text:
Euroopa Liidu C 371/10.
Kohtuasi C-369/16 P: Iirimaa 5. juulil 2016 esitatud apellatsioonkaebus Üldkohtu (esimene koda, laiendatud koosseis) 22. aprilli 2016. aasta otsuse peale kohtuasjas T-69/06: Aughinish Alumina Ltd versus Euroopa Komisjon
Kohtuasi C-383/16: Eelotsusetaotlus, mille on esitanud College van Beroep voor het Bedrijfsleven (Madalmaad) 11. juulil 2016 – Vion Livestock BV versus Staatssecretaris van Economische Zaken
Kohtuasi C-397/16: Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Corte d’appello di Milano (Itaalia) 18. juulil 2016 – Acacia Srl versus Fallimento Pneusgarda Srl, Audi AG
Kohtuasi C-398/16: Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Hoge Raad der Nederlanden (Madalmaad) 18. juulil 2016 – X BV versus Staatssecretaris van Financiën
Kohtuasi C-399/16: Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Hoge Raad der Nederlanden (Madalmaad) 18. juulil 2016 – X NV versus Staatssecretaris van Financiën
Kohtuasi C-427/16: Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Sofiyski rayonen sad (Bulgaaria) 1. augustil 2016 – Chez Elektro Bulgaria AD versus Yordan Kotsev
Kohtuasi C-428/16: Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Sofiyski rayonen sad (Bulgaaria) 1. augustil 2016 – Frontex International EAD versus Emil Yanakiev
Kohtuasi C-430/16 P: Bank Mellati 2. augustil 2016 esitatud apellatsioonkaebus Üldkohtu (esimene koda) 2. juuni 2016. aasta otsuse peale kohtuasjas T-160/13: Bank Mellat versus nõukogu
Kohtuasi T-360/16: 27. juunil 2016 esitatud hagi – Dimos Athinaion versus komisjon
Kohtuasi T-370/16: 12. juulil 2016 esitatud hagi – Anheuser-Busch Inbev ja Ampar versus komisjon
Kohtuasi T-399/16: 25. juulil 2016 esitatud hagi – CK Telecoms UK Investments versus komisjon
Kohtuasi T-400/16: 27. juulil 2016 esitatud hagi – Maximum Play versus EUIPO (MAXPLAY)
Kohtuasi T-409/16: 31. juulil 2016 esitatud hagi –Makhlouf versus nõukogu
Kohtuasi T-410/16: 31. juulil 2016 esitatud hagi – Makhlouf versus nõukogu
Kohtuasi T-417/16: 28. juulil 2016 esitatud hagi – Achemos Grupė ja Achema versus komisjon
Kohtuasi T-423/16: 29. juulil 2016 esitatud hagi – De Masi versus komisjon
Kohtuasi T-430/16: 29. juulil 2016 esitatud hagi – Intercontinental Exchange Holdings versus EUIPO (BRENT INDEX)
Kohtuasi T-431/16: 1. augustil 2016 esitatud hagi – VIMC versus komisjon
Kohtuasi T-433/16: 3. augustil 2016 esitatud hagi – Pometon versus komisjon
Kohtuasi T-436/16: 3. augustil 2016 esitatud hagi – AEIM ja Kazenas versus komisjon
Kohtuasi T-437/16: 5. augustil 2016 esitatud hagi – Itaalia versus komisjon
Kohtuasi T-443/16: 9. augustil 2016 esitatud hagi – Itaalia versus komisjon
Kohtuasi T-446/16 P: CC’i 10. augustil 2016 esitatud apellatsioonkaebus Avaliku Teenistuse Kohtu 21. juuli 2016. aasta otsuse peale kohtuasjas F-9/12 RENV, CC versus parlament
Kohtuasi T-453/16: 10. augustil 2016 esitatud hagi – Ellinikos Syndemos Epicheiriseon gia ti Diacheirisi ton Diethnon Protypon GS1 versus EUIPO – 520 Barcode Ellas (520 Barcode Hellas)
Kohtuasi T-464/16 P: 22. augustil 2016 HI esitatud apellatsioonkaebus Avaliku Teenistuse Kohtu otsuse peale kohtuasjas F-133/15, HI versus komisjon
Kohtuasi T-465/16: 23. augustil 2016 esitatud hagi – Cotecnica versus EUIPO – Visan Industrias Zootecnicas (cotecnica OPTIMA)
Kohtuasi T-466/16: 23. augustil 2016 esitatud hagi – NRW. Bank versus Ühtne Kriisilahendusnõukogu
Kohtuasi T-468/16: 23. augustil 2016 esitatud hagi – Verein Deutsche Sprache versus komisjon
Kohtuasi T-474/16: 25. augustil 2016 esitatud hagi – Société wallonne des aéroports versus komisjon
Kohtuasi F-39/16: 4. augustil 2016 esitatud hagi – ZZ versus komisjon
Kohtuasi F-41/16: 11 augustil 2016 esitatud hagi – ZZ versus Euroopa välisteenistus
Kohtuasi F-42/16: 12. augustil 2016 esitatud hagi – ZZ versus EIP
Kohtuasi F-43/16: 18. augustil 2016 esitatud hagi – ZZ versus komisjon
Kohtuasi F-44/16: 19. augustil 2016 esitatud hagi – ZZ versus komisjon
Kohtuasi F-45/16: 17. augustil 2016 esitatud hagi – ZZ versus EIP
Kohtuasi F-46/16: 26. augustil 2016 esitatud hagi – ZZ versus komisjon
Kohtuasi F-47/16: 26. augustil 2016 esitatud hagi – ZZ versus komisjon
Kohtuasi F-48/16: 26. augustil 2016 esitatud hagi – ZZ versus komisjon
Kohtuasi F-85/12: Avaliku Teenistuse Kohtu 29. augusti 2016. aasta määrus – Roest versus komisjon
Kohtuasi F-18/13: Avaliku Teenistuse Kohtu 29. augusti 2016. aasta määrus – McMichael versus komisjon
Kohtuasi F-19/13: Avaliku Teenistuse Kohtu 29. augusti 2016. aasta määrus – Boyd versus komisjon
Kohtuasi F-57/13: Avaliku Teenistuse Kohtu 29. augusti 2016. aasta määrus – Hoeve versus komisjon
Kohtuasi F-70/14: Avaliku Teenistuse Kohtu 29. augusti 2016. aasta määrus – Cobo Benito versus komisjon
Kohtuasi F-128/15: Avaliku Teenistuse Kohtu 29. augusti 2016. aasta määrus – Marinozzi ja Cat versus komisjon
ELT C 343, 19.9.2016
ELT C 335, 12.9.2016
ELT C 326, 5.9.2016
ELT C 314, 29.8.2016
ELT C 305, 22.8.2016
Iirimaa 5. juulil 2016 esitatud apellatsioonkaebus Üldkohtu (esimene koda, laiendatud koosseis) 22. aprilli 2016. aasta otsuse peale kohtuasjas T-69/06: Aughinish Alumina Ltd versus Euroopa Komisjon
(Kohtuasi C-369/16 P)
Apellant: Iirimaa (esindajad: E. Creedon, T. Joyce, Senior Counsel P. McGarry)
Teised menetlusosalised: Aughinish Alumina Ltd, Euroopa Komisjon
tühistada otsus (1);
Iirimaa esitab hagi põhjendamiseks neli väidet:
Üldkohtu otsus on õiguslikult väär asjaolude osas, mille kohta kohus leidis, et õiguskindluse põhimõte ei olnud kohaldatav ja/või Iirimaa ning Aughinish Alumina Ltd ei saanud sellele tugineda, vaatamata komisjoni andestamatule viivitusele vaidlustatud otsuse vastuvõtmisel.
Üldkohus on rikkunud õigusnormi, kuna leidis, et õiguspärase ootuse põhimõtet ei ole rikutud, hoolimata tuvastusest, et komisjoni uurimisega viivitamine oli põhjendamatu ja andestamatu.
Üldkohus on teinud vea, kui leidis, et kõnesolev abi „vastas abikavale“ nagu see on määratletud nõukogu määruse (EÜ) nr 659/1999 (2) artikli 1 punktis d; lisaks tegi Üldkohus vea, kui leidis, et määruse (EÜ) nr 659/1999 artiklis 15 ette nähtud aegumistähtaeg hakkas kulgema alates iga Aughinish Alumina Ltd teostatud mineraalõli impordi kuupäevast.
Üldkohus on teinud vea, kuna keeldus hagi vastu võtmast põhjusel, et abi võis määratleda ühinemiseelse abina.
(1) 2006/323/EÜ: komisjoni 7. detsembri 2005. aasta otsus, Prantsusmaal Gardanne'i piirkonnas, Iirimaal Shannoni piirkonnas ja Itaalias Sardiinias alumiiniumoksiidi tootmisel kütusena kasutatava mineraalõli aktsiisimaksust vabastamise kohta (teatavaks tehtud numbri K(2005) 4436 all) (ELT L 119, lk 12).
(2) Nõukogu 22. märtsi 1999. aasta määrus (EÜ) nr 659/1999, millega kehtestatakse üksikasjalikud eeskirjad EÜ asutamislepingu artikli 93 kohaldamiseks (EÜT L 83, lk; ELT eriväljaanne 08/01, lk 339).
Eelotsusetaotlus, mille on esitanud College van Beroep voor het Bedrijfsleven (Madalmaad) 11. juulil 2016 – Vion Livestock BV versus Staatssecretaris van Economische Zaken
(Kohtuasi C-383/16)
Kaebaja: Vion Livestock BV
Vastustaja: Staatssecretaris van Economische Zaken
Kas nõukogu 22. detsembri 2004. aasta määruse (EÜ) nr 1/2005, mis käsitleb loomade kaitset vedamise ja sellega seonduvate toimingute ajal (1) (edaspidi „määrus nr 1/2005“), artikli 5 lõiget 4 ja artikli 8 lõiget 2 koosmõjus sama määruse II lisas teekonnalehele esitatud nõuetega tuleb tõlgendada nii, et need hõlmavad veo korraldaja ja/või loomapidaja kohustust tagada loomade veol kolmandasse riiki, et teekonnaleht on loomadega kaasas teekonnal kuni kõnealuses kolmandas riigis asuva sihtkohani?
Kas komisjoni 16. septembri 2010. aasta määruse (EL) nr 817/2010, milles sätestatakse üksikasjalikud eeskirjad vastavalt nõukogu määrusele (EÜ) nr 1234/2007 seoses eksporditoetuste andmise nõuetega, mis käsitlevad elusveiste heaolu veo ajal (2) (edaspidi „määrus nr 817/2010“), artikleid 5 ja 7 koosmõjus sama määruse artikliga 4 tuleb tõlgendada nii, et eksporditoetused nõutakse tagasi, kui teekonnal kuni kolmandas riigis asuva sihtkohani ei ole teekonnaleht loomadega kaasas, kuna vedaja täitis määruse nr 1/2005 II lisa punktis 7 ette nähtud kohustuse anda teekonnaleht [Euroopa Liidu territooriumilt] väljumise punkti riiklikule veterinaararstile?
Kas määruse nr 817/2010 artikleid 5 ja 7 koosmõjus sama määruse artikliga 4 tuleb tõlgendada nii, et eksporditoetused nõutakse tagasi, kui eksportija ei suuda tõendada, et määruse nr 1/2005 sätteid on olukorras, kus veterinaararstil ei ole määruse nr 817/2010 artikli 3 lõikes 1 ettenähtud kontrollikohustust täites võimalik kontrollida, kas veokava (teekonnaleht) on rahuldav või mitte, see tähendab, kas määruse nr 1/2005 nõuetest on kinni peetud (ja järelikult ei saa ta ka kinnitada, et selle kontrolli tulemus on rahuldav), kuna vedaja andis teekonnalehe [Euroopa Liidu territooriumilt] väljumise punkti riiklikule veterinaararstile?
(1) ELT 2005, L 3, lk 1.
(2) ELT 2010, L 245, lk 16.
Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Corte d’appello di Milano (Itaalia) 18. juulil 2016 – Acacia Srl versus Fallimento Pneusgarda Srl, Audi AG
(Kohtuasi C-397/16)
Kaebuse esitaja: Acacia Srl
Vastustajad: Fallimento Pneusgarda Srl, Audi AG
Kas a) siseturul kaupade vaba liikumise ja teenuste osutamise vabaduse põhimõtete, b) Euroopa Liidu konkurentsieeskirjade tegeliku kohaldamise ja siseturu liberaliseerimise põhimõtte, c) kasuliku mõju ja liidu õiguse Euroopa Liidus ühetaolise kohaldamise põhimõtete, d) Euroopa Liidu teiseste õigusnormidega, näiteks direktiiv 98/71 (1) ja eelkõige selle artikkel 14, määruse nr 461/2010 (2) artikkel 1 ja UNECE eeskiri nr 124, on vastuolus määruse nr 6/2002 (3) remonditingimust sisaldava artikli 110 tõlgendus, millega jäetakse varuvelje koopia, mis on esteetiliselt identne tootja originaalveljega ja on saanud tüübikinnituse viidatud UNECE eeskirja nr 124 alusel, mõiste „mitmeosalise toote (auto) koostisosa“ alt selle remontimisel ja selle esialgse välimuse taastamisel välja?
Kas juhul, kui vastus esimesele küsimusele on eitav, tuleb pärast esimeses küsimuses nimetatud huvide kaalumist asuda seisukohale, et registreeritud disainilahendustega seotud tööstusomandit käsitlevate õigusnormidega on vastuolus remonditingimuse kohaldamine seoses täiendavate koopiatoodetega, mille puhul klient võib teha erinevaid valikud, ning seda seepärast, et remonditingimust tuleb tõlgendada kitsendavalt ja sellele saab tugineda ainult kindla kujuga varuosade puhul, st koostisosade puhul, mille kuju on mitmeosalise toote välimuses kindlaks määratud üsna muutumatult, ning välistatakse teised koostisosad, mida võib pidada asendatavaks ja vastavalt kliendi soovile vabalt kasutatavaks?
Missuguseid meetmeid peab varuvelgede koopiate tootja võtma juhul, kui vastus teisele küsimusele on jaatav, et tagada mitmeosalise toote remondiks ja esialgse välimuse taastamiseks mõeldud toodete õiguspärane ringlus?
(1) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 13. oktoobri 1998. aasta direktiiv 98/71/EÜ disainilahenduste õiguskaitse kohta (EÜT L 289, lk 28, ELT eriväljaanne 13/21, lk 120).
(2) Komisjoni 27. mai 2010. aasta määrus (EL) nr 461/2010 Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 101 lõike 3 kohaldamise kohta teatavat liiki vertikaalsete kokkulepete ja kooskõlastatud tegevuse suhtes mootorsõidukisektoris (ELT L 129, lk 52).
(3) Nõukogu 12. detsembri 2001. aasta määrus (EÜ) nr 6/2002 ühenduse disainilahenduse kohta (EÜT L 3, lk 1, ELT eriväljaanne 13/27, lk 142).
Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Hoge Raad der Nederlanden (Madalmaad) 18. juulil 2016 – X BV versus Staatssecretaris van Financiën
(Kohtuasi C-398/16)
Kassatsioonkaebuse esitaja: X BV
Kas EÜ artiklit 43 ja EÜ artiklit 48 (nüüd ELTL artikkel 49 ja ELTL artikkel 54) tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus siseriiklikud õigusnormid, mis ei luba liikmesriigis asuval emaettevõtjal maha arvata intressi, mis tasutakse teise liikmesriigi residendist tütarettevõtja kapitali tehtud sissemaksega seotud laenult, samal ajal kui kõnealust mahaarvamist oleks võimalik teha, kui nimetatud tütarettevõtja moodustaks nimetatud emaettevõtjaga ühise maksukohustuslase – millel on Madalmaade ühise maksukohustuslase tunnused –, kuna sellisel juhul puuduks konsolideerimisest tulenevalt seos sellise sissemaksega?
Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Hoge Raad der Nederlanden (Madalmaad) 18. juulil 2016 – X NV versus Staatssecretaris van Financiën
(Kohtuasi C-399/16)
Kassatsioonkaebuse esitaja: X NV
Kas EÜ artiklit 43 ja EÜ artiklit 48 (nüüd ELTL artikkel 49 ja ELTL artikkel 54) tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus siseriiklikud õigusnormid, mis ei luba liikmesriigi residendist emaettevõtjal võtta teise liikmesriigi residendist tütarettevõtjasse investeeritud summaga seoses arvesse valuutakursikahjumit, samal ajal kui seda oleks ühise maksukohustuslase sisesest konsolideerimisest tulenevalt lubatud teha, kui nimetatud tütarettevõtja moodustaks esimesena nimetatud liikmesriigi residendist emaettevõtjaga ühise maksukohustuslase, millel on Madalmaade maksukohustuslase tunnused?
Kui esimesele küsimusele vastatakse jaatavalt: Kas arvesse võetava valuutakursikahjumi kindlakstegemisel võib või tuleb sellisel juhul eeldada, et ühise maksukohustuslase koosseisu kuuluvana oleks käsitatud ka (ühte või mitut) asjaomasele emaettevõtjale kaudselt – viidatud tütarettevõtja kaudu – kuuluvat ja Euroopa Liidu residendist otsest ja kaudset tütarettevõtjat?
Kui esimesele küsimusele vastatakse jaatavalt: Kas sellisel juhul tuleb arvesse võtta vaid valuutakursikahjumeid, mis oleksid emaettevõtjaga ühise maksukohustuslasena käsitamise korral tekkinud aastatel, mida kohtuvaidlus puudutab, või tuleb arvesse võtta ka valuutakursikahjumeid, mis oleksid tekkinud varasematel aastal?
Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Sofiyski rayonen sad (Bulgaaria) 1. augustil 2016 – „Chez Elektro Bulgaria“ AD versus Yordan Kotsev
(Kohtuasi C-427/16)
Hageja:„Chez Elektro Bulgaria“
Kostja: Yordan Kotsev
Kas ELTL artikli 101 lõikega 1 (konkurentsi takistamise, piiramise või kahjustamise keeld) on vastuolus advokatuuriseaduse § 36 lõige 2, mille kohaselt vabade elukutsete esindajatest ettevõtjate ühendusel (advokatuuri kõrgeim nõukogu) on kaalutlusõigus talle riigi poolt antud pädevuse alusel eelnevalt kindlaks määrata nimetatud ettevõtjate poolt osutatud teenuste hindade (advokaaditasude) miinimumsuurus?
Kui vastus esimesele küsimusele on jaatav: kas tsiviilkohtumenetluse seadustiku § 78 lõike 5 lõpuosa (selles osas, milles nimetatud norm ei luba advokaaditasu vähendamist kindlaksmääratud miinimumist allapoole) on vastuolus ELTL artikli 101 lõikega 1?
Kui vastus esimesele küsimusele on jaatav: kas advokatuuriseaduse § 132 punkt 5 (nimetatud seaduse § 136 lõike 1 kohaldamise osas) on vastuolus ELTL artikli 101 lõikega 1?
Kas ELTL artikli 56 lõikega 1 (teenuste osutamise vabaduse piiramise keeld) on vastuolus advokatuuriseaduse § 36 lõige 2?
Kas tsiviilkohtumenetluse seadustiku § 78 lõige 8 on vastuolus ELTL artikli 101 lõikega 1?
Kas tsiviilkohtumenetluse seadustiku § 78 lõige 8 on vastuolus direktiiviga 77/249/EMÜ (1) (seoses õigusnõunike poolt esindatud isikute õigusega nõuda advokaaditasu)?
Kas määruse nr 1 täiendavate tingimuste § 2a on vastuolus direktiiviga 2006/112/EÜ (2), mis lubab käsitada käibemaksu hinna osana vabal kutsealal tegutsemise käigus osutatud teenuse eest (seoses käibemaksu arvamisega võlgnetava advokaaditasu osaks)?
(1) Nõukogu 22. märtsi 1977. aasta direktiiv õigusteenuste osutamise vabaduse tulemuslikuma elluviimise kohta (EÜT L 78, lk 17; ELT eriväljaanne 6/1, lk 52).
(2) Nõukogu 28. novembri 2006. aasta direktiiv, mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi (ELT L 347, lk 1).
Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Sofiyski rayonen sad (Bulgaaria) 1. augustil 2016 – „Frontex International“ EAD versus Emil Yanakiev
(Kohtuasi C-428/16)
Hageja:„Frontex International“ EAD
Kostja: Emil Yanakiev
(1) Nõukogu 22. märtsi 1977. aasta direktiivi 77/249/EMÜ õigusteenuste osutamise vabaduse tulemuslikuma elluviimise kohta (EÜT L 78, lk 17; ELT eriväljaanne 06/01, lk 52).
(2) Nõukogu 28. novembri 2006. aasta direktiiv 2006/112/EÜ, mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi (ELT L 347, lk 1).
Bank Mellati 2. augustil 2016 esitatud apellatsioonkaebus Üldkohtu (esimene koda) 2. juuni 2016. aasta otsuse peale kohtuasjas T-160/13: Bank Mellat versus nõukogu
(Kohtuasi C-430/16 P)
Apellant: Bank Mellat (esindajad: solicitor S. Zaiwalla, solicitor P. Reddy, solicitor Z. Burbeza, M. Brindle, QC, barrister R. Blakeley ja barrister J. MacLeod)
tühistada määruse nr 1263/2012 (1) artikli 1 punkt 15 tervikuna või apellanti puudutavas osas;
tuvastada, et otsuse 2012/635/ÜVJP (2) artikli 1 punkt 6 ei kuulu apellandi suhtes kohaldamisele, ning
mõista nõukogult välja apellatsioonimenetluse kulud ning Üldkohtu menetluse kulud.
Apellant Bank Mellat (edaspidi „Bank Mellat“) esitab apellatsioonkaebuse Üldkohtu (teine koda) 2. juuni 2016. aasta otsuse peale kohtuasjas T-160/13: Bank Mellat vs. nõukogu (edaspidi „kohtuotsus“). Kokku võttes leiab Bank Mellat, et Üldkohus tegi vea, kui ta ei rahuldanud tema hagi, milles ta palus tühistada või tunnistada tema suhtes kohaldamatuks erinevad sätted, mis Bank Mellati jaoks kujutavad endast „finantsembargot“, nimelt:
nõukogu määruse (EL) nr 1263/2012 artikli 1 punkt 15;
otsuse 2012/635/ÜVJP artikli 1 punkt 6.
Bank Mellat tuvastas konkreetselt kolm viisi, kuidas Üldkohus rikkus Bank Mellati hagiavalduse sisu analüüsimisel õigusnorme:
Üldkohus rikkus õigusnormi Euroopa Liidu toimimise lepingu (edaspidi „ELTL“) artiklis 215 toodud „vajalikkuse“ nõude tõlgendamisel ja kohaldamisel (esimene väide);
Üldkohus tegi vea, kui ta leidis, et finantsembargo oli proportsionaalne, mis tõi kaasa teatud hulga muid õigusnormi rikkumisi (teine väide);
Üldkohus tegi vea, kui ta tunnistas, et finantsembargo oli kooskõlas muude Euroopa Liidu õiguse üldpõhimõtetega (kolmas väide).
Bank Mellat tuvastas samuti kaks ulatuslikku vaidlustamise alust, mis puudutavad õigusnormi rikkumisi, kui Üldkohus hindas Bank Mellati hagiavalduse osade vastuvõetavust:
Üldkohus lahutas finantsembargo elemendid valesti osadeks ning tunnistas Bank Mellati hagiavalduse nende suhtes vastuvõetamatuks (neljas väide);
Üldkohus tegi vea, kui ta nimelt leidis, et tal puudus ELTL artikli 275 alusel pädevus teha otsus Bank Mellati nõude osas, millega vaidlustati otsuse 2012/635/ÜVJP artikli 1 punkt 6 (viies väide).
Bank Mellat palub Euroopa Kohtul kohtuotsus tühistada ning rahuldada Bank Mellati nõuded.
(1) Nõukogu 21. detsembri 2012. aasta määrus (EL) nr 1263/2012, millega muudetakse määrust (EL) nr 267/2012, milles käsitletakse Iraani vastu suunatud piiravaid meetmeid (ELT L 356, 2012, lk 34).
(2) Nõukogu 15. oktoobri 2012. aasta otsus 2012/635/ÜVJP, millega muudetakse otsust 2010/413/ÜVJP, mis käsitleb Iraani vastu suunatud piiravaid meetmeid (ELT L 282, 2012, lk 58).
27. juunil 2016 esitatud hagi – Dimos Athinaion versus komisjon
(Kohtuasi T-360/16)
Hageja: Dimos Athinaion (Ateena, Kreeka) (esindaja: advokaat G. Georgakarakos)
tühistada komisjoni 20. aprilli 2016. aasta määrus (EÜ) nr 2016/646, millega muudetakse määrust (EÜ) nr 692/2008 seoses väikeste sõiduautode ja kommertsveokite (Euro 6) heitega (1);
Esimene väide, et on rikutud ELTL artiklit 191, mis määratleb liidu keskkonnapoliitika eesmärgid.
Teine väide, et on rikutud Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklit 37, mis näeb ette õiguse kõrgetasemelisele keskkonnakaitsele.
Kolmas väide, et on rikutud Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 715/2007, mis käsitleb mootorsõidukite tüübikinnitust seoses väikeste sõiduautode ja kommertsveokite (Euro 5 ja Euro 6) heitmetega ning sõidukite remondi- ja hooldusteabe kättesaadavust (2), artiklit 15.
(1) ELT L 109, 20.4.2016, lk 1.
(2) ELT L 171, 20.6.2007, lk 1.
12. juulil 2016 esitatud hagi – Anheuser-Busch Inbev ja Ampar versus komisjon
(Kohtuasi T-370/16)
Hagejad: Anheuser-Busch Inbev (Brüssel, Belgia) ja Ampar (Leuven, Belgia) (esindajad: A. von Bonin, O. Brouwer ja A. Haelterman)
tühistada komisjoni 11. jaanuari 2016. aasta otsus ülemäärase kasumi vabastuse riigiabi kava (SA.37667 (2015/C) (ex 2015/NN) kohta;
mõista komisjonilt Üldkohtu kodukorra artikli 134 alusel välja hagejate kohtukulud, sh menetlusosaliste kohtukulud.
Esimese väite kohaselt on tegemist õigusliku vea ja ilmse hindamisveaga väidetava abimeetme identifitseerimisel ja selle liigitamisel abikavaks nõukogu 13. juuli 2015. aasta määruse nr 2015/1589, millega kehtestatakse üksikasjalikud eeskirjad Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 108 kohaldamiseks, artikli 1 punkti d ning ELTL artikli 107 tähenduses.
Teise väite kohaselt on tegemist õigusliku vea ja ELTL artikli 107 lõike 1 väära kohaldamisega, kuivõrd ülemäärase kasumi maksuotsuste süsteem on liigitatud riigiabiks.
Kolmanda väite kohaselt on tegemist ilmse hindamisveaga kontsernide lugemisel väidetava abi saajateks, seaduslikkuse põhimõtte ja nõukogu 13. juuli 2015. aasta määruse nr 2015/1589, millega kehtestatakse üksikasjalikud eeskirjad Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 108 kohaldamiseks, artikli 16 lõike 1 rikkumisega.
Neljanda väite kohaselt on rikutud õiguskindluse, õiguspärase ootuse ja hea halduse põhimõtteid.
25. juulil 2016 esitatud hagi – CK Telecoms UK Investments versus komisjon
(Kohtuasi T-399/16)
Hageja: CK Telecoms UK Investments Ltd (London, Ühendkuningriik) (esindajad: advokaadid T. Wessely ja O. Brouwer ning Solicitor A. Woods, Solicitor J. Aitken ja Solicitor M. Davis)
tühistada Euroopa Komisjoni 11. mai 2016. aasta otsus C (2016) 2796 juhtumis COMP/M.7612 – Hutchison 3G UK Investments Limited/Telefónica (Europe plc), mis tehti Hutchisonile teatavaks 13. mail 2016 ja millega tunnistati Telefónica Europe plc omandamine Hutchisoni poolt siseturuga ja EMP lepinguga kokkusobimatuks vastavalt nõukogu määruse nr 139/2004 artikli 8 lõikele 3, terves ulatuses; ja
mõista kohtukulud, nende hulgas ka võimaliku menetlusse astumisega seotud kulud välja komisjonilt.
Hagi põhjendamiseks esitab hageja viis väidet.
Esimene väide, milles leitakse, et komisjon on rikkunud õigusnorme, teinud ilmseid hindamisvigu ja rikkunud olulisi menetlusnorme, tõlgendades ja kohaldades Ühendkuningriigi mobiilsideteenuste jaemüügiturul õiguslikku kriteeriumi, mille alusel hinnatakse kooskõlastamata horisontaalset mõju. Komisjon eksis eelkõige hageja kvalifitseerimisel „oluliseks konkureerivaks jõuks“ ja konkurentsi suletuse hindamisel. Samuti tegi komisjon ilmseid hindamisvigu, analüüsides ettenähtavat hinnamõju ja ühinemisel tekkiva üksuse tõenäoliseid stiimuleid.
Teine väide, milles leitakse, et vastupidise stsenaariumi hindamisel on tehtud ilmseid hindamisvigu ja moonutatud on tõendeid. Eelkõige jättis komisjon hindamata Hutchisoni võrguvõimekuse võrreldes tema konkurentidega ja tugineb lubamatult Hutchisoni väidetavale võimele võtta „nõudluse juhtimise“ meetmeid, nagu näiteks hindade tõstmine, põhjendades Hutchisoni tõendite tagasilükkamist tuleviku võrguvõimekuse kohta.
Kolmas väide, milles leitakse, et seoses võrgu jagamisega tekkiva kooskõlastamata horisontaalse mõjuga on tehtud faktivigu, rikutud on õigusnorme, tehtud on ilmseid hindamisvigu ja rikutud on olulisi menetlusnorme. Eelkõige eksis komisjon seoses tema uudsete ettepanekutega, mis puudutavad konkurentide „joondamise“ vajadusele ja ulatusele võrgu jagamise kokkulepetes; ja komisjon rikkus õigusnormi ja tegi ilmseid hindamisvigu, tuginedes oma järeldustes tõenäolisele kahjule, mida ühinenud üksus tekitab oma konkurentidele, mitte konkurentsile. Komisjon eksis veelgi, kui lükkas tagasi Hutchisoni pakutud kohustused, mis oleks täielikult.
Neljas väide, milles leitakse, et seoses Ühendkuningriigi üldkasutatavatele mobiilsidevõrkudele juurdepääsu ja kõne algatamise hulgimüügiturul tekkiva kooskõlastamata horisontaalse mõjuga on tehtud ilmseid hindamisvigu ning rikutud on õigusnorme ja olulisi menetlusnorme. Eelkõige eksis komisjon, järeldades, et Hutchison on hulgimüügiturul „oluline konkureeriv jõud“, hoolimata tema väga väikesest turuosast (vähem kui 3 %), ja tuginedes oma järeldustes kolmandate isikute arvamustele, selmet koostada analüüs ise.
