Kalmistu ja asulakoha kultuurimälestiseks tunnistamine – Riigi Teataja
Kalmistu ja asulakoha kultuurimälestiseks tunnistamine
RT III, 13.03.2019, 2
Vastu võetud 11.03.2019 nr 54
Käskkiri antakse muinsuskaitseseaduse § 12 lõike 1 ja § 25 lõike 1 alusel, arvestades Muinsuskaitseameti eksperdihinnangut ja Muinsuskaitse Nõukogu 08.03.2018. a ettepanekut:
1. Tunnistan kultuurimälestiseks mälestise liigiga arheoloogiamälestis kalmistu ja asulakoha.
2. Kehtestan mälestise (asukoht Võru maakond Võru vald Järvere küla, Sõmerpalu metskond 43, KÜ 76701:001:0364 ja 23140 Sihva-Vidrike-Kärgula-Järvere tee, KÜ 76701:002:0022) ja selle kaitsevööndi asukoha vastavalt kaardile käskkirja lisas 1.1
Käskkirja punktis 1 nimetatud mälestise andmed, asukoht ja kaitsevöönd kantakse kultuurimälestiste riiklikusse registrisse ning asukoht ja kaitsevöönd kantakse lisaks Maa-ameti kaardile.
Muinsuskaitseamet teavitab otsusest mälestise omanikke või valdajaid ja kaitsevööndisse jäävate kruntide omanikke ning viib läbi toimingud vastavalt Vabariigi Valitsuse 10. septembri 2002. a määruse nr 286 „Kultuurimälestiseks tunnistamise ja kultuurimälestiseks olemise lõpetamise ning kultuurimälestiste andmete muutmise kord” § 4 lõikele 2.
Käesolevat käskkirja on võimalik vaidlustada 30 päeva jooksul alates käskkirja avalikult teatavaks tegemisest Riigi Teatajas, esitades kaebuse halduskohtusse halduskohtumenetluse seadustikus sätestatud korras.
Teateid arvatava kalmistu kohta Järvere külas paikneva Soe kõrtsi vastas oleval künkal on alates 1927. aastast, kuid täpsemalt lokaliseerisid muistise Muinsuskaitseameti arheoloogid alles 2015. aastal detektorirüüste vihjet kontrollides. 2017. aasta suvel viidi muistisel läbi arheoloogilised uuringud, mille käigus tuvastati maa-aluste põletusmatustega muinasaegne kalme, keskaegne külakalme, ja pronksiaegse asulakoha kultuurkiht. Kalmega on seotud Soe kõrtsist sadakond meetrit loodes asuv pärimuslik kirikukoht ning selle vastas teisel pool teed pärimuses hukkamis- ja ohverdamiskohaks peetud Kellalomp. Kuna viimaste kohta arheoloogilised andmed puuduvad, siis on need arvatud mälestise kaitsevööndisse.
Ettepaneku kalmistu ja asulakoha (nn Soe kalmistu) kultuurimälestiseks tunnistamiseks tegi Tartu Ülikooli arheoloogia kabineti juhataja Heiki Valk esmaseid arheoloogiliste uuringute tulemusi kokkuvõtvas eksperdihinnangus.
08.03.2018. a koosolekul vaatas Muinsuskaitse Nõukogu läbi Muinsuskaitseameti koostatud eksperdihinnangu ja tegi kultuuriministrile ettepaneku tunnistada kalmistu kultuurimälestiseks.
Soe kalmistu ja asulakoht vastavad arheoloogiamälestiseks tunnistamise kriteeriumidele: muistis tervikuna omab ja sisaldab olulist teaduslikku teavet Eesti muinas- ja keskajast ning on oma olemuselt ainulaadne. Kalmistu ja asulakoht vastavad arheoloogiamälestise tunnustele, milleks on matmispaigale iseloomulikud hauarajatised, inimluud ning arheoloogilisi leide ja muud teaduslikku informatsiooni sisaldav kultuurkiht.
Soe kalmel ja asulakohal säilinud matused ja arheoloogilised leiud on hindamatuks allikaks muinas- ja keskaja ühiskonna, majanduse, religiooni ning elu- ja loodusolude uurimisel. Lisaks teaduslikule potentsiaalile väärib arheoloogiline matusepaik säilitamist kollektiivset mälu ja kultuuritraditsioone kandva maastikuobjektina. Riikliku kaitseta ohustavad muistist detektorirüüste, mitteteaduslikud kaevamised ning teadmatusest tulenev lõhkumine.
Mälestise piiri ja kaitsevööndi määramine
Kalmistu ja asulakoht on maa-alaline mälestis, mille asukoht ehk piirid on vaja määrata. Mälestise piir kehtestatakse vastavalt väliuuringutel saadud andmetele, mis viitavad veel arheoloogiliselt läbikaevamata matustele ja võimalikele arheoloogilistele leidudele. Arheoloogiliste kaevamiste käigus uuriti läbi vaid osa kalmistust, suurem osa muistisest on veel teaduslikult läbi uurimata. Arvestades asjaolu, et muistis sisaldab peamiselt metallist esemeid (ehted, tööriistad, mündid), on objekt ohustatud salajaste ja mitteteaduslike kaevamiste tõttu.
Mälestise ja kaitsevööndi piiri määratlemisel on lähtutud detektoriuuringutest, mullapuurimise tulemustest, šurfimisest ja inimluude, põlenud kivide ning keraamika leidude esinemisest.
Muinsuskaitseseaduse § 25 kohaselt määratakse kinnismälestise kaitseks kaitsevöönd. Kaitsevööndi eesmärk on tagada kinnismälestise ja seda ümbritseva maa-ala kultuuriväärtuslike struktuurielementide säilimine ruumilises kontekstis, st võimaliku arheoloogilise kultuurkihi säilimine kalmistu lähiümbruses. Arheoloogilise kultuurkihi paksus ja teabemahukus võivad erineda paiguti ning ilma täielikult arheoloogiliselt läbi kaevamata ei ole kultuurkihi ulatust alati võimalik täpselt määrata.
Mälestise kaitsevööndi määramisel on lähtutud arheoloog Heiki Valgu koostatud eksperdihinnangust. Kaitsevöönd koosneb kolmest erinevast osast: 1) mälestisest loodes asuva kaitsevööndi eesmärk on kaitsta muinasaegse kalme ja asulakoha arheoloogilist kultuurkihti, mis võib laiguti ulatuda kaugemale teada olevalt mälestise alalt, samuti võimalikku pärimuslikku kirikukohta; 2) teiseks hõlmab kaitsevöönd pärimusliku hukkamis- või ohvrikoha Kellalombi lähiümbrust, mis võib sisaldada arheoloogilisi leide; 3) kolmas kaitsevööndi osa hõlmab kalmistuks oleva künka kagujalami esist platsi, mis on osaliselt olnud kasutuses liivakarjäärina ning võib sisaldada arheoloogilisi leide. Lisaks on mälestisest kagus oleva kaitsevööndi eesmärgiks säilitada vaateid mälestisele ja mälestiselt Vagula orule ja ajaloolisele Vagula küla tuumikule.
Seega aitab kaitsevöönd kaitsta arheoloogilist kultuurkihti, mis võib ulatuda kaugemale seni teada olevalt mälestise alalt. Kaitsevööndiga tagatakse mälestise seni avastamata arheoloogilise kultuurkihi ja leidude säilimine edaspidiseks teaduslikuks uurimiseks.
Muinsuskaitseamet teavitas kalmistu ja asulakoha kaitse alla võtmise menetlusest mälestisel ja kaitsevööndis asuvate kinnistute omanikke ja Võru Vallavalitsust kirjalikult. Mälestise valdav osa paikneb Riigimetsa Majandamise Keskuse (RMK) hallataval riigimetsa kinnistul. RMK toetab mälestise kaitse alla võtmist. Väike osa mälestisest jääb Maanteeameti hallatavale transpordimaale. Maanteeamet vastas kultuurimälestiseks tunnistamise ettepanekule 26.02.2018 kirjaga ega esitanud vastuväiteid. Väike osa kaitsevööndist jääb erakinnistule, mille omanik vastas samuti nõusolekuga.
Muinsuskaitseseaduse § 2 kohaselt on mälestis riigi kaitse all olev kinnis- või vallasasi või selle osa või asjade kogum või terviklik ehitiste rühm, millel on ajalooline, arheoloogiline, etnograafiline, linnaehituslik, arhitektuuriline, kunstiline, teaduslik, usundilooline või muu kultuuriväärtus, mille tõttu see on tunnistatud mälestiseks muinsuskaitseseaduses sätestatud korras.
Nn Soe kalmistu ja asulakoht on mitmekihiline muististe kompleks, mis koosneb pronksiaegsest asulakohast, maa-aluste põletusmatustega muinasaegsest kalmest ning keskaegsest külakalmest. Mälestiseks tunnistamisega tagatakse kalmistu ja asulakoha säilimine teadusliku ja kultuuriväärtusega objektina. Muististest vanim on nooremasse pronksiaega dateeritud asulakoht, mille kultuurkihist avastati leide perioodist 10.–3. sajand eKr. Muinasaegne kalme oli kasutusel matusepaigana rooma rauaajal (50–450 pKr) ning on maa-aluste põletusmatustega kalmevorm. Kesk-, ja varauusajal on Soe kõrtsi vastas olevat küngast kasutatud külakalmena.
Kinnismälestisel kehtivad kitsendused on sätestatud muinsuskaitseseaduse § 24 lõigetes 1 ja 2 ning mälestise kaitsevööndis § 25 lõikes 7. Mälestiseks tunnistamise järel väljastab Muinsuskaitseamet maaomanikele muinsuskaitseseaduse § 18 kohaselt kaitsekohustuse teatise, milles märgitakse arheoloogiamälestisel kehtivates kitsendustes tehtavad leevendused.
Arvestades arheoloogilise kultuurkihi vanust ja unikaalsust tuleb tagada maksimaalselt selle säilimine, mistõttu mitte ette näha ehitiste või rajatiste püstitamist mälestise alale. Kalmistu ja asulakoha mälestiseks tunnistamisega juba välja kujunenud maakasutust ei piirata ning kooskõlastatult Muinsuskaitseametiga on kuival või külmal ajal lubatud raietööd, mis ei kahjusta muistist. Lubatud ei ole metsaadra kasutamine kalmistu alal, kuna see kahjustab veel terviklikult säilinud luustikke. Samuti ei ole lubatud Soe kõrtsi vastas oleva endise liivakarjääri laiendamine. Maanteekraavi laiendamisel või uuendamisel asulakoha piirkonnas peab olema tagatud arheoloogiline uurimine. Kõigile mälestise alal toimuvatele pinnasetöödele, peavad eelnema arheoloogilised uuringud. Mälestisel on otsinguvahendiga otsimine keelatud, välja arvatud tööülesannete täitmiseks või Muinsuskaitseametiga kooskõlastatud uuringuteks.
Mälestise kaitsevööndis võib jätkata kõiki välja kujunenud maakasutusega seotud tegevusi, sh metsa majandamine, maaharimine ja karjakasvatamine. Kaitsevööndis asuva metsamaa majandamine on lubatud, kuid metsaadra kasutamisel peab olema tagatud arheoloogiline uurimine. Kellalombi puhul ei ole lubatud selle täitmine ega süvendamine. Mälestise kaitsevööndis on otsinguvahendiga otsimine keelatud, välja arvatud tööülesannete täitmiseks või Muinsuskaitseametiga kooskõlastatud uuringuteks. Kaitsekohustuse teatises tehakse leevendus, mille järgi Muinsuskaitseameti luba ei ole vaja kaitsevööndis ehitus-, mulla ja kaevetöödeks, mille sügavus ei ületa 20 cm.
1 Mälestise piir ja kaitsevöönd on märgitud käskkirja lisas esitatud kaardil, mille koostamisel on kasutatud Eesti põhikaarti ja maakatastri andmeid. Kaardiga saab tutvuda Muinsuskaitseametis, kultuurimälestiste riiklikus registris (http://register.muinas.ee) ja maainfosüsteemis (www.maaamet.ee).
Lisa Kalmistu ja asulakoha ning nende kaitsevööndi asukoht kaardil


Töötaja teavitamine töötingimustest erijuhtudel
Avaleht / Töötajale / Töösuhted / Tööleping / Töötaja teavitamine töötingimustest
Minu ametijuhendis on punkt, et lisaks seal loetletud tööülesannetele on kohustus täita otsese juhi poolt antavaid ühekordseid tööülesandeid. Kas see tähendab, et vahetusmeister võib nõuda minult igasuguste jooksvate tööde tegemist?
Selline sõnastus ei tähenda kindlasti, et töötaja peab täitma kõiki otsese tööjuhi korraldusi, vaid tööandja saab nõuda üksnes nende töökohustuste täitmist, mis on töölepingus kokku lepitud või mis tulenevad töö laadist.
Seega kui otsene tööjuht annab korraldusi, mis ei tulene töölepingust, siis tuleb hinnata, kas tegemist on töötaja töö iseloomust tuleneva korraldusega või mitte. Kui töötaja leiab, et otsese juhi poolt antavad ülesanded ei ole seotud tavapäraste tööülesannetega, siis on õigus nende täitmisest keelduda.
Kuna erimeelsused on tekkinud otsese tööjuhiga, siis soovitan pöörduda edasiste arusaamatuste vältimiseks tööandja poole ja paluda täpsustada Teie poolt täidetavad tööülesanded. Nimelt kohustab TLS § 5 lõige 2 tööandjat esitama töölepingu andmed (sh tööülesanded) heauskselt, selgelt ja arusaadavalt. Andmed tuleb sõnastada viisil, mis võimaldab töötajal neist üheselt aru saada.
Töösuhtes tekkinud eriarvamused tuleks proovida lahendada esmalt poolte läbirääkimiste käigus ja kui see tulemusi ei anna, saab edasi juba oma õiguste kaitseks pöörduda töövaidlusorganisse.
Töötan praegu tööandja juures kindla kuupalga alusel, kuid mida teha, kui tööandja soovib minna tootmises üle tükitööle, mis omakorda alandab hetkel olemas olevat palka ligikaudu 20%? Kas võin rahulolematuse korral sellest keelduda ja lõpparve võtta? Kas tööandja on kohustatud maksma mulle kompensatsiooni?
Töölepingu seaduse (TLS) § 12 kohaselt saab töölepingus kokkulepitud tingimusi muuta üksnes poolte kokkuleppel.
Tööandja võib töötajale ettepaneku teha teatud töölepingu tingimuste muutmiseks, seda ei saa vaadata tööandjapoolse kohustuse olulise rikkumisena, mis annaks töötajale õiguse töölepingu erakorraliseks ülesütlemiseks TLS § 91 lg 2 alusel ning hüvitise maksmist TLS § 100 lg 4 kohaselt.
Tööandjapoolse kohustuse rikkumisega on tegemist siis, kui vaatamata asjaolule, et Te ei olnud nõus tööandja ettepanekuga töötasu muutmiseks, maksab tööandja Teile palgapäeval töötasu määras, milles Te ei ole kokku leppinud.
Juhul, kui Te ei ole nõus tööandja ettepanekuga töötasu muutmise osas, siis teavitage tööandjat sellest kirjalikult ning Teil on õigus nõuda tööandjalt töölepingu täitmist kokkulepitud tingimustel.
Olen ettevõttes töötanud juba mõnda aega ja nüüd tuli tööandja minu juurde jutuga, et tahab töölepingusse lisada konkurentsikeelu sätte. Minu teada saab seda teha töölepingu sõlmimisel, mitte selle kehtivuse ajal.
