Kohtutäituri seadus – Riigi Teataja
Kohtutäituri seadus (lühend - KTS)
2-17-11697/30 Riigikohtu tsiviilkolleegium 09.01.2019
TMS § 2 lg 1 p 19
TMS § 14 lg 1
PankrS § 122 lg 1
KTS § 35 lg 3
KTS § 35 lg 2
Täitekulud, sh kohtutäituri tasu
Kohtutäituri tasu
Kuivõrd kohtutäitur lähtus asjas tasu määramisel KTS sätetest, mis on praeguseks ajaks tunnistatud põhiseadusega vastuolus olevateks, ning nende asemel on seadusandja kehtestanud teistsugused tasumäärad (jõustunud 10. juunil 2018), tuleb avaldaja kaebust kohtutäituri tasu väljamõistmise peale lahendaval kohtul vaidlustatud kohtutäituri otsus tühistada. Sellises olukorras saab pidada põhiseaduspärasteks kehtivas KTS-s sätestatud kohtutäituri põhitasu määrasid. Kohtutäitur peab esitatud kaebuse uuesti lahendama ja lähtuma kehtivatest tasumääradest (vt Riigikohtu üldkogu 25. jaanuaril 2018 tehtud osaotsus tsiviilasjas nr 2-15-17249 ja samas asjas 21. septembril 2018 tehtud otsus). (p 15)
kohtutäituri õigused ja kohustused, sh läbiotsimisõigus
Vt täitemenetluse formaliseeritusse põhimõtte kohta nt Riigikohtu 21. juuni 2017. a määrus tsiviilasjas nr 3-2-1-63-17, p 32 (p 12)
täitemenetluse algatamine/alustamine
TMS § 14 lg 1 järgi on sissenõude pööramine abikaasade ühisvarale lubatav, kui on olemas mõlemat abikaasat kohustust täitma kohustav täitedokument. Abikaasad on sõlminud notariaalselt tõestatud hüpoteegi kohese sundtäitmise kokkuleppe (täitedokument TMS § 2 lg 1 p 19 järgi). Avaldaja kohustub hüpoteegiga koormatud ühisvarasse kuuluva kinnisasja ühisomanikuna alluma kohesele sundtäitmisele hüpoteegiga tagatud nõude rahuldamiseks sõltumata sellest, et tema abikaasa vastu on algatatud pankrotimenetlus. Hüpoteegipidajal (sissenõudja) on õigus nõuda sellise täitedokumendi alusel hüpoteegi realiseerimist täitemenetluses (vt hüpoteegi, millega on koormatud abikaasade ühisomandis olev kinnisasi, realiseerimise kohta Riigikohtu 21. mai 2014. a otsus tsiviilasjas nr 3-2-1-38-14, p 16 viimane lõik). (p 13)
2-15-17249/53 Riigikohtu üldkogu 21.09.2018
5-17-11/10 Riigikohtu põhiseaduslikkuse järelevalve kolleegium 01.02.2018
KTS § 35 lg 2 p 15
TsMS § 632 lg 2
PSJKS § 58 lg 2
Vt p 17. Kuna üldjuhul jõustub põhiseaduslikkuse järelevalve korras tehtud otsus PSJKS § 58 lg 2 kohaselt kuulutamisest, siis hakkab ka apellatsioonitähtaeg TsMS § 632 lg 2 kohaselt üldjuhul kulgema Riigikohtu põhiseaduslikkuse järelevalve korras tehtud otsuse kuulutamisest. Kui aga õigustloova akti põhiseadusega vastuolus olevaks ja kehtetuks tunnistamise otsuse jõustumine on PSJKS § 58 lg 3 alusel edasi lükatud, siis hakkab apellatsioonitähtaeg kulgema alates põhiseaduslikkuse järelevalve korras tehtud otsuse jõustumisest.
2-15-17249/49 Riigikohtu üldkogu 25.01.2018
TMS § 25 lg 1
KTS § 32 lg 4
Võlgnikult nõutav kohtutäituri põhitasu riivab võlgnikule PS § 32 lg-ga 2 tagatud omandi valdamise, kasutamise ja käsutamise vabaduse riivet (vt ka RKPJK otsus asjas nr 3-4-1-9-07, p 22). (p 66) Tasumäärade eesmärgiks on PS §-dest 14, 15 ja 32 tuletatav riigi kohustus luua eelkõige võlausaldajate omandipõhiõiguse kaitseks toimiv täitesüsteem.(p 70)
Kohtutäituri tasumäärade põhiseadusega vastuolus olevaks ja kehtetuks tunnistamise jõustumise lükkab üldkogu PSJKS § 58 lg 3 alusel edasi kuue kuu võrra arvates otsuse kuulutamisest. Kui otsus jõustuks selle kuulutamisest, ei oleks enam vaidlusalustes sätetes loetletud nõuete puhul võimalik kohtutäituri põhitasu määrata ega sisse nõuda. Niisuguses olukorras võib praktikas osutuda keeruliseks uute täitemenetluste korraldamine. Kahjustada saaks kohtutäiturite õigus tasule ja sissenõudjate huvi nõuete täitmise vastu. Vältimaks selle olukorra kujunemist ajavahemikul, mis kulub Riigikogul põhiseadusele vastava normistiku vastuvõtmiseks, tuleb otsuse jõustumine edasi lükata. (p 87)
osaotsus
Vt p 91.
5-17-11/8 Riigikohtu põhiseaduslikkuse järelevalve kolleegium 10.10.2017
TsMS § 358 lg 1
KTS § 35 lg 2 p 12
3-2-1-20-17 Riigikohus 14.06.2017
KTS § 32 lg 5
PS § 32 lg 2
PS § 11
3-2-1-51-17 Riigikohus 07.06.2017
KTS § 41 lg 2
Olukorras, kus sissenõudja on kohtutäiturile teatanud, et tema täitmisel olnud nõue on rahuldatud, jäi täitmisele kohtutäituri tasu nõue. Kohtutäitur oleks võinud hüpoteegi realiseerida ning kinnisasja vaatamata sissenõudja võlgnevuse kustutamisele oma tasunõude täitmiseks maha müüa. Sarnaselt põhivõlaga võib võlgnevuse tagamiseks hüpoteegiga koormatud kinnisasja omanik aga maksta võlgniku asemel täituritasu ise. Kohtutäitur vabastas kinnisasja aresti alt alles pärast seda, kui võlgnik oli maksnud kohtutäituri tasu tema ametikontole. Kohtutäituri ametikontole makstud summa tuleb lugeda täitemenetluse kulude hüvitamise nõude täitmiseks. Kuivõrd hüpoteek asendus võlgniku makstud rahaga, siis ei ole tasunõude täitmiseks sissenõuet pööratud võlgniku muule isiklikule varale. (p 22)
Iseenesest ei ole välistatud, et kui pärast seda, kui võlgnik on täitemenetluses esitatud nõude täitnud, kuid enne täitemenetluse lõpetamist tekib sissenõudjal sama täitedokumendi alusel uus nõue, rahuldatakse sama täiteasja raames ka uus nõue. Selle eelduseks on aga, et kõik täitemenetluse eeldused oleksid jätkuvalt täidetud, sh oleks olemas kehtiv täitedokument ning kui täitedokumendiks on hüpoteegileping, siis oleks hüpoteek ka kinnistusraamatusse kantud. (p 25)
Pooltele toob õiguslikud tagajärjed kaasa üksnes kohtuotsuse resolutsioon. Kuna kohtuotsuse põhjendav osa iseseisvalt poolte õigusi ja kohustusi ei mõjuta, ei ole kohtuotsus vaidlustatav otsuse resolutsiooni peale kaebust esitamata. (p 15)
3-2-1-32-16 Riigikohus 15.06.2016
TMS § 48 lg 1 p 2
kaebus kohtutäituri otsuse ja tegevuse peale
Menetlusosalise TMS § 218 lg 1 alusel kohtule esitatud kaebus hõlmab ka kohtutäituri algse otsuse, seda vähemalt juhul, kui menetlusosaline on kaebuses niimoodi taotlenud. (p 21)
Kohtutäituri lisatasu on sarnane lõivule, mis on mõeldud konkreetse avalik-õigusliku soorituse kulude hüvitamiseks (vt RKPSJVKo nr 3-4-1-9-07, p 24). Tasusüsteem ei tohiks viia selleni, et sellega riivatakse ebaproportsionaalselt mh vara omanike, võlgnike ja võlausaldajate omandiõigust (RKTKm nr 3-2-1-108-15, p 28). Sama kehtib KTS § 41 lg-s 2 reguleeritud põhitasu kohta. (p 19)
KTS § 41 lg 2 reguleerib kohtutäituri tasu vähendatud suuruses arvutamist olukorras, mil kohtutäitur on jõudnud täitemenetluses teha täitetoiminguid, kuid täitemenetlus sissenõudja nõude osas tuleks lõpetada kas selle nõude rahuldamise tõttu võla otse sissenõudjale tasumise järel või kui sissenõudja soovib muul põhjusel täitemenetlusest loobuda. (p 12) KTS § 41 lg-s 2 sätestatud kohtutäituri tasu vähendatud ulatust kohaldatakse juhtudel, mil võlgnikule vabatahtlikuks täitmiseks antud tähtaeg on möödunud, kohtutäitur on teinud võla sissenõudmiseks täitetoiminguid ja 1) sissenõudja nõue on rahuldatud muul viisil kui kohtutäituri otsese tegevuse tulemusel, st sel teel, et võlgnik või kolmas isik maksab võla otse sissenõudjale (sh võrdsustatakse võla maksmisega ka laenu refinantseerimine; vt ka Riigikohtu 16. detsembri 2015. a määrus tsiviilasjas nr 3-2-1-108-15, p 13) (tasu suurust olukorras, mil võlg on makstud enne vabatahtlikuks täitmiseks antud tähtaja algust või selle tähtaja jooksul, on reguleeritud KTS § 32 lg 4 esimeses lauses ja § 41 lg-s 1); 2) sissenõudja esitab täitemenetluse lõpetamise avalduse enne nõude täielikku rahuldamist muul põhjusel kui võla tasumine (TMS § 48 lg 1 p 1). (p 13) Kui võlg tasutakse otse sissenõudjale, ei ole KTS § 41 lg 2 kohaldamiseks vaja sissenõudja avaldust täitemenetluse lõpetamiseks (vt RKTKm nr 3-2-1-108-15, p 13) ning piisab sissenõudja teatest võla tasumise kohta. Kui võla tasumisest teatab kohtutäiturile võlgnik, tuleb kohtutäituril küsida sissenõudjalt kinnitust võla tasumise kohta. Seega annab asjaolu, et võlg on tasutud otse sissenõudjale kohtutäituri vahenduseta, alust kohtutäituri põhitasu vähendamiseks KTS § 41 lg 2 järgi. (p 14) Sissenõudja kohta saab teha tasuotsuse ning tema jääb lõplikult (RKTKm nr 3-2-1-77-15 p 30 tähenduses) kohtutäituri põhitasu maksma kohustatud subjektiks siis, kui kohtutäitur on enne oma tasunõude rahuldamist võlgniku vara aresti alt vabastanud ning kohtutäituril puudub muu võimalus oma tasunõuet võlgniku vara arvel rahuldada. Kui sundtäitmisel on muu täitedokument, mille järgi on võlgnik kohustatud tasuma raha, või kui kohtutäitur ei ole vara aresti alt vabastanud, on kohtutäituril võimalik oma tasunõude täitmiseks pöörata sissenõue võlgniku varale ning seega ei ole alust kohustada vähendatud põhitasu maksma sissenõudjat. Lisaks võib sissenõudja olla KTS § 41 lg 2 tähenduses kohtutäituri tasu maksma kohustatud subjekt ka juhul, mil tegemist ei ole võla otsemaksmisega (sh nt kompromissi alusel osamaksetega), vaid sissenõudja esitab muul põhjusel täitemenetluse lõpetamise avalduse (TMS § 48 lg 1 p 1), (vt lähemalt Riigikohtu 1. juuni 2016. a määrus tsiviilasjas nr 3-2-1-36-16, p-d 16-18). (p 16) Täitemenetlust ei tule kohtutäituril TMS § 48 lg 1 p 2 järgi vähemalt üldjuhul lõpetada enne, kui rahuldatud on ka kohtutäituri tasunõue (vt RKTKm nr 3-2-1-77-15, p 29). Sissenõudja nõue TMS § 48 lg 1 p 2 tähenduses hõlmab ka täituri tasunõuet. Täituri tasunõue täidetakse üldjuhul samas täitemenetluses. (p 17) Sissenõudjal on õigus nõuda, et täitemenetlust ei lõpetataks TMS § 48 lg 1 p 2 alusel seni, kuni võlgnik on KTS § 41 lg 2 järgsed summad tasunud. Sissenõudja tahet välja selgitamata ei ole kohtutäitur õigustatud tegema tasuotsust sissenõudjalt täituri tasu väljamõistmiseks KTS § 41 lg 2 alusel. (p 18) KTS § 41 lg 2 võib kohustatud isikule (üldjuhul võlgnik, erandjuhul sissenõudja) mõnel juhul kaasa tuua suure kohtutäituri tasu maksmise kohustuse ka siis, kui kohtutäitur on teinud nt vaid kaks täitetoimingut enne, kui võlgnik tasub võla otse sissenõudjale. Sel juhul tuleb KTS § 41 lg 2 kohaselt tasuda pool põhitasust, arvestatuna sissenõudmata jäänud summalt. Kui sisse nõudmata jäi suur osa nõudest või kogu rahaline nõue (tasuti otse sissenõudjale), võib ka pool kohtutäituri põhitasust (vt eelkõige KTS § 35 lg 2) olla ebaproportsionaalselt suur. (p 19)
3-2-1-36-16 Riigikohus 01.06.2016
TMS § 218 lg 1
Kuigi formaalselt saab menetlusosaline TMS § 218 lg 1 järgi kohtus vaidlustada otsuse, mille kohtutäitur tegi menetlusosalise kaebuse kohta, on menetlusosalise kohtusse esitatud kaebuse eesmärk tavajuhul saavutada ka algse otsuse tühistamine. Seetõttu hõlmab menetlusosalise TMS § 218 lg 1 alusel kohtule esitatud kaebus ka kohtutäituri algse otsuse, seda vähemalt juhul, kui menetlusosaline on kaebuses niimoodi taotlenud. Kohtul on seega kaebuse rahuldamise korral õigus tühistada nii kohtutäituri poolt kaebuse kohta tehtud otsus kui ka algne tasuotsus. Küll ei saa kohus algse otsuse tühistamise korral ise kohtutäituri asemel uut otsust teha. (p 23)
rahalise kohustuse täitmine
Kui võlg tasutakse otse sissenõudjale, ei ole KTS § 41 lg 2 kohaldamiseks vaja sissenõudja avaldust täitemenetluse lõpetamiseks (vt RKTKm nr 3-2-1-108-15, p 13). Piisab sissenõudja teatest võla tasumise kohta. Kui võla tasumisest teatab kohtutäiturile võlgnik, tuleb kohtutäituril küsida sissenõudjalt kinnitust. (p 14)
KTS § 41 lg-s 2 sätestatud kohtutäituri tasu vähendatud ulatust kohaldatakse juhtudel, mil võlgnikule vabatahtlikuks täitmiseks antud tähtaeg on möödunud, kohtutäitur on teinud võla sissenõudmiseks täitetoiminguid ja 1) sissenõudja nõue on rahuldatud muul viisil kui kohtutäituri otsese tegevuse tulemusel, st sel teel, et võlgnik või kolmas isik maksab võla otse sissenõudjale (sh võrdsustatakse võla maksmisega ka laenu refinantseerimine; vt ka RKTKm nr 3-2-1-108-15, p 13) (tasu suurust olukorras, mil võlg on makstud enne vabatahtlikuks täitmiseks antud tähtaja algust või selle tähtaja jooksul, on reguleeritud KTS § 32 lg 4 esimeses lauses ja § 41 lg-s 1); 2) sissenõudja esitab täitemenetluse lõpetamise avalduse enne nõude täielikku rahuldamist muul põhjusel kui võla tasumine (TMS § 48 lg 1 p 1). (p 13) Kui võlg tasutakse otse sissenõudjale, ei ole KTS § 41 lg 2 kohaldamiseks vaja sissenõudja avaldust täitemenetluse lõpetamiseks (vt RKTKm nr 3-2-1-108-15, p 13). Piisab sissenõudja teatest võla tasumise kohta. Kui võla tasumisest teatab kohtutäiturile võlgnik, tuleb kohtutäituril küsida sissenõudjalt kinnitust. (p 14) Kui kohtutäitur ei ole võlgniku (3. isikust pantija) kinnistu arvel sisse nõudnud kohtutäituri tasu, ei saa vähemalt hüpoteegilepingust täitedokumendi korral kohtutäitur oma tasunõude rahuldamiseks võlgniku muule varale sissenõuet pöörata. Sellisel juhtumil tasub kohtutäituri põhitasu vähendatud ulatuses KTS § 41 lg 2 järgi sissenõudja, kes on ka omavahelises suhtes võlgnikuga kohtutäituri tasu maksma kohustatud isik (RKTKm nr 3-2-1-77-15, p-d 29−30). (p 16) Sissenõudja võib olla KTS § 41 lg 2 tähenduses kohtutäituri tasu maksma kohustatud subjekt juhul, mil tegemist ei ole võla otsemaksmisega (sh nt kompromissi alusel osamaksetega), vaid sissenõudja esitab muul põhjusel täitemenetluse lõpetamise avalduse (TMS § 48 lg 1 p 1). (p 18) Kui kohtutäitur saab teate sissenõudja nõude rahuldamise kohta, siis ei tule kohtutäituril täitemenetlust TMS § 48 lg 1 p 2 järgi vähemalt üldjuhul lõpetada aga enne, kui rahuldatud on ka kohtutäituri tasunõue (vt RKTKm nr 3-2-1-77-15, p 29). Sissenõudja nõue TMS § 48 lg 1 p 2 tähenduses hõlmab ka täituri tasunõuet. Täituri tasunõue täidetakse üldjuhul samas täitemenetluses. Tasu maksma kohustatud subjekt on võlgnik. (p 19)
