text:
Risto Käbi, Author at Vandeadvokaat Risto Käbi õigusblogi
23.02.2018 Risto Käbi
Võlatunnistus on hea näide selle kohta, kui keeruline on tänapäeva õigus (eriti tsiviilõigus, ja seejuures iseäranis võlaõigusseadus (VÕS)). Loodan, et saad lisaks infole võlatunnistuse enda kohta sellest postitusest ka veendumuse, et õiguse tundmiseks ei piisa vaid seaduse teksti enda, veel vähem mõne selle üksiku sätte lugemisest.
Võlatunnistus seaduses
Võlatunnistust reguleerib Eesti õiguses ainsa normina VÕS § 30, õigusmõistet “võlatunnistus” ükski teine õigusakt ei reguleeri. See ainus paragrahv on sõnastatud järgmiselt.
§ 30. Võlatunnistus
(1) Leping, millega lubatakse kohustuse täitmist selliselt, et lubadusega luuakse iseseisev kohustus või millega tunnistatakse kohustuse olemasolu, on võlatunnistus.
(2) Kohustatud isiku poolt antud võlatunnistus peab olema kirjalikus vormis, kui seaduses ei ole sätestatud teisiti.
(3) Võlatunnistus ei pea olema kirjalikus vormis, kui see antakse jooksva arve alusel, samuti, kui võlgnik tunnistab võlga, mis on tekkinud tema majandus- või kutsetegevuses.
Talupojatarkusest seadust lugedes saab järeldada, et võlatunnistus on kokkulepe kohustuse täitmise lubadusega, mis peaks olema kirjalikus vormis, va lõikes 3 toodud erandid. Ja mitte palju rohkem.
Võlatunnistus kohtupraktikas
Lisaks seadusele endale mängib alati rolli, mida kohtud selle kohaldamisel tegelikult teevad. Kohtupraktikas tuleb mõnikord ette täielikke ootamatusi, kuid üsna kindlasti mingisuguseid reeglite täpsustusi. Riigikohtu praktika on seoses võlatunnistusega lisanud juurde rida täiendavat õiguslikku sisu, mida Sa seadusest endast välja ei loe.
Need täiendavad reeglid on muuhulgas järgmised alla joonitud põhimõtted (NB! kursiivis tekst ei ole kohtupraktika osa!):
VÕS § 30 käsitleb küll võlatunnistust, aga see ei tähenda, et seal sätestatu on ainus seaduslik võlatunnistus. Lihtne on arvata, et kui õigus juba võttis ette võlatunnistust reguleerida ja seda tehakse kõigi seaduste peale kokku vaid ühes väikses paragrahvis, on käsitlus kindlasti ammendav. Kui kõigile peab olema ilmne, et võlatunnistusi võib tegelikult olla erinevaid, siis miks tark seadusandja seda tõsiasja selles ainsas paragrahvis üldse ei käsitle?
VÕS § 30 reguleerib võlatunnistuse ühte liiki, mis on konstitutiivne võlatunnistus (ehk abstraktne võlatunnistus). Miks piirduda ühe võõrsõnaga, kui saab kasutada sama asja tähistamiseks kahte?
Lisaks ei välista seadus muid võlatunnistusi, sh on olemas deklaratiivne võlatunnistus (ehk kausaalne võlatunnistus). Viimast VÕS § 30 üldse ei reguleeri. Ilmselt ei saa olla väga intuitiivne mõte, et vaatamata nimetusele “võlatunnistus” ei puutu ainus sama mõistet reguleeriv norm mõnikord asjasse.
Kahtluse korral eeldatakse, et võlatunnistuse näol on tegu deklaratiivse, mitte abstraktse võlatunnistusega. Ainult võlatunnistuse nimetamine konstitutiivseks või deklaratiivseks ei tähenda, et see seda ka on. Võlatunnistuse abstraktset iseloomu peab tõendama see, kes seda väidab. See tähendab seda, et suuremat osa võlatunnistustest VÕS § 30 ei reguleeri (võlatunnistus eeldatakse deklaratiivseks, mitte konstitutiivseks) – ainus säte on seega ette nähtud võlatunnistuse üksikjuhtude jaoks, suurem osa võlatunnistustest on jäetud otsesõnu reguleerimata.
Kirjaliku vormi nõue kehtib küll konstitutiivsele võlatunnistusele, kuid mitte deklaratiivsele. Siin on väga kerge ekslikult mõelda (VÕS § 30 lg 2 alusel), et senikaua kui Sa allkirja ei anna, võla tunnistamist ei ole.
Allkirjadest rääkides – kuigi tegu on VÕS § 30 lg 1 järgi lepinguga, piisab mistahes võlatunnistuse kehtimiseks vaid võlgniku allkirjast.
Kui võlgnik on teinud deklaratiivse võlatunnistuse, kuid kohustus on täidetud, piisab kohtus võlatunnistuse alusel esitatud nõudevaidlustamiseks sellele vastuväite esitamisest. Konstitutiivse võlatunnistuse puhul vastuväitest ei piisa, vaid esitada tuleb vastuhagi. Jällegi ei ole kõige loomulikum asi, mille peale tulla, et vastuväite asemel tuleb VÕS § 30 järgse võlatunnistuse nõudele vastu vaieldes ise kohtusse hagi esitada. Seaduse tekst meile selles osas vihjeid ei anna.
Pankrotimenetluses, aga ka muidu väga erandlikel asjaoludel võib võlatunnistusega seotud reeglites (nt tõendamiskoormus) olla erisusi.
Tsiviilkohtu praktikas loodud reeglid on pea alati antud tingimustega nagu “üldjuhul”, “reeglina”, “eelduslikult”, jne. Seetõttu ei saa tegelikult lõpuni kindel olla, et need põhimõtted alati kehtivad.
Vaata nüüd uuesti VÕS §-le 30 otsa ja ütle, kas võlatunnistuste erinevad liigid, tõendamiskoormused, jms ikka on ettenähtavad. Õiguse sisu selgitamisel ei saa enamasti paraku piirduda õigusakti enda lugemisega. Lisaks seadusele tuleb vaadata Riigikohtu lahendeid, õigusakti seletuskirja, võib-olla Riigikogu istungite protokolle, ning muidugi õiguskirjandust.
Konstitutiivne ja deklaratiivne võlatunnistus – mis neil ikkagi vahet on?
Konstitutiivse võlatunnistuse sisuks on uue õigusliku kohustuse loomine, mis ei sõltu varasematest õigussuhetest. Kui selgub, et algseid võlasuhteid poolte vahel ei olnudki (nt nende leping osutub tühiseks), ei tähenda see, et antud võlatunnistus (mis on ju iseseisev) oleks automaatselt kehtetu.
Deklaratiivse võlatunnistusega uut kohustust ei looda, kuid see võib tähendada võimalikest vastuväidetest (vähemalt nende asjaoludega seoses, mis olid võla tunnistamise ajal teada) loobumist ja tõendamiskoormuse ümber pööramist.
Tavaolukorras peaks nõude esitaja (kes on võlausaldaja) tõendama selle rahuldamiseks nõude olemasolu. Kui tõendeid ei ole, jääb nõue kohtu poolt rahuldamata. Deklaratiivsele võlatunnistuse olemasolul saab esitada nõude selle alusel ning tõendamiskohustus (et nõuet ei ole, nt see on täidetud või on nõude aluseks kehtetu kokkulepe) lasub hoopis võlgnikul. Kui tõendeid ei ole, nõue rahuldatakse.
Kohtus ei pruugi vaidlus piirduda sellega, mis liiki võlatunnistusega tegemist, vaid on muid lähedasi õiguslikke nähtusi, mis võivad lisaks mängu tulla. Võlatunnistust puudutavaid vaidlusi on peetud ja Riigikohtu praktikat kujundatud pikki aastaid, aga neid tuleb ikka ette (vaata nt seda otsust 2018. aastast).
Seega on isegi võlatunnistuse teema õiguses ootamatult sügav – võiks ju arvata, et võla tunnistamine on midagi lihtsat, kas pole. Ükskõik, kas Sina oled see, kellelt võlatunnistust soovitakse või kellele see antakse, tasub eelnevalt olla kindel, et saadu vastab sellele, mida ootasid.
Lepingud / Tsiviilõigus / Võlaõigus	0	kommentaari
29.11.2017 Risto Käbi
Kokkuleppemenetlus kriminaalasjas
Kokkuleppemenetlus on Eestis kõige levinum menetlusliik kriminaalmenetluses. Selles postituses kirjutan, millal ja millistel kaalutlustel seda kasutatakse ning kuidas kokkuleppemenetlus käib.
Kokkuleppemenetlus kui kriminaalõiguslik kompromiss
Kokkuleppemenetlus on olemuselt kriminaalõiguslik kompromiss, mille põhisisuks on süüdistatava süüdi tunnistamine (õigeksmõistev otsus ei ole võimalik) ja karistamine lihtsustatud korras.
Prokuratuur, süüdistatav ning viimase kaitsja lepivad kokku kõigis süüdimõistmisega kaasnevates tagajärgedes (sh põhi- kui lisakaristus, ekspertiisi- ja muud kulud, ning tsiviilhagi lahendus) ja kohus kinnitab selle kokkuleppe.
Kokkuleppemenetlus on populaarne, kuna teenib erinevate huvidega menetlusosaliste eesmärke. Kõik asjaosalised (süüdistatav, prokuratuur, kohus) hoiavad selle menetlusliigi kohaldamisel kokku raha ja aega, mõnikord väga palju. Prokuratuur saab kindluse süüdimõistmises, ja süüdistatav selles, et tema suhtes kohaldatav karistus on talle aktsepteeritav.
Viimane on süüdistatavale eriti oluline juhul, kui karistuskokkulepe aitab vältida või minimeerida reaalset vangistust. Kompromissitu vaidlemine on märksa lihtsam olukorras, kus mustaks stsenaariumiks vaidluse kaotamisel on rahaline karistus või tingimisi vangistus. Kui vale otsuse hinnaks võib olla vangla, tuleb kokkuleppele enamasti vähemalt mõelda.
Kokkuleppemenetlust puudutavad olulisemad õigusnormid leiad siit.
Millal on kokkuleppemenetlus võimalik
Kokkuleppemenetlus on teatud kuritegude puhul välistatud (sh rasked isikuvastased kuriteod), ent enamike kuritegude puhul on kokkuleppekaristus võimalik.
Kokkuleppemenetluse kohaldamine eeldab, et sellega nõustuvad nii prokurör, süüdistatav (kõik, kui neid on mitu) kui ka tema kaitsja. Lisaks ei tohi sellele vastu olla kannatanu, tsiviilkostja ega kolmas isik. Kui kokkulepet takistab kaassüüdistatav, on võimalik asja eraldamine eraldi menetlusse ja tee kokkuleppele on taas avatud.
Prokuratuur ei pruugi olla kokkuleppe (kohesest) sõlmimisest huvitatud olulistes kriminaalasjades, milles on mitu omavahel seotud süüdistatavat. Kokkuleppest keeldumise eesmärk on välistada võimalus, et kokkuleppemenetluses oma riskid maandanud süüdistatav ilmub hiljem uuesti kohtusse ning tegutseb süüdistuse vastu. Sel juhul võib kokkuleppe võimalus ikkagi tekkida pärast seda, kui süüdistatav on oma ütlused kohtus andnud.
Kannatanud tüüpiliselt kätt kokkuleppemenetlusele ette ei pane. Kui ta on esitanud tsiviilhagi ja see on mõistlik, seab prokurör selle rahuldamise enamasti kokkuleppe oluliseks tingimuseks.
Kuigi kokkuleppemenetluse tulemuseks on alati süüdimõistmine, ei eelda kokkuleppe sõlmimine süü tunnistamist ei kohtueelses menetluses ütlusi andes ega kohtus. Kokku võib seega leppida ka siis, kui süüdistatav ise ennast süüdlaseks ei pea. Osad kohtunikud siiski praktiseerivad istungil enne kokkuleppe kinnitamist küsida, kas süüdistatav tunnistab oma süüd.
Kuidas kokkuleppemenetlus käib
Kokkuleppemenetluse läbirääkimised ja kokkuleppe sõlmimine toimuvad harilikult pärast seda, kui kohtueelne menetlus on lõpetatud ja kaitsjale antud üle kriminaalasja toimik. Teoreetiliselt on võimalik vaidluselt kokkuleppele üle minna ka mõnevõrra hiljem – kuni kestab kohtulik uurimine maakohtus.
Tüüpiliselt toimub kohtumine läbirääkimisteks prokuratuuris või vanglas (kui kahtlustatav on vahistatud), see algab prokuröri poolt kokkuleppemenetluse ja seonduvate kahtlustatava õigustega tutvustamisest. Seejärel räägitakse läbi ja kas sõlmitakse või ei sõlmita kirjalik kokkulepe. Kokkuleppe sõlmimisel saadetakse kokkulepe ja toimik kohtusse.
Kuigi kokkulepe on allkirjastatud ja kohtusse saadetud, on võimalik sellest loobuda kuni kohtuistungini. Kokkuleppe suhtes ümber mõtlemine on seadusega kahtlustatavale antud õigus.
Seejärel määrab kohus istungi ja koostab kohtu alla andmise määruse. Kui kohus ei pea kokkulepet aktsepteeritavaks (nt on karistus teole mittevastav), saadab ta toimiku prokuratuuri tagasi ja istungit ei määragi. Kui nii juhtub, on võimalik sõlmida uus kokkulepe, kuid juba mõistagi teistsugustel tingimustel.
Kohtuistungil kokkuleppemenetluses kontrollitakse vaid süüdistatava isikusamasust, kokkuleppe sõlmimise vabatahtlikkust ja seda, et süüdistatav jääb kokkuleppe juurde. Kui kõik klapib, siis kohus kuulutab otsuse tüüpiliselt hetk pärast kohtuistungi lõppu. Kohtus võib aega kuluda kokku isegi alla poole tunni ja raha säästa sooviv süüdistatav võib kaitsjast kohtus üldse loobuda.
Oluline on, et pärast kohtu lahkumist nõupidamituppa ei ole kokkuleppest võimalik enam taganeda. Teoreetiliselt on ka kokkuleppemenetluses tehtud kohtuotsust võimalik apelleerida, aga nii piiratud alustel, et neid praktiliselt ei esine. Seega, kokkuleppe sõlminud jäävad pärast maakohut sellega seotuks.
Kokkuleppemenetluse tähendus süüdistatava jaoks
Esmalt tuleb rõhutada, et järgmistes küsimustes informeeritud otsuste tegemiseks on kriitiline tutvuda enne kriminaalasja toimikuga.
Süüdistatava jaoks tähendab kokkuleppe sõlmimine otsust loobuda kriminaalasjas süüdimõistmisest / pakutud karistusest soodsama lahenduse taotlemisest. Võimalusi sellisteks lahendusteks oleks põhimõtteliselt kaks.