Konkurentsipiirangu kokkuleppe võib sõlmida, kui see on vajalik tööandja eriliste majanduslike huvide kaitseks.
See on õigustatud juhtudel, kus saladuse hoidmise kohustus ei ole piisav meede tööandja majanduslike huvide kaitsmiseks ehk töötaja töösuhtes omandatud teadmised võivad tööandjat oluliselt kahjustada kui neid kasutatakse töötamisel teise tööandja juures.
Kuna konkurentsipiirangu näol on tegemist oluliselt töötaja õigusi piirava kirjalikult sõlmitava kokkuleppega, siis peab olema piirang mõistlikult ruumiliselt (geograafiline ulatus), ajaliselt (kehtivuse aeg) ja esemeliselt piiritletud (kokkuleppe objekt). Näiteks on ära määratletud, kus piirkonnas tegutsevad konkurendid; kaua konkurentsipiirang kehtib; mis tegevusalal on töötamine keelatud; kes on konkurendid jne. Töötaja peab selle piirangu sisust üheselt aru saama.
Töötamise ajal konkurentsipiirangu kokkuleppe täitmise eest töötajale täiendavat hüvitist maksma ei pea. Igakuise mõistliku hüvitise maksmise kohustus on tööandjal siis, kui ta soovib, et töötaja täidaks konkurentsipiirangu kokkulepet pärast töösuhte lõppu.
Kui tööandja ja töötaja ei ole kokkulepet kirjalikult sõlminud, eeldab töölepingu seadus (edaspidi TLS), et konkurentsipiirangu kokkulepet ei olegi (TLS § 6 lõige 9).
Kui konkurentsipiirangu kokkulepe ei ole kooskõlas TLS §-s 23 sätestatud tingimustega ei saa tööandja kokkuleppele tugineda. Sellisel juhul on tegemist tühise kokkuleppega Tühisel kokkuleppel ei ole algusest peale õiguslikke tagajärgi ja seda ei pea täitma. (TLS § 23 lõige 4).
Kuna TLS ajalisi piiranguid leppe sõlmimise hetke osas ette ei näe, võib konkurentsipiirangu kokkuleppe sõlmida tööle asudes, töösuhte kestel või pärast töölepingu lõppemist.
Külastusi 4140, sellel kuul 4140


Töölepingu lõppemine - MULTIFARIUS OÜ
Lühendid: töölepingu seadus (TLS)
• poolte kokkuleppel (TLS § 79)
• tähtajalise töölepingu tähtaja möödumisel (TLS § 80 lg 1)
• töötaja surmaga (TLS § 81)
• füüsilisest isikust tööandja surmaga, kui tööleping sõlmiti oluliselt tööandja isikut arvestades (TLS § 111 lg 3)
• ülesütlemisega (TLS § 83)
Ülesütlemiseks on kaks viisi: korraline ja erakorraline ülesütlemine
Korraliselt saab töölepingu üles öelda ainult töötaja. See tähendab, et töötaja ei pea põhjendama, miks ta soovib töösuhte lõpetada. Erakorraline ülesütlemine vajab mõjuva põhjuse olemasolu nii töötaja kui ka tööandja poolt. Ülesütlev pool peab põhjendama, et mille alusel ta töölepingu erakorraliselt üles ütleb (TLS § 95 lg 2). Kui üles ütlemiseks ei ole seadusliku alust (mõjuvat põhjust), siis töölepingu ülesütlemine on tühine (TLS § 104 lg 1). Mõjuvad põhjused on kirjas TLS §-des 88 jj.
Kas tähtajalist töölepingut saab korraliselt üles öelda?
Tähtajalist töölepingut ei saa reeglina töötaja ega tööandja korraliselt üles öelda (TLS § 85 lg 2, § 100 lg 3). Samas on siin erandid. Nt töötaja võib tähtajalise töölepingu üles öelda, kui see on sõlmitud töötaja asendamise ajaks (nt asendatakse lapsehoolduspuhkusel olevat töötajat). Samuti võivad tööandja ja töötaja üles öelda tähtajalise ja tähtajatu töölepingu neljakuulise katseaja jooksul töötaja tööle asumise päevast arvates (TLS § 86 lg 1).
Mis saab siis, kui tööandja ütleb ennetähtaegselt majanduslikul põhjusel (nt töömahu vähenemine) ülesse tähtajalise töölepingu?
TLS § 100 lg 3 kohaselt maksab tööandja töötajale hüvitist ulatuses, mis vastab töötasule, mida töötajal oleks olnud õigus saada lepingu tähtaja saabumiseni. Hüvitist ei maksta, kui tööleping öeldakse üles vääramatu jõu tõttu. Samuti ka siis, kui välja on kuulutatud tööandja pankrot jne (vt ka TLS § 89 lg 2 p 2, millele viitab TLS § 100 lg 3).
Kas tööandja võib lõpetada töölepingu töötajaga sel põhjusel, et ta on rase?
Tööandja ei või lõpetada lepingut töötajaga sel põhjusel, et ta on rase (TLS § 92 lg 1 ls 1).
Töölepingu võib üles öelda kirjalikku taasesitamist võimaldavas vormis ülesütlemisavaldusega (TLS § 95 lg 1 ls 1). Nt e-kirja teel.
Erakorraline ülesütlemine tööandja poolt:
TLS § 97 lg 2 kohaselt sõltub tööandja etteteatamistähtaeg sellest, kui pikalt on töötaja töösuhe tööanda juures kestnud:
kui töösuhe on kestnud alla ühe tööasta, siis etteteatamistähtaeg on vähemalt 15 kalendripäeva;
kui töösuhe on kestnud üks kuni viis tööaastat, siis etteteatamistähtaeg on vähemalt 30 kalendripäeva;
kui töösuhe on kestnud viis kuni kümme tööaastat, siis etteteatamistähtaeg on vähemalt 60 kalendripäeva;
kui töösuhe on kestnud kümme ja enam tööaastat, siis etteteatamistähtaeg on vähemalt 90 kalendripäeva.
Korraline või erakorraline ülesütlemine töötaja poolt:
TLS § 98 kohaselt peab töötaja korralisest ülesütlemisest tööandjale ette teatama vähemalt 30 kalendripäeva. Erakorralisest ülesütlemisest ei pea töötaja tööandjale ette teatama, kui kõiki asjaolusid ja mõlemapoolset huvi arvestades ei või mõistlikult nõuda lepingu jätkamist kokkulepitud tähtaja või etteteatamistähtaja lõppemiseni.
Katseajal
TLS § 96 kohaselt võib töölepingu katseajal üles öelda vähemalt 15-kalendripäevase etteteatamistähtajaga. Seda võib teha nii töötaja kui ka tööandja, erisus seisneb ainult selles, et tööandja peab ülesütlemist põhjendama.
Ülesütlemise piirangud:
TLS § 92 lg 1 kohaselt ei või tööandja ülese öelda töölepingut põhjusel, et:
töötaja on rase või töötajal on õigus saada rasedus- ja sünnituspuhkust;
töötaja täidab olulisi perekondlikke kohustusi;
töötaja ei tule lühiajaliselt toime tööülesannete täitmisega terviseseisundi tõttu;
töötaja esindab seaduses sätestatud alusel teisi töötajaid;
täistööajaga töötaja ei soovi jätkata töötamist osalise tööajaga või osalise tööajaga töötaja ei soovi jätkata töötamist täistööajaga;
töötaja on aja-, asendus- või reservteenistuses.


§ 1 Reguleerimisala, põhimõtted
§ 5 Raieloa väljaandmine
§ 6 Raieloa väljaandmisest keeldumine
3 RAIELOAGA KAASNEVAD KOHUSTUSED
§ 8 Üldised kohustused
§ 10 Korrastustööd
§ 11 Asendusistutuse kohustus
§ 12 Asendusistutuse tingimused
§ 14 Järelevalve teostaja
RT IV, 30.05.2012, 21
Vastu võetud 29.04.2009 nr 121
jõustumine 02.05.2009
§ 1. Reguleerimisala, põhimõtted
(1) Raieloa andmise kord (edaspidi kord) reguleerib Viljandi linna territooriumil kasvava(te) puu(de) (edaspidi puu) raieks või hoolduslõikuseks loa taotlemist ja selle väljaandmist.
(2) Puu raie ja hoolduslõikus (edaspidi ühiselt raie) Viljandi linnas toimub käesoleva korra kohaselt Viljandi Linnavalitsuse linnamajandusameti (edaspidi amet) väljaantud raieloa alusel.
(3) Kord ei kohaldu puude raiele kasvavas metsas metsaseaduse tähenduses.
1) viljapuude raieks v.a avalikel haljasaladel kasvavate viljapuude raieks;
2) alla 10 cm rinnasdiameetriga puu raieks;
3) ameti tellitud ja puuhooldusspetsialistide poolt teostatavate puude hoolduslõikuseks Viljandi linna hooldusaladel, puiesteedel jm avalikel haljasaladel.
(5) Amet võib raieloa väljaandmisel seada täiendavaid tingimusi raiutud puu käitlemise, puu asendusistutuse korraldamise ja istutatud puu hooldamise osas.
1) puu – puu rinnasdiameetriga 10 cm või enam;
5) hoolduslõikus – puu võra hooldamiseks või kujundamiseks ettevõetav lõikus selliselt, et on tagatud puu edaspidine elujõulisus ja mille käigus puu võra vähendatakse rohkem kui 25 %;
6) asendusistutus – raiutava puu asemele uue puu istutamine;
7) puuhooldusspetsialist – on kõrghariduse omandamisel täitnud dendroloogia õppekava täies mahus või kutsehariduse omandamisel täitnud dendroloogia õppekava või arboristi õppekava täies mahus või omab Arborist II kutsetunnistust. [Viljandi Linnavolikogu 28.09.2011 määrus nr 87 - jõust. 01.10.2011]
8) dendroloogia - botaanika ja metsanduse haru, mis uurib puittaimi, puid ja põõsaid.[Viljandi Linnavolikogu 28.09.2011 määrus nr 87 - jõust. 01.10.2011]
9) arborist - on puuhooldusspetsialist, kes tunneb puittaimeliike, nende kasvukohanõudeid, agrotehnikat, puude anatoomiat ja füsioloogiat ning lähtuvalt neist teadmistest oskab puid nende erinevatel eluetappidel hooldada. Arborist tunneb puittaimede kahjustusi ning oskab kindlaks määrata puittaimede tervislikku seisundit ning hooldusvajadusi. Valdab puuhooldusvõtteid ning oskab kasutada arboristi keerukat erivarustust. Kutsekvalifikatsioonid II ja III antakse peale kutseeksami sooritamist. [Viljandi Linnavolikogu 28.09.2011 määrus nr 87 - jõust. 01.10.2011]
[Viljandi Linnavolikogu 28.09.2011 määrus nr 87 - jõust. 01.10.2011]
1) ) puu kasvukoha maa omanik, seaduslik valdaja omaniku nõusolekul või nende volitatud isik;
2) puu kasvukoha naaberkinnistu omanik või tema volitatud esindaja, kui taotletakse üle kinnistu piiri ulatuvate puu okste kõrvaldamist asjaõigusseaduse tähenduses ja käesoleva korra terminiga ,,hoolduslõikus“ sätestatud mahus;
3) ettevõte, kes teostab Viljandi linna eelarvest finantseeritavaid ehitus-, remont- või hooldustöid lepingus sätestatud mahus ja tähtaegade piires;
(2) Raieloa saamiseks esitatakse ametile taotlus, mis peab sisaldama:
1) taotleja andmeid (nimi/ärinimi, registri- või isikukood, kontaktandmed);
2) informatsiooni selle kohta, et taotleja on korra § 3 lõikes 1 nimetatud isik;
4) raiutava puu asukoha aadressi ja puu asukoha kirjeldust;
5) kinnitust, et taotleja on tutvunud korraga ja tööde teostamisel järgitakse ohutusnõudeid.
(21) Taotluse vormi kinnitab linnavalitsus.
1) volikiri, kui taotluse esitab volitatud isik;
2) plaan, millel on näidatud raiutavad puud;
3) korteri- või elamuühistu üldkoosoleku protokoll või juhatuse otsus või mittetulundusühistu pädeva organi nõusolek, kui raieluba taotletakse puule, mis kasvab kinnistul, mille majandamiseks on loodud elamuühistu, korteriühistu või korterihoonestusõiguse omanike mittetulundusühistu;
5) dokumendid, mis tõendavad, et asjaõigusseaduses sätestatud tingimused on täidetud, kui puud soovitakse raiuda korra § 3 lõike 1 punkti 2 tähenduses;
6) kaitstava loodusobjekti valitseja nõusolek, kui raiutav puu kasvab kaitstaval loodusobjektil või on kaitstav looduse üksikobjekt;
7) Muinsuskaitseameti luba raie läbiviimiseks, kui raiutav puu kasvab Viljandi vanalinna muinsuskaitsealal, kinnismälestisel või selle kaitseks kehtestatud kaitsevööndis;
8) väljavõte kehtivast detailplaneeringust või ehitusprojektist ja -loast.
(4) Viljandi linna hooldusaladel, puiesteedel jm avalikel haljasaladel peab puude võra hoolduslõikust teostama puuhooldusspetsialist või isik, kes töötab tema järelevalve all. [Viljandi Linnavolikogu 28.09.2011 määrus nr 87 - jõust. 01.10.2011]
(1) Taotlus registreeritakse Viljandi linnavalitsuse (edaspidi linnavalitsus) dokumendiregistris.
(2) Amet teostab järgmised toimingud:
1) kontrollib taotluse vastavust korra § 3 sätestatud nõuetele ja puuduste esinemise korral informeerib nendest taotlejat;
2) kontrollib taotluses esitatud taotlusele lisatud dokumentides sisalduvate andmete õigsust ning nõuab vajadusel taotlejalt täiendavate dokumentide esitamist (haljastusprojekti, dendroloogi hinnangut vms) või selgitusi ning annab nende esitamiseks tähtaja;
3) hindab kavandatava raie põhjendatust;
4) korraldab puu ülevaatuse ja vajadusel märgistab looduses raiumisele kuuluva puu;
5) vajadusel kaasab otsuse tegemiseks eksperte.
(3) Menetlustoiminguid teostab ameti juhataja poolt määratud ametnik.
(4) Raieloa väljaandmine või sellest keeldumine otsustatakse 1 kuu jooksul nõuetekohase taotluse registreerimisest arvates.
§ 5. Raieloa väljaandmine
(1) Raieluba vormistatakse kahes eksemplaris, millest üks eksemplar väljastatakse taotlejale ja teine jääb ametile.
(2) Raieloa kehtivusaeg on 1 aasta väljaandmise kuupäevast arvates.
(4) Raieloa vormi kinnitab linnavalitsus. Raieloas on fikseeritud:
1) taotleja andmed (nimi/ärinimi, isiku- või registrikood, aadress);
2) taotluse registreerimise kuupäev;
3) raiekoha andmed;
4) raiutavate puude liik ja arv;
5) kaasnevad täiendavad tingimused (asendusistutuse kohustus, raierahu periood, käitlemise eritingimused jmt);
6) raieloa kuupäev, milleni raieluba on kehtiv;
7) raieloa koostaja nimi ja kontaktandmed, mis on kinnitatud ameti juhataja allkirjaga.
