(3) Meditsiinitootele ja taimekaitsetootele, mis sisaldab patendiga kaitstud toimeainet, võib anda täiendava õiguskaitse (edaspidi täiendav kaitse) käesoleva seaduse VIII.1 peatükis sätestatud tingimustel ja korras.
(2) Leiutis on uus, kui see erineb tehnika tasemest. Tehnika tase määratakse kindlaks kogu teabe põhjal, mis enne patenditaotluse esitamise kuupäeva või prioriteedinõude puhul enne prioriteedikuupäeva on ükskõik millises maailma osas avalikkusele teatavaks saanud kirjaliku või suulise kirjeldamise kaudu, kasutamise läbi või mis tahes muul viisil. Uudsuse kindlaksmääramisel võetakse arvesse ka Patendiametile varem esitatud patenditaotluste ja kasuliku mudeli seaduse (RT I 1994, 25, 407; 2000, 60, 388; 2001, 27, 151; 2002, 53, 336; 63, 387) kohaselt esitatud kasuliku mudeli registreerimise taotluste sisu vastavalt nende esitamise kuupäevale või prioriteedinõude puhul prioriteedikuupäevale tingimusel, et patenditaotlused on käesoleva seaduse § 24 järgi ja kasuliku mudeli registreerimise taotlused kasuliku mudeli seaduse § 33 järgi avaldatud.
(3) Tehnika taseme kindlaksmääramisel ei võeta sellekohase nõude esitamisel arvesse leiutist puudutavat teavet, mille on 12 kuu jooksul enne Eesti Vabariigis või välisriigis esitatud esmase leiutist sisaldava patenditaotluse või kasuliku mudeli registreerimise taotluse esitamise kuupäeva avalikustanud isik, kellel on käesoleva seaduse § 12 kohaselt õigus taotleda patenti, või nimetatud isiku teadmisel teine isik. Nõude peab esitama patenditaotluses või hiljemalt kaks kuud enne § 24 kohast patenditaotluse avaldamist. Kui teine isik omandas teabe õigusvastaselt või teave avaldati õigusvastaselt või patendi taotlemise õigust omava isiku teadmata, võib nõuet esitada ka patenditaotluse ekspertiisi käigus või patendi vaidlustamise korral. Nõudele peab lisama seda põhjendavad tõendid.
(4) Patenditaotlusele, mis on käesoleva seaduse § 9 2. või 3. lõike kohaselt eraldatud varasemast patenditaotlusest, võib prioriteedinõude esitamise korral määrata prioriteedi varasema patenditaotluse prioriteedikuupäeva järgi.
(6) Prioriteedinõude esitamise korral võib prioriteedi määrata mitme varem esitatud patenditaotluse või kasuliku mudeli registreerimise taotluse esitamise kuupäeva järgi. Mitme varem esitatud patenditaotluse või kasuliku mudeli registreerimise taotluse korral arvestatakse käesoleva paragrahvi 2. või 5. lõikes sätestatud 12-kuulist tähtaega kõige varasemast prioriteedikuupäevast.
(61) Patenditaotlusele, mis on esitatud Patendiametile pärast käesoleva paragrahvi 2. või 5. lõikes ettenähtud 12-kuulise tähtaja möödumist, võib prioriteedinõude esitamisel määrata prioriteedi esmase patenditaotluse või kasuliku mudeli registreerimise taotluse esitamise kuupäeva järgi vastavalt käesoleva paragrahvi 2. või 5. lõike kohaselt, kui:
(1) Patendikaitse alaseid toiminguid Patendiametis ja tööstusomandi apellatsioonikomisjonis (edaspidi apellatsioonikomisjon) teeb asjast huvitatud isik isiklikult või tema poolt vahetult volitatud patendivolinik, kellele on patendivoliniku seaduse ( RT I 2001, 27, 151 ; 93, 565; 2002, 53, 336) kohaselt antud patendivoliniku kutse tegutsemiseks leiutiste valdkonnas. Asjast huvitatud isik või patendivolinik võib suulisel menetlemisel Patendiametis või apellatsioonikomisjonis kaasata oma kulul tõlgi või esindamise õiguseta nõuandja.
(3) Kui patendikaitse alaseid toiminguid Patendiametis ja apellatsioonikomisjonis teevad mitu isikut ühiselt, võivad nad oma esindajaks volitada patendivoliniku või määrata enda hulgast esindaja (edaspidi ühine esindaja), kelle elu- või asukoht on Eesti Vabariigis. Ühisel esindajal on õigus sooritada patenditaotlejate nimel kõiki patenditaotluse menetlemisega seotud toiminguid, välja arvatud patenditaotluse üleandmine.
3) bioloogilise aine, sealhulgas mikroorganismi tüve deponeerimist tõendav dokument, kui leiutise objektiks on bioloogiline aine või leiutis eeldab bioloogilise aine kasutamist ning kui nimetatud bioloogiline aine ei ole avalikkusele kättesaadav ja seda ei saa kirjeldada leiutiskirjelduses viisil, mis võimaldab vastava ala asjatundjal leiutist teostada.
(2) Patenditaotluse esitamise eest tasutakse riigilõiv kahe kuu jooksul patenditaotluse esitamise kuupäevast arvates. Nimetatud riigilõivu tasumise tähtaega ei saa pikendada ega taastada.
2) andmed, mille alusel on võimalik kindlaks teha patenditaotleja või mis võimaldavad edastada talle Patendiameti teateid;
(4) Kui Patendiametisse saabunud dokumentide kontrollimisel selgub, et dokumentide kogumist puudub mõni käesoleva paragrahvi 1. lõikes loetletud patenditaotluse element, teatab Patendiamet sellest patenditaotluse esitanud isikule ja määrab puuduste kõrvaldamiseks tähtaja.
1) käesoleva paragrahvi 4. lõikes nimetatud juhul Patendiameti teates loetletud puudused määratud tähtaja jooksul kõrvaldamata;
(7) Kui käesoleva paragrahvi 5. lõikes sätestatud kontrollimisega tuvastatakse patenditaotluse mõne dokumendi puudumine või patenditaotluse avaldamist või ekspertiisi alustamist takistavaid dokumentide sisu või vormi puudusi või muid ekspertiisi takistavaid asjaolusid, teatab Patendiamet sellest patenditaotlejale kirjalikult ning määrab tähtpäeva puuduste kõrvaldamiseks või selgituste andmiseks.
(9) Patendiamet teeb patenditaotluse tagasilükkamise otsuse, kui käesoleva paragrahvi 7. lõikes sätestatud juhul ei ole patenditaotluse avaldamist või ekspertiisi alustamist takistavaid asjaolusid ettenähtud tähtpäevaks kõrvaldatud. Patendiamet teatab patenditaotlejale patenditaotluse tagasilükkamise otsusest kirjalikult.
(2) Patendiamet võib nõuda patenditaotlejalt suulist või kirjalikku selgitust ja patendinõudluse, leiutiskirjelduse, joonise ja leiutise olemuse lühikokkuvõtte parandamist või täiendamist või patenditaotleja esitatud võõrkeelsete dokumentide tõlkeid. Patendiamet määrab selgituste andmiseks või paranduste, täienduste ja tõlgete esitamiseks tähtaja.
(5) Kui Patendiamet leiab, et leiutise objekt ei ole käesoleva seaduse §-des 6 ja 7 sätestatu kohaselt patendiga kaitstav või leiutise olemus patendinõudluse sõnastuses ei vasta tehnika tasemega võrdlemisel §-s 8 sätestatud patentsuse kriteeriumidele või patenditaotleja ei ole § 9 3. lõike kohaselt määratud tähtpäevaks eraldanud patenditaotlusest ühtsust rikkuvat leiutist või patenditaotluse dokumentide sisu või vorm ei ole kooskõlas § 19 4. lõike alusel kehtestud sisu- ja vorminõuetega või patenditaotleja jätab käesoleva paragrahvi 2. lõike alusel nõutud parandused ja täiendused tegemata või selgitused andmata või tõlked esitamata või 3. lõike alusel nõutud otsuste koopiad esitamata, lõpetab Patendiamet patenditaotluse ekspertiisi, teeb patenditaotluse tagasilükkamise otsuse ning teatab sellest patenditaotlejale kirjalikult.
3) patenditaotluse avaldamine on takistatud patenditaotluse dokumentide vormi või sisu puuduste tõttu.
(8) Patenditaotluse avaldamise korra kehtestab majandus- ja kommunikatsiooniminister . Patenditaotluse avaldamiseks võib kehtestada kuni ühekuulise tehnilise ettevalmistuse perioodi, mille kestel patenditaotluse parandamine ja täiendamine, patenditaotluse tagasivõtmine või õiguste üleminekuga seotud toimingud on peatatud.
1) kui patenditaotleja ei ole vastanud määratud tähtpäevaks käesoleva seaduse § 22 7. lõike alusel eelmenetluse käigus Patendiameti poolt esitatud nõudmisele kõrvaldada puudused või anda selgitusi ega ole esitanud § 27 3. lõike kohaselt patenditaotluse menetluse jätkamise nõuet;
2) kui patenditaotleja ei ole vastanud määratud tähtpäevaks käesoleva seaduse § 23 2. lõike alusel ekspertiisi käigus Patendiameti poolt esitatud nõudmisele anda selgitusi, esitada parandused, täiendused või tõlked ega ole esitanud § 27 3. lõike kohaselt patenditaotluse menetluse jätkamise nõuet;
3) kui patenditaotleja ei ole tasunud riigilõivu tähtaegselt;
(1) Kui patenditaotleja jätab mõne toimingu, mille tähtaja käesoleva seaduse kohaselt määrab Patendiamet, ettenähtud tähtpäevaks tegemata, peatab Patendiamet patenditaotluse menetluse ja teatab sellest patenditaotlejale kirjalikult.
(4) Käesoleva paragrahvi 1., 2. ja 3. lõike sätted ei laiene § 9 2. lõikes, § 20 2. lõikes, § 21 2., 7. ja 9. lõikes, § 33 3. lõikes, § 35 4. lõikes ning §-s 42 sätestatud tähtaegadele.
(1) Patenditaotleja võib esitada Patendiameti otsuse peale kaebuse apellatsioonikomisjonile või maakohtusse .
(9) Patendikoostöölepingus ettenähtud tasude maksmise korra kehtestab majandus- ja kommunikatsiooniminister .
(10) Rahvusvahelise patenditaotluse Patendiametile esitamise korra kehtestab majandus- ja kommunikatsiooniminister .
(5) Rahvusvaheliste patenditaotluste ja nende menetluse andmekogu asutab majandus- ja kommunikatsiooniminister .
(3) Patendiameti ametliku väljaande põhimääruse kinnitab majandus- ja kommunikatsiooniminister . Patendiameti ametliku väljaande nimetus on "Eesti Patendileht".
§-d 352–353
Meditsiinitoodete ja taimekaitsetoodete täiendav kaitse (edaspidi täiendav kaitse) sätestatakse vastavalt EL nõukogu määruses 1768/1992/EÜ meditsiinitoodete täiendava kaitse sertifikaadi kasutuselevõtu kohta (Euroopa Liidu Teataja L 182, 02.07.1992, lk 1-5) ning Euroopa Parlamendi ja EL nõukogu määruses 1610/1996/EÜ taimekaitsetoodete täiendava kaitse sertifikaadi kasutuselevõtu kohta (Euroopa Liidu Teataja L 198, 08.08.1996, lk 30-35) (edaspidi täiendava kaitse määrused) ja käesolevas seaduses.
(3) Täiendava kaitse taotluse dokumentide vorminõuded ja esitamise korra kehtestab majandus- ja kommunikatsiooniminister .
Täiendava kaitse jõustamiseks ja kehtivuse pikendamiseks tuleb tasuda riigilõiv vastavalt käesoleva seaduse § 42 6.-8. lõikele.
(2) Riigilõiv loetakse tasutuks, kui andmed riigilõivu tasumise kohta on esitatud Patendiametile, kaebuse puhul aga apellatsioonikomisjonile.
(3) Tasutud riigilõivu ei tagastata, välja arvatud käesoleva seaduse § 22 4. lõikes ja § 30 4. ja 5. lõikes sätestatud juhud.
(3) Patenditaotleja andmete muutmiseks patenditaotluses peab patenditaotleja või isik, kellele patenditaotlus üle läheb, esitama Patendiametile avalduse ja andmed riigilõivu tasumise kohta. Kui avalduse esitab isik, kellele patenditaotlus üle läheb, peab ta avaldusele lisama üleminekut tõendava dokumendi või selle ametlikult kinnitatud ärakirja.
(3) Patendiomaniku andmete kande muutmiseks registreeringus peab patendiomanik või isik, kellele patent üle läheb, esitama Patendiametile avalduse ja andmed riigilõivu tasumise kohta. Kui avalduse esitab isik, kellele patent üle läheb, peab ta avaldusele lisama üleminekut tõendava dokumendi või selle ametlikult kinnitatud ärakirja.
(1) Patenditaotleja võib käesoleva seaduse § 30 kohaselt esitada Patendiameti otsuse peale kaebuse apellatsioonikomisjonile või maakohtusse kahe kuu jooksul otsuse kuupäevast arvates.
(6) Isikul, kelle vastu on esitatud hagi käesoleva seaduse § 53 alusel või alustatud väärteo või kuriteo menetlemine seoses patendiomaniku ainuõiguse väidetava rikkumisega, on õigus § 49 4. lõike kohaselt esitada patendiomaniku vastu kohtusse hagi patendi täielikuks või osaliseks tühistamiseks. Patendi täieliku või osalise tühistamise hagi menetlemise ajaks peatatakse patendiomaniku ainuõiguse rikkumise hagi, väärteo või kuriteo menetlemine.
(2) Käesoleva seaduse §-de 48, 49 ja 51 ning § 54 1., 2., 3., 5. ja 6. lõike kohased hagid ning §-de 50 ja 52 kohased kaebused ja hagid alluvad Patendiameti asukoha järgsele kohtule. Paragrahvi 53 ning § 54 4. lõike ja § 551 kohased hagid alluvad rikkumise toimumise koha järgsele maakohtule. Maailma kaubandusorganisatsiooni asutamislepingu (RT II 1999, 22, 123) lisa 1C intellektuaalomandi õiguste kaubandusaspektide lepingu artikli 50 kohaste ajutiste meetmete rakendamine kuulub rikkumise toimumise koha järgse maakohtu alluvusse.


Riigi rahastatava lapsehoiuteenuse rahaliste vahendite ülejäägi kasutamise kord – Riigi Teataja
Riigi rahastatava lapsehoiuteenuse rahaliste vahendite ülejäägi kasutamise kord - sisukord
§ 2 Rahaliste vahendite kasutamise kord
§ 3 Teenuse taotlemine ja rahaliste vahendite eraldamine
§ 4 Toetamise ja maksmise kontroll
§ 5 Määruse rakendamine
RT IV, 12.03.2016, 20
Vastu võetud 31.05.2012 nr 4
RT IV, 07.06.2012, 4
jõustumine 14.06.2012
02.03.2016 RT IV, 12.03.2016, 1 15.03.2016
Määrus kehtestatakse kohaliku omavalitsuse korralduse seaduse § 22 lõike 1 punkti 37 ja sotsiaalhoolekande seaduse § 113 lõike 4 alusel.