Viies väide, milles leitakse, et seoses Hutchisoni poolt pakutud kohustustele, mis puudutavad probleeme Ühendkuningriigi mobiilsideteenuste jae- ja hulgimüügiturgudel, hinnangu andmisega on rikutud õigusnorme, tehtud on ilmseid hindamisvigu, esitamata on jäetud põhjendused ja rikutud on olulisi menetlusnorme. Eelkõige oli komisjon ekslikult vastu väljapakutud kohustustele, väites et nende kohustuste täitmine on ebakindel; komisjon on teinud ilmselge hindamisvea, kaaludes pakutud kohustuste alusel uute ja tugevamate konkurentide võimet tõhusalt konkureerida; samuti tegi komisjon hindamisvea oma hinnangus pakutud kohustuste üldise sobivuse suhtes otsuses väidetud konkurentsi kadumise tasakaalustamiseks.
27. juulil 2016 esitatud hagi – Maximum Play versus EUIPO (MAXPLAY)
(Kohtuasi T-400/16)
Hageja: Maximum Play, Inc. (San Francisco, California, Ühendriigid) (esindaja: advokaat M. Graf)
Vaidlusalune kaubamärk: EL-i sõnamärk „MAXPLAY“ – registreerimistaotlus nr 14 047 963
Vaidlustatud otsus: EUIPO neljanda apellatsioonikoja 26. mai 2016. aasta otsus asjas R 2273/2015-4
määruse nr 207/2009 artikli 7 lõike 1 punkti b ja artikli 7 lõike 1 punkti c rikkumine;
on jäetud nõuetekohaselt arvestamata varasema ELi kaubamärgi ja siseriiklike kaubamärkidega ning ka siseriikliku registreerimistaotlusega.
31. juulil 2016 esitatud hagi –Makhlouf versus nõukogu
(Kohtuasi T-409/16)
Hageja: Ehab Makhlouf (Damaskus, Süüria) (esindaja: advokaat E. Ruchat)
tunnistada hageja hagi vastuvõetavaks ja põhjendatuks;
sellest tulenevalt tühistada 27. mai 2016. aasta otsus (ÜVJP) 2016/850 ja selle hilisemad rakendusaktid hagejat puudutavas osas;
Oma hagi põhjendamiseks esitab hageja viis väidet, mis on sisuliselt samad kohtuasjas T-410/16: Makhlouf versus nõukogu esitatud väidetega või sarnanevad neile.
31. juulil 2016 esitatud hagi – Makhlouf versus nõukogu
(Kohtuasi T-410/16)
Hageja: Rami Makhlouf (Damaskus, Süüria) (esindaja: advokaat E. Ruchat)
Esimese väite kohaselt on rikutud kaitseõigusi ja õigust tõhusale kohtulikule kaitsele, mis on ette nähtud inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooni (edaspidi „EIÕK“) artiklites 6 ja 13, Euroopa Liidu toimimise lepingu (edaspidi „ELTL“) artiklis 215 ning Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklites 41 ja 47.
Teise väite kohaselt on rikutud põhjendamiskohustust, kuna nõukogu esitatud põhjendusega ei ole täidetud Euroopa Liidu institutsioonide kohustus, mis on ette nähtud EIÕK artiklis 6, ELTL artiklis 296 ja Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklis 41.
Kolmas väide puudutab ilmset hindamisviga, mille nõukogu tegi hageja Süüria režiimi rahastamisega seostamise tõttu.
Neljanda väite kohaselt piisavad vaidlustatud meetmed põhjendamatult ja ebaproportsionaalselt hageja põhiõigusi, eelkõige tema õigust omandile, mis on ette nähtud EIÕK lisaprotokolli nr 1 artiklis 1 ja Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklis 17, ja tema õigust maine kaitsele, mis on ette nähtud EIÕK artiklis 8 ja artikli 10 lõikes 2.
Viienda väite kohaselt on rikutud 2. detsembri 2015. aasta Euroopa Liidu ühise välis- ja julgeolekupoliitika raames kasutatavate piiravate meetmete (sanktsioonide) rakendamise ja hindamise suuniseid (nõukogu 2. detsembri 2005. aasta dokument 15114/05).
28. juulil 2016 esitatud hagi – Achemos Grupė ja Achema versus komisjon
(Kohtuasi T-417/16)
Hagejad: Achemos Grupė UAB (Vilnius, Leedu) ja Achema AB (Jonava, Leedu) (esindajad: advokaadid: R. Martens ja C. Maczkovics)
tühistada komisjoni 20. novembri 2013. aasta otsus riigiabi juhtumis SA.36740 (2013/NN) – Leedu, Klaipedos Nafta – LNG Terminalile antav abi, Brüssel, C(2013) 7884 final, ELT 2016 C 161, lk 1; ja
Esimene väide, et rikuti ELTL artikli 108 lõikes 2 ja määruse 2015/1589 (1) artikli 4 lõikes 4 sisalduvaid menetlusreegleid ning hea halduse põhimõtet, kuna vaatamata tõsistele raskustele, mis kõnealuste riigiabimeetmete ühisturuga kokkusobivuse hindamisel ilmnesid, tugines komisjon üksnes riigiabimeetmete esialgsele uurimisele, samas kui neid raskusi arvesse võttes oli komisjon kohustatud algatama menetluse ELTL artikli 108 lõike 2 ja määruse nr 2015/1589 artikli 6 alusel.
Teine väide, et rikuti ELTL artikli 107 lõike 3 punkti c, kuna komisjon ei kohaldanud nõuetekohaselt vaidlustatud otsuse punktis 135 sätestatud hindamiskriteeriume, samas kui
esiteks, mis puudutab meetmete asjakohasust ja vajalikkust, oleks komisjon pidanud neid meetmeid konkreetselt hindama ja uurima, kas leidus muid, sihipärasemaid instrumente;
teiseks oleks komisjon pidanud tegema järelduse, et stimuleeriv mõju puudub, kuna KN on õiguslikult kohustatud LNG Terminali arendama;
kolmandaks oleks komisjon pidanud hindama, kas subsideeritud LNG Terminali suurus oli proportsionaalne taotletava eesmärgi saavutamiseks ega tekitanud liigset tootmisvõimsust.
Kolmas väide, et rikuti ELTL artikli 106 lõiget 2, SGEI raamistikku (2) ja selliseid üldpõhimõtteid nagu võrdne kohtlemine ja õiguspärase ootuse kaitse, ning direktiivis 2004/18 (3) sisalduvaid hankereegleid ja direktiivi 2004/18 artiklit 14, kuna komisjon kohaldas vääralt üldist majandushuvi pakkuva teenuse raamistikku, kiites heaks KN otsevolituse 55 aastaks kasumiga, mis vastab projekti kapitali tasuvusele, samas kui
esiteks oleks volituste periood pidanud olema põhjendatud viitega objektiivsetele kriteeriumidele, ületamata üldist majandushuvi pakkuva teenuse osutamiseks nõutavate kõige olulisemate vahendite (rahalise) väärtuse vähenemiseks ette nähtud ajavahemikku;
teiseks ei oleks KN määramine tohtinud olla hankereeglitest välja jäetud oluliste julgeolekuhuvide kaitse kaalutlustel direktiivi 2004/18 artikli 14 tähenduses, kuna käesoleval juhul on võimalik kasutada teisi vahendeid, mis on oma olemuselt vähem piiravad kui lepingu otsesõlmimine;
kolmandaks, võttes arvesse KN kantud riski taset, oleks viimase kasum pidanud olema piiratud vastava vahetustehingute intressimääraga (vajadusel uuest hinnatud, et võtta arvesse lõpptähtaega), millele lisandub 100 baaspunkti.
(1) Nõukogu 13. juuli 2015. aasta määrus (EL) 2015/1589, millega kehtestatakse üksikasjalikud eeskirjad Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 108 kohaldamiseks (ELT L 248, 2015, lk 9).
(2) Komisjoni teatis – Euroopa Liidu raamistik riigiabi jaoks, mida antakse avalike teenuste eest makstava hüvitisena (2011), (ELT 2012, C 8, lk 15) (edaspidi „üldist majandushuvi pakkuva teenuse raamistik“).
(3) Euroopa parlamendi ja nõukogu 31. märtsi 2004. aasta direktiiv 2004/18/EÜ ehitustööde riigihankelepingute, asjade riigihankelepingute ja teenuste riigihankelepingute sõlmimise korra kooskõlastamise kohta (EÜT L 134, 2004, lk 114; ELT eriväljaanne 06/07, lk 132).
29. juulil 2016 esitatud hagi – De Masi versus komisjon
(Kohtuasi T-423/16)
Hageja: Fabio De Masi (Brüssel, Belgia) (esindaja: professor A. Fischer-Lescano)
tühistada kostja 20. mai 2016. aasta otsus taotluse kohta tutvuda käitumisjuhendi töörühma dokumentidega;
tühistada kostja 13. juuli 2016. aasta otsus taotluse kohta tutvuda käitumisjuhendi töörühma dokumentidega;
mõista kostjalt Üldkohtu kodukorra artikli 87 lõike 2 alusel välja kohtukulud ja võimalike menetlusse astujate kohtukulud.
Esimene väide, et rikutud on määruse (EÜ) nr 1049/2001 (1) artikli 8 lõiget 1
Hageja väidab, et kostja 20. mai 2016. aasta otsusega ja 13. juuli 2016. aasta otsusega rikutakse eespool nimetatud sättes ette nähtud õigust nõuda kordustaotluse asjakohast läbivaatamist.
Teine väide, et rikutud on ELTL artikli 15 lõiget 3 koosmõjus määruse (EÜ) nr 1049/2001 artikli 2 lõikega 1
Lisaks väidab hageja, et kuna kostja ei lubanud tal tutvuda kõigi dokumentidega, mille kostja oli koostanud nõukogu loodud käitumisjuhendi töörühma (äriühingute maksustamine) kohta, siis on rikutud tema õigust tutvuda nende dokumentidega, mis on tagatud eespool nimetatud sätetega.
Seoses sellega väidab hageja, et määruse (EÜ) nr 1049/2001 artikli 4 lõikes 3 ja lõike 1 punkti a neljandas taandes ette nähtud erandid läbipaistvuskohustusest ei ole antud juhul kohaldatavad.
Peale selle esines huvide kaalumisel ja põhjenduste esitamisel puudusi ning dokumentide avaldamine oleks teeninud ülekaalukaid üldisi huve.
(1) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 30. mai 2001. aasta määrus (EÜ) nr 1049/2001 üldsuse juurdepääsu kohta Euroopa Parlamendi, nõukogu ja komisjoni dokumentidele (ELT.L 145, lk 43, ELT eriväljaanne 01/03, lk 331).
29. juulil 2016 esitatud hagi – Intercontinental Exchange Holdings versus EUIPO (BRENT INDEX)
(Kohtuasi T-430/16)
Hageja: Intercontinental Exchange Holdings, Inc. (Atlanta, Georgia, Ühendriigid) (esindaja: advokaat P. Heusler)
Vaidlusalune kaubamärk: EL-i sõnamärk „BRENT INDEX“ – registreerimistaotlus nr 14 284 947
Vaidlustatud otsus: EUIPO neljanda apellatsioonikoja 2. juuni 2016. aasta otsus asjas R 8/2016-4
Määruse nr 207/2009 artikli 7 lõike 1 punkti b ja artikli 7 lõike 1 punkti c rikkumine.
1. augustil 2016 esitatud hagi – VIMC versus komisjon
(Kohtuasi T-431/16)
Hageja: VIMC – Vienna International Medical Clinic GmbH (Kulmbach, Saksamaa) (esindaja: advokaat R. Bramerdorfer)
tühistada komisjoni 27. mai 2016. aasta otsus (asi AT.40231 – VIMC vs. WK&FGB) ja
Käesolevas hagis palub hageja tühistada komisjoni 27. mai 2016. aasta otsus C (2016) 3351 final, millega lükati hageja kaebus määruse (EÜ) nr 1/2003 (1) artikli 13 alusel tagasi.
Hagis tugineb hageja ainsale väitele, milles ta heidab ette kaalutlusõiguse ületamist.
Siinkohal väidab hageja, et määruse (EÜ) nr 1/2003 artikli 13 kohaldamine või kohaldamata jätmisel ei ole komisjonil mis tahes ulatuses kaalutlusõigust. Komisjon peab arvestama üksikjuhtumi erilisi asjaolusid ning ei saa selle sätte alusel ilma igasuguse põhjenduseta tagasi lükata kaebust, millega tegeleb juba liikmesriigi asutus.
(1) Nõukogu 16. detsembri 2002. aasta määrus (EÜ) nr 1/2003 asutamislepingu artiklites 81 ja 82 sätestatud konkurentsieeskirjade rakendamise kohta (ELT 2003, L 1, lk 1, ELT eriväljaanne 08/02, lk 205).
3. augustil 2016 esitatud hagi – Pometon versus komisjon
(Kohtuasi T-433/16)
Hageja: Pometon SpA (Martellago, Itaalia) (esindajad: advokaadid E. Fabrizi, V. Veneziano ja A. Molinaro)
esimese võimalusena tühistada vaidlustatud otsus;
teise võimalusena tühistada Pomentonile määratud trahv või vähendada seda;
kohustada kostjat maksma tagasi kõik summad, mis hageja oli sunnitud kohtumenetluse vältel vaidlustatud otsuse alusel tasuma, ning hüvitama kõik muud kulud, mis hageja kandis vaidlustatud otsuse tõttu;
igal juhul mõista kostjalt hageja kasuks välja kohtulõivud ning kõik muud kulud ja tasud, mis hageja on käesoleva menetlusega seoses tekkinud või mis ta on maksnud.
Käesolev hagi on esitatud komisjoni 25. mai 2016. aasta lõpliku otsuse C(2016) 3121 (juhtum AT.39792 – Steel Abrasives) peale, mis käsitleb Euroopa Liidu toimimise lepingu (edaspidi „ELTL“) artikli 101 ja EMP lepingu artikli 53 kohast menetlust (edaspidi „vaidlustatud otsus“).
Esimene väide, et on rikutud erapooletu menetluse ja süütuse presumptsiooni põhimõtteid ning kaitseõigusi, sest kostja pani äriühingute Ervin Industries Inc, Ervin Amasteel, Winoa SA, WHA Holding SAS, Metalltechnik Schmidt GmbH & Co. KG ja Eisenwerk Würth GmbH (edaspidi „pooled“) vastu tehtud 2. aprilli 2014. aasta otsuse C(2014) 2074 final (edaspidi „kokkuleppeotsus“) raames Pometonile süüks konkreetse käitumise ning tegi seega vaidlustatud otsuse, ilma et ta oleks rahulikult ja mõjustamata hinnanud Pometoni olukorda ja tema esitatud argumente.
Komisjon pani kokkuleppeotsuses – seega enne seda, kui Pometonile anti võimalus end kaitsta – talle sõnaselgelt süüks sama käitumist, mis pooltele, kelle puhul seejärel kokkuleppeotsuses tuvastati just nimelt sellise käitumise tõttu ELTL artikli 101 ja EMP lepingu artikli 53 konkreetne rikkumine. Sellest tulenevalt ei olnud komisjon vältimatult ja korvamatult võimeline hindama hageja käitumist tõeliselt erapooletust seisukohast.
