text:
Tsiviilhagide täitmisele pööramise ja tagamise seaduses (Zakon o izvršbi in zavarovanju) sätestatud esialgse õiguskaitse ja hagi tagamise abinõud on eelmäärused ja ajutised määrused.
Hagide sunniviisilise tagamise puhul on nimetatud seaduses (pikemaajaliste) hagi tagamise abinõudena lubatud kasutada hagi tagamist kinnis- ja vallasvarale ning osalusele pandi seadmise abil. Võlausaldaja võib nõuda meetmeid hagide sunniviisiliseks tagamiseks samadel alustel nagu täitmisele pööramise puhul, s.t tuginedes täitedokumendile, mida eristatakse eel- ja ajutistest määrustest, mille näol on tegemist ajutist laadi abinõudega ja mille võtmist võib nõuda allpool esitatud tingimustel.
Eelmäärus: kohus teeb eelmääruse siseriikliku kohtu või muu organi otsuse alusel seoses rahalise nõudega, mida ei ole veel võimalik täitmisele pöörata, kui võlausaldaja suudab tõendada, et eksisteerib tõenäoline risk, et nõude tagamine on vastasel juhul võimatu või osutub märkimisväärselt keerulisemaks.
Ajutised määrused on tähtajalised hagi tagamise abinõud, mille eesmärk on säilitada valitsev olukord või luua uus ajutine olukord, et võlausaldaja nõuet oleks võimalik hiljem tõhusalt sisse nõuda (kaitsvat laadi määrused), või ära hoida rasked ja kahjustavad tagajärjed ning vägivallaoht (regulatiivset laadi määrused).
Tsiviilhagide täitmisele pööramise ja tagamise seaduse kohaselt võib ajutised määrused jagada rahaliste nõuete tagamise määrusteks ja mitterahaliste nõuete tagamise määrusteks.
Kohus teeb ajutise määruse rahalise nõude tagamise kohta, kui võlausaldaja suudab tõendada nõude olemasolu tõenäosust või et nõue võlgniku vastu tekib. Selle käigus peab võlausaldaja näitama, et tõenäoliselt on olemas risk, et võlgniku poolt vara kõrvaldamise, varjamise või muud liiki kasutamise tõttu muutub nõude täitmisele pööramine võimatuks või osutub see märkimisväärselt keerulisemaks.
Võlausaldaja ei pea tõendama riski olemasolu, kui ta tõendab, et on tõenäoline, et võlgnik kannataks kavandatud määruse tõttu vaid tähtsusetut kahju. Leitakse, et riski olemasolu on tõendatud, kui nõue tuleb täitmisele pöörata välismaal, välja arvatud juhul, kui see tuleb täitmisele pöörata Euroopa Liidu liikmesriigis.
Kohus teeb ajutise määruse mitterahaliste nõuete tagamiseks, kui võlausaldaja suudab tõendada nõude olemasolu tõenäosust või seda, et nõue võlgniku vastu tekib.
Lisaks peab võlausaldaja tõendama ühe järgmise eeltingimuse olemasolu:
risk, et nõude täitmisele pööramine muutub võimatuks või märkimisväärselt keerulisemaks;
määrus on vajalik selleks, et ennetada jõu kasutamist või ära hoida pöördumatu kahju tekkimist;
võlgniku jaoks ei ole tagajärjed kahjustavamad kui võlausaldaja jaoks, kui menetluse käigus leitakse, et väljastatud ajutine määrus on alusetu.
Eelmäärus: kohus, kes oleks pädev rakendama abinõu, mille suhtes hagi tagamise abinõu rakendamist taotleti, on kohus, kellel on territoriaalne pädevus lahendada taotlus eelmäärusega ja hagi tagada.
Pärast eelmääruse taotluse esitamist ja eelmääruse tegemise tingimuste uurimist teeb kohus otsuse, milles märgitakse muu hulgas tagatud nõude suurus koos intresside ja kuludega, ettenähtud garantii ja ajavahemik, mille jooksul kohus lubab sellel määrusel jõus olla. Eelmäärus ei tohi kehtida üle 15 päeva alates täitmisele pööramise tingimuste ilmnemisest.