Valida sisuline kohtuvaidlus, et taotleda õigeksmõistmist või prokuröri pakutust leebemat karistustust. Selleks tuleks hästi läbi mõelda, kas vaidlemiseks on piisavalt õiguslikku positsiooni, raha, aega ja muidugi (riski)julgust. Eitava vastuse korral on kokkuleppemenetluse vastuvõtmine sundkäik.
Taotleda kriminaalmenetluse lõpetamist. Paljudel juhtudel ei ole see võimalus reaalne (nt narkokuriteod või joobes juhtimise asjad), kuid teinekord tuleb ette, et arutatakse juba kokkulepet või vaieldakse kohtus, kui selgub, et prokurör oleks põhimõtteliselt nõus menetluse mingitel tingimustel üldse lõpetama või seda kohtult taotlema.
Kokkuleppemenetluse pakkumist prokuratuuri poolt võiks iga kahtlustatav/süüdistatav kriminaalasja menetluses oodata ja selle osas oma seisukoha valmis mõelda. Kuigi võimalik on üksnes süüdimõistev otsus, toimib kokkuleppemenetlus “kindlustustusena” võimaliku mustema stsenaariumi vastu ning häirib muud elu (sh tööd) nii vähe, kui võimalik.
Kaitsja / kokkuleppemenetlus / Kriminaalmenetlus	0	kommentaari
19.09.2017 07.12.2017 Risto Käbi
Kuriteo aegumine
Kuriteo aegumine on klientide poolt sageli tõstatatud teema ja põhiküsimuseks on, et milline on kuriteo aegumistähtaeg. Tegelikult on asjalood tükk maad keerulisemad – ei piisa sellest, et lihtsalt oodata aja kulumist ning kõik ongi korras. Kuriteo aegumine võib seaduse kohaselt katkeda, peatuda või alata hoopis oodatust hiljem. Tüüpiliselt ei ole aegumine kriminaalasjas realistlik võimalus ning kaitse tuleb rajada muudele argumentidele.
Alljärgnev käsitlus peaks andma vastused kuriteo aegumise põhiküsimustele, kui Sa just kriminaaladvokaadi karjäärist ei unista. Väärteo aegumisest kirjutan ka.
Kuriteo aegumine: põhiidee ja õiguslik toime
Võiks küsida, miks kuriteod üldse aeguvad – miks peaks süüdlane jääma karistuseta lihtsalt seetõttu, et tegu ja selle asjaolusid piisavalt kiiresti ei suudeta kindlaks teha ja karistada.
Aegumise vajalikkust põhjendavad erinevaid teooriad. Ühed leiavad, et kuriteo aegumine põhineb ideel, et aja möödudes teo karistusväärsus kahaneb, kuni kaob sootuks. Teiste jaoks on põhiargumendiks, et vana kuriteo menetlemine paneks menetlusaluse isiku protsessis raskesse olukorda (vähendaks kaitsevõimalusi ja suurendaks süütu inimese karistamise riski), kuna tõendite ja info kogumine läheb aja möödudes palju raskemaks ning need on ebausaldusväärsemad. Kolmandad arvavad, et eesmärgiks on vabastada politsei ja kohtud ammu unustatud juhtumitega tegelemisest ja suunata neid värskeid kuritegusid lahendama. Jne.
Teooriate paljususele vaatamata on üheselt selge süüteo aegumise õiguslik toime: kui kuritegu aegub, siis kriminaalmenetlus lõpeb (või ei algagi), välja arvatud, kui kahtlustatav/süüdistatav soovib seda rehabiliteerimise eesmärgil.
Lisaks süütegudele endile aegub ka nende osas mõistetud karistuste täitmine (nt kui teatud aja jooksul trahvi sisse ei nõuta, kaotab riik selle nõudmise õiguse), millest ma siin pikemalt ei kirjuta.
Millal kuritegu aegub
Kuritegude aegumistähtajad on seaduse kohaselt järgmised:
esimese astme kuriteod (karistus üle viie aasta vangistust) aeguvad kümne aastaga alates kuriteo lõpuleviimisest;
teise astme kuriteod (karistus kuni viis aastat vangistust või rahaline karistus) aeguvad viie aastaga alates kuriteo lõpuleviimisest; ja
mõned kuriteod on aegumatud.
Aegumatute kuritegude hulgas on neid, millest seda võiks täiesti loomulikult oodata – genotsiid, sõjakuritegu, inimsusevastane kuritegu. Kuid lisaks on aegumatud kõik kuriteod, mille eest saab karistada eluaegse vangistusega. Nende hulgas on näiteks ka üks narkokuritegu – narkootilise aine käitlemine suure varalise kasu saamise eesmärgil (KarS § 184 21). Samas ei ole aegumatu ükski seksuaalkuritegu, isegi kui ohvriks on alaealine.
Seaduse lahkus kuritegude karistusväärsusele “parim enne” ette nägemisega ei ole lõputu – on rida reegleid, mis hoolitsevad selle eest, et see viis või kümme aastat liiga kiiresti ei saabuks. Nii arvestatakse aegumise algust tihti viimasest võimalikust kuriteoga seonduvast hetkest, mitte esimesest. Näiteks kui kuritegu on koosnenud väiksematest osategudest (raamatupidaja kõrvaldab aastate vältel firma kontolt raha), algab aegumise arvestus alles viimasest sellisest teost.
Need 5-10-aastased aegumistähtajad kehtivad aga siiski vaid juhul, kui politseil ei ole selle aja jooksul õnnestunud kohtueelses menetluses kahtlusalust välja selgitada. Kui see siiski õnnestub, on kuritegude reaalsed aegumistähtajad märksa pikemad, mida kohe selgitan.
Mis kuritegu ikkagi nii kergesti ei aegu
Kuriteo toimepanemisest selle avastamiseni, seejärel kohtueelse uurimiseni, siis kohtumenetluse alguseni ja lõpuks kohtuotsuseni jõuda (läbi kõigi kolme astme) ja kulutada selleks viis aastat, võib tunduda üsna lihtne. Siiski näeb seadus ette võimalusi, kuidas kuriteo aegumistähtaega pikendada viie aasta võrra, kui politsei on kahtlusaluse isiku kindlaks teinud. Teise astme kuriteo korral kahekordistab see aja, mil riik saab kuriteoasjas aegumist vältides lahendini jõuda.
Üheks selliseks on tõkendi kohaldamine. Tõkend on lisaks vahistamisele ja selle alternatiividele ka näiteks allkirja andmine elukohast mittelahkumise kohta. Uurijal on väga lihtne kutsuda inimene politseisse, teha ülekuulamine ja selle sabas võtta vajalik allkiri. Selline allkiri ise kehtib eeluurimisel ühe aasta, aga peale seda märkamatut toimingut on tüüpilise mitte väga suure kriminaalasja aegumisprobleemid riigi jaoks kahtluseta lahenenud.
Kuid neid aluseid on veelgi: süüdistatava kohtu alla andmine, süüdistatava ülekuulamine, kohtu poolt ekspertiisi või täiendavate tõendite kogumise määramine. Kõik need on väga tüüpilised või lausa vältimatud menetlustoimingud kriminaalasja kohtumenetluses ja sisuliselt tähendab see, et kahtlusalusega kuriteoasjas on viie aasta lisandumine aegumistähtajale pigem reegel, kui erand. Seetõttu on aegumistähtajad reaalselt märksa pikemad kui eeltoodud ametlikud numbrid, ja nende potentsiaal kaitsetegevuseks asja kohtusse jõudes väike.
Lisaks ei jookse aegumistähtaeg ajal, mil kahtlustatav/süüdistatav kriminaalmenetlusest kõrvale hoiab.
Boonus: väärteo aegumine
Keskmisest keerukamates väärteoasjades on aegumistähtaja möödumine menetluse ajal märksa reaalsem. Väärteod aeguvad kahe (erandlikult kolme) aastaga ja väärtegude puhul puuduvad aegumise katkemise alused, mis seda tähtaega pikendaksid. Tuleb ette, kus väärteoasja otsustav maakohus teeb otsuse juba nii lähedal aegumistähtaja lõpule, et ükskõik, milline (sh täiesti alusetu) kassatsioon Riigikohtusse esitatakse, aegub asi juba Riigikohtu poolt asja menetlusse võtmise otsustamisel.
Mõnikord ongi ainus (kuid tõhus) kaitseidee väärteoasjas arvestus, et järele jäänud kaebevõimalusi ja selleks eeldatavalt kuluvat aega arvestades aegub väärtegu enne lõpliku lahendi jõustumist. Ei ole vahet, et maakohus tunnistas Sind väärteoasjas süüdi ja kaebamiseks puuduvad argumendid – kui aegumistähtaeg saabub, on kohtuvõit automaatselt käes.
Kokkuvõttes ei anna kuriteo aegumise kontseptsioon tüüpilises kriminaalasjas tavaliselt tõhusaid kaitsevõimalusi, kuna reaaluses on avastatud kuritegude aegumine pikk protsess. Asi saab tihti lahendatud enne, kui kell kukub. Seevastu väärteoasjades võib aegumistähtajani jõudmine olla reaalne, luues juba iseenesest häid võimalusi kaitsetegevuseks.
Aegumine / Karistusõigus / Kriminaalmenetlus	0	kommentaari
21.08.2017 07.12.2017 Risto Käbi
Kahtlustatavaks või süüdistatavaks olek kriminaalasjas ei pea lahenema süüdimõistva kohtuotsusega või veel hullem – vanglaga. Kriminaalasi ei pea üldse lõppema kohtuotsusega või tingimata isegi kohtusse jõudma. Kirjutan all võimalustest, kuidas saavutada kriminaalasja lõpetamine: mis on selle alused ja õiguslik toime.
Aga esmalt vaatame lühidalt õigeksmõistvat kohtuotsust, et kriminaalmenetluse lõppemise võimalusi sellega võrrelda.
Õigeksmõistev kohtuotsus kui võrdluspunkt
Selleni lõpuks jõudes kindlasti kõige suuremat rahulolu pakkuv lahendus kriminaalasjale, sest saad öelda, et kohus (või lausa mitu kohtuastet) vaagis ja pärast põhjalikku kaalumist otsustas, et süüdistus on täiesti alusetu. Kohtuotsusel on vaieldamatult ka üks juriidiliselt kasulik toime – kui juba kord õigeks mõistetud, ei saa uut süüdistust samas asjas enam esitada (vt Eesti Vabariigi põhiseaduse § 23 lg 3).
Kohtuotsuse ja sellele eelneva menetluse võimalikeks puudusteks on, et sellele võib kuluda üksjagu raha, aega ja närvirakke.
Tihti ongi kaks takistust pikaks kohtuvaidluseks kriminaalasjas selleks kuluv raha ja soov mitte kaotada menetluse tõttu töökohta. Mõistlikud advokaadikulud on riik kohustatud hüvitama, aga muude Sulle põhjustatud ebamugavuse hüvitamiseks nagu oleks mingid võimalused, aga need on piiratud ja kannad need lõpuks enamasti vähemalt osaliselt enda kuludesse.
Samuti on menetlus ja otsus üldjuhul avalikud ning menetlusest võib isegi õigeks mõistmise korral läbi käia infot, mida Sa ei soovi avalikuks tulevat. Ajakirjandus kajastab kohtuasju tihti aktiivsemalt nende alguses, andes põhirõhu sellele, milles kõiges Sind süüdistatakse. Õigeks mõistmise kohta ilmub juba tagasihoidlikum nupp, kui üldse. Karta on, et sellise kajastuse korral jääb tervikuna tooni andma ikkagi see kahtlus või süüdistus, mitte sellest vabanemine.
Kriminaalasja lõpetamisest üldiselt
Seadus näeb ette rida võimalusi, et isegi kuriteo toime pannud isikuid kohtusse mitte saata ja süüdi mõista. Kriminaalasja lõpetamine on võimalik muidugi ka kohtumenetluses.
Kuigi see võib teatud juhtudel olla tingimuslik (tuua Sulle kaasa mingeid koormisi või muid soovimatuid tagajärgi), siis Sind ei loeta kriminaalmenetluse lõpetamisel seaduse silmis kurjategijaks, Sa ei saa karistada ega kaasne muid kriminaalvastutusele võtmisega seotud negatiivseid tagajärgi. Määrused kriminaalmenetluse lõpetamise kohta ei saa enamasti avalikuks ja seega üsna tõenäoliselt juhtub, et Su nimi edaspidi otsingumootoritest seoses kuriteokahtlusega üldse välja ei tule.
Sarnaselt õigeksmõistva kohtuotsusega on ka kriminaalmenetluse lõpetamisel (kuigi mitte alati!) menetluskulude kandmine riigi kohustus. See puudutab ka Sinu mõistlikke kulutusi kaitsja abile.
Kriminaalasja lõpetamise õiguslikuks “puuduseks” võrreldes õigeksmõistva kohtuotsusega on ülal mainitud absoluutse keelu puudumine sama asja uuesti üles võtmiseks. Praktikas on selle aspekti tähendus väike, kuna uurijad liiguvad edasi uute asjade lahendamisega.
Kriminaalmenetluse lõpetamisel on oluline roll prokuratuuril, kes lõpetamise kas otsustab, selleks loa annab või seda kohtult taotleb. See tähendab, et selle võimaluse olemasolu ei sõltu vaid kahtlustavast-süüdistatavast ja tema kaitsjast.
Kriminaalasja lõpetamine avaliku menetlushuvi puudumisel, kui süü ei ole suur
Juristid nimetavad seda kriminaalmenetluse lõpetamiseks oportuniteediga. See võimalus tuleb kõne alla teise astme kuritegude puhul (võimalikuks karistuseks rahaline karistus või vangistus mitte üle viie aasta). On kuritegusid, mille korral võimalused on paremad (kõige kergemad kuriteod) ja on selliseid tegusid, mille puhul seda üldse ei kohaldata. Rolli mängivad ka kahtlustatava või süüdistatava vanus, tegevus, käitumine menetluses, jms.
Riigi peaprokurör on andnud juhise (mis on avaldatud siin), milles on toodud suunised, milliste kuritegude puhul see lubatud on ja milliste puhul mitte.
Kriminaalasja lõpetamisega sel alusel kaasneb tihti kohustus kanda ise oma kaitsekulud ja muud menetluskulud, hüvitada kuriteoga tekitatud kahju ning mõni täiendav kohustus (üldkasulik töö või rahaline makse riigieelarvesse). Nende kohustuste täitmiseks antakse tähtaeg (kuni kuus kuud) ja kui kohustused jäävad täitmata, siis menetlus jätkub.
Kriminaalmenetluse lõpetamine aluse puudumisel
Aluse puudumine tähendab eeskätt kuriteotunnuste puudumist, sh võimatust neid tõendada isegi, kui need tegelikult on olemas. Selle lõpu korral on hea, et kahtlustatava jaoks ei kaasne täiendavaid kohustusi.