[RT IV, 12.03.2016, 1 - jõust. 15.03.2016]
(1) Riigi rahastatava lapsehoiuteenuse rahaliste vahendite ülejäägi korral kasutatakse rahalisi vahendeid sotsiaalteenuste osutamiseks ning arendamiseks raske või sügava puudega lastele ja nende peredele, kelle elukohaks Eesti rahvastikuregistris on kantud Viru-Nigula vald.
(2) Riigi rahastatava lapsehoiuteenuste rahaliste vahendite ülejääki võib hakata kasutama jooksva eelarveaasta 1. oktoobrist.
(3) Eelarveaasta lõpuks kasutamata rahaliste vahendite ülejääk kantakse järgmise eelarveaasta vallaeelarvesse raske või sügava puudega laste ja nende peredega seotud sotsiaalteenuste osutamiseks ning arendamiseks.
§ 2. Rahaliste vahendite kasutamise kord
Riigi rahastatava lapsehoiuteenuse rahaliste vahendite ülejäägi korral võib kasutada raha alljärgnevate teenuste korraldamiseks ning arendamiseks:
1) raske või sügava puudega lastele nende erivajadusele vastavates laagrites teenuse saamiseks:
2) raske või sügava puudega lastele isikliku abistaja või tugiisiku teenuse osutamiseks;
3) raske või sügava puudega laste intervallhoolduse korraldamiseks;
4) raske või sügava puudega laste perede nõustamise korraldamiseks;
5) lapsehoiuteenuse osutajatele koolituse korraldamiseks;
6) raske või sügava puudega lastele transporditeenuse osutamiseks või transpordikulu hüvitamiseks teenuse pakkujale;
7) raske või sügava puudega lastele osutatavate sotsiaalteenuste arendamiseks;
8) raske või sügava puudega lastele abivahendite soetamiseks ja ravimite ostmiseks.
§ 3. Teenuse taotlemine ja rahaliste vahendite eraldamine
(1) Teenuse taotleja esitab valla sotsiaalosakonda avalduse, mille vormi kinnitab vallavalitsus.
(2) Teenuse taotleja ja/või osutaja võib olla füüsiline või juriidiline isik.
(3) Teenuse taotlejate avaldused vaadatakse läbi vallavolikogu sotsiaalkomisjoni poolt vähemalt üks kord kuus. Sotsiaalkomisjon koos sotsiaalosakonna juhatajaga teevad ettepaneku vallavalitsusele teenuse osutamise või mitterahuldamise kohta. Taotluse mitterahuldamise korral keeldumine põhjendatakse.
(4) Määratud rahalised vahendid kantakse taotleja pangaarvele või teenust osutava asutuse pangaarvele.
§ 4. Toetamise ja maksmise kontroll
Riigi rahastatava lapsehoiuteenuse rahaliste vahendite ülejäägi kasutamist korraldab ja kasutamise üle peab arvestust Viru-Nigula Vallavalitsus.
§ 5. Määruse rakendamine
(2) Määrus jõustub 14. juunil 2012. a.


text:
22. detsember 2010(*)
Õigusalane koostöö tsiviilasjades – Määrus (EÜ) nr 2201/2003 – Abieluasjad ja vanemlik vastutus – Laps, kelle vanemad ei ole abielus – Mõiste imiku „alaline elukoht” – Mõiste „hooldusõigus”
Kohtuasjas C‑497/10 PPU,
mille ese on ELTL artikli 267 alusel Court of Appeal’i (England & Wales) (Civil Division) (Ühendkuningriik) 8. oktoobri 2010. aasta otsusega esitatud eelotsusetaotlus, mis saabus Euroopa Kohtusse 18. oktoobril 2010, menetluses
koosseisus: koja esimees A. Tizzano, kohtunikud A. Borg Barthet, M. Ilešič, E. Levits (ettekandja) ja M. Berger,
arvestades eelotsusetaotluse esitanud kohtu poolt esitatud taotlust lahendada eelotsusetaotlus Euroopa Kohtu kodukorra artiklis 104b ette nähtud kiirmenetluses,
arvestades esimese koja 28. oktoobri 2010. aasta otsust see taotlus rahuldada,
arvestades kirjalikus menetluses ja 1. detsembri 2010. aasta kohtuistungil esitatut,
– B. Mercredi, esindajad: M. Scott-Manderson, QC, barrister M.‑C. Sparrow ja solicitor H. Newman,
– R. Chaffe, esindajad: H. Setright, QC, barrister D. Williams ja solicitor K. Gieve,
– Ühendkuningriigi valitsus, esindaja: S. Ossowski, keda abistasid solicitor H. Walker ja barrister D. Beard,
– Prantsusmaa valitsus, esindaja: B. Beaupère‑Manokha,
– Iirimaa, esindaja: N. Travers, BL,
– Euroopa Komisjon, esindajad: A.‑M. Rouchaud‑Joët ja M. Wilderspin,
1 Eelotsusetaotlus käsitleb küsimust, kuidas tõlgendada nõukogu 27. novembri 2003. aasta määrust (EÜ) nr 2201/2003, mis käsitleb kohtualluvust ning kohtuotsuste tunnustamist ja täitmist kohtuasjades, mis on seotud abieluasjade ja vanemliku vastutusega, ning millega tunnistatakse kehtetuks määrus (EÜ) nr 1347/2000 (ELT L 338, lk 1; ELT eriväljaanne 19/06, lk 243; edaspidi „määrus”).
2 See taotlus esitati kohtuvaidluse raames, mis tõusetus väikese tüdruku isa R. Chaffe’i ja ema B. Mercredi vahel seoses lapse hooldusõigusega, kes hetkel elab koos oma emaga Réunioni saarel (Prantsusmaa).
4 Selle konventsiooni artikkel 13 näeb ette:
„Eelmise artikliga ei ole vastuolus taotluse saanud riigi kohtu või haldusasutuse kohustus nõuda lapse tagastamist, kui lapse tagastamisele vastu vaidlev füüsiline või muu isik või asutus tõendab, et
a) lapse eest hoolitsenud füüsiline või muu isik või asutus ei ole lapse äraviimise või kinnipidamise ajal teostanud oma hooldamisõigust või et ta on täielikult või osaliselt nõustunud lapse äraviimisega või kinnihoidmisega või; […]”.
5 Konventsiooni artikkel 19 sätestab:
„Lapse tagastamise kohta [1980. aasta Haagi] konventsiooni alusel tehtud otsus ei takista hoolduse otsustamist”.
6 Määruse artikkel 2 sätestab:
1. mõiste „kohus” hõlmab kõiki liikmesriikide asutusi, mis on pädevad vastavalt artiklile 1 käesoleva määruse reguleerimisalasse kuuluvates küsimustes;
7. mõiste „vanemlik vastutus” tähendab kõiki lapse isiku või varaga seotud õigusi ja kohustusi, mis antakse füüsilisele või juriidilisele isikule kohtuotsusega, seaduse alusel või õigusliku toimega kokkuleppe põhjal. See mõiste hõlmab eestkosteõigust ja suhtlusõigust;
9. mõiste „eestkosteõigus” hõlmab lapse isiku eest hoolitsemisega seotud õigusi ja kohustusi, eeskätt õigust määrata lapse elukoht; [mõiste „eestkosteõigus” asemel on käesolevas kohtuotsuses edaspidi kasutatud täpsemat vastet „hooldusõigus”]
10. mõiste „suhtlusõigus” hõlmab eeskätt õigust viia laps piiratud ajavahemikuks kohta, mis ei ole tema alaline elukoht;
11. mõiste „ebaseaduslik äraviimine või kinnipidamine” tähendab lapse äraviimist või kinnipidamist juhul, kui:
a) sellega rikutakse kohtuotsusega […] saadud eestkosteõigust liikmesriigi seaduse alusel, kus laps alaliselt elas vahetult enne äraviimist või kinnipidamist;
b) seda eestkosteõigust teostati tegelikult äraviimise või kinnipidamise ajal üksi või ühiselt või seda oleks teostatud, kui äraviimist või kinnipidamist ei oleks toimunud. Eestkosteõigust loetakse ühiselt teostatavaks, kui vastavalt kohtuotsusele või seaduse alusel ei saa üks vanemliku vastutuse kandja ilma teise vanemliku vastutuse kandja nõusolekuta otsustada lapse elukohta.”
7 Määruse artikkel 8 on sõnastatud järgmiselt:
„1. Liikmesriigi kohtutel on vanemliku vastutuse asjus pädevus lapse suhtes, kelle alaline elukoht on hagi esitamise ajal selles liikmesriigis.
2. Lõiget 1 kohaldatakse, kui artiklitest 9, 10 ja 12 ei tulene teisiti.”
8 Määruse artikkel 10 sätestab:
„Lapse ebaseadusliku äraviimise või kinnipidamise korral säilitavad selle liikmesriigi kohtud, kus oli lapse alaline elukoht vahetult enne äraviimist või kinnipidamist, oma pädevuse, kuni laps on saanud alalise elukoha teises liikmesriigis ja
iv) selle liikmesriigi kohtutes, kus laps alaliselt elas vahetult enne ebaseaduslikku äraviimist või kinnipidamist, on tehtud eestkostet käsitlev kohtuotsus, mis ei hõlma lapse tagasitoomist.”
9 Määruse artikli 11 lõige 8 on sõnastatud järgmiselt:
„1980. aasta Haagi konventsiooni artikli 13 kohasest tagasitoomisest keeldumise otsusest olenemata on iga hilisem lapse tagasitoomist nõudev otsus, mille teeb vastavalt käesolevale määrusele pädev kohus, täitmisele pööratav vastavalt III peatüki 4. jaotisele lapse tagasitoomise tagamiseks.”
10 Määruse artikli 13 lõikes 1 on sätestatud:
„Kui lapse alalist elukohta ei saa kindlaks teha […] on pädevad selle liikmesriigi kohtud, kus laps viibib.”
11 Määruse artiklis 16 on sätestatud, et
„[k]ohtusse pöördumine loetakse toimunuks:
12 Määruse artikkel 19 sätestab:
Sel juhul võib pool, kes esitas asjakohase hagi kohtule, kellele hagi on esitatud hiljem, esitada kõnealuse hagi kohtule, kellele hagi on esitatud esimesena.”
13 Määruse artikli 60 punkti e kohaselt on see määrus liikmesriikidevahelistes suhetes ülimuslik 1980. aasta Haagi konventsiooni suhtes, niivõrd kui viimane käsitleb määrusega reguleeritud küsimusi:
14 Selle konventsiooni artikkel 3 vastab sisuliselt määruse artikli 2 punktile 11, konventsiooni artikli 5 punkt a vastab määruse artikli 2 punktile 9 ja konventsiooni artikli 5 punkt b määruse artikli 2 punktile 10.
15 Määruse artikkel 62 sätestab:
„1. Artikli 59 lõikes 1, artiklis 60 ja artiklis 61 osutatud kokkulepped ja konventsioonid kehtivad edasi küsimustes, mida käesolev määrus ei reguleeri.
2. Artiklis 60 osutatud konventsioonid, eeskätt 1980. aasta Haagi konventsioon, toimivad jätkuvalt nende liikmesriikide vahel, kes on selle lepinguosalised, kooskõlas artikliga 60.”
16 Eelotsusetaotlusest tuleneb, et Inglismaal ja Walesis kohaldatava õiguse kohaselt ei ole lapse bioloogilisel isal seadusjärgset vanemlikku vastutust.
17 1989. aasta lasteseaduse (Children Act 1989) § 4 näeb siiski ette, et isale võib anda vanemliku vastutuse kas sellekohase märkusega lapse sünnitunnistusel, lapse emaga sõlmitud kõnealust vastutust käsitleva kokkuleppe alusel või kohtumääruse alusel, millega tunnustatakse isa vanemlikku vastutust („parental responsibility order”).
18 Lisaks sellele võivad kohtud lastega seotud eraõiguslike vaidluste raames Inglismaal ja Walesis anda kohtumääruse selle seaduse § 8 alusel või kui vaidluse lahendab High Court of Justice (England & Wales), siis selle kohtu enda lastekaitsega seotud pädevuse raames. Need kohtumäärused käsitlevad elukohta („residence order”), suhtlusõigust („contact order”), teatud tegude keelamist („prohibited steps order”) ja konkreetsete küsimuste lahendamist („specific issue order”).
19 Eelotsusetaotluses viidatakse siseriiklikule kohtupraktikale, mille kohaselt Inglismaa ja Walesi kohtud, kellele on esitatud taotlus anda hooldusõigust puudutav kohtumäärus, võivad saada hooldusõiguse, isegi kui taotluse esitaja enda hooldusõigust ei ole tunnustatud.
Põhikohtuvaidluse aluseks olevad faktilised asjaolud
20 Euroopa Kohtule esitatud toimikust ilmneb, et põhikohtuasja hageja B. Mercredi, kes on sündinud Réunioni saarel ning on Prantsuse kodanik, kolis 2000. aastal elama Inglismaale, kus ta töötas ühe lennufirma lennukimeeskonnas. Mitme aasta vältel elas ta abielu sõlmimata koos R. Chaffe’iga, kes on Ühendkuningriigi kodanik.
21 Selles suhtes sündis 11. augustil 2009 tüdruk nimega Chloé, kes on Prantsuse kodanik. Lapse sünnile järgneval nädalal läksid B. Mercredi ja R. Chaffe lahku; nende suhe oli juba mõnda aega olnud ebastabiilne ning nad ei elanud enam koos, sest R. Chaffe oli ühisest eluasemest ära kolinud.
22 7. oktoobril 2009, kui Chloé oli kahe kuu vanune, lahkusid B. Mercredi ja ta tütar Inglismaalt ja saabusid järgmisel päeval Réunioni saarele. Lapse isale ema ja lapse lahkumisest ette ei teatatud, kuid 10. oktoobril 2009 sai ta kirja, kus B. Mercredi seletas selle lahkumise põhjusi.
23 On tuvastatud, et lapse alaline elukoht enne tema lahkumist 7. oktoobril 2009 oli Inglismaal. Samuti on tuvastatud, et Chloé äraviimine Réunioni saarele oli seaduslik, sest B. Mercredi oli sel hetkel ainus inimene, kellel oli „hooldusõigus” määruse artikli 2 punkti 9 tähenduses.
Menetlus, mille isa algatas Ühendkuningriigis 2009. aastal
24 Olles 9. oktoobril 2009 avastanud, et B. Mercredi eluase oli maha jäetud, esitas R. Chaffe samal päeval telefoni teel hagi High Court’i valvekohtunik Holman’ile (Duty High Court Judge). Viimane andis kohtumääruse, milles nõudis teabe edastamist lapse asukoha kohta („location order”) ja määras asja läbivaatamiseks istungi 12. oktoobrile 2009.