Kui ajavahemik, mille jooksul kohus on lubanud eelmäärusel jõus olla, möödub enne, kui eelmääruse väljastamise aluseks olnud otsus muutub täitmisele pööratavaks, pikendab kohus võlausaldaja taotluse alusel eelmääruse kehtivust, tingimusel et asjaolud, mille alusel see eelmäärus väljastati, ei ole muutunud.
Ajutisi meetmeid käsitlev määrus: kui on algatatud tsiviilkohtumenetlus või muud liiki kohtumenetlus, teeb otsuse see pädev kohus, kus menetlus toimub. Juhul kui taotlus tagada hagi ajutisi meetmeid käsitleva määrusega on esitatud enne sellise kohtumenetluse algust, mille raames kohus teeb erimenetlusnormide alusel otsuse abieluasjades ja vanemlikku vastutust käsitlevates asjades, ning hagi tagamise eesmärgil on pädev kohus see ringkonnakohus, mille kohtualluvusse sellised menetlused kuuluvad. Juhul kui taotlus tagada hagi ajutisi meetmeid käsitleva määrusega on esitatud enne sellise kohtumenetluse algust, mille esemeks on koduvägivalda hõlmav tegu, ning hagi tagamise eesmärgil on pädev kohus see ringkonnakohus, mille kohtualluvusse sellised menetlused kuuluvad. Kui tsiviilkohtumenetlust või muud liiki kohtumenetlust ei algatata, on pädevus otsustada hagi tagamise abinõu taotluse üle ajutise määruse vastuvõtmisega ja hagi tagada sellel territoriaalse pädevusega kohtul, kes oleks pädev tegema otsust seoses täitetaotlusega.
Seega võib järeldada, et kohtute territoriaalne pädevus teha ajutisi määruseid seoses selliste juhtumitega määratakse kindlaks hagi tagamise taotluse esemest lähtuvalt. Kui selleks on vallasvara, on territoriaalne pädevus selle piirkonna täitevkohtul, kus vara asub või kus on võlgniku alaline või ajutine elukoht. Kui hagi tagamist nõutakse seoses rahalise nõudega, registrikande vormis väärtpaberiga või võlgniku muude omandiõigustega, on territoriaalne pädevus üldjuhul sellel kohtul, kelle tööpiirkonnas asub võlgniku alaline elukoht või registreeritud asukoht. Kui hagi tagamist soovitakse seoses ettevõtja partneri osade või aktsiatega, on territoriaalne pädevus kohtul, kelle tööpiirkonnas asub ettevõtja registreeritud asukoht. Kui hagi tagamist soovitakse seoses kinnisvaraga, on territoriaalne pädevus sellel kohtul, kelle tööpiirkonnas kinnisvara asub.
Kohus teeb eelmääruse siseriikliku kohtu või muu organi otsuse alusel seoses rahalise nõudega, mida ei ole veel võimalik täitmisele pöörata, kui võlausaldaja suudab tõendada, et eksisteerib tõenäoline risk, et nõude tagamine on vastasel juhul võimatu või osutub märkimisväärselt keerulisemaks. Leitakse, et seda laadi riski olemasolu on tõendatud, kui taotlus tagada hagi eelmääruse abil tugineb järgmistele allikatele:
kriminaalmenetluse raames tehtud kohtuotsus, milles kinnitati kannatanud poole omandiõigusest tulenevat nõuet ja kohtuotsusega seoses on esitatud taotlus uue kriminaalmenetluse läbiviimiseks;
otsus, mille alusel tuleks täitetegevus läbi viia välismaal, välja arvatud juhul, kui täitetegevus tuleks läbi viia Euroopa Liidu liikmesriigis;
tunnustamist käsitlev kohtuotsus, mille peale on esitatud apellatsioon (sel juhul võib kohus võlgniku taotluse alusel kehtestada hagi eelmäärusega tagamisele tingimuse, mille kohaselt kannab võlausaldaja deposiiti tagatise kahju eest, mida võlgnik võib eelmääruse täitmise tulemusel kanda);
kohtus või haldusorganis sõlmitud kokkulepe, mis on vaidlustatud seaduses sätestatud korras (sel juhul võib kohus võlgniku taotluse alusel kehtestada hagi eelmäärusega tagamisele tingimuse, mille kohaselt kannab võlausaldaja deposiiti tagatise kahju eest, mida võlgnik võib eelmääruse täitmise tulemusel kanda);
notariaalakt, mis kujutab endast veel saabumata tähtajaga rahalise nõudega seotud täitedokumenti.