Aluse puudumisel lõpetamine võib toimuda menetluse loomuliku tulemusena iseeneslikult, aga ka seetõttu, et oled ise uurimises aktiivne – annad ütlusi, esitad kahtlustust ümber lükkavaid tõendeid, jne. Üks hea võimalus selleks on hiljemalt siis, kui kaitsjale antakse tutvumiseks kriminaalasja toimik ja jookseb aeg taotluste esitamiseks kohtueelses menetluses. Kas valida selline aktiivsus või mitte ei ole alati lihtne otsus ja see tuleks teha koos advokaadiga.
Kriminaalasja lõpetamine aegumise või mõistliku menetlusaja möödumise tõttu
Kuriteod üldreeglina aeguvad ja sõltuvalt teo raskusest on tähtaegadeks viis või kümme aastat teost endast arvates. Kui tegu on aegunud või aegub kriminaalmenetluse kestel (ükskõik, kas kohtus või enne seda), tuleb menetlejal/kohtul kriminaalasjale punkt panna. Viidatud tähtaegade osas on menetlejail võimalik oma toimingutega kuni viis aastat juurde võita (nt kohaldades tõkendit), mistõttu aegumistähtajad on tegelikult üsna pikad.
Aegumisega sarnane on mõistliku menetlusaja möödumise kontseptsioon. Idee seisneb selles, et kui riik ei suuda kriminaalmenetluses lõpliku lahendini jõuda mõistliku aja jooksul, tuleb menetlus lõpetada. Mõistlik menetlusaeg on igal korral kohtu poolt eraldi hinnatav (erinevalt aegumisest, kus kohtul valik puudub), ja see sõltub muuhulgas asja keerukusest, millal kahtlustatav/süüdistatav menetlusele allutati, riigi ja isiku enda käitumisest menetluses. Kriminaalmenetluse lõpetamiseks sel alusel peaks menetlus olema veninud üle igasuguste mõistlike piiride ja seda just riigi (prokuratuur, kohus) tõttu.
Neil põhjustel on kriminaalasja lõpetamine aegumise või mõistliku menetlusaja tõttu harva kohalduv võimalus.
Muud kriminaalmenetluse lõpetamise alused
Kriminaalasja lõpetamine on võimalik veel lisaks real muudel alustel. Need võivad sõltuda kahtlustatava/süüdistatavaga seotud asjaoludest (tervislik seisund, kodakondsus, vanus jms), samuti kuriteoliigist. Näiteks on ebaseaduslike relvade ja lõhkeainega seotud kuritegude (kui need vabatahtlikult loovutada), samuti konkurentsikuritegudega seoses olemas spetsiifilised alused kriminaalasja lõpetamiseks.
Kokkuvõtteks on oluline, et kriminaalasi ei pea tingimata saama Sinu jaoks kurba lõppu isegi siis, kui oled kuriteo toime pannud. Kas kriminaalmenetluse lõpetamine realiseerub, sõltub muidugi ka Sinu ja Su advokaadi tegevusest. Küsi oma kaitsjalt alati, kas ja millised positiivsed lõpud on Sinu asja puhul võimalikud lisaks kohtuvaidlusele ja võimalikule õigeksmõistmisele.
Kaitsja / Karistusõigus / Kriminaalmenetlus	0	kommentaari
14.06.2017 07.12.2017 Risto Käbi
Riigikohtu kriminaalkolleegium: menetlustaotluste statistika (mai 2017)
(Uuendatud 07.12.2017) Kriminaalasjas või väärteoasjas esitatud kaebuse Riigikohtu menetlusse saamine ei ole lihtne ülesanne. Kaebuse saab küll esitada, aga enne kui asja hakkab sisuliselt vaagima Riigikohtu kriminaalkolleegium tuleb saavutada, et kassatsioon, määruskaebus või teistmisavaldus üldse menetlusse võetaks. Ülekaalukas osa kaebustest kriminaal- ja väärteoasjades seda etappi edukalt ei läbi. Kaebusele vastuseks laekub enamasti vaid Riigikohtu määrus, millega sisulisi põhjendusi esitamata kaebus menetlusse võtmata jäetakse, ja ongi kõik.
See blogikanne on neile, keda huvitab Riigikohtus löögile pääsemise tõenäosus täpsemalt, keda ei rahulda vaid teadmine, et šansid on alla poole. Analüüsisin selleks Riigikohtu avaldatavat infot menetlustaotluste kohta ja toon allpool ära rea statistilisi andmeid, mis kirjeldavad, kuidas Riigikohtu kriminaalkolleegium kaebuste menetlusse võtmist otsustab, seda 2017. aasta maikuu näitel. Riigikohtu veebis avaldatava info järgi saab aimu ka sellest, kui kiiresti otsustusi kaebuste menetlusse võtmise või mittevõtmise kohta tehakse.
Rõhutan, et tegu on täiesti mitteametliku käsitlusega. Menetlustaotluste kohta käivat ametlikku infot avaldab Riigikohus siin ja oma tegevuse ametlikku statistikat siin.
Menetlustaotlused, mille Riigikohtu kriminaalkolleegium läbi vaatas
Riigikohtu kriminaalkolleegium vaatas läbi 97 menetlustaotlust, milledest:
80% olid kriminaalasjad; ja
20% olid väärteoasjad.
Esitatud kaebused jagunesid liigiti järgmiselt:
51% olid kassatsioonid (kaebused sisulise lõpplahendi peale);
49% olid määruskaebused (kaebused menetluslike küsimuste lahendamisele); ja
1% olid teistmisavaldused (taotlus jõustunud kohtuotsuse uueks läbivaatamiseks seoses kindlate asjaoludega).
Süüteoasjades võistlevate poolte järgi jagunesid esitatud menetlustaotlused järgmiselt:
prokurörid ja menetlejad esitasid kokku 8 kaebust, mis moodustab 8% menetlustaotluste koguarvust; ja
ülejäänud (sh kahtlustatavate ja süüdistatavate kaitsjad ning kannatanute ning muude puudutatud isikute esindajad) esitasid ülejäänud 92% kõigist kaebustest.
Riigikohtu kriminaalkolleegiumi poolt menetlusse võetud asjad
Kõigist kaebustest võeti menetlusse kokku 9 asja, st 9% taotluste koguarvust, seejuures:
kassatsioonidest 5, mis teeb 10%; ja
määruskaebustest 4, ehk 9%.
Süüteoasja liigiti võeti asju menetlusse järgmiselt:
kriminaalasjades esitatud 78 kaebustest otsustas Riigikohtu kriminaalkolleegium menetlusse võtta 7, mis on 9%; ja
väärteoasjades esitatud 19 kaebusest menetletakse sisuliselt 2, mis moodustab 11%.
Kui vaadata menetlusse pääsemise edukust süüteoasjades võistlevate poolte lõikes, siis:
prokuröride ja menetlejate kokku 8-st kaebusest võeti menetlusse 2, ehk 25%; ja
ülejäänute (kaitsjad ja esindajad) 89-st kaebusest võeti menetlusse 7, mis on 8%.
Riigikohtu kriminaalkolleegium ei võtnud menetlusse mitte ühtegi määruskaebust, mis puudutas:
vahistamist;
vara aresti või muul moel tagamist;
taotlust vanglast ennetähtaegseks vabanemiseks;
vangistuse täitmisele pööramist; või
sundravi.
Menetlustaotluste lahendamise aeg kriminaal- ja väärteoasjades
Selles jaotises toodud info annab vastuse küsimusele, et kui süüteomenetluses Riigikohtusse pöörduda, siis millal võiks oodata esimesi tulemusi. Rõhutan, et jutt käib ainult menetlusse võtmise küsimuse otsustamisest, mitte ajast, mis kulub menetlusse võetud asjas sisulise lahendi tegemiseni.
Keskmine menetlusaeg (kaebuse või avalduse saabumisest kuni menetlusse võtmise või sellest keeldumise määruse tegemiseni) kõigi asjade peale kokku oli 60 päeva. Süüteoasja liigi, kaebuse liigi ja sisu järgi on siin aga selged erinevused.
Kriminaalasjades oli keskmine menetlusaeg 58 päeva, väärteoasjades 70 päeva.
Kriminaalasjades sõltus keskmine menetlusaeg ka kaebuse liigist:
kassatsioonid menetleti 84 päevaga;
määruskaebused menetleti 40 päevaga.
Määruskaebuste osas oli menetlusse võtmise otsustamise kiirus oluliselt erinev sõltuvalt määruskaebuse sisust (kuna mul ühe päeva kohta menetlusaja andmeid ei olnud, siis siin võivad olla kõikumised võrreldes tegelikuga):
vahistamise, ennetähtaegse vabastamise ja karistuse täitmisele pööramise vaidlustes tehti lahend 14-19 päevaga;
vara arestimise ja muu tagamise vaidlustes võttis menetlemisotsustuse tegemine keskmiselt 87 päeva.
Mida järeldada menetlustaotluste statistikast
Riigikohtu menetlusse pääsemiseks määruskaebusega kriminaalasjas või väärteoasjas peab seaduse kohaselt esinema vajadus kohtupraktika kujundamiseks (vt näiteks kriminaalmenetluse seadustiku § 390 lg 5). See tähendab, et määruskaebuse menetlusse võtmine saavutada on eriti raske ülesanne. Teisalt on menetluslik võimalus määruskaebuse esitamiseks enamasti olemas.
Arvestades vahistamiste, vanglast ennetähtaegselt vabastamata jätmiste, karistuse täitmisele pööramiste ning vara aresti puudutavate vaidluste arvu ühes kalendrikuus kogu Eesti peale kokku tundub Riigikohtule esitatud kaebuste hulk erakordselt väike.
Kuivõrd tegu on inimeste ning juriidiliste isikute olulisi õigusi intensiivselt riivavate küsimustega, võib kaebuste väike hulk peegeldada usu puudumist sellesse, et Riigikohus üldse asja sisuliselt läbi vaatama hakkab. Kuigi statistika sellist skepsist toetab, siis ei saa kunagi tegelikult öelda, millal kohtupraktika kujundamist vajab. Õige hetk võib olla just siis, kui Sul on võimalus Riigikohtusse pöörduda.
Riigikohtusse pääsemise keerukus tähendab kindlasti ka seda, et selle asemel, et loota vaid kõrgeima kohtu peale, tuleks panustada vaidlusse tõsiselt juba selle alguses. Kui maakohtud ja ringkonnakohtud on Sinu jaoks kindlasti olemas, siis miks mitte anda 100%, et just neid oma õiguses veenda. Õnnestumisel ei ole Riigikohtusse üldse vaja pöörduda.
Kassatsioonimenetlus / Kohus / Kriminaalmenetlus / Riigikohus	0	kommentaari
10.04.2017 07.12.2017 Risto Käbi
Ettevõtte kriminaalvastutus
(Uuendatud 07.12.2017) Ettevõtte kriminaalvastutus ei ole Eesti õiguses midagi uut. Terminoloogiliselt korrektne on küll rääkida äriühingu või juriidilise isiku kriminaalvastutusest, aga kasutan siin samas tähenduses ka sõnu “firma” ja “ettevõte”.
Ettevõtte kriminaalvastutus tähendab, et kuritegudes saab kahtlustada, süüdistada, kohtu alla anda ja karistada ka äriühinguid (osaühing, aktsiaselts, tulundusühistu, jne). Sama kehtib teiste eraõiguslike juriidiliste isikute kohta (mittetulundusühing, sihtasutus). Kriminaalvastutusest on vabastatud avalik-õiguslikud juriidilised isikud, sh riik ja kohalik omavalitsus.
Lisaks kuritegudele saab ettevõtteid karistada väärtegude eest. Kõik see, mis siin kirjas, peab paika ka seoses firma vastutusega väärteo eest ja sellega seotud väärteomenetlusega.
Ettevõtte kriminaalvastutus: kaks vastutavad ühe teo eest
Juriidilised isikud tegutsevad läbi inimeste. Ettevõtte kuriteo (nt ametnikule altkäemaksu andmine riigihanke võitmiseks) panevad tegelikult toime inimesed. Kui seda tehakse äriühingu huve (nt tulu saamiseks) silmas pidades, saab kuriteo eest karistada see firma.
Ettevõtte kuriteo nüansiks on see, et lisaks juriidilisele isikule endale on kuriteo toime pannud ka need inimesed, kes vahetult midagi kuritegelikku ettevõtte huvides tegid. Karistada saavad ja kuriteoga tekitatud kahju eest vastutavad ka nemad.
Ühesõnaga, toime on pandud reaalselt üks tegu, aga selle eest saavad eraldi karistada ning vastutavad muul moel nii juriidiline isik ise, kui ka tema eest tegutsenud inimene. Praktikas on mõlemad enamasti kohtu all üheskoos.
Kui korraga on kuriteokahtlusega nii ettevõte kui selle juht, on enamasti mõistlik palgata neile ühine kaitsja. Kaitsepositsioonid võiksid tüüpiliselt kokku langeda, sest kui ei ole alust juhi või töötaja karistamiseks kuriteo eest, ei vastuta ka firma.
Muidugi on võimalik ka huvide lahknemine firmaga. Nii võib töötaja soovida päästa eeskätt oma nahka, mööndes kuriteo toimepanemist ja aidates koguda tõendeid ettevõtte vastu. Tänutäheks koostöö eest juhtivtöötaja suhtes kriminaalmenetlus lõpetatakse ning karistada saabki vaid äriühing. Raskesti tõendatavate kuritegude puhul peab arvestama võimalusega, et ettepanekuid selliseks koostööks ettevõtte (olulisem sihtmärk) töötajaile menetlejate poolt tehakse.
Milline on ettevõtte kriminaalkaristus
Firma kriminaalasi võib ettevõtte jaoks lõppeda kulukalt. Seaduse kohaselt saab juriidilist isikut kuriteo eest põhikaristusena karistada rahalise karistusega summas 4000-16 000 000 €. Teatud juhtudel võib rahalise karistuse mõista protsendina (kuni 10%) kriminaalmenetluse alustamise aastale eelneva majandusaasta käibest.
Karistusena väärteo eest näeb seadus ette mitte ka just väikese summa – rahatrahv võib ulatuda 400 000 €-ni.
Lisaks karistustele võib süüdi mõistmine kaasa tuua menetluskulud, konfiskeerimise ja karistatusega seotud piirangud edasiseks tegevuseks. Viimastele tuleks põhjuse olemasolul hakata kiiresti mõtlema, sest nendega toimetulek mõjutab lisaks firma üldisele ärilisele tulevikule mitmeid menetluslikke otsuseid, sh kas valida asja arutamiseks kiirem või aeglasem menetlusliik.
Firma kriminaalasja kaitse erisused, sh millal palgata kaitsja
Ettevõtte kaitseõiguse teostamisel on minu arust veidi vähem valikuvabadust kui menetlusse kaasatud üksikisiku puhul. Selle kohta mõned näited.
Kehtiv seadus pakub kuriteos kahtlustatavaile (enamasti väga kahtlase) võimaluse osaleda kohtueelsel uurimisel ilma kaitsjata. Ettevõtte puhul on selline säästuvalik eriti küsitav ning selle kasuks otsustada soovival juhil tuleks enne mõelda järgmisele.