3-2-1-108-15 Riigikohus 16.12.2015
KTS § 28 lg 2
TMS § 38 lg 2
TMS § 149
KTS § 43 lg 1
kinnisasja arestimine
Kui sundtäitmisele esitatud nõue rahuldatakse pärast täitmisteate kättetoimetamist kohtutäituri otsese tegevuseta, on kohtutäituril õigus tasu saada. Kohtutäitur saab sel juhul keelduda menetluse lõpetamisest ja kinnisasja arestist vabastamisest, kuni tema tasunõue on rahuldatud; tasunõude saab realiseerida arestitud kinnisasja arvel, vajadusel see tasu katteks müües (Riigikohtu 16. septembri 2015. a määrus tsiviilasjas nr 3-2-1-77-15, p 29; Riigikohtu 29. septembri 2015. a määrus tsiviilasjas nr 3-2-1-95-15, p 28). (p 12)
Kui kohtutäitur ei tee KTS § 41 lg 2 järgset uut põhitasu otsust, on võlgnikul võimalik esitada kaebus kohtutäituri tegevusetuse peale uue otsuse tegemata jätmise tõttu. Sel juhul algab TMS § 217 lg 1 järgne kümne päeva pikkune kaebuse esitamise tähtaeg hetkest, mil võlgnik sai teada, et kohtutäitur ei kavatse uut põhitasu otsust teha. (p 13) Hilisem põhjenduste esitamine lisatasu väljamõistmise kohta ei ole kooskõlas kohtutäituri otsuste ja tegevuse vaidlustamiseks sätestatud korraga. TMS § 218 lg 1 teises lauses sätestatu tõttu tuleb kohtutel kohtutäituri otsuse (millega lahendatakse menetlusosalise kaebus lisatasu otsuse peale) peale esitatud kaebust lahendades lähtuda esmajoones lisatasu otsuses esitatud põhjendustest või nende puudumisest, kuid hinnata tuleb ka argumente, mida kohtutäitur võlgniku kaebust lahendades lisatasu otsusele lisab. Lisatasu otsuse hilisemat põhjendamist saab vajaduse korral arvestada menetluskulude jaotamisel. Samuti peavad kohtud lahendama esitatud kaebuse alusel kohtutäituri lisatasu väljamõistmise või välja mõistmata jätmise lõplikult, asja ei ole võimalik saata uuesti kohtutäiturile. (p 26)
täitmine kolmanda isiku poolt
KTS § 41 lg 2 kohaldub ka (eelkõige) juhtudel, mil nõue rahuldatakse sel teel, et võlgnik või kolmas isik maksab võla otse sissenõudjale (nii ka Riigikohtu 16. septembri 2015. a määrus tsiviilasjas nr 3-2-1-77-15, p 29). Võla maksmisega tuleb võrdsustada ka laenu refinantseerimine, sest refinantseerimine seisnebki algse laenulepingu järgse võla kustutamises ja uue laenulepingu sõlmimises. KTS § 41 lg 2 kohaldamiseks võla tasumisel väljaspool täitemenetlust ei ole seega vajalik sissenõudja avaldus täitemenetluse lõpetamiseks. (p 13)
pankrotivara (v.a. tagasivõitmine)
ühisvara jagamine pankrotimenetluses
Abikaasade ühisvara hulka kuuluvad esemed ei kuulu enne jagamist abikaasa pankrotivara hulka ning seega ei saa pankrotihaldur ühisvara jagamiseks avalikku enampakkumist korraldada (vt Riigikohtu 21. mai 2014. a otsus tsiviilasjas nr 3-2-1-38-14, p 16). (p 19) Kui ühisvara koormatakse KTS § 28 lg-t 2 rikkuva kokkuleppe alusel kohtutäituri tasuga ja pankrotihalduri tasuga rohkem kui ilma kokkuleppeta, võib see anda aluse kohtutäituri vastu kahju hüvitamise nõude esitamiseks KTS § 9 lg 1, riigivastutuse seaduse § 7 jj ning VÕS § 1045 lg 1 p 7 alusel. KTS § 28 lg 2 keelab eesmärgipäraselt ka sellised kokkulepped, mille kohaselt maksab võlgnik vähem kohtutäituri tasu, kui KTS ette näeb. (p 20)
Seadusandja on kehtestanud kohtutäiturile lisatasu saamise õiguse vaid erandlikel juhtudel. Kohtutäituri jaoks, kelle igapäevaste ametitoimingute hulka kuulub KTS § 6 lg 1 p 1 kohaselt täitemenetluse läbiviimine täitemenetluse seadustiku alusel, ei saa olla KTS § 43 lg 1 mõtte kohaselt lisatasu saamise põhjuseks igapäevase töö tegemine. Täitetoimingu tegemine toob kaasa lisatasu saamise õiguse vaid KTS § 43 lg 1 tingimustel (v.a KTS §-des 44 ja 47 sätestatud juhud, mis reguleerivad lisatasu tunnitasuna ja mille korral ei ole vajalik tuvastada toimingu tehnilist või õiguslikku keerukust). (p 23) Lisatasu saamiseks ei ole ainuüksi piisav KTS § 45 lg-s 1 kirjeldatud eeltingimuste olemasolu, st vara enampakkumise korraldamine, läbiviimine ja tulemi jaotamine. Korraldatud enampakkumine või tulemi jaotamine peab olema võrreldes tavapärase enampakkumisega või tulemi jaotamisega kas tehniliselt või õiguslikult keerukas või ajaliselt kulukas. Lisatasu määramiseks võib anda aluse enampakkumiste n-ö kogumi (kolm ja rohkem enampakkumist samas täiteasjas) ajaline kulukus. Lisaks peab olema selge ja kontrollitav kordusenampakkumiste põhjus. Ajalise kulukuse korral ei saa muu hulgas arvestada sellise ajakuluga, mis tekkis kohtutäiturist tuleneval põhjusel, sh kui ta rikkus vara arestimisel või enampakkumisel TMS norme ja see tõi kaasa täitemenetluse pikenemise või kui ta määras enampakkumise alghinna põhjendamatult kõrgeks. Ajalise kulukuse hulka ei mahu ka täitemenetluse raames kohtuga suhtlemine. (p 23) KTS § 45 lg 1 esimene lause võimaldab nõuda lisatasu kuni 3% vara müügihinnast. Kohtutäiturile antud kaalutlusruumi tuleb lisatasu eesmärgist lähtuvalt (lisatasu on võimalik nõuda vaid erandlikel juhtudel) sisustada selliselt, et mida kõrgem on vara müügihind, seda madalam peaks olema kaalutlusruumi sees määratav lisatasu. (p 23) KTS § 43 lg 2 teise lause kohaselt peavad kohtutäituri lisatasu otsuses olema mh märgitud lisatasu nõudmise põhjendused. Seega peab kohtutäitur otsuses mh kohtulikult kontrollitavalt näitama need erandlikud asjaolud, mis konkreetses täiteasjas andsid talle aluse nõuda lisatasu, sh põhjendused KTS § 45 lg 1 "kuni 3%" kaalutlusruumi kohaldamise kohta. (p 25) Hilisem põhjenduste esitamine lisatasu väljamõistmise kohta ei ole kooskõlas kohtutäituri otsuste ja tegevuse vaidlustamiseks sätestatud korraga. TMS § 218 lg 1 teises lauses sätestatu tõttu tuleb kohtutel kohtutäituri otsuse (millega lahendatakse menetlusosalise kaebus lisatasu otsuse peale) peale esitatud kaebust lahendades lähtuda esmajoones lisatasu otsuses esitatud põhjendustest või nende puudumisest, kuid hinnata tuleb ka argumente, mida kohtutäitur võlgniku kaebust lahendades lisatasu otsusele lisab. Lisatasu otsuse hilisemat põhjendamist saab vajaduse korral arvestada menetluskulude jaotamisel. Samuti peavad kohtud lahendama esitatud kaebuse alusel kohtutäituri lisatasu väljamõistmise või välja mõistmata jätmise lõplikult, asja ei ole võimalik saata uuesti kohtutäiturile. (p 26)
Kohtutäituri põhitasu peamine eesmärk on võimaldada kohtutäituril saada endale ja maksta kohtutäituri büroos töötavatele isikutele tasu tehtud (ameti)toimingute eest. (p 22) Sissenõudja nõude osalise või väljaspool täitemenetlust rahuldamise korral tuleb kohtutäituril teha uus põhitasu otsus. Vajaduse korral tuleb kohaldada korraga KTS § 32 lg-t 5 ja KTS § 41 lg-t 2, määrates kohtutäituri tegevuse tulemusel sissenõutud nõude osalt tasu KTS § 32 lg 5 järgi ning väljaspool täitemenetlust tasutud osalt KTS § 41 lg 2 alusel. (p 11) Kui sundtäitmisele esitatud nõue rahuldatakse pärast täitmisteate kättetoimetamist kohtutäituri otsese tegevuseta, on kohtutäituril õigus tasu saada. Kohtutäitur saab sel juhul keelduda menetluse lõpetamisest ja kinnisasja arestist vabastamisest, kuni tema tasunõue on rahuldatud; tasunõude saab realiseerida arestitud kinnisasja arvel, vajadusel see tasu katteks müües (Riigikohtu 16. septembri 2015. a määrus tsiviilasjas nr 3-2-1-77-15, p 29; Riigikohtu 29. septembri 2015. a määrus tsiviilasjas nr 3-2-1-95-15, p 28). Kohtutäitur ei saa põhitasu nõudes alustada uut täitemenetlust või esitada uue täitemenetluse alustamiseks avaldust mõnele teisele kohtutäiturile, sest see võiks kaasa tuua uue põhitasu määramise otsuse ning lõputu täitemenetluste jada. (p 12) Kui kohtutäitur ei tee KTS § 41 lg 2 järgset uut põhitasu otsust, on võlgnikul võimalik esitada kaebus kohtutäituri tegevusetuse peale uue otsuse tegemata jätmise tõttu. Sel juhul algab TMS § 217 lg 1 järgne kümne päeva pikkune kaebuse esitamise tähtaeg hetkest, mil võlgnik sai teada, et kohtutäitur ei kavatse uut põhitasu otsust teha. KTS § 41 lg 2 kohaldub ka (eelkõige) juhtudel, mil nõue rahuldatakse sel teel, et võlgnik või kolmas isik maksab võla otse sissenõudjale (nii ka Riigikohtu 16. septembri 2015. a määrus tsiviilasjas nr 3-2-1-77-15, p 29). Võla maksmisega tuleb võrdsustada ka laenu refinantseerimine, sest refinantseerimine seisnebki algse laenulepingu järgse võla kustutamises ja uue laenulepingu sõlmimises. KTS § 41 lg 2 kohaldamiseks võla tasumisel väljaspool täitemenetlust ei ole seega vajalik sissenõudja avaldus täitemenetluse lõpetamiseks. (p 13) KTS § 28 lg 2 järgi on mh keelatud kokkulepped kohtutäituri tasumäärade või tasu võtmise korra muutmiseks. Seda sätet on rikutud, kui sõlmitakse kokkulepe, mille kohaselt saab kohtutäitur tasu 50%-lt kinnistu müügist saadud rahast, kandes 50% müügist saadud rahast pankrotihalduri kontole (pärast ühe võlgnikust abikaasa pankroti väljakuulutamist). (p 20) Kui ühisvara koormatakse KTS § 28 lg-t 2 rikkuva kokkuleppe alusel kohtutäituri tasuga ja pankrotihalduri tasuga rohkem kui ilma kokkuleppeta, võib see anda aluse kohtutäituri vastu kahju hüvitamise nõude esitamiseks KTS § 9 lg 1, riigivastutuse seaduse § 7 jj ning VÕS § 1045 lg 1 p 7 alusel. KTS § 28 lg 2 keelab eesmärgipäraselt ka sellised kokkulepped, mille kohaselt maksab võlgnik vähem kohtutäituri tasu, kui KTS ette näeb. (p 20)
3-2-1-66-15 Riigikohus 21.10.2015
TMS § 83 lg 1
TMS § 100 lg 4
RVastS § 22
KTS § 9 lg 1
Sissenõude pööramine varalistele õigustele
Sissenõude pööramine vallasasjadele
vallasasja müümine, sh enampakkumise õiguslikud tagajärjed
pankrotivara müük
Pankrotihaldur täidab enampakkumisel müümist korraldades, sh tagatisraha suuruse määramise tähenduses avalik-õiguslikke ülesandeid nagu kohtutäitur (KTS § 2 lg 1, PankrS § 3 lg 4, PankrS § 135 lg 1 ja 136 lg 1). (p 10) TMS § 83 lg 1 kehtib ka pankrotimenetluses PankrS § 135 lg 1 ja § 136 lg 1 alusel. (p 13) TMS § 83 lg 1 peamine eesmärk on enampakkumisel osalejate distsiplineerimine ning selle tagamine, et enampakkumisel osaleksid isikud, kes ka tegelikult soovivad enampakutavat asja osta ega soovi enampakkumist nurjata. TMS § 83 lg 1 kehtestab enampakkumise korraldajale õiguse ja kohustuse vähendada tagatisraha oluliselt sellistel juhtudel, mil müügihind on väga kõrge. (p 14) Keskmisest enampakkumise hinnast eelduslikult oluliselt kõrgema alghinna korral ei saa pidada õigeks maksimaalses määras tagatisraha määramist, kui diskretsiooniõiguse teostamist ei ole sisuliselt kaalutud ega põhjendatud. Väga suure alghinna korral oleks mõistlik määrata tagatisrahana summa diskretsiooniõiguse teostamise alumise piiri lähedalt, st eelduslikult ca 1-2% müüdava eseme alghinnast. (p 15) TMS § 92 ja § 92¹ reguleerivad selliste vastuväidete esitamist, mis puudutavad enampakkumise korraldust selle toimumise päeval (elektroonilise enampakkumise korral toimumise päevadel), mitte aga eelnevaid toiminguid, sh tagatisraha määramist. (p 16) TMS §-st 100 ei saa järeldada, et ainult uue enampakkumise (kordusenampakkumise) korraldamisel jääb esimesel enampakkumisel parima pakkumise teinud isikule tagatisraha tagastamata. Teistsuguse tõlgenduse korral võiks pahatahtlikul, nt võlgnikuga seotud isikul olla võimalus esimene enampakkumine nurjata, tehes ilma sisulise ostmissoovita parima pakkumise ja jättes pärast ostuhinna tasumata. (p 20)
kohtutäituri vastutus
KTS § 9 lg 1 esimest lauset ja lg-t 8 on võimalik tõlgendada selliselt, et nende sätete alusel tuleb lahendada ka kohtutäituri vastu esitatav alusetu rikastumise nõue. (p 10)
Vähemalt üldjuhul on avalik-õiguslikus suhtes rahalise kohustuse täitmisega viivitamisel makse saajal õigus nõuda seadusjärgses määras viivist; alusetust rikastumisest tulenevalt nõudelt arvestatakse viivist VÕS § 113 lg 2 esimese lause alusel. (p 19)
alusetu rikastumine
alusetu rikastumine avalik-õiguslikus suhtes