Kohus lubab hagi tagamist eelmäärusega summas, mis hõlmab seadusega ette nähtud elatist, mille maksetähtaeg ei ole veel saabunud, elatist maksnud isiku surma korral kaotatud elatise hüvitist ning teovõime vähenemisest või töövõime vähenemisest või töövõime kaotamisest tingitud kahju hüvitist, ning seda ainult sellise summa ulatuses, mille maksetähtaeg saabub ühe aasta jooksul.
Neil juhtudel eeldatakse, et risk on tõendatud, kui hagi tagamist selle summa kättesaamiseks, mille maksetähtaeg on juba saabunud, on juba võlgnikult nõutud või kui on tehtud ettepanek selliseks hagi tagamiseks.
Kohus teeb ajutise määruse rahalise nõude tagamise kohta järgmistel tingimustel: kui võlausaldaja suudab tõendada nõude olemasolu tõenäosust või et nõue võlgniku vastu tekib ning kui ta suudab tõendada, et tõenäoliselt on olemas risk, et võlgniku poolt vara kõrvaldamise, varjamise või muud liiki kasutamise tõttu muutub nõude täitmisele pööramine võimatuks või osutub see märkimisväärselt keerulisemaks (subjektiivne risk).
Kohus teeb ajutise määruse mitterahalise nõude tagamiseks järgmistel tingimustel: kui võlausaldaja suudab tõendada nõude olemasolu tõenäolisust või seda, et nõue võlgniku vastu tekib tulevikus ning kui võlausaldaja tõendab ühe järgmise eeltingimuse esinemise tõenäosuse olemasolu: on olemas risk, et nõude täitmisele pööramine on võimatu või osutub märkimisväärselt keerulisemaks (objektiivne risk); kohtumäärus on vajalik selleks, et ennetada jõu kasutamist või ära hoida pöördumatu kahju tekkimine; ning võlgniku jaoks ei ole tagajärjed kahjustavamad kui võlausaldaja jaoks, kui menetluse käigus leitakse, et väljastatud ajutine määrus on alusetu.
Mõlemal juhul (ajutine määrus rahalise nõude tagamiseks ja ajutine määrus mitterahalise nõude tagamiseks) ei pea võlausaldaja tõendama riski olemasolu, kui ta tõendab, et on tõenäoline, et võlgnik kannaks kavandatud määruse tõttu vaid tähtsusetut kahju. Mõlema juhul leitakse, et riski olemasolu on tõendatud, kui nõue tuleb täitmisele pöörata välismaal, välja arvatud juhul, kui see tuleb täitmisele pöörata muus Euroopa Liidu liikmesriigis.
Eelmääruse või ajutise määruse võib teha võlgniku mis tahes vara suhtes, näiteks pangakontol oleva sularaha, vallasvara, registreeritud sõidukite, kinnisvara ja mis tahes muude omandiõiguste suhtes sel määral, mil tegemist ei ole seaduse alusel täitmisele pööramise alt vabastatud esemetega või puudub seaduslikult piiratud õigus esemete suhtes täitmisele pööramise kasutamiseks (näiteks esemed, mis ei ole ringluses, maavarad, esemed, mida võlgnik vajab avaliku teenuse osutamiseks jne).