Firmajuht peab tegutsema äriõiguse regulatsioonide (nt äriseadustiku § 187 lg 1) kohaselt korraliku ettevõtja hoolsusega. Riigikohus on lahendis 3-2-1-54-17 (p 13.2) seda nõuet täpsustanud, leides, et juhatuse liikme hoolsuskohustus hõlmab ka kohustust teha informeeritud otsuseid, st küsida asjatundjatelt vajadusel lisateavet ja -selgitusi.
Korralik ettevõtja võiks seoses kriminaalmenetlusega arvestada järgmiste asjaoludega:
ettevõtte kriminaalvastutus on potentsiaalselt olulise mõjuga ettevõtte varale, mainekahjust jms rääkimata;
kriminaalmenetlus on spetsiifiline, eriteadmisi nõudev õigusharu, mida ta ei tunne; ja
omapäi tegutsedes vigade tegemine võib kahe eelnimetatu tõttu tähendada äriühingu jaoks oluliselt halvemat lõpptulemust, kui õigeid otsuseid tehes.
Seetõttu peaks riskantses olukorras ja vastava kompetentsita korralik ettevõtja pigem kohe abi otsima, kui et seda mitte tegema või sellega viivitama. On raske ette kujutada, miks peaks eriti just palgaline juht riskima enda suhtes nõuete esitamisega seoses hooletu suhtumisega firma kriminaalmenetlusse. Kaasates kaitsja esimesel võimalusel ning tegutsedes viimasega koostöös on raske firmajuhile menetlusega seoses etteheiteid teha, kuna mida enamat ta teha saabki.
Firma kriminaalasjas kaitse korraldamisel on teisigi nüansse. Olen kirjutanud sellest, et ei tohi ajada segamini moraalinorme (“julgesid teha, julge ka tunnistada”) ja kriminaalmenetluse reegleid (“keegi ei pea enda vastu tunnistama”). Füüsilise isiku kriminaalasja puhul on aktsepteeritav isiklik valik mitte kasutada kõiki kriminaalmenetlusega seotud tagatisi ja teha menetluses selle asemel nn moraalseid valikuid. Ettevõtte puhul tuleb aga korraliku ettevõtja testi tehes küsida, kas on põhjendatud teha vabatahtlikult mööndusi ettevõtte kaitseõiguses (nt ennast süüstades) vaid eetilistel kaalutlustel. Sellistel valikutel on ju oma hind.
Kui tahad rohkem teada kaitseadvokaadi abi kohta üldisemalt, kliki siia.
01.03.2017 07.12.2017 Risto Käbi
Vahistamine kriminaalmenetluses
(Uuendatud 07.12.2017) Vahistamine on miski, mida kuriteokahtlusega kinni peetud iga hinna eest vältida püüavad, isegi kui see võib neid edasises menetluses oluliselt kahjustada. Siia alla käivad mõtlematud ütlused ülekuulamisel, mis tehtud jätkuva vabaduse lootuses, kuid mis lõpuks aitavad kaasa hoopis süüdimõistva kohtuotsuseni jõudmiseni. Isegi kui seni on tegutsetud kaitses omapäi, siis vahistamistaotluse koostamisel otsustavad ka optimistlikumad kahtlustatavad lõpuks endale kaitsja võtta, sest asi läheb tõsiseks.
Annan siin ülevaate, mida tähendab vahistamine kaitsetegevusele ja kuidas vahistamine toimub.
Vahistamine on kaitse seisukohalt ebasoodne strateegiline tagajärg
Arreteerimine kitsendab kaitsevõimalusi. Esiteks on nüüd takistatud tõhus infovahetus kahtlustatava/süüdistatava ja kaitsja vahel, tõendite iseseisev kogumine, jne. Teiseks, pärsitud saab võitlusvaim. Piisavalt kaua kinni olles hakkavad ahvatlevatena paistma mistahes riigi poolsed ettepanekud, mis vabadusse pääsemisega seotud. Kui oled vahi all, tõuseb tõenäosus, et valid mõne lihtmenetluse (nt kokkuleppemenetluse), lepid ka reaalse vangistuse ning süüdimõistva otsuse muude tagajärgedega.
Küsimus on ka selles, kellele surub aeg peale ja tihti tuleb ajakitsikuses olijal teha teise poole kasuks mööndusi, nt kokkuleppemenetluse läbirääkimistel. Senikaua, kui kahtlustatav on vabaduses, on tal aega maa ja ilm. Võimalik menetluslik valik on lükata asja arutamine ja kohtuotsus võimalikult kaugele edasi. Kui oled vahi all, on lugu vastupidine.
Parima kaitse teostamiseks tasub vahistamist vältida ja säilitada kaitsetegevuseks avaram mänguruum.
Vahistamise alused ja tähtajad
Vahi alla võtmine saab toimuda järgmistel tingimustel.
Põhjendatud kahtlustus. See on info ja tõendid selle kohta, et vahistatav võib tõenäoliselt olla midagi teinud, mis täidab kuriteo koosseisu.
Oht, et kriminaalmenetlusest hoitakse kõrvale. Siia alla käib kindlasti juba aset leidnud kõrvale hoidmine (nt menetleja kutsel ilmumata jätmine). Raske kuriteo kahtluse korral võib ainuüksi võimalik pikk vanglakaristus tähendada sellist ohtu, isegi kui senise tegeliku käitumisega selleks põhjust antud ei ole.
Oht, et pannakse toime uusi kuritegusid. Seda on lihtne karta, kui karistusregister kubiseb varasematest sissekannetest, mis aga ei tähenda, et seni õiguskuulekas kodanik on sellest prognoosist kindlasti vaba. Kohtupraktika lubab teatud kuriteoliikide puhul (nt varavastased ja narkokuriteod) teha eelduse, et neid võidakse ka edaspidi toime panna. Sellega ei otsustata süüküsimust lõplikult, mistõttu ei peeta seda süütuse presumptsiooni rikkumiseks.
Vahistamine on vältimatult vajalik.
Vahistamiseks annab kohtunik loa korraga kaheks kuuks, mida saab pikendada. Siiski saab kohtueelses menetluses kahtlustatavat vahi all pidada kokku kas kuni kuus või kuni neli kuud, sõltuvalt kahtluse sisuks oleva kuriteo raskusest, alaealise puhul kuni kaks kuud. Kui asi on mahukas või keerukas, võib ka neid tähtaegu pikendada.
Kui kohtueelne uurimine lõpeb ja asi jõuab kohtusse, otsustab juba asja menetlev kohus jätkuva vahistamise ja kontrollib selle vajalikkust edaspidi kord kuue kuu jooksul.
Raskete kahtlustuste-süüdistuste korral võib vahi all viibimine kesta nõnda mitmeid aastaid järjest kuni kohtuotsuse jõustumiseni välja.
Kuidas vahistamine käib
Vahistamisotsuse teeb kohus prokuratuuri taotluse alusel. Toimub istung, kuhu kutsutakse küsitlemiseks ka vahistatav ning soovi korral tema kaitsja.
Sellel istungil on üsna paratamatu, et prokuratuuri ettevalmistus on parem (süütõendite kogumine võib olla kestnud nädalaid, kuid või aastaid). Kuna vahistamine toimub kahe päeva jooksul kinni pidamisest, ei jõua kahtlustatav ise ega ta kaitsja ilmselt olla samaväärselt ette valmistunud. 48 tundi võib ära kuluda vaid kaitsja leidmisele ja ilmumisele.
Prokuratuur teeb selle ebavõrdsuse võimalusel veel suuremaks. Seadusega nähakse ette kohustus teha vahistamise aluseks olevad tõendid ka vahistatavale kättesaadavaks, välja arvatud erandlikel juhtudel. Reaalsuses on see erandlikkus aga reegel.
Nii võib juhtuda, et Sul on vahistamisel olemas taotlus ja seal viited tõenditele, kuid mitte rohkem. Tuleb loota, et Su kaitsjaks on advokaat, kes suudab jalgadel mõelda ning kui mitte midagi muud, siis vähemalt tervemõistuslikud argumendid kohtu jaoks veenvalt sõnastada. Näiteks, et suhteliselt kerges kuriteos kahtlustatav ei lähe vabadusse jäädes panema toime uut, õigusemõistmise vastast kuritegu, mille eest ähvardaks juba reaalne vangistus.
Vahistamise vaidlustamine
Vahistamismääruse vaidlustamine on muidugi võimalik (tähtaeg 10 päeva) ja enamasti on vähe põhjuseid seda mitte teha. Vaidlustamistähtaja ja ringkonnakohtu otsustuseni mineva suhteliselt napi aja jooksul peaks siiski olema võimalik välja tuua kõik argumendid ja kättesaadavad tõendid, mis võiks kohut vahistamisotsust kohe ümber vaatama panna. Ilmselt on see kaitseadvokaadiga koostöös jälle lihtsam.
Kuni eelmise aastani paistis vahistamist puudutav mõjukaim kohtupraktika (Riigikohtu oma) olevat saavutanud oma küpsuse ja paigal seisvat. Seetõttu ei olnud vahistamismääruste vaidlustamine uute asjaolude puudumisel enamasti tulemuslik: ringkonnakohus jättis määruskaebuse rahuldamata ning Riigikohus ei võtnud kaebust menetlusse. Maakohtud tsiteerisid oma otsustuste põhjendamisel ühtesid ja samu Riigikohtu lahendeid.
Kuid 2016. aasta algas kohe uute ja vahistatavateke soodsate lahenditega. Lisaks muutus 2016. a sügisel vahistamise õiguslik regulatsioon ning on näha, et uus kohtupraktika on kujunemisel. Seetõttu on vahistamise vaidlustamisel kaebemenetluses varasemast suurem võimalus edule. Sealhulgas saavad vahistamisega seotud määruskaebused hetkel varasamaga võrreldes silmnähtavalt enam Riigikohtu menetlusse.
Kui loed seda, kuna oled ise või keegi Sulle oluline on seotud kriminaalasjaga, siis äkki huvitab Sind, kuidas kriminaaluurimine selle alguses tüüpiliselt kulgeb.
Karistusõigus / Kohtueelne menetlus / Kriminaalmenetlus / Vahistamine	0	kommentaari
07.02.2017 07.12.2017 Risto Käbi
18.01.2017 07.12.2017 Risto Käbi
(uuendatud 07.12.2017) Kohtuvaidlustega seotud õigusterminid on sageli valesti kasutuses, sh õigusteemadel kirjutavate ajakirjanike poolt. Mõnikord on lausa raske aru saada, millise iseloomuga vaidlusest tegelikult räägitakse. Nii võib lugeda, et mõni advokaat “kaitseb” kedagi haldusasjas või kohus mõistis kellegi tsiviilvaidluses “õigeks”. Kui kirjutatakse, et Keit Pentus-Rosimannus mõisteti Autorollo asjas “õigeks” või “süüdi”, võib jääda ekslik mulje, et talle on olnud esitatud süüdistus kuriteos.
Seega ei ole üleliigne kohtuga seotud põhilist õigusterminoloogiat kaardistada, mida teen alljärgnevalt kohtumenetluse liikide kaupa.
Õigusterminid kriminaal- ja väärteoasjades
Kriminaal- ja väärteoasjad on üldmõistena süüteoasjad, mille sisuks on otsustada küsimus, kas menetlusele allutatud isik on toime pannud kuriteo või väärteo ja kui, siis milline karistus selle eest mõista. Kuriteo (mida käsitletakse kriminaalmenetluses) erinevus väärteost on see, et toime pandud tegu ja sellele järgnev karistus ning muud tagajärjed on oluliselt raskemad. Kui asjaga tegeleb prokurör, saab tegemist olla vaid kuriteo-, st kriminaalasjaga.
Tallinnas arutatakse kriminaal- ja väärteoasju Harju Maakohtu Liivalaia kohtumajas ja Tallinna Ringkonnakohtus.
Süüdistatav on füüsiline või juriidiline isik, kelle asja prokuratuur saadab süüdistusaktiga (dokument, mis kirjeldab ette heidetavat tegu ja seda kinnitavaid tõendeid) kohtusse eesmärgiga tuvastada tema poolt kuriteo (mitte väärteo!) toimepanek. Kohtueelsel uurimisel kasutatakse mõistet kahtlustatav.
Menetlusalune isik on nn süüdistatav väärteoasjas.
Kaitsja on jurist, enamasti advokaat, kes kahtlustatavat kohtueelses menetluses või süüdistatavat kohtus kaitseb. Väärteoasjas kaitseb ta menetlusalust isikut.
Kohtumenetluse tulemusena kohus kas teeb kindlaks kuriteo või väärteo toimepanemise, tunnistab süüdi ja mõistab karistuse või siis mõistab süüdistatava süüdistuses õigeks (või lõpetab menetlusaluse isiku suhtes väärteomenetluse).
Õigusterminid tsiviilasjades
Tsiviilasjad on vaidlused eraisikute (füüsilised ja juriidilised) vahel, mis puudutavad eraõiguslikke küsimusi. Sellisteks on näiteks vaidlused seoses lepingutega, kahju tekitamisega, perekonna- ja pärimisküsimustega. Tallinnas arutatakse tsiviilasju Harju Maakohtu Kentmanni ja Tartu maantee kohtumajades ning Tallinna Ringkonnakohtus. Kuriteoga tekitatud kahju osas esitatud hagi arutatakse enamasti ühes menetluses kriminaalasja endaga, st see toimub erandlikult kriminaalasju läbi vaatavates kohtumajades.
Hagi on kohtule esitatud avaldus, mis tugineb kindlatele asjaoludele ja esitab teise poole vastu nendega seoses nõude. Nõude esitab hageja, see esitatakse kostja vastu. Nõue võib olla näiteks millegi tegemiseks (raha maksmine), millestki hoidumiseks või millegi tuvastamiseks. Kriminaalasjas süüdistuse saanu ei ole “kostja” (kui just kuriteos kannatanu ei esita tema vastu kahjunõuet) ja esitatud süüdistus ei ole “hagi”.
Esindaja on ainus korrektne mõiste kasutamaks tsiviilvaidluse osalist esindavat juristi. Tsiviilasjades ei ole “kaitsjat”, mis on vaid süüteoasju puudutav mõiste.
Tsiviilvaidluse lahendina kohus rahuldab hagi (tervikuna või osaliselt) või jätab hagi rahuldamata. Kedagi ei mõisteta “süüdi” ega “õigeks”, keegi ei saa “karistada”. Tsiviilvaidluse lahendi sisuks on kohtu otsustus selle kohta, kas hageja poolt esile toodud faktide pinnalt annab õigus aluse kostjalt ühte või teist asja nõuda või mitte.
Õigusterminid haldusasjades
Haldusasjad on vaidlused avaliku võimuga, tüüpiliselt seoses mõne haldusakti või toiminguga. Näiteks maksumaksja vaidlus maksuametiga tasumisele kuuluva summa üle, vaidlus detailplaneeringu õiguspärasuse üle kohaliku omavalitsusega või Edgar Savisaare vaidlus Erakondade Rahastamise Järelevalve Komisjoniga linna raha eest tehtud isikliku valimisreklaami kulude hüvitamiseks. Tallinnas arutatakse haldusasju Tallinna Halduskohtu Tallinna kohtumajas ja Tallinna Ringkonnakohtus, mis asuvad ühes majas Draamateatri kõrval.