Teine väide, et on rikutud ja vääralt kohaldatud ELTL artiklit 101 ja EMP lepingu artiklit 53, põhjendus on ebapiisav ja vastuoluline, on rikutud kaitseõigusi ja tõendamiskoormise põhimõtet, sest kostja pani hagejale tõendite puudumisel süüks osalemist väidetavas kartellis, milles viimane tegelikult ei osalenud.
Komisjon tugines hageja väitel oma teesi põhistamiseks ebatäpsetele, vastuolulistele, ebaselgetele ning Pometoni väidetavas rikkumises osalemise tõendamiseks ebapiisavatele tõenditele.
Kolmas väide, et on rikutud ja vääralt kohaldatud ELTL artiklit 101 ja EMP lepingu artiklit 53, on tehtud hindamis- ning uurimisvead ning otsus on ilmselgelt ebaloogiline, sest kostja asus seisukohale, et Pometonile omistatud käitumine oli suunatud konkurentsi piiramise eesmärgi saavutamisele.
Neljas väide, et seoses küsimusega, kui kaua hageja eeldatavasti väidetavas rikkumises osales, on rikutud ja vääralt kohaldatud ELTL artiklit 101 ja EMP lepingu artiklit 53, põhjendus on puudulik ning on tehtud uurimisvead, mistõttu on rikutud määruse nr 1/2003 (1) artikli 23 lõiget 2, artikli 25 lõikeid 1 ja 5) ja õiguskindluse põhimõtet, sest komisjon määras hagejale rahatrahvi vaatamata aegumisele.
Pomentonile vaidlustatud otsuses omistatud väidetavas rikkumises eeldatava osalemise lõppkuupäev ei saa hageja sõnul kindlasti mitte kokku langeda komisjoni määratletud kuupäevaga; heal juhul saab selleks olla tunduvalt varasem kuupäev, mistõttu tuleb asuda seisukohale, et komisjoni trahvi määramise õigus on aegunud.
Viies väide, et trahvi suuruse kindlaksmääramisega seoses on otsus täiesti põhjendamata ning on rikutud proportsionaalsuse ja võrdse kohtlemise põhimõtteid, sest on muudetud põhisummat suuniste (määruse nr 1/2003 artikli 23 lõike 2 punkti a kohaselt määratavate trahvide arvutamise meetodi kohta) punkti 37 alusel.
Komisjon kohaldas hageja sõnul suuniste (trahvide arvutamise meetodi kohta) punkti 37 ilmselgelt diskrimineerivalt, sest kohaldas Pometoni suhtes trahvi vähendamismäära, mis on ilmselgelt väiksem teiste poolte suhtes kohaldatud määrast.
(1) Nõukogu 16. detsembri 2002. aasta määrus (EÜ) nr 1/2003 asutamislepingu artiklites 81 ja 82 sätestatud konkurentsieeskirjade rakendamise kohta (EÜT 2003 L 1, lk 1; ELT eriväljaanne 08/02, lk 205).
3. augustil 2016 esitatud hagi – AEIM ja Kazenas versus komisjon
(Kohtuasi T-436/16)
Hagejad: L’application électronique industrielle moderne (AEIM) (Algrange, Prantsusmaa), Philippe Kazenas (Luxembourg, Luksemburg) (esindaja: advokaat B. Wizel)
mõista kostjalt hageja kasuks välja 536 912 eurot, mis vastab rahalisele kahjule, mida ta kandis pöördumatute investeeringute tõttu seoses visiitidega enne hankelepingute sõlmimist, mis toimus õigusvastaselt;
mõista kostjalt hageja kasuks välja saamata jäänud tulu 2 092 650 eurot seoses hankelepingutega, millele ta oleks võinud olla õigus, kui need oleks sõlmitud õiglaselt ja korruptsioonivabalt;
mõista kostjalt hageja kasuks välja hüvitis 85 000 eurot advokaaditasude eest, mida ta oli kohustatud maksma enda kaitsmiseks ja Euroopa ametniku korruptsiooni tõttu;
mõista kostjalt hageja kasuks välja 150 000 eurot mittevaralise kahju eest;
mõista kostjalt hageja kasuks välja intress kõikidele nendelt summadelt alates detsembrist 2005, mis on rikkumisperioodi lõpp;
mõista kostjalt välja hüvitis käesoleva kohtuastme menetlusega seotud advokaadikulude eest summas 75 000 eurot ja
mõista kostjalt välja viivis alates tehtava kohtuotsuse kuulutamise kuupäevast;
Hagejad viitavad Euroopa Komisjoni ametniku õigusvastasele tegevusele hankelepingute sõlmimisel, kes tekitas neile otseses seoses selle tegevusega suurt kahju, mille hüvitamist nad nõuavad.
Nad on seega seisukohal, et täidetud on Euroopa Liidu lepinguvälise kahju tekkimise kolm tingimust, see tähendab institutsiooni või tema töötaja õigusvastane tegevus, tegelik kahju ning põhjuslik seos selle töötaja tegevuse ja viidatud kahju vahel.
Käesolevas asjas väidavad nad, et Euroopa ametniku korruptsioon hankelepingute sõlmimisel on võrdse kohtlemise ja läbipaistvuse põhimõtete piisavalt selge rikkumine, mida hankija hankemenetlustes kõikide pakkujate suhtes peab järgima.
Hageja leiavad, et kõnealuste hankelepingute õigusvastane sõlmimine tekitas tegeliku kahju äriühingule AEIM, kellega sõlmiti lepingud vaid ohtlikuks peetavates riikides, mida kaks äraostvat pakkujat ei tahtnud, ning kui kõik lepingud oleks sõlmitud korruptsioonivabalt, oleks need olnud õigus saada nimetatud äriühingul, kuna ta tegi ainsana ausa pakkumuse.
Nad tuginevad komisjoni hea halduse põhimõttele, mille järgimisel käesolevas asjas esines olulisi puudusi, ning õiguspärase ootuse kaitse põhimõttele, mis laieneb kõigile ettevõtjatele, kellel institutsioon on tekitanud põhjendatud ootused.
Hageja leiavad, et lisaks rahalisele kahjule on neile tekitatud ka mittevaralist kahju, mis tekkis eelkõige maine kahjustamisest ja kohustusest kaitsta end süüdistuste eest, mis osutusid ebaõigeks ja väljamõelduks.
5. augustil 2016 esitatud hagi – Itaalia versus komisjon
(Kohtuasi T-437/16)
Hageja: Itaalia Vabariik (esindajad: G. Palmieri, avvocato dello Stato P. Gentili)
tühistada teade avaliku konkursi EPSO/AD/322/16 korraldamise kohta eesmärgiga koostada 86 kandidaadiga reservnimekiri vakantsete administraatori ametikohtade (AD 5 ja AD 7) täitmiseks auditi valdkonnas; teade on avaldatud Euroopa Liidu Teatajas, seeria C 171 A, 12. mail 2016;
Esimene väide: on rikutud ELTL artikleid 263, 264 ja 266.
Komisjon on eiranud kohustuslikku jõudu, mida evib Euroopa Kohtu otsus kohtuasjas C-566/10 P, millega on tunnistatud õigusvastaseks keele valikut piiravad teated, mis lubavad liidu avalike konkursside kandidaatidel valida 2. keeleks ainult inglise, prantsuse või saksa keele.
Teine väide: on rikutud ELTL artiklit 342 ning määruse nr 1/58, millega määratakse kindlaks Euroopa Majandusühenduses kasutatavad keeled (EÜT 1958, 17, lk 385; ELT eriväljaanne 01/01, lk 3), artikleid 1 ja 6.
Selles osas väidetakse, et kuna komisjon lubab liidu avalike konkursside kandidaatidel valida 2. keele ainult kolme keele hulgast, siis on ta praktiliselt kehtestanud uued eeskirjad keelte kasutamise kohta institutsioonides, sekkudes nõukogu ainupädevusse selles valdkonnas.
Kolmas väide: on rikutud EÜ artiklit 12 (nüüd ELTL artikkel 18), Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklit 22, EL artikli 6 lõiget 3, ametnike personalieeskirjade III lisa artikli 1 lõiget 2 ja artiklit 3, määruse nr 1/58 artikleid 1 ja 6 ning ametnike personalieeskirjade artikli 1d lõikeid 1 ja 6, artikli 27 teist lõiku ja artikli 28 punkti f.
Selles osas väidetakse, et komisjon on kehtestanud diskrimineeriva keelelise piirangu, kuna osutatud õigusnormid keelavad kehtestada Euroopa kodanikele ja institutsioonide ametnikele endile keelelisi piiranguid, mida ei ole üldiselt ja objektiivselt ette nähtud määruse nr 1/58 artiklis 6 osutatud kodukordades ja mida seni ei ole vastu võetud, ning kuna need õigusnormid keelavad selliste piirangute seadmise, kui see ei ole teenistuse huvides konkreetselt põhjendatud.
Neljas väide: on rikutud EL artikli 6 lõiget 3 selles osas, millega on sätestatud õiguspärase ootuse kaitse põhimõte kui liikmesriikide ühistest põhiseaduslikest tavadest tulenev põhiõigus.
Selles osas väidetakse, et komisjon rikkus kodanike ootust, et 2. keeleks saab valida mis tahes liidu keele, nagu sai kogu aeg teha kuni 2007. aastani ja nagu Euroopa Kohus on ametlikult kinnitanud kohtuotsuses C-566/10 P.
Viies väide: tegemist on võimu kuritarvitamise ja konkursi korraldamise teadete olemust ja eesmärki puudutavate alusnormide rikkumisega.
Selles osas väidetakse, et kuna komisjon seadis juba ette ja üldiselt piirangu, mis lubab 2. keele valida vaid kolme keele hulgast, siis on ta tegelikult juba teate avaldamise ja vastuvõtutingimuste esitamise etapil ette rutates kontrollinud kandidaatide keeleoskust, mida tuleb aga teha hoopis konkursi käigus. Nii muutub keelteoskus määrava tähtsusega teguriks erialateadmiste asemel.
Kuues väide: on rikutud ELTL artiklit 18 ja artikli 24 neljandat lõiku, Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklit 22, määruse nr 1/58 artiklit 2 ja ametnike personalieeskirjade artikli 1d lõikeid 1 ja 6.
Selles osas väidetakse, et kuna on ette nähtud, et kandideerimistaotlus peab tingimata olema saadetud inglise, prantsuse või saksa keeles, ja kuna samas keeles saadab EPSO kandidaatidele konkursi käiku puudutavad teated, siis on rikutud Euroopa kodanike õigust suhelda institutsioonidega oma põhikeeles ning tegemist on selliste isikute järjekordse diskrimineerimisega, kes neid kolme keelt põhjalikult ei valda.
Seitsmes väide: on rikutud määruse nr 1/58 artikleid 1 ja 6, ametnike personalieeskirjade artikli 1d lõikeid 1 ja 6 ning artikli 28 punkti f, ametnike personalieeskirjade III lisa artikli 1 lõike 1 punkti f, ELTL artikli 296 teist lõiku (põhjenduste esitamata jätmine), samuti on rikutud proportsionaalsuse põhimõtet. Faktiliste asjaolude moonutamine.
Selles osas väidetakse, et komisjon põhistas kolme keele piirangut vajadusega tagada, et uued töötajad oleksid institutsioonis kohe suutelised oma igapäevatöös vabalt suhtlema. See põhjendus moonutab fakte, kuna ei nähtu, et just neid kolme keelt kasutatakse institutsioonides eri keelerühmade vahel asutusesiseses suhtlemises kõige enam, ühtlasi on tegemist sellise põhiõiguse ebaproportsionaalse piiramisega, mis keelab keelelise diskrimineerimise.
9. augustil 2016 esitatud hagi – Itaalia versus komisjon
(Kohtuasi T-443/16)
tühistada teade avalike konkursside korraldamise kohta – EPSO/AD/323/16 ja EPSO/AD/324/16.
Hageja vaidlustab Üldkohtus Euroopa Liidu Teatajas (26.5.2016, C 187 A) avaldatud teate avalike konkursside korraldamise kohta – EPSO/AD/323/16 ja EPSO/AD/324/16 – eesmärgiga koostada reservnimekirjad vastavalt 40 vaba administraatori (palgaaste AD 7) ametikoha täitmiseks (uurijad: ELi kulud, korruptsioonivastane võitlus, toll ja kaubandus, tubakas ja võltsitud kaubad) ning 10 administraatori (palgaaste AD 9) ametikoha täitmiseks (uurijad: meeskonna juhid).
Sama teade on kohtuasja T-401/16: Hispaania vs. komisjon ese.
Väited ja peamised argumendid on sarnased viidatud kohtuasjas esitatutega.
Hageja tugineb eeskätt ELTL artiklite 18, 24 ja 342, Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikli 22, ametnike personalieeskirjade, õiguspärase ootuse kaitse põhimõtte, proportsionaalsuspõhimõtte ning konkursiteadete olemusele ja eesmärgile olemuslike materiaalõigusenormide rikkumisele, samuti võimu kuritarvitamisele ning määruse nr 1/58 artiklite 1 ja 6 rikkumisele.
CC’i 10. augustil 2016 esitatud apellatsioonkaebus Avaliku Teenistuse Kohtu 21. juuli 2016. aasta otsuse peale kohtuasjas F-9/12 RENV, CC versus parlament
(Kohtuasi T-446/16 P)
Apellatsioonkaebuse esitaja: CC (Bridel, Luksemburg) (esindaja: advokaat G. Maximini)
tunnistada apellatsioonkaebuse vastuvõetavaks ja põhjendatuks;
seetõttu tühistada Avaliku Teenistuse Kohtu 21. juuli 2016. aasta otsus kohtuasjas F-9/12 RENV (VV vs. Euroopa Parlament), välja arvatud resolutsiooni punkt 3, mis puudutab kohtukulusid;
seetõttu tunnistada Euroopa Parlamendi lepinguvälist vastutust vigade eest, mis tehti sobivate kandidaatide nimekirja haldamisel, ning selle institutsiooni kohustust hüvitada sellest tulenev kahju;
seetõttu teha otsus kooskõlas hageja poolt esimeses kohtuastmes esitatud nõuetega;
järelikult teha järgmine otsus:
Tühistada Avaliku Teenistuse Kohtu 21. juuli 2016. aasta otsus kohtuasjas F-9/12 RENV (CC vs. Euroopa Parlament), välja arvatud resolutsiooni punkt 3, mis puudutab kohtukulusid.
Mõista Euroopa Parlamendilt hageja kasuks välja 749 449,30 eurot varalise kahju eest, mis on arvutatud ajavahemiku 2003. aasta detsember kuni 2011. aasta detsember eest, millele lisanduvad pensionimaksed, ning sellele järgneval perioodil kuni vanaduspensionieani igakuiste maksete netosummad, mis vastavad AD kategooriasse kuuluvate palgaastme AD 9 järgu 2 teise aasta ametnike palgale, võttes arvesse sama palgaastme ametniku tavapärast karjääri, ning millele lisanduvad haigekassale tehtud maksed; kõikidelt viidatud summadelt arvestatakse Euroopa Keskpanga viivitusintressi, mida suurendatakse 2 protsendipunkti võrra.
Täiendavalt mõista Euroopa Parlamendilt hageja kasuks välja 70 000 eurot mittevaralise kahju eest.
Jätta Euroopa Parlamendi kanda tema enda kohtukulud ja mõista temalt välja hageja kohtukulud käesolevas kohtuastmes.
Apellatsioonkaebuse põhjenduseks esitab apellant kuus väidet.