Eelmäärused. Kohus võib täpsustada, millist liiki eelmäärusega on tegemist: vallasvara võõrandamine ja võõrandamise kohta kande tegemine registrisse sellise registri olemasolu korral; rahaliste nõuete või vara üleandmise nõuete arestimine; muude omandiõiguste või materiaalsete õiguste arestimine; rahaliste nõuete arestimine võlgniku kontol makseasutuses; pandi seadmine äriregistris ettevõtja partneri osadele või aktsiatele või pandi seadmine registrikande vormis väärtpaberite keskregistris registrikande vormis väärtpaberite suhtes; ajutise pandi seadmine võlgniku kinnisvarale või kinnisvaraga seotud õigusele.
Kohus võib lubada konfiskeeritud vallasvara müümist, kui see vara võib hävineda või kui on risk, et selle vara hind langeb märkimisväärselt. Sel juhul toimub konfiskeeritud vara müük tsiviilhagide täitmisele pööramise ja tagamise seaduse nende sätete alusel, mis käsitlevad vallasvaraga seotud nõuete täitmisele pööramist.
Kui kohus arestib nõude eelmääruse abil, võib ta võlausaldaja või võlgniku palvel lubada, et käsutamiskeeluga nõue antakse üle võlausaldajale sissenõudmiseks, kui on olemas risk, et viivitamise tulemusel ei oleks võimalik nõuet sisse nõuda või et kaoks regressinõude esitamise õigus kolmandate isikute vastu.
Vara müügist või nõude täitmisele pööramisest saadud summa jääb kohtu kätte hoiule kuni eelmääruse kehtivuse lõpuni või kuni võlausaldaja nõuab täitmisele pööramist, kuid see summa ei tohi jääda kohtu kätte hoiule kauemaks kui 30 päeva alates päevast, mil nõue muutub täitmisele pööratavaks.
Ajutised määrused. Ajutised määrused rahaliste nõuete tagamiseks võivad olla kõik meetmed, mille abil on võimalik tagada nõue ja mis võivad nendega taotletavate eesmärkide seisukohast olla pelgalt kaitsvat laadi. Seaduses on loetletud rahaliste nõuete tagamiseks näiteks järgmist liiki ajutised määrused: võlgnikule kehtestatud keeld kasutada vallasvara vabalt ja kohustus hoida sellist vara; võlgnikule kehtestatud keeld võõrandada oma kinnisvara või tema kasuks registreeritud kinnisvaraga seotud asjaõigust või seada sellele kinnisvarale või asjaõigusele hüpoteek, kusjuures see keeld on registreeritud kinnistusregistris; võlgniku võlgnikule kehtestatud keeld tasuda nõudeid või anda üle vara võlgnikule; ja võlgnikule kehtestatud keeld võtta vastu vara, nõuda sisse nõudeid või seda vara ja neid sissenõutud summasid vabalt kasutada; juhised maksetehingute asutusele, mille kohaselt nimetatud asutus peab keelduma makse tegemisest võlgniku kontolt võlgnikule või mis tahes muule isikule võlgniku juhiste kohaselt selle summa ulatuses, mille suhtes on kehtestatud ajutine määrus.
Ajutised määrused mitterahaliste nõuete tagamiseks võivad samuti olla kõik meetmed, mille abil on võimalik tagada nõue ja mis võivad nendega taotletavate eesmärkide seisukohast olla pelgalt kaitsvat või regulatiivset laadi. Seaduses on loetletud mitterahaliste nõuete tagamiseks näiteks järgmist liiki ajutised määrused: keeld võõrandada nõudega seotud vallasvara või seada hüpoteeki sellisele vallasvarale ning kohustus hoida sellist vara; võlgniku suhtes kehtestatud keeld, mille kohaselt ta ei tohi võõrandada ega pantida nõudega seotud kinnisvara, kusjuures see keeld on registreeritud kinnistusregistris; võlgniku suhtes kehtestatud keeld, mille kohaselt ta ei tohi teha midagi sellist, mis võib tekitada kahju võlausaldajale, või mille kohaselt ei tohi ta muuta midagi seoses nõudega seotud varaga, kusjuures selle keelu rikkumise eest on ette nähtud rahatrahv; võlgniku võlgnikule kehtestatud keeld anda võlgnikule üle nõudega seotud vara; saamata jäänud töötasu eest töötajale hüvitise maksmine ajal, mil vaidlus töösuhte lõpetamise otsuse seaduslikkuse üle on pooleli, kui see hüvitis on vajalik töötaja ja nende isikute ülalpidamiseks, keda ta peab seadusest tulenevalt ülal pidama.