KTS § 9 lg 1 esimest lauset ja lg-t 8 on võimalik tõlgendada selliselt, et nende sätete alusel tuleb lahendada ka kohtutäituri vastu esitatav alusetu rikastumise nõue. (p 10) Pankrotihalduri vastu on võimalik esitada alusetu rikastumise nõue (enampakkumise korraldamisest tulenev nõue) maakohtule, nagu ka PankrS § 63 lg 1 järgne kahju hüvitamise nõue; nõude alus on RVastS § 22. (p 10) Vähemalt üldjuhul on avalik-õiguslikus suhtes rahalise kohustuse täitmisega viivitamisel makse saajal õigus nõuda seadusjärgses määras viivist; alusetust rikastumisest tulenevalt nõudelt arvestatakse viivist VÕS § 113 lg 2 esimese lause alusel. (p 19)
halduri vastutus
Pankrotihalduri vastu on võimalik esitada alusetu rikastumise nõue (enampakkumise korraldamisest tulenev nõue) maakohtule, nagu ka PankrS § 63 lg 1 järgne kahju hüvitamise nõue; nõude alus on RVastS § 22. (p 10)
3-2-1-77-15 Riigikohus 16.09.2015
Kohtutäituri seadus
TMS § 48 lg 1 p 1
TMS § 49 lg 2
KTS § 32 lg 3
KTS § 52
KTS § 107
TMS § 217
TMS § 43
Vaid erandlikult saab lahendada täitekulude vaidlustamist hagimenetluses sundtäitmise lubamatuks tunnistamise hagiga, seda eelkõige juhul, kui tasu on määratud diskretsiooniotsusega (vt Riigikohtu 13. oktoobri 2009. a otsus tsiviilasjas nr 3-2-1-88-09, p 14). (p 23)
Võlausaldajal ei ole õigust keelduda täitmise vastuvõtmisest kolmandalt isikult, kelle vara tagab võlgniku kohustuse täitmist ja kes võib täitemenetluse käigus varast ilma jääda (VÕS § 78 lg 3 p 1). Osalise täitmise vastuvõtmisest keeldumine võib olla vastuolus hea usu põhimõttega (VÕS § 83 lg 1). (p 33)
Hüpoteegi asjaõiguslik sisu on määratud seaduse ja kinnistusraamatu kandega. Sama puudutab nende kohustuste täitmiseks tagamiseks sõlmitud leppetrahvikohustust (VÕS § 158). Võlaõiguslikud kohustused saavad teisele isikule üle minna üldjuhul vaid ülevõtja tahteavalduse ja võlausaldaja nõusoleku alusel kohustuse või lepingu ülevõtmisena (VÕS §-d 175, 179). (p 36)
Täitekutsest ei saa tuleneda võlgnikule kohustust maksta täituritasu, st täitekutse ei asenda täituritasu ega kulude väljamõistmise otsust. Täitedokumendiks täituritasu ja muude täitekulude osas saab TMS § 2 lg 1 p 16 järgi olla kohtutäituri otsus kohtutäituri tasu ja täitekulude ning sunniraha määramise kohta. Võlgnikule peab olema selge, milliseid täitekulusid temalt nõutakse, millal need tasuda tuleb ning vaidlustamise tähtaeg. (p 12) Täitekulude kohta tuleb teha selge vaidlustatav otsus. (p 14) Võimalik täituritasu suurendamine seadusega pärast tasuotsuse tegemist ei õigusta muutma tasu juba tehtud toimingute eest. (p 16) Vaid erandlikult saab lahendada täitekulude vaidlustamist hagimenetluses sundtäitmise lubamatuks tunnistamise hagiga, seda eelkõige juhul, kui tasu on määratud diskretsiooniotsusega (vt Riigikohtu 13. oktoobri 2009. a otsus tsiviilasjas nr 3-2-1-88-09, p 14). (p 23) Kinnisasja täitemenetluses müümisel on täiturile tagatud tasu ja täitekulude saamine sel viisil, et täitur saab need tulemist maha arvata enne raha sissenõudjale jaotamist. (p 28) Kui sissenõudja nõue rahuldatakse täielikult või osaliselt väljaspool täitemenetlust ja täitemenetlus seetõttu lõpetatakse, on täituril õigus vaid osale tasust. Seejuures kohaldub KTS § 41 lg 2, mille järgi maksab sissenõudja menetluse alustamise tasu ja pool menetluse põhitasust, mis on arvestatud sissenõudmata jäänud summalt, kui sissenõudja taotleb täitemenetluse lõpetamist enne nõude täielikku sissenõudmist kohtutäituri poolt ning kohtutäitur on nõude sissenõudmiseks teinud täitetoiminguid. Seega on kohustatud isikuks sissenõudja, kelle suhtes võib täitur teha tasuotsuse, arvestades tasu poolelt väljaspool täitemenetlust tasutud summalt. (p 30)
3-2-1-26-14 Riigikohus 14.04.2014
VÕS § 113 lg 1
KTS § 9 lg 8
RVastS § 7 lg 4
TMS § 43 lg 1 kohaselt kannab kohtutäitur võlgniku varast sundtäitmise tulemusel kohtutäituri ametialasele arvelduskontole laekunud raha sissenõudjale üle kümne tööpäeva jooksul raha laekumisest arvates. Selle sätte eesmärk on kannatanu kaitsmine mh saamata jäänud tuluna tekkiva kahju eest (VÕS § 1045 lg 3). (p 16) Enampakkumisest saadud raha laekumist kohtutäituri ametialasele kontole ei saa vaadelda kui millegi saamist kohustuse täitmisena VÕS § 1028 lg 1 tähenduses. (p 15)
Avalik-õiguslikus suhtes rahalise kohustuse täitmisega (nt toetuse või pensioni maksmisega vms) viivitamisel võib makse saaja üldjuhul nõuda seadusjärgses määras viivist. (p 12) Seadusest tuleneva viivisenõude mõte on esmajoones lihtsustada võlausaldajal raha maksmisega viivitamisest tekkiva ja ka üldiselt hüvitatava kahju suuruse arvestamist. Kohtutäituril täitemenetluse korraldajana ei teki üldjuhul rahalisi kohustusi sissenõudja ees. Ka asja müügist saadud raha sissenõudjale ülekandmise kohustus ei ole kohtutäituri rahaline kohustus, vaid haldustoimingu (täitetoimingu) tegemise kohustus. VÕS § 113 lg 1 esimese lause kohaselt on viivitusintress (viivis) aga ette nähtud vaid siis, kui võlgnik viivitab rahalise kohustuse täitmisega. (p 13)
KTS § 9 lg 8 kohaselt vaatab kohtutäituri tekitatud kahju hüvitamisega seotud vaidlused läbi maakohus. Seega on sisult avalik-õigusliku vaidluse lahendamine antud tsiviilasju lahendava kohtu pädevusse, vt selle kohta ka Riigikohtu erikogu 13. detsembri 2011. a määrus asjas nr 3-3-4-4-11). (p 11)
Saamata jäänud tulu hüvitamiseks tuleb hagejal mh tõendada, et kahju tekitanud isiku käitumine on põhjuslikus seoses tekkinud kahjuga (RVastS § 7 lg 4, VÕS § 127 lg 4). Saamata jäänud tulu eest kahjuhüvitise saamiseks peab hageja muu hulgas tõendama, et tal oli kavatsus ja võimalus tulu saada (vt Riigikohtu 21. juuni 2011. a otsus tsiviilasjas nr 3-2-1-55-11, p 12 ja seal viidatud varasem praktika). (p 14)
3-2-1-4-13 Riigikohus 17.12.2013
PS § 146
KTS § 7 lg 1 p 5
TMS § 179 lg 2
TMS § 26 1
Vanem on kohustatud enne vanema ja lapse suhtlemist reguleeriva kohtulahendi täitmiseks täitemenetluse alustamist läbima kohtuliku lepitusmenetluse. Enne lepitusmenetlust tehtud kohtumäärus, millega määratakse kindlaks lapse ja vanema suhtlemise kord, ei ole täitedokumendiks ja nimetatud kohtulahend ei ole sundtäidetav. Küll aga on sundtäidetav ka TsMS § 378 lg 3 p 1 järgi tehtav hagi tagamise ja TsMS § 551 lg 1 järgi tehtav esialgse õiguskaitse rakendamise määrus (vt Riigikohtu 16. juuni 2010. a määrus tsiviilasjas nr 3-2-1-64-10, p-d 29 ja 34; Riigikohtu 25. novembri 2009. a määrus tsiviilasjas nr 3-2-1-118-09, p 13). (p 61)
lapse üleandmise ning lapsega suhtlemise lahendite täitmine
TMS § 179 lg-st 2 koosmõjus §-dega 183 ja 26¹ tulenev kohtutäituri õigus määrata lapsega suhtlemise asjas täitmist takistavale vanemale sunniraha ei ole põhiseadusega vastuolus. (p 54) Kehtiva õiguse kohaselt ei ole seadusandja kohtutäituri kohaldatavat sunniraha käsitanud karistusena. Kohustatud isikule ei tehta süüpõhimõttest lähtuvalt sotsiaaleetilist etteheidet. Sunniraha rakendamisel taotletakse kohustatud isiku mõjutamist kohtulahendit täita. Sunniraha on väärtusneutraalne sunnivahend (p -d 42, 45, 47, 48) Täitemenetluses sunniraha määramise esmaseks eelduseks on asjaolu, et kohtulahendit, mille täitmiseks soovib kohtutäitur sundi kohaldada, saab kohtutäitur täitemenetluse korras täita ning selle täitmist kohustatud isikult nõuda. Sunniraha määrates tuleb kohtutäituril kontrollida TMS § 179 lg-s 2, §-s 183 ja §-s 26¹ sätestatud sunniraha kohaldamise eeldusi. (p 68) Kohtutäitur võib vanema ja lapse suhtlemist reguleerivat kohtulahendit täites määrata lapsega koos elavale vanemale sunniraha, kui vanem takistab kohtulahendi sundtäitmist, s.o takistab lapsel lahus elava vanemaga kohtulahendis määratud ajal, kohas ja viisil suhelda. Seetõttu ei ole sunniraha määramisel otsustava tähendusega mitte asjaolu, et vanema ja lapse suhtlemist ei ole toimunud kohtulahendis määratud ajal, kohas ja viisil, vaid see, et lahus elava vanema ja lapse suhtlemist ei ole toimunud lapsega koos elava vanema tegude või tegevusetuse tõttu. Muu hulgas saab vanema ja lapse suhtlemist reguleeriva kohtulahendi sundtäitmise takistamiseks pidada seda, kui lapsega koos elav vanem keeldub võimaldamast lapsel lahus elava vanemaga suhelda ja muudab suhtluse võimatuks. (p 69) Lisaks saab kohtutäitur sunniraha määrates arvestada küll asjaolu, et vanem on varem täitemenetluse ajal korduvalt sundtäitmist takistanud, ning see annab alust hoiatada vanemat sunniraha määramise eest, kuid sunniraha saab määrata üksnes juhul, kui vanem takistab lapsel teise vanemaga suhelda ka sunniraha määramise hoiatuses märgitud tähtaja jooksul. Sunniraha määramise eesmärgiks on mõjutada lapsega suhtlemist takistavat vanemat ja veenda teda kohtulahendi täitmise vajalikkuses, mitte kohaldada sunnivahendit vanema varasemate tegude eest. (p 70) Vanem on kohustatud enne vanema ja lapse suhtlemist reguleeriva kohtulahendi täitmiseks täitemenetluse alustamist läbima kohtuliku lepitusmenetluse. Enne lepitusmenetlust tehtud kohtumäärus, millega määratakse kindlaks lapse ja vanema suhtlemise kord, ei ole täitedokumendiks ja nimetatud kohtulahend ei ole sundtäidetav. Küll aga on sundtäidetav ka TsMS § 378 lg 3 p 1 järgi tehtav hagi tagamise ja TsMS § 551 lg 1 järgi tehtav esialgse õiguskaitse rakendamise määrus (vt Riigikohtu 16. juuni 2010. a määrus tsiviilasjas nr 3-2-1-64-10, p-d 29 ja 34; Riigikohtu 25. novembri 2009. a määrus tsiviilasjas nr 3-2-1-118-09, p 13). (p 61) Kui lapsega koos elav vanem leiab, et kohtulahendis sätestatud lapse ja lahus elava vanema suhtlemise kord ei vasta uute asjaolude ilmnemise tõttu enam lapse huvidele, peab vanem pöörduma kohtu poole avaldusega muuta PKS § 143 lg 3 alusel vanema ja lapse suhtlemise korda. Üksnes kohus on pädev hindama ja otsustama, kas suhtlemise kord vastab PKS § 123 lg 1 mõttes lapse huvidele. (p 76)
Sunniraha määramise hoiatuse kohta tehtud kohtutäituri otsuse puhul ei ole õiguskaitse vajalik olukorras, kus isik saab esitada kaebuse ka kohtutäituri sunniraha määramise otsuse peale. Hoiatuse eesmärgiks on anda kohustatud isikule teada, et kui ta ei asu täitedokumenti kindlaks kuupäevaks täitma, määrab kohtutäitur talle sunniraha. (p 58)
Kui kohus on teinud vanema ja lapse suhtlemise kohta täitemenetluses täidetava kohtulahendi, saab kohtutäitur lähtuda eeldusest, et kohtulahendi täitmine on lapse parimates huvides. (p 75) Kui lapsega koos elav vanem leiab, et kohtulahendis sätestatud lapse ja lahus elava vanema suhtlemise kord ei vasta uute asjaolude ilmnemise tõttu enam lapse huvidele, peab vanem pöörduma kohtu poole avaldusega muuta PKS § 143 lg 3 alusel vanema ja lapse suhtlemise korda. Üksnes kohus on pädev hindama ja otsustama, kas suhtlemise kord vastab PKS § 123 lg 1 mõttes lapse huvidele. (p 76)
Kui lapsega koos elav vanem leiab, et kohtulahendis sätestatud lapse ja lahus elava vanema suhtlemise kord ei vasta uute asjaolude ilmnemise tõttu enam lapse huvidele, peab vanem pöörduma kohtu poole avaldusega muuta PKS § 143 lg 3 alusel vanema ja lapse suhtlemise korda. Üksnes kohus on pädev hindama ja otsustama, kas suhtlemise kord vastab PKS § 123 lg 1 mõttes lapse huvidele. (p 76)
3-2-1-88-13 Riigikohus 18.09.2013
TMS § 48 lg 1 p 2 ja 3 ning KTS § 41 lg 2 peavad lubatavaks kohustuse täitmist otse sissenõudjale. (p 15) Kui võlgnik on maksnud raha sissenõudja kontole ja esitanud selle kohta tõendi kohtutäiturile, tuleb täitemenetlus lõpetada (vt ka Riigikohtu 28. aprilli 2011 määrus tsiviilasjas nr 3-2-1-26-11, p 12). Kirjaliku dokumendi all TMS § 48 lg 1 p 2 tähenduses tuleb mõista igasugust dokumenti, mis ei tähenda küll automaatselt sissenõudja nõude rahuldamist (täitmist), kuid loob selle eelduse. Kohtutäituril on üldjuhul otstarbekas tasumise kohta kirjaliku dokumendi saamisel kontrollida sissenõudjalt üle, kas täitmine on väidetavas ulatuses toimunud, ja seda eriti siis, kui dokumendist ei järeldu selgelt kohustuse täitmist. Samuti ei tõenda maksekorraldus iseenesest veel sissenõudja konto krediteerimist. Kui sissenõudja täitmist ei kinnita või tekib tal seoses täitmisega muu materiaalõiguslik vaidlus, ei ole kohtutäituril menetluse lõpetamiseks alust. (p 16) Ka TMS § 24 lg 1 ei võta võlgnikult õigust täita kohustus otse sissenõudjale. (p 17)
3-2-1-88-09 Riigikohus 13.10.2009
TMS § 221 lg 1
TMS § 42
KTS § 21 lg 1
KTS § 24 lg 1
KTS § 23 lg 1
KTS § 23 lg 2
KTS § 23 lg 3
Kui kohtutäitur on otsuses määranud kohtutäituri tasu kindlaks nn diskretsiooniotsusena, on sellise otsuse vaidlustamiseks kohane õiguskaitsevahend sundtäitmise lubamatuks tunnistamise hagi. Sellisel juhul on pigem tegemist materiaalõigusliku vaidlusega TMS § 221 lg 1 tähenduses võlgniku ja kohtutäituri kui sissenõudja vahel.