Esimene väide, et pakutud tõendite vastuvõetamatuse vastuväite hindamisel on õigusnormi rikutud;
Faktide moonutamine, põhjenduse puudumine, erapooletuse nõude rikkumine ja õiguse õiglasele kohtupidamisele rikkumine (Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikli 47 teine lõik), nemo potest venire contra factum proprium (keegi ei saa omaenda käitumise või tegude vastu tegutseda) põhimõtte rikkumine ja faktide moonutamine seoses uute tõendite väidetava hilise pakkumisega;
Jäeti tunnistamata see, et on rikutud läbipaistvuse kohustust ja parlamendi lojaalset koostööd kohtu suhtes;
Ilmne hindamisviga seoses sobivate kandidaatide nimekirja numbri EUR/A/151/98 muutmisega numbriks EUR/A/151.
Teine väide, et õigusnormi on rikutud seoses peasekretäri 19. mai 2005. aasta otsuse õigusliku kvalifitseerimisega ja põhjenduse puudumisega ja Euroopa Liidu Üldkohtu tühistava kohtuotsuse rikkumisega;
peasekretäri 19. mai 2005. aasta otsuse õigusliku kvalifitseerimise puudumine;
tühistava kohtuotsuse T-457/13 P rikkumine.
Kolmas väide, et on moonutatud fakte seoses EPSO kirjadega.
Neljas väide, et on moonutatud parlamendi 15. oktoobri 2007. aasta kirja, milles väideti, et hagejat teavitati tema konkursitoimiku hävitamisest.
Viies väide, et õigusnormi on rikutud seoses Euroopa Parlamendi presidendi 25. veebruari 2003. aasta otsuse õigusliku kvalifitseerimisega.
Kuues väide, et tühistavat kohtuotsust on rikutud seoses kahju arvutamisega.
10. augustil 2016 esitatud hagi – Ellinikos Syndemos Epicheiriseon gia ti Diacheirisi ton Diethnon Protypon GS1 versus EUIPO – 520 Barcode Ellas (520 Barcode Hellas)
(Kohtuasi T-453/16)
Hageja: Ellinikos Syndemos Epicheiriseon gia ti Diacheirisi ton Diethnon Protypon GS1 (Argiroupoli Attikis, Kreeka) (esindaja: advokaat A. Mouzaki)
Teine menetluspool apellatsioonikojas: 520 Barcode Ellas – AE Diacheirisis Diethnon Protypon kai Parochis Symvouleutikon Ypiresion (Kifisia Attikis, Kreeka)
Vaidlusalune kaubamärk: sõnalist osa „5 201000 603856 520 Barcode Hellas“ sisaldav ELi kujutismärk – registreerimistaotlus nr 10 881 861
Vaidlustatud otsus: EUIPO neljanda apellatsioonikoja 14. juuni 2016. aasta otsus asjas R 238/2015-4
mõista hageja kohtukulud välja EUIPO-lt.
Määruse nr 207/2009 artikli 8 lõike 4 rikkumine;
määruse nr 207/2009 artikli 75 ning artikli 76 lõigete 1 ja 2 rikkumine.
22. augustil 2016 HI esitatud apellatsioonkaebus Avaliku Teenistuse Kohtu otsuse peale kohtuasjas F-133/15, HI versus komisjon
(Kohtuasi T-464/16 P)
Apellatsioonkaebuse esitaja: HI (Brüssel, Belgia) (esindaja: advokaat M. Velardo)
tühistada 10. juuni 2016. aasta otsus kohtuasjas F-133/15 ja teha ise asjas uus otsus;
teise võimalusena saata kohtuasi tagasi Avaliku Teenistuse Kohtusse;
mõista mõlema menetluse kohtukulud välja komisjonilt.
Esimene väide, et rikutud on Euroopa Liidu õigust seoses põhjendamiskohustuse ja kaitseõigustega, kuna Euroopa Komisjoni ametisse nimetav asutus ei selgitanud üksikasjalikult põhjuseid, mille tõttu ta otsustas määrata hagejale distsiplinaarkaristusena palgaastme alandamise kahe astme võrra samas tegevusüksuses.
Teine väide, et Avaliku Teenistuse Kohus rikkus Euroopa Liidu õigust seoses mõistliku aja, kaitseõiguste ja põhjendamiskohustusega. Lisaks moonutas Avaliku Teenistuse Kohus faktilisi asjaolusid ja tõendeid.
Kolmas väide, et Avaliku Teenistuse Kohus moonutas faktilisi asjaolusid ja tõendeid ning rikkus Euroopa Liidu õigust ja Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklit 41.
Neljas väide, et Avaliku Teenistuse Kohus rikkus proportsionaalsuse põhimõtet.
23. augustil 2016 esitatud hagi – Cotecnica versus EUIPO – Visan Industrias Zootecnicas (cotecnica OPTIMA)
(Kohtuasi T-465/16)
Hageja: Cotecnica, SCCL (Bellpuig, Hispaania) (esindajad: advokaadid J. Devaureix, J. C. Erdozain López ja J. Galán López)
Teine menetluspool apellatsioonikojas: Visan Industrias Zootecnicas SL (Arganda, Hispaania)
Vaidlusalune kaubamärk: Euroopa Liidu sõnalisi osi „cotecnica OPTIMA“ sisaldav kujutismärk – registreerimistaotlus nr 13 292 479
Vaidlustatud otsus: EUIPO teise apellatsioonikoja 13. juuni 2016. aasta otsus asjas R 229/2016-2
võtta esitatud tõendid vastu;
määruse nr 207/2009 artikli 8 lõike 1 punkti b rikkumine ja Üldkohtu kohtupraktika eiramine, eelkõige mis puudutab 20. jaanuari 2009. aasta otsust kohtuasjas T-424/07: Pioneer Hi-Bred International vs. Siseturu Ühtlustamise Amet (OPTIMUM).
23. augustil 2016 esitatud hagi – NRW. Bank versus Ühtne Kriisilahendusnõukogu
(Kohtuasi T-466/16)
Hageja: NRW. Bank (Düsseldorf, Saksamaa) (esindajad: Rechtsanwalt A. Behrens, Rechtsanwalt J. Kraayvanger ja Rechtsanwalt J. Seitz)
Kostjad: Ühtne Kriisilahendusnõukogu
tühistada kostja otsus hageja kriisifondi aastase sissemakse kohta sissemakseaastal 1. jaanuarist31. detsembrini 2016;
mõista kostjalt välja hageja kohtukulud.
Esimene väide: direktiivi 2014/59/EL (1) artikli 103 lõigete 2 ja 7 ning määruse (EL) nr 806/2014 (2) artikli 70 lõike 2 rikkumine
Hageja väidab, et kostja otsus tema aastase sissemakse kohta on õigusvastane, kuna makse vähendamisel on arvesse võetud üksnes tema arendustegevust, mitte aga arenduse kõrvaltegevust. Seetõttu on hageja aastane kriisifondi sissemakse sissemakseaastal 1. jaanuarist31. detsembrini 2016 liiga suur.
Teine väide: direktiivi 2014/59/EL ja määruse (EL) nr 806/2014 rakendusmääruste rikkumine, mida tuleb kooskõlas nimetatud õigusaktidega tõlgendada nii, et nad soodustavad ka arenduse kõrvaltegevust.
Teise võimalusena esitatud kolmas väide: direktiivi 2014/59/EL ja määruse (EL) nr 806/2014 rakendusmääruste õigusvastasus
Siinkohal väidab hageja, et kui rakendusmäärusi ei ole võimalik tõlgendada kooskõlas direktiiviga 2014/59/EL ja määrusega (EL) nr 806/2014, siis on rakendusmäärused selles osas õigusvastased. Seetõttu on nende rakendusmääruste põhjal tehtud kostja otsus hageja sõnul samuti õigusvastane.
(1) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 15. mai 2014. aasta direktiiv 2014/59/EL, millega luuakse krediidiasutuste ja investeerimisühingute finantsseisundi taastamise ja kriisilahenduse õigusraamistik ning muudetakse nõukogu direktiivi 82/891/EMÜ ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiive 2001/24/EÜ, 2002/47/EÜ, 2004/25/EÜ, 2005/56/EÜ, 2007/36/EÜ, 2011/35/EL, 2012/30/EL ja 2013/36/EL ning määruseid (EL) nr 1093/2010 ja (EL) nr 648/2012 EMPs kohaldatav tekst (ELT 2014, L 173, lk 190).
(2) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 15. juuli 2014. aasta määrus (EL) nr 806/2014, millega kehtestatakse ühtsed eeskirjad ja ühtne menetlus krediidiasutuste ja teatavate investeerimisühingute kriisilahenduseks ühtse kriisilahenduskorra ja ühtse kriisilahendusfondi raames ning millega muudetakse määrust (EL) nr 1093/2010 (ELT 2014, L 225, lk 1).
23. augustil 2016 esitatud hagi – Verein Deutsche Sprache versus komisjon
(Kohtuasi T-468/16)
Hageja: Verein Deutsche Sprache eV (Dortmund, Saksamaa) (esindaja: Rechtsanwalt W. Ehrhardt)
tühistada peasekretäri poolt komisjoni nimel vastu võetud otsus, mis tehti määruse (EÜ) nr 1049/2001 10. juunil 2016 vastu võetud rakendussätete artikli 4 alusel;
Esimene väide: rikutud on ELL artikli 10 lõiget 3, artikli 11 lõiget 2 ja Euroopa Liidu põhiõiguste harta (edaspidi „harta“) artikli 41 lõike 2 punkti c – puudus avatud ja läbipaistev dialoog
Hageja väidab, et otsus jätab tähelepanuta dokumentidega tutvumise taotluses sisalduva hageja ilmse huvi saada terviklik ülevaade menetlusest, mis viis otsuseni kujundada komisjoni Berlaymonti hoone pressiruum ümber selliselt, et keelte vähendamise tagajärjel jäeti alles ainult inglise ja prantsuse keel. Esitati ainult paar dokumenti, mis sisaldasid peamiselt formaalsusi, kuid ei andnud teavet otsuse autori ega põhjuste kohta.
Vaidlustatud otsuses ei käsitle komisjon hageja viidatud dokumendiallikaid üksikasjalikult, jätab dokumentidega tutvumise keelamise põhjused enda teada ja rikub seega ELL artikli 10 lõikest 3 ja muudest EL õigusnormidest tulenevat kohustust teha otsused nii avalikult ja kodanikulähedaselt kui võimalik ja selgitada nende põhjuseid.
Lisaks väidab hageja, et komisjon ei järgi ELL artikli 11 lõikest 2 tulenevat kohustust pidada esindusühendustega avatud ja läbipaistvat dialoogi, sest ta ignoreerib ühenduse muret, ei tee dokumente kättesaadavaks ning ei anna piisavat teavet põhjuste kohta, miks ta dokumentide esitamisest keeldub.
Teine väide: rikutud on ELTL artikli 15 lõike 3 esimest lõiku, harta artiklit 42 ning määruse (EÜ) nr 1049/2001 (1) artikli 2 lõikeid 1 ja 3 ning artikli 4 lõiget 6 – osaline keeldumine dokumentidega tutvumise võimaldamisest
Teises väites toob hageja välja, et taotluse oluliste osade arvesse võtmata jätmine rikub Euroopa Liidu läbipaistvuse põhimõtet.
Lisaks väidab hageja, et komisjon on oma otsuses ekslikult leidnud, et teatava dokumendiga tutvumist võib andmekaitse põhjustel mitte võimaldada, ilma et seda dokumenti või selle sisu oleks otsuses täpsemalt kirjeldatud ning seda otsust piisavalt põhjendatud.
(1) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 30. mai 2001. aasta määrus (EÜ) nr 1049/2001 üldsuse juurdepääsu kohta Euroopa Parlamendi, nõukogu ja komisjoni dokumentidele (EÜT L 145, lk 43, ELT eriväljaanne 01/03, lk 331).
25. augustil 2016 esitatud hagi – Société wallonne des aéroports versus komisjon
(Kohtuasi T-474/16)
Hageja: Société wallonne des aéroports (Namur, Belgia) (esindajad: advokaadid A. Lepièce ja H. Baeyens)
tunnistada hageja taotlus liita käesoleva kohtuasi kohtuasjaga T-818/14 vastuvõetavaks ja põhjendatuks;
tunnistada käesolev hagi vastuvõetavaks ja põhjendatuks,
sellest tulenevalt,
tühistada komisjoni 1. oktoobri 2014. aasta otsuse nr SA.14093 Belgia poolt Brussels South Charleroi Airportile ja Ryanairile suunatud abikava kohta artiklid 3, 4, 5 ja 6;
Esimese väite kohaselt on komisjon rikkunud õigusnormi, kuna analüüsis Brussels South Charleroi Airport (BSCA) poolt hagejale makstud tasusid ELTL artiklist 107 lähtuvalt, olgugi et investeerimisotsused ja lennujaama infrastruktuuri ehitamise ning BSCA kasutusse andmise otsused tehti enne 12. detsembri 2000. aasta otsust kohtuasjas Aéroports de Paris vs. komisjon (T-128/98, EU:T:2000:290), mille Euroopa Kohus jättis muutmata 24. oktoobri 2002. aasta otsusega Aéroports de Paris vs. komisjon (C-82/01 P, EU:C:2002:617).
Teise väite kohaselt on komisjon rikkunud õigusnormi, kuna liigitas Instrument Landing Systemi (ILS) ja rajatulede teenuse majanduslikku laadi varustuse ja teenuste hulka.
Kolmanda väite kohaselt põhineb komisjoni arutluskäik, mida ta kasutas BSCA makstava iga-aastase turutasu kindlaksmääramisel, ebaõigel arvutusmeetodil ja teguritel, millel on märkimisväärne mõju abisummale ning lisaks on tema arutluskäik ilmselgelt põhjendamata.
Neljanda väite kohaselt on komisjon rikkunud õigusnormi esiteks seeläbi, et lisas BSCA-lt tagasisaadava tasu summa hulka abisumma, mis määrati turvalisuse tagamisega seotud ülesande eest (nimelt tuletõrje- ja hooldustoetus) ning teiseks, kuna ta ei võtnud arvesse tuletõrje- ja hooldustoetuse vähendamist aastatel 2014 ja 2015.
4. augustil 2016 esitatud hagi – ZZ versus komisjon
(Kohtuasi F-39/16)
Nõue tühistada otsus mitte lubada hagejat konkursi EPSO/AD/309/15 (AD11) – Arstid Luxembourgi ja ISPRA asukohtades valikukatsetele ja mõista kostjalt välja 10 000 euro suurune hüvitis väidetavalt tekitatud mittevaralise kahju eest.
tühistada konkursi EPSO/AD/309/15 (AD11) – Arstid Luxembourgi ja ISPRA asukohtades konkursikomisjoni 28. septembril 2015 avaldatud otsus mitte lubada hagejat Euroopa Personalivaliku Ameti (EPSO) korraldatud valikukatsetele;
mõista kostjalt välja 10 000 euro suurune hüvitis hagejale väidetavalt tekitatud mittevaralise kahju eest;
11 augustil 2016 esitatud hagi – ZZ versus Euroopa välisteenistus
(Kohtuasi F-41/16)
Hageja: ZZ (esindaja: Rechtsanwalt M. Meyer)
Nõue tühistada või tunnistada kehtetuks ametisse nimetava asutuse otsused, millega nõutakse hagejalt tagasi väidetavalt alusetult saadud õppetoetused ja keeldutakse edaspidi hagejale õppetoetuste maksmisest, ning nõue kohustada kostjat kinnipeetud summasid tagasi maksma.