Kui otsus ajutise määruse tegemise kohta tehakse tsiviilkohtumenetluse või muu menetluse raames, on sel otsusel täitmisele pööramist käsitleva otsuse jõud. See võimaldab sekkumist ainult võlgniku huvides, mitte aga mis tahes kolmandate isikute huvides. Ajutise määruse tegemine ei anna seega õigust pandiõiguse seadmiseks tagatavale varale.
Seega kui näiteks ajutise määrusega keelatakse võlgnikul kasutada tagatud vara vabalt, ei takista see mis tahes muude isikute seaduslikku sekkumist seoses selle varaga (näiteks täitemenetluses). Kui võlgnik eirab seda laadi ajutist määrust, siis ainus tagajärg on see, et võlausaldajal on õigus vaidlustada võlaõiguse üldreeglite alusel õigustoimingud, millega talle kahju tekitatakse. Isikud, kes omandavad vara, mida võlgnikul ei ole õigus vabalt kasutada, on sel juhul kaitstud, kui nad omandasid vara heas usus (nad ei teadnud ja ei saanudki teada, et sellise toiminguga on tekitatud kahju võlausaldajale). Kui vara omandanud isik ei omandanud seda heas usus, kaotab õigustoiming oma õigusjõu vaid seoses võlausaldajaga (hageja) ja sel määral, mil see on vajalik võlausaldaja nõude tasumiseks.
Kui võlgnik rikub ajutist määrust, võib ta võtta kriminaalvastutusele teise isiku õiguste kahjustamise eest. Täidesaatev kohus võib samuti määrata rahatrahvi võlgnikule, kes rikub ajutist määrust, samas kui võlgnikul on õigus nõuda võlausaldajalt hüvitist talle sellise ajutise määrusega tekitatud kahju eest, mis oli põhjendamatu või mille tegemiseks puudus võlausaldajal õigus.
Ajutise määrusega võib kehtestada ka keelu maksetele, mis tehakse võlgniku võlgnikule (näiteks pangale). Sel juhul hakkab keeld kehtima sellest hetkest, mil ajutine määrus on võlgniku võlgnikule kätte toimetatud. Keelu kättesaamisel ei saa võlgniku võlgnik enam täita oma kohustusi võlgniku ees ja ta võib olla kohustatud tasuma hüvitist võlausaldajale. Ajutise määruse tegemise menetluste korral võib pank avaldada teavet kontode olemasolu ja arvu kohta või muude võlgnikul seoses kontoga olevate nõuete kohta vaid kohtu taotluse alusel. Teave juriidilise isiku arvelduskontode arvu kohta ja selle kohta, kas need kontod on külmutatud, on siiski üldsusele kättesaadav Sloveenia Vabariigi avalike registriandmete ja seotud teenuste ameti (Agencija Republike Slovenije za javnopravne evidence in storitve) veebisaidil.
Kohtu poolt tehtud otsus eelmääruse väljastamise kohta peab muu hulgas sisaldama tagatud hagi summat koos intresside ja kuludega, ettenähtud garantiid ja ajavahemikku, mille jooksul kohus lubab sel määrusel jõus olla, kusjuures eelmäärus võib jõus olla maksimaalselt 15 päeva alates täitmisele pööramise tingimuste ilmnemisest.
Ajutiste määruste kehtivusaeg ei ole seaduses määratletud. Pigem määrab selle kindlaks kohus ajutist määrust käsitlevas otsuses. Kui määrus tehakse enne hagi esitamist või mis tahes menetluse alustamist või kui määrus tehakse sellise nõude tagamiseks, mis ei ole veel tekkinud, näeb kohus võlausaldaja jaoks ette tähtaja, mille jooksul ta peab menetlust alustama või hagiavalduse esitama. Kui võlausaldaja selleks tähtajaks hagiavaldust ei esita või menetlust ei alusta, peatab kohus menetluse. Ajutised määrused võivad jääda jõusse ka pärast seda päeva, mil avaldatakse kohtuotsus, millega seoses ajutine määrus tehti.
