ebaõigete andmete esitamise tagajärgi reguleerib täiendavalt HMS § 67 lg 5, mille kohaselt ei välista ebaõigete andmete esitamine usalduse arvestamist, kui ebaõigete või mittetäielike andmete esitamise on põhjustanud haldusorgan ja isik ei olnud ega pidanud olema haldusakti õigusvastasusest teadlik. Antud juhul ei saa vastustajale ebaõigete andmete esitamise põhjustamist ette heita. Toimiku materjalidest ja menetlusosaliste selgitustest ei nähtu, et töötukassa ametnik oleks kaebajat eksitanud. Vastustaja ametnik selgitas õigesti, et kaugõppes õppimine TTTS § 6 lg 5 p 6 järgi töötuna arvelevõtmist ei välista, kui isik õpib osakoormusega õppes. Kaebaja kinnitas avalduses, et ta õpib osakoormusega õppes. Vastustaja tegi 16. veebruari 2010. a otsuse kaebaja esitatud andmetele tuginedes.
29. HMS § 6 järgi on haldusorgan kohustatud välja selgitama menetletavas asjas olulise tähendusega asjaolud ja vajaduse korral koguma selleks tõendeid oma algatusel. Töötuna arvelevõtmise asjades piiravad töötukassa uurimiskohustust seaduses toodud lühikesed menetlustähtajad. TTTS § 6 lg 4 järgi teeb Eesti Töötukassa otsuse isiku töötuna või tööotsijana arvelevõtmise või arvelevõtmisest keeldumise kohta hiljemalt teisel tööpäeval nõuetekohase avalduse esitamise päevast arvates. Niivõrd lühikese aja jooksul ei ole töötukassal alati võimalik koguda kõiki asjas tähtsust omavaid tõendeid ning paratamatult tehakse otsus sageli isiku esitatud teavet ja tõendeid usaldades. Vastustaja selgitas, et tal puudus kaebaja avalduse menetlemise ajal ligipääs Eesti Hariduse Infosüsteemile ja seetõttu võimalus kaebaja õppimisega seotud andmeid üle kontrollida. Sotsiaalministri 17. aprilli 2009. a määruse nr 36 „Töötuna või tööotsijana arvelevõtmise avaldusele kantavate andmete ja sellele lisatavate dokumentide loetelu“ § 3 annab vastustajale õiguse nõuda töötuna arvelevõtmist taotlevalt isikult täiendavaid dokumente, kuid ei pane talle kohustust seda teha. Seetõttu ei saa kaebajalt osalise koormusega õppimist tõendavate dokumentide küsimata jätmist pidada vastustajale etteheidetavaks menetlusnormide rikkumiseks.
Samuti takistab avalduste põhjalikumat kontrolli avalduste märkimisväärselt suur arv. Eesti Töötukassa veebilehelt (kättesaadav http://www.tootukassa.ee/index.php?id=13524) nähtuva statistika kohaselt registreeriti 2010. a kokku 94 318 uut töötut, mis on keskmiselt 7860 uut töötut igas kuus. Kõigi avalduste põhjalik menetlemine ja uurimiskohustuse täies mahus rakendamine ei oleks sellise koormuse juures mõeldav.
Seetõttu ongi võimalike ebaõigetele andmetele tuginevate väärotsuste tuvastamiseks ette nähtud järelkontrolli õigus ja kohustus tunnistada TTTS § 6 lg 5 p-des 2–11 loetletud asjaolude ilmnemisel haldusakt TTTS § 7 lg 1 p 3 alusel kehtetuks.
30. Isiku tahtmatust valeandmeid esitada saab seevastu arvestada TTTS § 41 lg 1 alusel töötutoetuse tagasinõudmise otsustamisel. Erinevalt ringkonnakohtust leiab kolleegium, et TTTS § 41 lg 1 ei võimalda hoolimata selle keerulisest sõnastusest kaebajalt antud juhul töötutoetust tagasi nõuda, sest kaebaja ei esitanud valeandmeid tahtlikult. Selline regulatsioon peab tasakaalustama soodustava haldusakti isiku kahjuks kehtetuks tunnistamisega kaasnevaid tagajärgi olukorras, kus valeandmete esitamine ei olnud tahtlik.
31. Kaebaja heitis ette ka seda, et vastustaja ei arvestanud vaidlustatud haldusaktide andmisel tema akadeemilisel puhkusel viibimisega. Vaideotsusest nähtub, et kaebaja viibis akadeemilisel puhkusel 15. aprillist kuni 13. juunini 2010. Kolleegium ei pea võimalikuks vaidlustatud haldusakte tagasiulatuvalt etapiviisiliselt kehtetuks tunnistada. Kuivõrd kaebaja õppis nii enne kui pärast akadeemilisel puhkusel viibimist täiskoormusega õppes, tuleb tema töötuna arvelolek lõpetada tagasiulatuvalt terves ulatuses, s.o alates tema töötuna arvelevõtmisest. Kuivõrd kaebaja õpib alates 11. juulist 2011 osakoormusega õppes, võeti ta uuesti töötuna arvele 13. juulist 2011 (19. juuli 2011. a otsus nr TA11-0112465).
32. Kaebaja vaidlustas ka vaideotsust, millega vastustaja hindas 1. juuni 2011. a otsuse nr TA11-0086757 ja 7. juuni 2011. a otsuse nr TT11-0021348 õiguspärasust, kusjuures kaebaja ei olnud viimast otsust oma vaides vaidlustanud. Vaideotsusega jäi lahendamata kaebaja vaie 1. juuni 2011. a otsuse nr TA11-0086761 peale. Samuti heitis kaebaja vastustajale ette vaide läbivaatamise tähtaja ületamist ja tähtaja pikendamise teate esitamise tähtaja rikkumist.
33. Halduskohtumenetluse seadustiku (HKMS) § 283 lg 1 järgi tehakse kaebuse lubatavus, sealhulgas kaebeõigus, ning kaebetähtajast ja sisu- ja vorminõuetest kinnipidamine kindlaks kaebuse esitamise ajal kehtinud seadusest lähtudes. Kuni 31. detsembrini 2011 kehtinud redaktsioonis HMS § 87 lg 2 p 3 järgi võis halduskohtule esitada kaebuse vaideotsuse peale, kui sellega rikuti isiku õigusi vaidemenetluse esemest sõltumatult. Muul juhul tuli HMS § 87 lg 2 järgi taotleda kaebuses haldusakti või selle osa kehtetuks tunnistamist, mille kehtetuks tunnistamist oli rahuldamata jäetud vaidega taotletud (p 1), või haldusakti andmist, mille väljaandmist oli rahuldamata jäetud vaidega taotletud (p 2). Vaideotsuse täiendavat vaidlustamist seadus sellisel juhul ette ei näinud.
Seega on vaideotsuse peale esitatud kaebust võimalik rahuldada vaid juhul, kui kaebuses viidatud rikkumised kaebaja õigusi sõltumatult vaideotsusest ja vaidemenetluse esemest rikkusid.
34. HMS § 84 lg 1 sätestab, et kui seadus ei sätesta teisiti, lahendatakse vaie 10 päeva jooksul, arvates vaide edastamisest vaiet läbivaatavale haldusorganile. Sama paragrahvi lg 2 sätestab, et kui vaiet on vaja täiendavalt uurida, võib vaiet läbivaatav haldusorgan vaide läbivaatamise tähtaega pikendada kuni 30 päeva võrra. Tähtaja pikendamise teade edastatakse vaide esitajale posti teel.
Käesoleval juhul esitas kaebaja vaide 1. juulil 2011. Vastustaja teatas 14. juulil 2011 vaide läbivaatamise tähtaja pikendamisest HMS § 84 lg 2 alusel 30 päeva võrra kuni 13. augustini 2011 ning lahendas vaide 12. augusti 2011. a vaideotsusega.
Kuigi eeltoodust nähtub, et vastustaja rikkus vaide lahendamise tähtaja pikendamise teate edastamise tähtaega ja vaideotsuse tegemise tähtaega, nõustub kolleegium kohtute seisukohaga, et need rikkumised ei saanud antud juhul kaebaja õigusi iseseisvalt rikkuda. Tegemist ei olnud selliste menetlusnõuete rikkumistega, mis võinuksid mõjutada asja otsustamist (HMS § 58).
35. Samuti jättis vastustaja õigusvastaselt lahendamata kaebaja vaide 1. juuni 2011. a otsuse nr TA11-0086761 peale, lahendades selle asemel kaebaja poolt vaidlustamata 7. juuni 2011. a otsuse õiguspärasust. Kaebaja õigusi ei rikkunud asjaolu, et vaideotsuses hinnati haldusakti õiguspärasust, mida kaebaja ei olnud vaides vaidlustanud. Kuivõrd kaebajal oli võimalus vaidlustada vastustaja 1. juuni 2011. a otsuseid kohtus, siis ei saa ka vaideotsuses otsuse nr TA11-0086761 peale esitatud vaide lahendamata jätmine tema õigusi vaidemenetluse esemest sõltumatult rikkuda ja kohtud jätsid põhjendatult kaebuse vaideotsuse tühistamiseks rahuldamata.
36. Vaideotsus ei ole ka tühine, sest puuduvad HMS § 63 lg-s 2 toodud tühisuse alused. Üksnes vaideotsuse tegemise tähtaja rikkumine, vaideotsuses mõne vaide taotluse lahendamata jätmine või esitamata taotluse lahendamine vaideotsust tühiseks ei muuda.
37. Ringkonnakohus rahuldas oma otsusega kaebuse osaliselt ning tühistas vaidlustatud otsused osas, millega tunnistati kaebaja töötuna arvele võtmise otsus kehtetuks ja tema sellekohane avaldus loeti rahuldamata jäetuks tagasiulatuvalt (s.o perioodi 16. veebruar 2010 kuni 1. juuni 2011 osas). Ringkonnakohus leidis, et kaalutlusviga ei olnud oluline 16. veebruari 2010. a otsuse edasiulatuvalt kehtetuks tunnistamise otsustamisel, sest selles osas ei jätnud TTTS § 6 lg 5 p 6 ja § 7 lg 1 p 3 vastustajale võimalust teisiti otsustada.
Kaebaja vaidlustas vastukassatsioonkaebuses ringkonnakohtu otsust osas, millega tema kaebus jäeti osaliselt rahuldamata, ning vastustaja vaidlustas kassatsioonkaebuses ringkonnakohtu otsust terves ulatuses.