Kohtusse pöördumise vormiks on kaebus ja selle esitaja kaebaja. See, kelle peale kaevati, on vastustaja. Vaidluse tulemusena kohus kas rahuldab kaebuse või keeldub sellest, millega seoses kas tühistatakse haldusakt või avaliku võimu toiming tunnistatakse õigusvastaseks. Kedagi ei hageta, mõisteta õigeks ega süüdi ega karistata.
Kui menetlusosalist aitab menetluses advokaat või jurist, on ta selle protsessiosalise esindaja, mitte kaitsja.
“Advokaat” ja “jurist”
Kohtumenetlustes esinevad tihti “advokaadid” ja “juristid”, kuid mis eristab ühte teisest?
Advokaat on Eesti Advokatuuri kuuluv elukutseline jurist, kes võib olla vandeadvokaat, vandeadvokaadi vanemabi või vandeadvokaadi abi. Advokatuuri mittekuuluvate juristide kohta ei tohi kasutada mõistet “advokaat”. Pikemalt loe advokaadi ja juristi sisulistest erinevustest siit.
Loodetavasti sai pilt veidi selgemaks. Kui mõni huvipakkuv õigustermin jäi kajastamata, siis anna palun teada.
Advokaat / Kohtuvaidlus / Kohus	0	kommentaari

matches:
§ 30
§ 30
§ 30
§ 30
§ 30
§ 30
§ 30
§ 30
§ 30
kohus
kohus
kohus
kohus
§ 184
kohus
§ 23
Riigikohus
§ 390
Riigikohus
Kohus
Riigikohus
§ 187
Riigikohus
kohus
kohus
Riigikohus
kohus
kohus
kohus
kohus
Kohus


Seljametsa Rahvamaja põhimäärus – Riigi Teataja
Seljametsa Rahvamaja põhimäärus
Seljametsa Rahvamaja põhimäärus - sisukord
§ 2 Rahvamaja tegutsemise üldised alused
§ 11 Rahvamaja vara ja eelarve
RT IV, 11.10.2018, 15
Vastu võetud 04.10.2018 nr 47
jõustumine 01.11.2018
Määrus kehtestatakse kohaliku omavalitsuse korralduse seaduse § 6 lg 2 ja § 35 lg 2, muuseumiseaduse § 3 lg 1 ja Pärnu Linnavolikogu 21.12.2017 määruse nr 6 „Pärnu linna põhimäärus“ § 47 lg 2 alusel.
Käesoleva põhimäärusega sätestatakse Seljametsa Rahvamaja (edaspidi Rahvamaja) tegevuse eesmärk ja ülesanded ning tegutsemise, juhtimise, järelevalve, finantseerimise, ümberkorraldamise ja tegevuse lõpetamise alused.
§ 2. Rahvamaja tegutsemise üldised alused
(1) Rahvamaja on Pärnu Linnavalitsuse (edaspidi linnavalitsus) hallatav asutus. Rahvamaja on Seljametsa Muuseumi õigusjärglane.
(2) Rahvamaja struktuuriüksused on:
1) Seljametsa Muuseum (edaspidi muuseum);
2) Seljametsa Külamaja (edaspidi külamaja).
(3) Rahvamaja juhindub oma tegevuses Eesti Vabariigis kehtivatest õigusaktidest, Pärnu Linnavolikogu (edaspidi linnavolikogu) ning linnavalitsuse õigusaktidest ja käesolevast põhimäärusest.
Rahvamaja asukoht on Seljametsa küla, 86601 Pärnu linn.
(1) Rahvamajal võib olla kasutusel oma sümboolika. Sümboolika võib olla struktuuriüksuseti erinev.
(2) Sümboolika kujunduse ja kasutamise korra kehtestab Rahvamaja direktor.
(1) Muuseumi tegevuse eesmärk on tagada Paikuse osavalla piirkonnale olulise pärandi kogumine, säilitamine ja eksponeerimine, et see oleks kasutatav nii tänastele kui ka tulevastele põlvkondadele.
(2) Külamaja tegevuse eesmärk on Paikuse osavalla elanike kultuurialane teenindamine ning neile võimaluste loomine vaba aja veetmiseks ning kultuuri- ja huvitegevusteks, samuti Paikuse osavalla külaliikumise koordineerimine, korraldamine ja koostöö arendamine külade vahel.
(1) Muuseum täidab järgmisi ülesandeid:
5) juhendab uurimistöid, korraldab ajaloopäevi, koostab muuseumi profiilile vastavaid väljaandeid;
9) arendab Kiviajaküla ja selle ekspositsioone;
(2) Külamaja täidab järgmisi ülesandeid:
2) korraldab kontserte, kultuuri- ja meelelahutusüritusi, konkursse, kinoõhtuid ja näitusi;
4) teeb koostööd teiste kultuuriasutuste ning muude asutuste ja organisatsioonidega Paikuse osavalla kultuurielu edendamiseks;
5) kogub ja vahendab informatsiooni rahvamajas osutatavate teenuste ning kultuurisündmuste ja ürituste kohta ning tagab selle informatsiooni kättesaadavuse;
6) teeb koostööd ja korraldab koolitusi ning külade päevi osavalla külaseltsidega õhutamaks külaelanike aktiivsust ja külade arengut;
7) osutab oma põhitegevusega seotud tasulisi teenuseid ja korraldab muud põhitegevuse täitmiseks vajalikku majandustegevust;
(1) Rahvamaja järjepideva arengu tagamiseks ja põhieesmärgist tulenevate tegevuste planeerimiseks koostatakse arengukava. Arengukava koostatakse vähemalt viieks aastaks.
1) Rahvamaja visioon, missioon ning arengu põhisuunad;
2) Rahvamaja tegevuse eesmärgid ja ülesanded;
(3) Arengukava kinnitatakse linnavolikogu poolt kehtestatud korras.
(4) Arengukava avalikustatakse Rahvamaja veebilehel.
(1) Rahvamaja tööd juhib direktor, kelle koht täidetakse avaliku konkursi korras ning kelle kinnitab ametisse ja vabastab ametist linnavalitsus linnapea ettepanekul.
(3) Rahvamaja direktoril peab olema kõrgharidus.
1) esindab Rahvamaja ja tegutseb Rahvamaja nimel ning käsutab eelarvevahendeid temale antud volituste ulatuses;
2) on tööandja õigust omavaks isikuks Rahvamaja töötajatele kõigi sellest tulenevate õiguste ja kohustusega;
3) korraldab ja kindlustab Rahvamaja ülesannete täitmise;
4) korraldab Rahvamaja majandustegevust;
5) valdab, kasutab ja käsutab Rahvamaja vara ja rahalisi vahendeid kooskõlas õigusaktidega;
6) korraldab Rahvamaja aruandlust ja on aruandekohustuslik linnavalitsuse ees;
Rahvamaja töötajate koosseisu kinnitab linnavalitsus. Töötamine toimub töölepingu alusel vastavalt kehtivatele töösuhteid reguleerivatele õigusaktidele.
§ 11. Rahvamaja vara ja eelarve
(1) Rahvamaja vara moodustavad talle Pärnu linna poolt sihtotstarbeliseks kasutamiseks ja valdamiseks antud maa, hooned, rajatised, seadmed, inventar ja muu vara. Rahvamaja vara haldamine toimub linnavolikogu poolt kehtestatud korras.
(2) Rahvamajal on oma eelarve. Rahvamaja kulud kaetakse linna eelarvest.
(3) Rahvamaja eelarve tuludeks on eraldised linnaeelarvest, laekumised fondidest ning juriidiliste ja füüsiliste isikute sihtannetused ja laekumised tasulistelt teenustelt.
(4) Rahvamaja tasuliste teenuste hinnakirja kinnitab linnavalitsus.
(5) Rahvamaja eelarve taotluse esitab direktor vastavalt linnavalitsuse õigusaktidega kehtestatud korrale.
(6) Rahvamaja eelarve kinnitab linnavolikogu.
(7) Rahvamaja raamatupidamist korraldab linnavalitsus.
(8) Rahvamaja rahaliste vahendite arveldamine toimub linnavalitsuse arvelduskontode kaudu.
Rahvamaja ja direktori tegevuse õiguspärasuse ja otstarbekuse üle teostab teenistusliku järelevalvet linnavalitsus.
Rahvamaja ümberkorraldamise ja tegevuse lõpetamise otsustab linnavolikogu.
Paikuse Vallavolikogu 25. mai 2001 määrus nr 9 „Seljametsa Muuseumi põhimääruse kinnitamine“ tunnistatakse kehtetuks.
Määrus jõustub 1. novembril 2018.


Esileht KÕIK TOOTED Kõik tooted
Trakspüksid
Keevitaja rõivad
Turva talvesaapad
Töösandaalid ja -kingad
Töö- ja talvesaapad
Maskprillid
Keevitusmaskid ja -prillid
OTSI KAUBAMÄRKI
Vali 3M A-Code Björnkläder Blåkläder Cofra Demar Fristads Kansas Guide Helly Hansen L.Brador Muu tootja Norfin Oma King Panoply, Venitex Peltor Planam Sievi Snickers Uvex Zekler
Tulemused 1 - 50 / 236
A-Code pusa 1736 111843 20.90 €	 Kapuutsiga dressipluus.Eest pika tõmblukuga avatav. Kapuuts nööridega reguleeritav. Külgedel 2 taskut. Elastne soonik käiste otstel ja jaki allosas. Seespool pehme vooderdus. Toote info
A-Code pusa 1705 100209 27.90 €	 Lühikese tõmblukuga dressipluus. Krae sisekülg ja küljeosa kontrastvärviga. Kõhutasku. Soonikus varrukaotsad. Toote info
A-Code T-särk 1911 100239 5.90 €	 A-Code trikotaažist T-särk. Küljeõmblusteta, ringselt kootud. Kahekordne elastaaniga kaelus. Toote info
Aluspesu (püksid) Ocean, polydarcon Oc 7112 p 17.90 €	 Soojad aluspesupüksid Poly Dacron kangast.Talletab ideaalselt kehasoojust, juhib niiskuse kehapinnalt eemale ja hoiab seega keha kuivana. Toote info
Aluspesu (särk) Ocean, polydarcon Oc 7191 17.90 €	 Soe aluspesusärk Poly Dacron kangast.Talletab ideaalselt kehasoojust, juhib niiskuse kehapinnalt eemale ja hoiab seega keha kuivana. Soe aluspesusärk Poly Dacron kangast. Talletab ideaalselt kehasoojust, juh Toote info
Baltic Safety S3 turvasaapad. 7154 44.90 €	 Kaasaegse disainiga, mugav, metallivaba turvasaabas. Suurused:41-47 Toote info
Beežid šortsid “Fristads 254” Fristads	100128 39.90 €	 Lühikesed püksid Fristads 254 2 esitaskut, 2 avarusvoldiga tagataskut. Takja ja avarusvoldiga sääretasku. Toote info
Björnkläder talve jope,helkuritega,klass 3. BJ798 76.70 €	 Talvejope karmideks ilmastikutingimusteks. Pikendatud seljaosa ja kaheotsaga lukk, et jopet oleks võimalik avada ka näiteks autos istudes. Pikk lukk ulatub fliisvoodriga kõrge kraeni. Kõik taskud tõmblukuga. Tasku mobiiltelefoni ja dokumentide hoidmiseks Toote info
Björnkläder vööpüksid ripptaskutega, klass 2 BJ254 84.90 €	 Püksid mitmete praktiliste taskutega. Kaks haamriaasa, lukuga taskud, mobiilitasku. Toote info
BRC turvakingad S1 BRC 26.90 €	 Loomanahast valmistatud S1 turvakingad. Pealistel lisatud helkurelemendid .Terasest varbakaitse.Õlikindel tald. Toote info
Collonil Waterstop 300ml Collonil Waterstop 5.40 €	 Tugev niiskuskaitse siledale ja karedale nahale, sobib ka HIGH TECH materjalidele. Toote info
Collonil Waterstop kingakreem Collonil Waterstop tuup 3.70 €	 Siledat nahka toitev (sisaldab mandliõli) ning värvi värskendav kreem. Värskendab ka niiskuse ja mustusekaitse efekti. Toote info
Esmaabipakend vutlaris -25 841 22.90 €	 Esmaabipakend (kuni 25 inimest) vutlaris Toote info
Esmaabipakend vutlaris 25+ 842 24.90 €	 Esmaabipakend (üle 25 inimese) vutlaris Toote info
Filter 3M A2 6055 13.90 €	 Orgaanilised gaasid ja aurud (lahustid, süsivesikud) Toote info
Filter 3M ABEK1 6059 13.90 €	 Orgaanilised ja happeaurud, anorgaanilised gaasid, ammoniaagid ja derivaadid. Toote info
Filtrihoidja 3M 5000 501 4.90 €	 Filtrihoidja 3M 5000 seeria filtritele, paar Toote info
Fliis lukuga punane F-11Un 18.70 €	 Voodrita fliisjakk, 100% polüester, Suurused S-3XL Toote info
Fliisjakk kootud TSW Palm Desert kollane 123060 48.90 €	 Top Swede kootud fliis Softshell detailidega. Toote info
Fristads kõrgnähtavad vööpüksid ripptaskutega FAS 247 100279 52.90 €	 Kvaliteetsed kõrgnähtavusega ripptaskutega vööpüksid. Toote info
Fristads puuvillased vööpüksid 255K FAS 100282 47.90 €	 Fristads puuvillased vööpüksid ripptaskutega. Toote info
Fristads talvejope karvase voodriga,puuvill. 437FASI 69.90 €	 Pealiskangas 100% puuvill, mustust-, õli- ja vetthülgav, Teflon-töötlusega. Kunstkarusnahast vooder Toote info
FTG NICE turvasandaalid S1P SRC FTG 59.90 €	 FTG kerged ja mugavad laia liistuga turvasandaalid. FTG toodab litsentsi alusel ka maailmakuulsa Ducati turvajalatseid. Toote info
Geel põlvekaitsmed Fristads 955 KS 100392 26.90 €	 Toote info
Helkurjope Airport B-Aiby 54.90 €	 AIRPORT helkurjope. Vatiinvoodriga, vetthülgav ja hingavus jope. Toote info
Jakk Highline Planam Highline j 31.90 €	 Planam tööjakk. Kaks küljetaskut, kaks rinnataskut koos klapiga, reguleeritav mansett ja vöökoht. 65% polüester, 35% puuvill Toote info
Jakk Jubileums Carpenter Björnkläder BJ/722 54.90 €	 Tugev tööjakk, 100% puuvillane. Uus lõige istub selga varasemast veelgi paremini. Toote info
Jakk laiguline 11801 25.90 €	 Jakk laiguline Jakk on eest nööbitav, 2 rinnataskut ja 2 küljetaskut Toote info
Jakk trukkidega kalurile Elka Elka 49.90 €	 Fishing Xtreme veekindel jakk kaluritele. Toote info
Jope Norway Norway 31.90 €	 Eemaldatavad krae, varukad ja sisevooder, võimalik trükkida logo Toote info
Kaelus kootud 37 13.90 €	 Kaelus, koosneb kehaosast ja tagasipööratavast kaelaosast. Toote info
Kaitsekiiver Baseball Diamond Diamond 10.90 €	 Uus innovatiivne pesapallimütsi- kuju parandab kiivrikandja vaatevälja. Saab kanda ka tagurpidi. Toote info
Kaitsekiiver lõuarihma ja prillidega 6300 26.90 €	 üks kergemaid turul olevaid kiivreid – kaal 260 g Toote info
Kaitseprillid Zekler45 Zekler 45 7.90 €	 Sportliku disainiga. Polükarbonaadist klaasid, UV-kaitse. Toote info
Kaitseprillid Zekler80 Zekler 80 12.40 €	 Polükarbonaadist lääts. UV-kaitse. Tarnitakse koos reguleeritava kummipaelaga ning äravõetavate sangadega. Toote info
Kaitseprillid “Peltor G22C” kiivrile Peltor G22C 9.90 €	 Integreeritavad prillid Peltor kiivrile. Toote info
Kaitsevõrk S-Võrk 2.90 €	 Kaitsevõrk Toote info
Kalossid PS7 PS 7 6.20 €	 Kalossid, PVC materjal. Värvid: tumeroheline, tumesinine. Suurused: 36-45 Toote info
Kalossid voodriga PS7UM PS 7UM 6.20 €	 Kalossid voodriga, PVC materjal. Värvid: tumeroheline, tumesinine. Suurused: 36-45 Toote info
Kalossid “Samsun” Samsun 6.40 €	 Kalossid “Samsun” Toote info
Kalurikummikud PS9R PS 9R 22.60 €	 Kalameeste kummikud. PVC materjal, kummiku kõrgus 90cm. Värv: tumeroheline. Toote info
Kaluripüksid PK9 PK 9 44.90 €	 Kaluripüksid traksidega. PVC materjal. Värv: roheline. Suurused: 41-47 Toote info
Keevitaja jakk Planam 360 1709 46.00 €	 PLANAM keevitusriided kaitsevad kuumuse ja sädemete eest. Kõik mudelid on välja töötatud vastavalt DIN EN 470-1 ja DIN EN 531. Toote info
Keevitaja kindad looma alusnahast 144 3.70 €	 Kuumuskindlad, peopesa puuvillasest fliisist voodriga, randmeosa puuvillasest riidest voodriga. Toote info
Keevitaja kindad looma pealisnahast 143 2.70 €	 Looma pealisnahast peopesa, nimetissõrm ja pöidlaosa. Käeselg ja randmeosa looma alusnahast. Toote info
Keevitaja traksipüksid 360 1711 53.00 €	 PLANAM keevitusriided kaitsevad kuumuse ja sädemete eest. Kõik mudelid on välja töötatud vastavalt DIN EN 470-1 ja DIN EN 531. Toote info
Keevitaja traksipüksid 400 1704 58.00 €	 PLANAM keevitusriided kaitsevad kuumuse ja sädemete eest. Kõik mudelid on välja töötatud vastavalt DIN EN 470-1 ja DIN EN 531. Toote info
Kirsasaapad 06 06 39.90 €	 Kõrged kirsa tüüpi saapad. Antistaatiline-, õlikindel- ja libisemiskindla mustriga välistald. Toote info
Kirsasaapad 06S 06 S 44.90 €	 Kõrged karvase voodriga kirsa tüüpi saapad. Jalatsi pealdis: värvitud naturaalsest nahast. Toote info
Kombinesoon Panoply Mach 2 M2 Com 39.90 €	 Kinnitus tõmblukuga. Elastne kummiga vöökoht. Põlvekaitsete taskud. Nimesildi hoidja. Hea disainiga. Mahulised taskud. Toote info
Kaitseprillid Zekler45
Sportliku disainiga. Polükarbonaadist klaasid, UV-kaitse.