Kohtutäituril tekib õigus saada tasu ka juhul, mil sundtäitmisele esitatud nõue pärast täitmisteate kättetoimetamist võlgnikule rahuldatakse ilma kohtutäituri otsese tegevuseta, samuti ka juhul, mil sissenõudja esitab pärast täitmisteate kättetoimetamist kohtutäiturile avalduse täitemenetlus lõpetada. KTS § 23 lg-t 3 on võimalik tõlgendada ja kohaldada koostoimes KTS § 23 lg-ga 2 (ja sama sisuga TMS § 25 lg-ga 2). KTS § 23 lg-te 2 ja 3 koostoimes kohaldamine kehtib nii juhul, mil sundtäitmisele esitatud rahaline nõue rahuldatakse pärast vabatahtliku täitmise tähtaja möödumist täielikult täitemenetluse väliselt või sissenõudja esitab muul põhjusel täitemenetluse lõpetamise avalduse ja kohtutäitur on teinud enne seda kas ainult ühe täitetoimingu või mitu täitetoimingut, kui ka juhul, mil nõue rahuldatakse täitemenetluse väliselt või sissenõudja esitab avalduse vabatahtliku tasumise tähtaja jooksul, mil kohtutäitur ei ole üldjuhul (erand nt TMS § 64 lg 2) teinud muid täitetoiminguid peale täitmisteate saatmise. Tõlgendus ei kehti juhtudel, mil sissenõudja esitab täitemenetluse lõpetamise avalduse seetõttu, et nõude rahuldamine on toimunud kohtutäituri vahendusel. KTS § 23 lg 2 eesmärk on see, et võlgnikult ei tohi eespool nimetatud juhtudel nõuda tasu üle 50% täismäärast, kuid see ei tähenda, et alati võib nõuda täpselt 50%. KTS § 23 lg-d 2 ja 3 tuleb tõlgendada nii, et eespool nimetatud juhtudel võib kohtutäitur nõuda tasu proportsionaalselt tehtud täitetoimingute hulga ja mahuga. Seejuures on võimalik üldise eeskujuna lähtuda KTS § 23 lg-s 3 sätestatud tasu proportsionaalsuse põhimõttest - mida suurem osa võlast õnnestub sisse nõuda, seda suuremat tasu võib kohtutäitur võlgnikult nõuda. Mida rohkem ja mahukamaid täitetoiminguid on kohtutäitur teinud, seda suuremat tasu (kuid mitte üle 50% täismäärast) võib kohtutäitur võlgnikult nõuda. Menetluse alustamise tasu on kohtutäituril õigus võlgnikult nõuda täismääras. Kui kohtutäitur on otsuses määranud kohtutäituri tasu kindlaks nn diskretsiooniotsusena, on sellise otsuse vaidlustamiseks kohane õiguskaitsevahend sundtäitmise lubamatuks tunnistamise hagi. KTS § 23 lg 1 esimeses lauses kasutatud ja täitmisteate kättetoimetamisega seotud mõistet "sissenõutavus" ei saa samastada võlaõigusseaduse § 82 lg-s 7 (ja TsÜS § 147 lg-s 2) kasutatud sissenõutavuse mõistega. Arvestades KTS § 23 lg-ga 3 ei või kohtutäitur rahalise nõude sundtäitmise korral kohe pärast täitmisteate kättetoimetamist nõuda võlgnikult kohtutäituri põhitasu täies ulatuses tasumist. Üldjuhul tehakse kohtutäituri tasu otsus siiski täitemenetlust alustades. See ei muuda kohtutäituri tasu täitmisteate kättetoimetamise hetkest veel sissenõutavaks. Kohtutäituril on õigus tasule ja täitekulude hüvitamisele pärast esimese täitetoimingu tegemist. Küsimuses, millal muutub rahalise nõude korral kohtutäituri tasu sissenõutavaks VÕS § 82 lg 7 tähenduses, tuleb arvestada erinevaid võimalusi täitemenetluse kulgemises. Kui võlgnik rahuldab nõude nt vabatahtliku täitmise tähtaja jooksul, siis muutub kohtutäituri tasu maksimaalselt 50% ulatuses seaduses ettenähtud täismäärast sissenõutavaks nõude rahuldamisest. Kui rahalisest nõudest õnnestub kohtutäituril sisse nõuda osaliselt, tekib sissenõudmise hetkest õigus saada osalist tasu KTS § 23 lg 3 järgi. Rahalise nõude rahuldamise korral täitemenetluse väliselt muutub kohtutäituri tasu sissenõutavaks ajast, mil kohtutäitur saab nõude rahuldamisest teada. Kui sissenõudja esitab täitemenetluse lõpetamise avalduse, muutub kohtutäituri tasu sissenõutavaks avalduse kohtutäiturini jõudmisest. Kui mingil põhjusel ei ole võimalik sissenõutavuse hetke määrata, muutub tasu sissenõutavaks hiljemalt rahalise nõude rahuldamisele suunatud täitemenetluse lõpetamisega.
3-4-1-22-03 Riigikohus 19.12.2003
KTS § 21 lg 2
Kohtutäituri tasumäärad
PS § 113
määrusandlus
delegeeritud pädevus
Kohtutäituri tasu on avalik-õiguslik kohustus põhiseaduse § 113 mõttes. Kohtutäituri tasumäärad kehtestab riik ja neid ei ole võimalik muuta kohtutäituri menetluses osalejate taotlusel. Kohtutäituri tasu tuleb sätestada seadusega. (p 18) Avalik-õiguslike rahaliste kohustuste kehtestamise delegeerimine täidesaatvale võimule võib olla lubatav tingimusel, et see tuleneb rahalise kohustuse iseloomust ning seadusandja määrab kindlaks diskretsiooni ulatuse, mis võib seisneda tasu alam- ja ülemmäära seadusega sätestamises, tasu suuruse arvestamise aluste kehtestamises vms. (p 19) Kui ministri määruse andmise aluseks olev delegatsiooninorm on põhiseadusega vastuolus, on põhiseadusevastane ka selle normi alusel antud määrus. (p 20)
Kohtutäituri tasu on avalik-õiguslik kohustus põhiseaduse § 113 mõttes. Kohtutäituri tasumäärad kehtestab riik ja neid ei ole võimalik muuta kohtutäituri menetluses osalejate taotlusel. Kohtutäituri tasu tuleb sätestada seadusega. (p 18) Avalik-õiguslike rahaliste kohustuste kehtestamise delegeerimine täidesaatvale võimule võib olla lubatav tingimusel, et see tuleneb rahalise kohustuse iseloomust ning seadusandja määrab kindlaks diskretsiooni ulatuse, mis võib seisneda tasu alam- ja ülemmäära seadusega sätestamises, tasu suuruse arvestamise aluste kehtestamises vms. (p 19) Kohtutäituri tasumäärade põhiseadusevastaseks tunnistamisega ei kaasne kohustust tagastada juba tasutud kohtutäituri tasud. Õigus saada tagasi täitemenetluses makstud tasu on vaid neil võlgnikel, kes vaidlustasid tähtaegselt kohtutäituri tasu määramise otsuse õiguspärasuse. (p 21)
maksustamispõhimõtted
Kohtutäituri tasu on avalik-õiguslik kohustus põhiseaduse § 113 mõttes. Kohtutäituri tasumäärad kehtestab riik ja neid ei ole võimalik muuta kohtutäituri menetluses osalejate taotlusel. Kohtutäituri tasu tuleb sätestada seadusega. (p 18) Avalik-õiguslike rahaliste kohustuste kehtestamise delegeerimine täidesaatvale võimule võib olla lubatav tingimusel, et see tuleneb rahalise kohustuse iseloomust ning seadusandja määrab kindlaks diskretsiooni ulatuse, mis võib seisneda tasu alam- ja ülemmäära seadusega sätestamises, tasu suuruse arvestamise aluste kehtestamises vms. (p 19)


Pensionistaaži arvestamise kord – Riigi Teataja
Pensionistaaži arvestamise kord - sisukord
§ 2 Pensioniõigusliku staaži arvestamine
§ 3 Pensionikindlustusstaaži arvestamise alusandmed
§ 4 Isikustatud sotsiaalmaks
§ 5 Isikustatud sotsiaalmaksu pensionikindlustuse osa
§ 6 Isikustatud sotsiaalmaksu ja selle pensionikindlustuse osa summade kindlakstegemine
§ 7 Pensionikindlustusstaaži arvestamine
§ 8 Füüsilisest isikust ettevõtja pensionikindlustusstaaži arvestamine
§ 9 Pensionikindlustusstaaži arvestamine aastate 1999, 2000 ja 2001 puhul
§ 10 Pensionikindlustusstaaži kindlakstegemine
§ 11 Pensionistaaži arvutamine
RT I 2002, 5, 15
Vastu võetud 10.01.2002 nr 7
Määrus kehtestatakse «Riikliku pensionikindlustuse seaduse» (RT I 2001, 100, 648) § 27 lõike 4 alusel.
(1) Määrus sätestab pensionistaaži arvestamise korra riiklike pensionide määramisel ja ümberarvutamisel.
(2) Pensionistaaži arvestust peetakse andmete alusel, mis pensionikindlustatu pensioniõigusliku ja pensionikindlustusstaaži kohta on kantud «Riiklikku pensionikindlustuse registrisse».
§ 2. Pensioniõigusliku staaži arvestamine
(1) Pensioniõigusliku staaži arvestamise alusandmeteks on «Riiklikku pensionikindlustuse registrisse» kantud andmed riiklikule pensionile õigust andva tegevuse kohta kuni 31. detsembrini 1998. a.
(2) Pensioniõigusliku staaži hulka arvatava tegevuse aega arvestatakse «Riikliku pensionikindlustuse seaduse» §-des 28 ja 29 sätestatud korras päeva täpsusega.
(3) Pensioniõigusliku staaži tõendatakse «Riikliku pensionikindlustuse seaduse» § 27 lõike 3 alusel kehtestatud korras.
§ 3. Pensionikindlustusstaaži arvestamise alusandmed
Pensionikindlustusstaaži arvestamise alusandmeteks on «Riiklikku pensionikindlustuse registrisse» kantud andmed pensionikindlustatu poolt või tema eest makstud või arvestatud sotsiaalmaksu (edaspidi isikustatud sotsiaalmaks) ja selle pensionikindlustuse osa kohta.
§ 4. Isikustatud sotsiaalmaks
Isikustatud sotsiaalmaksuna võetakse arvesse:
1) sotsiaalmaksu maksja poolt «Sotsiaalmaksuseaduse» (RT I 2000, 102, 675; 2001, 50, 285) § 2 lõike 1 punktides 1-4 ja 6 sätestatud tasudelt makstava sotsiaalmaksu puhul - arvestatud sotsiaalmaks;
2) riigi poolt «Sotsiaalmaksuseaduse» § 6 lõikes 1 sätestatud erijuhtudel makstava sotsiaalmaksu puhul - arvestatud sotsiaalmaks;
3) füüsilisest isikust ettevõtja ettevõtlustulult makstava sotsiaalmaksu puhul - pensionikindlustatu poolt makstud sotsiaalmaks, arvestades käesoleva määruse § 8 lõigetes 1-4 toodud sätteid.
§ 5. Isikustatud sotsiaalmaksu pensionikindlustuse osa
(1) Isikustatud sotsiaalmaksu pensionikindlustuse osana käsitatakse sotsiaalmaksu osa määrale 20 protsenti vastavat osa sotsiaalmaksust.
(2) Isikustatud sotsiaalmaksu pensionikindlustuse osana võetakse arvesse:
1) sotsiaalmaksu maksja poolt «Sotsiaalmaksuseaduse» § 2 lõike 1 punktides 1-4 ja 6 sätestatud tasudelt makstava sotsiaalmaksu puhul - arvestatud sotsiaalmaksu pensionikindlustuse osa;
2) riigi poolt «Sotsiaalmaksuseaduse» § 6 lõike 1 punktides 1-5 ja 7 sätestatud erijuhtudel makstava sotsiaalmaksu puhul - arvestatud sotsiaalmaksu pensionikindlustuse osa;
3) füüsilisest isikust ettevõtja ettevõtlustulult makstava sotsiaalmaksu puhul - pensionikindlustatu poolt makstud sotsiaalmaksu pensionikindlustuse osa, arvestades käesoleva määruse § 8 lõigetes 1-4 toodud sätteid.
§ 6. Isikustatud sotsiaalmaksu ja selle pensionikindlustuse osa summade kindlakstegemine
(1) Isikustatud sotsiaalmaksu ja selle pensionikindlustuse osa summade kindlakstegemisel on aluseks Maksuameti poolt «Riiklikule pensionikindlustuse registrile» üleantud «Maksumaksjate ja maksu kinnipidajate riikliku registri» andmed.
(2) Pensioni määramisel tehakse jooksva kalendriaasta isikustatud sotsiaalmaksu ja selle pensionikindlustuse osa summad kindlaks järgmiste dokumentide alusel:
1) sotsiaalmaksu maksja poolt kindlustatule vastavalt «Sotsiaalmaksuseaduse» § 9 lõike 1 punktile 6 antud tõend;
2) füüsilisest isikust ettevõtja poolt sotsiaalmaksu maksmist tõendav dokument.
(3) Pensioni määramisel tähtajaga 1. jaanuarist kuni 31. märtsini tehakse jooksvale kalendriaastale eelnenud kalendriaasta isikustatud sotsiaalmaksu ja selle pensionikindlustuse osa summad kindlaks lõikes 2 nimetatud dokumentide alusel.
(4) Kui lõigetes 2 ja 3 nimetatud dokumentidel toodud andmed on vastuolus lõikes 1 nimetatud andmetega, esitatakse vastuoluliste andmete osas Maksuametile järelepärimine. Kuni vastuolu lahendamiseni võetakse isikustatud sotsiaalmaksu ja selle pensionikindlustuse osa summade kindlakstegemisel aluseks lõikes 1 nimetatud andmed.
§ 7. Pensionikindlustusstaaži arvestamine
(1) Üks aasta pensionikindlustusstaaži arvestatakse pensionikindlustatule, kelle eest on vastavalt «Sotsiaalmaksuseadusele» makstud või arvestatud isikustatud sotsiaalmaksu pensionikindlustuse osa vähemalt kuupalga alammäära aastasummalt.
(3) Isikule, kelle isikustatud sotsiaalmaksu pensionikindlustuse osa on väiksem kui jaanuarikuu kaheteistkümnekordselt kuupalga alammääralt arvutatud sotsiaalmaksu pensionikindlustuse osa, arvestatakse pensionikindlustusstaaži proportsionaalselt isikustatud sotsiaalmaksu pensionikindlustuse osaga.
(4) Riigi poolt «Sotsiaalmaksuseaduse» § 6 alusel makstava sotsiaalmaksu pensionikindlustuse osa võetakse pensionikindlustusstaaži arvestamisel arvesse samaväärselt sotsiaalmaksu pensionikindlustuse osa tasumisega kuupalga alammääralt.
(5) Pensionikindlustusstaaži arvestatakse täpsusega kolm kohta pärast koma.
(6) Ühe kalendriaasta kohta arvestatakse kuni üks aasta pensionikindlustusstaaži.
§ 8. Füüsilisest isikust ettevõtja pensionikindlustusstaaži arvestamine
(1) Füüsilisest isikust ettevõtjal võetakse isikustatud sotsiaalmaksuna ja selle pensionikindlustuse osana arvesse tema poolt kalendriaastal ettevõtlustulult makstud sotsiaalmaks ja selle pensionikindlustuse osa.
(2) Kui füüsilisest isikust ettevõtja on vastavalt «Sotsiaalmaksuseaduse» § 9 lõike 3 punktile 2 kohustatud tegema juurdemakseid, mis makstakse järgmisel kalendriaastal, arvestatakse juurdemakse ja selle pensionikindlustuse osa selle aasta sotsiaalmaksu ja selle pensionikindlustuse osa summade hulka, millal see tegelikult maksti.