38. Kolleegium jõudis otsuse p-des 25–31 järeldusele, et vastustaja 16. veebruari 2010. a otsus kaebaja töötuna arvelevõtmise kohta oli seadusega vastuolus ja selle tagasiulatuv kehtetuks tunnistamine vaidlustatud haldusaktidega oli õiguspärane. Seega tuleb vastustaja kassatsioonkaebus rahuldada ja kaebaja vastukassatsioonkaebus rahuldamata jätta. Kuivõrd halduskohtu otsus, millega jäeti kaebus terves ulatuses rahuldamata, oli õiguspärane, ringkonnakohus aga tühistas halduskohtu otsuse tervikuna, tuleb kolleegiumil ringkonnakohtu otsus tervikuna tühistada. Halduskohtu otsus jääb muutmata.
39. HKMS § 109 lg 4 sätestab, et kui kõrgema astme kohus muudab alama astme kohtu lahendit või teeb lahendi asja uueks arutamiseks saatmata, muudab ta kohtukulude jaotust. HKMS § 108 lg 1 esimese lause järgi kannab menetluskulud pool, kelle kahjuks otsus tehti. Kolleegium teeb otsuse kaebaja kahjuks, seetõttu jäävad kaebaja menetluskulud tema enda kanda.
40. HKMS § 109 lg 1 kohaselt esitatakse menetluskulude väljamõistmiseks kohtule enne kohtuvaidlusi menetluskulude nimekiri ja kuludokumendid. Kirjalikus menetluses esitatakse menetluskulude nimekiri ja kuludokumendid kohtu määratud tähtaja jooksul. Kuludokumentide ja menetluskulude nimekirja esitamata jätmise korral menetluskulusid välja ei mõisteta. Vastustaja ei ole kohtule menetluskulusid tõendavaid dokumente esitanud, seetõttu jäävad tema menetluskulud tema enda kanda.
41. Vastustaja tasutud kautsjon tuleb HKMS § 107 lg 4 alusel vastustajale tagastada. Kaebaja oli kautsjoni tasumisest menetlusabi korras vabastatud.
ja § &� ��stajale võimalust teisiti otsustada.


1. oktoober Ilmaaegu te tõusete vara üles, istute hilja ülal ning sööte leiba raske vaevaga. Nii see on: Issand annab oma armsatele unes! Ps 127:2 Ps 12:2-9;Ii 38:1-3,39-41;Õp 16:1-3
2. oktoober Kandke üksteise koormaid, nõnda te täidate Kristuse seadust. Gl 6:2 Ps 103:6-13;Ap 27:33-44;Kg 4:4-12 või Srk 30:21-25
3. oktoober Jätke järele ja teadke, et mina olen Jumal, kõrge rahvaste seas, kõrge maa peal! Ps 46:11 või Maitske ja vaadake, et Issand on hea! Ps 34:9 Ps 137:1-6;Fl 4:6-9;Lk 12:32-34
4. oktoober Sina, Issand, oled hea ja andeksandja, ja rikas heldusest kõigile, kes Sind appi hüüavad. Ps 86:5 Ps 56:2-5, 9-14;Lk 22:35-38;2Ms 18:13-23
Franciscus Assisist, diakon, frantsisklaste ordu rajaja († 1226) Gl 6:14-18 Lk 12:22-34
5. oktoober Jeesus ütleb: Ärge siis hakake muretsema homse pärast, sest küll homne päev muretseb ise enese eest! Igale päevale piisab oma vaevast. Mt 6:34 Ps 148;Lk 6:20-26;
Õhtul: Ps 22:24-32;2Sm 12:15-24
† 1977 Alfred Tooming, EELK peapiiskop 1967–77
6. oktoober Jeesus astus ligi ja puudutas surnuraami, mispeale kandjad jäid seisma. Ja Ta ütles: "Noormees, ma ütlen sulle, ärka üles!? Ja surnu tõusis istuli ja hakkas rääkima. Lk 7:14-15
17. pühapäev pärast nelipüha Jeesus annab elu Kristus Jeesus on kõrvaldanud surma ning on evangeeliumi kaudu toonud valge ette elu ja kadumatuse. 2Tm 1:10 KLPR 354 Ps 86:10-13;Ii 14:1-6,13-15;Rm 8:18-23;Lk 7:11-16 Issand Jumal, taevane Isa, Sina valitsed elu ja surma üle. Me täname Sind, et Jeesus Kristus on võitnud surma võimu, ja palume, aita meil astuda usus Temasse vastu oma surmale. Anna meile kindel veendumus, et nii elus kui surmas oleme Tema omad, kes koos Sinuga Püha Vaimu ühtsuses elab ja valitseb igavesest ajast igavesti.
Lisalugemine: Srk 27:30-28:7
Õhtul: Ps 22:24-32;Kl 2:12-15
7. oktoober Sa kiskusid välja mu hinge surmast, mu jalad libisemisest, et ma kõnniksin Jumala ees eluvalguses. Ps 56:14 Ps 138;Rm 6:15-23;Ii 5:17-27
8. oktoober Inimesel, naisest sündinul, on lühikesed elupäevad ja palju tüli. Ta tõuseb nagu lilleke ja ta lõigatakse ära, ta põgeneb nagu vari ega jää püsima. Ii 14:1-2 Ps 12:2-9;Ap 21:8-14;Ho 13:9-14
9. oktoober Loodu on ju allutatud kaduvusele - mitte vabatahtlikult, vaid allutaja poolt -, kuid ometi lootusega. Rm 8:20 Ps 103:6-13;Mk 5:21-24,35-43;Ap 9:36-42
Denis e Dionysius, Pariisi piiskop, ja ta kaaslased, märtrid († u 250) Ps 117 Ef 4:1–7,11–13 Mt 23:8–12
10. oktoober Haua sisemuses hüüdsin ma appi ja Sina kuulsid mu häält. Jn 2:3 või Ma hüüdsin oma kitsikuses Issanda poole ja Tema vastas mulle. Haua sisemuses hüüdsin ma appi ja Sina, Issand, kuulsid mu häält. Jn 2:3 Ps 137:1-6;Gl 2:16-21;Rm 4:18-25
11. oktoober Ma ülistan Sind kõigest südamest, Issand, mu Jumal, ja austan Su nime igavesti. Sest Su heldus on suur minu vastu, ja Sa oled mu hinge üles tõmmanud surmavalla sügavusest. Ps 86:12-13 Ps 56:2-5,9-14;Jh 18:3-9;Ilm 2:8-11
12. oktoober Õpeta mulle, Issand, oma teed; ma tahan käia Su tões! Kinnita mu süda kartma Sinu nime! Ps 86:11 Ps 148;Mt 22:23-33;
Õhtul: Ps 22:24-32;Ap 10:9-16
13. oktoober Jeesus ütles: „Vaadake ette ja hoiduge igasuguse ahnuse eest, sest külluseski ei olene kellegi elu sellest, mis tal on!” Lk 12:15
Lõikustänupüha Igapäevane leib Kõikide silmad ootavad Sind ja Sina annad neile nende roa omal ajal. Ps 145:15 KLPR 154 Ps 104:1,13–14,27–28,33;5Ms 8:7–18;2Kr 9:6–11(12–15);Lk 12:(13–14)15–21 Jumal, meie Looja, Sina ei väsi meile andmast oma häid ande, Sinult saame, mida me vajame ja kasutame. Me täname Sind selle aasta lõikuse eest. Lase ka oma armu viljadel – õiglusel ja armastusel – küpseda meie sees. Anna meile tänulik süda ja õpeta meid Sinu ande kasutama kõigi inimeste heaks. Seda palume Jeesuse Kristuse, meie Issanda läbi.
14. oktoober Sinu sõna on mu jalale lambiks ja valguseks mu teerajal. Ps 119:105 Ps 138;1Kr 7:19-23;1Kr 8:4-13
15. oktoober Ma kaotan su üleastumised nagu pilved ja su patud nagu pilvituse. Pöördu minu poole, sest ma lunastan sinu! Js 44:22 Ps 12:2-9;1Kr 9:19-23;1Kr 10:23-33
16. oktoober Vabaduseks on Kristus meid vabastanud. Püsige siis selles ja ärge laske endid jälle panna orjaikkesse! Gl 5:1 Ps 103:6-13;Gl 2:1-14;Gl 3:6-14
17. oktoober Tänage Issandat, sest Tema on hea, sest Tema heldus kestab igavesti! Ps 136:1 Ps 137:1-6;Gl 4:21-31;Mk 7:17-23
Ignatios Antiookiast, Antiookia piiskop, märter († u 115) Fl 3:7-12 Jh 6:52-58
18. oktoober Kuidas ma armastan Sinu Seadust! Iga päev mõlgutan ma mõttes seda. Sinu käsud teevad mind targemaks mu vaenlastest, sest nad on minu päralt igavesti. Ps 119:97-98 Ps 56:2-5, 9-14;Jh 8:31-38;Rm 7:1-6 või Srk 15:11-20
Evangelist Luuka päev ehk luukapäev Ps 1:1-3 Js 35:3–6 (või Js 43:8–13) 2Tm 4:5–11 Lk 1:1–4 Kõigeväeline Jumal, Sina kutsusid arst Luuka, et temast saaks Sinu evangeeliumi kuulutaja ja inimhingede ravija. Anna, et tema evangeeliumi ravim tervendaks kõik meie hingehaigused ja teeks meie südamed ärksaks armastama ja teenima. Seda palume Jeesuse Kristuse, meie Issanda läbi, kes koos Sinuga Püha Vaimu ühtsuses elab ja valitseb igavesest ajast igavesti.
19. oktoober Ma hoian oma jalad eemale kõigilt kurjadelt teedelt, et pidada Sinu sõna. Su korraldustest ma olen saanud arukaks, sellepärast ma vihkan kõiki vale teeradu. Ps 119:101,104 Ps 148;1Tm 4:1-5;
Õhtul: Ps 22:24-32;Gl 5:13-18
20. oktoober Armasta Issandat, oma Jumalat, kogu oma südamega ja kogu oma hingega ja kogu oma mõistusega! See ongi suurim ja esimene käsk. Teine on selle sarnane: Armasta oma ligimest nagu iseennast! Mt 22:37-39
19. pühapäev pärast nelipüha Suurim käsk See käsk on meil temalt endalt, et kes armastab Jumalat, armastagu ka oma venda. 1Jh 4:21 KLPR 289 Ps 119:1-8;5Ms 6:4-9;1Kr 1:4-9;Mt 22:34-40 Armas taevane Isa, Sina oled meile andnud käsud oma armastuse märgiks. Ilma Sinu abita me ei suuda siiski järgida Sinu tahet ja täita Sinu armastuse käsku. Saada Püha Vaim meid juhtima, et armastaksime Sind üle kõige ja leiaksime armastuses tee ligimese juurde. Jeesuse Kristuse, Sinu Poja, meie Issanda läbi.