Hageja palub
tühistada kostja 12. mai 2016. aasta otsus hageja kaebuste R/18/16 ja R/19/16 kohta ning samuti nende kaebustega vaidlustatud korraldused 2014/15. õppeaasta kohta;
teise võimalusena tunnistada kehtetuks kostja 12. mai 2016. aasta otsus hageja kaebuste R/18/16 ja R/19/16 kohta ning samuti nende kaebustega vaidlustatud korraldused 2014/15. õppeaasta kohta;
kohustada kostjat maksma selle otsuse alusel õigusvastaselt kinnipeetud summad hagejale tagasi;
12. augustil 2016 esitatud hagi – ZZ versus EIP
(Kohtuasi F-42/16)
Hageja: ZZ (esindaja: advokaat N. Lhoëst)
Kostja: Euroopa Investeerimispank (EIP)
Hageja esitatud nõue hüvitada kahju, mis talle on tema hinnangul on tekitatud alates novembrist 2013.
mõista EIP-lt hageja kasuks välja summa, mis vastab tema kaheksakordsele aastapalgale vastavalt personalieeskirjade artiklile 33bis ja töötajatele kohaldatavate halduseeskirjade artiklile 9.1.1;
tühistada EIP 4. juuni 2015. aasta otsus sulgeda hageja tööõnnetus- ja kutsehaiguskindlustuse konto (edaspidi „RCVP konto“) alates 28/02/2015 ja mõista EIP-lt hageja kasuks välja:
summa, mis võrdub maksetega, mille maksmist hageja RCVP kontole EIP oleks jätkanud (3 % hageja aastasest töötasust), kui ta ei oleks hageja RCVP kontot sulgenud, alates 28/02/2015 kuni kuupäevani, mil EIP hageja RCVP konto tegelikult uuesti avab;
intressid, mida hageja RCVP kontol olnud kapital oleks jätkuvalt tootnud, kui tema RCVP kontot ei oleks 28/02/2015 sulgetud ja kui hageja ja EIP oleksid kumbki jätkanud maksete tegemist tasemel 3 % hageja aastapalgast, kuni kuupäevani, mil EIP hageja RCVP konto tegelikult uuesti avab;
mõista EIP-lt välja ex aequo et bono15 000 eurole hinnatud hüvitis tekitatud mittevaralise kahju eest;
mõista kohtukulud välja EIP-lt.
18. augustil 2016 esitatud hagi – ZZ versus komisjon
(Kohtuasi F-43/16)
Hageja: ZZ (esindaja: advokaat M. Cornacchia)
Nõue tühistada otsus kõrvaldada hageja konkursilt EPSO/AST-SC/03/15, kuna ta ei teavitanud EPSO-t oma perekondlikest sidemetest konkursikomisjoni ühe liikmega.
nõue tühistada 19. mai 2016. aasta otsus, mille konkursi EPSO/AST-SC/03/15 komisjoni esimees tegi vastuseks hageja 5. novembri 2015. aasta uuesti läbivaatamise taotluse ja millega ta jättis muutmata otsuse kõrvaldada hageja nimetatud konkursilt, ning nõue tühistada vajadusel ka kaebuse rahuldamata jätmise otsus ja esialgne otsus;
19. augustil 2016 esitatud hagi – ZZ versus komisjon
(Kohtuasi F-44/16)
Hageja: ZZ (esindajad: advokaadid N. de Montigny ja J.-N. Louis)
Nõue tühistada EPSO/AST-SC/01/14 konkursi žürii otsus jätta hageja konkursi reservnimekirja kandmata, kuna ta ei vasta konkursil osalemiseks vajaliku diplomi ja töökogemuse tingimustele.
Tühistada EPSO valikukomitee üksuse juhataja 18. veebruari 2015. aasta otsus, milles kinnitati asjaolu, et tema kandidatuur sekretäri ametikohale (nr EPSO/ASTSC/01/14) oli tagasi lükatud, kuna hagejal puudub konkursil osalemiseks vajalik diplom ja töökogemus;
Tühistada EPSO valikukomitee üksuse juhata 17. septembri 2015. aasta otsus, millega hagejat teavitati uuesti läbi vaatamise taotluse tagasilükkamisest ja kinnitati 18. veebruari 2015. aasta otsust;
Tühistada vajaduse korral 12.mai 2016. aasta kaebuse otsene tagasilükkav vastus.
17. augustil 2016 esitatud hagi – ZZ versus EIP
(Kohtuasi F-45/16)
Hagejad: ZZ (esindaja: advokaat B. Maréchal)
Nõue mõista välja hüvitis varalise ja mittevaralise kahju eest, mis hageja väitel on tal tekkinud pärast seda, kui tuvastati tema püsiv täielik töövõimetus, mis tema enda hinnangul on tingitud kutsehaigusest.
Hüvitada hagejale kahju või juhul, kui EIP kindlustusandja AXA Belgium insurance on osa kahjust hüvitanud, siis ülejäänud osa kahjust:
hüvitis hagejale tekitatud mittevaralise kahju eest summas 150 000 eurot;
hageja suurest stressist tingitud terviseprobleemidega seotud tulevaste arsti- ja psühholoogikulude hüvitamine ulatuses, mida EIP tervisekindlustuse skeem ei kata;
suurest stressist tingitud terviseprobleemidega seotud ning käesolevaks ajaks juba kantud arsti- ja psühholoogikulude hüvitamine ulatuses, mida EIP tervisekindlustuse skeem ei kata;
käesoleva menetlusega seotud kohtukulude hüvitamine esialgselt hinnatuna summas 30 000 eurot.
26. augustil 2016 esitatud hagi – ZZ versus komisjon
(Kohtuasi F-46/16)
Nõue tühistada komisjoni otsus, millega täidetakse Avaliku Teenistuse Kohtu otsus osas, kus komisjon keeldub hagejat ametnikuna tööle võtmast ametikohale, millele ta oli juba keeldunud hagejat tööle võtmast ja mille kohta tehti otsus, mis kõnealuse kohtuotsusega tühistati.
Tühistada 27. oktoobri 2015. aasta otsus, millega Euroopa Komisoni personali peadirektoraat võttis meetmed Avaliku Teenistuse Kohtu 6. oktoobri 2015. aasta otsuse F-119/14: FE vs. komisjon, täitmiseks;
tühistada ametisse nimetava asutuse 19. mai 2016. aasta otsus, millega jäeti rahuldamata hageja kaebus eespool nimetatud otsuse peale;
mõista kostjalt välja 25 000 eurot mittevaralise kahju hüvitamiseks, kusjuures see summa on määratletud esialgselt;
(Kohtuasi F-47/16)
Nõue tühistada otsus jätta hageja 2015. aastal edutatavate ametnike nimekirja kandmata.
Tühistada ametisse nimetava asutuse otsus jätta hageja 2015. aastal edutatavate ametnike nimekirja kandmata.
(Kohtuasi F-48/16)
Hageja: ZZ (esindaja: advokaat J. Abiks)
Nõue tühistada pensioniõiguste ülekandmise taotluse kohta tehtud otsus, millega kehtestatakse liidu pensioniskeemis arvesse võetud pensioniõiguslik staaž, ja nõue hüvitada kahju, mis hagejal tekkis, kuna kostja ei menetlenud tema taotlust mõistliku aja jooksul.
tühistada ametisse nimetava asutus 6. novembri 2015. aasta otsus, milles lõplikult otsustati kehtestada liidu pensioniskeemi üle kantavaks summaks 155 237,25 euro asemel 135 955,38 eurot;
kohustada kostjat hüvitama hagejale tekitatud 10 739,28 euro suurune kahju, mis tekkis seetõttu, et komisjoni talitused rikkusid hea halduse põhimõtet;
kohustada kostjat hüvitama hagejale mittevaraline kahju kohtu äranägemisel, kuid mitte alla 1 000 euro, mis tekkis vaidlustatud lõpliku otsuse tagajärjel;
Avaliku Teenistuse Kohtu 29. augusti 2016. aasta määrus – Roest versus komisjon
(Kohtuasi F-85/12) (1)
Kolmanda koja president tegi määruse kohtuasja registrist kustutamiseks.
(1) ELT C 295, 29.9.2012, lk 35.
Avaliku Teenistuse Kohtu 29. augusti 2016. aasta määrus – McMichael versus komisjon
(Kohtuasi F-18/13) (1)
(1) ELT C 114, 20.4.2013, lk 47.
Avaliku Teenistuse Kohtu 29. augusti 2016. aasta määrus – Boyd versus komisjon
(Kohtuasi F-19/13) (1)
(1) ELT C 123, 27.4.2013, lk 30.
Avaliku Teenistuse Kohtu 29. augusti 2016. aasta määrus – Hoeve versus komisjon
(Kohtuasi F-57/13) (1)
(1) ELT C 226, 3.8.2013, lk 27.
Avaliku Teenistuse Kohtu 29. augusti 2016. aasta määrus – Cobo Benito versus komisjon
(Kohtuasi F-70/14) (1)
(1) ELT C 388, 3.11.2014, lk 28.
Avaliku Teenistuse Kohtu 29. augusti 2016. aasta määrus – Marinozzi ja Cat versus komisjon
(Kohtuasi F-128/15) (1)
(1) ELT C 414, 14.12.2015, lk 43.

matches:
kohus
§ 36
§ 78
§ 132
§ 136
§ 36
§ 78
§ 78
§ 2
Kohus
Kohus
Kohus
Kohus
Kohus
Kohus


Mälestise liikide ja muinsuskaitseala riikliku kaitse üldised kriteeriumid ning muinsuskaitsealal asuvate ehitiste väärtusklassid – Riigi Teataja
Mälestise liikide ja muinsuskaitseala riikliku kaitse üldised kriteeriumid ning muinsuskaitsealal asuvate ehitiste väärtusklassid - sisukord
§ 2 Riikliku kaitse üldised kriteeriumid
§ 3 Ajaloomälestise kriteeriumid
§ 4 Arheoloogiamälestise kriteeriumid
§ 5 Ehitismälestise kriteeriumid
§ 6 Kunstimälestise kriteeriumid
§ 7 Ajaloolise loodusliku pühapaiga kriteeriumid
§ 8 Tehnikamälestise kriteeriumid
§ 9 Muinsuskaitseala kriteeriumid
§ 10 Muinsuskaitsealal asuvate ehitiste väärtusklassid
RT I, 16.05.2019, 1
Vastu võetud 15.05.2019 nr 23
Määrus kehtestatakse muinsuskaitseseaduse § 10 lõike 2 alusel.
(1) Määrus sätestab muinsuskaitseseaduses sätestatud riikliku kaitse eelduse hindamiseks vajalikud üldised kriteeriumid mälestise liikidele ja muinsuskaitsealale ning muinsuskaitsealal asuvate ehitiste väärtusklassid.
(2) Asi või maa-ala võib vastata mitmele, kuid ei pea vastama igale kriteeriumile. Kriteeriumid võivad olla erineva kaaluga.
§ 2. Riikliku kaitse üldised kriteeriumid
Mälestise ja muinsuskaitseala riikliku kaitse hindamise kriteeriumid, mida kohaldatakse kõikidele mälestise liikide suhtes, on:
1) olulisus – hinnatakse kriitilises võrdluses teise analoogse asja või maa-alaga, kus selgub kõrgem väärtus, tähtsus või tähenduslikkus. Olulistel asjadel on määrav roll tavapärasega võrreldes;
2) selektiivsus – arvukate samatüübiliste asjade või maa-alade olemasolul kaitstakse esinduslikumaid, paremini säilinud ja kumuleeruva väärtusega asju. Riikliku kaitse kehtestamise püüdlus on ülevaatlik ajastuline, tüpoloogiline, inimloomingu erinevate praktikate, väljenduste ja väärtuste esindatus, kus riikliku kaitse alla võetud asjad või maa-alad esindavad väärtuslikumat osa kultuuripärandist;
3) originaalsubstantsi säilivus – arvestatakse asja algupärase kujunduse ja materjali säilivust. Originaalsubstantsi maksimaalne säilivus on oluline, kuid kultuuriväärtus võib olla ka seda kõrgem, mida vähem on originaalsubstantsi säilinud;
4) tehniline seisukord – oluline asja või maa-ala kasutust võimaldav asjaolu. Kaitse kohaldamisel on kultuuriväärtus tervikuna tehnilisest seisukorrast olulisem ning halb seisukord ei ole kaitse ala võtmise vastuargument.
§ 3. Ajaloomälestise kriteeriumid
Ajaloomälestise riikliku kaitse hindamise kriteeriumid on:
1) tähtsus ajalooprotsessis – hinnatakse ehitise seost oluliste ajalooprotsesside ja sündmustega Euroopa, Eesti või piirkonna tasandil või Eesti ajaloos olulist osa etendanud sündmustega (hooned, mis on seotud Eesti Vabariigi tekkega või kus on paiknenud valitsusasutused nagu Riigikogu, valitsus, omavalitsused ja põhiseaduslikud institutsioonid) või on märgiline kogukonna kujunemises (rahvusliku ärkamise, kultuurilise, kogukondliku või majandusliku ühistegevusega seotud hooned, ühistegevuse korras ehitatud seltsimajad ning ühistute hooned) või hariduskorralduses (koolihooned, sealhulgas esimeste eesti kõrgkoolide peahooned, mis on mänginud olulist rolli ühiskonna arengus). Asjakohasel juhul tuuakse välja seos arhitektuuriajaloo oluliste protsessidega;
2) seos ajalooliste sündmuste või ühiskondlike protsessidega – ajaloolise, kunstilise ja kultuurilise väärtusega monumendid, mälestusmärgid, dekoratiivskulptuurid või muud rajatised, mis on säilinud oma algsel asukohal;
3) seos Vabadussõjaga – lahingupaigad, Eesti iseseisvuse eest langenute matmispaigad, taastatud Vabadussõja mälestussambad;
4) seos I või II maailmasõjaga (matmispaigad) või metsavendlusega;
5) seos Eesti ajaloos olulist rolli mänginud silmapaistvate haridus-, kultuuri-, majandus-, teadus- või riigitegelastega (matmispaigad, hauad, hauatähised);
6) seos kalmistukultuuri arenguga – kirikuaiad, kus on säilinud kirikuaiale iseloomulikud ajaloolised rajatised, haljastuselemendid ja/või hauatähised; pärast 1772. aastat kirikutesse ja kirikuaedadesse matmise keeldu rajatud kalmistud, kus on säilinud kalmistule iseloomulikud ajaloolised rajatised, haljastuselemendid ja hauatähised; hauarajatised, -tähised ja -piirded, kabelid, mille on ajalooline, kunstiline või käsitöönduslik väärtus;
7) seos ühiskondlike või pärimuslike traditsioonidega;
8) osaliselt või täielikult veealune asukoht, mis rõhutab veealuse keskkonna loodud säilimistingimusi ning keskkonna pakutavat erilist elamust (lautrikohad);
9) punktide 1–8 hindamisel võetakse arvesse asja või paiga autentsust, tehnilist seisukorda ja säilitatavust.