Tööpüksid L.Brador 101B
Õmmeldud kolmenõelaõmblustega, mis lisavad tugevust. 2 esitaskut koos 2 sisselükatava ripptaskuga, mis on tugevdatud Cordura materjaliga.
Kaluripüksid PK9
Kaluripüksid traksidega. PVC materjal. Värv: roheline. Suurused: 41-47
Talisaapad ”Norfin Snow”
Talisaapad ”Norfin Snow”. Soojad ja mugavad jalatsid kalameestele ja teistele aktiivse puhkuse austajatele.
Peltor Optime IP3E kõrvaklapid, kiivrile
Kiivrikinnitusega. Saab kasutada nii töö-, tuulutus- kui ka “parkimisasendis”. Hea summutusega Hind: 16,30€ / 255EEK
Töösaapad 316
Nahast saapad. Jalatsi pealdis: värvitud naturaalsest nahast. Välistald: õli-ja bensiinikindlast materjalist.
Peltor Optime IIA kõrvaklapid
Pealaetugi. Astmeta kõrguse reguleerimine. Hea summutusega, kasutamiseks eelkõige madalatel sagedustel.
Sandaalid lahtised (kotad)
Lahtised töö ja vabaajakingad naistele ja meistele. Reguleeritav kannarihm.
Püksid “Carpenter ACE”
Carpenter ACE on Björnkläder on loonud trendika kollektsiooni töölistele, kes vajavad kõrgetasemelist funktsioon, mugavust ja disain.
Helkurjope Airport
AIRPORT helkurjope. Vatiinvoodriga, vetthülgav ja hingavus jope.
Töötervishoiu ja-ohutusseadus
Õigete kaitsete valimine
Standardid jalatsitele
Standardid hingamiskaitsetele
Standardid kuulmiskaitsetele
Standardid peakaitsetele
Kodulehe teinud © Veebikoda
Kaitsekiiver lõuarihma ja prillidega
26.90 €	 Turvakingad Miami S1P
26.90 €	 Vööpüksid ripptask. Nordic Carpenter BJ 686
99.90 €	 Šortsid Fristads A Code 1251DEX
32.90 €	 Šortsid Fristads stretch 2702PLW roheline
42.90 €	 Töösärk Fristads Gen Y Denim


text:
Saneerimine - miks ja kuidas?
ANDRO CV
Saneerimine on sõna, mille väljaütlemine on paljudele sama raske kui pankrot. Pahatihti peetakse saneerimist pankroti ettevalmistuseks ja seega suhtutakse sellesse vastavalt. Wikipedia pakub saneerimise selgitamiseks tähenduse, mis peegeldab väga hästi selle protsessi sisu. Saneerimine on tervendamine, millegi või kellegi tervise ehk seisundi parandamine.
Olen nõustanud mitme ettevõtte saneerimist ja saan selle põhjal välja tuua mõned soovitused, miks käivitada saneerimine ja kuidas saavutada ettevõtte seisundi paranemine.
Saneerimine on sobiv juriidiline protsess juhul, kui ettevõte on sattunud ajutisse majanduslikku raskusesse. Ajutine siinkohal, võib olla isegi mitu aastat. Saneerimine on seadusega reguleeritud ja kohtu poolt määratud menetlus, mis tagab saneerimisperioodiks kaitse võlausaldajate ees ning peatab võlausaldajate õiguse oma nõuetele viivist arvestada.
kohus peatab ettevõtja vara suhtes läbiviidava täitemenetluse kuni saneerimiskava kinnitamiseni või saneerimismenetluse lõppemiseni, välja arvatud täitemenetlus, mis viiakse läbi töösuhte alusel tekkinud nõude või elatise tasumise nõude täitmiseks;
viivise või ajas suureneva leppetrahvi arvestamine ettevõtja vastu suunatud nõudelt peatub kuni saneerimiskava kinnitamiseni;
asja läbivaatav kohus võib ettevõtja avalduse ja sellele lisatud saneerimisnõustaja heakskiidu alusel peatada kuni saneerimiskava kinnitamiseni või saneerimismenetluse lõppemiseni kohtumenetluse, milles on ettevõtja vastu rahaline nõue, välja arvatud töösuhte alusel esitatud nõue või elatise tasumise nõue, mille kohta ei ole veel otsust tehtud;
kohus lükkab võlausaldaja esitatud pankrotiavalduse alusel pankrotimenetluse algatamise otsustamise edasi kuni saneerimiskava kinnitamiseni või saneerimismenetluse lõpetamiseni.
Näiteks, ettevõtte enamus tuludest teenitakse ühelt suurelt kliendilt. Ühel päeval teavitab klient, et loobub ta teenetest ja ettevõte kaotab järsult enamuse oma tuludest. Kui firmal on laenukohustusi ja suured püsikulud, siis võib see peagi sattuda likviidsuskriisi. Kui omanikud on veendunud, et kriis on ajutine, kuni kaotatud klient asendatakse uutega, on üheks võimaluseks taotleda kohtult saneerimismenetlust.
Saneerimismenetlus ei piira oluliselt ettevõtte äritegevust, kuid piirab võlausaldajate õigust nõuda võlga ja arvestada intressi. Esimese sammuna soovitan siiski selgitada võlausaldajatele tekkinud olukorda ja leida osapooli rahuldav lahendus. Kui aga kriisiperiood võib osutuda pikemaks kui on võlausaldajate taluvus, siis võib abi olla saneerimisest.
Kuidas saneerimist alustada?
Saneerimismenetluse alustamiseks on vaja leida saneerimisnõustaja. Saneerimisnõustajaid leiab enamikest advokaadibüroodest kui ka konsultatsioonifirmadest. Leitud saneerimisnõustaja hindab ettevõtte seisundit ja otsustab kas ettevõtet on võimalik saneerida. Kui ta leiab, et ettevõte on saneeritav, siis ta aitab koostada kohtule avalduse saneerimismenetluse käivitamiseks.
Kindlasti tuleb arvesse võtta, et saneerimise käivitamiseks tuleb tasuda riigilõiv (300 €) ja saneerimisnõustaja tasu (sõltub kokkuleppest).
Avalduse põhjal teeb kohus määruse saneerimismenetluse algatamiseks. Järgneb võlausaldajate saneerimismenetlusest teavitamine ja saneerimiskava koostamine. Saneerimiskava sarnaneb oma olemuselt ettevõtte äriplaanile, mis sisaldab olukorra kirjeldust, arendustegevuste kava, finantsseisu ja eelarvet ning riskianalüüsi. Peale kava koostamist viib saneerimisnõustaja läbi hääletusprotsessi, kus kõikidel võlausaldajatel on võimalus tutvuda saneerimiskavaga ning hääletada selle poolt või vastu. Kõik võlausaldajad, kes ei nõustu saneerimiskavaga, teevad vastava avalduse kohtule.
Kohus otsustab saneerimiskava ja hääletuse tulemuse põhjal, kas kinnitada saneerimiskava või lõpetada saneerimismenetlus. Saneerimiskava kinnitamisel teeb kohus määruse saneerimismenetluse jõustumiseks kavas märgitud perioodiks ja tingimustel. Algab saneerimismeetmete rakendamine.
Kuidas saneerimist teostada?
Soovitan saneerimisnõustaja valikul olla väga hoolikas ja hinnata saneerimisnõustaja kvalifikatsiooni vastavalt teie tegelikele vajadustele. Üldistavalt võiks öelda, et kogu saneerimisprotsessis on vajaliku juriidilise ja juhtimiskompetentsi suhe umbes 20/80. Seega võiks jälgida, et saneerimisnõustaja mõistab teie äri olemust, tegelikke äri- ja juhtimisprobleeme ning arenguvõimalusi. Kui saneerimisnõustaja ei usu teie tervendamisse, siis võib saneerimisest kujuneda pankrotiks valmistumine.
Oluline võtmekoht on koostöö. Alates kava koostamisest on vajalik avatud ja usalduslik koostöö ettevõtte omanike ja saneerimisnõustaja vahel. Saneerimisnõustaja on justkui nõukogu esimees, kelle juhtimisel koostatakse ettevõttele arengukava (saneerimiskava) ja kelle nõustamise ja jälgimise kaudu viiakse koostatud kava ellu.
Saneerimisnõustaja võib isiklikult ettevõtet esindada läbirääkimistes võlausaldajatega ja aidata investorite ja isegi klientide leidmisel. Hea saneerimisnõustaja tunnuseks on saneeritavasse ettevõttesse omanikuna suhtumine, soovides igal juhul ettevõte kriisist välja tuua. Saneerimisnõustaja on ühest küljest motiveerija, kuid teisest küljest nõudlik järelvalve. Saneerimisnõustajal ei ole volitusi otsuste tegemiseks. Otsuseid teevad ka saneerimise käigus omanikud ja juhatus.
Saneerimisnõustaja teeb võlausaldajatele ja kohtule regulaarselt vahearuandeid, vabastades ettevõtte juhtkonna saneerimismenetlusega kaasnevast bürokraatiast. Siiski peab ettevõtte juhtkond ja personal arvestama suureneva aruandluskohustusega. Saneerimismenetluse alguses lepitakse kokku, milliseid aruandeid ja mis sagedusega saneerimisnõustajale esitatakse.
Praktika näitab, et reaalsuses pole võimalik saneerimiskava täpselt plaanikohaselt ellu viia. Alati tekib viivitusi, ilmneb probleeme ja leitakse uusi arenguvõimalusi. Saneerimisnõustaja saab kõrvalekalletest teada kokkulepitud aruandlusest, kuid hea tulemuse saavutamiseks on soovitatav teda teavitada igast erakorralisest olukorrast, mis võib ettevõtte majanduslikku seisundit oluliselt mõjutada.
Hoolikalt valitud saneerimisnõustaja on ettevõtte jaoks täiendav juhtimiskompetents. Juhtimis- ja finantskompetentsiga saneerimisnõustaja aitab tõhustada ettevõtte protsesse ja korrastada juhtimist.
Kuidas saneerimine lõpeb?
Saneerimismenetluse lõpetamiseks on mitu erinevat varianti.
Esimene lõpetamise koht võib olla kohtu poolt saneerimiskava kinnitamata jätmine. Sel juhul on ettevõte võitnud vähemalt aega, mis jäi saneerimisavalduse ja kava kinnitamise vahele, mida võib olla ca 3 kuud.
Saneerimismenetluse lõpetamise algatajaks võib olla saneerimisnõustaja, juhul kui ettevõte on oma majandusliku olukorra taastanud ja kõik nõuded tasunud, mistõttu ettevõte ei vaja enam saneerimist. See aga ei tähenda, et saneerimise peaks kindlasti lõpetama. Saneerimisnõustajana ma ei pea viivise kaitsega nõuete tasumisega kiirustamist majanduslikult mõistlikuks, pigem investeerida neid vahendeid arendusse ja tasuda võlad vastavalt kinnitatud saneerimiskavale. Juhul kui sellises olukorras soovitakse lõpetada saneerimine hea maine hoidmise eesmärgil ja see on põhjendatud, siis võiksin sellist seisukohta heaks kiita.