Lisalugemine: Srk 2:15-18
Õhtul: Ps 22:24-32;5Ms 30:11-20
Evald Julius Ovir ja Karl Segebrock, misjonärid Ida–Aafrikas, märtrid († 1896)
21. oktoober Anna mulle arusaamist panna tähele Su Seadust ja seda pidada kõigest südamest! Ps 119:34 Ps 138;1Ts 4:9-12;Mt 6:1-4
Johan Kõpp, EELK piiskop, usuteadlane, Eesti kirikuelu edendaja kodumaal ja paguluses († 1970)
22. oktoober Kuule, Iisrael! Issand, meie Jumal Issand, on ainus. Armasta Issandat, oma Jumalat, kõigest oma südamest ja kõigest oma hingest ja kõigest oma väest! 5Ms 6:4-5 Ps 12:2-9;1Tm 1:1-11;2Ms 23:1-9 või Srk 6:14-17
23. oktoober Tunnistus Kristusest on teis kinnitatud, nii et teil ei ole puudu ühestki armuannist, oodates meie Issanda Jeesuse Kristuse ilmumist. 1Kr 1:6-7 Ps 103:6-13;Ül 8:4-7;Rm 14:19-23
† 1986 Edgar Hark, EELK peapiiskop 1978–86
24. oktoober Imelised on Sinu tunnistused, sellepärast hoiab neid minu hing. Ps 119:129 Ps 137:1-6;Ap 6:1-7;Mk 3:31-35
25. oktoober Õndsad on need, kelle elutee on laitmatu, kes käivad Issanda Seaduse järgi! Ps 119:1 Ps 56:2-5,9-14;Jh 18:7-9;Rm 15:1-6
26. oktoober Jumal kinnitab teid ka lõpuni, et te oleksite laitmatult puhtad meie Issanda Jeesuse Kristuse päeval. 1Kr 1:8 Ps 148;Mt 5:17-19;
Õhtul: Ps 108:2-7;Js 30:15-18
27. oktoober Nende usku nähes ütles Jeesus halvatule: "Poeg, sinu patud on sulle andeks antud!? Mk 2:5
20. pühapäev pärast nelipüha Usk ja uskmatus Tee mind terveks, Issand, siis ma saan terveks; aita mind, siis ma saan abi. Jr 17:14 KLPR 66 Ps 78:1-8;1Ms 15:1-6;Rm 4:16-25;Mk 2:1-12 Issand, meie Jumal, me vajame Sinu andestuse jõudu, mis ainsana meid vabastab uueks alguseks. Kingi meile oma lõpmatus headuses abi ja päästet, et me elaksime Sinu läheduses ning saaksime terveks ihu ja hinge poolest. Jeesuse Kristuse, Sinu Poja, meie Issanda läbi.
Lisalugemine: Trk 13:1-9
Õhtul: Ps 108:2-7;Ef 3:8-13
28. oktoober Sina, Issand, istud aujärjel igavesti ja Sinu mälestus kestab põlvest põlve. Ps 102:13 Ps 71:1-12;Mk 10:46-52;2Ms 15:22-27
Misjonipüha
Apostlite Siimona ja Juuda päev ehk simunapäev Ps 89:2,6,16–18 Js 28:14–16 Ef 2:19–22 Jh 15:7–11 Kõigeväeline Jumal, Sina oled oma Kiriku rajanud apostlite ja prohvetite alusele, mille nurgakiviks on Kristus Jeesus ise. Anna, et me nende õpetuse kaudu saame usuosaduses üheks ja koos Siimon Kananaiose, Juudas Jaakobuse poja ja kõigi teiste apostlitega kasvame Sinu templiks Vaimus. Seda palume Jeesuse Kristuse, meie Issanda läbi, kes koos Sinuga Püha Vaimu ühtsuses elab ja valitseb igavesest ajast igavesti.
29. oktoober Aabram uskus Issandat ning see arvati temale õiguseks. 1Ms 15:6 Ps 40:10-18;Lk 5:12-16;Rm 4:7-13
Rudolf Tobias, organist ja helilooja († 1918)
30. oktoober Aabraham uskus, kui lootus näis lootusetu, et ta saab paljude rahvaste isaks, selle ütluse järgi: "Nõnda peab olema sinu sugu." Rm 4:18 Ps 59:2-5,10-11,17-18;2Ms 32:1-6,15-20;Jh 6:66-69
31. oktoober Issanda parem käsi on tõusnud kõrgele, Issanda parem käsi teeb vägevaid tegusid! Ps 118:16 Ps 125:1-4;Jd 1-2, 20-25;Jr 17:13-17
Usupuhastuspüha. Reformatsiooni aastapäev Usu alused Teist alust ei saa keegi rajada selle kõrvale, mis juba olemas – see on Jeesus Kristus! 1Kr 3:11 KLPR 161 Ps 46:2–3,5,8;Js 62:6–7,10–12;Rm 3:21–28;Mt 5:1–10(11–12) Püha Jumal, me täname Sind, et Sa oma sõna ja Vaimu toel hoiad usku elavana ja uuendad oma Kirikut. Täida kogudus oma Püha Vaimu andidega. Anna oma rahvale katsumustes rahu, meeleheites jõudu, kahtluste keskel kindlat veendumust ja paigaletardumise puhul julgust otsast alata. Seda palume Jeesuse Kristuse, meie Issanda läbi.
Ma tahan rääkida su tunnistustest kuningate ees ja mitte häbeneda. Ps 119:46


text:
OSAÜHING KRISTIINE EHITUS (pankrotis) hagi aktsiaselts SUVA vastu tehingute tühisuse tunnustamiseks ja tühiste tehingute alusel saadu tagastamiseks – Riigi Teataja
OSAÜHING KRISTIINE EHITUS (pankrotis) hagi aktsiaselts SUVA vastu tehingute tühisuse tunnustamiseks ja tühiste tehingute alusel saadu tagastamiseks
RT I, 14.06.2013, 10
Vastu võetud 11.06.2013
3-2-1-27-13
Tartu, 11. juuni 2013. a
Eesistuja Märt Rask, liikmed Tõnu Anton, Jüri Ilvest, Peeter Jerofejev, Ott Järvesaar, Eerik Kergandberg, Hannes Kiris, Lea Kivi, Indrek Koolmeister, Ants Kull, Villu Kõve, Lea Laarmaa, Jaak Luik, Ivo Pilving, Jüri Põld, Harri Salmann ja Tambet Tampuu
OSAÜHINGU KRISTIINE EHITUS (pankrotis) pankrotihalduri Peeter Sepperi hagi aktsiaselts Suva vastu tehingute tühisuse tunnustamiseks ja 876 867 euro 82 sendi saamiseks
OSAÜHINGU KRISTIINE EHITUS (pankrotis) pankrotihalduri Peeter Sepperi kassatsioonkaebus
esindajad Riigikohtus
Hageja OSAÜHINGU KRISTIINE EHITUS (pankrotis) (registrikood 10462405) (varasem ärinimi mh OSAÜHING WOLMREKS EHITUS) pankrotihaldur Peeter Sepper, esindajad vandeadvokaadid Paul Varul ja Tarmo Peterson
Kostja aktsiaselts Suva (10099867), esindaja vandeadvokaat Karl Kask
Tallinna Ringkonnakohtu 27. septembri 2012. a otsus tsiviilasjas nr 2-11-36157
14. mai 2013. a, kirjalik menetlus
1. Tunnistada, et 1. jaanuarist 2011 kuni 30. juunini 2012 kehtinud redaktsioonis riigilõivuseaduse (RT I 2010, 21, 107; RT I, 25.06.2012, 3) § 57 lõiked 1 ja 22 koostoimes lisaga 1 osas, milles tsiviilasjas hinnaga 287 602 eurot 42 senti kuni 319 558 eurot 24 senti tuli apellatsioonkaebuselt tasuda riigilõivu 12 782 eurot 32 senti, olid vastuolus põhiseadusega.
2. Muuta Tallinna Ringkonnakohtu 27. septembri 2012. a otsuse tsiviilasjas nr 2-11-36157 resolutsiooni p 8 ja mõista OSAÜHINGU KRISTIINE EHITUS (pankrotis) pankrotihaldurilt Peeter Sepperilt Eesti Vabariigi kasuks välja tasumata riigilõivuna 19 815 eurot 81 senti. Raha tuleb tasuda 15 päeva jooksul üldkogu otsuse jõustumisest. Raha maksmisega viivitamisel tuleb tasuda viivist võlaõigusseaduse § 113 lg 1 teises lauses ettenähtud määras.
3. Muus osas jätta resolutsiooni p-s 2 nimetatud ringkonnakohtu otsus muutmata. Kassatsioonkaebus rahuldada osaliselt.
4. Tagastada OSAÜHINGU KRISTIINE EHITUS (pankrotis) pankrotihaldurile Peeter Sepperile 5. detsembril 2012 tasutud kautsjon 3000 (kolm tuhat) eurot OSAÜHINGU KRISTIINE EHITUS (pankrotis) arvelduskontole nr 10002045251006 SEB Pangas.
1. OSAÜHINGU KRISTIINE EHITUS (pankrotis) (varasem ärinimi mh OSAÜHING WOLMREKS EHITUS) pankrotihaldur Peeter Sepper (hageja) (hagis ja kogu menetluse kestel on ekslikult hagejaks nimetatud OSAÜHINGUT KRISTIINE EHITUS (pankrotis)) esitas 1. augustil 2011 Harju Maakohtule aktsiaseltsi Suva (kostja) vastu hagi. Hageja palus tuvastada poolte vahel 1. augustil 2008 sõlmitud lepingute (ehitusprojekti ostmise ja töövõtulepingu sõlmimise tasu kohta) tühisus ja mõista kostjalt hageja kasuks välja tühiste lepingute alusel saadud 912 019 eurot 24 senti. Menetluskulud palus hageja jätta kostja kanda.
1. veebruaril 2012 täpsustas hageja maakohtu istungil haginõuet ja palus kostjalt välja mõista 876 867 eurot 82 senti (II kd, tl 146).
2. Hageja taotles menetlusabina enda vabastamist riigilõivu tasumisest hagi esitamisel.
Harju Maakohus rahuldas 18. augusti 2011. a määrusega taotluse ja vabastas hageja hagi esitamisel riigilõivu 27 360 euro 58 sendi tasumisest.
3. Kostja palus jätta hagi rahuldamata ja menetluskulud hageja kanda.
4. Harju Maakohus rahuldas 5. märtsi 2012. a otsusega hagi osaliselt ja mõistis kostjalt hageja kasuks välja 575 204 eurot 83 senti. Otsuse järgi jäeti kostja kanda tema enda menetluskulud ja hageja menetluskuludest 65%. Maakohus jättis kostja kanda 65% ja hageja kanda 35% hagi esitamisel tasuda tulnud riigilõivust ning hagejalt mõisteti riigituludesse välja 9207 eurot 12 senti ja kostjalt 17 098 eurot 91 senti.