25 R. Chaffe esitas 12. oktoobril 2009 taotlused eeskätt vanemliku vastutuse, jagatud elukoha ja suhtlusõiguse määramiseks. Samal päeval, ilma et B. Mercredi oleks olnud teadlik R. Chaffe’i algatatud menetlusest ning ilma et ta oleks kohtuistungil kohal viibinud või seadusjärgselt esindatud olnud, andis kohtunik Holman kohtumääruse, milles kohustas B. Mercredid tooma Chloé tagasi Inglismaale. Selles kohtumääruses on selguse mõttes täpsustatud, et kohtumäärusega ei kohustata last isa juurde toimetama või võimaldama isal temaga mis tahes viisil suhelda, sest vastavasisulised otsused tehakse hilisemal kohtuistungil.
26 Tuleb märkida, et eelotsusetaotluse esitanud kohus lähtub eeldusest, mille kohaselt High Court of Justice’i (England & Wales) poole „pöörduti” määruse artikli 16 tähenduses hiljemalt 12. oktoobril 2009. Vajaduse korral peab ta seda asjaolu kontrollima. Igal juhul on Euroopa Kohus kohustatud tegema otsuse nendest faktilistest ja õiguslikest kaalutlustest lähtudes, mis on esitatud eelotsusetaotluses.
Menetlused, mille ema ja isa algatasid Prantsusmaal
27 B. Mercredi esitas 28. oktoobril 2009 Tribunal de grande instance de Saint-Denis’ile (Prantsusmaa) taotluse, et talle antaks vanemlik ainuvastutus ning et Chloé elukohaks määrataks tema aadress.
28 R. Chaffe esitas 18. detsembril 2009 samale kohtule taotluse, et viimane näeks 1980. aasta Haagi konventsiooni alusel ette Chloé tagasitoomise Inglismaale. 15. märtsi 2010. aasta otsusega jäeti see taotlus rahuldamata põhjusel, et R. Chaffe’il puudus Chloé Ühendkuningriigist lahkumise hetkel viimase suhtes „hooldusõigus”. Selle otsuse peale edasi ei kaevatud.
29 23. juunil 2010 tegi Tribunal de grande instance de Saint-Denis otsuse, milles andis Chloé suhtes vanemliku ainuvastutuse B. Mercredile ning määras lapse alaliseks elukohaks ema aadressi. R. Chaffe’i ning Prantsuse valitsuse poolt kohtuistungil esitatud märkustest tuleneb, et see otsus ei ole veel seadusjõustunud.
Selle menetluse jätk, mille isa algatas Ühendkuningriigis 2009. aastal
30 R. Chaffe’i poolt 2009. aasta oktoobris algatatud kohtuasi jõudis 15. aprillil 2010 kohtunik McFarlane’i kätte. R. Chaffe’i väitel oli High Court of Justice (England & Wales) 9. oktoobril 2009 pädev tema tütre suhtes otsust tegema, sest Chloé alaline elukoht oli sel kuupäeval endiselt Inglismaal. Lisaks sellele on väidetavalt kindel, et Inglismaal ja Walesis kohaldatava õiguse kohaselt võib taotlus, et antaks kohtumäärus hooldusõiguse suhtes, anda kohtule „hooldusõiguse”. R. Chaffe lisab, et kuna Inglise kohtutele esitati taotlus seoses vanemliku vastutusega, siis oleks Tribunal de grande instance de Saint-Denis pidanud menetluse määruse artikli 19 alusel peatama seni, kuni tuvastatakse Inglise kohtu pädevus.
31 B. Mercredi on seisukohal, et Inglise kohtud ei olnud pädevad Chloé suhtes otsust tegema, kuna alates päevast, mil laps viidi Réunioni saarele, ei olnud tema elukoht enam Ühendkuningriigis, vaid Prantsusmaal.
32 Kohtunik McFarlane leidis, et:
– Inglise kohtu poole pöörduti Chloé’d käsitlevas kohtuasjas siis, kui isa helistas kohtunik Holmanile;
– sellest hetkest alates oli Inglise kohtul Chloé suhtes hooldusõigus;
– kuivõrd kohtumäärused tehti isa kasuks, siis oli ka isal sellest hetkest alates hooldusõigus;
– Chloé alaline elukoht oli endiselt Inglismaal „[...] hetkel, mil nii Inglise kohus kui ka isa said lapse suhtes hooldusõiguse ning Inglise kohus määras, et Chloé suhtes otsuse tegemine kuulub endiselt tema pädevusse või tuleb tema pädevusse tagasi” ja et
– seetõttu olid Inglise kohtud 9. oktoobril 2009 pädevad Chloé suhtes otsust tegema.
Menetlus, mille ema algatas Ühendkuningriigis
33 B. Mercredi kaebas 12. juulil 2010 High Court of Justice’i (England & Wales) kohtumäärused eelotsusetaotluse esitanud kohtule edasi.
34 Oma eelotsusetaotluses märgib see kohus, et liidu õiguse alusel pädeva kohtu väljaselgitamiseks vanemliku vastutuse valdkonnas Chloé suhtes on vaja selgitada, millistest asjaoludest tuleb lähtuda lapse alalise elukoha kindlaksmääramisel määruse artiklite 8 ja 10 kohaldamiseks.
35 Eelotsusetaotluse esitanud kohus leiab lisaks, et vastus küsimusele, kas High Court of Justice (England & Wales) on saanud hooldusõiguse Chloé suhtes viimase isa esitatud taotluste alusel, sõltub sellest, kuidas tõlgendada mõisteid „institutsioon või muu organ” määruse tähenduses; see aga kuulub Euroopa Kohtu pädevusse. Lisaks soovib kõnealune kohus selgitusi selle kohta, kuidas hinnata Ühendkuningriigi ja Prantsuse kohtute, kes otsustavad vastavalt Chloé isa ja ema esitatud taotluste üle, konkureerivat pädevust.
36 Neil asjaoludel otsustas Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) menetluse peatada ja esitada järgmised eelotsuse küsimused:
„1. Millistest asjaoludest tuleb lähtuda lapse alalise elukoha kindlaksmääramisel:
– […] määruse nr 2201/2003 artikli 8 tähenduses;
– […] määruse nr 2201/2003 artikli 10 tähenduses?
2. Kas kohus on „institutsioon või muu organ”, kellele saab määrata hooldusõiguse […] määruse nr 2201/2003 tähenduses?
3. Kas artikkel 10 on jätkuvalt kohaldatav pärast seda, kui taotluse saanud liikmesriigi kohtud on jätnud [1980. aasta Haagi konventsiooni] kohaselt esitatud lapse tagasitoomise taotluse rahuldamata põhjendusel, et artiklid 3 ja 5 ei ole kohaldatavad?
Eelkõige, kuidas lahendada vastuolu taotluse saanud riigi seisukoha, mille kohaselt ei ole [1980. aasta Haagi konventsiooni] artiklites 3 ja 5 sätestatud tingimused täidetud, ja taotluse esitanud riigi seisukoha vahel, mille kohaselt on artiklites 3 ja 5 sätestatud tingimused täidetud?”
37 Eelotsusetaotluse esitanud kohus esitas taotluse lahendada käesolev eelotsusetaotlus Euroopa Kohtu kodukorra artikli 104b alusel kiirmenetluses.
38 Ta põhjendab taotlust sellega, et seni kuni ei ole välja selgitatud, milline kohus on liidu õiguse alusel pädev lahendama vanemliku vastutuse küsimust Chloé suhtes, ei ole võimalik lahendada lapse isa poolt sellise kohtumääruse andmiseks esitatud taotlusi, mis võimaldaks tal suhelda oma lapsega.
39 Selles osas on oluline märkida, et eelotsusetaotlusest ilmneb, et käesolev kohtuasi puudutab 16 kuu vanust last, kes on oma isast lahus olnud üle aasta. Arvestades seda, et asjaomane laps on arengu seisukohalt õrnas eas, võib praeguse olukorra jätkumine, mida iseloomustab isa ja lapse elukoha vaheline suur vahemaa, mõjuda negatiivselt ning olulisel määral lapse tulevasi suhteid isaga.
40 Neil asjaoludel otsustas Euroopa Kohtu esimene koda 28. oktoobril 2010 ettekandja-kohtuniku ettepanekul – ja olles ära kuulanud kohtujuristi seisukoha – rahuldada eelotsusetaotluse esitanud kohtu taotlus lahendada eelotsusetaotlus kiirmenetluses.
41 Oma esimese küsimusega soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt teada saada, kuidas tuleb tõlgendada määruse artiklites 8 ja 10 kasutatud mõistet „alaline elukoht”, et määrata kindlaks, millise kohtu pädevuses on otsustada hooldusõigusega seonduvate küsimuste üle eeskätt olukorras, kus – nagu põhikohtuasjas – on kõne all imiku olukord, kelle ema viib seaduslikult teise liikmesriiki kui see, mis on tema alalise elukoha järgne liikmesriik, ning kes on seal viimati nimetatud liikmesriigi kohtusse pöördumise hetkel elanud vaid paar päeva.
42 Selles osas tuleb sissejuhatuseks tuvastada, et määruse artikli 8 lõike 1 kohaselt määratletakse sellise lapse suhtes, kes suundub seaduslikult teise liikmesriiki, vanemlikku vastutust käsitlevates küsimustes pädev liikmesriigi kohus selle alusel, kus oli kõnealuse lapse alaline elukoht asjaomasesse kohtusse pöördumise hetkel.
43 Määruse artikli 16 kohaselt loetakse kohtusse pöördumine toimunuks alles siis, kui kohtule on esitatud menetluse algatamist käsitlev või samaväärne dokument. Kuid nagu märgiti käesoleva kohtuotsuse punktis 24, pöördus R. Chaffe 9. oktoobril 2009 High Court’i valvekohtuniku Holman’i kaudu asjaomasesse kohtusse üksnes telefoni teel. Seega loetakse High Court of Justice’isse (England & Wales) pöördumine toimunuks alles 12. oktoobril 2009 tingimusel, et eelotsusetaotluse esitanud kohus kontrollib, kas hageja ei ole seejärel jätnud võtmata meetmeid, mis ta pidi võtma selleks, et see akt kostjale teatavaks tehtaks või kätte toimetataks, nagu on täpsustatud käesoleva kohtuotsuse punktis 26. Sel kuupäeval oli 8. oktoobril 2009 Réunioni saarele saabunud Chloé viibinud selles Prantsuse departemangus juba 4 päeva.
44 Selles osas tuleb sissejuhatuseks tuvastada, et määruses ei ole määratletud mõistet „alaline elukoht”. Omadussõna „alaline” kasutamisest saab vaid järeldada, et viibimine peab olema teataval määral stabiilne või korrapärane.
45 Väljakujunenud kohtupraktika põhjal tuleneb nii liidu õiguse ühetaolise kohaldamise nõudest kui ka võrdsuse põhimõttest, et liidu õigusnorme, mis ei viita otseselt liikmesriikide õigusele nende tähenduse ning ulatuse kindlaksmääramiseks, tuleb tavaliselt kogu Euroopa Liidus tõlgendada autonoomselt ja ühetaoliselt ning selleks tuleb arvestada õigusnormi konteksti ja vastava regulatsiooniga taotletavat eesmärki (vt eelkõige 18. jaanuari 1984. aasta otsus kohtuasjas 372/82: Ekro, EKL 1984, lk 107, punkt 11; 6. märtsi 2008. aasta otsus kohtuasjas C‑98/07: Nordania Finans ja BG Factoring, EKL 2008, lk I‑1281, punkt 17, ja 2. aprilli 2009. aasta otsus kohtuasjas C‑523/07: A, EKL 2009, lk I‑2805, punkt 34).
46 Kuivõrd määruse artiklid, mis kasutavad mõistet „alaline elukoht”, ei viita otseselt liikmesriikide õigusele selle mõiste tähenduse ning ulatuse kindlaksmääramiseks, tuleb alaline elukoht kindlaks määrata, arvestades määruse sätete konteksti ja määruse eesmärki ning eeskätt eesmärki, mida on väljendatud määruse põhjenduses 12, mille kohaselt määrusega kehtestatud kohtualluvuse alused on kujundatud lapse huve silmas pidades, eeskätt läheduskriteeriumi põhjal.
47 Selleks et järgida võimalikult hästi lapse huve, on Euroopa Kohus juba otsustanud, et mõiste „alaline elukoht” määruse artikli 8 lõike 1 tähenduses vastab kohale, mis väljendab lapse teatud integratsiooni sotsiaalsesse ja perekondlikku keskkonda. Selle koha peab kindlaks tegema siseriiklik kohus, võttes sealjuures iga konkreetse juhtumi korral arvesse kõiki konkreetseid faktilisi asjaolusid (eespool viidatud kohtuotsus A, punkt 44).
48 Asjaolude hulgas, mille alusel siseriiklik kohus peab kindlaks tegema lapse alalise elukoha, tuleb eeskätt esile tuua tingimusi ja põhjuseid, miks laps liikmesriigi territooriumil elab, ning lapse kodakondsust (eespool viidatud kohtuotsus A, punkt 44).
49 Nagu Euroopa Kohus on muu seas täpsustanud eespool viidatud kohtuotsuse A punktis 38, peab lapse alalise elukoha kindlaksmääramiseks lisaks lapse füüsilisele viibimisele liikmesriigis tulenema ka muudest täiendavatest asjaoludest, et lapse viibimine liikmeriigis ei ole vaid ajutist või juhuslikku laadi.
50 Selles kontekstis rõhutas Euroopa Kohus, et vanemliku vastutusega isiku tahe asuda koos lapsega elama teise liikmesriiki, mida väljendavad teatud ilmselged toimingud, nagu elukoha soetamine või üürimine vastuvõtvas liikmesriigis, võib kujutada endast märki sellest, et alalist elukohta on muudetud (vt eespool viidatud kohtuotsus A, punkt 40).
51 Selles osas tuleb rõhutada, et alalise elukoha eristamiseks lihtsast ajutisest viibimisest peab alalise elukoha puhul põhimõtteliselt esinema teatud kestus, mis annab tunnistust piisavast stabiilsusest. Määrus ei näe sellegipoolest ette minimaalset kestust. Nimelt, selleks et tegemist oleks alalise elukoha üleviimisega vastuvõtvasse liikmesriiki, on kõige olulisem huvitatud isiku tahe sinna elama asuda koos sooviga seada seal stabiilselt sisse oma huvide püsiv või peamine keskus. Seega saab viibimise kestus olla elukoha stabiilsuse hindamisel üksnes abistava tähtsusega; hinnang tuleb anda iga konkreetse juhtumi korral kõiki konkreetseid faktilisi asjaolusid arvestades.
52 Põhikohtuasjas tuleb tõenäoliselt lisaks omistada erilist tähtsust lapse vanusele.
53 Nimelt moodustavad lapse sotsiaalse ja perekondliku keskkonna, mis on tema alalise elukoha kindlaksmääramisel otsustava tähtsusega, eri asjaolud, mis on lapse vanusest sõltuvalt erinevad. Nii on koolis käiva lapse puhul arvesse võetavad asjaolud erinevad nendest, mida tuleb arvesse võtta juhul, kui tegemist on õpingud lõpetanud alaealisega, või nendest, mida tuleb arvesse võtta imiku puhul.