Saneerimisnõustaja on kohustatud teavitama kohut olukorrast, kui ettevõtte ajutine kriis on muutunud püsivaks ja väljapääsmatuks. Täieliku veendumuse korral, et ettevõtet pole võimalik saneerida, esitab saneerimisnõustaja kohtule pankrotiavalduse.
Saneerimismenetluse kõige ootuspärasem lõppemine on selle tähtaja möödumine. Kui saabub saneerimistähtaeg, siis teeb saneerimisnõustaja saneerimiskava täitmise aruande. Saneerimiskava täitmise aruandel pole seadusega ette nähtud väga sisulist struktuuri, kuid kogenud saneerimisnõustaja mõistab, et just selle aruande põhjal teeb kohtunik otsuse, kas saneerimine on olnud edukas või mitte. Aruandes võiks selgitada iga saneerimismeetme lõikes, kas ja kuidas on meede ellu viidud ja vajadusel põhjendada kõrvalekaldeid. Kindlasti soovitan teha finantsvõimekuse ja jätkusuutlikkuse analüüsi.
Kokkuvõttes usun, et saneerimine on ettevõtte tervendamise protsess, mitte pankrotiks valmistumine. Ma ei nõustu selliste ettevõtete saneerimisega, kus olen eelhinnangu käigus tuvastanud, et pankrot on vältimatu. Saneerimisnõustaja valik sõltubki sellest, mis on ettevõtte omanike tegelik eesmärk – kas ravida või hukata.
Kui tekkis küsimusi, siis pöördu kõhklematult!
#saneerimine #muutumine #juhtimine #motivatsioon #pankrot

matches: kohus kohus kohus kohus Kohus kohus


Eesti Õiguskeele Keskuse põhimäärus – Riigi Teataja
Eesti Õiguskeele Keskuse põhimäärus
Vastu võetud 19.05.2004 nr 39
RTL 2004, 67, 1119
28.02.2005 nr 10 (RTL 2005, 29, 399) 18.03.2005
Määrus kehtestatakse «Vabariigi Valitsuse seaduse» (RT I 1995, 94, 1628; 1996, 49, 953; 88, 1560; 1997, 29, 447; 40, 622; 52, 833; 73, 1200; 81, 1361 ja 1362; 87, 1468; 1998, 28, 356; 36/37, 552; 40, 614; 107, 1762; 111, 1833; 1999, 10, 155; 16, 271 ja 274; 27, 391; 29, 398 ja 401; 58, 608; 95, 843 ja 845; 2000, 49, 302; 51, 319 ja 320; 54, 352; 58, 378; 95, 613; 102, 677; 2001, 7, 16; 53, 305; 59, 358; 94, 578; 100, 646; 102, 677; 2002, 57, 354; 87, 505; 90, 520; 96, 563; 2003, 4, 22; 21, 122; 51, 349; 81, 542; 88, 590) § 43 lõike 5 ja Vabariigi Valitsuse 23. detsembri 1996. a määrusega nr 319 kinnitatud «Justiitsministeeriumi põhimääruse» (RT I 1997, 1, 7; 32, 514; 73, 1208; 1998, 17, 275; 49, 736; 100, 1625; 1999, 25, 374; 100, 884; 2000, 24, 133; 52, 336; 68, 436; 2001, 8, 39; 49, 281; 2002, 41, 260; 95, 554; 2003, 74, 494; 2004, 15, 116) punkti 8 alapunkti 5 alusel.
(1) Eesti Õiguskeele Keskus (edaspidi keskus) on Justiitsministeeriumi hallatav riigiasutus, mis on moodustatud Vabariigi Valitsuse 9. märtsi 1995. a korraldusega nr 240-k.
(2) Keskus juhindub oma tegevuses Eesti Vabariigi seadustest ja muudest õigusaktidest ning käesolevast põhimäärusest.
(3) Keskusel on oma eelarve, oma nime ja logoga pitsat ning sümbolid.
(4) Keskuse asukoht on Tallinn. Keskuse aadress on Tõnismägi 8, 10119 Tallinn. Keskuse ingliskeelne nimi on Estonian Legal Language Centre.
(1) Keskuse põhiülesanne on Eesti õiguskeele arendamine ja kaitse, õigusterminoloogia korrastamine, õigusaktide eelnõude keeletoimetamise korraldamine ja õigusaktide tõlkimine eesmärgiga aidata kaasa õigusaktide keelelise kvaliteedi tagamisele.
(2) Keskus täidab järgmisi ülesandeid:
1) tõlgib ja toimetab Riigi Teatajas avaldamisele kuuluvaid välislepinguid;
2) tõlgib Eesti õigusakte inglise keelde ja vajadusel muudesse keeltesse;
3) toimetab keeleliselt justiitsministeeriumi õigusaktide eelnõusid ja teeb teiste ministeeriumide eelnõudele keelelist ekspertiisi;
4) loob õigusterminite andmekogu, hoiab seda kontrollseisus ning tagab andmekogu kättesaadavuse üldsusele kodulehekülje kaudu;
5) annab valitsusasutustele terminoloogilist abi;
6) peab õigusaktide eelnõude keeletoimetajate andmekogu ning korraldab keeletoimetajate kvalifikatsiooni komisjoni asjaajamist;
7) koostab ja toimetab ajakirja «Õiguskeel»;
8) korraldab õigusaktide tõlkimise, õigusaktide eelnõude toimetamise ja õigusterminiloome alast koolitust valitsusasutustele;
9) teostab tõlke- ja terminoloogiaprojekte valitsusasutustele või teistele asutustele;
10) avaldab vajadusel õigusaktide tõlkeid, terminoloogilisi väljaandeid ja õiguskeele käsiraamatuid;
11) teeb vajadusel õigusaktide tõlgete ekspertiisi.
(1) Keskust juhib direktor, kellega sõlmib ja lõpetab töölepingu justiitsminister Justiitsministeeriumi kantsleri ettepanekul.
1) juhib keskuse tegevust ja asjaajamist käesoleva põhimääruse kohaselt ning vastutab keskusele pandud ülesannete täitmise eest;
2) esindab keskust suhetes riigi- ja omavalitsusasutustega ning teiste isikutega;
3) keskuse ülesannete täitmiseks ja käsutuses olevate vahendite piires sõlmib füüsiliste ja juriidiliste isikutega lepinguid ning annab volikirju;
4) valmistab ette keskuse tulude ja kulude aastaeelarve eelnõu ning esitab keskuse eelarve justiitsministrile kinnitamiseks;
5) vastutab eelarve täpse ja otstarbeka täitmise ning aruannete õigeaegse esitamise eest;
6) käsutab keskuse valduses olevaid vahendeid keskuse ülesannete täitmiseks;
7) vastutab keskuse valitsemisele antud riigivara säilimise ja sihipärase kasutamise eest;
8) teeb justiitsministrile ettepanekuid keskuse töötajate koosseisu kinnitamiseks ning moodustab projekti- ja töörühmi vastavalt keskuses täidetavatele ülesannetele;
9) kinnitab keeletoimetajate kvalifikatsiooni komisjoni koosseisu;
10) sõlmib, muudab ja lõpetab töölepingud keskuse töötajatega, kohaldab keskuse töötajatele ergutusi ja määrab distsiplinaarkaristusi;
11) kinnitab keskuse töösisekorraeeskirja, raamatupidamise sise-eeskirja, asjaajamiskorra ja töötajate ametijuhendid;
12) korraldab sisekontrolli;
13) tagab vastavalt kehtivale korrale kontrolli oma finantstegevuse ja vahendite sihtotstarbelise kasutamise üle;
14) esitab Justiitsministeeriumi kantslerile kinnitamiseks keskuse igaaastase tööplaani;
15) täidab keskuse juhtimiseks vajalikke muid ülesandeid.
(3) Direktor annab oma ülesannete täitmiseks (keskuse juhtimisel) ja muudes üksikküsimustes käskkirju.
(4) Direktor on aruandekohustuslik justiitsministri ja Justiitsministeeriumi kantsleri ees.
(5) Direktori äraolekul asendab teda vastavalt direktori käskkirjale osakonna juhataja või pearaamatupidaja. Asendamisest informeerib direktor viivitamatult Justiitsministeeriumi kantslerit.
(6) Keskuse tegevust suunab ja koordineerib Justiitsministeeriumi õiguspoliitika osakonna õigusloome büroo juhataja ministrilt saadud volituste piires.
[RTL 2005, 29, 399 - jõust. 18.03.2005]
§ 4. Struktuur ja struktuuriüksuste juhtimine
(1) Keskuse struktuuriüksused on terminoloogia osakond ning tõlke- ja toimetusosakond.
(2) [Kehtetu – RTL 2005, 29, 399 – jõust.18.03.2005]
(3) Osakondi juhivad osakonnajuhatajad.
(4) Osakondade juhid alluvad vahetult keskuse direktorile.
(5) Osakondade koosseisus võib direktori käskkirjaga ette näha allüksusi.
(6) Keskuse struktuur ja ametikohtade koosseis kehtestatakse vastavalt käesoleva määruse lisale.
§ 5. Struktuuriüksuste põhiülesanded
(1) Terminoloogia osakond:
1) koondab ja korrastab õiguskeele terminoloogiat;
2) loob õigusterminite andmekogu, hoiab seda kontrollseisus ning tagab andmekogu kättesaadavuse üldsusele kodulehekülje kaudu;
3) korraldab õigusterminite andmekogu loomisel ja täiendamisel koostööd erinevate õigusvaldkondade spetsialistidega ning abistab õigusterminite andmekogu kasutamisel;
4) annab valitsusasutustele terminoloogilist abi;
5) korraldab õigusterminiloome alast koolitust valitsusasutustele;
6) avaldab vajadusel terminoloogilisi väljaandeid;
7) teeb ettepanekuid keskuse terminoloogiatööd toetavate tarkvaralahenduste arendamiseks;
(2) Tõlke- ja toimetusosakond:
1) toimetab keeleliselt õigusaktide eelnõusid;
2) peab õigusaktide eelnõude keeletoimetajate andmekogu ning korraldab keeletoimetajate kvalifikatsiooni komisjoni asjaajamist;
3) tõlgib ja toimetab Riigi Teatajas avaldamisele kuuluvaid välislepinguid;
4) tõlgib Eesti õigusakte inglise keelde ja vajadusel muudesse keeltesse;
5) koostab ja toimetab ajakirja «Õiguskeel»;
6) korraldab õigusaktide tõlkimise ning õigusaktide eelnõude toimetamise alast täiendkoolitust valitsusasutustele;
7) avaldab vajadusel õigusaktide tõlkeid ning õiguskeele käsiraamatuid;
8) teeb vajadusel õigusaktide tõlgete ja eelnõude keelelist ekspertiisi;
9) teeb ettepanekuid keskuse tõlketööd toetavate tarkvaralahenduste arendamiseks;
(3) [Kehtetu – RTL 2005, 29, 399 – jõust. 18.03.2005]
§ 6. Vara ja vahendid
(1) Keskuse vara moodustub Justiitsministeeriumi valitsemisel olevast riigivarast.
(2) Keskus valdab, kasutab ja käsutab keskuse valdusse antud vara «Riigivaraseaduses» (RT I 1995, 22, 327; 1996, 36, 738; 40, 773; 48, 942; 81, 1446; 1997, 45, 724; 1998, 30, 409; 1999, 10, 155; 16, 271; 2000, 39, 239; 49, 306; 51, 319; 2001, 7, 17; 93, 565; 2002, 53, 336; 64, 393; 2003, 13, 69) ja selle alusel sätestatud korras.
(3) Keskuse kulud kaetakse riigieelarvest.
(4) Keskus korraldab oma raamatupidamisarvestust ja -aruandlust vastavalt «Raamatupidamise seadusele« (RT I 2002, 102, 600; 2003, 88, 588) ja rahandusministri poolt kehtestatud juhenditele.
(5) Keskus esitab eelarve täitmise ja majandustegevuse kohta aruandeid justiitsministri määratud tähtpäevadeks ja kehtestatud vormide kohaselt.
§ 61. Revideerimise kord
Keskust revideerib Justiitsministeeriumi siseauditi osakond, Riigikontroll ja teised selleks volitatud asutused.
§ 7, 8, 9 ja 10 [Käesolevast tekstist välja jäetud]
Justiitsministri 19. mai 2004. a määruse nr 39 „Eesti Õiguskeele Keskuse põhimäärus“ lisa
(Kehtestatud justiitsministri 28.veebruari 2005. a määrusega nr 10)
Eesti Õiguskeele Keskuse struktuur ja ametikohtade koosseis
Ametinimetus Ametikohtade arv
Pearaamatupidaja 1
Direktori abi 1
TERMINOLOOGIA OSAKOND
Osakonna juhataja 1
Terminoloog 2
TÕLKE- JA TOIMETUSOSAKOND
Toimetaja 1
Jurist-lingvist 1
Tõlkija 3
Tõlkekorraldaja 0,5


§ 3 Haldusakti tühistamise nõue
3 KAHJU HÜVITAMINE 1. jaguÜldsätted
§ 15 Kohtumenetluse ja haldusõiguserikkumise kohtuvälise arutamise käigus tekitatud kahju
§ 25 Eesti NSV tsiviilkoodeksi muutmine
§ 26 Eesti Vabariigi ravikindlustusseaduse muutmine
§ 28 Riigi poolt isikule alusetult vabaduse võtmisega tekitatud kahju hüvitamise seaduse muutmine
§ 30 Kaitseväeteenistuse seaduse muutmine
17.05.2001 otsus nr 1061
1) haldusakti tühistamist;
(3) Mõisteid «haldusakt» ja «toiming» kasutatakse käesolevas seaduses haldusmenetluse seaduse tähenduses.
§ 3. Haldusakti tühistamise nõue
(1) Isik võib nõuda haldusakti tühistamist üksnes selles ulatuses, milles rikutakse tema õigusi, kui seadus ei sätesta teisiti.
(2) Haldusakti tühistamist ei või nõuda, kui isiku õigused on taastatud haldusakti muutmisega.
(3) Haldusakti tühistamist võib nõuda vaidega haldusmenetluses või kaebusega halduskohtumenetluses.
(2) Kui haldusakti andmine või toimingu sooritamine tuleb otsustada halduse kaalutlusõiguse (diskretsiooni) alusel, võib isik nõuda haldusakti andmist või toimingu sooritamist üksnes juhul, kui see puudutab tema õigusi ja juhtumi asjaolude tõttu ei saa haldusorgan haldusakti andmisest või toimingu sooritamisest keelduda.
3. peatükk KAHJU HÜVITAMINE 1. jaguÜldsätted
(3) Käesoleva paragrahvi lõigete 1 ja 2 alusel hüvitatakse otsene varaline kahju ja saamata jäänud tulu.
(2) Mittevaraline kahju hüvitatakse proportsionaalselt õiguserikkumise raskusega.