5. Kostja esitas maakohtu otsuse peale 30. märtsil 2012 apellatsioonkaebuse, milles palus tühistada maakohtu otsus osas, millega kohus hagi rahuldas, ja teha tühistatud osas uus otsus, millega jätta hagi rahuldamata. Menetluskulud palus kostja jätta hageja kanda.
6. Hageja esitas 12. aprillil 2012 vastuapellatsioonkaebuse, milles palus tühistada maakohtu otsuse osas, milles hagi jäeti rahuldamata ja mõisteti hagejalt välja riigilõiv. Hageja palus teha tühistatud osas uue otsuse, millega hagi rahuldada täies ulatuses, mõista kostjalt hageja kasuks välja 876 867 eurot 82 senti ning jätta menetluskulud kostja kanda. Riigilõivu hageja vastuapellatsioonkaebuselt menetlusabi jätkuvusele viidates ei tasunud. Ringkonnakohus võttis kaebuse 18. aprillil 2012 menetlusse.
7. Pooled vaidlesid teineteise apellatsioonkaebusele vastu ja palusid jätta see rahuldamata.
8. Tallinna Ringkonnakohus rahuldas 27. septembri 2012. a otsusega kostja apellatsioonkaebuse ja tühistas maakohtu otsuse osas, millega hagi rahuldati osaliselt, ning jättis hagi rahuldamata ja menetluskulud hageja kanda. Hageja vastuapellatsioonkaebuse jättis ringkonnakohus rahuldamata. Lisaks mõistis ringkonnakohus hagejalt riigituludesse välja riigilõivu 40 142 eurot 90 senti, mille tasumisest oli hageja vabastatud, määras selle tasumise ajaks 15 päeva kohtulahendi jõustumisest alates ja nägi ette tasumisega viivitamisel viivise maksmise. Samuti tühistas ringkonnakohus maakohtu seatud hagi tagamise ja jättis rahuldamata hageja taotluse protokolli parandamiseks.
Hagejalt riigilõivu väljamõistmist põhjendas ringkonnakohus hagi ja vastuapellatsioonkaebuse rahuldamata jätmisega. Maakohus vabastas hageja hagiavalduselt 27 360 euro 58 sendi suuruse riigilõivu tasumisest. Hageja taotles apellatsioonimenetluses täiendavalt 301 662 euro 99 sendi suuruse nõude rahuldamist. See on ka vastuapellatsioonkaebuse hind. Sellelt summalt tulnuks maksta riigilõivu, mis riigilõivuseaduse tollel ajal kehtinud redaktsiooni järgi oli 12 782 eurot 32 senti.
9. Hageja palub kassatsioonkaebuses ringkonnakohtu otsus tühistada ja saata asi ringkonnakohtule uueks läbivaatamiseks.
Muu hulgas leiab hageja, et ringkonnakohtu otsus on temalt riigilõivu väljamõistmise osas ebaseaduslik. Riigikohus on 20. juuni 2012. a otsusega tsiviilasjas nr 3-4-1-10-12 tunnistanud põhiseadusega (PS) vastuolus olevaks ja kehtetuks riigilõivuseaduse (RLS) § 57 lg 1 koostoimes lisa 1 viimase lausega osas, milles tsiviilasja hinna puhul üle 639 116 euro 48 sendi tuleb hagiavalduselt tasuda riigilõivu 3% tsiviilasja hinnast, kuid mitte rohkem kui 95 867 eurot 47 senti. Seega on ringkonnakohus määranud riigilõivu, toetudes õigusaktile, mille Riigikohus on tunnistanud põhiseaduse vastaseks ning kehtetuks. Hageja palub, et hagilt tasuda tulev riigilõiv määrataks 1. juulil 2012 jõustunud määra järgi, s.o 10 500 eurot.
Lisaks palub hageja tunnistada põhiseadusega vastuolus olevaks ja jätta kohaldamata RLS § 57 lg-d 1 ja 22 koostoimes lisaga 1 osas, milles tsiviilasjas hinnaga 287 602 eurot 42 senti kuni 319 558 eurot 24 senti tuli apellatsioonkaebuselt tasuda riigilõivu 12 782 eurot 32 senti. Hageja hinnangul on tema vastuapellatsioonkaebuselt tasuda tulevaks põhiseaduspäraseks riigilõivuks 1. juulist 2012 jõustunud riigilõivumäär 2700 eurot.
Samuti rõhutab hageja, et kaevatava otsusega temalt välja mõistetava 40 142 euro 90 sendi suuruse riigilõivu tasumine ei ole talle jõukohane.
10. Kostja palus rahuldada kassatsioonkaebus osas, milles hageja taotleb ringkonnakohtu otsuse tühistamist osas, milles hagejalt mõisteti välja riigilõiv 40 142 eurot 90 senti. Muus osas vaidles kostja kaebusele vastu.
11. Riigikohtu tsiviilkolleegium jättis 13. märtsi 2013. a osaotsusega hageja kassatsioonkaebuse põhiosas rahuldamata. Kolleegium otsustas jätkata hageja kassatsioonkaebuse menetlust osas, milles vaidlustati ringkonnakohtu otsuse resolutsiooni p 8, millega ringkonnakohus mõistis hagejalt riigituludesse välja riigilõivu 40 142 eurot 90 senti.
12. Riigikohtu tsiviilkolleegiumi 26. märtsi 2013. a määrusega anti tsiviilasi osaotsusega lahendamata osas läbivaatamiseks Riigikohtu üldkogule.
TSIVIILKOLLEEGIUMI MÄÄRUS
13. Tsiviilkolleegiumil tekkis tsiviilasja lahendamisel kahtlus ringkonnakohtu välja mõistetud, vastuapellatsioonkaebuse esitamisel tasumata jäänud riigilõivu 12 782 euro 32 sendi põhiseaduspärasuses. Kolleegiumi arvates võivad RLS § 57 lg-d 1 ja 22 ning lisa 1 (enne 1. juulit 2012 kehtinud redaktsioonis) olla osas, milles apellatsioonkaebuselt hinnaga 287 602 eurot 42 senti kuni 319 558 eurot 24 senti (k.a) tuli tasuda riigilõivu 12 782 eurot 32 senti, vastuolus PS § 24 lg-ga 5 ja §-ga 32. Kuigi hageja on saanud kaebeõigust teostada, on ta kaebuse rahuldamata jätmise tõttu sunnitud esialgu tasumata jäänud lõivu tagantjärele ikkagi tasuma. Kuna kolleegium ei saa ise väljamõistetud lõivu põhiseaduslikkuse küsimust lahendada, anti asi hagejalt väljamõistetava riigilõivu suuruse lahendamiseks Riigikohtu üldkogule.
Tsiviilkolleegium pidas mõistlikuks, et üldkogu määrab lisaks hagi esitamisel tasumata jäänud riigilõivu põhiseaduspärase suuruse. Ringkonnakohus eksis maakohtus tasumata jäänud riigilõivu suuruse määramisel, mõistes hagejalt ekslikult välja 27 360 eurot 58 senti. Tegelikult pidi hageja RLS § 57 lg 1 ja lisa 1 viimase lause (enne 1. juulit 2012 kehtinud redaktsioonis) järgi tasuma 876 867 euro 82 sendi suuruselt nõudelt riigilõivu 26 306 eurot 3 senti. Samuti jättis ringkonnakohus tähelepanuta Riigikohtu põhiseaduslikkuse järelevalve kolleegiumi 20. juuni 2012. a otsuse asjas nr 3-4-1-10-12, millega oli sama riigilõivuseaduse säte tunnistatud põhiseadusega vastuolus olevaks. Seega kohaldas ringkonnakohus põhiseaduse vastaseks tunnistatud normi, mille asemel pidanuks ta ise määrama põhiseaduspärase lõivumäära.
MENETLUSOSALISTE ARVAMUSED ASJA MENETLEMISEL ÜLDKOGUS
14. Hageja palub tunnistada vaidlusalused riigilõivuseaduse sätted apellatsioonkaebuselt tasuda tuleva riigilõivu määramise kohta põhiseadusega vastuolus olevaks ja määrata tema vastuapellatsioonkaebuselt tasuda tulevaks riigilõivu määraks 1. juulist 2012 jõustunud määr, s.o 2700 eurot. Hagilt tasuda tulevaks riigilõivu määraks palus hageja määrata samuti 1. juulist 2012 jõustunud määra, s.o 10 500 eurot.
Hageja leiab, et vaidlusalused riigilõivuseaduse sätted olid vastuolus PS § 24 lg-ga 5 ja §-ga 32. Tegu ei olnud vajaliku ega mõõduka piiranguga, saavutamaks menetlusosaliste õigusemõistmise kulutuste kandmisest osavõtu ega menetlusökonoomia eesmärke.
15. Kostja toetas hageja kaebuse rahuldamist osas, milles hageja vaidlustas temalt välja mõistetud riigilõivu suuruse. Ka kostja arvates olid vaidlustatud riigilõivuseaduse sätted vastuolus PS § 24 lg-ga 5 ja §-ga 32. Demokraatlikus õigusriigis ei saa nii suure riigilõivu kehtestamist pidada vajalikuks ega mõõdukaks ei õigusemõistmise kulude hüvitamise ega menetlusökonoomia eesmärgil. Kostja hinnangul on apellatsioonkaebuselt tasuda tulevaks põhiseaduspäraseks riigilõivuks alates 1. juulist 2012 kehtiva riigilõivuseaduse redaktsiooni kohaselt 2500 eurot.
16. Riigikogu arvamuse esitanud põhiseaduskomisjon leidis, et enne 1. juulit 2012 kehtinud, hagihinnalt tasuda tulnud riigilõivud olid ebaproportsionaalsed ja need tuleks seetõttu põhiseaduse vastaseks tunnistada.
17. Õiguskantsler leiab, et hageja taotlus on lubatav ja vaidlusalune riigilõivuseaduse regulatsioon asjassepuutuv. Õiguskantsler peab apellatsioonkaebuse esitamise ajal kehtinud RLS § 57 lõikeid 1 ja 22 koostoimes lisaga 1, mille alusel tuli tasuda apellatsioonkaebuselt riigilõivu 12 782 eurot 32 senti, põhiseaduse vastaseks.
18. Justiitsministri arvates on vaidlusalused riigilõivuseaduse sätted küll asjassepuutuvad, kuid põhiseaduspärased. Justiitsministri hinnangul on põhjendatud, et tsiviilvaidlustega seotud kulud katavad kohtuasja pooled ning seda koormist ei asetata maksumaksjale. Kuna on olemas õiguslik võimalus vabastada maksejõuetu isik kas osaliselt või täielikult riigilõivu tasumisest, ei saa pidada kõnealuseid riigilõivumäärasid ebaproportsionaalselt suurteks ega PS § 24 lg-st 5 ja §-st 32 tulenevaid õigusi rikkuvaks.