§ 4. Arheoloogiamälestise kriteeriumid
1) vanus ja asukoht – muinas-, kesk- ja/või uusajast ajaloolist teavet kandva või sisaldava asja asukoht, mis on ajalise mitmekesisuse ja -kihilisuse näitaja;
2) teabe teaduslik väärtus ja ainulaadsus – asi või maa-ala koosneb arheoloogilisest kultuurkihist, mis võib sisaldada ehitusjäänuseid, vrakke, inim- ja loomaluid, arheoloogilisi leide, sealhulgas töö- ja tarbeesemeid, tootmisjääke ja muud, või looduslikest objektidest või ladestustest, mis sisaldavad arheoloogilisi leide, inim- ja loomaluid või muud teaduslikku informatsiooni, mida pole võimalik saada teistest allikatest. Objektid on olulise tähtsusega inimühiskonna mineviku uurimisel, mõistmisel ja tõlgendamisel;
3) silmapaistvus ja erilisus – asi on väljapaistev maastikuelement või väljenduvad sellele objekti tüübile iseloomulikud tunnused eriti ilmekalt. Asi on ajaloolise pärimuse või maastikuelemendina käsitletav laiema tähendusega ühiskondliku või kogukondliku paigana;
4) funktsiooni järjepidevus – asja algne ja tänapäevane kasutusotstarve kattuvad;
5) kajastumine kirjalikes allikates ja hariduslik väärtus – asi, millest on olemas kirjalikult dokumenteeritud ajalooline pärimus või muud kirjalikud allikad, sealhulgas ajaloolised kaardid ja mille kohta on tehtud allikakriitiline analüüs; samuti tervikuna või suures osas läbi uuritud kultuuriväärtusega asi, kuid mis on tervikuna või osaliselt sellest teaduslikel uuringutel tuginevalt rekonstrueeritud;
6) säilitatavus – eelistatud on asja säilitamine algses asukohas;
7) osaliselt või täielikult veealune asukoht, mis rõhutab veealuse keskkonna loodud säilimistingimusi ning keskkonna pakutavat erilist elamust (uppunud vee-, õhu- ja muude sõidukite jäänused koos lasti, sisustuse ja tarbeesemetega; vee alla jäänud muistsed elupaigad, matmiskohad ja muu).
§ 5. Ehitismälestise kriteeriumid
Ehitismälestise riikliku kaitse eelduse hindamise kriteeriumid on:
1) vanus:
– vanem kui 1710 – Põhjasõja-eelseid ehitisi on säilinud väga vähe. Kõik ehitised, mille ehituskehandist suurem osa pärineb sellest ajast, tunnistatakse üldjuhul mälestiseks;
– 1710–1870 – tööstusrevolutsiooni- ja raudtee-eelsed ehitised on haruldased ning selle perioodi ehitistest kaitstakse riiklikult neist suurt osa;
– 1871–1991 – tsaariaegseid tööstusrevolutsiooni järgseid ja Eesti Vabariigi esimese iseseisvusperioodi ehitisi on säilinud suhteliselt palju, Nõukogude Liidu perioodist pärit hooneid on säilinud rohkesti, mistõttu riikliku kaitse alla arvatakse neist vaid kõige olulisemad näited;
– noorem kui 1991 – hoonet kaitstakse riiklikult üksnes väga silmapaistva arhitektuurse väärtuse, -autorluse ja kumuleeruva kultuuriväärtuse korral;
2) arhitektuuriväärtus – silmapaistvalt kvaliteetne arhitektuur või maastikuarhitektuur; konstruktiivse, insenertehnilise, materjalikäsitlusliku disaini kõrge tase;
3) säilivus – rajamisaegne arhitektuurne lahendus ja konstruktsioonid on säilinud võimalikult terviklikult, hilisemad lisandused täiendavad algset;
4) autentsus – algupärase arhitektuurse lahenduse ja originaalsubstantsi säilivus, ehitise arengut ja kasutust kajastavate täienduste terviklikkus;
5) interjööri või sisseseade säilivus – elu- või ühiskondlike hoonete puhul arvestatakse tervikliku sisekujunduse, tööstushoonete puhul vastava sisseseade olemasolu ja säilivust;
6) funktsiooni järjepidevus – ehitis kannab edasi oma algset või hoonet väärtustavat funktsiooni, mis toetab ehitise säilimist. Selle puudumisel arvestatakse üldist kasutuspotentsiaali;
7) haruldus – ehitis on vastava liigi, ajastu või ehituskunsti stiili, meistrioskuste, materjalikäsitluse, tehnoloogia või muu sellise silmapaistev näide teatud piirkonnas (Eestis, maakonnas, asustatud punktis);
8) tüüpilisus – kunagi levinud ehitise liigi tüüpiline esindaja. Tüüpnäidete korral selgitatakse võrdluses analoogsetega välja paremini säilinud objektid;
9) tehnoloogiline uuenduslikkus – esmanäited arhitektuuri ja ehitustehnoloogia arengutest;
10) ümbritseva ajaloolise ruumilise (linnaehitusliku või maastikulise) keskkonna säilivus – eelistatakse ehitist, mis on säilinud toetavas keskkonnas. Oluline võib olla iseloomulike kaug- ja lähivaadete olemasolu (kui objekt on kavandatud kindlasse arhitektuursesse situatsiooni) või vaadeldavuse puudumine (kui objekti algne otstarve ei eeldanud vaadeldavust (pelgupaigad, militaarpärand, metsavendlusega seotud paigad));
11) terviklikkus ehk ansamblilisus – ehitis kuulub ehitiste terviklikku kogumisse, mis moodustab ansambli, tööstushoonete puhul olulise osa tehnoloogilisest tervikust või on militaarrajatiste puhul osa kompleksist. Asjakohasel juhul, kui tegemist on osaga suuremast tervikust, hinnatakse, kas tervik on säilinud ja kas ehitis on tervikus asendamatu;
12) silmapaistev mõju või sümboolne tähendus – ehitis on seotud vastavas kohas asustuse tekke, selle planeeringu ja arenguga ning omab olulist tähendust kohalike eripärade ja ehitustraditsiooni kujundamisel. Ehitis on oma kontekstis tuntud sümbol või silmapaistev maamärk, osa paigamälust ja kogukonna identiteedist;
13) tähtsus ajalooprotsessis – ehitis on kaitsesihtotstarbelt märgiline ehitis või rajatis;
14) seos tuntud isikutega – ehitise on projekteerinud tuntud arhitekt, maastikuarhitekt, insener või ehitusmeister. Hoone autor(id) kuulub/kuuluvad Eesti arhitektuuriajaloo väljapaistvate esindajate hulka ja ehitis autori loomingu paremikku. Lisaväärtuseks on ehitise seos teiste ajalooliste isikutega;
15) osaliselt või täielikult veealune asukoht, mis rõhutab veealuse keskkonna loodud säilimistingimusi ning keskkonna pakutavat erilist elamust (sadamakohad, sillakohad ja muu);
16) pargi või muu maastikuarhitektuurse objekti mälestiseks tunnistamisel arvestatakse selle ruumilist struktuuri, kompositsiooni ja selle elemente, arhitektuurseid väikevorme ja pargiehitisi, veekogusid, puistu väärtust ja liigilisust ning vaadete süsteemi.
§ 6. Kunstimälestise kriteeriumid
Kunstimälestise riikliku kaitse eelduse hindamise kriteeriumid on:
1) haruldus – asjal on ajalooline, esteetiline, teaduslik või sotsiaalne tähtsus ning on oma vanuse, liigi, päritolu, materjali, ikonograafia, säilivuse ja muu poolest unikaalne või kuulub väheste teadaolevate või säilinud eksemplaride hulka;
2) kunstiväärtus – arvestatakse asja kõrgetasemelist kunstilist teostust ja tähtsust kunstiajaloos;
3) päritolu – arvestatakse asja seoseid asukohaga ja omandisuhete teadaolevust;
4) vanus – arvestatakse asja teadaolevat vanust. Eestis võib leiduvuse mõttes eriti väärtuslikeks lugeda keskaegsed ja varauusaegsed esemed;
5) säilivus ja terviklikkus – arvestatakse, mil määral on originaalsubstants säilinud või restaureerimise käigus asendatud või asendatav;
6) kuulumine asjade kogumisse – arvestatakse, kas asi kuulub eesmärgipäraselt loodud või tekkinud asjade kogumisse (näiteks kirikuinventar, mööblikomplekt, serviis ja muu);
7) asja valmistaja – arvestatakse, kas valmistaja on asja juures oluline ja kas meister või ettevõte on äratuntav (märkide, säilinud kataloogide, stiilikriitika või muu sellise alusel);
8) osaliselt või täielikult veealune asukoht, mis rõhutab veealuse keskkonna loodud säilimistingimusi ning keskkonna pakutavat erilist elamust;
9) kasutatavus – arvestatakse, kas objekt on kasutusel algsel otstarbel või museaalse objektina, sealjuures on väärtuslikum esimene.
§ 7. Ajaloolise loodusliku pühapaiga kriteeriumid
Ajaloolise loodusliku pühapaiga riikliku kaitse eelduse hindamise kriteeriumid on:
1) vanus – asja või maa-ala aktiivse kasutamise algus on allikakriitika alusel hinnatud 20. sajandist varasemaks;
2) kirjaliku ja/või pärimusliku teabe olemasolu – asja või maa-ala kohta on olemas ohverdamisele, pühakspidamisele, ravimisele, palvetamisele või muule usulisele või rituaalsele tegevusele viitavad ajaloolised andmed, sealhulgas arhiiviallikad ja ajaloolised kaardid, mille kohta on tehtud allikakriitiline analüüs, ja teadusliku uurimisega tegelevate haridus-, teadus- ja arendusasutuste korraldatud arheoloogilised, etnoloogilised ja folkloristlikud uurimistööd;
3) pärimuse või tavade järjepidevus – objekti kohta on kogukonnas säilinud teave selle kultuuri- ja/või usundiloolise tausta kohta, olenemata objekti tänasest kasutusest.
§ 8. Tehnikamälestise kriteeriumid
Tehnikamälestise riikliku kaitse eelduse hindamise kriteeriumid on:
1) haruldus – asi, millel on ajalooline, esteetiline, teaduslik-tehniline või sotsiaalne tähtsus ning mis on oma vanuse, liigi, päritolu, materjali, valmistamise tehnoloogia, säilivuse, valmistamise piirkonna vms suhtes unikaalne või kuulub väheste teadaolevate/säilinud eksemplaride hulka. Võib kehtida nii unikaal- kui ka seeriatoodete kohta;
2) vanus – arvestatakse asja vanust, samuti vastavalt vanusele analoogsete asjade teadaolevat leiduvust ja säilivust;
3) päritolu – arvestatakse asja seoseid asukohaga (näiteks tööstusettevõtete sisseseaded, masinad) või kas omandisuhted (näiteks transpordivahendil) on teada. Samuti on oluline, kas asja valmistaja ja valmistamise koha kohta leidub andmeid;
4) seos ajaloos silmapaistvate isikutega – tuntud ajaloolistele isikutele kuulunud asjad (näiteks transpordivahendid, relvad);
5) seos teaduse, tehnika ja tootmise arenguga – teatud ajastutele, ajaloolistele tootmisprotsessidele ja muule iseloomulikud ning insenerimõtlemise arengut kajastavad asjad (näiteks Eestis kitsarööpmelise raudteega seotud objektid, relvad, sõjatehnika, tööstusettevõtete sisseseaded, töövahendid);
6) asja osaliselt või täielikult veealune asukoht, mis rõhutab veealuse keskkonna loodud säilimistingimusi ning keskkonna pakutavat erilist elamust.
§ 9. Muinsuskaitseala kriteeriumid
Muinsuskaitseala riikliku kaitse eelduse hindamise kriteeriumid on:
1) säilinud on ajalooline keskkond – annab tunnistust aja jooksul toimunud asustus-, arhitektuuri- ja kultuuriajaloolistest ning ühiskondlikest protsessidest. Ajalooline asustusmuster, tänavate ja/või kruntide või kõlvikute struktuur on maa-alal hästi loetav;
2) mälestiste ja/või väärtuslike ehitiste ja muude inimmõjul kujunenud objektide kontsentratsioon maa-alal – ajalooliselt väljakujunenud arhitektuuritraditsiooni (arhitektuuristiil, ehitusmahud ja nende liigendus, ehitus- ja viimistlusmaterjalid, arhitektuursed ja linnaruumi elemendid ning väikevormid) domineerimine maa-alal;
3) arheoloogiline kultuurkiht ja selles säilitamist väärivad ehituskonstruktsioonid, -detailid või -elemendid;
4) traditsioonilised maastikud, sealhulgas alale iseloomulikud haljastusviisid ja haljasalad, avatud maastikud, väärtuslikud loodusobjektid ja maastikuelemendid;
5) terviklikkus – hoonestus moodustab tervikliku linnaehitusliku kogumi ja miljöö, on tajutav tervikuna ning moodustab tähenduslikult seotud keskkonna.
§ 10. Muinsuskaitsealal asuvate ehitiste väärtusklassid
(1) Muinsuskaitsealal asuvad ehitised jagunevad kolme väärtusklassi:
1) väga väärtuslik ehitis;
2) väärtuslik ehitis;
3) muu ehitis.
(2) Väga väärtuslik ehitis on:
1) muinsuskaitseala või selle arengut iseloomustav ja/või selle ehitustraditsiooni kujundanud ja/või silmapaistva mõjuga ehitis. Väärtusklassi määramisel võib arvestada arhitektuuriväärtust, linnaehituslikku mõju või kuulumist linnaehituslikku tervikusse, vanust, haruldust, tüüpilisust, autentsust ja sümboolset tähendust;
2) säilinud koos ehitusaegse ja põhimahus algupärase interjööriga või hilisema arhitektuuriajalooliselt silmapaistva interjööriga. Tööstushoone puhul on säilinud funktsioonile vastav algupärane sisseseade. Läbi uurimata, minimaalsete varasemate sekkumistega ning vähese olemasoleva teabega ajalooline ehitis, mille muude väärtuste kumulatiivsus võimaldab eeldada interjööri väärtuslikkust.
(3) Väärtuslik ehitis on muinsuskaitseala iseloomustav ja/või selle ehitustraditsiooni kujundanud ja/või selle arengut mõjutanud ja/või silmapaistva mõjuga ehitis. Väärtusklassi määramisel arvestatakse arhitektuuriväärtust, linnaehituslikku mõju, vanust, haruldust, tüüpilisust, autentsust ja sümboolset tähendust.
(4) Muu ehitis on muinsuskaitsealal asuv ehitis, mis ei vasta käesoleva paragrahvi lõigetes 2 ja 3 kirjeldatud kriteeriumidele.


Kiirgusallika asukohaks olevate ruumide nõuded, ruumide ja kiirgusallika märgistamise nõuded, radioaktiivsete kiirgusallikate kategooriad ning radionukliidide aktiivsustasemed – Riigi Teataja
Kiirgusallika asukohaks olevate ruumide nõuded, ruumide ja kiirgusallika märgistamise nõuded, radioaktiivsete kiirgusallikate kategooriad ning radionukliidide aktiivsustasemed
Kiirgusallika asukohaks olevate ruumide nõuded, ruumide ja kiirgusallika märgistamise nõuded, radioaktiivsete kiirgusallikate kategooriad ning radionukliidide aktiivsustasemed - sisukord
2 Nõuded kiirgusallika asukohaks olevate ruumide ja kontrolli- ja jälgimisala kohta
§ 3 Nõuded kontrolliala kohta
§ 4 Nõuded jälgimisala kohta
3 Ruumide ja kiirgusallika märgistamine
§ 5 Kiirgusohumärgis
§ 6 Ruumide ja kiirgusallika märgistamise nõuded
4 Kiirgusallika füüsilise kaitse nõuded ja radioaktiivsete kiirgusallikate kategooriad
§ 7 Kiirgusallika füüsiline kaitse
§ 8 Kinniste kiirgusallikate kategooriad
§ 9 Kinnise kiirgusallika füüsilise kaitse meetmete rakendamise eesmärk
§ 10 Kiirgustegevusloa omaja kohustused kiirgusallika füüsilise kaitse tagamisel
RT I, 18.11.2016, 8
Vastu võetud 16.11.2016 nr 52
Määrus kehtestatakse kiirgusseaduse § 7 lõike 4, § 32 lõike 4, § 34 lõike 3 ja § 53 lõike 4 alusel.