54 Üldjuhul on väga noore lapse keskkond peamiselt perekondlik keskkond, mille määratleb viiteisik või ‑isikud, kellega laps elab, kes teda tegelikult hoiavad ja tema eest hoolitsevad.
55 See on veelgi tõesem siis, kui asjaomane laps on imik. Imik on vältimatult samas sotsiaalses ja perekondlikus keskkonnas, kui lähedased inimesed, kellest ta sõltub. Seetõttu juhul, kui imikut hooldab tegelikult ema, nagu see on põhikohtuasjas, tuleb hinnata tema integratsiooni ema sotsiaalsesse ja perekondlikku keskkonda. Selles osas võivad arvesse tulla sellised Euroopa Kohtu praktikas kehtestatud kriteeriumid, nagu ema ja lapse teise liikmesriiki kolimise põhjused, lapse keelteoskus või tema geograafiline või perekondlik päritolu.
56 Kõigest eelnevast tuleneb, et esimesele küsimusele tuleb vastata, et määruse artiklites 8 ja 10 kasutatud mõistet „alaline elukoht” tuleb tõlgendada nii, et see vastab kohale, mis väljendab lapse teatud integratsiooni sotsiaalsesse ja perekondlikku keskkonda. Selle kindlaksmääramiseks – ning kui tegemist on imiku olukorraga, kes on asjaomasel hetkel oma emaga koos viibinud vaid mõned päevad liikmesriigis, kuhu ta ära viidi ning mis ei ole tema varasema alalise elukoha järgne liikmesriik – tuleb eeskätt võtta arvesse esiteks selle liikmesriigi territooriumil viibimise ning imiku ema sellesse liikmesriiki kolimise kestust, korrapärasust, tingimusi ja põhjuseid ning teiseks – seda eeskätt lapse vanusest johtuvalt – ema geograafilist ja perekondlikku päritolu ning ema ja lapse perekondlikke ja sotsiaalseid suhteid selles liikmesriigis. Siseriiklik kohus on pädev määrama kindlaks lapse alalise elukoha, võttes arvesse iga konkreetse juhtumi korral kõiki konkreetseid faktilisi asjaolusid.
57 Juhul, kui eespool viidatud asjaoludega arvestamine annab käesolevas kohtuasjas alust järeldada, et lapse alalist elukohta ei ole võimalik kindlaks määrata, tuleb pädev kohus välja selgitada „lapse kohalviibimise” alusel määruse artikli 13 tähenduses.
58 Teise küsimusega soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus teada saada, kas mõistet „institutsioon või muu organ”, kellele võib määruse sätete alusel anda hooldusõiguse, tuleb tõlgendada nii, et see hõlmab mõistet „kohus” määruse artikli 2 lõike 1 tähenduses.
59 Selles osas tuleb märkida, et eelotsusetaotluse esitanud kohus ei ole täpsustanud neid määruse sätteid, millega seonduvalt ta sooviks saada selgitusi selle mõiste tõlgendamise kohta, ega ka põhjusi, miks see tõlgendus on talle kohtuasja lahendamiseks vajalik. Lähemalt uurides selgub, et kõnealust mõistet on kasutatud määruse artiklite 10 ja 11 sõnastuses. Need sätted käsitlevad kohtualluvust lapseröövi korral ning on seega kohaldatavad juhul, kui laps on ebaseaduslikult ära viidud või teda peetakse ebaseaduslikult kinni, samas kui määruse artikkel 9 käsitleb lapse seaduslikku kolimist ühest liikmesriigist teise.
60 Nagu tuvastati käesoleva kohtuasja punktis 23, on selge, et Chloé äraviimine Réunioni saarele oli seaduslik.
61 Sellest tuleneb, et määruse artikkel 10 ei ole kohaldatav. Seega ei ole teisele küsimusele vaja vastata.
62 Kolmanda küsimusega soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt teada saada, nagu see ilmneb eeskätt eelotsusetaotluse punktidest 1.4 ja 4.6, kas liikmesriigi kohtu otsused, millega jäetakse 1980. aasta Haagi konventsiooni alusel rahuldamata lapse teise liikmesriigi kohtu pädevusele alluvale territooriumile viivitamatu tagasitoomise taotlus ning mis käsitlevad vanemlikku vastutust selle lapse suhtes, mõjutavad otsuseid, mis tuleb teha selles teises liikmesriigis vanemlikku vastutust käsitlevate taotluste suhtes, mis esitati varem ning mille menetlemist ei ole veel lõpetatud.
Tribunal de grande instance de Saint-Denis’i 15. märtsi 2010. aasta otsus
63 Nagu on märgitud käesoleva kohtuotsuse punktis 28, tugines Chloé isa poolt Tribunal de grande instance de Saint-Denis’ile esitatud taotlus 1980. aasta Haagi konventsiooni sätetele. Selle konventsiooni eesmärk on selle artikli 1 kohaselt tagada osalisriiki õigusvastaselt viidud või osalisriigis õigusvastaselt kinni hoitava lapse viivitamatu tagasitoomine.
64 Tribunal de grande instance de Saint-Denis jättis rahuldamata taotluse, milles Chloé isa taotles lapse tagasitoomist Ühendkuningriiki, „sest ei ol[nud] tõendatud, et noore Chloé Mercredi äraviimise hetkel oli Richard Chaffe’il hooldusõigus, mida ta tegelikult teostas või mida ta oleks teostanud juhul, kui last ei oleks ära viidud”.
65 Selles osas tuleb märkida, et 1980. aasta Haagi konventsiooni artikli 19 kohaselt ei mõjuta kõnealuse kohtu 15. märtsi 2010. aasta otsus hooldusõiguse sisulist külge, isegi kui kohtuotsus on seadusjõustunud, nagu on tuvastatud käesoleva kohtuotsuse punktis 28.
66 Sellest tuleneb, et juhul kui eelotsusetaotluse esitanud kohus otsustab esimesele küsimusele antud vastuses esitatud asjaolude alusel, et ta on määruse artikli 8 alusel pädev vanemliku vastutuse küsimustes Chloé suhtes, ei mõjuta Tribunal de grande instance de Saint-Denis’i 15. märtsi 2010. aasta otsus lahendit, mille eelotsusetaotluse esitanud kohus teeb.
Tribunal de grande instance de Saint-Denis’i 23. juuni 2010. aasta otsus
67 Mis puudutab Tribunal de grande instance de Saint-Denis’i 23. juuni 2010. aasta otsust, mis – nagu on täpsustatud käesoleva kohtuotsuse punktis 29 – ei ole veel seadusjõustunud, siis tuleb kohe alguses märkida, et eelotsusetaotluse esitanud kohus seisab selles küsimuses silmitsi asjaoluga, et kõnealune kohus tegi oma otsuse mitte ainult 1980. aasta Haagi konventsiooni alusel, vaid ka määruse alusel.
68 Sellise konflikti korral eri liikmesriikide kahe kohtu vahel, kellele on määruse alusel esitatud vanemlikku vastutust lapse suhtes käsitlevad taotlused, mille ese ja põhjus on sama, tuleb kohaldada määruse artikli 19 lõiget 2. Selle artikli kohaselt peab kohus, kelle poole on pöördutud hiljem, menetluse peatama seni, kuni on kindlaks tehtud selle kohtu pädevus, kelle poole pöörduti esimesena.
69 Seega, kuna lapse isa pöördus High Court of Justice’i (England & Wales) poole 12. oktoobril 2009 taotlusega, milles ta palus eeskätt anda talle hooldusõigus, ei saanud Tribunal de grande instance de Saint-Denis, kelle poole lapse ema pöördus 28. oktoobril 2009, teha otsust ema esitatud taotluse suhtes.
70 Eelnevast tuleneb, et juhul kui eelotsusetaotluse esitanud kohus otsustab esimesele küsimusele antud vastuses esitatud asjaolude alusel, et ta on määruse artikli 8 alusel pädev vanemliku vastutuse küsimustes Chloé suhtes, ei mõjuta Tribunal de grande instance de Saint-Denis’i 15. märtsi 2010. aasta otsus ega 23. juuni 2010. aasta otsus lahendit, mille eelotsusetaotluse esitanud kohus teeb.
71 Seega tuleb kolmandale küsimusele vastata, et liikmesriigi kohtu otsused, millega jäetakse 1980. aasta Haagi konventsiooni alusel rahuldamata lapse teise liikmesriigi kohtu pädevusele alluvale territooriumile viivitamatu tagasitoomise taotlus, mis käsitleb vanemlikku vastutust selle lapse suhtes, ei mõjuta otsuseid, mis tuleb teha selles teises liikmesriigis vanemlikku vastutust käsitlevate taotluste suhtes, mis esitati varem ning mille menetlemist ei ole veel lõpetatud.
72 Kuna põhikohtuasja poolte jaoks on käesolev menetlus eelotsusetaotluse esitanud kohtus poolelioleva asja üks staadium, otsustab kohtukulude jaotuse siseriiklik kohus. Euroopa Kohtule märkuste esitamisega seotud kulusid, välja arvatud poolte kohtukulud, ei hüvitata.
1. Mõistet „alaline elukoht” nõukogu 27. novembri 2003. aasta määruse (EÜ) nr 2201/2003, mis käsitleb kohtualluvust ning kohtuotsuste tunnustamist ja täitmist kohtuasjades, mis on seotud abieluasjade ja vanemliku vastutusega, ning millega tunnistatakse kehtetuks määrus (EÜ) nr 1347/2000, artiklite 8 ja 10 tähenduses tuleb tõlgendada nii, et see vastab kohale, mis väljendab lapse teatud integratsiooni sotsiaalsesse ja perekondlikku keskkonda. Selle kindlaksmääramiseks – ning kui tegemist on imiku olukorraga, kes on asjaomasel hetkel oma emaga koos viibinud vaid mõned päevad liikmesriigis, kuhu ta ära viidi ning mis ei ole tema varasema alalise elukoha järgne liikmesriik – tuleb eeskätt võtta arvesse esiteks selle liikmesriigi territooriumil viibimise ning imiku ema sellesse liikmesriiki kolimise kestust, korrapärasust, tingimusi ja põhjuseid ning teiseks – seda eeskätt lapse vanusest johtuvalt – ema geograafilist ja perekondlikku päritolu ning ema ja lapse perekondlikke ja sotsiaalseid suhteid selles liikmesriigis. Siseriiklik kohus on pädev määrama kindlaks lapse alalise elukoha, võttes arvesse iga konkreetse juhtumi korral kõiki konkreetseid faktilisi asjaolusid.
Juhul kui eespool viidatud asjaoludega arvestamine annab käesolevas kohtuasjas alust järeldada, et lapse alalist elukohta ei ole võimalik kindlaks määrata, tuleb pädev kohus välja selgitada „lapse kohalviibimise” alusel määruse artikli 13 tähenduses.
2. Liikmesriigi kohtu otsused, millega jäetakse 25. oktoobril 1980 Haagis allkirjastatud lapseröövi suhtes tsiviilõiguse kohaldamise rahvusvahelise konventsiooni alusel rahuldamata lapse teise liikmesriigi kohtu pädevusele alluvale territooriumile viivitamatu tagasitoomise taotlus, mis käsitleb vanemlikku vastutust selle lapse suhtes, ei mõjuta otsuseid, mis tuleb teha selles teises liikmesriigis vanemlikku vastutust käsitlevate taotluste suhtes, mis esitati varem ning mille menetlemist ei ole veel lõpetatud.

matches:
§ 4
§ 8
kohus
Kohus
kohus
kohus
kohus
kohus
kohus
kohus
kohus
kohus
kohus
kohus
Kohus
kohus
Kohus
kohus
kohus
kohus
kohus
kohus
kohus
kohus
kohus
kohus
kohus
kohus
kohus
kohus


text:
URANTIA RAAMAT, 125. Kiri. Jeesus Jeruusalemmas
URANTIA RAAMAT - 125. Kiri. Jeesus Jeruusalemmas
§ 1. Jeesus tutvub templiga
§ 2. Jeesus ja paasapüha
§ 3. Joosepi ja Maarja lahkumine
§ 4. Esimene ja teine päev templis
§ 5. Kolmas päev templis
§ 6. Neljas päev templis
125. Kiri. Jeesus Jeruusalemmas
Paper 125 : Jesus at Jerusalem
ÜKSKI sündmus Jeesuse sündmusrikka maise elujärgu jooksul polnud tema jaoks lummavam, inimlikus mõttes haaravam, kui see esimene Jeruusalemma külastus. Talle pakkus eriti põnevust osalemine templis toimuvates diskus sioonides ning see jäi talle oma hilise lapseea ja varase noorukiea suursündmusena kauaks meelde. See oli tema jaoks esimene elevust pakkuv võimalus elada mõni päev omaette, minna ja tulla ilma kitsenduste ja piiranguteta. See lühike paasapühale järgnenud nädal, mil ta elas kellegi suunamiseta, oli tema elu esimene täiesti kohustustevaba aeg. Ja pärast seda kulus palju aastaid, enne kui ta end taas kas või lühikest aega kõigist kohustustest vabana tundis.
Naised käisid Jeruusalemmas paasapühapidustustel harva, sest neile ei olnud kohaletulek kohustuslik. Jeesus aga peaaegu keeldus ilma emata minemast. Ja kui tema ema otsustas kaasa minna, ajendas see ka paljusid teisi Naatsareti naisi sama teekonda ette võtma, nii et Naatsaretist paasapühale siirduvas reisiseltskonnas oli naiste osakaal suurem kui kunagi varem. Teel Jeruusalemma laulsid nad ikka ja jälle saja kolmekümnendat psalmi.
Naatsaretist lahkumisest kuni Õlimäe tippu jõudmiseni tundis Jeesus suurt ootusärevust. Kogu oma rõõmuküllase lapsepõlve oli ta aupaklikult kuulanud jutte Jeruusalemmast ja selle templist — nüüd pidi ta peagi neid tegelikult nägema. Õlimäelt ja väljast lähemalt vaadates oli tempel vastanud kõigile Jeesuse ootustele ja veel enamgi; kui ta aga selle pühadest väravatest sisse astus, pidi ta üha enam pettuma.
Jeesus läks koos oma vanematega üle templiõue, et ühineda uute käsuseaduse poegade rühmaga, kes ootasid pühitsemist Iisraeli kodanikeks. Juba templis tungleva rahvahulga üldine käitumine valmistas talle pettumust, aga päeva esimene suur ehmatus tuli siis, kui ta ema lahkus neist, et minna naisterõdule. Jeesus polnud kunagi sellele mõelnud, et ta ema ei tohi tema pühitsemistseremooniale kaasa tulla, ja ta oli nördinud, et ema pidi ebaõiglase diskrimineerimise all kannatama. Kuigi see talle suurt meelehärmi valmistas, ei öelnud ta peale mõne protesteeriva märkuse isale midagi. Kuid ta jäi mõttesse ja mõtles sügavalt asja üle järele, mida näitasid ka tema küsimused kirjatundjatele ja õpetajatele nädal hiljem.