§ 6. Raieloa väljaandmisest keeldumine
(1) Raieloa väljaandmisest võib keelduda, kui:
1) taotlejaks on isik, kel puudub õigus taotlust esitada;
2) taotleja ei ole etteantud tähtajaks esitanud kõiki täiendavaid dokumente või selgitusi;
3) taotleja on esitanud tegelikkusele mittevastavaid andmeid;
4) puu, millele taotletakse raieluba, on terve ja elujõuline ega ohusta hoonete ja rajatiste konstruktsioone;
5) puu, millele taotletakse raieluba, on looduskaitseseadusest tulenevalt riikliku või kohaliku omavalitsuse tasandil kaitstav loodusobjekt;
6) puu, millele taotletakse raieluba, on määratud säilitatavaks detailplaneeringuga või ehitusprojektis;
7) taotleja on jätnud täitmata varem väljastatud raieloaga sätestatud tingimusi ja kohustusi;
8) raie on vastuolus avalike huvidega.
(2) Raieloa taotlejat teavitatakse raieloa väljaandmise keeldumisest kirjalikult, näidates ära keeldumise põhjuse.
(1) Tormiheite ja tuulemurru korral ning kohest likvideerimist nõudvale avariiohtlikule puule raieluba ei vormistata. Puu kasvukoha maa omanik või valdaja teatab ametile mahalangenud või ohtlike puude arvu, liigid, tüve diameetrid ja täpse asukoha esimesel võimalusel avastamise hetkest arvates ja korraldab avariiohtliku olukorra või tuuleheite ning tormimurru likvideerimise.
(2) Amet fikseerib korra § 7 lõikes 1 nimetatud olukorra ja puu likvideerimise ning vajaduse korral kontrollib sündmuspaigal olukorra vastavust kirjeldatule.
3. peatükk RAIELOAGA KAASNEVAD KOHUSTUSED
§ 8. Üldised kohustused
(1) Raieloa saaja on kohustatud kinni pidama raieloas sätestatud raie ulatusest.
(2) Raieloa saaja peab raietööde korraldamisel järgima raieloa kehtivusaega, loa aegumisel tuleb esitada uus taotlus.
(3) Raieloa saaja peab raietööde korraldamisel järgima kõiki raieloas sätestatud täiendavaid tingimusi.
(4) Kui raietööde teostamiseks on vajalik üldkasutatava territooriumi ajutine sulgemine, on raieloa saajal kohustus taotleda sulgemisluba vastavalt kehtivale Viljandi linna üldkasutatava territooriumi ajutise sulgemise korrale.
(1) Raiutud puu käitlemise korraldab raieloa saaja kehtiva Viljandi linna heakorra eeskirja ja jäätmehoolduseeskirja kohaselt.
(2) Amet võib kehtestada eritingimused raiutud puu käitlemisele kooskõlas kehtivate õigusaktidega.
§ 10. Korrastustööd
(1) Raiekoha korrastamise korraldab raieloa saaja. Korrastustööd peavad toimuma vahetult peale raietööde lõpetamist. Korrastustööde hulka loetakse ka raietööde käigus kahjustatud haljasalade taastamine.
(2) Raiutud puu kännu ja juurestiku eemaldamisel tuleb lähtuda kehtivast Viljandi linna kaevetööde eeskirjast.
§ 11. Asendusistutuse kohustus
(1) Amet võib põhjendatud juhtudel seada raieloa väljaandmisel täiendava tingimusena nõuda raiutava puu asendamist uuega v.a käesoleva korra § 7 lõikes 1 nimetatud juhtudel.
(2) Asendusistutuse korraldab raieloa saaja raieloas sätestatud tähtajaks.
(3) Asendusistutuse kohustuse saaja informeerib ametit kohe peale nimetatud kohustuse täitmist ja amet fikseerib täitmise.
§ 12. Asendusistutuse tingimused
(1) Asendusistutuse kohustuse saaja peab tagama asendusistutuse korras istutatud puule vajalikud kasvutingimused ja hoolduse.
(2) Kui asendusistutuse korras istutatud puu hävib asendusistutuse tingimuste rikkumise tõttu 2 aasta jooksul asendusistutuse fikseerimisest ameti poolt, on ametil õigus nõuda samaväärse asenduspuu istutamist ameti nimetatud istutuskohta.
(3) Asendusistutuse koha ettevalmistus ja istik peavad vastama Eesti Vabariigis kehtivatele standarditele.
(1) Raieloa kehtivust on õigus peatada või raieluba kehtetuks tunnistada juhul, kui:
1) peale raieloa väljaandmist ilmneb, et taotleja on esitanud tegelikkusele mittevastavaid andmeid;
2) rikutakse raieloa väljaandmisel seatud täiendavaid tingimusi (raiutud puude käitlemise, raierahust kinnipidamise vms osas);
3) raiutakse raieloaga mittefikseeritud puid.
(2) Raieloa peatamisest või raieloa kehtetuks tunnistamisest teavitatakse raieloa saajat kirjalikult. Loa peatamise puhul informeeritakse raieloa saajat loa peatamise kestusest.
Järelevalvet korra alusel väljastatud raieloa kasutamise ja raietööde läbiviimise osas teostavad vastavad volitused saanud linnavalitsuse ametnikud.
Käesoleva korra rikkumise eest kantakse vastutust ja puu omavolilise raie eest karistatakse looduskaitseseaduses ja teistes Eesti Vabariigis õigusaktides sätestatud viisil ja korras.
§ 17. Määrus jõustub 3. päeval pärast avalikustamist.


§ 12 Kinnisasja vahetamine
§ 13 Kinnisasja jagamine
§ 15 Kinnisasja piiri kindlaksmääramine
§ 22 Ümberkruntimisega kaasnevad kinnisomandi kitsendused
§ 23 Kinnisasja hindamine
(1) Maakorraldus käesoleva seaduse tähenduses on tegevus, mille eesmärk on maakorraldustoimingute läbiviimisega võimaluste loomine kinnisasja otstarbekamaks kasutamiseks ja majandamiseks hajaasustuses.
(2) Maakorraldustoimingud on kinnisasja ümberkruntimine, vahetamine, jagamine, kinnisomandi kitsenduste selgitamine ja kinnisasja piiri kindlaksmääramine.
(3) Maakorralduse läbiviimisel lähtutakse maakorralduse nõuetest, territoriaalplaneeringuga määratud kinnisasja sihtotstarbest, kinnisasja omaniku õigustest ja üldistest huvidest.
(2) Riiklikku järelevalvet maakorralduse seaduslikkuse üle teostab maavanem.
(1) Maakorralduse läbiviija on vannutatud maamõõtja või vastavat litsentsi omav isik.
2) saada maakorralduse osalistelt, riigiasutustelt ja kohalikelt omavalitsustelt maakorralduse läbiviimiseks vajalikke andmeid;
1) teatama kirjalikult lihtsate maakorraldustoimingute läbiviimisest kahe nädala jooksul enne toimingu algatamist kohalikule omavalitsusele;
(11) Osalinevõib-olla ka kinnisasjaomanik, kelle huvemaakorralduspuudutab.
(3) Riiki kui kinnisasja omanikku esindab maakorralduses osalisena kinnisasja valitsejaks määratud riigiasutus. Riiki kui kinnistamata kinnisasja omanikku esindab maakorraldustoimingute läbiviimisel osalisena kinnisasja asukohajärgne maavanem või tema poolt volitatud isik.
(4) Kui osaline on surnud, esindab kuni pärimisõiguse tunnistuse väljastamiseni osalist maakorraldustoimingu läbiviimisel osalisena kinnisasja asukohajärgne maavanem või tema poolt volitatud isik.
1) – 4)
5) nõuda kinnisasja piiri looduses kättenäitamist enne maakorralduskava kooskõlastamist;
(1) Lihtsad maakorraldustoimingud on käesoleva seaduse §-des 12-15 loetletud toimingud, mis viiakse läbi korraldatavate kinnisasjade omanike taotlusel.
(3) Maakorraldustoimingud viiakse läbi maakorralduskava alusel. Maakorralduskava on ümberkruntimiskava, kinnisasja vahetus- või jagamisplaan.
(4) Lihtsate maakorraldustoimingute läbiviimisel toimub kinnisasjade jagamine, ühendamine, liitmine ja eraldamine vastavalt asjaõigusseaduse (RT I 1993, 39, 590) ja kinnistusraamatuseadusega (RT I 1993, 65, 922; 1994, 94, 1609) sätestatud korrale.
(41) Ümberkruntimisemenetluselekohaldatakseavatudmenetlusesätteid, arvestadeskäesolevaseaduse erisusi.
(5) Maakorraldustoimingute läbiviimise tulemusel määrab maakorralduse läbiviija kinnisasjade vahelised piirid looduses ja koostab katastriüksuse moodustamise toimiku. Moodustatud kinnisasja ulatus maakorralduskaval ja looduses mõõdistatuna võib erineda kuni 1%, mille ulatuses ei ole osalisel õigust nõuda hüvitust.
(6) Kinnisasja katastrimõõdistamine toimub maakorralduskava alusel seadusega sätestatud korras.
(7) Vaidlused kinnisasja omandiõiguse üle ei takista ümberkruntimise läbiviimist. Kuni omaniku selgumiseni esindab osalist maakorraldustoimingu läbiviimisel osalisena kinnisasja asukohajärgne maavanem või tema poolt volitatud isik.
(2) Kui kinnisasja ei pea kinnistusraamatusse kandma, loetakse maakorraldustoimingud lõpetatuks kinnisasja registreerimisega riigi maakatastris.
(3) Maakorraldustoimingute läbiviimisel registreeritakse kinnisasi riigi maakatastris maakorralduse läbiviija poolt esitatud katastriüksuse moodustamise toimiku alusel.
(4) Maakorraldustoimingute läbiviimisel toimunud muudatused kantakse kinnistusraamatusse maakorralduse läbiviija kirjaliku avalduse ja käesoleva §-i 5. lõikes sätestatud väljavõtete alusel.
(5) Maakorralduse tulemusena toimunud muudatuste kinnistamiseks teeb maakorralduse läbiviija kehtivast maakorralduskavast vajalikud väljavõtted ja kinnitab need.
§ 12. Kinnisasja vahetamine
(1) Kinnisasja vahetamine on see, kui maakorraldustoiming viiakse läbi kinnisasjade omanike kokkuleppel kinnisasja või selle osa koondamiseks, piiri korrastamiseks või maakorraldusnõuetega vastavusse viimiseks.
(2) Vahetamisel koostab maakorralduse läbiviija kinnisasja või selle osa vahetusplaani, mille kooskõlastab osalistega.
(3) Isikul, kelle kinnisasja väärtus vahetuse tulemusena väheneb, on õigus nõuda hüvitust isikult, kelle kinnisasja väärtus suureneb. Kinnisasja hüvitus määratakse kindlaks osaliste kokkuleppel. Kui kokkulepet ei saavutata, määrab maakorralduse läbiviija hüvituse erakorralise hindamise alusel. Hüvitus kinnisasja eest makstakse rahas, kui pooled ei lepi kokku teisiti.
§ 13. Kinnisasja jagamine
(2) Kinnisasja jagamisel koostab maakorralduse läbiviija jagamisplaani, mille kooskõlastab osalistega.
(2) Kinnisomandi kitsendusi põhjustava objekti asukoht ja ulatus määratakse katastriüksuse plaanil.
§ 15. Kinnisasja piiri kindlaksmääramine
(1) Kinnisasjade vahelise piiri asukoha teeb kindlaks maakorralduse läbiviija kinnisasja omaniku või koormava asjaõiguse omaja taotlusel, kui sellega on nõus kinnisasja omanik. Piiri asukoht tehakse kindlaks kinnistusraamatus, riigi maakatastris ja arhiivides või teistes registrites leiduvate andmete alusel. Eeltoodud andmete puudumisel määratakse piiri asukoht piirimärkide, valduse ulatuse või piirinaabrite, nende puudumisel vähemalt kahe tunnistaja ütluste alusel.
(2) Piir külgnevate kinnisasjade vahel määratakse plaanil ja looduses ning näidatakse kätte looduses kinnisasja omanikule või koormava asjaõiguse omajale.
(3) Andmed kindlakstehtud piiri kohta registreeritakse riigi maakatastris maakorralduse läbiviija esitatud dokumentide alusel.
6) kinnisasja hindamine;
(3) Kui ümberkruntimist ei ole võimalik otstarbekalt läbi viia maakorralduspiirkonda arvatud kinnisasja endise väärtuse alusel, võib moodustatava kinnisasja väärtus olla kuni 10% väiksem endise kinnisasja väärtusest. Väärtuste vahe ulatuses makstakse osalisele, kelle kinnisasja väärtus väheneb, rahalist hüvitust. Hüvituse tasub osaline, kes saab suurema väärtusega kinnisasja.
(2) Ümberkruntimise taotluse võib esitada kinnisasja omanik, valitsusasutus või riigi omandis oleva kinnisasja valitseja. Maavanem võib teha ümberkruntimise algatamise ettepaneku ilma vastava taotluseta.
(1) Maakorralduspiirkond on maa-ala, mis hõlmab ümberkrunditavaid kinnisasju. Maakorralduspiirkonda arvatakse kinnisasjad, mis on vastuolus maakorralduse nõuetega ning vajalikud ümberkruntimise otstarbekaks läbiviimiseks. Maakorralduspiirkonna minimaalne ulatus on kolme kinnisasja pindala.
(2) Maakorralduspiirkonda võib arvata üksteisest eraldi asuvaid kinnisasju. Kinnisasjad, mis raskendavad ümberkruntimist, võib täielikult või osaliselt maakorralduspiirkonnast välja arvata.
(3) Maakorralduspiirkonda võib arvata riigi reservmaatükke, mis on vajalikud otstarbeka maakorralduse läbiviimiseks. Riigi reservmaatüki müügitingimused määrab Vabariigi Valitsus.
(5) Kaitstavaid loodusobjekte, kultuurimälestisi ja muid erilise väärtusega kinnisasju võib maakorralduspiirkonda arvata ning ümberkruntimise otstarbel nende piire muuta keskkonnaministri, kultuurimälestiste puhul kultuuri- ja haridusministri otsusel.
(6) Kohalik omavalitsus saadab ümberkruntimise algatamise teate kõigile eeldatavatele osalistele ning avaldab ümberkruntimise teate ametlikus väljaandes Ametlikud Teadaanded, näidates ära selle eesmärgi ja puudutatud kinnisasjade loetelu.
(7) Kõigil isikutel, kelle õigusi või huve ümberkruntimine puudutab, on õigus kahe kuu jooksul pärast teate ilmumist ametlikus väljaandes Ametlikud Teadaanded esitada kohalikule omavalitsusele taotlus ümberkruntimises osalemiseks või ettepanekuid ja vastuväiteid ümberkruntimise kohta.
(1) Kohalik omavalitsus või tema poolt volitatud isik korraldab pärast eeldatavate osaliste selgitamist koosoleku ümberkruntimise eesmärgi, osaliste ja maakorralduspiirkonna kindlaksmääramiseks ning ümberkruntimise algatamise otsustamiseks. Koosolekul valivad osalised maakorralduse läbiviija. Koosoleku korraldaja on kohustatud koosolekul informeerima osalisi nende õigustest ja kohustustest ümberkruntimise läbiviimisel.
(2) Osalisel on õigus taotleda kinnisasja või selle osa väljaarvamist maakorralduspiirkonnast. Taotlus esitatakse kohalikule omavalitsusele. Otsuse kinnisasja väljaarvamise kohta maakorralduspiirkonnast teeb riigi maakorraldusasutus enne ümberkruntimise algatamist.