(3) Kui füüsilisest isikust ettevõtjale tagastatakse vastavalt «Sotsiaalmaksuseaduse» § 9 lõike 6 punktile 2 enammakstud sotsiaalmaksu summa või kantakse see «Maksukorralduse seaduse» § 10 lõigetes 3 ja 4 sätestatud juhtudel teise maksuvõlgnevuse katteks, arvestatakse tagastatud sotsiaalmaksu ja selle pensionikindlustuse osa summa või teise maksuvõlgnevuse katteks arvestatud sotsiaalmaksu ja selle pensionikindlustuse osa summa maha selle aasta isikustatud sotsiaalmaksust ja selle pensionikindlustuse osast, millal see tagastati või arvestati teise maksuvõlgnevuse katteks.
(4) Kui füüsilisest isikust ettevõtja eest maksab sotsiaalmaksu ka tööandja, arvestatakse pensionikindlustusstaaži § 7 ja käesoleva paragrahvi lõigete 1-3 alusel.
(5) Lõikes 3 nimetatud summad jäetakse pensionikindlustusstaaži arvestamisel arvesse võtmata füüsilisest isikust ettevõtja poolt enammakstud summade selle osa piires, mis maksti üle ühe pensionikindlustusstaaži aasta saamiseks vajaliku määra.
§ 9. Pensionikindlustusstaaži arvestamine aastate 1999, 2000 ja 2001 puhul
(1) Kalendriaastate 1999, 2000 ja 2001 puhul arvestatakse üks aasta pensionikindlustusstaaži pensionikindlustatule, kelle eest on vastavalt «Sotsiaalmaksuseadusele» makstud või arvestatud isikustatud sotsiaalmaksu vähemalt kuupalga alammäära aastasummalt.
(2) Kalendriaastate 1999, 2000 ja 2001 puhul võrreldakse pensionikindlustusstaaži arvestamisel pensionikindlustatu iga kalendriaasta isikustatud sotsiaalmaksu vastava aasta jaanuarikuu kaheteistkümnekordselt kuupalga alammääralt arvutatud sotsiaalmaksuga.
(3) Isikule, kelle isikustatud sotsiaalmaksu summa on väiksem kui vastava kalendriaasta jaanuarikuu kaheteistkümnekordselt kuupalga alammääralt arvutatud sotsiaalmaksu summa, arvestatakse kalendriaastate 1999, 2000 ja 2001 puhul pensionikindlustusstaaži proportsionaalselt isikustatud sotsiaalmaksu summaga.
(4) Kalendriaastate 1999, 2000 ja 2001 puhul võetakse pensionikindlustusstaaži arvestamisel riigi poolt «Sotsiaalmaksuseaduse» § 6 alusel makstavat sotsiaalmaksu arvesse samaväärselt sotsiaalmaksu tasumisega kuupalga alammääralt.
§ 10. Pensionikindlustusstaaži kindlakstegemine
(1) «Riikliku pensionikindlustuse registri» andmete põhjal tehakse kindlaks pensionikindlustatu eelmisel kalendriaastal omandatud pensionikindlustusstaaž ja kogu pensionikindlustusstaaž üks kord aastas ja teatatakse need pensionikindlustatule iga aasta 1. juuliks.
(2) Pensioni taotlemisel tehakse pensionitaotleja pensionikindlustusstaaž kindlaks §-s 6 nimetatud andmete ja dokumentide alusel pensioni määramisele eelneva päeva seisuga.
§ 11. Pensionistaaži arvutamine
(1) Pensionistaaži arvutamisel lähtutakse ümardamata pensioniõiguslikust staažist. Ümardamata pensioniõiguslik staaž teisendatakse arvutamisel aastatena väljendatud kümnendmurruks täpsusega kolm kohta pärast koma.
(2) Pensionistaaži arvutamisel liidetakse pensionikindlustusstaaž ja pensioniõiguslik staaž, arvestades lõike 1 sätteid.


Ministri määruste muutmine seoses „Keeleseaduse“ § 5 lõike 4 muudatustega – Riigi Teataja
Ministri määruste muutmine seoses „Keeleseaduse“ § 5 lõike 4 muudatustega
RTL 2008, 77, 1063
Vastu võetud 10.09.2008 nr 77
Määrus kehtestatakse «Lennundusseaduse» § 24 lõike 2, § 602 lõike 5, «Meresõiduohutuse seaduse» § 58 lõike 4, «Sadamaseaduse» § 6 lõike 2 ja «Liiklusseaduse» § 36 lõike 2 alusel.
1) Majandus- ja kommunikatsiooniministri 22. augusti 2005. a määruse nr 96 «Lennuliikluse lennujuhi ja lennuinformaatori vanusele, kvalifikatsioonile ja koolitusele esitatavad nõuded ning lennunduslubade väljaandmise ja välisriikides välja antud lennunduslubade tunnustamise eeskiri» (RTL 2005, 93, 1411; 2007, 98, 1639) § 3 punkt 2 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« 2) valdama eesti keelt C1- või sellele vastaval tasemel ja olema sooritanud Eurocontroli poolt vastavalt 1944. aasta Chicago rahvusvahelise tsiviillennunduse konventsiooni lisas I (ICAO Annex I) kehtestatud nõuetele väljatöötatud inglise keele testi (English Language Placement Test). Lennujuhiloa taotleja peab suutma raskusteta pidada raadiosidet eesti ja inglise keeles;»;
2) majandus- ja kommunikatsiooniministri 28. juuli 2005. a määruse nr 83 «Lennundusjulgestuse järelevalve teostamise kord» (RTL 2005, 87, 1307) § 8 lõike 2 punkt 3 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« 3) eesti keele C1- või sellele vastaval tasemel ning inglise keele vähemalt kesktasemel valdamine;»;
3) teede- ja sideministri 21. detsembri 2001. a määruse nr 125 «Lennundusspetsialistide vanusele ja kvalifikatsioonile, nende koolitusele ja eksamineerimisele esitatavad nõuded ning lennundusspetsialistidele lennunduslubade väljaandmise ja välisriikides väljaantud lennunduslubade tunnustamise eeskiri» (RTL 2002, 5, 52; 2005, 95, 1434) § 78 lõige 3 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« (3) Taotleja peab valdama eesti keelt C1- või sellele vastaval tasemel ja olema sooritanud Euroopa Lennuohutuse ja Aeronavigatsiooni Organisatsiooni (Eurocontrol) poolt väljatöötatud inglise keele testi (English Language Placement Test).»;
4) majandus- ja kommunikatsiooniministri 12. detsembri 2002. a määruse nr 38 «Lootsi kvalifikatsiooninõuded ning kutsetunnistuse ja lootsitasõidu loa vorm ning väljastamise tingimused» (RTL 2002, 144, 2114; 2005, 81, 1173) § 3 lõike 2 punkt 1 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« 1) eesti keele B2- või sellele vastaval tasemel ning inglise keele vähemalt kesktasemel valdamine;»;
5) teede- ja sideministri 22. detsembri 1997. a määruse nr 44 «Sadamakapteni kvalifikatsiooninõuete ja atesteerimise tingimuste kinnitamine» (RTL 1998, 20, 131) punkt 4 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« 4. Sadamakapten peab valdama eesti keelt vähemalt B2- või sellele vastaval tasemel, rahvusvaheliseks laevaliikluseks avatud sadama kapten peab oskama lisaks inglise keelt tööülesannete täitmiseks vajalikul tasemel.»;
6) majandus- ja kommunikatsiooniministri 11. juulil 2003. a määruse nr 115 «Nõuded mootorsõidukijuhi õpetaja kvalifikatsioonile, riiklik õppekava ning õpetajale koolitamise õigust tõendava tunnistuse andmise ja kehtetuks tunnistamise eeskiri» (RTL 2003, 85, 1251; 2007, 67, 1182) § 3 lõike 1 punkt 5 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« 5) valdama kõrgtasemel keelt, milles õppetöö toimub. Eesti keele puhul C1- või sellel vastaval tasemel;».


"Euroopa Kalandusfondi 2007–2013 rakenduskava" meetme 1.1 "Riigiabi kalapüügi alaliseks lõpetamiseks" raames toetuse andmise ja kasutamise tingimused ja kord – Riigi Teataja
"Euroopa Kalandusfondi 2007–2013 rakenduskava" meetme 1.1 "Riigiabi kalapüügi alaliseks lõpetamiseks" raames toetuse andmise ja kasutamise tingimused ja kord
"Euroopa Kalandusfondi 2007–2013 rakenduskava" meetme 1.1 "Riigiabi kalapüügi alaliseks lõpetamiseks" raames toetuse andmise ja kasutamise tingimused ja kord - sisukord
§ 3 Toetuse määr ja suurus
§ 4 Riiklik püügikoormuse reguleerimise kava
2 TOETUSE TAOTLEJALE JA KALALAEVALE ESITATAVAD NÕUDED
§ 5 Toetuse taotleja
§ 6 Nõuded kalalaeva kohta
§ 7 Püügivõimalusest loobumine
3 TOETUSE TAOTLEMINE JA NÕUDED TAOTLUSE KOHTA
§ 8 Taotluse esitamine
§ 9 Toetuse taotlemiseks esitatavad dokumendid
§ 10 Muudatustest teavitamine
§ 11 Taotluse kontrollimine ja nõuetele vastavaks tunnistamine
§ 12 Taotluse hindamine
§ 13 Taotluse rahuldamine või rahuldamata jätmine
5 TOETUSE SAAJA KOHUSTUSED JA TOETUSE VÄLJAMAKSETE TEGEMINE
§ 14 Toetuse saaja kohustused
§ 15 Toetuse väljamakse tegemise tingimused
§ 16 Toetuse väljamakse tegemise kord
§ 17 Toetuse väljamakse tegemise otsustamine
§ 18 Dokumentide säilitamine
Vastu võetud 29.08.2008 nr 89
RTL 2008, 74, 1029
jõustumine 07.09.2008
18.11.2008 RTL 2008, 94, 1300 24.11.2008
Määrus kehtestatakse «Kalandusturu korraldamise seaduse» § 194lõike 1 alusel ning kooskõlas nõukogu määruse (EÜ) nr 1198/2006 Euroopa Kalandusfondi kohta (ELT L 223, 15.08.2006, lk 1–44) artikli 17 lõike 6 alusel heakskiidetud «Euroopa Kalandusfondi 2007–2013 rakenduskavaga» (edaspidirakenduskava).
Määruses sätestatakse rakenduskava meetme 1.1 «Riigiabi kalapüügi alaliseks lõpetamiseks» (edaspidi meede 1.1) raames toetatavad tegevused, toetuse määr, kalapüügi alalise lõpetamise toetuse (edaspidi toetus) taotlejale ja taotlusele esitatavad nõuded, taotluse menetlemise tingimused ja kord, taotluse hindamise kriteeriumid ja kord, taotluse rahuldamise ja rahuldamata jätmise tingimused ja kord, toetuse väljamaksete tegemise tingimused ja kord ning toetuse saaja kohustused.
(1) Meetme 1.1 raames toetatakse «Kalapüügiseaduse» § 13 lõikes 4 nimetatud laeva, mis on kantud kalalaevade riiklikku registrisse (edaspidi kalalaev), puhul järgmisi tegevusi:
1) kalalaeva kasutamiskõlbmatuks muutmine lammutamise teel (edaspidi utiliseerimine);
2) kalalaeva kasutusele võtmine muuks tegevuseks kui kalapüük (edaspidi sihtotstarbe lõplik muutmine).
(2) Toetatava tegevuse elluviimist ei või alustada enne taotluse rahuldamise otsuse teatavaks tegemist ning mitte varem kui pärast 14 päeva möödumist § 14 lõikes 6 nimetatud teate esitamise päevast arvates.
(3) Toetatav tegevus peab olema ellu viidud kahe aasta jooksul arvates taotluse rahuldamisest, kuid mitte hiljem kui 31. juunil 2015. a.
§ 3. Toetuse määr ja suurus
Toetuse maksimaalne määr arvutatakse kalalaeva kogumahutavuse (GT) ja vanuse järgi. Toetuse maksimaalne suurus on:
1) 10–15 aastat vana kalalaeva puhul lisa 1 kohaselt arvutatud summa;
2) 16–29 aastat vana kalalaeva puhul lisa 1 kohaselt arvutatud summa vähendatuna 1,5 protsendi võrra iga aasta kohta, mis ületab 15 aastat;
3) vähemalt 30 aasta vanuse kalalaeva puhul lisa 1 kohaselt arvutatud summa vähendatuna 22,5 protsendi võrra.
§ 4. Riiklik püügikoormuse reguleerimise kava
(1) Meedet 1.1 rakendatakse kooskõlas riikliku püügikoormuse reguleerimise kavaga (edaspidi kava), mille kehtestab põllumajandusminister.
(2) Kava avalikustatakse Põllumajanduse Registrite ja Informatsiooni Ameti (edaspidi Amet) veebilehel 10 tööpäeva jooksul arvates kava kehtestamisest.
2. peatükk TOETUSE TAOTLEJALE JA KALALAEVALE ESITATAVAD NÕUDED
§ 5. Toetuse taotleja
(1) Toetust võib taotleda äriühing või äriregistrisse kantud füüsilisest isikust ettevõtja, kes on kalalaeva omanik või rentnik, kes valdab kalalaeva liisingulepingu alusel, ning kellele on «Kalapüügiseaduse» alusel ja korras antud kalalaeva kalapüügiluba püügiks merel (edaspidi taotleja).
(2) Kui taotleja valdab kalalaeva liisingulepingu alusel, peab liisinguandja olema «Krediidiasutuste seaduse» alusel ja korras tegutsev krediidiasutus või tema konsolideerimisgruppi kuuluv finantseerimisasutus.
(3) Taotleja peab olema usaldusväärne, mida muu hulgas kinnitab taotleja vastavus järgmistele nõuetele:
4) taotleja ei saa sama kulu hüvitamiseks toetust riigieelarvelistest, Euroopa Liidu või välisabi vahenditest.
§ 6. Nõuded kalalaeva kohta
(1) Kalalaev, mille utiliseerimiseks või sihtotstarbe lõplikuks muutmiseks taotletakse toetust (edaspidi taotluses nimetatud kalalaev), kuulub kalalaevastiku segmenti, mille suhtes võib § 4 lõikes 1 nimetatud kava kohaselt kohaldada kalapüügi alalise lõpetamise abinõusid.
(2) Taotluses nimetatud kalalaev on vähemalt kümme aastat vana. Kalalaeva vanuseks loetakse täisarv, mis võrdub toetuse taotluse rahuldamise otsuse tegemise aasta ja nõukogu määruses (EMÜ) nr 2930/86, kalalaevade omaduste määratlemise kohta (EÜT L 274, 25.9.1986, lk 1–2), määratletud kalalaeva kasutuselevõtu aasta vahega.
(3) Taotluses nimetatud kalalaevaga on «Kalapüügiseaduse» alusel ja korras antud kalapüügiloa alusel merel kala püütud taotluse esitamisele vahetult eelnenud 12-kuulisel perioodil vähemalt 75 päeva või 80 protsenti «Kalapüügiseaduse» alusel püügivõimalusena eraldatud püügipäevadest.
[RTL 2008, 94, 1300 - jõust. 24.11.2008]
(4) Taotluse esitamise ajal on taotluses nimetatud kalalaev töökorras «Meresõiduohutuse seaduse» kohaselt.
§ 7. Püügivõimalusest loobumine
(1) Kui taotluses nimetatud kalalaev on taotleja ainus kalalaev või taotleja on esitanud taotlused kõikide oma kalalaevade kohta, esitab ta lisas 4 toodud vormi kohase avalduse, millega loobub taotluse rahuldamise korral riigi kasuks tema õiguspäraselt omandatud püügivõimalusest täies ulatuses, kusjuures see ei tohi olla väiksem kalalaeva tegelikust püügist taotluse rahuldamise aastal ja sellele eelnenud kahel kalendriaastal.
(2) Kui lisaks taotluses nimetatud kalalaevale on taotlejal veel vähemalt üks kalalaev ning selle kalalaeva utiliseerimiseks või sihtotstarbe lõplikuks muutmiseks ei taotleta toetust, esitab taotleja lisas 4 toodud vormi kohase avalduse, millega loobub taotluse rahuldamise korral riigi kasuks nii mitmest tonnist, tükist või päevast taotluse rahuldamise aasta ja sellele eelnenud kahe kalendriaasta õiguspäraselt omandatud püügivõimalusest, kui mitu tonni, tükki või päeva kala püüdis taotluses nimetatud kalalaev taotluse rahuldamise aastal ja sellele eelnenud kahel kalendriaastal.