19. Riigilõivuseaduse (RT I 2010, 21, 107; RT I, 25.06.2012, 3) § 57 „Hagiavalduse, avalduse ja kaebuse läbivaatamine” (1. jaanuarist 2011 kuni 30. juunini 2012 kehtinud redaktsioonis):
(22) Tsiviilasjas tehtud maakohtu otsuse peale apellatsioonkaebuse esitamisel tasutakse riigilõivu sama palju, kui tuleb tasuda hagi või muu avalduse esialgsel esitamisel maakohtule, arvestades apellatsioonkaebuse ulatust.”
20. Lisa 1 riigilõivuseaduse juurde „RIIGILÕIVU TÄISMÄÄRAD AVALDUSE ESITAMISE EEST TSIVIILKOHTUMENETLUSES (EURODES)”:
21. Üldkogu käsitleb esmalt hageja kaebuse ulatust ja alust ning asja hinda (I), seejärel lahendab hagi esitamisel tasumata jäänud riigilõivu hagejalt väljamõistmise (II) ja edasi apellatsioonkaebuse esitamisel tasumata jäänud riigilõivu hagejalt väljamõistmise (III). Lõpetuseks teeb üldkogu menetluslikud otsustused (IV).
22. Üldkogu lahendab hageja kassatsioonkaebuse üksnes osas, milles see jäeti Riigikohtu 13. märtsi 2013. a osaotsusega lahendamata, st osas, milles hageja vaidlustas ringkonnakohtu otsuse resolutsiooni p 8, millega ringkonnakohus mõistis hagejalt tasumata riigilõivuna riigituludesse 40 142 eurot 90 senti.
23. Hageja oli menetlusabi korras vabastatud riigilõivu maksmisest nii hagi kui ka vastuapellatsioonkaebuse esitamisel ega ole riigilõivu seetõttu seni menetluses maksnud. Kuna ringkonnakohus jättis nii hagi kui ka vastuapellatsioonkaebuse rahuldamata, mõistis ta tasumata jäänud lõivu tsiviilkohtumenetluse seadustiku (TsMS) § 179 lg 1 ja § 190 lg 4 esimese lause alusel hagejalt välja riigituludesse.
24. Hageja ei vaidlusta endalt riigilõivu väljamõistmist põhimõtteliselt ega tervikuna. Tema arvates peaks temalt riigilõivuna aga välja mõistetama vähem, kui seda tegi ringkonnakohus. Hageja väitel peaks ta tasuma hagi esitamise eest riigilõivu 10 500 eurot ja vastuapellatsioonkaebuse esitamise eest 2700 eurot, kokku seega 13 200 eurot.
Üldkogu peab lahendama küsimuse, kas ringkonnakohus mõistis hagejalt riigilõivu välja õiges suuruses.
25. Hageja palus 1. augustil 2011 maakohtule esitatud hagis tuvastada poolte vahel 1. augustil 2008 sõlmitud lepingute tühisus ja mõista kostjalt lepingute järgi üleantu tagastamiseks välja 912 019 eurot 24 senti. 1. veebruari 2012. a täpsustuse järgi oli hageja nõue 876 867 eurot 82 senti.
TsMS § 124 lg 1 esimese lause ja § 134 lg 3 järgi oli hageja hagi hind maakohtus rahalise nõude summa ehk 876 867 eurot 82 senti, nagu on õigesti märgitud ka maakohtu otsuses.
26. 12. aprillil 2012 esitatud vastuapellatsioonkaebuses vaidlustas hageja maakohtu otsuse osas, milles tema hagi jäeti rahuldamata, ehk 301 662 euro 99 sendi osas. See on TsMS § 137 lg 1 järgi ka vastuapellatsioonkaebuse hind apellatsiooniastmes, nagu on märkinud otsuses ka ringkonnakohus.
27. Ringkonnakohus mõistis vaidlustatud otsuses hagejalt maakohtus hagilt tasumata jäänud lõivuna välja 27 360 eurot 58 senti, tuginedes RLS § 57 lg-le 1 ja lisa 1 viimasele lausele (24. märtsist 2011 kuni 30. juunini 2012 kehtinud redaktsioonis), mille järgi tuli asja hinna puhul üle 639 116 euro 48 sendi tasuda riigilõivu 3% asja hinnast, kuid mitte rohkem kui 95 867 eurot 47 senti.
28. Lõivu välja mõistes lähtus ringkonnakohus esmalt väärast hagi hinnast. Hagi hind oli 876 867 eurot 82 senti ning 3% sellest on 26 306 eurot 3 senti.
29. Lisaks jättis ringkonnakohus tähelepanuta, et Riigikohtu põhiseaduslikkuse järelevalve kolleegium oli 20. juuni 2012. a otsusega asjas nr 3-4-1-10-12 tunnistanud RLS § 57 lg 1 koostoimes lisa 1 viimase lausega põhiseadusega vastuolus olevaks ja kehtetuks osas, milles tsiviilasja hinna puhul üle 639 116 euro 48 sendi tuleb hagiavalduselt tasuda riigilõivu 3% tsiviilasja hinnast, kuid mitte rohkem kui 95 867 eurot 47 senti.
Seega mõistis ringkonnakohus hagi esitamisel tasumata jäänud riigilõivu hagejalt välja põhiseaduse vastase ja kehtetu sätte alusel. Selle asemel pidanuks ta määrama ise põhiseaduspärase lõivumäära (vrd Riigikohtu põhiseaduslikkuse järelevalve kolleegiumi 1. novembri 2011. a otsus asjas nr 3-4-1-17-11, p 16).
30. Üldkogu määrab riigilõivu määra põhiseaduse vastaseks tunnistamisega tekkinud lünga täitmiseks hagi esitamisel tasuda tulnud riigilõivuks 13 153 eurot 2 senti.
Selline lõiv vastab enne 1. jaanuari 2009 kehtinud RLS lisas 1 kindlaks määratud lõivule (1,5% hinnast ehk 876 867 eurost 82 sendist). Enne 1. jaanuari 2009 kehtinud RLS lisa 1 alusel on üldkogu tasuda tuleva riigilõivu määranud ka varem, kui lõivumäär on tunnistatud põhiseadusega vastuolus olevaks (vt Riigikohtu üldkogu 29. novembri 2011. a otsus asjas nr 3-3-1-22-11, p 34; 6. märtsi 2012. a otsus asjas nr 3-2-1-67-11, p 29).
31. Hageja 12. aprillil 2012 esitatud vastuapellatsioonkaebuse hind oli 301 662 eurot 99 senti (vt otsuse p 26).
Sellest hinnast lähtudes pidi hageja vastuapellatsioonkaebuse esitamisel tasuma riigilõivu RLS § 57 lõigete 1 ja 22 ning lisa 1 (1. jaanuarist 2011 kuni 30. juunini 2012 kehtinud redaktsioonis) järgi 12 782 eurot 32 senti. Kuigi viidatud RLS § 57 lg 22 räägib lõivu maksmise kohustusest üksnes apellatsioonkaebuse esitamisel, kohaldub see TsMS § 635 lg 2 esimese lause järgi ka vastuapellatsioonkaebuse esitamisel, kuna viidatud sätte järgi kohaldatakse vastuapellatsioonkaebusele apellatsioonkaebuse kohta sätestatut.
32. Seega mõistis ringkonnakohus hagejalt põhimõtteliselt õigesti välja vastuapellatsioonkaebuselt tasumata jäänud riigilõivuna 12 782 eurot 32 senti.
Lõivu saaks välja mõistmata jätta või seda vähendada või selle tasumist ajatada üksnes mõjuval põhjusel TsMS § 190 lg 7 alusel. Üldkogu arvates ei ole käesolevas asjas selleks eeldusi.
33. Üldkogu arvates on apellatsioonkaebuselt vaidlusaluse lõivu tasumise regulatsioon, s.o RLS § 57 lg-d 1 ja 22 ning lisa 1 (1. jaanuarist 2011 kuni 30. juunini 2012 kehtinud redaktsioonis), mis nägi ette kohustuse tasuda tsiviilasjas hinnaga 287 602 eurot 42 senti kuni 319 558 eurot 24 senti apellatsioonkaebuselt lõivu 12 782 eurot 32 senti, põhiseaduslikkuse järelevalve kohtumenetluse seaduse (PSJKS) § 14 lg 2 esimese lause mõttes asjassepuutuv.
Riigikohus peaks vaidlusaluste sätete põhiseaduspärasuse korral tegema kassatsioonkaebuse ja riigilõivu kohta teistsuguse otsustuse kui nende sätete põhiseaduse vastasuse korral (vt Riigikohtu üldkogu 22. detsembri 2000. a otsus asjas nr 3-4-1-10-00, p 10; 28. oktoobri 2002. a otsus asjas nr 3-4-1-5-02, p 15).
34. Maakohtu otsuse vaidlustamisel ringkonnakohtus kasutas hageja PS § 24 lg-s 5 sätestatud õigust kaevata enda kohta tehtud kohtuotsuse peale seadusega sätestatud korras edasi kõrgemalseisvale kohtule, et tagada kohtulahendi kontroll ja vältida eksimusi ning vigu kohtulahendites (vt nt Riigikohtu 9. aprilli 2008. a otsus põhiseaduslikkuse järelevalve asjas nr 3-4-1-20-07, p 18). See põhiõigus laieneb ka juriidilistele isikutele (PS § 9 lg 2).
35. Põhiõiguse riiveks tuleb Riigikohtu senise praktika kohaselt lugeda selle kaitseala igasugust ebasoodsat mõjutamist (vt nt Riigikohtu põhiseaduslikkuse järelevalve kolleegiumi 6. märtsi 2002. a otsus asjas nr 3-4-1-1-02, p 12). Apellatsioonkaebuselt riigilõivu tasumise nõue ja selle määr riivavad PS § 24 lg-s 5 sätestatud põhiõigust (vt nt Riigikohtu üldkogu 12. aprilli 2011. a otsus asjas nr 3-2-1-62-10, p 39). Ülemäärase riigilõivu tõttu võib olla takistatud isiku õiguste väidetava rikkumise kohtulik kontroll. Üldkogu seisukohta ei muuda see, et hageja on saanud menetlusabi andmise tõttu lõivu tasumata kaebeõigust realiseerida, kuna tagantjärele on esialgu tasumata jäänud lõiv temalt ikkagi välja mõistetud (vrd Riigikohtu üldkogu 6. märtsi 2012. a otsus asjas nr 3-2-1-67-11, p 18.2). Sarnaselt edasikaebeõiguse riivet laiendavalt tõlgendades on üldkogu varem leidnud, et kohtusse pöördumise ja edasikaebeõiguse riive on olemas ka juhul, kui riigilõiv oli enne põhiseaduse vastasuse väite esitamist juba tasutud (vt nt Riigikohtu üldkogu 28. veebruari 2013. a otsus asjas nr 3-4-1-13-12, p 43).