(3) Koosoleku kohta koostab koosoleku korraldaja protokolli, millele kirjutavad alla koosolekust osavõtjad. Protokolli kantakse koosoleku toimumise aeg ja koht, sellest osavõtjate nimed, päevakord ning tehtud otsused. Kui koosolekust osavõtja ei nõustu tehtud otsustega, kantakse tema arvamus protokolli.
(4) Ümberkruntimise võib algatada, kui sellega on nõus vähemalt 2/3 maakorralduse eeldatavatest osalistest, kelle kinnisasjad hõlmavad vähemalt 1/2 maakorralduspiirkonnast.
(5) Maakorralduse läbiviija koostab koosoleku protokolli alusel ümberkruntimise eelkava. Eelkava sisaldab andmeid ümberkruntimise eesmärgi, maakorralduspiirkonna ulatuse, osaliste, eelarve ning kinnisomandi kitsenduste kohta. Eelkava lisa on maakorralduspiirkonna kaart.
(1) Ümberkruntimise algatab kohalik omavalitsus eelkava ja käesoleva seaduse § 20 sätestatud osaliste koosoleku protokolli alusel. Kohaliku omavalitsuse volikogul on õigus enne käesoleva paragrahvi 2. lõikes sätestatud ümberkruntimise algatamist osalise põhjendatud taotlusel kinnisasi või selle osa maakorralduspiirkonnast välja arvata.
(2) Ümberkruntimise algatamise otsusega kinnitab kohaliku omavalitsuse volikogu ümberkruntimise eelkava. Ümberkruntimise algatamiseotsustehaksekõigileosalistele posti teelvõielektrooniliseltteatavaks. Kohalikomavalitsusteebümberkruntimisealgatamiseotsuseavalikultteatavaks.
(3) Ümberkruntimise algatamise otsusega kinnitatud maakorralduspiirkonna ulatuse muutmiseks peab läbi viima täiendavad käesoleva seaduse §-des 18 - 20 sätestatud toimingud.
§ 22. Ümberkruntimisega kaasnevad kinnisomandi kitsendused
(3) Kinnisomandi kitsenduste tagamiseks kantakse kinnistusraamatusse ümberkruntimismärge kinnisasja omaniku nõusolekuta. Märge kantakse kinnistusraamatusse kohaliku omavalitsuse kirjaliku avalduse ja ümberkruntimise algatamise otsuse alusel
(4) Ümberkruntimismärge keelab kinnisasja omanikul kinnisasja võõrandamise ja koormamise ilma kohaliku omavalitsuse otsuseta.
(5) Kinnisomandi kitsenduste rikkumisel peab rikkuja kohaliku omavalitsuse nõudel taastama endise olukorra või hüvitama tekitatud kahju.
§ 23. Kinnisasja hindamine
(1) Ümberkruntimisel määrab maakorralduse läbiviija kinnisasja väärtuse erakorralise hindamise alusel, kui kinnisasja väärtus ei ole määratud osaliste kokkuleppel. Kinnisasja väärtuse määramisel koostab maakorralduse läbiviija kinnisasja hindamisakti.
(2) Kinnisasja olulised osad hindab maakorralduse läbiviija Vabariigi Valitsuse kehtestatud korras.
(3) Maakorralduse läbiviija koostab maakorralduspiirkonda kuuluvate kinnisasjade ja nende oluliste osade väärtuste loetelu.
(1) Maakorralduse läbiviija on ümberkruntimisel kohustatud arvestama kõigi osaliste õigusi ning saavutama ümberkruntimise eesmärgi üldjuhul osaliste kokkuleppel. Kui ümberkruntimist ei ole võimalik endise kinnisasja väärtuse alusel otstarbekalt läbi viia, võib maakorralduse läbiviija teha ettepaneku osalisele, kellele ei ole võimalik moodustada samaväärset kinnisasja, hüvituse määramiseks kooskõlas § 16 3. lõikega.
(2) Maakorralduse läbiviija korraldab osaliste läbirääkimised ümberkruntimiskava koostamiseks ja osaliste vaheliste kokkulepete saavutamiseks piiride muutmise, hüvituste suuruse, tasaarvelduste ja maakorralduse kulude tasumise ning kinnisasja koormavate õiguste kustutamise või ülekandmise ja muude asjaolude osas.
(3) Osalised võivad läbirääkimiste käigus kirjalikult sõlmitud kokkulepetest ja nõusolekutest loobuda kohaliku omavalitsuse otsusel.
(1) Ümberkruntimiskava (edaspidi kava) koostab maakorralduse läbiviija, arvestades ümberkruntimise eelkava ja läbirääkimistel saavutatud kokkuleppeid. Maakorralduspiirkonda arvatud kinnisasjadest eraldatakse osalistele maakorralduse nõuete, endiste kinnisasjade väärtuse ja läbirääkimiste tulemuste alusel uued kinnisasjad.
(2) Kui osalised ei ole läbirääkimiste käigus kokku leppinud kinnisasja koormavate asjaõiguste muutmises, piiride asukohas, hüvituse suuruses ja tasaarvestuses või muude ümberkruntimise läbiviimiseks vajalike asjaolude osas, määrab need maakorralduse nõuete ja endiste kinnisasjade väärtuse alusel kohalik omavalitsus.
(3) Ümberkruntimiskava jaotatakse krundijaotuskavaks - linnades ja väljaspool linnu kompaktse hoonestusega aladel - ning maakorralduskavaks - hajaasustusega aladel.
(5) Kavale lisatakse maakorralduse osaliste vahel sõlmitud kokkulepped, hindamisaktid, ümberkruntimise eelarve ning kulutuste ja hüvituste jagamise ettepanekud.
(2) Koosoleku kohta koostab koosoleku korraldaja protokolli, millele kirjutavad alla koosolekust osavõtjad. Protokolli kantakse koosoleku toimumise aeg ja koht, sellest osavõtjate nimed, päevakord ning tehtud otsused. Protokoll peab sisaldama koosolekul esitatud avalduste ja taotluste sisu. Kirjalikult esitatud vastuväited lisatakse protokollile.
(3) Kava võib muuta kohaliku omavalitsuse otsusel.
(4) Kui 2/3 maakorralduse osalistest, kelle kinnisasjad hõlmavad vähemalt 1/2 maakorralduspiirkonnast, on kava kooskõlastanud, esitab maakorralduse läbiviija selle kohaliku omavalitsuse volikogule kinnitamiseks.
(6) Kohalikomavalitsusteebkavakinnitamiseotsuse posti teelvõielektrooniliseltteatavakskõigileosalistele. Teatesnäidataksekavagatutvumisevõimaluseaeg ja koht. Kavakinnitamiseotsustehakseavalikultteatavakskohalikusajalehes.
(1) Kava elluviimisel teevad osalised kavas määratud tähtaegadeks omavahelised tasaarveldused ja hüvitused ning muud kavaga seotud toimingud.
(2) Maakorralduse läbiviija teeb katastrimõõdistamise. Uusi kinnisasju võib kasutada, kui maakorralduse läbiviija on nende piirid osalistele looduses kätte näidanud.
(3) Kui osaline keeldub määratud tähtajaks vabastamast teise isiku valdusse minevat kinnisasja või selle osa, on õigustatud osalisel õigus nõuda rikkumise kõrvaldamist ja kahju hüvitamist seaduses sätestatud korras.
(2) Pärast ümberkruntimise tulemusena toimunud muudatuste kinnistamist kustutab kinnistusamet ümberkruntimismärke. Kinnistusamet teeb kanded kinnistusregistri osadesse kinnitatud kava alusel. Pärast kannete tegemist kustutab kinnistusamet tarbetuks muutunud märked.
(1) Ümberkruntimise läbiviimiseks ei ole vaja piiratud asjaõiguste ja teiste õiguste omajate nõusolekut.
(2) Reaalservituudid, mis on kava alusel kaotanud oma otstarbe, kustutatakse kinnistusraamatust ilma hüvituseta.
(4) Kui kinnisasi on koormatud hüpoteegiga ja kinnisasja väärtus ümberkruntimise läbiviimisel väheneb, tuleb väärtuse vähenemise eest saadud hüvitus kanda hüpoteegi katteks deposiiti, kui osalised ei ole kokku leppinud teisiti.
(2) Vaided maakorralduse läbiviija tegevuse peale lahendab maavanem.
(3) Vaided maavanema otsuse peale lahendab keskkonnaminister.
(5) Maakorralduse läbiviija on kohustatud kohtu, kohaliku omavalitsuse, maavanema või keskkonnaministri nõudmisel esitama vaide või vaidluse lahendamiseks vajalikud materjalid ning kuni asja lahendamiseni peatama maakorraldustoimingute läbiviimise vaieldavas piirkonnas.
(6) Osalistel on õigus isiklikult või esindaja kaudu osaleda vaide või vaidluse läbivaatamises. Kutsutud asjaosaliste mitteilmumine ei takista asja arutamist.
Kui maareformi käigus maa tagastamisel, ostueesõigusega erastamisel, vaba põllumajandusmaa ja vaba metsamaa erastamisel, maa riigi omandisse jätmisel, munitsipaalomandisse andmisel ja hoonestusõiguse seadmisel viiakse läbi maakorraldus, kohaldatakse käesolevat seadust, arvestades §-des 311-341 sätestatud erisusi. Sellel juhul rakendatakse käesoleva seaduse §-des 16-29 sätestatut niivõrd, kuivõrd see pole vastuolus §-de 311-341 sätetega.
(1) Ümberkruntimise eeltööd viib läbi vallavalitsus või tema volitatud isik. Eeltööde käigus selgitatakse ümberkruntimise otstarbekus ja maakorralduspiirkonna ulatus ning osalised.
(2) Osalisteks on maakorralduspiirkonnas oleva maa suhtes maa riigi omandisse jätmise, munitsipaliseerimise, ostueesõigusega erastamise või ehitise omaniku kasuks hoonestusõiguse seadmise avalduse esitanud isikud, Eesti NSV taluseaduse alusel antud maale kasutusvalduse seadmise avalduse esitanud isikud ja maa tagastamise õigustatud subjektid, kelle katastriüksuse moodustamist pole alustatud, ning maa erastamise korraldaja. Katastriüksuse moodustamine loetakse alustatuks, kui vallavalitsus on koostanud moodustatava katastriüksuse asendiplaani.
(3) Ettepanek osaleda tehakse isikutele, kelle kinnisasi jääb maakorralduspiirkonda, ning isikutele, kelle katastriüksuse moodustamist on alustatud enne maakorralduspiirkonna määramist. Nendele isikutele saadab vallavalitsus kirjaliku ettepaneku osalemiseks. Nimetatud isikud saavad osalisteks ainult isikliku avalduse alusel. Avaldus osalemiseks tuleb esitada vallavalitsusele pärast vastavasisulise teate saamist teates märgitud tähtajaks.
(4) Maakorralduspiirkonnas oleva ehitise omanik või maa Eesti NSV taluseaduse alusel põliseks kasutamiseks saanud isik, kes ei ole tähtaegselt esitanud maa ostueesõigusega erastamise avaldust, ei ole maakorralduse osaline. Ehitise omaniku kasuks seatakse hoonestusõigus asjaõigusseaduse rakendamise seaduse (RT I 1993, 72/73, 1021; 1999, 44, 510) § 15 kohaselt ehitise teenindamiseks vajaliku maa ulatuses. Eesti NSV taluseaduse alusel maa põliseks kasutamiseks saanud isiku kasuks, kes ei soovi maad omandada, seatakse tema ehitisealusele ja ehitise teenindamiseks vajalikule maale hoonestusõigus ja ülejäänud maale kasutusvaldus asjaõigusseaduse rakendamise seaduse § 18 või maareformi seaduse § 341 kohaselt.
(5) Vallavalitsuse taotlusel on õigusvastaselt võõrandatud vara tagastamise ja kompenseerimise maakonna- ja linnakomisjonid kohustatud eelisjärjekorras läbi vaatama maakorralduspiirkonda jääva maa suhtes esitatud avaldused.
(6) Eeltööde tulemusena valmivale ettepanekule lisatakse:
1) graafiline materjal, kus on ära näidatud maakorralduspiirkonna piir;
2) osaliste nimekiri, käesoleva paragrahvi lõikes 4 nimetatud isikute nimekiri ja vallavalitsust esindava isiku nimi;
3) seletuskiri, milles märgitakse ümberkruntimise põhjendus ja eesmärk ning antakse käesoleva paragrahvi lõikes 3 nimetatud isikute kinnisasjade, Eesti NSV taluseaduse alusel antud maa ning õigustatud subjektide tagastamisnõudega alade maakorralduspiirkonda kuuluva maa ja kasvava metsa väärtus maksustamishinnas;
4) vastavasisuline avaldus juhul, kui taotletakse toetusraha.
(1) Kui taotletakse toetusraha, korraldab maakorralduse läbiviija leidmiseks vähempakkumise toetusraha määraja või tema poolt volitatud isik.
(2) Kui toetusraha ei taotleta ega määrata, valib maavanem maakorralduse läbiviija vallavalitsuse poolt esitatud vähemalt kolme käesoleva seaduse §-s 4 esitatud nõuetele vastava kandidaadi hulgast.
(21) Kui lisaks eraõiguslikele isikutele on maakorralduse osaline riik, määratakse maakorralduse läbiviija vähempakkumise alusel.
(3) Maakorralduspiirkonna ja osalised kinnitab ning ümberkruntimise algatab maavanem vallavalitsuse ettepanekul. Korralduses peab olema märgitud isik, kes esindab riiki vastavalt käesoleva seaduse § 7 lõikele 3.
(4) Pärast ümberkruntimise algatamist ei ole isikul, kes on osaline, õigust muuta oma maa tagastamise, erastamise või hoonestusõiguse seadmise avaldust ilma vallavalitsuse kirjaliku nõusolekuta.
(5) Ümberkruntimise algatamise otsusest teatab vallavalitsus igale osalisele kas allkirja vastu või tähitud kirjaga. Ümberkruntimise algatamisel ei rakendata § 19 lõikes 6 sätestatut.
(1) Maakorralduse läbiviija korraldab osalistega läbirääkimisi.
(2) Läbirääkimiste käigus arvestatakse maakorralduspiirkonda jääva maa suhtes esitatud maa tagastamise, ostueesõigusega erastamise ja hoonestusõiguse seadmise avaldusi ning maa riigi omandisse jätmise ja munitsipaalomandisse andmise taotlusi. Maakorralduse läbiviija koostab käesoleva seaduse § 25 lõigetes 4 ja 5 nimetatud ümberkruntimiskava vastavalt maakorralduse nõuetele, arvestades esitatud taotlusi ja läbirääkimiste tulemusi juhul, kui need ei ole vastuolus planeeringu või maakorralduse nõuetega.
(3) Maakorralduspiirkonda arvatud maa hindamisel võetakse aluseks maa maksustamishind ja kasvava metsa väärtus.
(4) Tagastamisele kuuluva maa ja maakorralduse käigus tagastatava maa ning Eesti NSV taluseaduse alusel antud maa ja maakorralduse käigus erastatava maa väärtus ei tohi erineda üle 8%.
(5) Ümberkruntimisel arvestatakse notariaalselt tõestatud kokkuleppeid õigustatud subjektidele tagastamata jääva maa kompenseerimiseks isikute poolt, kelle omandisse tagastamata maa kokkuleppe alusel antakse. Riik ei kompenseeri õigustatud subjektile maad, mida nimetatud kokkuleppe alusel ümberkruntimise käigus ei tagastata.