(3) Kui taotleja on esitanud taotlused kõikide oma kalalaevade kohta ja lõikes 1 nimetatud avalduse, kuid kõikide taotluste kohta ei teha taotluse rahuldamise otsust, kohaldatakse õiguspäraselt omandatud püügivõimalusest loobumise suhtes lõiget 2.
(4) Kui taotleja esitab avalduse, millega kohustub taotluse rahuldamise korral kasutama toetuse summas vahendeid enda ettevõtluses kutselise kalapüügiga tegelemiseks vajaliku püügi-, ujuv- või muu vahendi või seadme soetamiseks, kasutamiseks või rekonstrueerimiseks, ei pea taotleja õiguspäraselt omandatud püügivõimalusest loobuma.
(5) Kui taotleja esitab Ametile taotlused kõikide oma kalalaevade kohta, esitades erinevate taotlustega nii õiguspäraselt omandatud püügivõimalusest loobumise avalduse kui ka avalduse lõikes 4 sätestatud kohustuse võtmiseks, peab taotleja loobuma lõikes 2 sätestatud ulatuses püügivõimalusest, mille alusel kala püüdmiseks kasutati kalalaeva, mille kohta taotleja esitas õiguspäraselt omandatud püügivõimalusest loobumise avalduse.
3. peatükk TOETUSE TAOTLEMINE JA NÕUDED TAOTLUSE KOHTA
§ 8. Taotluse esitamine
(1) Toetuse taotlemiseks esitatakse Ametile taotlus selleks ettenähtud tähtajal. Amet teatab taotluse esitamise tähtaja ametlikus väljaandes Ametlikud Teadaanded.
(2) Taotleja võib esitada kuni kolm taotlust segmendi kohta, kusjuures ühe taotlusega võib taotleda toetust üksnes ühe kalalaeva utiliseerimiseks või sihtotstarbe lõplikuks muutmiseks.
(3) Taotleja teavitab taotluse esitamisest võlausaldajat, kelle õigused on tagatud taotluses nimetatud kalalaevaga.
§ 9. Toetuse taotlemiseks esitatavad dokumendid
(1) Toetuse taotlemiseks esitatakse Ametile järgmised dokumendid (edaspidi taotlus):
1) lisas 2 toodud vormi kohane avaldus;
2) seadusjärgse esindusõiguseta isiku puhul tema volitusi tõendav volikiri;
3) riikliku maksu maksuvõla olemasolu korral maksuvõla ajatamise ja ajakava kohaselt tasumise kohta Maksu- ja Tolliameti tõend, mis on väljastatud mitte varasema kui taotluse esitamise kuule eelnenud kuu esimese päeva seisuga;
4) kohtu registriosakonna kinnitatud ning taotluse esitamise ajal kehtivaid andmeid kajastav väljavõte laevakinnistusraamatust, milles kajastuvad kalalaeva omaniku nimi ning kalalaevale seatud hüpoteegid;
5) hüpoteegipidaja kirjalik nõusolek toetuse taotlemiseks, kui laevale on seatud hüpoteek;
6) koopia kehtivast kalalaeva kalapüügiloast;
7) koopia kehtivast merekõlblikkuse tunnistusest;
8) taotleja kinnitatud kalalaeva laevapere liikmete nimekiri, milles on ära näidatud nende tööstaaž; kui laevapere liikmeid on üle seitsme, tuleb selle kohta anda lisaselgitus;
9) kui taotleja on rentnik, siis liisingulepingu koopia ning omaniku kirjalik nõusolek toetuse taotlemiseks;
10) paragrahvi 7 lõikes 1 või 2 nimetatud avaldus, kui taotleja ei võta § 7 lõikes 4 sätestatud kohustust.
(2) Kui taotluses nimetatud kalalaevale on seatud koormatis, on tekkinud merivõlg või on selle kalalaevaga seotud käimasolev kohtumenetlus, esitab taotleja koos taotlusega sellekohase kirjaliku teabe.
(3) Kui taotleja andmed ei ole kantud põllumajandustoetuste ja põllumassiivide registrisse, esitab ta koos lõikes 1 nimetatud dokumentidega avalduse oma andmete kandmiseks nimetatud registrisse.
(4) Kui taotleja taotleb projekti või projekti tegevuse kohta toetust samal ajal mitme meetme raames või muudest riigieelarvelistest, Euroopa Liidu või välisabi vahenditest, esitab ta koos taotlusega sellekohase teabe.
§ 10. Muudatustest teavitamine
Taotleja teavitab Ametit viivitamata kirjalikult §-s 9 nimetatud dokumentides esitatud andmete muutumisest või muust ilmnenud asjaolust, mis võib mõjutada taotluse kohta otsuse tegemist.
§ 11. Taotluse kontrollimine ja nõuetele vastavaks tunnistamine
(2) Amet tunnistab taotluse nõuetele vastavaks, kui taotleja ja taotlus vastavad kõikidele ettenähtud nõuetele. Kui taotleja või taotlus ei vasta vähemalt ühele ettenähtud nõudele, teeb Amet «Kalandusturu korraldamise seaduse» § 195 lõike 4 või § 196 lõike 3 alusel taotluse rahuldamata jätmise otsuse.
(3) Nõuetekohaseks tunnistatud taotlusega esitatud õiguspäraselt omandatud püügivõimalusest loobumise avalduse edastab Amet Põllumajandusministeeriumile kümne tööpäeva jooksul arvates taotluse nõuetekohaseks tunnistamisest.
§ 12. Taotluse hindamine
(1) Taotluse hindamisel arvutab Amet täpsusega neli kohta pärast koma, mitu protsenti moodustab taotleja taotletav toetuse summa §-s 3 toodud toetuse maksimaalsest määrast. Iga protsent võrdsustatakse 1 punktiga.
(2) Taotluste paremusjärjestuse moodustamiseks reastab Amet lõike 1 kohaselt arvutatud punktisummad väiksemast suuremani. Võrdsete väärtuste korral eelistatakse esimesena taotlust, milles taotletakse toetust vanema kalalaeva utiliseerimiseks või sihtotstarbe muutmiseks, ning teisena varem esitatud taotlust.
(3) Kui taotleja on esitanud mitu taotlust, kuid enne taotluse rahuldamise otsuse tegemist võtab vähemalt ühe taotluse tagasi, liidab Amet selle taotleja iga ülejäänud taotluse hindepunktidele 100 hindepunkti ning muudab vajaduse korral taotluste paremusjärjestust.
§ 13. Taotluse rahuldamine või rahuldamata jätmine
(1) Amet teeb taotluse rahuldamise otsuse paremusjärjestusse seatud parimate taotluste kohta. Kui § 4 lõikes 1 nimetatud kavas määratud püügivõimsuse vähendamise määr või meetme rahastamise sama taotlusvooru eelarve jääk ei võimalda teha enam ühtegi taotluse rahuldamise otsust, teeb Amet ülejäänud taotluste kohta taotluse rahuldamata jätmise otsuse.
(2) Amet võib teha taotluse osalise rahuldamise otsuse, kui taotletava toetuse suurus ületab § 4 lõikes 1 nimetatud kavas määratud taotluste rahastamise eelarve vaba jäägi ja see on vajalik kavas määratud püügivõimsuse vähendamise määra saavutamiseks.
(3) Amet teeb taotluse osalise rahuldamise otsuse taotleja nõusolekul. Kui taotleja ei ole nõus taotluse osalise rahuldamise otsusega, teeb Amet taotluse rahuldamata jätmise otsuse.
(4) Amet teeb taotluse rahuldamise või rahuldamata jätmise otsuse 90 tööpäeva jooksul arvates taotluse esitamise tähtaja lõppemisest.
(5) Amet teeb taotluse rahuldamise või rahuldamata jätmise otsuse toetuse saajale teatavaks kümne tööpäeva jooksul arvates otsuse tegemisest.
5. peatükk TOETUSE SAAJA KOHUSTUSED JA TOETUSE VÄLJAMAKSETE TEGEMINE
§ 14. Toetuse saaja kohustused
(1) Toetuse saaja kasutab toetust sihtotstarbeliselt ja mõistlikult ning kõige säästlikumal viisil, järgides toetatava tegevuse elluviimisel «Kalandusturu korraldamise seaduses», selles määruses ja § 4 lõikes 1 nimetatud kavas sätestatud asjakohaseid nõudeid.
(2) Kui toetuse saaja valdab taotluses nimetatud kalalaeva liisingulepingu alusel, peab ta enne kalalaeva utiliseerimise või sihtotstarbe lõpliku muutmise algust saama selle kalalaeva omanikuks.
(3) Toetuse saaja esitab avaldused taotluses nimetatud kalalaeva kustutamiseks kalalaevade riiklikust registrist ja vajaduse korral laevakinnistusraamatust arvestusega, et asjakohane kalalaev oleks võimalik kustutada kalalaevade riiklikust registrist ja vajaduse korral laevakinnistusraamatust § 2 lõikes 3 sätestatud tähtaja jooksul.
(4) Toetuse saaja tagab taotluses nimetatud kalalaeva utiliseerimise või sihtotstarbe lõpliku muutmise § 2 lõikes 3 sätestatud tähtaja jooksul.
(5) Kui toetust taotleti kalalaeva sihtotstarbe lõplikuks muutmiseks, tagab toetuse saaja, et pärast sihtotstarbe lõplikku muutmist:
1) ei kasutata taotluses nimetatud kalalaeva kutseliseks kalapüügiks, sealhulgas ebaseaduslikuks kalapüügiks;
2) kannab taotluses nimetatud kalalaev Eesti riigilippu.
(6) Toetuse saaja teavitab Ametit vähemalt 14 kalendripäeva enne kalalaeva utiliseerimise algust või sihtotstarbe lõplikku muutmist sellest kirjalikult. Toetuse saaja tagab, et järelevalveametnikul on võimalik tuvastada utiliseeritav kalalaev laeva nime ja pardanumbri abil vahetult enne utiliseerimise algust ning viibida laeva utiliseerimise juures.
(7) Kui toetuse saaja on võtnud § 7 lõikes 4 sätestatud kohustuse, teeb ta asjakohased investeeringud kolme aasta jooksul arvates taotluse rahuldamise otsuse tegemisest.
(8) Toetuse saaja, kes on võtnud § 7 lõikes 4 sätestatud kohustuse, ei kasuta toetust:
1) ajaloolise püügiõiguse ega kalalaevade riiklikku registrisse kalalaeva juurdetoomise õiguse soetamiseks;
2) selle kulu maksmiseks, mille hüvitamiseks saab ta toetust riigieelarvelistest, Euroopa Liidu või välisabi vahenditest.
§ 15. Toetuse väljamakse tegemise tingimused
(1) Toetus makstakse välja üksnes juhul, kui toetuse saaja on tegevuse elluviimisel järginud kõiki «Kalandusturu korraldamise seaduses», selles määruses ja § 4 lõikes 1 nimetatud kavas sätestatud asjakohaseid nõudeid.
(2) Kui toetust taotletakse kalalaeva utiliseerimiseks, makstakse toetus välja pärast kalalaeva kustutamist laevakinnistusraamatust ja kalalaevade riiklikust registrist ning kalalaeva utiliseerimist.
(3) Kui toetust taotletakse kalalaeva sihtotstarbe lõplikuks muutmiseks, makstakse toetus välja pärast kalalaeva kustutamist kalalaevade riiklikust registrist.
(4) Kui toetuse saaja puhul tehti taotluse rahuldamise otsus rohkem kui ühe taotluse kohta, makstakse toetus välja, lähtudes § 12 kohaselt moodustatud taotluste paremusjärjestusest ning pärast seda, kui lõikes 2 või 3 sätestatud tingimused on täidetud. Paremusjärjestuses madalama koha saanud taotluse kohta makstakse toetus välja pärast seda, kui lõikes 2 või 3 sätestatud tingimused on täidetud toetuse saaja esitatud ja paremusjärjestuses eespool olevas taotluses nimetatud kalalaeva puhul.
(5) Kui toetuse saaja on võtnud § 7 lõikes 4 sätestatud kohustuse, makstakse toetus välja pärast lõigetes 2–4 sätestatud asjakohaste tingimuste täitmist ja asjakohase investeeringu tegemist toetuse saaja poolt ning tehtud investeeringu ulatuses, kuid seejuures mitte rohkem kui toetuse summa ulatuses.
§ 16. Toetuse väljamakse tegemise kord
(1) Toetuse saaja esitab toetuse väljamaksmiseks Ametile lisas 3 toodud väljamaksetaotluse. Kalalaeva sihtotstarbe muutmise korral esitab toetuse saaja koos väljamaksetaotlusega Ametile kohtu registriosakonna poolt kinnitatud laevakinnistusraamatu väljavõte, mis tõendab, et kalalaev ei ole koormatud laevahüpoteegiga.
(2) Paragrahvi 7 lõikes 4 sätestatud kohustuse võtnud toetuse saaja esitab toetuse väljamaksmiseks Ametile lisaks lõikes 1 nimetatud asjakohastele dokumentidele järgmised investeeringu tegemist tõendavad dokumendid kuni neljas osas ühe taotluse kohta:
1) selle isiku, kellelt toetuse saaja tellis teenuse või töö või ostis kaupa, väljastatud arve-saatelehe või arve koopia;
2) punktis 1 nimetatud arve-saatelehe või arve koopial märgitud rahalise kohustuse tasumist tõendava maksekorralduse koopia;
3) osutatud teenuse või tehtud töö või müüdud kauba üleandmist-vastuvõtmist tõendava dokumendi koopia, kui toetatavaks tegevuseks on ehitus või ümberehitus.
§ 17. Toetuse väljamakse tegemise otsustamine
(1) Amet teeb toetuse väljamakse tegemise või väljamakse tegemisest keeldumise otsuse 25 tööpäeva jooksul arvates §-s 16 nimetatud väljamaksetaotluse ja nõuetekohaste dokumentide saamisest.
(2) Amet teeb toetuse väljamakse tegemisest keeldumise otsuse, kui taotleja ei ole täitnud §-des 14 ja 15 sätestatud nõudeid, ei ole esitanud §-s 16 nimetatud dokumente või kui tehakse kindlaks taotluse rahuldamata jätmise alus.
(3) Komisjoni määruse (EÜ) nr 498/2007, millega kehtestatakse Euroopa Kalandusfondi käsitleva nõukogu määruse (EÜ) nr 1198/2006 üksikasjalikud rakenduseeskirjad (ELT L 120, 10.5.2007, lk 1–80), artikli 4 lõikes 4 sätestatud juhul vähendab Amet väljamakstava toetuse suurust.
(4) Amet teeb toetuse väljamakse või väljamakse tegemisest keeldumise otsuse toetuse saajale teatavaks 10 tööpäeva jooksul arvates otsuse tegemisest.
(5) Amet maksab toetusraha toetuse saajale 30 tööpäeva jooksul arvates toetuse väljamakse tegemise otsuse tegemisest.
§ 18. Dokumentide säilitamine
Amet ja toetuse saaja säilitavad toetuse taotlemisega seotud dokumente ja lepinguid vähemalt 2025. aasta 31. detsembrini. Määruse alusel esitatud dokumente taotlejale ei tagastata.
(1) Amet ei teata taotluse esitamise tähtaega enne § 4 lõikes 1 nimetatud kava kehtestamist.
(2) Paragrahvi 7 lõikes 4 sätestatud kohustuse võtnud toetuse saaja, kes esitas taotluse esimese taotluste esitamise tähtaja jooksul, võib kasutada toetust nende kulude hüvitamiseks, mis on tehtud ajavahemikus 1. jaanuarist 2008 kuni 36 kuu möödumiseni taotluse rahuldamise otsuse tegemisest arvates.
Määruse lisad on avaldatud elektroonilises Riigi Teatajas. Alus: «Riigi Teataja seaduse» § 4 lõige 2 ja riigisekretäri 1.09.2008. a resolutsioon nr 17-1/08-05359.
Lisa Lisa 4


Euroopa Liidu liikmesriigis, Euroopa Majanduspiirkonna liikmesriigis või Šveitsis kvalifikatsiooni tõendavate dokumentide loetelu ja kvalifikatsiooni vastavuse hindamise kord – Riigi Teataja
Määrus kehtestatakse «Tervishoiuteenuste korraldamise seaduse» (RT I 2001, 50, 284; 2002, 57, 360; 61, 375; 62, 377; 110, 661; 2003, 26, 157 ja 160; 2004, 29, 192) § 29 lõike 4 alusel ja kooskõlas § 29 lõikega 3.