36. Riigikohus on tunnistanud apellatsioonkaebuse puhul põhiseadusvastaseks praegu vaidlustatuga võrreldes oluliselt väiksemad riigilõivumäärad, mis kehtisid 1. jaanuarist 2011 kuni 30. juunini 2012, nt riigilõivu 3195 eurot 58 senti, mida tuli tasuda apellatsioonkaebuselt tsiviilasjas hinnaga 28 760 eurot 25 senti kuni 31 955 eurot 82 senti (vt Riigikohtu põhiseaduslikkuse järelevalve kolleegiumi 11. aprilli 2013. a otsus asjas nr 3-4-1-31-12), ning riigilõivud 4473 eurot 81 senti ja 4793 eurot 37 senti (vt Riigikohtu põhiseaduslikkuse järelevalve kolleegiumi 30. oktoobri 2012. a otsus asjas nr 3-4-1-14-12).
Üldkogu arvates ei ole põhjust hinnata praegu asjassepuutuva riigilõivumäära kooskõla põhiseaga Riigikohtu senisest praktikast erinevalt. Apellatsioonkaebuselt tasuda tulnud riigilõiv ei ole menetlusökonoomia ja õigusemõistmise kulude kandmises osalemise eesmärkide saavutamiseks vajalik abinõu. Üldkogu ei pea seejuures vajalikuks lähemalt korrata senises praktikas esitatud põhjendusi (vt nt Riigikohtu üldkogu 12. aprilli 2011. a otsus asjas nr 3-2-1-62-10, p-d 40–50).
37. Riigikohus tunnistab seetõttu PSJKS § 15 lõike 1 p 5 alusel, et 1. jaanuarist 2011 kuni 30. juunini 2012 kehtinud redaktsioonis riigilõivuseaduse (RT I 2010, 21, 107; RT I, 25.06.2012, 3) § 57 lg-d 1 ja 22 koostoimes lisaga 1 olid PS § 24 lg-ga 5 ja §-ga 11 vastuolus osas, milles tsiviilasjas hinnaga 287 602 eurot 42 senti kuni 319 558 eurot 24 senti tuli apellatsioonkaebuselt tasuda riigilõivu 12 782 eurot 32 senti.
38. Üldkogu määrab riigilõivu määra põhiseaduse vastaseks tunnistamisega tekkinud lünga täitmiseks apellatsioonkaebuse esitamisel tasuda tulnud riigilõivuks 6662 eurot 79 senti.
Selline summa (ehk 104 250 krooni) tuli apellatsioonkaebuselt hinnaga 301 662 eurot 99 senti (4 720 000 krooni 14 senti) tasuda enne 1. jaanuari 2009 kehtinud RLS lisa 1 järgi. Apellatsioonkaebuselt tasuda tulev lõiv on mõistlik määrata sama põhimõtte järgi kui hagiavalduselt tasuda tulev lõiv (vt otsuse p 30).
39. Üldkogu leidis eelnevalt, et hagi esitamisel tuli hagejal maksta riigilõivu 13 153 eurot 2 senti ja apellatsioonkaebuse esitamisel 6662 eurot 79 senti (vt otsuse p-d 30 ja 38), kokku seega 19 815 eurot 81 senti.
Seetõttu muudab üldkogu ringkonnakohtu otsuse resolutsiooni p 8 ja mõistab hagejalt TsMS § 179 lg 1, § 190 lg 4 esimese lause ja § 691 p 5 alusel riigi kasuks välja tasumata riigilõivuna 19 815 eurot 81 senti.
40. TsMS § 179 lg 5 alusel tuleb hagejal üldkogu otsusega määratud riigilõiv tasuda 15 päeva jooksul üldkogu otsuse jõustumisest. TsMS § 179 lg 9 esimese lause järgi tuleb raha maksmisega viivitamisel tasuda viivist võlaõigusseaduse § 113 lg 1 teises lauses ettenähtud määras.
41. Kuna hageja kassatsioonkaebus rahuldatakse osaliselt, tuleb tasutud kautsjon TsMS § 149 lg 4 esimese lause alusel tagastada.
42. Vaatamata kassatsioonkaebuse osalisele rahuldamisele jäävad menetluskulud hageja enda kanda, nagu otsustas Riigikohtu tsiviilkolleegium 13. märtsi 2013. a otsuses. Kuna kassatsioonkaebus rahuldatakse üksnes riigilõivu riigi kasuks väljamõistmise osas, ei ole alust jätta sellega seotud kulusid kostja kanda. Sarnaselt ei hüvitata TsMS § 178 lg 3 järgi menetluskulude kindlaksmääramise menetluses kaebuse esitamisel kantud menetluskulusid.
Märt Rask, Tõnu Anton, Jüri Ilvest, Peeter Jerofejev, Ott Järvesaar, Eerik Kergandberg, Hannes Kiris, Lea Kivi, Indrek Koolmeister, Ants Kull, Villu Kõve, Lea Laarmaa, Jaak Luik, Ivo Pilving, Jüri Põld, Harri Salmann, Tambet Tampuu
Riigikohtunike Tõnu Antoni, Hannes Kirise ja Ivo Pilvingu eriarvamus Riigikohtu üldkogu 11. juuni 2013. a otsuse kohta kohtuasjas nr 3-2-1-27-13.
1. Oleme nõus kohtuotsuse resolutsiooni punktiga 1, kuid erinevalt üldkogu koosseisu enamusest arvame, et resolutsiooni punktiga 2 mõisteti riigilõivuna välja põhjendamatult ja põhiseadusevastaselt suur summa – 19 815 eurot 81 senti.
2. Otsuse punktides 30 ja 38 selgitatakse, et resolutsiooni punktis 2 märgitud lõiv on arvutatud enne 1. jaanuari 2009 kehtinud redaktsioonis riigilõivuseaduse lisa 1 järgi, sest täita tuli pärast asjas kohaldatud lõivumäärade põhiseadusevastaseks tunnistamist tekkinud lünk. Õigeks peame põhimõtet, et Riigikohus on lünga täitmisel vaoshoitud ja juhindub võimalusel seadusandja kehtestatud muust regulatsioonist, mis samuti kajastab seadusandja tahet. Kuid selle põhimõttega oleks kooskõlas ka alates 1. juulist 2012 kehtivas redaktsioonis riigilõivuseaduse lisale 1 vastavate riigilõivumäärade kohaldamine. Sellist lõpptulemust taotleti ka kassatsioonkaebuses. Otsuses pole põhjendatud, miks jäeti kassaatori ettepanek käsitlemata.
3. Otsusega hagiavalduselt ja vastuapellatsioonkaebuselt määratud lõivusummad on põhiseaduse vastased seepärast, et kohaldatud lõivumäärad on liialt heidutavad ja põhjendamatult koormavad. Kui üldkogu oleks kohaldanud kehtivaid riigilõivu määrasid, oleks hagiavalduselt ja vastuapellatsioonkaebuselt määratud riigilõivusumma enam kui kaks korda väiksem. Kehtivaid riigilõivumäärasid arvestades on põhjendamatu pidada põhiseadusega kooskõlas olevaks ehk mõõdukaks enam kui kaks korda suuremat riigilõivu.
Tõnu Anton, Hannes Kiris, Ivo Pilving

matches:
§ 57
§ 113
kohus
Riigikohus
§ 57
Riigikohus
§ 57
§ 57
§ 24
§ 57
§ 24
§ 24
§ 57
§ 24
§ 57
§ 179
§ 190
§ 124
§ 134
§ 137
§ 57
§ 57
§ 57
§ 57
§ 635
§ 190
§ 57
§ 14
Riigikohus
§ 24
§ 9
§ 24
Riigikohus
Riigikohus
§ 15
§ 57
§ 24
§ 179
§ 190
§ 691
§ 179
§ 179
§ 113
§ 149
§ 178
Riigikohus


text:
Majandus- ja kommunikatsiooniministri 22. märtsi 2004. a määruse nr 48 "Väärismetalltoodete loetelu, mida võib müügiks pakkuda või tasu eest võõrandada ilma kohustusliku märgistuseta, ja loetelusse kuuluvate toodete valmistamiseks kasutatud väärismetalli proovi tõendamise nõuded" muutmine – Riigi Teataja
Majandus- ja kommunikatsiooniministri 22. märtsi 2004. a määruse nr 48 "Väärismetalltoodete loetelu, mida võib müügiks pakkuda või tasu eest võõrandada ilma kohustusliku märgistuseta, ja loetelusse kuuluvate toodete valmistamiseks kasutatud väärismetalli proovi tõendamise nõuded" muutmine
RTL 2004, 155, 2334
Vastu võetud 09.12.2004 nr 205
Määrus kehtestatakse «Väärismetalltoodete seaduse» (RT I 2003, 15, 85; 75, 500; 88, 591; 2004, 18, 131) § 7 lõike 5 alusel.
Majandus- ja kommunikatsiooniministri 22. märtsi 2004. a määruse nr 48 «Väärismetalltoodete loetelu, mida võib müügiks pakkuda või tasu eest võõrandada ilma kohustusliku märgistuseta, ja loetelusse kuuluvate toodete valmistamiseks kasutatud väärismetalli proovi tõendamise nõuded» (RTL 2004, 30, 512) § 1 senine tekst loetakse lõikeks 1 ja paragrahvi täiendatakse lõigetega 2 ja 3 järgmises sõnastuses:
« (2) Väärismetalltoodet, mis on Euroopa Majanduspiirkonna liikmesriigis õiguspäraselt märgistatud «Väärismetalltoodete seaduse» § 4 lõikes 2 sätestatud standardproovist erineva või § 9 lõike 2 alusel kehtestatud õigusaktis sätestatud nõuetele mittevastava tuhandiksüsteemis proovimärgisega, võib müügiks pakkuda ja tasu eest võõrandada ilma «Väärismetalltoodete seaduse» § 6 lõikes 2 sätestatud proovimärgiseta.
(3) Väärismetalltoodet, millele on kantud Euroopa Majanduspiirkonna liikmesriigis registreeritud märgis, mis võimaldab identifitseerida väärismetalltoodete tootjat, müüjat või muud toote eest vastutuse võtnud isikut, ja «Väärismetalltoodete seaduse» nõuetele või lõikes 2 nimetud tingimustele vastav proovimärgis, võib müügiks pakkuda ja tasu eest võõrandada ilma «Väärismetalltoodete seaduse» § 6 lõikes 2 sätestatud nimemärgiseta.»