(1) Kava kooskõlastatakse maavanema või tema volitatud isikuga.
(2) Vallavalitsus teeb otsuse ümberkruntimiskava vastuvõtmise kohta ja korraldab kava avaliku väljapaneku. Maakorralduse läbiviija teatab kava avaliku väljapaneku koha, alguse ja kestuse igale osalisele kas allkirja vastu või tähitud kirjaga hiljemalt 10 päeva enne avaliku väljapaneku algust. Teatele lisatakse väljavõte kavast. Väljavõte peab sisaldama informatsiooni:
1) maaüksuse praeguste ja võimalusel ka endiste piiride kohta;
2) kõlvikulise jaotuse ja sihtotstarvete kohta;
3) maa maksustamishinna ja kasvava metsa väärtuse kohta;
4) ümberkruntimise ja katastriüksuse moodustamisega seotud kulude ning osalise poolt tasumisele kuuluva summa kohta.
(3) Avaliku väljapaneku kestus on vähemalt kaks nädalat.
(4) Kõigil osalistel on õigus avaliku väljapaneku kestel esitada kirjalikke parandus- ja täiendusettepanekuid. Käesoleva seaduse § 311 lõikes 4 nimetatud isikud, kes ei ole maakorralduse osalised, saavad teha ettepanekuid riigi esindaja kaudu. Kirjalikele ettepanekutele vastab vallavalitsus.
(5) Avalikul väljapanekul esitatud ettepanekud arutab läbi vallavalitsus. Maakorralduse läbiviija on kohustatud tegema kavas vallavalitsuse poolt heakskiidetud parandused ja täiendused.
(6) Kava kinnitab vallavolikogu ja teatab sellest igale osalisele kas allkirja vastu või tähitud kirjaga.
(7) Maavanem võib peatada kava elluviimise 10 päeva jooksul teate saamisest kuni tema poolt kavas avastatud puuduste kõrvaldamiseni.
(1) Maa tagastamisel või erastamisel, maa riigi omandisse jätmisel, munitsipaalomandisse andmisel, hoonestusõiguse või kasutusvalduse seadmisel lähtutakse kinnitatud ümberkruntimiskavast.
(2) Maakorraldustoimingute läbiviimise tulemusel määrab maakorralduse läbiviija kinnisasjade vahelised piirid looduses ja koostab katastriüksuse moodustamise toimiku. Moodustatud katastriüksuse pindala maakorralduskaval ja looduses mõõdistatuna võib erineda kuni 8%, kuid mitte üle 5 ha.
(3) Maakorralduse osaliste soovil võib kinnitatud ümberkruntimiskava ja olemasoleva plaanimaterjali alusel katastriüksuse moodustada ning registreerida see maakatastris vastavalt maakatastriseaduse (RT I 1994, 74, 1324; 1995, 29, 356; 59, 1006; 1996, 36, 738; 1997, 16, 261) §-le 20.
(4) Ümberkrunditud kinnisasjade kinnistusraamatusse kandmine toimub vastavalt asjaõigusseaduse rakendamise seadusele ja kinnistusraamatuseadusele (RT I 1993, 65, 922; 1999, 44, 511).
§ 35. [Käesolevast tekstist välja jäetud]


Säästva arengu seadus – Riigi Teataja
Säästva arengu seadus (lühend - SäAS)
Säästva arengu seadus - sisukord
§ 2 Looduskeskkonna ja loodusvarade säästliku kasutamise eesmärk
§ 3 Looduskeskkonda ja loodusvarasid säästva arengu alused
§ 4 Välislepingute täitmine
§ 5 Taastuv loodusvara
§ 6 Taastumatu loodusvara
§ 7 Kaasnev loodusvara
§ 8 Keskkonnamõju hindamine ja keskkonnaauditeerimine
§ 9 Bioloogilise mitmekesisuse säilitamine
§ 10 Keskkonnanormatiiv ja -standard
§ 11 Keskkonnaseire
§ 12 Tasakaalustatud arengu kavandamine
RT I 1995, 31, 384
05.06.1997 RT I 1997, 48, 772 10.07.1997
(1) Käesolev seadus sätestab säästva arengu rahvusliku strateegia alused.
(2) Säästva arengu rahvuslik strateegia tugineb ÜRO Keskkonna- ja Arengukonverentsi otsustes (Rio de Janeiro, 1992) sätestatud põhimõtetele.
(3) Käesoleva seaduse II osa sätestab looduskeskkonna ja loodusvarade säästliku kasutamise alused.
(4) Säästva arengu alused teistes valdkondades sätestab seadus, muu õigusakt või riiklik programm.
Looduskeskkond ja loodusvarad
§ 2. Looduskeskkonna ja loodusvarade säästliku kasutamise eesmärk
Looduskeskkonna ja loodusvarade säästliku kasutamise eesmärgiks on tagada inimesi rahuldav elukeskkond ja majanduse arenguks vajalikud ressursid looduskeskkonda oluliselt kahjustamata ning looduslikku mitmekesisust säilitades.
§ 3. Looduskeskkonda ja loodusvarasid säästva arengu alused
(1) Eesti Vabariigi põhiseaduse järgi on igaüks kohustatud säästma elu- ja looduskeskkonda ning hoiduma sellele kahju tekitamast.
(2) Omandi käsutamise ja ettevõtlusega tegelemise vabadust kitsendatakse, lähtudes vajadusest kaitsta loodust kui inimkonna ühisvara ja rahvuslikku rikkust.
(3) Looduskeskkonna saastamise minimeerimine ja loodusvarade kasutamine loodusliku tasakaalu säilitavates kogustes on majandustegevuse põhinõuded.
(4) Üle riigipiiri leviva mõjuga või looduskeskkonda oluliselt mõjutada võiva tegevuse kavandamine ja keskkonnakaitse üldine korraldamine toimub rahvusvahelises koostöös.
(5) Looduskeskkonna ja loodusvarade kasutamist reguleerivad kasutus- ning tasumäärad, mille kehtestamisel arvestatakse looduskasutuse mõju keskkonnaseisundile.
(6) Looduskasutust kavandavad planeeringud, programmid, arengukavad ja projektid on avalikud.
§ 4. Välislepingute täitmine
(1) Välislepingust tulenevate keskkonnakaitseliste kohustuste täitmine toimub Vabariigi Valitsuse kinnitatud riiklike programmide kaudu.
(2) Omavalitsusüksuse arengukava kinnitamisel ja ettevõtluse korraldamisel peab kohalik omavalitsus arvestama välislepingutest tulenevaid kohustusi ja nende täitmiseks kinnitatud riiklikke programme.
§ 5. Taastuv loodusvara
(1) Taastuva loodusvara varu jaguneb kriitiliseks varuks ja kasutatavaks varuks.
(2) Taastuva loodusvara kriitiline varu on väikseim suurus, mis tagab loodusliku tasakaalu ja taastootmise, kaitsere¿iimide täitmise ning bioloogilise ja maastikulise mitmekesisuse säilimise.
(3) Taastuva loodusvara kriitilise varu suuruse kehtestab Vabariigi Valitsus, arvestades juurde määramatusest tuleneva reservi.
(4) Taastuva loodusvara kehtestatud kriitilisest varust ülejääv osa on taastuva loodusvara kasutatav varu. Majandustegevuse kavandamisel ei tohi ületada kasutatava varu kehtestatud suurust.
(5) Kasutatava varu suuruse ja aastased kasutusmäärad kehtestab Vabariigi Valitsus, arvestades looduslikku juurdekasvu. Taastuva loodusvara kasutatava varu kasutamise korralduse sätestab seadus.
§ 6. Taastumatu loodusvara
(1) Taastumatu loodusvara kasutamise kavandamisel lähtutakse järgmistest põhitingimustest:
1) teada olevate varude jätkumisest võimalikult pikaks ajaks;
2) taastuva loodusvara toodanguga või ammendamatu energiaallikaga asendamisvõimalusest;
3) jäätmetega või teisese toormega asendamisvõimalusest.
(2) Majandustegevuse kavandamisel arvatakse kasutatavast varust välja kaitsealadel asuvad varud.
(3) Taastumatu loodusvara aastased kasutusmäärad kehtestab Vabariigi Valitsus. Kasutamise korralduse sätestab seadus.
§ 7. Kaasnev loodusvara
(1) Kaasnev loodusvara on ühe loodusvara kasutamisega mõjutatud või mõjutatav mis tahes teine loodusvara.
(2) Kaasnev loodusvara tuleb kas kasutada või säilitada kasutamiskõlblikuna võimalikult endises kvaliteedis.
(3) Kaasneva loodusvara kaitse ja kasutamise korralduse sätestab seadus.
§ 8. Keskkonnamõju hindamine ja keskkonnaauditeerimine
(1) Keskkonnamõju hindamise eesmärgiks on selgitada, hinnata ja kirjeldada kavandatava tegevuse eeldatavat mõju keskkonnale, analüüsida selle mõju vältimise või leevendamise võimalusi ning teha ettepanek sobivaima lahendusvariandi valikuks.
(2) Keskkonnaauditeerimise eesmärgiks on perioodiliselt hinnata toimunud või toimuva tegevuse vastavust õigusaktide nõuetele, keskkonnapoliitikas, keskkonnajuhtimissüsteemis ja keskkonnakavas kavandatule või standardites ja lepingutes sätestatule auditikliendi määratud kriteeriumide alusel.
(3) Keskkonnamõju hindamise ja keskkonnaauditeerimise korralduse sätestab seadus.
[RT I 2000, 54, 348 - jõust. 01.01.2001]
§ 9. Bioloogilise mitmekesisuse säilitamine
(1) Bioloogilise mitmekesisuse säilitamine tagatakse Vabariigi Valitsuse kinnitatud riikliku programmi ja tegevuskavaga, mille koostamist finantseeritakse riigieelarvest.
(2) Bioloogilise mitmekesisuse säilitamise põhialused on:
1) looduslike liikide osas nende kaitse võimalikult madala taksonoomilise üksuse tasandil ja võimalikult kõikide liikide säilitamiseks;
2) kohalike kultuurtaimede sortide ja koduloomatõugude osas nende arvelevõtmine ja andmepankade hoidmine võimalikult kõikide sortide ja tõugude kohta;
3) eritüübiliste ökosüsteemide ja maastike säilitamine ning süsteemi loomine looduslikest ja poollooduslikest kooslustest asustuse ja majandustegevuse mõju tasakaalustamiseks ning kompenseerimiseks;
4) sotsiaalse, majandusliku või teadusliku tähtsusega geneetilise materjali määratlemine.
§ 10. Keskkonnanormatiiv ja -standard
(1) Keskkonnanormatiiv on keskkonna kvaliteedile, heitmekogusele või toodangu ühikule kehtestatud keskkonnakaitseline kontrollarv või loodusvara erikulu.
(2) Keskkonnanormatiiv muudetakse kohustuslikuks keskkonnaministri määruse või saasteloaga.
(3) Keskkonnastandard on asjaosaliste kokkuleppel koostatud ning kinnitatud reegleid, juhtnööre ja arvnäitajaid sisaldav dokument, mis korraldab keskkonnaseisundit mõjutavat või mõjutada võivat tegevust või tegevuse tulemust.
(4) [Välja jäetud]
§ 11. Keskkonnaseire
Keskkonnaseire (monitooring) on keskkonna seisundi ja seda mõjutavate tegurite järjepidev jälgimine, mille põhieesmärk on prognoosida keskkonnaseisundit ja saada lähteandmeid programmidele, planeeringutele ja arengukavadele.
Keskkonnaseire korralduse sätestab seadus.
§ 12. Tasakaalustatud arengu kavandamine
(1) Majandusharudes ja piirkondades, kus looduskeskkonna saastamine ja loodusvarade kasutamine võivad ohustada looduslikku tasakaalu või bioloogilise mitmekesisuse säilitamist, suunatakse arengut riigi algatatud arengukava alusel.
(2) Arengukava koostatakse energeetika, transpordi, põllunduse, metsanduse, turismi ning keemia-, ehitusmaterjali- ja toiduainetööstuse arengu suunamiseks.
(3) Piirkondliku arengukava koostamise vajaduse kohta langetab otsuse Vabariigi Valitsus.
(4) Vabariigi Valitsus võib vajadusel algatada arengukavade koostamist ka käesolevas seaduses nimetamata alustel.
(5) Arengukava peab sisaldama loodusvarade kasutamise ja keskkonna seisundi prognoosi.
(6) Käesolevas paragrahvis nimetatud arengukava koostamise ülesande ja tähtaja kinnitab Vabariigi Valitsus. Olulise tähtsusega riigielu küsimusena kuulub arengukava kinnitamisele Riigikogus.
(7) Arengukava avalikustamise ja täitmise eest vastutab Vabariigi Valitsuse nimetatud minister.


SELETUSKIRI Vabariigi Valitsuse 14. detsembri 2006. a määruse nr 256 "Välislähetustasu ja abikaasatasu maksmise ning teenistuja kulude katmise kord" muutmise eelnõu kohta | Välisministeerium
Search this site: Esileht > Välisministeerium > Õigusaktid > Seletuskirjad > SELETUSKIRI Vabariigi Valitsuse 14. detsembri 2006. a määruse nr 256 "Välislähetustasu ja abikaasatasu maksmise ning teenistuja kulude katmise kord" muutmise eelnõu kohta
SELETUSKIRI Vabariigi Valitsuse 14. detsembri 2006. a määruse nr 256 "Välislähetustasu ja abikaasatasu maksmise ning teenistuja kulude katmise kord" muutmise eelnõu kohta
Viimati uuendatud: 20.09.2009 Sissejuhatus
Eelnõuga muudetakse Vabariigi Valitsuse 14. detsembri 2006. a määrust nr 256 "Välislähetustasu ja abikaasatasu maksmise ning teenistuja kulude katmise kord" (edaspidi määrus), täpsustades tasude ja hüvitiste maksmise korda ja tingimusi.
Eelnõu on välja töötanud Välisministeeriumi juriidilise osakonna õigusloome ja rahvusvahelise õiguse büroo direktor Kairi Künka (6377431;
kairi.kunka@mfa.eekairi.kunka -[ätt]- mfa.ee), sama büroo nõunik Dea Hannust (6377403;
dea.hannust@mfa.eedea.hannust -[ätt]- mfa.ee), personaliosakonna peadirektor Eve-Külli Kala (6377321;
eve-kulli.kala@mfa.eeeve-kulli.kala -[ätt]- mfa.ee), personalibüroo direktor
Toomas.Kukemilk@riigikantselei.eeToomas.Kukemilk -[ätt]- riigikantselei.ee Erle Ignatjev (6377327;
erle.ignatjev@mfa.eeerle.ignatjev -[ätt]- mfa.ee) ja rahandusosakonna peadirektor Malle Soidla (6377311;
malle.soidla@mfa.eemalle.soidla -[ätt]- mfa.ee). Keeleliselt on eelnõu toimetanud juriidilise osakonna keeleekspert Piret Grigorjeva (6377409;
piret.grigorjeva@mfa.eepiret.grigorjeva -[ätt]- mfa.ee).
Välislähetustasu ja abikaasatasu maksmise ning teenistuja kulude katmise kord jõustus 1. jaanuaril 2007. a. Määruse pooleteiseaastase rakendamise jooksul on selgunud mõned kitsaskohad ja probleemid, mille lahendamiseks on otstarbekas määrust muuta ning tasude ja hüvitiste maksmise korda täpsustada.