(1) Määrusega kehtestatakse Euroopa Liidu liikmesriigis, Euroopa Majanduspiirkonna liikmesriigis (edaspidi Euroopa Majanduspiirkonna liikmesriik) või Šveitsis kvalifikatsiooni omandanud isiku tervishoiutöötajana registreerimise aluseks olevate kvalifikatsiooni tõendavate dokumentide loetelu ja käesoleva määruse paragrahvides 6 ja 11 sätestatud juhtudel kvalifikatsiooni vastavuse hindamise kord.
(2) Määrust kohaldatakse Euroopa Majanduspiirkonna liikmesriigis või Šveitsis kvalifikatsiooni omandanud isiku tervishoiutöötajate riiklikku registrisse kandmise taotluse menetlemisel (edaspidi registreerimismenetlus) Tervishoiuametis.
(4) Põhjendatud kahtluse korral võib Tervishoiuamet nõuda, et taotleja esitaks päritoluriigi pädeva asutuse poolt välja antud tõendi käesoleva paragrahvi lõikes 3 nimetatud kvalifikatsiooni tõendavate dokumentide autentsuse kohta.
ARSTI JA ERIARSTI KVALIFIKATSIOONI TÕENDAVATE DOKUMENTIDE LOETELU
§ 6. Euroopa Majanduspiirkonna liikmesriigis või Šveitsis välja antud eriarsti kvalifikatsiooni omandamist tõendavad dokumendid, mille puhul on nõutav lisakoolitusperioodi läbimine
(1) Käesolevat paragrahvi kohaldatakse isikule, kes on Euroopa Majanduspiirkonna liikmesriigis või Šveitsis omandanud eriarstiabi eriala, mida ei ole nimetatud Tervishoiuteenuste korraldamise seaduse § 20 lõike 2 alusel kehtestatud loetelus või juhul, kui isiku poolt omandatud eriala automaatselt ei tunnustata.
(2) Käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud isik esitab Tervishoiuametile koos registreerimistaotlusega järgmised kvalifikatsiooni tõendavad dokumendid:
2) õppekava ja selle eesti- või ingliskeelne tõlge;
3) töötamist tõendav dokument;
4) lisakoolituse ja erialase täienduskoolituse läbimist tõendavad dokumendid.
(3) Tervishoiuamet võrdleb taotleja õppekava vastavust Eestis nõutava eriarstiabi koolitusele kehtestatud nõuetele ning võttes arvesse isiku töökogemust, läbitud lisakoolitusi ja erialase täienduskoolituse kestust, määrab vajadusel kooskõlastatult Tartu Ülikooli arstiteaduskonnaga lisakoolitusperioodi valdkonnad ja pikkuse vastaval eriarstiabi erialal. Läbitud koolitust arvestatakse isiku tervishoiutöötajate riiklikku registrisse kandmise menetlemisel.
HAMBAARSTI JA ERIHAMBAARSTI KVALIFIKATSIOONI TÕENDAVATE DOKUMENTIDE LOETELU
§ 11. Euroopa Majanduspiirkonna liikmesriigis või Šveitsis välja antud erihambaarsti kvalifikatsiooni omandamist tõendavad dokumendid, mille puhul on nõutav lisakoolitusperioodi läbimine
(1) Käesolevat paragrahvi kohaldatakse isikule, kes on Euroopa Majanduspiirkonna liikmesriigis või Šveitsis omandanud erihambaarstiabi eriala, mida ei ole nimetatud Tervishoiuteenuste korraldamise seaduse § 20 lõike 2 alusel kehtestatud loetelus või juhul, kui isiku poolt omandatud eriala automaatselt ei tunnustata.
2) õppekava ja selle eesti- või inglisekeelne tõlge;
4) lisa- ja erialase täienduskoolituse läbimist tõendavad dokumendid.
(3) Tervishoiuamet võrdleb taotleja õppekava vastavust Eestis nõutava erihambaarsti koolitusele kehtestatud nõuetele ning võttes arvesse isiku töökogemust, läbitud lisakoolitusi ja erialase täienduskoolituse kestust, määrab vajadusel kooskõlastatult Tartu Ülikooli arstiteaduskonnaga lisakoolitusperioodi valdkonnad ja pikkuse vastaval erihambaarsti erialal. Läbitud koolitust arvestatakse isiku tervishoiutöötajate riiklikku registrisse kandmise menetlemisel.
ÜLDÕE KVALIFIKATSIOONI TÕENDAVATE DOKUMENTIDE LOETELU
ÄMMAEMANDA KVALIFIKATSIOONI TÕENDAVATE DOKUMENTIDE LOETELU
(1) Käesoleva määruse § 8 lõike 11 punktis 2, lõike 12 punktis 1, lõigete 13–14 punktides 2 ja lõike 19 punktis 2 nimetatud tõendit ei nõuta isikutelt, kes esitavad päritoluriigi pädeva organi poolt väljastatud tõendi, et on läbinud vähemalt kolme aasta pikkuse hambaarstiõppega võrdsustatud õppe.
Tunnistatakse kehtetuks sotsiaalministri 31. detsembri 2001. aasta määrus nr 165 «Euroopa Liidu liikmesriikides kvalifikatsiooni omandamist tõendavate dokumentide loetelu» (RTL 2002, 8, 85).
* Määruses on arvestatud järgmiste Euroopa Liidu direktiividega: Euroopa Liidu Nõukogu direktiiv 77/452/EÜ 27. juuni 1977. a üldõdede diplomite, tunnistuste ja muude formaalse kvalifikatsiooni tõendite vastastikusest tunnustamisest, sealhulgas asutamisõiguse ja teenuse osutamise vabaduse tegeliku teostamise hõlbustamise meetmetest (Euroopa Liidu Teataja L 176, 15/07/1977, lk 1–7); Euroopa Liidu Nõukogu direktiiv 78/686/EÜ 25. juuli 1978. a hambaarstide diplomite, tunnistuste ja muude formaalse kvalifikatsiooni tõendite vastastikusest tunnustamisest, sealhulgas asutamisõiguse ja teenuse osutamise vabaduse tegeliku teostamise hõlbustamise meetmetest (Euroopa Liidu Teataja L 233, 24/08/1978, lk 1–9); Euroopa Liidu Nõukogu direktiiv 80/154/EÜ 21. jaanuar 1980. a ämmaemandate diplomite, tunnistuste ja muude formaalse kvalifikatsiooni tõendite vastastikusest tunnustamisest, sealhulgas asutamisõiguse ja teenuse osutamise vabaduse tegeliku teostamise hõlbustamise meetmetest (Euroopa Liidu Teataja L 33, 11/02/1980, lk 1–7); Euroopa Liidu Nõukogu direktiiv 80/1273/EÜ 22. detsember 1980, millega muudetakse nõukogu direktiivi 80/154/EÜ (Euroopa Liidu Teataja L 375, 31/12/1980, lk 74); Euroopa Liidu Nõukogu direktiiv 89/594/EÜ 30. oktoober 1989, millega muudetakse nõukogu direktiive 78/686/EÜ, 77/452/EÜ ja 80/154/EÜ (Euroopa Liidu Teataja L 341, 23/11/1989, lk 19); Euroopa Liidu Nõukogu direktiiv 89/595/EÜ 10. oktoober 1989, millega muudetakse nõukogu direktiivi 78/686/EÜ (Euroopa Liidu Teataja L 353, 23/11/1989, lk 30); Euroopa Liidu Nõukogu direktiiv 90/658/EÜ 4. detsember 1990, millega muudetakse nõukogu direktiive 78/686/EÜ, 77/452/EÜ ja 80/154/EÜ (Euroopa Liidu Teataja L 353, 17/12/1990 lk 73); Euroopa Liidu Nõukogu direktiiv 93/16/EÜ 5. aprill 1993. a arstide diplomite, tunnistuste ja muude formaalse kvalifikatsiooni tõendite vastastikusest tunnustamisest, sealhulgas asutamisõiguse ja teenuse osutamise vabaduse tegeliku teostamise hõlbustamise meetmetest (Euroopa Liidu Teataja L 165, 07/07/1993, lk 1–24); Euroopa Liidu Nõukogu direktiiv 97/50/EÜ 6. oktoober 1997, millega muudetakse nõukogu direktiivi 93/16/EÜ (Euroopa Liidu Teataja L 291, 24/10/1997, lk 35); Euroopa Liidu Nõukogu direktiiv 98/21/EÜ 8. aprill 1998, millega muudetakse nõukogu direktiivi 93/16/EÜ (Euroopa Liidu Teataja L 119, 22/04/1998, lk 15); Euroopa Liidu Nõukogu direktiiv 98/63/EÜ 3. september 1998, millega muudetakse nõukogu direktiivi 93/16/EÜ (Euroopa Liidu Teataja L 253, 15/09/1998, lk 24); Euroopa Liidu Nõukogu direktiiv 1999/46/EÜ 21. mai 1999, millega muudetakse nõukogu direktiivi 93/16/EÜ (Euroopa Liidu Teataja L 139, 02/06/1999, lk 25); Euroopa Liidu Nõukogu direktiiv 2001/19/EÜ 14. mai 2001, millega muudetakse nõukogu direktiive 93/16/EÜ, 78/686/EÜ, 77/452/EÜ ja 80/154/EÜ (Euroopa Liidu Teataja L 206, 31/07/2001, lk 1); Kreeka Vabariigi liitumislepingu lisa, mis käsitleb liitumise tingimusi, muudatusi lepingus hambaarstide ja õdede kvalifikatsiooni osas; Hispaania Kuningriigi ja Portugali Vabariigi liitumislepingu lisa, mis käsitleb liitumise tingimusi, muudatusi lepingus hambaarstide, õdede ja ämmaemandate kvalifikatsiooni osas; Austria Vabariigi, Soome Vabariigi ja Rootsi Kuningriigi liitumislepingu lisa, mis käsitleb liitumise tingimusi, muudatusi lepingus arstide, hambaarstide, õdede ja ämmaemandate kvalifikatsiooni osas.
Märkus. Lisad on avaldatud elektroonilises Riigi Teatajas. (Alus: «Riigi Teataja seaduse» § 4 lg 2; riigisekretäri 13. mai 2004. a resolutsioon nr 17-1/0404309.)
Sotsiaalministri 30.04.2004. a määrus nr 42
” Euroopa Liidu liikmesriigis, Euroopa Majanduspiirkonna
liikmesriigis või Šveitsi Vabariigis kvalifikatsiooni tõendavate
dokumentide loetelu ja kvalifikatsiooni vastavuse
hindamise kord”
vertu du décret n° 99-1147 du 29


Alarmsõidukijuhi koolituse eeskiri, koolituskursuse õppekava, autojuhi kutseoskusnõuded ja koolitustunnistuse vorm – Riigi Teataja
Alarmsõidukijuhi koolituse eeskiri, koolituskursuse õppekava, autojuhi kutseoskusnõuded ja koolitustunnistuse vorm - sisukord
1 ALARMSÕIDUKIJUHI KOOLITUSE EESKIRI JA KOOLITUSTUNNISTUSE VORM
§ 1 Nõuded juhi koolitusele
§ 2 Koolituse liigid
§ 3 Nõuded koolituskursusest osavõtjale
§ 4 Õppetöö korraldus ja kestus
§ 5 Hindamise alused ja eksamineerimise kord
§ 6 Nõuded koolitusasutusele
§ 7 Pedagoogiline kaader
§ 8 Õppedokumentatsioon
§ 9 Koolituse järelevalve
2 JUHI KOOLITUSE ÕPPEKAVA
§ 10 Õppekava sisu ja koostamise alused
§ 11 Õppekava eesmärk
§ 13 Õppeainete temaatiline plaan
3 ALARMSÕIDUKI JUHI KUTSEOSKUSNÕUDED
§ 14 Nõuete rakendusala ja kehtivus
§ 15 Juhi teadmistele esitatavad põhinõuded
§ 16 Juhi oskustele esitatavad põhinõuded
§ 17 Nõuded juhi käitumisele
§ 18 Lisanõuded tulenevalt sõiduki konstruktsioonist ja kasutusalast
Vastu võetud 04.04.2001 nr 33
RTL 2001, 49, 678
jõustumine 15.05.2001
Määrus kehtestatakse «Autoveoseaduse» paragrahvi 28 alusel.
1. peatükk ALARMSÕIDUKIJUHI KOOLITUSE EESKIRI JA KOOLITUSTUNNISTUSE VORM
§ 1. Nõuded juhi koolitusele
(1) Alarmsõidukijuhi (edaspidi juht) koolitus (edaspidi koolitus) toimub Teede- ja Sideministeerium poolt tunnustatud koolitusasutuses statsionaarses õppevormis päevase või õhtuse õppeajaga.
(2) Koolitus toimub kogu õppeprotsessi ulatuses koolitusasutuses ning peab andma õpilasele teadmised ja oskused sellisel määral, et ta võiks juhtida alarmsõidukit tulenevalt tema tööülesannetest.
(4) Käesoleva õppekava alusel toimuva kursuse kestus on päevase õppevormi korral üks nädal ja õhtuse õppevormi korral kaks nädalat.
§ 2. Koolituse liigid
(1) Koolitust teostatakse alarmsõidukite järgmiste liikide osas:
1) tuletõrje-, pääste- ja avariiteenistuse sõiduk;
3) politseisõiduk;
4) [Kehtetu – RTL 2010, 7, 122 - jõust. 15.02.2010]
7) tsiviilvärvides alarmsõiduk vastavalt Vabariigi Valitsuse 20. veebruari 2001. a määrusele nr 69 «Eritalituse sõidukite loetelu, nende tähistamise ja liiklemise kord».
(2) Koolitus toimub algkoolituse või täienduskoolituse korras. Algkoolitust antakse isikutele, kes ei oma alarmsõidukijuhi kogemusi, ja täienduskoolitust isikutele, kes omavad alarmsõidukijuhina töötamise kogemusi.
(3) Algkoolituse ja täienduskoolituse teoreetilise osa põhiülesanne on kaitsliku juhtimisstiili õpetamine.
(4) Algkoolituse praktilise osa põhiülesanne on liiklusohtude ettenägemise ja ennetamise õpetamine.
(5) Täienduskoolituse praktilise osa põhiülesanne on juhtide õpetamine äärmuslikes olukordades tegutsemiseks.
§ 3. Nõuded koolituskursusest osavõtjale
(1) Koolituskursusest osavõtja peab olema Eesti kodanik, kelle alaline elukoht on Eestis, või elamisloa alusel Eestis viibiv välismaalane. Tal peab olema vastava kategooria mootorsõiduki juhiluba ja nõuetele vastav tervisetõend.
(2) Täienduskoolituskursusest osavõtja peab olema töötanud alarmsõidukijuhina vähemalt kolm aastat.
§ 4. Õppetöö korraldus ja kestus
(1) Teooriaõppe tunni kestus on 45 minutit. On lubatud kasutada paaristunde pikkusega kuni 90 minutit. Praktilise õppetunni pikkus on kuni 90 minutit.
(2) Teooria- või praktilise õppe rühmas võib olla kuni 16 õpilast. Vajadusel võib praktilise õppe ajal jagada rühma pooleks.
(3) Teooria- ja praktilise õppe tundide ülesehitus ja vahelduvus peavad tagama õpilase piisava ettevalmistuse eksamite edukaks sooritamiseks ning edasiseks töötamiseks juhina.
§ 5. Hindamise alused ja eksamineerimise kord
(1) Hindamise aluseks on nõue objektiivselt välja selgitada õpilase teadmised, oskused ja hoiakud kogu õppekava ja selle üksikute teemade osas. Vajadusel antakse õpilasele lisakoolitust nii teoreetiliste kui ka praktiliste oskuste täiendamiseks.
(3) Juhi koolitus lõpeb eksami sooritamisega koolitusasutuses. Eksamikomisjoni koosseisu määrab koolitusasutuse juht. Eksamikomisjoni koosseisu on soovitatav kutsuda lisaks õpetajatele veel:
2) Siseministeeriumi esindaja;
3) Sotsiaalministeeriumi esindaja.
(4) Eksamiküsimustik peab täielikult hõlmama õppekava sisu kõigi õppeainete ulatuses. Eksam loetakse sooritatuks, kui eksamineeritav vastab õigesti vähemalt 80% küsimustest ja on edukalt sooritanud sõidueksami kõik harjutused.