Ta tegi läbi pühitsemisrituaalid, kuid nende pealiskaudsus ja rutiin valmistasid talle pettumuse. Ta tundis puudust sellest osavõtlikkusest, mis oli iseloomulik Naatsareti sünagoogi tseremooniatele. Siis tuli ta tervitama oma ema ja seejärel valmistus minema isaga esimesele tutvumiskäigule templisse ja selle erinevatesse õuedesse, rõdudele ning koridoridesse. Templiõued võisid korraga mahutada üle kahesaja tuhande palveldaja ja kuigi sealsete hoonete tohutud mõõtmed — võrreldes kõige seninähtuga — avaldasid talle sügavat muljet, oli ta rohkem huvitatud templitseremooniate ja nendega seotud palveldamise vaimsest tähendusest.
Ta oskas küll paljude templirituaalide ilu ja sümboolikat hinnata, kuid oli pettunud selgitustes, mida vanemad vastuseks tema uurivatele küsimustele nende tseremooniate tegeliku tähenduse kohta oskasid anda. Jeesus lihtsalt ei leppinud palveldamise ja religioosse andumise kohta antud selgitustega, mis seostusid usuga Jumala raevusse või Kõigevägevama vihasse. Pärast templi külastamist arutles ta nende küsimuste üle edasi ja kui ta isa leebelt nõudis, et Jeesus tunnistaks juudi ortodoksseid tõekspidamisi, pöördus Jeesus äkki oma vanemate poole ja ütles, vaadates isale paluvalt otsa: „Isa, see ei saa tõsi olla — taevane Isa ei saa oma ekslikesse lastesse maa peal niimoodi suhtuda. Taevane Isa ei saa armastada oma lapsi vähem, kui sina mind armastad. Ja ma tean hästi, et ükskõik kui rumalasti ma ka ei toimiks, ei valaks sa kunagi minu peale oma viha ega raevu välja. Kui juba sina, mu maine isa, nii inimlikult jumalikkust kajastad, kui palju enam peaks siis taevane Isa olema headuse ja ülevoolava armulikkusega täidetud! Ma keeldun uskumast, et mu taevane Isa armastab mind vähem kui mu maine isa.”
Kui Joosep ja Maarja neid oma esmasündinud poja sõnu kuulsid, vaikisid nad. Ning nad ei püüdnud enam kunagi teda Jumala armastuse ja taevase Isa armulikkuse suhtes ümber veenda.
1. Jeesus tutvub templiga
Kõikjal, kuhu Jeesus templiõuedel läks, ehmatas teda ja tekitas temas vastikust aupaklikkuse puudumine, mida ta nägi. Ta pidas templis tungleva rahvahulga käitumist „tema Isa majas” viibides sobimatuks. Ent tema noore elu suurim šokk tabas teda paganate õuel, kuhu isa teda viis, sest seal kõlas lärmakas žargoon, vali jutt ja vandumine vaheldumisi lammaste määgimise ja jutuvadaga, mis andis tunnistust rahavahetajate ning ohvriloomade ja muude kaupade müüjate sealviibimisest.
Ent kõige enam riivas tema sündsustunnet kergemeelsete kurtisaanide uhkeldamine sellel templiõuel, samasuguseid mingitud naisi oli ta hiljuti näinud Sepphorist külastades. Selline templirüvetamine äratas kogu tema noorukihinges peituva nördimuse ja ta väljendas kõhklematult oma arvamust ka Joosepile.
Jeesus imetles templis valitsevat meeleolu ja teenistusi, kuid nii paljude vaid vormitäiteks palveldajate nägudelt vastu vaatav vaimne inetus ehmatas teda.
Nüüd siirdusid nad templiesise kaljuserva taga paiknevasse preestrite õue, kus asus altar — vaatama, kuidas oma ametikohuseid täitvad mõrtsukatest preestrid tapavad terveid loomakarju ja pesevad pronkspurskkaevu ääres oma kätelt verd. Vereplekke täis maa, preestrite verised käed ja surevate loomade häälitsused oli midagi niisugust, mida see loodust armastav noormees lihtsalt ei suutnud taluda. Kohutav vaatepilt tekitas Naatsareti poisis vastikust. Ta haaras oma isal käsivarrest ja palus, et see ta ära viiks. Nad kõndisid läbi paganate õue tagasi ja isegi sealne naer ja labased naljad tundusid äsjanähtud vaatepildi kõrval kergendusena.
Joosep nägi, missugust vastikustunnet oli templiriituste jälgimine tema pojas tekitanud, ja otsustas targu viia ta vaatama niinimetatud „kaunist väravat”, korin tose pronksist valmistatud kunstipärast väravat. Kuid Jeesusel oli oma esimesest templikülastusest küllalt saanud. Nad pöördusid tagasi ülemisse õue, et Maarjaga kohtuda, ja jalutasid tund aega rahvahulkadest eemal vabas õhus, vaadates Asmoni paleed, Herodese suursugust kodu, ja Rooma valvurite väravat. Selle jalutuskäigu ajal selgitas Joosep Jeesusele, et iga päev templis toimuvaid ohverdamisi on lubatud pealt vaadata ainult Jeruusalemma elanikel ning et Galilea elanikud tulevad templisse palveldama vaid kolm korda aastas: paasapühal, nelipühal (seitse nädalat pärast paasapüha) ja oktoobris lehtmajadepüha ajal. Need pühad oli kehtestanud Mooses. Siis arutlesid nad kahe hiljem kehtestatud püha — templipühitsuse püha ja puurimi üle. Seejärel läksid nad majutuspaika ja valmistusid paasapüha pühitsema.
125:1.5 (1379.1) Joseph saw how his son had sickened at the sight of the temple rites and wisely led him around to view the “gate beautiful,” the artistic gate made of Corinthian bronze. But Jesus had had enough for his first visit at the temple. They returned to the upper court for Mary and walked about in the open air and away from the crowds for an hour, viewing the Asmonean palace, the stately home of Herod, and the tower of the Roman guards. During this stroll Joseph explained to Jesus that only the inhabitants of Jerusalem were permitted to witness the daily sacrifices in the temple, and that the dwellers in Galilee came up only three times a year to participate in the temple worship: at the Passover, at the feast of Pentecost (seven weeks after Passover), and at the feast of tabernacles in October. These feasts were established by Moses. They then discussed the two later established feasts of the dedication and of Purim. Afterward they went to their lodgings and made ready for the celebration of the Passover.
2. Jeesus ja paasapüha
Viis Naatsareti perekonda tähistasid paasapüha Betaania küla Siimoni pere külalistena või kaaslastena, sest Siimon oli ostnud kogu seltskonnale paasalamba. Just arvukate lammaste tapmine oli Jeesusele templit külastades nii tugevat mõju avaldanud. Paasapüha söömaaega oli kavatsetud pidada koos Maarja sugulastega, kuid Jeesus veenis oma vanemaid võtma vastu kutse tulla Betaaniasse.
Sel öösel kogunesid nad, et sooritada paasapühariitusi, süüa praeliha hapendamata leiva ja mõrude taimedega. Jeesusel kui uuel käsuseaduse pojal paluti jutustada paasapüha päritolust ja ta tegi seda hästi, kuid ajas oma vanemad veidi segadusse arvukate vahemärkustega, mis väljendasid hiljutinähtu ja -kuuldu mõju tema noorele, kuid järelemõtlikule meelele. Sellega algasid paasapüha seitse päeva kestvad tseremooniad.
Jeesus oli hakanud juba nüüd, kuigi ta neist asjadest vanematele midagi ei rääkinud, endamisi arutama, kas poleks sünnis tähistada paasapüha lamba tapmiseta. Ta oli sisemiselt veendunud, et taevane Isa ei vaata neile ohverdustele hea pilguga, ning aastate möödudes tekkis temas üha kindlam tunne, et ta seab kunagi sisse paasapüha veretu pühitsemise.
Jeesus magas tol ööl väga vähe. Tema puhkust häirisid vastikust tekitavad unenäod tapmistest ja kannatustest. Ta meel oli segaduses ja süda lõhestatud kogu juudi tseremooniasüsteemi teoloogilisest põhimõttekindlusetusest ja absurdsusest. Ka tema vanemad magasid halvasti. Äsjalõppenud päeva sündmused häirisid neid väga. Oma südames olid nad poisi nende jaoks imeliku ja kindlameelse hoiaku pärast väga tujust ära. Hommiku poole ööd tabas Maarjat närvivapustus, kuid Joosep jäi rahulikuks, ehkki oli samamoodi segaduses. Nad mõlemad kartsid poisiga neist probleemidest avameelselt rääkida, ehkki Jeesus oleks meeleldi oma vanematega vestelnud, kui nood oleksid söandanud teda selleks õhutada.
Järgmise päeva teenistused templis olid Jeesusele vastuvõetavamad ja aitasid tal eelmise päeva ebameeldivaid mälestusi märgatavalt leevendada. Ülejärgmisel hommikul võttis noor Laatsarus Jeesuse oma hoole alla ja nad asusid Jeruusalemma ning selle ümbrust sihipäraselt uurima. Enne kui päev läbi sai, oli Jeesus leidnud üles need templi ümbruses asuvad erinevad paigad, kus parajasti toimusid õppe- ja küsitluskoosolekud. Välja arvatud vähesed külastused kõige pühamasse paika, et uudistada, mis eraldava eesriide taga tegelikult peitub, veetis ta suurema osa ajast nendel õppekoosolekutel templi ümbruses.
Kogu paasapühanädala jäi Jeesus uute käsuseaduse poegade sekka ja see tähendas, et ta pidi istuma teisel pool piiret, mis eraldas kõiki neid, kes polnud täieõiguslikud Iisraeli kodanikud. Olles sunnitud sel moel oma noorust tunnetama, hoidus ta esitamast paljusid küsimusi, mis ta meeles mõlkusid; ta hoidus sellest vähemalt paasapühapidustuste lõpuni, mil need piirangud äsjapühitsetud noorte suhtes kaotati.
Paasapühanädala kolmapäeval lubati Jeesusel Laatsarusega kaasa minna ja Betaanias ööbida. Laatsarus, Marta ja Maarja kuulsid tol õhtul Jeesust arutlemas ajalike ja igaveste, inimlike ja jumalike asjade üle ning alates sellest õhtust armastasid kõik kolm teda nii, nagu oleks ta nende vend.
Nädala lõpupoole nägi Jeesus Laatsarust vähem, sest sõpra ei lubatud osaleda isegi templiarutelude välisringis, kuigi ta võttis osa avalikest vestlustest välisõuedes. Laatsarus oli sama vana kui Jeesus, kuid Jeruusalemma noori lubati harva enne kolmeteistkümnendat eluaastat käsuseaduse poegade pühitsemises osaleda.
Vanemad leidsid paasapühanädala ajal ikka ja jälle Jeesuse sügavais mõtetes omaette istumas, pea käte vahel. Nad polnud kunagi näinud teda sellisena ja teadmata, kui suures segaduses on ta meel ja kui häiritud ta vaim hetkel omandatava kogemuse tõttu, olid nad piinavas kimbatuses, sest ei osanud midagi teha. Nad ootasid paasapühanädala lõppu, soovides oma imelikult käituva poja ohutult tagasi Naatsaretti viia.
Jeesus mõtles päevast päeva oma probleemide üle. Nädala lõpuks oli ta palju asju enda jaoks paika pannud, kui aga saabus aeg Naatsaretti tagasi pöörduda, oli noor meel ikka veel segaduses ja seda vaevas terve rida vastamata küsimusi ning lahendamata probleeme.
Enne Jeruusalemmast lahkumist korraldasid Joosep ja Maarja koos Jeesust Naatsaretis koolitanud õpetajaga asjad nii, et Jeesus saaks viieteistkümneaastaselt sinna tagasi pöörduda ja alustada pikki õpinguid ühes kuulsaimas rabide akadeemias. Jeesus külastas seda kooli koos oma vanemate ja õpetajatega, kes muutusid väga kurvaks, nähes, kui ükskõikselt noormees suhtub kõigesse, mida nad ütlevad ja teevad. Maarjale valmistas mõju, mida Jeruusalemma külastamine Jeesusele avaldas, sügavat valu ja Joosep oli poisi imelike märkuste ning ebatavalise käitumise pärast suures hämmingus.
Paasapühanädal oli sellegipoolest Jeesuse elu suursündmus. Ta oli tundnud rõõmu võimaluse üle kohata kümneid omavanuseid noormehi, kes olid samuti pühitsemiskandidaadid, ja nende kontaktide kaudu õppinud tundma inimeste elu Mesopotaamias, Turkestanis ja Partias, samuti Rooma kaugetes läänepoolsetes provintsides. Ta teadis juba üsna hästi, kuidas kasvavad noored Egiptuses ja teistes Palestiina-lähedastes piirkondades. Jeruusalemmas viibis sel ajal tuhandeid noori inimesi ja Naatsareti noormees kohtas isiklikult ning küsitles üsna põhjalikult rohkem kui sadat viitkümmend noort. Ta oli eriti huvitatud neist, kes olid tulnud kaugematest ida- ja läänepoolsetest maadest. Tänu neile kontaktidele tekkis noorukil soov maailmas ringi rännata, et teada saada, kuidas erinevad inimrühmad oma igapäevast leiba teenivad.
3. Joosepi ja Maarja lahkumine
Naatsaretlaste reisiseltskond oli kokku leppinud, et nad kohtuvad templi lähedal paasapühapidustustejärgse nädala esimese päeva keskhommikul. Nii tehtigi ja asuti tagasiteele Naatsaretti. Sel ajal kui tema vanemad kaasreisijate kokkukogunemist ootasid, läks Jeesus templisse väitlusi kuulama. Seltskond valmistus peagi lahkuma, mehed ühes ja naised teises rühmas, nagu neil Jeruusalemma pidustustele ja tagasi koju reisides tavaks oli. Jeesus oli tulnud Jeruusalemma koos ema ja teiste naistega, aga et ta oli nüüd pühitsetud noormees, pidi ta reisima Naatsaretti tagasi koos isaga meeste seltsis. Kuid Naatsareti seltskonna Betaania poole teele asudes oli Jeesus süvenenud templis arutelusse inglitest ja täiesti unustanud, et vanemate lahkumisaeg on kätte jõudnud. Ja ta mõistis, et teda on maha jäetud, alles siis, kui siirduti juba lõunastele templiaruteludele.
Naatsareti rändurid ei tundnud Jeesusest puudust. Maarja arvas, et poeg reisib meestega, Joosep aga arvas, et naistega, sest ta oli koos naistega Jeruusalemma tulnud ja Maarja eeslit juhtinud. Nad avastasid Jeesuse puudumise alles siis, kui olid Jeerikosse jõudnud ja valmistusid seal ööd veetma. Küsitledes viimaseid Jeerikosse jõudnuid ja kuulnud, et ükski neist pole nende poega näinud, veetsid nad unetu öö ja mõtisklesid, mis küll temaga oli võinud juhtuda, arutasid paljusid tema ebatavalisi reageeringuid paasapühanädala sündmustele ning noomisid veidi teineteist sellepärast, et polnud enne Jeruusalemmast lahkumist kontrollinud, kas poeg on ikka rühmaga kaasas.