Määruse § 2, milles sätestatakse välislähetustasu ja abikaasatasu väljamaksmise ning kulude katmise üldised põhimõtted, täiendatakse uute lõigetega, mis puudutavad eelkõige kulude jagamist juhul, kui nende hüvitamise kohustus on mitmel ministeeriumil. Välisteenistuse seaduse (edaspidi VTS) § 32 kohaselt maksab erialadiplomaadile palka ja hüvitisi lähetajaministeerium ning muud kulud jagatakse lähetajaministeeriumi ja Välisministeeriumi vahelise kirjaliku kokkuleppe kohaselt. Praktikas on aga olukordi, kus ühe perekonna liikmed töötavad samas välisesinduses, kuid erinevatest ministeeriumidest lähetatutena, mistõttu nt eluruumi kulude hüvitamise kohustus on mõlemal ministeeriumil. Määruses sätestatakse (§-le 2 lisatav lõige 3), et sellisel juhul hüvitab kumbki ministeerium poole asjaomastest kuludest.
Määruse § 2 täiendamisel lõikega 4 täpsustatakse, et teenistuja pöördub kulude katmise ja hüvitiste maksmise taotlustega selle ministeeriumi poole, kelle soovil on ta lähetatud, ning nõusolekut tuleb küsida enne kulutuse tegemist. Määruse § 2 täiendamisel lõikega 5 sätestatakse peamine kulude hüvitamise põhimõte. Määruse mitmete sätete kohaselt on lähetajaministeeriumil või Välisministeeriumil kaalutlusõigus, kas konkreetne kulutus hüvitada või mitte. Sellisel juhul peab otsustusõigusega ametiisik kaaluma, kas kavandatav kulutus on silmas peetava eesmärgi saavutamiseks vajalik ning tagab selle parimal võimalikul moel. Siin tuleks lähtuda eelkõige säästlikkusest ja eelarve võimalustest, kuigi teatud juhtudel võivad põhjendatud olla ka tavapärasest suuremad kulutused (nt äriklassis reisimine kiireloomulise ülesande täitmiseks). Kuludokumentide õigeaegse esitamise tagamiseks sätestatakse taotluste hüvitamiseks esitamise tähtaeg, millest hiljem esitatud kulude hüvitamise taotlusi ei rahuldata. Riigi raamatupidamise üldeeskirja § 15 sätestab, et raamatupidamise sise-eeskirjas nähakse ette nõuded raamatupidamise algdokumentide koostamiseks ja kontrollimiseks, andmete sisestamiseks raamatupidamise infosüsteemi, raamatupidamisregistrite inventeerimiseks ja dokumentide säilitamiseks. Samas sätestatakse nõuded dokumentide ja aruannete esitamise tähtaegade kohta. Välisministeeriumi raamatupidamise sise-eeskirja kohaselt on nimetatud tähtajaks 1 kuu alates arve saamisest.
Määruse § 2 täiendamisel lõikega 6 kajastatakse Välisministeeriumis välja kujunenud praktika, mille kohaselt taotlused, mille puhul Välisministeeriumi haldusküsimuste asekantsleril on kaalutlusõigus, arutab asekantsler läbi koos rahandus-, haldus- ja personaliosakonna spetsialistidega, küsides vajaduse korral ka teiste asjaomaste isikute arvamust.
Määruse § 3 lõike 4 lisamisel peab teenistuja teatama enda ja oma perekonnaliikmete lähetuskohta jõudmise ja sealt lahkumise tegelikud kuupäevad. Nimetatud andmed on vajalikud määruse § 6 lõike 1 ning §-de 12 ja 13 rakendamiseks. Teenistuja lähetamise käskkirjas nimetatud lähetuse alguse ja lõpu kuupäevad ei pruugi kattuda tema tegeliku saabumise või lahkumise kuupäevadega (nt võib lähetust alustada või lõpetada puhkusega, mis veedetakse Eestis), kuid kuna VTS kohaselt makstakse välislähetustasu välisesinduses töötamise ajal ning abikaasatasu teenistujaga kaasasolemise ajal, on tasu maksmine seotud asukohariiki saabumise ning sealt lahkumise täpsete kuupäevadega.
Määruse §-des 10 ja 13 tehtava täiendusega täpsustatakse teenistuja abikaasa asukohariigis kohaloleku arvestust. VTS kohaselt ei suurendata teenistuja välislähetustasu abikaasa kaasasoleku eest, kui abikaasa on asukohariigist ära. Samas eeldatakse suursaadiku puhul sageli, et ta osaleb protokollilistel üritustel koos abikaasaga. Kui tegemist on mitmesse riiki akrediteeritud suursaadikuga, siis on Välisministeerium sellisel juhul hüvitanud ka kaasasoleva abikaasa reisi- ja majutuskulud. Hinnangu ja kooskõlastuse selle kohta, kas abikaasa osalemine asjaomasel üritusel väljaspool asukohariiki on vajalik, annab Välisministeeriumi protokolliosakond. Samas ei ole selle aja eest teenistujale makstud suurendatud välislähetustasu. Lähtudes välislähetustasu suurendamise eesmärgist – katta perekonna kaasasolekust põhjustatud suuremad kulud – tuleb arvestada, et teenistujaga teenistuslähetuses kaasas olemise korral need kulud ei vähene, mistõttu Välisministeerium leiab, et kaasasoleva abikaasa kaasasolekut teenistuja teenistuslähetuses ei tuleks lugeda asukohariigist äraolekuks.
Määruse § 15 lõiget 5 muudetakse ning jäetakse väljamakstava abikaasatasu kinnitamine Välisministeeriumi või lähetajaministeeriumi pädevusse analoogiliselt § 5 lõikega 3, mis sätestab välislähetustasu arvestuse kinnitamise.
Paragrahvi 16 lõikes 3 täpsustatakse kulude hüvitamise korda ja sätestatakse, et kulude hüvitamise taotlus tuleb esitada juba enne kolimist ning tegelik hüvitis makstakse esitatud arvete kohaselt. Selline korraldus võimaldab kolimiskulusid eelarves paremini planeerida.
Paragrahvi 16 lõikes 4 tehtava täiendusega täpsustatakse põhimõtet, et üldjuhul hüvitatakse teenistujale vaid kolimisega kaasnevad tavakulud. Kui teenistuja soovib kolida asju, mis nõuavad tavapärasest erinevat käsitlust (nt antiikesemed, sõidukid vms), hüvitatakse selliste asjade kolimiskulu vaid juhul, kui lähetajaministeerium või Välisministeerium peab seda põhjendatuks.
Ka määruse § 16 lõike 5 täiendamisel on silmas peetud võimalust, et teenistuja võib soovida kasutada oma eluruumi sisustamiseks isiklikke väärtuslikke esemeid, nt kunsti- või raamatukogu. Kui sellise teenistuja eluruumi kasutatakse ka esindusruumidena (eelkõige residentside puhul), on mõeldav, et Välisministeerium või lähetajaministeerium võtab väärtusliku vara kindlustusriski enda kanda erandjuhtudel ja eelneval nõusolekul.
Määruse § 17 lõike 1 punkti 2 lisatakse ühise arusaadavuse ja õigusselguse huvides viide eluruumile kehtestatud nõuetele, mis annab ministeeriumile võimaluse nõuetele mittevastava eluruumi üüri hüvitamisest keelduda. Selline võimalus tuleb kõne alla eelkõige siis, kui ei arvestata piisavalt eluruumi valiku üldiste põhimõtetega, nt soovitakse üürida liiga suurt korterit. Eelnõu § 2 kohaselt hakatakse seda põhimõtet kohaldama ainult pärast määruse jõustumist sõlmitavatele uutele lepingutele, kehtivate lepingute puhul jätkatakse eluruumi kulude hüvitamist samadel tingimustel nagu senini.
Muudatus annab lisaks majanduslikule motivatsioonile teenistujale suurema valikuvõimaluse eluruumi valikul kaasarääkimisel ning samas suurendab ka teenistuja vastutust eluruumi valikul ja kasutamisel, mis ühtlasi aitab riigil kokku hoida eluruumi üürimise kulusid. Alates 2011. aastast lisandub suuruse nõudele ka üleüldine 10% suurune teenistuja omaosalus eluruumi üürimisel. Omaosalust ei kohaldata residentsidele ega Välisministeeriumi eluruumile, kuna nende puhul ei saa teenistuja sageli eluruumi ise valida.
Paragrahvi 18 lõikes 3 tehtava muudatusega täpsustatakse ravikindlustuse seaduse alusel kehtestatud määruse kohaldamise ulatust.
Määruse § 19 esitatakse uues sõnastuses, millega lihtsustatakse koolieelse lasteasutuse ja lapsehoidja tasu hüvitamise põhimõtteid. Üldise põhimõtte kohaselt hüvitatakse abikaasaga koos lähetatud teenistujale 50% ning ilma abikaasata lähetuses olijale kuni 90% koolieelse lasteasutuse tasust. Kuna aga riigiti on koolieelsete lasteasutuste võimalused ja tingimused väga erinevad (nt võib olla keelatud alaealist last üksi koju jätta, kuid lasteaed töötab vaid pool päeva, laps ei saa haiguse tõttu lasteasutusse minna; aeg-ajalt peavad teenistujad töötama ka väljaspool tööaega või viibima lähetuse tõttu kodust eemal), nähakse ette võimalus hüvitada ka lapsehoidja tasu teenistuja igakordse taotluse ning samade määrade alusel.
Määruse § 20 lõike 1 punktis 4 täpsustatakse transpordikulude hüvitamise määrasid. Transpordi all peetakse silmas kooli korraldatud transporti (nn koolibuss) ning see hüvitatakse erandjuhul ja eelneval nõusolekul 75% ulatuses, kuna niisugune transport on tavaliste võimalustega (nt ühissõiduki kuupiletiga) võrreldes väga kallis. Täielikult hüvitatakse transpordikulud kooli ja tagasi vaid teises riigis asuva kooli korral (nt Strasbourg'i rahvusvaheline kool).
Määruse § 21 muutmisega täpsustatakse reisikulude hüvitamise põhimõtteid. Lõikes 3 nähakse ette reisikindlustuse hüvitamine eraldi sõidukuludest. Lõikega 41 suunatakse aga teenistujaid kasutama odavaimat reisimisvõimalust. Samuti täpsustatakse, et ka isikliku autoga reisimise korral hüvitatakse kulud vaid siis, kui see ei ole kallim, kui oleks muu transpordi kasutamine.
Lõikega 7 lisatakse, sama moodi kui määruse teistes paragrahvides, üldine säte kulude hüvitamise korraldamise kohta.
Eelnõu § 2 sätestab, et eluruumi üüri hüvitamise kohta tehtavat muudatust kohaldatakse ainult pärast määruse jõustumist sõlmitavatele uutele lepingutele, s.o kehtivate lepingute puhul jätkatakse eluruumi kulude hüvitamist samamoodi nagu senini.
Määruses tehtavate muudatustega antakse ühised alused hüvitiste jagamiseks mitme ministeeriumi vahel ning täpsustatakse eluruumi üüri, reisikulude, hariduse omandamise ja koolieelse lapsehoiu kulude hüvitamise põhimõtteid. Selgete ja ühtsete põhimõtete kehtestamine võimaldab kulude hüvitamise taotlusi kiiremini menetleda ning vähendab asjaomaste asutuste halduskoormust. Selgemad põhimõtted aitavad kaasa eelarve efektiivsemale kasutamisele.
Eelnõuga ei kehtestata uusi hüvitisi. Mõnevõrra võivad väljamaksed suureneda seoses abikaasa teenistuslähetuses kaasasoleku arvestamisega ning tööajal lapsehoiu hüvitamise võimaluse tõttu. Samas on tegemist siiski väga väheseid teenistujaid puudutavate erandjuhtudega, mistõttu ei ole ette näha eelarvekulude märkimisväärset suurenemist. Eluruumi üürimise ning reisikulude hüvitamise põhimõtete täpsustamise tõttu aga võib eeldada nende kulude vähenemist.
Määrus jõustub 1. jaanuaril 2009. a. Määrusega viiakse vastavusse ka välisministri 27. novembri 2006. a määrus nr 7 "Välisesinduses töötava teenistuja kasutusse antav eluruum ja selle taotluse vorm". Muutmise eelnõu kavand on seletuskirjale lisatud.
Määruse kooskõlastamine
Eelnõu esitati kooskõlastamiseks teistele ministeeriumidele eelnõude elektroonilise kooskõlastamise süsteemi e-Õigus kaudu. Selgitused kooskõlastamisel tehtud märkuste arvestamise või arvestamata jätmise kohta on toodud seletuskirjale lisatud tabelis. Kaitseministeerium, Majandus- ja Kommunikatsiooniministeerium ning Haridus- ja Teadusministeerium kooskõlastasid eelnõu märkusteta. Siseministeerium, Sotsiaalministeerium, Justiitsministeerium ja Rahandusministeerium teavitasid vaikimisi kooskõlastamisest. Kuna teised ministeeriumid ei ole ettenähtud tähtaja jooksul eelnõude kooskõlastamise infosüsteemi kandnud kirja eelnõu heakskiitmise või eelnõuga põhjendatult mittenõustumise kohta ega taotlenud tähtaja pikendamist, loetakse, et nad on eelnõu heaks kiitnud tulenevalt Vabariigi Valitsuse reglemendi punktist 253.
Eelnõu kohaselt nähakse alates 1. jaanuarist 2011. a ette 10% suurune omaosalus välisesinduses töötava teenistuja eluruumi üürimisel. Omaosaluse kehtestamine mõjub kõnealuste teenistujate suhtes kahtlemata koormavalt, mistõttu peaks selline muudatus olema selgelt vajalik ja põhjendatud. Eelnõu seletuskiri nendib antud muudatuse osas lakooniliselt, et omaosaluse sätestamine võimaldab kontrolli all hoida üürikulusid, vältides ebamõistlikult suurte eluruumide üürimist. Oleme seisukohal, et kehtiv määrus tagab kontrolli nii üürikulude kui ka eluruumide suuruse üle, sest eluruumi sobivuse üle ei otsusta välisesinduses töötav teenistuja ise, vaid Välisministeeriumi asekantsler või lähetajaministeeriumi kantsler, kellel on pädevus oma heakskiitu mitte anda. Välisesindused on tegutsenud juba piisavalt pika aja jooksul ning kahtlemata on ministeeriumites olemas ka üldine teadmine erinevates riikides valitseva turuolukorra kohta.
Arvestada tuleks ka seda, et välisesinduses töötav teenistuja ei viibi välisriigis oma isiklikes huvides, vaid töötab seal Eesti Vabariigi huvides. Võrdlusena saab välja tuua seda, et lühiajaliste välislähetuste korral
teenistujate omaosalust majutuskulude katmiseks ei rakendata. Kokkuvõttes oleme seisukohal, et 10% suuruse omaosaluse kehtestamine tuleks eelnõust välja jätta.
Kui Välisministeeriumi hinnangul on omaosaluse kehtestamine siiski põhjendatud ja vältimatult vajalik, teeme ettepaneku muuta kehtiva määruse § 12 lõiget 2 ning anda Välisministeeriumi asekantslerile ja lähetajaministeeriumi kantslerile pädevus lubada põhjendatud juhtudel välisesinduses töötava teenistuja eluruumi üürikulu hüvitamine 100% ulatuses. Kehtiv määrus annab sellise võimaluse gaasi- ja elektrikulu hüvitamise osas, seega ei tohiks olla takistusi sarnase regulatsiooni kehtestamiseks eluruumi üürikulu hüvitamise kohta.