(5) Koolituse eksamite läbiviimise korra kinnitab koolitusasutuse juhataja.
(6) Õppekava läbinud ja edukalt eksamid sooritanud juhile väljastab koolitusasutus tunnistuse, mille vorm on toodud lisas 2.
§ 6. Nõuded koolitusasutusele
Koolitusasutusel peab olema:
1) tervisekaitse nõuetele vastavad õpperuumid (hooned, sisustus ja muu vara) või nende kasutamise võimalus;
2) õppesõiduväljak (vähemalt 8000-m2 pindalaga ja kõva kattega) või selle kasutamise võimalus;
4) paragrahvis 7 toodud nõuetele vastavad õpetajad;
5) vastavad õppekavad ja õppedokumentatsioon.
§ 7. Pedagoogiline kaader
(1) Juhi koolitusasutuses peab õppekavas toodud õppeainete õpetaja olema neid aineid valdav ja vastavat töökogemust omav kõrg- või keskeriharidusega spetsialist.
(2) Sõiduõpetaja peab omama alarmsõidu kogemusi, valdama sõiduõpetuse aluseid ning omama kehtivat mootorsõidukijuhi õpetaja tunnistust.
§ 8. Õppedokumentatsioon
Koolitusasutus on kohustatud pidama järgmist õppedokumentatsiooni:
1) õpperühma nimekiri, mis peab sisaldama andmeid õpilase ees- ja perekonnanime, sünniaja (isikukoodi), elukoha aadressi, tervisetõendi numbri ja väljaandja kohta;
3) tunnistuste väljaandmise register;
§ 9. Koolituse järelevalve
Õppekava täitmist kontrollib ja hindab Teede- ja Sideministeerium eksamitulemuste ja koolitusasutuste vahetu kontrolli tulemuste põhjal.
2. peatükk JUHI KOOLITUSE ÕPPEKAVA
§ 10. Õppekava sisu ja koostamise alused
Juhi koolituse õppekava (edaspidi õppekava) määrab kindlaks kohustuslikud õppeained ja nende mahud juhi koolitamisel olenevalt alarmsõiduki liigist. Õppekava koostamisel on arvestatud juhi eelnevate teadmiste ja oskustega, mis ta on saanud A-kategooria mootorratta, B-, C- või D-kategooria auto juhtimisõiguse omandamisel, ning eelnevate sõidukogemustega, olenevalt sellest, millise kategooria mootorsõiduki baasil olevat alarmsõidukit isik juhib.
§ 11. Õppekava eesmärk
1) juhi ettevalmistamine alarmsõiduki juhtimiseks, andes teadmised ja oskused käesolevas õppekavas loetletud teemade ja alateemade mahus;
2) säästlike, ohutute ja keskkonda hoidvate hoiakute kujundamine alarmsõiduki juhtimisel.
Juhi koolituse õppekava koosneb järgmistest õppeainetest ja eksamitest:
Õppeteema number ja sisu
A. Alarmsõiduk liikluses
2. Alarmsõidukite kasutamist käsitlev seadusandlus
3. Alarmseadmed
4. Alarmseadmete toime
5. Ohud liikluses
6. Sõiduki turvalisus
7. Tsiviilvärvides sõiduki juhtimine alarmsõiduna
8. Esmaabi osutamine ja elustamisvõtete rakendamine
9. Eksam
B. Alarmsõiduki juhtimine äärmuslikes liiklusolukordades
1. Äärmusolukorra määrang
2. Ohutu sõidujoon
3. Ohtu ennetavad juhtimisvõtted ohutul sõidujoonel
4. Eksamisõit
Märkus: * Õppetundide arv ja maht on vabalt määratav olenevalt alarmsõidukite kasutusalast.
§ 13. Õppeainete temaatiline plaan
Õppeainete temaatiline plaan on toodud lisas 1.
3. peatükk ALARMSÕIDUKI JUHI KUTSEOSKUSNÕUDED
§ 14. Nõuete rakendusala ja kehtivus
(1) Nõuded on aluseks alarmsõiduki juhi (edaspidi juht) koolitamisel ja eksamineerimisel, kehtestades nõuded juhi teadmistele, oskustele ja käitumisele.
(2) Nõuded kehtivad isikutele, kes oma tööülesannetest tulenevalt juhivad alarmsõidukeid.
§ 15. Juhi teadmistele esitatavad põhinõuded
3) alarmseadmete kasutamist ja nende mõju teistele liiklejatele;
6) oma teeninduspiirkonna tee- ja liiklustingimusi ning sihtpunkti asukohti;
7) kannatanule esmaabi andmise ja elustamise võtteid.
§ 16. Juhi oskustele esitatavad põhinõuded
1) kasutada alarmseadmeid olenevalt vajadusest ja liiklusolukorrast;
2) teha alarmsõiduk teistele liiklejatele nähtavaks ja kuuldavaks ning anda edasi oma kavatsusi liikumissuuna jätkamisel või muutmisel;
5) kasutada asukoha kaarti sihtpunkti määramiseks;
7) valitseda sõidukit äärmuslikes liiklusolukordades;
8) osutada kannatanule esmaabi ja kasutada elustamisvõtteid.
§ 17. Nõuded juhi käitumisele
Juht peab ohutu sõitmise tagamiseks rakendama kõiki vajalikke juhtimisvõtteid, kasutama alarmsõidukile ettenähtud õigusi ainult äärmise vajaduse korral ja riskantseid juhtimisvõtteid ainult äärmuslikes liiklusolukordades.
§ 18. Lisanõuded tulenevalt sõiduki konstruktsioonist ja kasutusalast
(1) Paakauto juht peab teadma täiendavaid ohte, mis tulenevad paagi vedelikuga täitmise erinevatest kogustest, ja oskama äärmusolukordades autot valitseda.
(2) Kiirabiauto juht peab teadma kannatanu seisukorrast tulenevaid riske äärmusolukordades sõitmisel ja oskama sellele vastavalt tegutseda.
(3) Jälitusauto juht peab teadma jälitussõidu iseärasusi ja oskama lubatud võtteid täiuslikult kasutada.
Käesolev määrus jõustub 15. mail 2001. a.
teede- ja sideministri 4. aprilli 2001. a määruse nr 33
«Alarmsõidukijuhi koolituse eeskiri, koolituskursuseõppekava, autojuhi kutseoskusnõuded ja koolitustunnistuse vorm»
[RTL 2010, 7, 122 – jõust. 15.02.2010]
JUHI KOOLITUSKURSUSE ÕPPEAINETE TEMAATILINE PLAAN
Õppeteema sisu
Kaitsliku juhtimisstiili olemus.
Ees seisnevate ohtude aimamise oskus olenevalt liiklusoludest.
Äkkolukordades tegutsemise oskus.
Alarmsõidukite kasutamist käsitlev seadusandlus
Alarmsõidukite liigitus.
Alarmsõiduki kaart, selle saamise, kasutamise ja hoidmise tingimused.
Alarmsõidukijuhi kohustused liiklusohutuse tagamisel.
Vilkurid:
1) vilkurite tehnilised nõuded;
2) vilkurite värvid ja nende tähendus;
3) vilkurite paigutus.
Helisignaalseadmed:
1) helisignaalseadmete tehnilised nõuded;
2) helisignaalseadmete paigutus.
Alarmseadmete kasutamine:
1) alarmseadmete kasutamise kohustuslikkus;
2) alarmseadmete kasutamine öisel ajal.
Alarmseadmete toime
Vilkurite nähtavus:
1) vilkurite nähtavus erinevates ilmastiku- ja liiklustingimustes;
2) vilkurite nähtavust segavad asjaolud.
Helisignaali kuuldavus:
1) helisignaali kuuldavus erinevates ilmastiku- ja liiklustingimustes;
2) helisignaali kuuldavust segavad asjaolud.
Alarmseadmete toime tajumine ja hindamine.
Alarmseadmete tajumine ja hindamine:
1) jalakäija poolt;
2) teiste mootorsõidukijuhtide poolt;
3) olenevalt mootorsõiduki liigist ja asukohast liikluses;
4) juhi enda poolt.
Ohud liikluses
Liiklusolukorra hindamine ja ohu tajumine.
Liiklusohu erinevus alarmsõidukiga sõitmisel võrreldes tavaliiklusega.
Liikluseeskirja nõuete kõrvalekaldumisest johtuvad ohud:
1) foorinõuetest kõrvalekaldumine;
2) liiklusmärkide ja teemärgiste nõuetest kõrvalekaldumine;
3) peatumise keelu nõuetest kõrvalekaldumine.
Sõidukiiruse suurendamisest johtuvad ohud:
1) juhi vaatevälja ahenemine;
2) peatumisteekonna muutumine;
3) teiste liiklejate poolt võimalikud põhjustatavad ohud.
Möödasõit:
1) möödasõidu eriolukorrad;
2) riski suurenemine möödasõidul.
Vastutulev liiklus:
1) vastutuleva liikluse mõjutamine;
2) vastutulevas liikluses peituvad ohud.
Ristmike ületamine:
1) sõidueesõiguse saavutamine ja turvalisuse tagamine;
2) ristmiku ületamise ohud.
Õige asukoht liikluses:
1) kiireima ja ohutuma trajektoori valimine;
2) reavahetamise ohud.
Tegutsemine mitmesugustes ilmastiku ja nähtavuse tingimustes
1) halva nähtavuse tingimustes (udus, pimeda ajal jms);
2) libedal teel;
3) alla- ja vastupäikest;
4) sajus.
1) aktiivne ja passiivne ohutus;
2) sõiduki vastavus tehnonõuetele;
3) juhi töökoht;
4) roolimise tehnika.
Tsiviilvärvides alarmsõiduki juhtimine äärmusolukordades
Sellise sõiduki kasutamise erinevus erivärvides alarmsõiduki kasutamisest.
Täiendavatest ohutusabinõudest äärmusolukordades sõitmisel.
Alarmseadmete kasutamisel tehtavad vead.
Esmaabi osutamine ja elustamisvõtete rakendamine
Äärmusliku olukorra määrang
Sõidukile mõjuvad jõud kiirendamisel, pidurdamisel ja sõidul kurvis.
Sõiduki juhitavus, teelpüsivus ja kursikindlus ning seadmed nende tagamiseks.
Esi-, taga- ja nelivedu autode erinev käitumine rehvide haardevõime piiril.
Alarmsõiduki konstruktsioonist ja kasutusalast lähtuvad täiendavad ohud:
1) paakauto, kiirabiauto, isikkoosseisu veoks ette nähtud auto ja jälitusauto;
2) operatiivülesande täitmise erinevused.
Harjutused sõiduki juhitavuse ja teelpüsivuse piirolukorra määramiseks:
a) «Uss»;
b) «Kurv»;
c) »Ümberpõige takistusest».
Sõidujoone mõiste ja valik, arvestades auto dünaamilisi omadusi.
Harjutused sõiduki juhitavuse ja teelpüsivuse piirolukorra määramiseks pimeda ajal:
a) «Kurv äkkpidurdusega»;
b) «Ümberpõige».
Ennetavad juhtimisvõtted ohutul sõidujoonel
Harjutused juhi ja auto võimete määramiseks:
a) «Kiiruslik uss»;
b) «Ristikuleht» (ainult B-kategooria autoga).
Märkus: * Õppetundide arv ja maht on vabalt määratav olenevalt alarmsõiduki kasutusalast ja sellest, kas koolitust teostatakse alg- või täienduskoolitusena.
teede- ja sideministri4. aprilli 2001. a määruse nr 33
JUHI KOOLITUSTUNNISTUS
(kooliasutuse nimetus)
ALARMSÕIDUKI JUHI KOOLITUSTUNNISTUSE NR 000000
Kodanik . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .
Isikukood __ __ __ __ __ __ __ __ __ __ __
õppis ". . ." . . . . . . . . . . . . . . . . . .200 . . . a. kuni
". . ." . . . . . . . . . . . . . . . . . .200 . . . . a.
alarmsõiduki juhi koolituskursusele ja sooritas edukalt eksameid.
Välja antud ". . ." . . . . . . . . . . . . . . . . . .200. . .a.
Juhataja . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .
Käesolev tunnistus kehtib koos vastava kategooria mootorsõiduki juhiloaga.


text:
Rahandusministri 31. detsembri 2003. a määruse nr 113 “Sotsiaalmaksu maksmise kord erijuhtudel” ning rahandusministri 24. detsembri 2003. a määruse nr 107 ““Tulumaksuseadusest”, “Sotsiaalmaksuseadusest”, “Kogumispensionide seadusest” ja “Töötuskindlustuse seadusest” tulenevate deklaratsioonide ja tõendite vormide kinnitamine” muutmine – Riigi Teataja
Rahandusministri 31. detsembri 2003. a määruse nr 113 “Sotsiaalmaksu maksmise kord erijuhtudel” ning rahandusministri 24. detsembri 2003. a määruse nr 107 ““Tulumaksuseadusest”, “Sotsiaalmaksuseadusest”, “Kogumispensionide seadusest” ja “Töötuskindlustuse seadusest” tulenevate deklaratsioonide ja tõendite vormide kinnitamine” muutmine
RTL 2008, 28, 419
Vastu võetud 19.03.2008 nr 9
Rahandusministri 31. detsembri 2003. a määruses nr 113 «Sotsiaalmaksu maksmise kord erijuhtudel» (RTL 2004, 3, 35; 2007, 2, 19) tehakse järgmised muudatused:
1) paragrahvi 2 lõiget 2 täiendatakse punktiga 13 järgmises sõnastuses:
« 13) päästeteenistuja toetust saava isiku kohta Päästeamet.»;
2) paragrahvi 2 lõiked 3–5 sõnastatakse järgmiselt:
« (3) Kui «Sotsiaalmaksuseaduse» § 6 lõike 1 punktides 1–4, 6–13 või lõikes 11 nimetatud isik vastab mitmele nimetatud punktides või «Riiklike peretoetuste seaduse» §-s 6 sätestatud tingimusele samaaegselt, makstakse tema eest sotsiaalmaksu käesoleva paragrahvi lõigetes 31–6 sätestatud juhtudel ühekordselt «Sotsiaalmaksuseaduse» §-s 6 sätestatud summalt.
(4) Kui «Sotsiaalmaksuseaduse» § 6 lõike 1 punktis 1, 11, 4, 8 või 9 nimetatud isik vastab samaaegselt mõnele «Sotsiaalmaksuseaduse» § 6 lõike 1 punktis 21, 22, 3, 6, 61, 7, 11 või 13 või lõikes 11 sätestatud tingimusele, peab tema osas sotsiaalmaksu arvestust Sotsiaalkindlustusamet «Sotsiaalmaksuseaduse» § 6 lõike 1 punkti 1, 11, 4, 8 või 9 alusel.
(5) Kui «Sotsiaalmaksuseaduse» § 6 lõike 1 punktis 6, 61, 7 või 11 nimetatud isik vastab samaaegselt mõnele «Sotsiaalmaksuseaduse» § 6 lõike 1 punktis 21, 22 või 13 või lõikes 11 sätestatud tingimusele, peab tema osas sotsiaalmaksu arvestust Tööturuamet «Sotsiaalmaksuseaduse» § 6 lõike 1 punkti 6, 61, 7 või 11 alusel.»;
3) paragrahvi 7 lõiget 1 täiendatakse sõnade «Vabariigi Presidendi Kantselei» järel sõnaga «, Päästeamet».
§ 2. Rahandusministri 24. detsembri 2003. a määruse nr 107 ««Tulumaksuseadusest», «Sotsiaalmaksuseadusest», «Kogumispensionide seadusest» ja «Töötuskindlustuse seadusest» tulenevate deklaratsioonide ja tõendite vormide kinnitamine» muutmine
««Tulumaksuseadusest», «Sotsiaalmaksuseadusest», «Kogumispensionide seadusest» ja «Töötuskindlustuse seadusest» tulenevate deklaratsioonide ja tõendite vormide kinnitamine» (RTL 2004, 4, 45; 2007, 2, 19) lisa 10 märkuste punktis 5 asendatakse tekst «punkti 6 kood – 616» tekstiga «punkti 6 ja 61 kood – 616» ning punkti täiendatakse pärast teksti «punkti 11 kood – 6211» järgmise tekstiga «punkti 13 kood – 6213».
Määrust rakendatakse 2008. aasta 1. märtsist.

matches:
§ 6
§ 6
§ 6
§ 6
§ 6
§ 6
§ 6
§ 2