matches:
§ 7
§ 1
§ 4
§ 9
§ 6
§ 6


text:
Kohtuasi F‑49/08
Avalik teenistus – Lepingulised töötajad – Teenistusest vabastamine katseaja lõpus – Eeskirjadevastastes tingimustes läbitud katseaeg – Eeskirjade eiramine hindamismenetluses – Sõidukulud – Delegatsioon kolmandas riigis
Ese: EÜ artikli 236 ja EA artikli 152 alusel esitatud hagi, millega M. Giannini palub: tühistada komisjoni otsus ta teenistusest vabastada, millest teatati 10. juulil 2007, ja vajalikul määral tühistada tema poolt selle otsuse peale esitatud kaebuse rahuldamata jätmise otsus; sellest tulenevalt kohustada komisjoni täitma kõiki tema lepingu jätkumisega seotud rahalisi kohustusi; igal juhul tühistada 27. juuli 2007. aasta ja 20. septembri 2007. aasta otsused pidada tema 2007. aasta augustikuu palgalt kinni 5218,22 eurot ning sellest tulenevalt hüvitada nimetatud summa koos viivisega; igal juhul tühistada 28. augusti 2007. aasta otsus, millega piirati sisseseadmistoetust kolmandikule 2006. aasta novembris saadud summast ja arvati ülejäänud kaks kolmandikku ehk 4278,50 eurot maha 2008. aasta veebruari palgast, ning sellest tulenevalt hüvitada nimetatud summa koos viivisega; mõista välja kahjuhüvitis esialgsel hinnangul 200 000 euro suuruse varalise ja mittevaralise kahju hüvitamiseks.
Otsus: Tühistada komisjoni 27. juuli 2007. aasta otsus pidada kinni kolmandik hagejale 2007. aastaks määratud sõidukuludest. Mõista komisjonilt hageja kasuks välja 27. juuli 2007. aasta otsusega alusetult kinnipeetud summa, välja arvatud hageja perekonna sõidukulude osa; sellele summale lisandub alates kinnipidamise päevast kuni makse tegeliku sooritamiseni Euroopa Keskpanga poolt peamistel refinantseerimistoimingutel rakendatava intressimäära alusel arvutatud ja kõnealusel perioodil kehtinud intress, millele on juurde arvestatud kaks protsendipunkti. Ära on langenud vajadus otsustada nõude üle tühistada 28. augusti 2007. aasta otsus, millega komisjon piiras hageja sisseseadmistoetust kolmandikule 2006. aasta novembris saadud summast. Jätta hagi ülejäänud osas rahuldamata. Jätta hageja kohtukulud enda kanda ja mõista temalt välja kolm neljandikku komisjoni kohtukuludest. Jätta neljandik komisjoni kohtukuludest tema enda kanda.
1. Ametnikud – Hagi – Täielik pädevus – Rahalised vaidlused personalieeskirjade artikli 91 lõike 1 tähenduses – Mõiste
2. Ametnikud – Lepingulised töötajad – Töölevõtmine – Katseaeg – Eesmärk – Toimumise tingimused
3. Ametnikud – Lepingulised töötajad – Palgaastme ja –järgu määramine – Tegevusüksusse IV kuuluva lepingulise töötaja töötamine tegevusüksusesse AST kuuluva ametniku järelevalve all
(Muude teenistujate teenistustingimused, artikli 80 lõige 2)
4. Ametnikud – Töölevõtmine – Katseaeg – Toimumuse tingimused – Hoiatus
5. Menetlus – Hagiavaldus – Vorminõuded
(Euroopa Kohtu põhikiri, artikli 21 esimene lõik ja I lisa artikli 7 lõige 3; Esimese Astme Kohtu kodukord, artikli 44 lõike 1 punkt c; Avaliku Teenistuse Kohtu kodukord, artikli 35 lõige 1)
6. Ametnikud – Lepingulised töötajad – Töölevõtmine – Katseaeg – Tulemuste hindamine
(Muude teenistujate teenistustingimused, artikli 84 lõige 3)
7. Ametnikud – Võrdne kohtlemine – Alaliselt ametisse nimetatud ametnikud ja katseajal olevad töötajad
(Personalieeskirjad, artikkel 43; muude teenistujate teenistustingimused, artikkel 84)
8. Ametnikud – Lepingulised töötajad – Töölevõtmine – Katseaeg – Katseaja lõpparuanne – Ulatus ja sisu
(Personalieeskirjad, artikkel 25; muude teenistujate teenistustingimused, artikli 11 esimene lõik ja artikkel 81)
9. Ametnikud – Lepingulised töötajad – Töölevõtmine – Katseaeg – Katseaja lõpparuanne
(Personalieeskirjad, artikkel 25; muude teenistujate teenistustingimused, artikli 11 esimene lõik, artikkel 81 ja artikli 84 lõige 3)
10. Ametnikud – Lepingulised töötajad – Töölevõtmine – Katseaeg – Teenistusest vabastamise otsus
11. Ametnikud – Lepingulised töötajad – Töölevõtmine – Katseaeg – Negatiivne hinnang asjaomase isiku võimetele – Katseaja pikendamine
12. Ametnikud – Kulude hüvitamine – Iga-aastased sõidukulud
(Personalieeskirjad, VII lisa artikkel 8)
13. Ametnikud – Kulude hüvitamine – Iga-aastased sõidukulud
(Personalieeskirjad, VII lisa artikli 8 lõige 4)
1. Personalieeskirjade artikli 91 lõike 1 mõttes on „rahalised vaidlused” mitte ainult teenistujate poolt institutsioonide vastu esitatud kahju hüvitamise hagid, vaid ka kõik need hagid, millega taotletakse seda, et institutsioon maksaks teenistujale rahasumma, mis viimase hinnangul tuleb talle personalieeskirjade või muu teenistussuhteid reguleeriva akti alusel välja maksta. Personalieeskirjade artikli 91 lõike 1 alusel on ühenduste kohtul neis vaidlustes täielik pädevus, mis annab nimetatud kohtule volitused lahendada lõplikult tema menetluses olevad vaidlused ehk teisisõnu otsustada kõigi teenistuja õiguste ja kohustuste üle, välja arvatud juhul, kui selline kohtuotsuse osa jäetakse asjaomase institutsiooni kontrolli alla täitmiseks tingimustel, mis on kohtuotsuses täpselt määratletud. Seega on ühenduste kohus pädev vajadusel mõistma institutsioonilt välja rahasumma, mida hagejal on personalieeskirjade või mõne muu õigusakti alusel õigus saada.
(vt punktid 39–42)
Euroopa Kohus: 18. detsember 2007, kohtuasi C‑135/06 P: Weißenfels vs. parlament (EKL 2007, lk I‑12041, punktid 65, 67 ja 68).
2. Katseaja lõpus teenistusest vabastamise otsus tuleb tühistada, kui hageja ei saanud oma katseaega läbida nõuetekohastes tingimustes.
Kuigi katseaega, mis on mõeldud katseajal oleva teenistuja võimete ja käitumise hindamiseks, ei saa samastada koolitusperioodiga, on siiski kohustuslik anda asjaomasele teenistujale selle aja jooksul võimalus üles näidata oma oskusi. See tingimus tähendab praktikas, et katseajal olevale teenistujale peavad olema tagatud sobivad juhised ja nõuanded, et tal oleks võimalik kohanduda tema töökoha konkreetsete vajadustega.
Juhiste ja nõuannete nõutavat taset ei tule hinnata abstraktselt vaid konkreetselt, võttes arvesse täidetavate ülesannete laadi. Sel puhul ei saa jätta tähelepanuta katseajal oleva teenistuja varasemat kogemust. Nimelt, kuigi see kogemus ei saa iseenesest katseaja kasulikkust kahtluse alla seada, võib see määrata, kuivõrd tuleb teenistujat juhendada, et katseaja eesmärk oleks täidetud.
(vt punkt 65)
Euroopa Kohus: 15. mai 1985, kohtuasi 3/84: Patrinos vs. majandus- ja sotsiaalkomitee (EKL 1985, lk 1421, punktid 20–24).
Esimese Astme Kohus: 1. aprill 1992, kohtuasi T‑26/91: Kupka-Floridi vs. majandus- ja sotsiaalkomitee (EKL 1992, lk II‑1615, punkt 44); 30. november 1994, kohtuasi T‑568/93: Correia vs. komisjon (EKL AT 1994, lk I‑A‑271 ja II‑857, punkt 34); 5. märts 1997, kohtuasi T‑96/95: Rozand-Lambiotte vs. komisjon (EKL AT 1997, lk I‑A‑35 ja II‑97, punkt 95).
Avaliku Teenistuse Kohus: 18. oktoober 2007, kohtuasi F‑112/06: Krcova vs. Euroopa Kohus (EKL AT 2007, lk I‑A‑1‑0000 ja II‑A‑1‑0000, punkt 48, mille peale on esitatud apellatsioonkaebus Esimese Astme Kohtusse (kohtuasi T‑498/07 P); 16. aprill 2008, kohtuasi F‑73/07: Doktor vs. nõukogu (EKL AT 2008, lk I‑A‑1‑0000 ja II‑A‑1‑0000, punktid 31 ja 33–36, mille peale on esitatud apellatsioonkaebus Esimese Astme Kohtusse (kohtuasi T‑248/08 P).
3. Muude teenistujate teenistustingimuste artikli 80 lõikest 2 tuleneb, et tegevusüksuse IV lepingulised töötajad täidavad oma ülesandeid ametnike järelevalve all sõltumata viimaste kategooriast. Seega ei ole nimetatud sättega keelatud see, et tegevusüksusesse IV kuuluv lepinguline töötaja täidab vajadusel oma ülesandeid tegevusüksusesse AST kuuluva ametniku järelevalve all.
4. Katseajal oleva ametniku õigus läbida oma katseaeg nõuetekohastes tingimustes on piisavalt tagatud suulise hoiatusega, mis võimaldab tal kohandada ja parandada oma tulemuslikkust teenistuse vajaduste jaoks.
Esimese Astme Kohus: eespool viidatud kohtuasi Rozand-Lambiotte vs. komisjon (punkt 102).
5. Kuigi Esimese Astme Kohtule esitatud hagiavaldust saab konkreetsete punktide osas toetada ja täiendada viidetega hagiavaldusele lisatud dokumentide lõikudele, on lisadel üksnes tõenduslik ja abistav ülesanne ning neid ei saa seetõttu kasutada selleks, et neis täiendada hagiavalduses ülevaatlikult esitatud fakti- ja õigusväiteid, kajastades seal väiteid või argumente, mida hagiavalduses endas ei ole. Hageja peab hagiavalduses märkima täpselt oma väited, mille kohta ta otsust palub, ning vähemalt kokkuvõtlikult väidete aluseks olevad õiguslikud ja faktilised asjaolud.