Erinevalt mõnest teisest riigist lasub praktikas eluruumi otsimine suures osas teenistuja õlgadel, sest meil ei ole olemasolevate rahaliste võimaluste piires võimalik esindustes pidada haldusametnikke, kes otsiksid teenistujatele eluruume. Muudatus annab lisaks majanduslikule motivatsioonile teenistujale suurema valikuvõimaluse eluruumi valikul kaasarääkimisel ning samas suurendab ka teenistuja vastutust eluruumi valikul ja kasutamisel, mis ühtlasi aitab riigil kokku hoida eluruumi üürimise kulusid. Samas ei pea Välisministeerium ebavõrdse kohtlemise vältimiseks põhjendatuks anda asekantslerile või kantslerile õigus erandite kehtestamiseks eluruumi üürimisel, kuna üürihinnad on võrreldes gaasikuludega märkimisväärselt suuremad. Välisministeerium on kaalunud riikide kaupa turuuuringute tegemist. Samas on kinnisvaraturg pidevas muutumises, mis eeldaks ministeeriumile suurt lisakoormust riikide kaupu kinnisvaraturu muutuste jälgimisel. See ei ole otstarbekas ning tuginedes teiste riikide kogemustele, haldussuutlikkusele ning olemasolevatele ressurssidele, on kehtiv süsteem kõige optimaalsem ja riigile majanduslikult ainusobiv.
Eelnõu kohaselt hüvitatakse täisaastast lühema lähetusperioodi eest sõidukulud proportsionaalselt. Siinjuures jääb arusaamatuks sõidukulude proportsionaalsuse mõte, mistõttu palume esitada eelnõu seletuskirjas selgitused, kuidas mõjutab lähetuses viibimise periood sõidukulude hüvitamist.
Arvestatud – tegemist on juba kehtiva sättega, mille kohta on selgitus antud kehtiva määruse seletuskirjas. Nimetatud säte puudutab puhkusele ja küllasõitu, mille kulude hüvitis on seotud lähetuses veedetud ajaga, nähakse ette nende kulude proportsionaalne hüvitamine. Näiteks kui lähetustähtaeg on kolm ja pool aastat, siis hüvitatakse puhkusele sõit täies ulatuses kolmel lähetusaastal ning viimasel 50% ulatuses.
VälisministerTrükiEdasta e-postiga	Jäta meelde ja levita del.icio.us Facebook Google Twitter Reisi- ja konsulaarinfo


text:
Eesti Vabariigi põhiseadus / paragrahv 1
Eesti iseseisvus ja sõltumatus on aegumatu ja võõrandamatu.
PS § 1 väljendab riigisuveräänsuse, rahvasuveräänsuse, rahvusriigi, demokraatia ja vabariikluse põhimõtteid. Riigikohus on märkinud: “PS § 1 lg 1 kohaselt on Eesti iseseisev ja sõltumatu demokraatlik vabariik, kus kõrgeima riigivõimu kandja on rahvas. Selle sättega on suveräänsuse põhimõte kinnistatud põhiseaduslikult Eesti rahva ja riigi alusena. Rahva suveräänsusest tuleneb riigi suveräänsus ja seeläbi saavad kõik riigi institutsioonid oma legitimatsiooni rahvalt.” (RKÜKo, 12.07.2012, 3-4-1-6-12, p 127).Esimese paragrahvi sõnastust Eesti Vabariigi eelmiste põhiseaduste avaparagrahvidega võrreldes ilmneb, et kommenteeritavasse paragrahvi on lisandunud demokraatia printsiip ning deklareeritakse riigi iseseisvuse ja sõltumatuse aegumatust ja võõrandamatust.
Riigi suveräänsus ehk kõrgeim riigivõim on rahva ja territooriumi kõrval üks riigi kolmest elemendist. Riigi suveräänsust võib vaadelda kahes mõõtmes. Riigisisestes suhetes tähendab suveräänsus avaliku võimu teostamise monopoli. Avaliku võimu teostamine väljendub täitmiseks kohustuslike reeglite kehtestamises riigi poolt ja nende alusel isikutele kohustuste panemises. Avaliku võimu monopoli omajana võib avalikku võimu üldjuhul teostada ainuüksi riik oma organite ja teenistujate kaudu. On võimalik, et Eestis teostab avalikku võimu riigiorganite ja riigiteenistujate kõrval ka muu isik, kuid seda võib ta teha üksnes riigilt saadud volituse alusel ja riigi järelevalvele alludes. Näiteks volitavad PS §-d 154 ja 157 avalikku võimu teostama kohalikke omavalitsusi, kuid selle otseselt PS-st tuleneva volituse täitmisel on omavalitsused allutatud seadustele ja riigi järelevalvele (vt §-de 154 ja 160 komm-d). Kui riigisiseselt suhtleb riik teiste subjektidega ülemvõimu positsioonilt, siis rahvusvahelistes suhetes piirab riigivõimu teostamist teiste riikide suveräänsus, mida iga riik peab austama.
Kõrgeima riigivõimu kandja pole õiguslikult piiratud kellegi teise aktidega. Riigivõimu teostamine riigiorganite poolt toimub põhiseaduse alusel ja sellega sätestatud korras, mis seab riigivõimu teostamisele tingimused ja piirid ning tagab riigiorganite tegevuse vastastikuse kontrollitavuse. Erinevalt seadustest, määrustest vm riigivõimu aktidest ei ole põhiseadust kui suveräänsuse kandja poolt antud kõrgeima jõuga õigusakti võimalik vaidlustada ühegi võimukandja ees. Seega põhineb § 3 lg-s 1 sätestatud põhiseaduse ülimuslikkus rahva suveräänsusel. Rahvusvahelisel tasandil tähendab riigi suveräänsus riigi vahetut allumist üksnes rahvusvahelisele õigusele ja mitte mõnele muule rahvusvahelise õiguse subjektile.
Euroopas toimunud arengu tulemusena on suure hulga riigivõimu funktsioonide (sh seadusandlike) teostamine läinud üle riigiülesele institutsioonile – EL-le. Samuti on seni riiklikult reguleeritud õigussuhted muutunud üha enam rahvusvaheliste lepingute objektiks ja riigid üha arvukamate kohustustega üksteise külge seotud. Nende asjaolude tõttu on õigusalases kirjanduses püütud uut sisu anda ka suveräänsuse mõistele, kasutades selle defineerimiseks selliseid teooriaid nagu mitmetasandiline suveräänsus, suveräänsuse teostamine rahvusriigiüleselt, suveräänsuse ühine teostamine riikide poolt jt. Ühiseks jooneks nende kontseptsioonide puhul on riigi oluline sõltuvus teistest riikidest või riigiülesest organisatsioonist.
Ehkki suveräänsust on püütud EL ja laiemalt rahvusvahelise koostöö kontekstis uut moodi mõtestada, on jäänud valdavaks selle mõiste kaks tähendust. Esiteks tähistab suveräänsus riigile olemuslike pädevuste hulka. Sellest vaatenurgast hinnatuna ei ole riik enam suveräänne, kui loobub mõne nn tuumpädevuse teostamisest, nt õigusest vabalt kujundada riigieelarve, langetada olulisemad riigikaitset puudutavad otsused vms. Kui võtta aluseks see kriteerium, on kaheldav, kas ükski EL liikmesriik on veel suveräänne. Arvesse peab aga võtma ka õiguslikku võimalust asuda ise uuesti neid pädevusi kasutama. Näiteks kui Eesti astuks välja EL-st ja tunnistataks kehtetuks PSTS, kaotaks ka liidu õigus Eesti suhtes igasuguse õigusliku mõju. Teise käsitluse järgi ongi suveräänsus viimse otsustamise õigus, st riigi õigus otsustada viimases astmes ise, millised õigusnormid riigi suhtes ja riigi territooriumil kehtivad. Selles tähenduses on EL liikmesriigid – vähemalt neist enamiku vaatenurgast hinnates – endiselt suveräänsed.
Suveräänsust määratletakse sageli ka negatiivselt – tingimusena, et puuduvad riigi otsustamisõigust piiravad välised normid. Riigikohtu üldkogu on samuti leidnud: “Suveräänsuse põhisisuks on otsustusõigus kõigis küsimustes sõltumatult välistest mõjudest.” (RKÜKo, 12.07.2012, 3-4-1-6-12, p 127).Kuna iga rahvusvaheline leping kitsendab mõningal määral riigi võimalust otsustada iseseisvalt, tuleb järeldada, et iga konventsiooni sõlmimisel piirab riik oma suveräänsust. “Rahvusvaheline leping on instrument, millega iga osalisriik võtab endale kohustuse kindlaks määratud juhtudel kindlal viisil käituda. See tähendab, et sellega loobub riik võimalusest valida sellistel juhtudel teine käitumisviis. Seega annab riik ära osa oma suveräänsusest, kui tahes väike osa see siis ka konkreetsel juhul ei ole.” (RKÜKo, 12.07.2012, 3-4-1-6-12, p 129). Riigikohtu üldkogu asus seisukohale, et kuna põhiseadus lubab välislepingute sõlmimist, siis “ei nõua põhiseadus, hoolimata rangest suveräänsusklausli sõnastusest, kinnipidamist absoluutsest suveräänsusest”.
Riigikohtu tõlgendus annab PS §-le 1 ühelt poolt väga range sisu, kuna suveräänsuse piirangut nähakse igas rahvusvahelise õiguse alusel tekkinud kohustuses. Nõnda on mõne rahvusvahelise lepingu sõlmimine Riigikohtu käsitluse järgi põhiseaduspärane üksnes juhul, kui sellega kaasnev otsustusvabaduse kitsenemine on proportsionaalne konventsiooniga taotletava eesmärgiga. Ehkki suveräänsuse põhimõtte piiramise aluseid ei ole põhiseaduses ette nähtud, saab piirangute legitiimseid eesmärke Riigikohtu sõnul leida põhiseaduse teistest sätetest (RKÜKo, 12.07.2012, 3-4-1-6-12, p 160).Teisalt tekib küsimus, kas sellise käsitluse järgi lubab põhiseadus loovutada ükskõik millise osa suveräänsusest eeldusel, et piirang on proportsionaalne. Pigem võib väita, et põhiseadus seab suveräänsuse loovutamisele piiri, mida ei saa ületada põhiseadust muutmata. Niisugust piiri võib näha nõudes, et Eesti peab olema lisaks sõltumatusele ka iseseisev. Sõltumatu otsustamise ruumi võib rahvusvaheliste kohustustega piirata. Need piirangud ei tohi aga ületada lävendit, mille määratleb nõue, et Eesti peab jääma iseseisvaks riigiks.
Õigusteadlase Artur-Tõeleid Kliimanni sõnul seisneb iseseisvus Eesti eksisteerimises eraldiseisva riigina. See tähendab keeldu Eesti muutmiseks mõne riigi osaks, sh liitriigi osariigiks. Sõltumatus ei tähenda riigi faktiliselt või õiguslikult piiramatut tegevusvabadust, kuna riigipiire ületavate majandus- ja keskkonnaprobleemide näol mõjutab muude riikide käitumine faktiliselt ka Eesti riigi heaolu ja käekäiku ning rahvusvahelise koostöö vajadusest tingituna võtavad riigid lepingulisel teel vastastikku kohustusi ning delegeerivad omavaheliste vaidluste lahendamise õiguse rahvusvahelistele kohtuorganitele. Eeltoodu ei tähenda seda, et mõistel puuduks õiguslik sisu. Sõltumatus tähendas A-T. Kliimanni järgi seda, et ükski välisriik ei saa Eestile anda kohustuslikke juhiseid ja nende täitmist kontrollida. Seega sobib riigi sõltumatus rahvusvahelise koostöö traditsiooniliste vormidega, mille puhul riigi rahvusvahelised kohustused sisalduvad vastastikkuse ning lepingupoolte õiguste ja kohustuste tasakaalustatuse põhimõtetel sõlmitud lepingutes. Eesti sõltumatuse põhimõttele vastab riikide suhete ja koostöö korraldamine riikide suveräänse võrdõiguslikkuse põhimõtete kohaselt, nagu see on väljendatud 24. oktoobril 1970. a ÜRO Peaassambleel vastuvõetud deklaratsioonis (nr 2625) “Rahvusvahelise õiguse põhimõtetest, mis puudutavad riikidevahelisi sõbralikke suhteid ja koostööd kooskõlas Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni hartaga”.
EL liikmesuse puhul on tegemist olukorraga, kus EL organite pädevusse on läinud üle ulatuslike ja oluliste liikmesriigi sisesfääri kuulunud valdkondade reguleerimise pädevus. EL õiguse kohaselt on need EL õigusaktid kõigi selle liikmesriigi õigusaktide suhtes ülimuslikud, nende vastuvõtmiseks pole enamasti nõutav üksiku liikmesriigi nõusolek ning häälteenamuse põhimõtte kohaldamisel on väikese liikmesriigi võimalused nende õigusaktide vastuvõtmist ja sisu mõjutada napid. On küsitav, kas sõltumatuse nõudega on lepitatav olukord, kus Eesti delegeerib mõne riigielu valdkonna korraldamise õiguse muule riigile või rahvusvahelisele organisatsioonile, kes võib Eesti ja tema territooriumil viibivate isikute kohta kehtestada norme, mis on Eesti õiguse suhtes ülimuslikud, ning kontrollida ja sanktsioneerida nende täitmist. Sel juhul asetataks Eesti otsesesse õiguslikku sõltuvusse sellest riigist või organisatsioonist. Küsimus, kas EL-ga ühinemisel ületati § 1 tõlgendusulatuse piir, ei ole siiski enam aktuaalne, sest õiguslikult ühese ja selge võimaluse ühineda EL-ga ning kohaldada EL õigust isegi vastuolu korral Eesti õigusega sätestavad PSTS §-d 1 ja 2, mis on kõigi PS põhiteksti sätete, sh § 1 suhtes EL puudutavad erinormid (vt ka PSTS komm).
Paragrahvi 1 lg 2 kohaselt on Eesti iseseisvus ja sõltumatus aegumatu ja võõrandamatu. Kuna Eesti peab olema iseseisev ja sõltumatu juba § 1 lg 1 kohaselt, seisneb lg 2 tähendus selles, et rõhutada Eesti iseseisvuse ja sõltumatuse olulisust põhiseaduslike väärtuste hulgas. Iseseisvuse ja sõltumatuse aegumatusega rõhutatakse ka rahvusliku enesemääramise ja sellel põhineva rahvusriigi idee aegumatust iseseisva ja sõltumatu riigi loomise kontseptuaalsete alustena.
Põhiseaduse Assamblee aruteludest ilmneb, et § 1 lg 2 toomisega PS teksti on püütud Eesti omariiklusele anda täiendav garantii, et Eesti iseseisvust ja sõltumatust saab loovutada üksnes PS muutmise kaudu rahvahääletusel (vt Põhiseadus ja Põhiseaduse Assamblee, lk 526 ja 564). Ka leiti, et see säte hõlmab muid riikliku iseseisvuse ja sõltumatuse garantiisid sätestavaid norme, mida PS teksti väljatöötamisel vaeti (nt riigikaitse peatükki kavandatud säte, mille kohaselt Eesti Vabariik ei kapituleeru; samuti § 1 lg-sse 2 kavandatud teine lause, mille kohaselt kellelgi pole õigust kirjutada alla Eesti Vabariigi loovutamise aktile – vt Põhiseadus ja Põhiseaduse Assamblee, lk 526, 549, 564 ja 589–591).