(1) Kannatanu võib avaliku võimu kandjalt rahalise hüvitise asemel nõuda tühistatud või vastavas osas muudetud haldusakti või toimingu õigusvastaste tagajärgede kõrvaldamist.
(1) Isik võib nõuda õigustloova aktiga tekitatud kahju hüvitamist üksnes juhul, kui õigustloova aktiga rikuti oluliselt tema õigusi ja Riigikohus on tunnistanud vastava sätte kehtetuks või põhiseadusevastaseks.
(2) Õigustloova akti tõttu saamata jäänud tulu või sellega tekitatud mittevaraline kahju, samuti seadusega või õigustloova akti andmata jätmisega tekitatud kahju hüvitatakse üksnes eraldi seaduses sätestatud juhtudel.
(3) Käesoleva paragrahvi lõige 1 ei välista vastutust õigustloova akti alusel antud haldusakti või sooritatud toiminguga tekitatud kahju eest.
§ 15. Kohtumenetluse ja haldusõiguserikkumise kohtuvälise arutamise käigus tekitatud kahju
(1) Isik võib nõuda kohtumenetluse või haldusõiguserikkumise kohtuvälise arutamise käigus, sealhulgas kohtulahendiga või haldusõiguserikkumise asjas tehtud lahendiga tekitatud kahju hüvitamist üksnes juhul, kui kohtunik või haldusõiguserikkumise asja kohtuväliselt arutanud ametiisik pani selle menetluse käigus toime kuriteo.
(2) Käesoleva paragrahvi lõige 1 ei välista riigi vastutust kohtu poolt õigusemõistmisega mitteseotud tegevusega tekitatud kahju eest.
(2) Ettepaneku võib teha kolme kuu jooksul, arvates päevast, millal avaliku võimu kandja regressinõude aluseks olevatest asjaoludest teada sai või pidi teada saama, sõltumata teada saamisest aga kolme aasta jooksul kahju tekitamisest arvates. Nimetatud tähtaeg ei hakka kulgema enne riigi poolt kannatanule kahju hüvitamise otsustamist või riigilt kannatanu kasuks hüvitise väljamõistmist.
(3) Eesti Haigekassal on õigus nõuda kannatanu asemel avaliku võimu kandja poolt tervise kahjustamise või kehavigastusega tekitatud kahju hüvitamist Eesti Haigekassa poolt kannatanule makstud ravikindlustushüvitise ja ravikulude ulatuses. Nõue esitatakse käesoleva seaduse §-des 17 ja 18 sätestatud korras.
(2) Taotlus või kaebus tuleb esitada kolme aasta jooksul, arvates päevast, millal õigustatud isik nõudest teada sai või pidi teada saama, sõltumata teada saamisest aga 10 aasta jooksul nõude tekkimisest arvates.
§ 25. Eesti NSV tsiviilkoodeksi muutmine
Eesti NSV tsiviilkoodeksi (ENSV Teataja 1964, 25, 115; 1968, 46, 341; 1969, 30, 295; 1970, 37, 332; 1973, 9, 68; 44, 389; 53, 465; 1974, 28, 247; 1977, 6, 72; 37, 424; 1980, 31, 490; 1985, 27, 451; 1986, 19, 251; 1988, 6, 68; 25, 295 ja 296; 1989, 17, 203; Eesti Vabariigi Teataja 1990, 20, 300; RT 1990, 12, 128; 1992, 33, 418; 49, 615; RT I 1993, 72/73, 1021; 1994, 25, 406; 53, 889; 63, 1065; 1996, 31, 630; 38, 752; 1997, 48, 775) §-d 450 ja 451 tunnistatakse kehtetuks.
§ 26. Eesti Vabariigi ravikindlustusseaduse muutmine
Eesti Vabariigi ravikindlustusseaduse (RT 1991, 23, 272; RT I 1999, 7, 113; 29, 397; 2000, 57, 374; 84, 536; 102, 675; 2001, 42, 233) § 105 täiendatakse lõikega 7 järgmises sõnastuses:
« (7) Kui käesoleva paragrahvi lõike 6 punktis 2 nimetatud vigastuse tekitas riik või muu avaliku võimu kandja, esitatakse nõue riigivastutuse seaduses sätestatud korras.»
§ 27. Avaliku teenistuse seaduse muutmine
Avaliku teenistuse seaduse (RT I 1995, 16, 228; 1999, 7, 112; 10, 155; 16, 271 ja 276; 2000, 25, 144 ja 145; 28, 167; 102, 672; 2001, 7, 17 ja 18; 17, 78; 42, 233) 6. peatükki täiendatakse 4. jaoga järgmises sõnastuses:
«4. Jagu
Ametniku varaline vastutus
(4) Hüvitise suuruse määramisel arvestatakse ametniku majanduslikku olukorda, kahju suurust ametniku palgaga võrreldes, teenistuskohustuse iseloomust tulenevat riski kahju tekkimiseks, teenistusstaaþist objektiivselt tulenevat kogemuste puudumist, ametnikule antud teenistusalaseid korraldusi ja juhiseid, samuti muid asjaolusid, millest tulenevalt kahju täielik hüvitamine ametniku poolt oleks ebaõiglane.
(4) Kui ametnik ei ole õigeaegselt ettepanekule vastanud, keeldub kahju hüvitamisest või ei ole ettepanekus näidatud tähtajaks kahju hüvitanud, mõistab ametisse nimetamise õigust omava isiku kaebuse alusel ametnikult hüvitise välja halduskohus. Taotlus tuleb halduskohtule esitada 30 päeva jooksul kaebuse esitamise õiguse tekkimisest arvates.»
§ 28. Riigi poolt isikule alusetult vabaduse võtmisega tekitatud kahju hüvitamise seaduse muutmine
Riigi poolt isikule alusetult vabaduse võtmisega tekitatud kahju hüvitamise seaduses (RT I 1997, 48, 775) tehakse järgmised muudatused:
2) paragrahvi 4 pealkirjast jäetakse välja sõnad «kohtuvälises korras»;
3) paragrahvi 4 lõige 1 tunnistatakse kehtetuks;
4) paragrahvi 4 lõige 6 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« (6) Kui avaldus hüvitise saamiseks on jäetud rahuldamata või läbi vaatamata, võib isik esitada halduskohtule kaebuse hüvitise väljamõistmiseks seaduses sätestatud tingimustel.»;
5) paragrahvi 5 lõige 4 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« (4) Käesoleva paragrahvi lõikes 1 sätestatud hüvitise maksmisega loetakse isikule hüvitatuks alusetult vabaduse võtmise tõttu saamata jäänud tulu ja sellega tekitatud mittevaraline kahju. Otsese varalise kahju eest hüvitise kindlaksmääramisel kohaldatakse riigivastutuse seaduse sätteid.»;
7) paragrahvi 7 lõikest 1 jäetakse välja sõnad «või hagiavalduse kohtule»;
8) paragrahvis 9 asendatakse sõnad «esitada hagi väljamakstud hüvitise riigile tagastamiseks» sõnadega «nõuda hüvitise tagastamist seaduses sätestatud tingimustel ja korras».
§ 29. Riigilõivuseaduse muutmine
Riigilõivuseaduses (RT I 1997, 80, 1344; 2000, 5, 32; 10, 58; 19, 117; 26, 150; 29, 168 ja 169; 39, 237; 49, 300; 54, 346 ja 349; 55, 365; 57, 372 ja 373; 59, 379; 60, õiend; 78, 498; 84, 534; 92, 597 ja 598; 95, 607 ja 611; 2001, 2, 2; 3, 4; 16, 69 ja 72; 27, 151; 31, 171; 34, 188 ja 189; 36, 201; 43, 238 ja 239) tehakse järgmised muudatused:
1) paragrahvi 37 lõige 9 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« (9) Halduskohtule kaebuse esitamisel tasutakse riigilõivu 10 krooni, välja arvatud käesoleva paragrahvi lõigetes 91¿12 ja 18 sätestatud juhul.»;
2) paragrahvi 37 täiendatakse lõikega 91 järgmises sõnastuses:
« (91) Halduskohtule kahju hüvitamiseks või alusetu rikastumise teel saadu tagastamiseks kaebuse esitamisel tasutakse riigilõivu 3% summast, mille väljamõistmist taotletakse, või vara väärtusest, mille tagastamiseks kohustamist taotletakse.»
§ 30. Kaitseväeteenistuse seaduse muutmine
Kaitseväeteenistuse seaduses (RT I 2000, 28, 167; 2001, 34, 190) tehakse järgmised muudatused:
1) paragrahv 187 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« § 187. Kaitseväelase varaline vastutus
(1) Kaitseväelane on kohustatud hüvitama riigile süüliselt teenistuskohustuste rikkumisega tekitatud kahju.
(2) Riigile kaitseväelase poolt tekitatud kahju on ka riigi poolt makstud hüvitis kaitseväelase teenistuskohustuste rikkumisega kolmandale isikule tekitatud kahju eest.
(3) Kaitseväelase poolt riigile tekitatud kahju eest väljamõistetava hüvitise suuruse kindlaksmääramisel ning kahju hüvitamise korra osas kohaldatakse avaliku teenistuse seaduses ametniku varalist vastutust reguleerivaid sätteid.
(4) Kahju hüvitamiseks teeb kaitseväelasele ettepaneku ja pöördub halduskohtu poole hüvitise väljamõistmiseks kaitseväelase teenistust korraldav ülem. Tähtaegade osas kohaldatakse avaliku teenistuse seadust.»;
2) paragrahvid 188 ja 189 tunnistatakse kehtetuks.


Ametniku hukkumise või surma korral hüvitist saama õigustatud isikute ja neile makstava hüvitise osakaalu määramise kord ning avalduse vorm – Riigi Teataja
Ametniku hukkumise või surma korral hüvitist saama õigustatud isikute ja neile makstava hüvitise osakaalu määramise kord ning avalduse vorm
Ametniku hukkumise või surma korral hüvitist saama õigustatud isikute ja neile makstava hüvitise osakaalu määramise kord ning avalduse vorm - sisukord
§ 1 Õigustatud isiku nimetamine
§ 4 Avalduse kehtivus, tagasivõtmine ja muutmine
§ 5 Matuse korraldamise kulude kandmise ulatus, tingimused ja kord
RT I, 07.04.2016, 6
[RT I, 07.04.2016, 2 - jõust. 01.07.2016]
Vastu võetud 18.04.2013 nr 65
RT I, 23.04.2013, 15
01.04.2016 RT I, 07.04.2016, 2 01.07.2016
Määrus kehtestatakse avaliku teenistuse seaduse § 49 lõike 5 alusel.
§ 1. Õigustatud isiku nimetamine
(1) Ametnik, kes soovib nimetada avaliku teenistuse seaduse § 49 lõike 3 alusel hüvitist saama õigustatud füüsilise isiku või isikud (edaspidi õigustatud isik), esitab käesoleva määruse lisas toodud vormi kohase kirjaliku avalduse (edaspidi avaldus) ametiasutuse määratud avalduste hoidmise eest vastutavale isikule või struktuuriüksusele.
(2) Õigustatud isikud nimetatakse ühes avalduses. Kui õigustatud isikuid on üle kolme, lisatakse avaldusele lisa, milles märgitakse hüvitist saama õigustatud täiendavate isikute andmed vastavalt avalduse vormile. Avalduse esitaja allkirjastab ka avalduse lisa.
(3) Kui avalduses märgitud isiku andmed ei ole esitatud käesolevas määruses ette nähtud nõuete kohaselt ja seetõttu ei ole võimalik isikut üheselt tuvastada, ei loeta teda õigustatud isikuks.
(1) Õigustatud isiku määramisel võib avalduses jätta hüvitise osakaalu märkimata või märkida makstava hüvitise osakaalu protsentides, kokku kuni 50 protsendi ulatuses hüvitise kogusummast.
(2) Hüvitise osakaalu määramata jätmisel arvestatakse hüvitise suurus võrdsete osadena, kokku 50 protsendi ulatuses kogu hüvitisest.
(3) Juhul kui määratud osade suurus kokku ületab 50 protsenti hüvitise kogusummast, vähendatakse määratud osade suurusi võrdeliselt.
(1) Avaldus esitatakse isiklikult kinnises ümbrikus, millele on kantud avalduse esitaja ees- ja perekonnanimi, isikukood ja märge „Õigustatud isiku nimetamise avaldus”.
(2) Avalduse vastuvõtja kontrollib ümbrikul olevate isikuandmete samasust ümbriku esitanud isikuga ning teeb asjakohase märke ümbriku esiküljele, lisades sellele oma ees- ja perekonnanime, allkirja ja isikusamasuse kontrollimise kuupäeva.
(3) Avalduse vastuvõtja registreerib avalduse ümbrikku avamata. Registreerimise number ja kuupäev kantakse ümbriku tagaküljele.
(4) Avaldus, mille esitamisel ei ole järgitud käesolevas määruses sätestatud korda, hävitatakse. Avalduse vastuvõtja teavitab avalduse esitajat avalduse isiklikult esitamise kohustusest.
(5) Avaldust hoitakse suletud ümbrikus avalduse hoidmise eest vastutava isiku juures või struktuuriüksuses kuni avaliku teenistuse seaduse § 49 lõikes 1 või 2 nimetatud asjaolude tuvastamiseni.
§ 4. Avalduse kehtivus, tagasivõtmine ja muutmine
(1) Avaldus kehtib, kuni avalduse esitaja on selle tagasi võtnud, kuid mitte kauem kui ametniku teenistussuhte lõppemiseni ametiasutusega, hüvitise maksmiseni või hüvitise maksmata jätmise otsuse peale kaebeõiguse tähtaja möödumiseni.
(2) Avalduse esitaja võib avalduse tagasi võtta, teavitades sellest avalduse hoidmise eest vastutavat isikut või struktuuriüksust kirjalikult või elektrooniliselt allkirjastatud vormis. Avaldus loetakse tagasivõetuks, kui vastutav isik või struktuuriüksus on tagasivõtmise teate kätte saanud. Vastutav isik või struktuuriüksus teavitab avalduse esitajat tagasivõtmise teate kättesaamisest viivitamata.
(3) Õigustatud isiku andmete muutmiseks või uue õigustatud isiku määramiseks peab avalduse esitaja esitama uue avalduse.
(4) Kui avalduse esitaja on esitanud mitu avaldust, loetakse kehtivaks viimane esitatud avaldus.
(5) Kehtivuse kaotanud avaldus, mida avalduse esitaja tagasi ei soovi, hävitatakse kümne tööpäeva möödumisel avalduse kehtivuse kaotamisest arvates.
(6) Teave avalduse tagasivõtmise ja hävitamise kohta kantakse avalduse registreerimise märke juurde.
§ 5. Matuse korraldamise kulude kandmise ulatus, tingimused ja kord
[Kehtetu - RT I, 07.04.2016, 2 - jõust. 01.07.2016]
Lisa Avaldus ametniku hukkumise korral hüvitist saama õigustatud isiku/isikute määramiseks