1) nõuded kiirgusallika asukohaks olevatele ruumidele, ruumide ja kiirgusallika märgistamisele;
2) kontrolli- ja jälgimisala määratlemise alused ning seal kehtivad kohustused kiirgustegevusloa omajale;
3) radionukliidide aktiivsustasemed, millega võrdse või millest suurema väärtuse korral liigitatakse kiirgusallikas kõrgaktiivseks kiirgusallikaks;
4) radioaktiivsete kiirgusallikate kategooriad ja kiirgusallika füüsilise kaitse nõuded sõltuvalt kiirgusallika kategooriast.
2. peatükk Nõuded kiirgusallika asukohaks olevate ruumide ja kontrolli- ja jälgimisala kohta
(1) Kiirgusallika ohutu kasutamise, füüsilise kaitse, kiirgustöötajate ohutuse ning kiirgusallika asukohaks olevate ruumide läheduses asuvate muude isikute kaitse eesmärkidel kohustub kiirgustegevusloa omaja tagama järgmist:
1) kõrgaktiivset radioaktiivset ainet sisaldav statsionaarne seade, nivooandurid välja arvatud, asetseb eraldi ruumis;
2) kõrgaktiivse kiirgusallika asukohaks oleva ruumi uks on varustatud süsteemiga, mis välistab seadme sisselülitamise, kui uks ei ole suletud, ja lülitab töötava kiirgusseadme automaatselt välja, kui uks avatakse;
3) radioaktiivset ainet sisaldavat mobiilset seadet ja mobiilset elektrikiirgusseadet hoitakse töövälisel ajal selleks määratud lukustatavas eraldi ruumis;
4) lahtise kiirgusallika asukohaks olev ruum on projekteeritud nii, et radioaktiivne saastumine oleks minimaalne nii tavaolukorras kui avarii korral ning ruumide siseviimistlus võimaldab radioaktiivse saastumise kerge eemaldamise;
5) lahtisi kiirgusallikaid, mis ei ole kasutuses, hoitakse lukustatavas ruumis;
6) lahtise kiirgusallika asukohaks oleva ruumi väljapääsu juures on pesemisruum ja tagatud desaktiveerimine;
7) juurdepääs kiirgusallikale on tõkestatud tehniliste vahenditega, nagu lukustatav või blokeeritav uks, lukustatav varjestuskonteiner;
8) statsionaarne elektrikiirgusseade paikneb eraldi ruumis, välja arvatud elektrikiirgusseade, mida kasutatakse meditsiinilises diagnostikas ja millega töötamiseks tuleb kiirgustöötajal olla vahetult samas ruumis, või elektrikiirgusseade, mille konstruktsioon või kasutuseesmärk välistab selle normaalsetes töötingimustes kiirgusdooside kehtestatud piirmäärade ületamise;
9) kui ruumis kasutatakse mitut kiirgusseadet või kui kiirgusseadmeid kasutatakse kõrvuti asetsevates ruumides, tagab seinte, lae ja põranda kiirgust nõrgendav toime kiirgusvarjestuse kõigi seadmete üheaegse töötamise korral.
(2) Ruumi, kus on toimunud kiirgustegevus, võib pärast kiirgusallika eemaldamist, ruumi desaktiveerimist ning radionukliididele kehtestatud vabastamistaseme saavutamist kasutada toiminguteks, mis ei ole seotud kiirgustegevusega.
(3) Radionukliidide aktiivsustasemed, millega võrdse või millest suurema väärtuse korral liigitatakse kiirgusallikas kõrgaktiivseks kiirgusallikaks, on esitatud lisa 1 tabeli teises veerus.
§ 3. Nõuded kontrolliala kohta
(1) Kiirgustegevusloa omaja peab kiirgusallika mõjupiirkonnas moodustama kontrolliala juhul, kui kiirgustöötaja:
1) aastane efektiivdoos võib ületada 6 millisiivertit;
2) aastane ekvivalentdoos silmadele võib ületada 15 millisiivertit;
3) aastane ekvivalentdoos kätele, sõrmedele või nahale võib ületada 50 millisiivertit.
(2) Kontrollialal on kiirgustegevusloa omajal kohustus:
1) piiritleda kontrolliala kui terviklik ala, mis piiratakse sobivate vahenditega, nagu seinad, lukustatavad uksed, barjäärid, ohulindid, kiirgusohumärgised, ning kuhu isikud pääsevad ainult kiirgustegevusloa omaja nõusolekul;
2) piiritleda radioaktiivset ainet sisaldava mobiilse seadme ja mobiilse elektrikiirgusseadme ümbrus, märgistada kontrolliala ning märkida märgisele eeldatav kiirgustöö periood;
3) tagada, et külastajad viibivad kontrollialal vaid kiirgustegevusloa omaja määratud saatjaga;
4) varustada kontrollialal töötavad kiirgustöötajad isikudosimeetritega;
5) tagada kontrollialal töötavale kiirgustöötajale või seal tööülesannete tõttu viibivatele muudele isikutele kiirgustegevuse eripära arvestavate isikukaitsevahendite olemasolu;
6) lahtise kiirgusallika kasutamisel tagada tingimused nii isiku kui kontrollialal kasutatud esemete ja materjalide radioaktiivse saastumise kontrollimiseks, saastunud esemete või materjalide kogumiseks ja ladustamiseks ning radioaktiivse saaste kontrollialalt levimise tõkestamiseks;
7) tagada võimaliku avarii või muud ohtu põhjustava sündmuse korral isikute lahkumine kontrollialalt.
§ 4. Nõuded jälgimisala kohta
(1) Kui aastane kiirgusdoos kiirgusallika mõjupiirkonnas võib ületada 1 millisiivertit, moodustab kiirgustegevusloa omaja kontrollialaga või kiirgusallikaga piirneva jälgimisala.
(2) Jälgimisala piiritletakse kiirgusohumärgistega.
3. peatükk Ruumide ja kiirgusallika märgistamine
§ 5. Kiirgusohumärgis
(1) Ioniseeriva kiirguse eest hoiatav kiirgusohumärgis on esitatud käesoleva määruse lisas 2. Kiirgusohumärgise taustavärv on kollane (ISO 361, Basic ionizing radiation symbol), selgitav tekst ja kolmikleht on musta värvi.
(2) Kiirgusohumärgise suurus valitakse selliselt, et see oleks hästi märgatav ja lisatavad tekstid kergesti loetavad, võttes arvesse sotsiaalministri määruse „Ohumärguannete kasutamise nõuded töökohas” § 8 lõikes 3 hoiatusmärgile esitatud nõudeid.
§ 6. Ruumide ja kiirgusallika märgistamise nõuded
(1) Kiirgusohumärgis kinnitatakse:
1) kiirgusallika asukohaks oleva ruumi uksele;
2) radioaktiivse aine ja radioaktiivsete jäätmete hoiukoha uksele ning radioaktiivsete jäätmete kogumise anumatele;
3) kiirgusallika konteinerile ja võimaluse korral kiirgusallikale;
4) statsionaarse kiirgusallika vahetusse lähedusse.
(2) Kiirgusohumärgisele võib lisada tahvli selgitava tekstiga, näiteks radionukliidi nimetus, aktiivsus ja doosikiiruse väärtus ning nende mõõtmise kuupäev. Tahvli taustavärv peab olema kollane, selgitav tekst ja tahvli raam peavad olema musta värvi.
(3) Kiirgustegevuseloa omaja tagab, et märgistus jääb püsivalt loetavaks.
(4) Kõrgaktiivse kiirgusallika asukohaks oleva ruumi uks tuleb varustada lisaks kiirgusohumärgisele ka hoiatusvalgustiga.
4. peatükk Kiirgusallika füüsilise kaitse nõuded ja radioaktiivsete kiirgusallikate kategooriad
§ 7. Kiirgusallika füüsiline kaitse
Füüsilise kaitse eesmärk on tagada ehituslikud, tehnilised ja töökorralduslikud meetmed kinnise kiirgusallika ebaseadusliku eemaldamise ohu ennetamiseks ja tõkestamiseks.
§ 8. Kinniste kiirgusallikate kategooriad
(1) Kinnised kiirgusallikad jagunevad aktiivsustasemest lähtuvalt järgmistesse kategooriatesse:
1) A-kategooria kiirgusallikas;
2) B-kategooria kiirgusallikas;
3) C-kategooria kiirgusallikas.
(2) A-kategooria kiirgusallikas on kinnine kiirgusallikas:
1) mille aktiivsus on võrdne või ületab käesoleva määruse lisa 1 tabeli kolmandas veerus esitatud aktiivsust;
2) mis sisaldab erinevaid radionukliide, mille koguaktiivsuse määramisel kehtib järgmine tingimus:
kus Ai,n on ühe radionukliidi n aktiivsus i, ja Dn radionukliidi n aktiivsus lisa 1 tabeli kolmandas veerus.
(3) B-kategooria kiirgusallikas on kinnine kiirgusallikas:
1) mille aktiivsus on võrdne või ületab käesoleva määruse lisa 1 tabeli teises veerus esitatud aktiivsust;
2) mis sisaldab rohkem kui üht radionukliidi, mille koguaktiivsuse määramisel kehtib käesoleva määruse § 8 lõike 2 punktis 2 esitatud tingimus juhul, kui Dn on radionukliidi n aktiivsus lisa 1 tabeli teises veerus.
(4) C-kategooria kiirgusallikas on kinnine kiirgusallikas:
1) mille aktiivsus ületab Vabariigi Valitsuse määruse „Radionukliidide väljaarvamistasemete tuletamise alused ja väljaarvamistasemed, millest väiksema väärtuse korral kiirgustegevusluba ei nõuta” lisas 1 sätestatud tasemeid;
2) mis sisaldab rohkem kui üht radionukliidi, mille koguaktiivsuse määramisel kehtib käesoleva määruse § 8 lõike 2 punktis 2 esitatud tingimus juhul, kui Dn on radionukliidi n aktiivsus punktis 1 nimetatud määruse lisaks oleva tabeli kolmandas veerus.
§ 9. Kinnise kiirgusallika füüsilise kaitse meetmete rakendamise eesmärk
(1) A-kategooria kiirgusallika füüsiline kaitse meetmete rakendamine peab tagama kiirgusallika loata teisaldamise ennetamise.
(2) B-kategooria ja C-kategooria kiirgusallika füüsilise kaitse meetmete rakendamine peab vähendama kiirgusallika loata teisaldamise tõenäosust.
§ 10. Kiirgustegevusloa omaja kohustused kiirgusallika füüsilise kaitse tagamisel
(1) Sõltumata kiirgusallika kategooriast on kiirgustegevusloa omaja kohustatud:
1) täitma kiirgusseaduse § 32 lõike 1 punktides 2, 3, 4, 8, 9 ja 10 märgitud kiirgustegevusloa omaja kohustusi;
2) lisama kiirgusallika ohutustamise kavasse ajakava kasutusest kõrvaldatud kiirgusallika ohutustamise lõpetamise kohta.
(2) A-kategooria kiirgusallika kiirgustegevusloa omaja on kohustatud rakendama lisaks käesoleva paragrahvi lõikes 3 sätestatud meetmetele, järgmisi füüsilise kaitse meetmeid:
1) kiirgusallika kaugjälgimiseks peab kiirgusallika asukoha ruum olema varustatud jälgimisseadmestikuga, et häire puhul oleks võimalik kohapeal viivitamatult veenduda häire põhjuses;
2) tagama igapäevase kiirgusallika kontrolli selle asukohas sobivate võtete või vahenditega, nagu füüsiline kontroll, häireseadmestik, jälgimisseadmestik jne;
3) koostama turvaplaani ning korraldama selle ülevaatamise vähemalt korra aastas, et tagada selle ajakohasus.
(3) B-kategooria kiirgusallika kiirgustegevusloa omaja on kohustatud rakendama järgmisi füüsilise kaitse meetmeid:
1) kiirgusallikas peab olema kaitstud vähemalt kahe konstruktsioonilise tõkkega;
2) kui kiirgusallika hoiuruumil on aknad, siis peavad need olema mõõtmetelt sellised, mis välistaks nende kaudu ruumi sisenemise, või tuleb kasutusele võtta täiendavad meetmed, mis välistaksid akende kaudu sisenemise;
3) kiirgusallika hoiukohas tohib hoida vaid kiirgusallikaga seotuid esemeid ning kiirgusallika hoiukohta ei tohi kasutada muul eesmärgil kui kiirgusallika hoidmiseks;
4) kiirgusallika hoiukohas ei tohi hoida vahendeid, mida on võimalik kasutada kiirgusallika teisaldamiseks;
5) kiirgusallika kaugjälgimiseks peab kiirgusallika asukoha ruumile olema paigaldatud häireseadmestik, mille abil edastatakse häired automaatselt sellisel viisil, et häirele viivitamatu reageerimine oleks tagatud;
6) kiirgusallika asukoha ruumile on juurdepääs ainult isikul, keda on enne juhendatud, millised on kehtivad füüsilise kaitse nõuded;
7) kiirgusallikale juurdepääsuõigust omava isiku regulaarne juhendamine toimub vähemalt sagedusega, mis vastab turvaplaani ülevaatamise sagedusele;
8) kiirgusallika ning selle füüsilise kaitse tagamist puudutavale informatsioonile on ligipääs vaid nendel isikutel, kellele on see nende ametikohustuste tõttu vajalik;
9) kiirgusallika asukoha ruumile on kehtestatud juurdepääsukontroll, mis võimaldab identifitseerida igal ajahetkel sinna sisenenud ja sealt väljunud isikuid, kasutades selleks sobivaid vahendeid;
10) tagama vähemalt üks kord nädalas kiirgusallika kontrolli selle asukohas sobivate võtete või vahenditega, nagu füüsiline kontroll, häireseadmestik;
11) koostama turvaplaani ning korraldama selle ülevaatamise vähemalt kord kolme aasta jooksul, et tagada selle ajakohasus.
(4) C-kategooria kiirgusallika kiirgustegevusloa omaja on kohustatud rakendama järgmisi füüsilise kaitse meetmeid:
1) kiirgusallikas peab kasutamise või hoidmise asukohas olema kaitstud vähemalt ühe konstruktsioonilise tõkkega;
2) juurdepääs kiirgusallika asukoha ruumile peab olema piiratud viisil, et juurdepääsuõigus on vaid isikul, kelle kohustuseks on asukoharuumi haldamine;
3) tagama üks kord kuus kiirgusallika kontrolli selle asukohas sobivate võtete või vahenditega, nagu füüsiline kontroll, häireseadmestik, ning kontrolli tulemuste fikseerimise.
(5) Juhend turvaplaani koostamiseks ning selgitused konstruktsioonilise tõkke kohta on esitatud käesoleva määruse lisas 3.
Käesoleva määruse lisas 1 olevaid radionukliidide aktiivsustasemeid, mille alusel liigitatakse kiirgusallikas kõrgaktiivseks kiirgusallikaks, rakendatakse uutele kiirgusallikatele, millele taotletakse kiirgustegevusluba pärast käesoleva määruse jõustumist.
Käesoleva määruse § 10 lõiked 2 ja 3 jõustuvad 2018. aasta 1. jaanuaril.
Lisa 1 Radionukliidide aktiivsustasemed
Lisa 2 Kiirgusohumärgis
Lisa 3 Turvaplaani koostamise juhend