Võlgnik võib esitada vastuväited seoses eelmäärust või ajutist määrust käsitleva otsusega kaheksa päeva jooksul alates päevast, mil otsus on talle kätte toimetatud. Vastuväited tuleb esitada kohtule, kes tegi otsuse eelmääruse või ajutise määruse tegemise kohta. Sama kohus teeb seejärel otsuse ka seoses vastuväidetega.
Võlgnik või võlausaldaja võib esitada apellatsiooni vastuväiteid käsitleva kohtuotsuse peale ja ajutise määruse väljastamisest keelduva otsuse peale otsuse teinud kohtule kaheksa päeva jooksul alates päevast, mil otsus talle kätte toimetati. Selle apellatsiooniga seoses teeb otsuse teise astme kohus. Vastuväidetel ja apellatsioonidel ei ole üldjuhul menetlust peatavat toimet.

matches: kohus Kohus Kohus kohus kohus kohus kohus kohus kohus kohus Kohus kohus kohus Kohus Kohus Kohus Kohus Kohus kohus kohus kohus kohus kohus kohus kohus


text:
Maksumaksja portaal - 2006 > veebruar (nr 2) > Ettevõtlustulude deklareerimisest. Gaily Kuusik
Ettevõtlustulude deklareerimisest. Gaily Kuusik
Väljaanne : veebruar (nr 2)
Tulumaksuga maksustatakse kõik ettevõtlusest saadud tulud, millest on tehtud tulumaksuseaduse[1] (TuMS) §-des 32–35 lubatud mahaarvamised[2]. Füüsilisest isikust ettevõtjad peavad deklareerima oma ettevõtlusest saadud tulu vormil E. Vorm E esitatakse koos füüsilise isiku tuludeklaratsiooni vormiga A maksustamisperioodile järgneva aasta 31. märtsiks.
Tuludeklaratsiooni vorme A ja E sai paberkandjal esitada juba varem, kuid alates 15. veebruarist saab deklaratsioonid esitada ka elektroonselt e-maksuametis. Hiljemalt 30 päeva enne maksu tasumise tähtaega peab Maksu- ja Tolliamet esitama maksuteate. Juurdemaksmisele kuuluv tulumaks tuleb tasuda hiljemalt 2. oktoobriks 2006.
Lisaks FIE-dele peavad vormi E esitama ka isikud, kes ei ole end maksuhalduri juures või äriregistris registreerinud, kuid on saanud ettevõtlustulu. Ettevõtlust iseloomustab eelkõige iseseisev majandustegevus, turul osalemine, investeeringud ja eesmärk teenida kasumit. Isik, kes pole ennast registreerinud, ei saa teha oma tuludest muidu FIE-dele lubatud mahaarvamisi[3].
FIE peab vormid A ja E esitama ka juhul, kui:
· ettevõtlustulu puudus;
· ettevõtlustulu oli väiksem kui maksuvaba tulu;
· ettevõtlus oli maksumaksja poolt peatatud;
· ettevõtlus oli maksumaksja poolt 2005. aastal lõpetatud.
Vastavalt raamatupidamise seaduse[4] §-le 2 on FIE-l ka raamatupidamise kohustus. FIE võib valida, kas pidada arvestust kassa- või tekkepõhiselt, kuid tuludeklaratsiooni vorm E täidetakse kassapõhiselt, seega võetakse ettevõtluse tulud ja kulud maksustamisel arvesse sellel maksustamisperioodil, millal tulu laekus või kulutus tehti. Kassapõhise arvestuse puhul tasuks ära märkida ka asjaolu, et kõik tulud ja kulud võetakse arvesse koos käibemaksuga, samuti läheb kassapõhiselt arvesse käibemaksu tasumine ja tagastamine.