Avaliku Teenistuse Kohtus võib lisades seda vähem täiendada hagiavalduses ülevaatlikult esitatud fakti- ja õigusväiteid, kajastades seal väiteid või argumente, mida hagiavalduses endas ei ole, kuna Euroopa Kohtu põhikirja I lisa artikli 7 lõike 3 kohaselt koosneb Avaliku Teenistuse Kohtu menetluse kirjalik osa põhimõtteliselt vaid ühest kirjalike seisukohtade vahetamisest, kui Avaliku Teenistuse Kohus ei otsusta teisiti. See Avaliku Teenistuse Kohtu menetluse eripära selgitab asjaolu, miks Esimese Astme Kohtu ja Euroopa Kohtu menetlusest erinevalt ei saa Euroopa Kohtu põhikirja artikli 21 esimese lõigu alusel olla hagiavalduses esitatud väited ja argumendid kokkuvõtlikud. Selline paindlikkus tooks praktikas suures osas kaasa Euroopa Kohtu põhikirja I lisas nimetatud hilisema erieeskirja mõtte kadumise.
(vt punktid 86 ja 87)
Esimese Astme Kohus: 30. jaanuar 2007, kohtuasi T‑340/03: France Télécom vs. komisjon (EKL 2007, lk II‑107, punkt 167).
6. Muude teenistujate teenistustingimuste artikli 84 lõike 3 eesmärk on anda hindajale ja teenistuslepingute sõlmimise pädevusega asutusele katseajal oleva teenistuja võimete ja tulemuslikkuse teenistuse huvides hindamisel ulatuslik otsustusruum. Seega ei saa ühenduste kohus asendada oma hinnangut institutsioonide hinnanguga osas, mis puudutab katseaja hindamise asjaolude asjakohasust, vaid tema kontroll piirdub sellega, kas ei ole tehtud ilmset hindamisviga või võimu kuritarvitatud.
Esimese Astme Kohus: eespool viidatud kohtuasi Rozand-Lambiotte vs. komisjon (punkt 112).
Avaliku Teenistuse Kohus: eespool viidatud kohtuasi Krcova vs. Euroopa Kohus (punkt 62).
7. Ametnikele antud hindamisega seonduvaid menetlustagatisi ei saa laiendada katseajal olevatele teenistujatele. Alaliselt ametisse nimetatud ametniku ja katseajal oleva teenistuja õiguslike ja faktiliste olukordade vahel on aga põhimõttelisi erinevusi. Eelkõige ei ole katseajal oleva teenistuja faktiline olukord võrreldav sellise ametniku olukorraga, kes on teenistuses olnud aastaid. Lisaks ei ole ametnike hindamise reeglid ülekantavad katseajal olevate teenistujate hindamisele. Alaliselt ametisse nimetatud ametniku hindamisaruandel ja katseaja lõpparuandel on erinevad ülesanded, sest katseaja lõpparuande eesmärk on põhiliselt hinnata katseajal oleva teenistuja võimet täita tema tööülesandeid, hindamisaruanne aga on mõeldud peamiselt selleks, et anda administratsioonile regulaarset ja võimalikult täielikku teavet selle kohta, kuidas ametnik oma teenistust täidab.
(vt punktid 92 ja 95)
Avaliku Teenistuse Kohus: eespool viidatud kohtuasi Doktor vs. nõukogu (punktid 85 ja 86).
8. Lepingulise töötaja katseaja aruanne ja sellele järgnevad arvamused, nagu ülemuse või hindamiskomitee arvamus ei ole isiku kahjuks tehtud otsused personalieeskirjade artikli 25 tähenduses, millele on viidatud muude teenistujate teenistustingimuste artikli 11 esimeses lõigus ja artiklis 81. Seetõttu, kuigi katseaja aruanne ja sellele järgnevaid arvamused peavad sisaldama piisavalt argumente, et teenistuslepingute sõlmimise pädevusega asutus saaks põhjendada ja teha oma otsuse, ei tule neis siiski üksikasjalikult kirjeldada kõiki asjaolusid, millel need põhinevad. Eelkõige ei ole hindaja kohustatud kirjeldama katseajal oleva teenistuja kogu tegevust ega ammendavalt ja üksikasjalikult loetlema katseajal tekkinud raskusi. Peale selle ei saa hindajalt, teenistuja ülemuselt või hindamiskomiteelt nõuda, et nad arutaksid kõiki faktilisi või õiguslikke küsimusi, mille katseajal olev teenistuja enesehindamisel või täiendavates märkustes tõstatas.
Euroopa Kohus: 25. märts 1982, kohtuasi 98/81: Munk vs. komisjon (EKL 1982, lk 1155, punkt 14).
9. Kuigi muude teenistujate teenistustingimuste artikli 84 lõike 3 eesmärk on tagada lepingulistele töötajatele õigus esitada vajadusel teenistuslepingute sõlmimise pädevusega asutusele oma märkused ja kindlustada, et neid märkusi võetakse arvesse, ei ole samade teenistustingimuste artikli 11 esimeses lõigus ega personalieeskirjade artiklis 25, millele teenistustingimuste artiklis 81 on seoses lepinguliste töötajatega viidatud, mainitud arvamusi, mida annavad ülemused, kellega hindamismenetluses konsulteeritakse. Sellest tulenevalt ei ole ülemused kohustatud võtma põhjendamisel sõnaselget seisukohta kõigi katseajal oleva teenistuja esitatud argumentide suhtes.
(vt punktid 103 ja 105)
Esimese Astme Kohus: 21. september 1999, kohtuasi T‑98/98: Trigari-Venturin vs. tõlkekeskus (EKL AT 1999, lk I‑A‑159 ja II‑821, punkt 57).
10. Otsus vabastada ajutine teenistuja katseaja lõpus teenistusest peab vastama põhjendamisnõuetele. Kuna muude teenistujate teenistustingimuste artiklis 81 on lepinguliste töötajate osas viidatud ajutiste töötajate suhtes kohaldatavale samade teenistustingimuste artikli 11 esimesele lõigule ja kuna viimati nimetatud sättega on ette nähtud, et ajutistele töötajatele laieneb personalieeskirjade artikkel 25, mille kohaselt peab igas isiku kahjuks tehtud otsuses sisalduma põhjendus, tuleb põhjendada otsust jätta lepinguline töötaja katseaja lõpus alaliselt ametisse nimetamata.
Otsus on piisavalt põhjendatud, kui see võeti vastu asjaomasele isikule teadaolevatel asjaoludel, mis võimaldasid tal aru saada tema suhtes võetud meetme ulatusest. See on nii juhul, kui otsusele eelnesid asjaomast olukorda puudutavad vestlused ülemustega. Põhjendamisnõuetele vastab ka otsus, milles viidatakse dokumendile, mis on juba asjaomase isiku käsutuses ja mis sisaldab asjaolusid, millele institutsioon otsuse tegemisel tugines.
(vt punktid 115 ja 117)
Euroopa Kohus: 7. märts 1990, liidetud kohtuasjad C‑116/88 ja C‑149/88: Hecq vs. komisjon (EKL 1990, lk I‑599, punktid 26 ja 27).
Esimese Astme Kohus: 15. oktoober 1997, kohtuasi T‑331/94: IPK vs. komisjon (EKL 1997, lk II‑1665, punkt 52); eespool viidatud kohtuasi Trigari-Venturin vs. tõlkekeskus (punkt 84).
11. Administratsioonil on katseajal oleva ametniku võimete ja tulemuslikkuse teenistuse huvides hindamisel ulatuslik otsustusruum. Eelkõige näitab muude teenistujate teenistustingimuste artikli 84 lõikes 3 kasutatud väljend „erandjuhtudel” selgelt, et teenistuslepingute sõlmimise pädevusega asutusel on lai kaalutlusõigus, et vastavalt juhtumi asjaoludele ja konkreetsetele tingimustele otsustada, millisel juhul on soovitav katseaega pikendada. Järelikult saab ühenduste kohus kontrollida institutsiooni hinnangut osas, mis puudutab katseaja tulemust vaid seoses ilmse hindamisvea või võimu kuritarvitamisega.
Kuigi administratsiooni hoolitsemiskohustus oma teenistujate suhtes tähendab, et kui ametiasutus teeb otsuse teenistuja olukorra kohta, võtab ta arvesse kõiki asjaolusid, mis tema otsust võivad mõjutada, ning seda tehes ei arvesta ta mitte ainult teenistuse huve, vaid ka asjaomase teenistuja huve, ei saa see muuta normiks „erandlikku” õigust pikendada katseaega, mis on ette nähtud muude teenistujate teenistustingimuste artikli 84 lõikes 3, muutmata seda sätet, mis väljendab nende teenistustingimustega kehtestatud õiguste ja kohustuste tasakaalu administratsiooni ja katseajal olevate teenistujate vahel.
(vt punktid 126, 128 ja 129)
Esimese Astme Kohus: 27. juuni 2002, liidetud kohtuasjad T‑373/00, T‑27/01, T‑56/01 ja T‑69/01: Tralli vs. EKP (EKL AT 2002, lk I‑A‑97 ja II‑453, punkt 76).
Avaliku Teenistuse Kohus: eespool viidatud kohtuasi Krcova vs. Euroopa Kohus (punktid 62 ja 77).
12. Personalieeskirjade VII lisa artikli 8 lõike 4 teises lauses on käsitletud nende ametnike sõidukulusid, kelle töökoht asub väljaspool liikmesriikide territooriumi. Osutatud sättes on ette nähtud asjaomase isiku ja tema perekonna õigus sõidukulude hüvitamisele igal kalendriaastal, kusjuures selle suhtes ei kehti osalise hüvitamise reegel vastavalt artikli 8 lõikele 3, mida kohaldatakse ametniku suhtes, kelle töökoht asub mõne liikmesriigi territooriumil. Nii on teenistujal, kelle töökoht on kolmandas riigis, õigus kõigi sõidukulude hüvitamisele sõltumata teenistuse tegelikust kestusest. Niisugune erinev kohtlemine ei ole diskrimineerimine, arvestades et nende ametnike olukorra, kelle töökoht asub liikmesriigi territooriumil, ja sellest väljapoole teenistusse määratud ametnike olukorra vahel on suured erinevused.
(vt punktid 155 ja 158–160)
Avaliku Teenistuse Kohus: 23. jaanuar 2007, kohtuasi F‑43/05: Chassagne vs. komisjon (EKL AT 2007, lk I‑A‑1‑0000 ja II‑A‑1‑0000, punkt 97).
13. Personalieeskirjade VII lisa artikli 8 lõikes 4 ette nähtud süsteem kolmandas riigis teenistuses oleva ametniku sõidukulude hüvitamiseks, mille ühenduse seadusandja jättis 2004. aasta personalieeskirjade reformi käigus alles, eeldab, et asjaomane sõit on tegelikkuses toimunud ja selle eest on makstud. Kuigi nimetatud sättes ei ole enam mainitud kohustust esitada tõendavaid dokumente, on see kohustus tihedalt seotud tingimusega, et sõit on tegelikkuses tehtud.
(vt punktid 168 ja 169)

matches: kohus Kohus Kohus kohus Kohus kohus Kohus