4. Esimene ja teine päev templis
Samal ajal viibis Jeesus kogu pärastlõuna templis, kuulates arutelusid ja nautides paasapühanädala suurte rahvahulkade lahkumise järgset vaiksemat ja väärikamat õhkkonda. Kui pärastlõunased arutelud, milles Jeesus üheski ei osalenud, lõppesid, siirdus noormees Betaaniasse, jõudes kohale just siis, kui Siimoni pere asus õhtust sööma. Kolm noort tervitasid Jeesust rõõmsalt ja ta jäi Siimoni juurde ööbima. Ta suhtles tol õhtul teistega väga vähe ja veetis rohkem aega üksi aias mõtiskledes.
Järgmisel hommikul ärkas Jeesus varakult ja läks templisse. Õlimäe harjal ta peatus ning avanev vaatepilt — vaimuvaesuses, traditsioonide kütkes ja Rooma leegionide järelevalve all elavad inimesed — tõi talle pisarad silma. Varasel ennelõunal oli ta juba templis, olles otsustanud väitlustes osaleda. Ka Joosep ja Maarja olid tõusnud sel hommikul varakult, kavatsedes Jeruusalemma tagasi minna. Nad kiirustasid kõigepealt oma sugulaste majja, kus nende pere paasapühanädalal oli elanud, kuid seal polnud keegi Jeesust näinud. Otsinud poega kogu päeva ja leidmata temast mingit jälge, pöördusid nad ööseks sugulaste juurde tagasi.
Teisel koosolekul võttis Jeesus julguse kokku ja hakkas küsimusi esitama. Tema osavõtt templiaruteludest oli hämmastav, kuid alati tema noorusele kohane. Mõnikord ajasid tema teravad küsimused juudi seaduste õpetatud lektorid veidi kimbatusse, kuid temas oli näha nii siirast ausameelsust koos ilmse teadmistejanuga, et enamik templiõpetajaid kaldus küsimusi tõsiselt arutama. Kui aga Jeesus söandas kahelda selles, kas oli õiglane tappa purjus pagan, kes oli paganate õuest väljunud ja rumalast peast astunud templi keelatud ja väidetavalt pühadesse õuedesse, kaotas üks sallimatumaid õpetajaid poisi küsimuses sisalduva varjatud kriitika pärast kannatuse ja küsis ähvardavalt põrnitsedes, kui vana Jeesus on. Jeesus vastas: „Veidi enam kui nelja kuu pärast saan kolmteist.” „Mida sa siis siin teed,” küsis vihane õpetaja, „kui sa pole veel käsuseaduse poja vanusessegi jõudnud?” Ja kui Jeesus selgitas, et teda oli paasapüha ajal pühitsetud ning et ta on Naatsareti koolid lõpetanud, oli kõigi õpetajate põlglik vastus: „Seda võis arvata, et ta on Naatsaretist.” Kuid nende juht arvas, et Jeesust ei maksa selles süüdistada, et Naatsareti sünagoogi juhid olid tal lasknud kooli lõpetada, kuigi ta polnud kolmeteistkümne-, vaid ainult kaheteistkümneaastane. Vaatamata sellele, et mitu tema halvustajat tõusis ja lahkus, otsustati, et poiss võib templiväitlustes segamatult õpilasena edasi osaleda.
Kui tema teine päev templis lõpule jõudis, siirdus ta ööseks taas Betaaniasse. Ning ta läks jälle aeda mõtisklema ja palvetama. Oli selge, et tema meel tegeles kaalukate probleemidega.
5. Kolmas päev templis
Kolmandal päeval, mis Jeesus templis kirjatundjate ja õpetajate seltsis veetis, kogunes sinna palju pealtvaatajaid, kes olid sellest Galilea noormehest kuulnud ja tulnud nautima vaatepilti, kuidas poiss tarku seadusetundjaid segadusse ajab. Ka Siimon saabus Betaaniast poissi jälgima. Joosep ja Maarja otsisid kogu selle päeva murelikult Jeesust, käies isegi mitu korda templis, kuid neil ei tulnud pähe uurida lähemalt väitlusrühmi, ehkki poja paeluv hääl ulatus korraks isegi nende kuuldekaugusse.
Enne päeva lõppu oli templi keskse väitlusrühma kogu tähelepanu koondunud Jeesuse esitatud küsimustele. Tema paljude küsimuste hulka kuulusid:
1. Mis on tegelikult pühimatest pühimas paigas, eesriide taga?
2. Miks tuleb Iisraelis emad templis meessoost palveldajatest eraldada?
3. Kui Jumal on oma lapsi armastav isa, miks on siis vaja jumaliku soosingu võitmiseks kõiki neid loomi tappa — kas Moosese õpetusest pole mitte valesti aru saadud?
4. Kui tempel on pühendatud taevase Isa palveldamisele, kas on siis kohane lubada seal viibida ilmalikel kaubitsejatel?
5. Kas oodatud messiast saab ilmalik vürst, kes asub Taaveti troonile, või peab ta toimima eluvalgusena vaimse kuningriigi rajamisel?
Ning kuulajad imestasid kogu päeva nende küsimuste üle ja keegi neist polnud rohkem hämmastunud kui Siimon. See Naatsareti nooruk pommitas enam kui nelja tunni jooksul neid juudi õpetajaid mõtlemapanevate ja südant läbikatsuvate küsimustega. Ta kommenteeris endast vanemate märkusi vähe. Oma õpetust andis ta edasi esitatavate küsimustega. Küsimuse osav ja peen sõnastus pani ühtaegu nende õpetuse proovile ja pakkus välja omapoolse õpetuse. Küsimuste esitamise viisis oli tarkus põimunud huumoriga, mis võitis ka nende poolehoiu, kes tema noorust rohkem või vähem pahaks panid. Neid läbitungivaid küsimusi esitas ta alati silmapaistvalt ausal ja kaalutletud viisil. Sel sündmusrikkal õhtupoolikul templis ilmutas ta sama vastumeelsust vastase ebaausa ärakasutamise suhtes, mis oli iseloomulik ka kogu tema hilisemale avalikule teenimisele. Noorukina ja hiljem mehena näis tal täielikult puuduvat isekas soov võita vaidlus ainuüksi loogikaga triumfeerides, sest vaid üks asi äratas tema ülimat huvi: kuulutada igikestvat tõde ja ilmutada selle kaudu täielikumalt igavest Jumalat.
Kui päev läbi sai, seadsid Siimon ja Jeesus oma sammud taas Betaania poole. Enamiku sellest teekonnast kõndisid mees ja poiss vaikides. Jeesus peatus jälle Õlimäe harjal, kuid ei valanud pisaraid linna ja selle templit vaadeldes — ta langetas ainult vaikses pühendumises pea.
Pärast õhtusööki Betaanias keeldus ta taas lõbusa sõpraderingiga ühinemast ja läks selle asemel aeda, kuhu jäi hilisööni, püüdes edutult mõelda välja mingit kindlat lähenemisviisi oma elutööle ja otsustada, kuidas oleks kõige parem ilmutada vaimupi medatele kaasmaalastele kaunimat arusaama taevasest Isast ja vabastada nad kohutavast seaduste, rituaalide, tseremooniate ning kopitanud traditsioonide orjusest. Kuid see tõde otsiv noormees ei leidnud selget valgust.
6. Neljas päev templis
Jeesus oli oma maised vanemad imelikul viisil unustanud. Isegi hommikusöögi ajal, kui Laatsaruse ema märkis, et tema vanemad peaksid olema juba koju jõudnud, ei paistnud Jeesus aru saavat, et nad võivad tema mahajäämise pärast mõnevõrra muret tunda.
Ta läks jälle templisse, kuid ei peatunud, et Õlimäe harjal mõtiskleda. Hommikuste väitluste ajal pühendati palju aega seadustele ja prohvetitele ning õpetajaid hämmastas, et Jeesus tundis pühakirju hästi nii heebrea kui ka kreeka keeles. Aga nad ei imestanud niivõrd tema tõetundmise kui just nooruse üle.
Pärastlõunasel koosolekul olid nad vaevalt hakanud vastama tema küsimusele palve eesmärgi kohta, kui juht kutsus poisi enda juurde istuma ja palus tal esitada omaenda seisukohad palve ja palveldamise osas.
Jeesuse vanemad olid eelmisel õhtul kuulnud ühest kummalisest noormehest, kes seaduseseletajatega üliosavalt väitles, kuid neile polnud pähe tulnud, et see poiss oligi nende poeg. Nad olid juba peaaegu otsustanud Sakariase juurde minna, sest arvasid, et Jeesus võis suunduda Eliisabetti ja Johannest külastama. Lootes Sakariast templist leida, tegid nad enne Juuda linna siirdumist seal vahepeatuse. Võib kujutleda nende üllatust ja hämmastust, kui nad läbi templiõuede jalutades oma kadunud poja hääle ära tundsid ja teda templi õpetajate seas istumas nägid.
Joosep oli keeletu, kuid Maarja andis oma kaua kogunenud vihale ja ärevusele voli, tormas poisi juurde, kes oma imestunud vanemate tervitamiseks püsti tõusis, ja ütles: „Poeg, miks sa oled meile nõnda teinud? Me oleme isaga sind juba rohkem kui kolm päeva valuga otsinud. Mis sundis sind küll meid hülgama?” See oli pinev hetk. Kõigi silmad olid pööratud Jeesusele, et kuulda, mida ta vastab. Ta isa vaatas teda etteheitvalt, kuid ei öelnud midagi.
Tuleb meeles pidada, et Jeesust peeti nüüd nooreks meheks. Ta oli lastele ette nähtud hariduse omandanud, ta oli tunnistatud käsuseaduse pojaks ja pühitsetud Iisraeli kodanikuks. Kuid ta ema noomis teda mitte just leebelt kõigi kokkutulnud inimeste ees, keset tema noore elu kõige tõsisemat ja ülevamat pingutust, tehes niimoodi kuulsusetu lõpu ühele suurimale võimalusele, mis Jeesusele üldse kunagi anti olla tõe õpetaja, õigluse jutlustaja, taevase Isa armastava olemuse ilmutaja.
Poiss käitus aga olukorra vääriliselt. Kui võtate kõiki selleni viinud tegureid arvesse, oskate paremini mõista, kui targalt poiss vastas oma ema ootamatule noomimisele. Hetke mõelnud, vastas Jeesus: „Miks olete te mind nii kaua otsinud? Kas te poleks pidanud arvama, et leiate mu Isa majast, sest mul on tulnud aeg oma Isa ülesannet täita?”
Poisi kõneviis hämmastas kõiki. Nad eemaldusid vaikides ja jätsid ta vanematega üksi. Peagi vabastas noormees kõik kolm kohmetusest, öeldes vaikselt: „Lähme, mu vanemad, me kõik oleme teinud vaid seda, mida paremaks pidasime. Meie taevane Isa on selle nii korraldanud, lähme nüüd koju.”
Nad asusid vaikides teele ja jõudsid ööseks Jeerikosse. Nad peatusid vaid korraks Õlimäe harjal, kus poiss tõstis kepi kõrgele ja ütles pealaest jalatallani pingsas emotsioonidetulvas värisedes: „Oo Jeruusalemm, Jeruusalemm ja sinu rahvas, missugused orjad te olete — te allute Rooma ikkele ja olete omaenda traditsioonide ohvrid —, kuid ma pöördun tagasi, et see tempel puhastada ja oma rahvas orjusest vabastada!”
Kolmepäevasel teekonnal tagasi Naatsaretti rääkis Jeesus vähe, ka ta vanemad ei rääkinud tema kuuldes palju. Nad olid tõesti segaduses ega suutnud oma esmasündinud poja käitumisest aru saada, kuid pidasid tema öeldud sõnu oma südames kalliks, ehkki ei mõistnud täielikult nende tähendust.
Koju jõudes rääkis Jeesus oma vanematega lühidalt sellest, et armastab neid ning et neil pole vaja enam karta, et ta neid oma käitumisega jälle muretsema paneb. Oma ülitähtsa jutu lõpetuseks ütles ta: „Ma pean küll täitma oma taevase Isa tahet, kuid pean kuuletuma ka maisele isale. Ma jään oma tundi ootama.”
Kuigi Jeesus keeldus korduvalt oma mõtteis nõustumast vanemate hästi kavatsetud, aga eksiteele viivate jõupingutustega dikteerida tema mõtete suunda või teha plaane tema maapealseks tööks, täitis ta siiski armulikult oma maise isa soove ja lihaliku perekonna tavasid viisil, mis oli igati kooskõlas tema pühendumisega Paradiisi-Isa tahte täitmisele. Isegi kui ta ei suutnud oma vanemate nõuetega nõustuda, tegi ta kõik võimaliku nendest kinnipidamiseks. Ta oskas meisterlikult kokku sobitada oma kohustused perekonnale ustavaks jääda ja ühiskonda teenida.
Joosep oli segaduses, kuid Maarja leidis lohutust, mõtiskledes nende kogemuste üle ja pidades Jeesuse Õlimäel öeldud sõnu prohvetlikeks tema poja kui Iisraeli vabastaja messia-missiooni suhtes. Ta asus uue hooga suunama poja mõtteid patriootilistele ja natsionalistlikele rööbastele ning haaras oma jõupingutustesse kaasa ka oma venna, Jeesuse lemmikonu. Jeesuse ema püüdis igati oma esmasündinud poega ette valmistada nende juhiks, kes taastaksid Taaveti trooni ja heidaksid rahvalt igaveseks paganate poliitilise orjuse ikke.

matches:
§ 1
§ 2
§ 3
§ 4
§ 5
§ 6


text:
Kommentaar: miks räägib Riigikohus välismaal sõlmitud samasooliste liidust kui abielust? - Objektiiv
Avaleht Arvamus Kommentaar: miks räägib Riigikohus välismaal sõlmitud samasooliste liidust kui abielust?
Foto: elnur/Bigstockphoto.com
Täna Riigikohtu poolt langetatud otsust, mille kohaselt tunnustati põhiosas õiguspäraseks Tallinna Ringkonnakohtu otsus anda USA-s omavahel “homoabielu” sõlminud lesbipaarile elamisloa vaidluses esialgne õiguskaitse, ei maksa üle tähtsustada.
Ühelt poolt on raske nõustuda esialgse õiguskaitse andmise põhjendustega, sest esialgse õiguskaitse andmine on nähtud ette ennekõike olukordadeks, kus vastasel juhul võib kaebaja õiguste kaitse kohtuotsusega osutuda oluliselt raskendatuks või võimatuks. Antud juhul ei ole sugugi selge, kuidas ajutise elamisloa andmata jätmine Politsei- ja Piirivalveameti poolt takistaks kõnealuses kohtuasjas vaidluse edasist lahendamist. Pigem näib Tallinna Ringkonnakohtu otsus, mida Riigikohus nüüd sisulises osas toetas, põhivaidluse lahendamise püüdlusena kiirendatud korras, sest põhivaidluse objektiks ongi just küsimus sellest, kas kaebajatele on põhjendatud anda elamisluba või mitte.
Seletav sõnaraamat ütleb selgesõnaliselt, et abielu on mehe ja naise liit. Sama ütleb Eestis kehtiv seadus. Ometi räägib Riigikohus USA-s sõlmitud homoseksuaalide liidust ilma reservatsioonideta kui abielust.