Rahvas kui kõrgeima riigivõimu kandja
Paragrahvi 1 kohaselt on Eestis kõrgeima riigivõimu kandjaks rahvas. Eesti riigi suveräänsus on seega lõppastmes Eesti rahva suveräänsus. Õigusteadlane Artur Mägi on nimetanud rahvasuveräänsuse ideed vastandpooluseks õpetusele monarhi- ja riigisuveräänsuse identifitseerimisele. Kui tunnustada riigivõimu pärinemist Jumalast või mõnest rahvast kõrgemal seisvast printsiibist, näiteks riikluse ideest sui generis, tuleks kõrgeima riigivõimu kandjaks pidada valitsejat – selline on monarhia ideeline alus. Rahva kuulutamine kõrgeima riigivõimu kandjaks on kooskõlas PS preambulis väljenduva ideega Eesti rahva enesemääramisõigusest kui Eesti riigivõimu algallikast.
Rahva all kõrgeima riigivõimu kandjana § 1 tähenduses tuleb mõista Eesti Vabariigi kodanikkonda. Kuna Eesti rahvas enesemääramisõiguse kandjana ulatub läbi oma ajaloo ja riikluse eri vormide ning on Eesti riigile ja tema kõrgeimale riigivõimule eelnev nähtus, erineb rahvas § 1 tähenduses PS preambulis nimetatud rahvast, kes riigi lõi. Enne Eesti Vabariigi loomist 1918. aastal puudus mõistetavalt ka Eesti kodakondsuse instituut.
Kõrgeimat riigivõimu teostab rahvas § 56 kohaselt hääleõiguslike kodanike kaudu Riigikogu valimisega või rahvahääletusega. Sealjuures on rahvahääletus § 162 kohaselt üks põhiseaduse aluspõhimõtteid ja nende muutmise korda käsitlevate sätete (I ja XV ptk) muutmise ainuvõimalik viis. Selle põhjal võib väita, et rahvas teeb kõige põhimõttelisemad ja ülimuslikud otsused riigi tegevuse suunamisel.
Rahva olek kõrgeima riigivõimu kandjana tähendab ühtlasi seda, et riigivõimu teostamine peab olema legitimeeritud rahva poolt. Riigivõimu legitimeerimine toimub riigiorganite isikulise koosseisu määramisega otseselt (Riigikogu liikmete valimine rahva poolt) või kaudselt (Riigikogu poolt ametiisikute ametisse nimetamine ja valitsusele volituste andmine, nende ametiisikute poolt teostatavad ametisse nimetamised jne). Mida olulisema otsusega tegemist on, seda otsesem peab otsust langetava riigiorgani legitimatsioon olema. Seda väljendab § 3 lg-s 1 sätestatud Riigikogu pädevust kaitsev seadusereservatsioon (vt § 3 komm 2.3.1.1). Riigivõimu legitimeerimine hõlmab ka riigivõimu teostamise kontrolli rahva poolt, mis realiseerub Riigikogu valimiste kaudu, samuti Riigikogu, kohtute, õiguskantsleri ja riigikontrolöri abil täidesaatva riigivõimu tegevuse kontrollimise kaudu. Kuna riigivõim peab olema rahva poolt legitimeeritud, ei tohi Eestis riigivõimu teostada organid ja isikud, kellega Eesti rahval legitiimne side puudub.
Demokraatiat on Riigikohus (RKPJKo 21.12.1994, III-4/A-11/94) määratlenud kui autokraatiale vastanduvat ühiskonnakorraldust, mis seisneb “võimu teostamises rahva osalusel ja oluliste juhtimisotsuste tegemises võimalikult ulatuslikul ja kooskõlastatud alusel”. Et kõrgeima riigivõimu rahvale omistamise kõrval nimetatakse §-s 1 demokraatiat veel eraldi, viitab sellele, et rahvasuveräänsuse põhimõtte kõrval on demokraatliku riigi all laiemas plaanis silmas peetud nõuet kujundada riigis selline poliitiline režiim, kus rahva poolt riigivõimu teostamisel osalemine ja riigivõimu teostamise suunamine ning kontrollimine oleks tegelik ja efektiivne.
Demokraatia printsiibi iseloomulikeks tunnusteks on õiguskirjanduses peetud sellise režiimi kujundamise vajalikke eeldusi, nagu põhiõiguste ja -vabaduste tagamine, kohtu sõltumatus, riigivõimude lahusus ja tasakaalustatus, riigivõimu avalikkus, arvamuste paljususeks vajalik sõnavabadus (sh vaba ajakirjandus), kogunemis- ja ühinemisvabadus, riigivõimu teostajate õiguslik ja poliitiline vastutus, valimisreeglid, mis tagavad ausad ja vabad valimised. Demokraatia printsiibi sisustamise näiteks võib tuua Riigikohtu seisukoha, et kuigi PS ei sätesta otsesõnalist keeldu teha valimisreeglistikus olulisi muudatusi vahetult enne valimisi, ei ole demokraatia printsiibiga kooskõlas vahetult enne valimisi valimisreeglistikus selliste muudatuste tegemine, mis võivad oluliselt mõjutada valimistulemusi ühe või teise poliitilise jõu kasuks (RKPJKo 14.10.2005, 3-4-1-11-05). Seega konkretiseerivad käesolevas paragrahvis sätestatud demokraatliku riigi põhimõtet üksikasjalikumalt paljud PS sätted (nt riigivõimu avalikkuse osas § 24 lg 3, § 44 lg 2 ja § 72; sõna- ja ühinemisvabaduse osas §-d 45–48). Demokraatia põhimõte on sisult väga lai ja kattub suures osas teiste põhiseaduslike printsiipidega (õigusriigi põhimõte, vabariikluse põhimõte, seaduslikkuse põhimõte). Demokraatia põhimõtte kohta vt pikemalt § 10 komm 3.3.
Vabariikliku riigivormi vormiliseks tunnuseks vastandina monarhiale on pärandatava võimuga riigipea instituudi puudumine. Riigivõimu teostatakse rahva poolt vahetult või esinduspõhimõttel rajanevas vabariigis, nagu ka Eestis, rahva valitud esindajate kaudu. Demokraatlik esinduspõhimõttel rajanev vabariik eeldab lisaks pärandatava võimuga riigipea puudumisele ka võimude lahusust ja tasakaalustatust ning riigipea ja rahvaesindajate (parlamendi) valitavust ja nende volituste tähtaegsust, selleks et tagada rahva võimalus riigiorganite tegevust kontrollida. Demokraatia põhimõtte laialdase rakendamise tõttu sarnanevad tänapäeval vabariigiga ka Euroopa konstitutsioonilised monarhiad, kus monarhia ajaloolise pärandina on säilinud vaid riigipea pärilikul teel üleminev võim, monarhi volitused on aga väikesed, sarnanedes parlamentaarse vabariigi presidendi omadega. Vabariigi printsiip on seega suuremas osas hõlmatud teiste PS printsiipidega (rahvasuveräänsus, demokraatia, võimude lahusus). Riigipea – Vabariigi Presidendi – valitavus ja valimiste kord on sätestatud §-des 79 ja 80.

matches:
§ 1
Riigikohus
§ 1
§ 3
§ 1
§ 1
§ 1
§ 1
§ 1
sui generis
§ 1
§ 1
§ 56
§ 162
§ 3
§ 3
Riigikohus
§ 24
§ 44
§ 72
§ 10


Väravahinged müük black friday 2020 ps4 deals south africa. Oculus rift go black friday abordi hind pärnus
Väravahinged müük black friday 2020 ps4 deals south africa. meditsiinitehnika müük warpaint sooduskood
Filter müük pruutpaari kingitus vanematele. kappvoodi müük kihlasõrmused müük.equestrian black eluaseme friday south translate africa iwatch 4 müük..
Tukeratas müük advokaadi tunni hind. huawei mate 20 lite audi osta kannattaako iphone 8 ostaa.ruberoid katuse hind overlokkide müük..
Väravahinged müük black friday 2020 ps4 deals south africa. elektripliidi müük dacia amazon müük tallinnas.suve allahindlused termopasta hind.colourpop black friday discount sooja vee hind africa
Päevapakkumised kolm tilli iphone 5s aku vahetus hind.M jak miłość ostatni odcinek friday serialu taimed delta mootor müük
Kasutatud mototehnika müük huawei honor polar 10 müük.Rabatt müük kupong h&m grill gaasi hind Jääklaasi müük mopeed auto müükKülmasfalt müük fiat doblo müük iphone 5s itunes unlock hindi tsirkooni hind.black friday belgium zara maja ehitus ruutmeetri hind google play books black friday black friday galaxy watch 2020
S10 hind black friday facts.Pokemon s10 hindi haagissuvilate müük tartus väravahinged
Samsung galaxy tab 2 müük furby ostas eesti müük.Shell õlide müük valge kuld grammi hind.Elektri hind ettevõtjale bmw style 32 müük.Põranda betooni hind dacia duster video test.Black friday london selfridges termomeeter hind.Autojuhiload hind kingituste kiirabi tartu.Oneplus 6 vs iphone x hindi maksikleit müük.Love message hindi ipod nano hind.Kindlustuse hindade võrdlus note 7 müük.Canada goose black friday deals 2020 black friday iphone 8 plus deals.Psp south konsool müük sony xperia z2 price philippines.Millist nutitelefoni osta 2020 watch south park black friday full episode.Apteegikaal müük velgede müük tallinnas
Lenovo p2 hindi review pardifilee hindi.Arvuti komponentide müük friday taastatud talverehvide friday müük
Http black friday wikipedia espaol kust osta parfüüme www osta ee eestidisain küttepuude müük viimsi valuvelgede müük tallinnas soti mägiveise hind Osta minecraft pc ipad hindi translation co2 meaning hindi karcher dodge viper müük disc golf kettad müük black friday offshore firmade müük tempeh osta
Päästevestid müük tartus cane corso hind.Hindernisbalken brabant black friday online sales friday start
Bussipiletid müük elupuu istikud müük.Mercedes w123 müük forelli müük.Best black friday smartphone deals lenovo yoga tab 3 plus müük.Black friday pc deals europe värske lõhe müük.Panorama test hind black friday top sellers 2020.24 november black friday at spitz peegelkaamera müük.Fat bike müük biggest black friday deals canada.Osta myy ja huutok apotheka kinkekaart.Võrkkiikede müük mida kinkida 8 aastasele poisile.Gaz 63 müük golden hind model.Kasutatud kõlarite müük vastlakukkel hind 2020.Kust osta emuõli väravahinged lufthansa flüge black friday.Invaabivahendite müük tallinnas septikute müük pärnumaal.Varade müük maja renoveerimine hind.Mirena spiraali hind mootorpaatide müük eestis Gripi vaktsineerimine hind myfitness kampaaniakood.Swedbank aktsia ostmine ps4 price hindi.Osta carpets n v vanad pudelid müük.Kasutatud autode müük soomes mööbel müük.Konfiskeeritud vara müük pir plaat hind.Tomati istikute müük euronics black friday deals.Rehvid müük pärnus tsingitud keevisvõrk müük.Armatuurvõrk 10mm hind mini hinges.Jeep compass test drive in hindi black friday gaming laptop 2020.Rookatuse ruutmeetri hind talverehvide müük pärnus.Plaatvundament m2 hind ukselt uksele müük.Ostukorvide müük vuttide müük
Mini hdmi müük plokisoojendus black müük.Mootoriketi vahetuse hind black friday and cyber monday 2020 stats
Assassin's creed origin black friday africa sale helicopter hindi me.Fifa 17 black friday promo xbox 360 kinect sensor müük.Lehtla müük moncler black friday deals 2020.Mature video game tax ronimissein müük.Tallink kinkekaart müük kivivill müük.Latvijas lielās ostas maa müük oksjon.Vaarika hind tartu kasutatud rehvide müük valgas.Jbl xtreme hind digibokside müük tartus.Oneplus 5t hind beagle müük 2020.Polar loop hinta prisma north black face black friday españa.Freya it's black friday black friday 2020 sales us.Rahvaraamatu kinkekaart fortelock hind.Windows 10 hindi notes black friday season of mist.Külmkapi müük puidust elektripostide müük Pankrotivara müük pärnu elektritööde m2 hind.Automudelite müük üllatus naisele.Prantsuse buldogid müük best online black friday deals clothes.Rotveileri müük klaipēdas osta adrese.24 november black friday makro best black friday ps4 games deals.Elektri hind börsil maskide black müük pärnus.Ukulele müük tallinn nosiboo hind.Office chair black friday deals uk livu akvaparks akcija statoil.Rootsi rasketehnika müük rimi must reede.Alkoholi müük e poes ps store black friday discounts.Kooremultš müük vanalinn parkimine hind.Video iphone xs gold iphone 6s plus full review in hindi
Audeze black friday 2020 e sigaret müük tallinnas.Veoautode varuosade müük tanqueray south gin hind
Etsy black friday code kingitus lapsele jõuludeks.Silmaklapid magamiseks müük haapsalu sallid müük.Ce sertifikaat moncler polo black friday.Amazon co uk black friday ps4 ratta müük foorum.Audi a6 2006 müük lainepapp müük.Mootori keti vahetus hind suvila müük laulasmaal.Google pixel 3 black friday deals 2020 reebok black friday colombia.Ps4 games black friday price 2020 kütuse hind norras.Google pixel 3 black friday singapore puitbriketi müük pärnumaal.Killustiku müük raplamaal black friday hunting blind sales.Osta müük puhelin kiinasta brent hinds gear.Sony xperia m5 hindi ostas 23.Yorkshire terrier müük osta turbapätside sarm results
Kütuse hinnad leedus south kooliasjade müük.Naelrehvide müük africa mini hindi kahaniya.Auto käärtõstuk müük friday nulla osta matrimonio russia.Martsipanikook müük alkoholi müük volbriööl.Käsipagasi kohvrite müük suhkru hind coop.Tequila wakila hindi cartoon emadepäeva kingitused.Samsung galaxy note 4 hindi purjekas müük.Blackberry black friday deals 2020 crouse hinds gua.Kuusetaime hind javerite müük tartus.Kingade müük citycoco müük.Black friday sales uk apple alibaba black friday cirosu.Maja katuse hind makita raadio müük.Kingitus töötajatele osta dell xps 9570.Gearbest black friday sale uue auto pakkumised.Ravikanepi müük tubakatooted müük
Black friday pc games deals yxes väravahinged ripsmeseerumi müük.Beyblade võistlused 2020 koera vaktsineerimise hind
Kleebitav seinakell müük euronics black friday bruno.Samsung note 7 hindi carbon kile müüa.Nugade müük tartus kasutatud iphone 4s müük müük.Amazon black friday sale canada hindra spotify att starta automatiskt.Blackview p10000 pro müük black friday ps4 games walmart.Black friday football equipment punktid sooduskood.Vesipiipude muuk kivisöe müük järvamaal.Firmade ost ja müük black friday 2020 south africa makro.Kust osta karaoke sindi lanka lõnga müük.Why is it called black friday yahoo answers black friday pizza lublin
Väravahinged müük black friday 2020 ps4 deals south africa. victoria secret ostatni pokaz dacia müük pärnus
Väravahinged müük black friday 2020 ps4 deals south africa. laste vibu müük kalkun müük