Teiselt poolt ei ole Riigikohus aga andnud lõplikku hinnangut küsimusele sellest, kas välismaal sõlmitud samast soost isikute vahelisi nn abielusid võib tunnustada Eesti õigusruumis kehtivate abieludena või mitte. Sisuline vaidlus antud küsimuse üle jätkub Tallinna Ringkonnakohtus, mis on, tõsi küll, langetanud eelnevalt väga problemaatilise ja otseselt seaduseandja tahet eirava otsuse, justkui ei oleks välismaal sõlmitud “homoabielud” tunnustamine Eestis kehtivate abieludena avaliku korraga vastuolus. Seetõttu on aimatav, milliseks Tallinna Ringkonnakohtu lõplik otsus selles kaasuses kujuneb.
Küll aga väärib Riigikohtu otsusest rääkides tähelepanu see, kuidas kohtunikud räägivad USA-s sõlmitud homoseksuaalide liidust ilma mingite jutumärkide või muude reservatsioonideta läbivalt kui abielust ja selle osapooltest kui abikaasadest, olgugi, et kogu vaidluse tuumaks ongi küsimus, kas välismaal sõlmitud samast soost isikute vahelisi liite võib Eesti õigussüsteemis pidada abieluks ning selle osapooli abikaasadeks, pidades silmas, et Eesti õiguse kohaselt on abielu määratletud vaid mehe ja naise liiduna. Vastuolu ilmestamiseks võib paralleelina mõelda olukorrast, kus kaks last vaidlevad, kas nelinurkset objekti võib ka kolmnurgaks pidada ning pöörduvad lahenduse saamiseks õpetaja poole, kes siis vastab: “Olgem rahulikud ja arutlegem sõbralikult, mida sellest nelja nurgaga KOLMNURGAST arvata”.
Nii reedab kohtu poolt kasutatav sõnavara kohtu kallutatuse ning näitab neid kohtunike seas valitsevaid ideoloogilisi eelhoiakuid, millest lähtudes antud küsimustes otsuseid langetatakse. See, et Riigikohus nimetab samast soost isikute vahelist liitu ilma reservatsioonideta abieluks, näitab, et sellist liitu käsitletakse juba eelduslikult abieluna. Et mõnes teises riigis on ideoloogilistel kaalutlustel otsustatud hakata selliseid liite abieluks pidama, ei tähenda mitte kuidagi, et seda peaks eelduslikult tegema Riigikohus, mille ülesandeks on lähtuda mitte teiste riikide ideoloogilistest suundumustest, vaid Eesti Vabariigis kehtivast õigusest ja seda kehtestanud seadusandja tahtest.
Tänasest pensionil: prints Philip (96)

matches: Riigikohus Riigikohus Riigikohus Riigikohus Riigikohus Riigikohus


Ravikindlustuse seaduse ja käibemaksuseaduse alusel kehtestatud sotsiaalministri määruste muutmine – Riigi Teataja
Ravikindlustuse seaduse ja käibemaksuseaduse alusel kehtestatud sotsiaalministri määruste muutmine
RT I, 08.01.2013, 1
Vastu võetud 02.01.2013 nr 1
Määrus kehtestatakse ravikindlustuse seaduse § 48 lõike 4 ja käibemaksuseaduse § 15 lõike 2 punkti 2 alusel.
§ 1. Ravikindlustuse seaduse alusel kehtestatud määruse muutmine
Sotsiaalministri 15. detsembri 2011. a määruses nr 60 „Eesti Haigekassa meditsiiniseadmete loetelu ja meditsiiniseadmete loetellu kantud meditsiiniseadme eest tasu maksmise kohustuse ülevõtmise kord” tehakse järgmised muudatused:
1) määruses asendatakse läbivalt sõna „poolaasta” sõnaga „kalendripoolaasta” vastavas käändes;
2) paragrahvi 2 lõikes 1 esitatud tabelit täiendatakse uute ridadega järgmises sõnastuses:
„7005024
3) määrust täiendatakse §-ga 21 järgmises sõnastuses:
„§ 21. Insuliini süstevahendi ühekordse kasutusega nõelad
4) II tüübi diabeedi haigele, kes saab raviks insuliinisüste, kuni 200 nõela eest kalendripoolaastas.”;
4) määrust täiendatakse §-ga 22 järgmises sõnastuses:
„§ 22. Stoomirõngad
2) kolostoomi korral kiiritusravi ja infektsioonhaiguste ajal, kui stoomisisu lekke tõttu on oht nahainfektsioonideks, kuni 52 stoomirõnga eest kuue kuu jooksul.”;
5) paragrahvi 4 lõikes 2 esitatud tabelit täiendatakse uue reaga järgmises sõnastuses:
„7005686
6) paragrahvi 4 lõikes 3 esitatud tabelit täiendatakse uute ridadega järgmises sõnastuses:
„7006036
7) paragrahvi 4 lõikes 4 esitatud tabelit täiendatakse uute ridadega järgmises sõnastuses:
„7005675
8) paragrahvi 4 lõige 5 sõnastatakse järgmiselt:
„(5) Haigekassa võtab üle ühe- või kaheosalise stoomisüsteemi kolostoomi stoomikottide või ileostoomi stoomikottide eest tasu maksmise kohustuse kuni 370 koti eest kalendripoolaastas ühe kindlustatud isiku kohta, kellel on kolostoom.”;
9) paragrahvi 5 lõikes 2 esitatud tabelit täiendatakse uue reaga järgmises sõnastuses:
„7005697
10) paragrahvi 7 lõikes 1 esitatud tabelit täiendatakse uue reaga järgmises sõnastuses:
„7005507
11) määrust täiendatakse §-ga 91 järgmises sõnastuses:
„§ 91. Stoomiväljutuse kontrolli seade
(2) Haigekassa võtab üle stoomiväljutuse kontrolli seadme eest tasu maksmise kohustuse kuni 24 stoomiväljutuse kontrolli seadme eest kalendriaastas ühe kindlustatud isiku kohta, kellel on kolostoom.”;
12) paragrahvi 11 lõige 5 sõnastatakse järgmiselt:
„(5) Haigekassa võtab üle ühe- või kaheosalise stoomisüsteemi ileostoomi stoomikottide või kolostoomi stoomikottide eest tasu maksmise kohustuse kuni 370 koti eest kalendripoolaastas ühe kindlustatud isiku kohta, kellel on ileostoom.”;
13) paragrahvi 19 tekst muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„(1) ConvaTeci urostoomi öise uriinikogumiskoti kood, nimetus, kogus müügipakendis, piirhind, haigekassa poolt ülevõetava kohustuse piirmäär ja kindlustatud isiku omaosaluse määr on järgmised:
(3) Haigekassa võtab üle urostoomi öise uriinikogumiskoti eest tasu maksmise kohustuse kuni 6 öise uriinikogumiskoti eest kalendripoolaastas ühe kindlustatud isiku kohta, kellel on urostoom.”;
14) paragrahvi 26 lõikes 1 esitatud tabelit täiendatakse uue reaga järgmises sõnastuses:
„7005192
15) paragrahvi 27 lõikes 1 esitatud tabelis tunnistatakse kehtetuks rida:
„7000658
Trahheostoomia filtrid – Provox 20 tk
16) paragrahvi 27 lõike 2 punkt 2 sõnastatakse järgmiselt:
„2) kuni 420 Pharma Neo trahheostoomi filtri eest kalendriaastas.”;
17) paragrahvi 31 lõige 2 sõnastatakse järgmiselt:
„(2) Haigekassa võtab üle aspiratsioonisondide eest tasu maksmise kohustuse kuni 1440 aspiratsioonisondi eest kalendripoolaastas ühe kindlustatud isiku kohta, kes viibib kodusel ventilatsiooniravil või kellel on trahheostoom, neuroloogilisest kahjustusest tingitud neelamishäire või neuromuskulaarsest haigusest tingitud köharefleksi puudumine.”;
18) paragrahvi 34 täiendatakse lõikega 61 järgmises sõnastuses:
„(61) Itbit Medical OÜ esmaste varaste üksiktellimusel kohaldatavate randmeortooside kood, nimetus, piirhind, haigekassa poolt ülevõetava kohustuse piirmäär ja kindlustatud isiku omaosaluse määr on järgmised:
19) paragrahvi 35 täiendatakse lõikega 61 järgmises sõnastuses:
„(61) Itbit Medical OÜ esmaste varaste üksiktellimusel kohaldatavate õla- ja küünarliigese ortooside kood, nimetus, piirhind, haigekassa poolt ülevõetava kohustuse piirmäär ja kindlustatud isiku omaosaluse määr on järgmised:
20) paragrahvi 36 täiendatakse lõikega 61 järgmises sõnastuses:
„(61) Itbit Medical OÜ esmaste varaste üksiktellimusel kohaldatavate põlveortooside kood, nimetus, piirhind, haigekassa poolt ülevõetava kohustuse piirmäär ja kindlustatud isiku omaosaluse määr on järgmised:
21) paragrahvi 37 täiendatakse lõikega 61 järgmises sõnastuses:
„(61) Itbit Medical OÜ esmaste varaste üksiktellimusel kohaldatavate jalaortooside kood, nimetus, piirhind, haigekassa poolt ülevõetava kohustuse piirmäär ja kindlustatud isiku omaosaluse määr on järgmised:
22) paragrahvi 38 täiendatakse lõikega 61 järgmises sõnastuses:
„(61) Itbit Medical OÜ esmaste varaste üksiktellimusel kohaldatavate selja- ja nimmepiirkonna ortooside kood, nimetus, piirhind, haigekassa poolt ülevõetava kohustuse piirmäär ja kindlustatud isiku omaosaluse määr on järgmised:
23) paragrahvi 47 lõikes 2 asendatakse sõna „poolaastas” sõnadega „kuue kuu jooksul”;
24) paragrahvi 48 lõikes 2 asendatakse sõna „aasta” sõnaga „kalendriaasta” vastavas käändes;
25) paragrahvi 50 lõikes 1 esitatud tabelit täiendatakse uute ridadega järgmises sõnastuses:
„7005440
26) paragrahvi 50 lõige 2 sõnastatakse järgmiselt:
„(2) Haigekassa võtab üle insuliinipumba infusioonivahendite Quick-Set ja Silhouette eest tasu maksmise kohustuse MiniMed 508, Paradigm MMT-712, Paradigm MMT-512, Paradigm Veo MMT-754 ja Paradigm Veo MMT-554 insuliinipumba ravi saavalt alla 19-aastaselt kindlustatud isikult kuni 120 infusioonivahendi eest kalendriaastas.”;
27) paragrahvi 50 täiendatakse lõikega 21 järgmises sõnastuses:
„(21) Haigekassa võtab üle insuliinipumba infusioonivahendi Sure-T eest tasu maksmise kohustuse MiniMed 508, Paradigm MMT-712, Paradigm MMT-512, Paradigm Veo MMT-754 ja Paradigm Veo MMT-554 insuliinipumba ravi saavalt alla 19-aastaselt kindlustatud isikult kuni 180 infusioonivahendi eest kalendriaastas.”;
28) paragrahvi 50 lõige 3 sõnastatakse järgmiselt:
„(3) Haigekassa võtab üle insuliinipumba infusioonivahendite eest tasu maksmise kohustuse Accu-Chek D-TRON Plus ja Accu-Chek Spirit insuliinipumba ravi saavalt alla 19-aastaselt kindlustatud isikult kuni 120 infusioonivahendi eest kalendriaastas.”;
29) paragrahvi 52 lõikes 1 esitatud tabelit täiendatakse uute ridadega järgmises sõnastuses:
„7005428
30) paragrahvi 53 lõikes 1 esitatud tabelit täiendatakse uute ridadega järgmises sõnastuses:
„7005800
31) paragrahv 59 sõnastatakse järgmiselt:
„§ 59. Automaatse rõhuregulatsiooniga positiivrõhu seade
2) 16-aastastel ja vanematel patsientidel, kellel on diagnoositud raske raskusastmega obstruktiivne uneapnoe (ODI või AHI on ≥30) või keskmise raskusastmega uneapnoe (ODI või AHI on 15–29), kui sellega kaasneb vähemalt üks järgmistest seisunditest: kõrge või väga kõrge lisariskiga ravim-refraktaarne hüpertensioon, mis ei allu ravile vähemalt kahe hüpertensiooni ravimiga; öine hüpertensioon või non-dipper profiiliga vererõhk; kodade virvendusarütmia; kardiovaskulaarne haigus südamepuudulikkusega (alates NYHA II); infarkti- või insuldijärgne seisund, rasvumine või püsiv eluviisi korrigeerimisele mittealluv päevane liigunisus või insomnia.”;
32) määrust täiendatakse §-ga 591 järgmises sõnastuses:
„§ 591. Fikseeritava rõhuga positiivrõhu seade
33) paragrahv 60 sõnastatakse järgmiselt:
„§ 60. Automaatse rõhuregulatsiooniga ja fikseeritava rõhuga positiivrõhu seadme maskid
(2) Haigekassa võtab üle kindlustatud isikule vajaliku automaatse rõhuregulatsiooniga ja fikseeritava rõhuga positiivrõhu seadme maski eest tasu maksmise kohustuse üks kord kalendriaastas käesoleva määruse § 59 lõikes 2 ja § 591 lõikes 2 sätestatud tingimustel.”.
§ 2. Käibemaksuseaduse alusel kehtestatud määruse muutmine
Sotsiaalministri 4. detsembri 2006. a määruses nr 63 „Käibemaksumääraga 9% maksustatavad ravimid, rasestumisvastased vahendid, sanitaar- ja hügieenitooted, meditsiiniseadmed ning abivahendid” tehakse järgmised muudatused:
1) paragrahvi 1 lõike 1 punktis 9 asendatakse kood „ex 3002 10 99” koodiga „ex 3002 10 98”;
2) paragrahvi 2 lõike 1 punkt 4 sõnastatakse järgmiselt:
ex 9018 90 84”;
3) paragrahvi 2 lõike 1 punktis 8 asendatakse kood „ex 9003 19 00” koodiga „9003 19 00 10”;
4) paragrahvi 2 lõike 1 punktis 17 asendatakse kood „ex 6307 90 99” koodiga „ex 6307 90 98”;
5) paragrahvi 2 lõike 1 punktis 31 asendatakse kood „ex 7308 90 99” koodiga „7308 90 98”;
6) paragrahvi 2 lõike 1 punktis 36 asendatakse kood „ex 8211 91 30” koodiga „ex 8211 91 00”;
7) paragrahvi 2 lõike 1 punktis 38 asendatakse kood „ex 6307 90 99” koodiga „ex 6307 90 98”;
8) paragrahvi 2 lõike 1 punktis 39 asendatakse kood „ex 7308 90 99 koodiga „ex 7308 90 98”;
9) paragrahvi 2 lõike 1 punktis 40 asendatakse kood „ex 9401 30 10” koodiga „ex 9401 30 00”.
(1) Määruse § 1 kohaldatakse tagasiulatuvalt alates 1. jaanuarist 2013. a.
(2) Määruse § 1 punkt 6 jõustub 1. aprillil 2013. a.
(3) Määruse § 1 punkt 17 jõustub 1. märtsil 2013. a.


Investorikaitse osafondi kvartaliosamakse arvutamise ning investeeringu väärtuse määramise kord – Riigi Teataja
Investorikaitse osafondi kvartaliosamakse arvutamise ning investeeringu väärtuse määramise kord
Investorikaitse osafondi kvartaliosamakse arvutamise ning investeeringu väärtuse määramise kord - sisukord
§ 2 Kasutatud mõisted
2 OSAMAKSE SUURUSE MÄÄRAMINE
§ 3 Osamakse suuruse arvutamine
§ 4 Investeeringu mahu arvutamine väärtpaberite käibe alusel
§ 5 Investeeringu mahu arvutamine väärtpaberiportfellide suuruse alusel
§ 6 Investeeringu mahu arvutamine kliendi jaoks hoitavate väärtpaberite väärtuse alusel
3 INVESTEERINGU VÄÄRTUSE MÄÄRAMINE
§ 7 Investeeringu väärtus
§ 8 Sularaha ja muude rahaliste vahendite väärtuse määramine
§ 9 Välisvaluutas fikseeritud investeeringu väärtus
§ 10 Kaubeldava väärtpaberi väärtuse määramine
§ 11 Mittekaubeldava väärtpaberi väärtuse määramine
§ 12 Investeeringu dividendid
§ 13 Sätete kohaldamine
RT I, 10.11.2010, 13
Vastu võetud 23.10.2002 nr 121
RTL 2002, 121, 1762
jõustumine 01.11.2002
31.12.2002 RTL 2003, 7, 58 18.01.2003
31.12.2007 RTL 2008, 3, 35 14.01.2008 (kohaldatakse alates 1.01.2008)
Määrus kehtestatakse «Tagatisfondi seaduse» § 42 lõike 3, § 53 lõike 6 ja § 54 lõike 2 alusel
(1) Käesolev investorikaitse osafondi (edaspidi osafondi) kvartaliosamakse (edaspidi osamakse) arvutamise ning investeeringu väärtuse määramise kord (edaspidi kord) kehtestab investeerimisasutuse osamakse ja investeeringute mahtude suuruse arvutamise korra ning investeeringu väärtuse määramise metoodika.
(2) Korda kohaldatakse kõigile äriühingutele, mis on investeerimisasutused «Tagatisfondi seaduse» (edaspidi seadus) § 43 lõike 1 tähenduses ning seaduse § 45 lõikes 2 sätestatud välisriikide investeerimisasutuste Eesti filiaalidele (edaspidi filiaal).
(3) [Kehtetu – RTL 2003, 7, 58 - jõust. 18.01.2003]
§ 2. Kasutatud mõisted
(1) Käesolevas korras kasutatakse mõisteid järgmises tähenduses:
1) väärtpaber vastavalt «Väärtpaberituru seaduse» § 2 lõikele 1;
2) võlaväärtpaber vastavalt «Väärtpaberituru seaduse» § 2 lõike 1 punktidele 2 ja 5;
3) tuletisinstrument vastavalt «Väärtpaberituru seaduse» § 2 lõikele 9;
[RTL 2008, 3, 35 - jõust. 14.01.2008 – kohaldatakse alates 1.01.2008]
4) reguleeritud väärtpaberiturg (edaspidi reguleeritud turg) vastavalt “Väärtpaberituru seaduse” §-le 3 või muu reguleeritud turg, mis on korrapäraselt korraldatav ning selle vahendusel on võimalik avalikkusel omandada või võõrandada väärtpabereid;
5) väärtpaberibörs (edaspidi börs) vastavalt «Väärtpaberituru seaduse» §-le 150.
(2) Reguleeritud turul kaubeldava väärtpaberi (edaspidi kaubeldav väärtpaber) mõistet kohaldatakse ka noteeritud väärtpaberile «Väärtpaberituru seaduse» § 154 tähenduses.
2. peatükk OSAMAKSE SUURUSE MÄÄRAMINE
§ 3. Osamakse suuruse arvutamine
(1) Osamakse suuruse arvutab investeerimisasutus või filiaal lõikes 2 nimetatud ja §-de 4 kuni 6 kohaselt arvutatud maksesummade liitmise teel. Kui saadud osamakse suurus on väiksem seaduse § 53 lõikes 4 sätestatud minimaalsuurusest, on osamakse suuruseks seaduses sätestatud minimaalsuurus.
(2) Maksesummade saamiseks korrutatakse vastavalt kas § 4, § 5 või § 6 kohaselt arvutatud investeeringute maht Tagatisfondi (edaspidi Fond ) nõukogu poolt kehtestatud vastava osamakse määra või määradega.
(3) Filiaal võtab investeeringute mahtude arvutamisel arvesse ainult filiaali vastavad näitajad.
(4) Investeeringute mahtude hulka ei arvata neid Eesti investeerimisasutuse välisriigis asuva filiaali vastavaid näitajaid, mida seaduse § 47 lõike 1 kohaselt ei tagata.
(5) Investeerimisasutus arvutab paragrahvides 5 ja 6 nimetatud väärtpaberite väärtuse investeerimisasutusele viimaste teadaolevate hindade alusel, võttes aluseks eelkõige väärtpaberite turuväärtuse ning võimaluse korral juhindudes peatükis 3 sätestatust. Kui §-s 6 nimetatud väärtpaberi hoidmise teenuse osutamisel ei ole väärtpaberite hind investeerimisasutusele kättesaadav, võib kasutada nimiväärtust.
(6) Investeerimisasutus on kohustatud Fondi või Finantsinspektsiooni (edaspidi Inspektsioon) nõudel käesoleva peatüki alusel tehtud arvutusi ja otsuseid kirjalikult põhjendama.
§ 4. Investeeringu mahu arvutamine väärtpaberite käibe alusel
(1) Seaduse § 54 lõike 1 punktis 1 nimetatud väärtpaberite ostu- ja müügitehingute käibesse ei arvestata:
1) tehingute käibeid, mille teiseks pooleks on kutseline investor või seaduse § 48 lõike 1 punktides 1–4 ja lõikes 5 nimetatud isik;
2) tehingute käibeid, mille esemeteks on tuletisinstrumendid (välja arvatud optsioonide preemiate käibeid);
3) repo- ja pöördrepo-tehingute, väärtpaberite müügi/tagasiostu tehingute, väärtpaberite laenamise tehingute ja muude sarnaste tehingute käibeid;
4) väärtpaberite pantimisega tekkivaid käibeid;
5) aktsiakapitali suurendamisel või vähendamisel, väärtpaberite nimiväärtuse muutmisel, väärtpaberitest tulenevate väljamaksete (intressid ja dividendid) tegemisel, väärtpaberite konverteerimisel, võlakirjade lunastamisel ja muude selliste tehingute teostamisel tekkivaid käibeid, millega ei kaasne investeerimisasutuse poolt klientidega toimuvaid väärtpaberite ostu- ja müügitehinguid;
6) klientide omavahelisi makse vastu ja makseta väärtpaberitehingute käibeid, kus ühekski pooleks ega vahendajaks ei ole investeerimisasutus.
(2) Investeeringu maht väärtpaberite ostu- ja müügitehingute eelneva kvartali viimase kümne tööpäeva keskmise käibe alusel leitakse järgnevalt:
1) väärtpaberite ühe ostu- või müügitehingu käibe arvutamiseks korrutatakse väärtpaberitehingu objektiks oleva ühe väärtpaberi vastavalt kas soetusmaksumus või müügihind tehingu objektiks olevate väärtpaberite kogusega. Kui investeerimisasutus on ostu- ja müügitehingu puhul vahendajaks, arvutatakse vahendatavate väärtpaberite käive lepingulise hinna alusel;
2) ühe tööpäeva käibe arvutamiseks liidetakse kõik antud tööpäeva ostu- ja müügitehingute käibed;
3) eelneva kvartali viimase kümne tööpäeva keskmise väärtpaberite ostu- ja müügitehingute käibe arvutamiseks liidetakse viimase kümne tööpäeva käibed ning saadud summa jagatakse kümnega.
[RTL 2003, 7, 58 - jõust. 18.01.2003]
§ 5. Investeeringu mahu arvutamine väärtpaberiportfellide suuruse alusel
(1) Seaduse § 54 lõike 1 punktis 2 nimetatud väärtpaberiportfelli valitsemise teenuse osutamisel ei arvata investeeringute mahu hulka:
1) kutseliste investorite investeeringuid;
2) seaduse § 48 lõike 1 punktides 1–4 ja lõikes 5 nimetatud investeeringuid.
(2) Lõikes 1 nimetatud investeeringu mahu määramiseks liidetakse väärtpaberiportfelli valitsemiseks investeerimisasutuse käsutuses olevad klientide raha jäägid ja väärtpaberite turuväärtused eelneva kvartali viimase tööpäeva seisuga.
[RTL 2008, 3, 35 - jõust. 14.01.2008– kohaldatakse alates 1.01.2008]
§ 6. Investeeringu mahu arvutamine kliendi jaoks hoitavate väärtpaberite väärtuse alusel
(1) Seaduse § 54 lõike 1 punktis 3 nimetatud kliendi väärtpaberi hoidmise teenuse osutamisel ei arvata investeeringute mahu hulka:
2) seaduse § 48 lõike 1 punktides 1–4 ja lõikes 5 nimetatud investeeringuid;
3) investeerimisasutuse kliendi arvel Eesti Väärtpaberite Keskregistris avatud väärtpaberikontodel hoitavaid investeeringuid, mis vastavalt seaduse § 44 lõikele 2 ei kuulu Fondi poolt tagamisele.
(2) Lõikes 1 nimetatud investeeringu maht määratakse eelneva kvartali viimase tööpäeva seisuga hoitavate väärtpaberite turuväärtuse alusel.
3. peatükk INVESTEERINGU VÄÄRTUSE MÄÄRAMINE
§ 7. Investeeringu väärtus
(1) Kliendile hüvitamisele kuuluva investeeringu väärtus määratakse käesolevast peatükist lähtudes, võttes arvesse eelkõige selle turuväärtust.
(2) Sularaha ja väärtpaberite väärtus määratakse investeeringu väärtuse määramise päeval (edaspidi hindamispäev).
(3) Investeerimisasutus on kohustatud Fondi või Inspektsiooni nõudel §-de 10–12 alusel tehtud otsuseid kirjalikult põhjendama.
§ 8. Sularaha ja muude rahaliste vahendite väärtuse määramine
Sularaha ja muude rahaliste vahendite väärtus määratakse nende nimiväärtuse alusel.
§ 9. Välisvaluutas fikseeritud investeeringu väärtus
(1) Välisvaluuta ja välisvaluutas fikseeritud investeeringud tuleb ümber hinnata eurodesse hindamispäeval kehtiva Euroopa Keskpanga valuutakursi alusel.
(2) Välisvaluuta, mille valuutakurssi Euroopa Keskpank ei fikseeri, hinnatakse ümber vastava riigi keskpanga fikseeritud euro kursile.
§ 10. Kaubeldava väärtpaberi väärtuse määramine
(1) Kaubeldava väärtpaberi väärtus määratakse väärtpaberi emitendi asukohariigi (edaspidi asukohariik) reguleeritud turu hindamispäeva viimase hinna (edaspidi sulgemishind) alusel.
(2) Sulgemishinna puudumisel määratakse väärtus hindamispäevale eelneva päeva asukohariigi reguleeritud turu sulgemishinna või ajaliselt viimase teadaoleva sulgemishinna alusel.
(3) Juhul kui asukohariigis on mitu reguleeritud turgu ja ajaliselt ei ole võimalik otsustada, missuguse asukohariigi reguleeritud turu sulgemishind on hindamispäevale lähim, määratakse investeeringu väärtus börsi sulgemishinna alusel. Mitme börsi korral võetakse aluseks kõrgeim hind.
(4) Juhul kui asukohariigis on mitu reguleeritud turgu, mis ei ole börsid ja ajaliselt ei ole võimalik otsustada, missuguse asukohariigi reguleeritud turu sulgemishind on hindamispäevale lähim, määratakse investeeringu väärtus kõrgeima sulgemishinna alusel.
(5) Kui kümne tööpäeva jooksul ei ole kaubeldava väärtpaberiga tehtud ühtegi tehingut asukohariigi reguleeritud turul, määratakse väärtpaberi väärtus ajaliselt lähima sulgemishinna alusel teistel reguleeritud turgudel, kus väärtpaber on kaubeldav. Juhul kui ajaliselt ei ole võimalik otsustada, missuguse reguleeritud turu sulgemishind on hindamispäevale lähim, lähtutakse lõigetes 3 ja 4 sätestatust.
(6) Kui kümne tööpäeva jooksul ei ole kaubeldava väärtpaberiga tehtud ühtegi tehingut ühelgi reguleeritud turul, määratakse väärtpaberi väärtus kas ajaliselt viimase teadaoleva sulgemishinna või ostunoteeringu alusel vastavalt sellele, kumb neist kajastab täpsemini väärtpaberi turuväärtust.
(7) Kui kaubeldava väärtpaberiga ei ole viimase 20 tööpäeva jooksul tehtud ühtegi tehingut ühelgi reguleeritud turul, kus väärtpaber on kaubeldav, kohaldatakse väärtpaberi väärtuse määramisele käesoleva korra §-s 11 sätestatut.
§ 11. Mittekaubeldava väärtpaberi väärtuse määramine
(1) Reguleeritud turul mittekaubeldava väärtpaberi puhul on hindamise aluseks tõenäoline väärtpaberi müügihind, mis on määratud arukalt, heas usus ja klientide parimatest huvidest lähtudes ning millega sõltumatud ja kompetentsed tehingu pooled oleksid nõus teostama tehingut väärtpaberiga.
(2) Investeerimisfondi osaku väärtus määratakse ajaliselt viimase teadaoleva tagasivõtmishinna alusel või kui see ei ole kättesaadav, siis selle puhasväärtuse alusel.
(3) Tuletisinstrumendi väärtuseks on selle turuväärtuse ning lepingulise väärtuse positiivne vahe. Ostetud müügioptsiooni puhul on tuletisinstrumendi väärtuseks täitmishinna ja alusvara turuhinna vahe, ostetud ostuoptsiooni puhul alusvara turuhinna ja täitmishinna vahe. Negatiivse vahe puhul on optsiooni väärtuseks null.
§ 12. Investeeringu dividendid
Kliendile mitte laekunud, kuid investeerimisasutuse käsutuses olevad dividendid lisatakse investeeringu väärtusele.
§ 13. Sätete kohaldamine
(1) Kuni 2004. aasta 1. jaanuarini ei arvata osamakse suuruse määramisel investeeringu mahu hulka juriidilistest isikutest klientide investeeringuid.
(2) Käesoleva korra §-des 5 ja 6 sätestatud investeeringute mahtude määramisel võib arvutada osafondi esimese osamakse 2002. aasta septembrikuu kümnenda, 20. ja viimase päeva aritmeetilist keskmist arvestades.