Juhul, kui FIE peab tekkepõhist raamatupidamise arvestust, peab ta oma raamatupidamisarvestuse iga aasta lõpus korrigeerima kassapõhiseks tulude-kulude arvestuseks, sest vorm E täidetakse alati kassapõhiselt ning kulude ja tulude arvestus peab kokku minema FIE raamatupidamisega.
Rendi- ja üüritulu
Rendi- ja üüritulu maksustamisel saab maksumaksja valida, kas tegemist on tema ettevõtlusega või mitte. Vormil E tuleks rendi- ja üüritulu deklareerida juhul, kui üürimine või rentimine on isiku ettevõtluseks.
Kui tegemist on ettevõtlustuluga, siis saab maksumaksja rendi- ja üüritulude saamiseks tehtud kulutused oma maksustatavatest tuludest maha arvata ning maksustamisele kuulub vaid tulude ja kulude vahe ning saadud tulem maksustatakse nii tulu- kui ka sotsiaalmaksuga (võimalik on ka kohustusliku kogumispensioni makse kohustus, kui isik on kohustatud isik).
Riigikohus on asunud seisukohale, et kui maksumaksja on oma ettevõtluse kuludesse arvestanud kinnistute soetamise ja haldamisega seotud kulud, siis tuleb lugeda ka kinnistutest tulenevad tulud ettevõtluse tulude hulka[5].
Rendi- ja üüritulu saajaks võib olla ka füüsiline isik, kes ettevõtlusega ei tegele. Sel juhul ei saa isik teha mahaarvamisi, kuid samas ei pea ta teenitud tuludelt ka sotsiaalmaksu tasuma. Samuti tasuks inimestel mõelda ka oma vara võimalikule müügile, sest kui vara ettevõtluses ei kasutata, siis kinnisvara hilisemal müügil ei tule sellelt sotsiaalmaksu tasuda. Kui vara soetamisel tehtud kulud aga ettevõtlustulust maha arvata, siis on vara müügist laekuv tulu ettevõtlustulu ning sellelt tuleb ka vastavad maksud maksta.
Ettevõtluseks ei loeta füüsilise isiku poolt oma väärtpaberite võõrandamist[6]. Väärtpaberite võõrandamisel on tegemist kasuga vara võõrandamisest ja see deklareeritakse tuludeklaratsiooni vormi A real 6.1.
Ettevõtluses kasutatud vara võõrandamine
Ettevõtluses kasutatud vara isiklikku tarbimisse võtmine on tulumaksuseaduste mõistes vara võõrandamine. Kui FIE on käibemaksukohustuslane, peab ta isiklikku tarbimisse võetud varalt tasuma ka käibemaksu omatarbelt, juhul kui ta on nendelt kaupadelt eelnevalt sisendkäibemaksu maha arvanud. Sellise vara hilisema võõrandamise korral loetakse vara soetamismaksumuseks vastava lõike kohaselt ettevõtlustulule lisatud summa.
Kui maksumaksja müüb vara, mille soetamismaksumuse on ta oma ettevõtlustulust maha arvanud, loetakse vara müügihind või vahetuse teel saadud vara turuhind maksumaksja ettevõtlustuluks. Vara isiklikku tarbimisse võtmisel (nii ettevõtlusega tegelemise ajal kui ka ettevõtluse lõpetamisel) lisatakse selle vara turuhind maksumaksja ettevõtlustulule[7].
Riigikohus on väljendanud seisukohta, et ettevõtlusega võib tegemist olla ka siis, kui vara soetamise hetkel ei olnud veel kavatsust seda vara ettevõtluses kasutada või ettevõtluse käigus müüa. Seetõttu ei saa ka vara müügi maksustamist seada sõltuvusse ainuüksi sellest asjaolust, kuidas maksumaksja on oma raamatupidamises kajastanud vara soetamist.
Kuna füüsilisest isikust ettevõtja vara ei ole eraldatud tema kui füüsilise isiku muust varast, siis ei pea ettevõtja fikseerima algselt muuks otstarbeks soetatud vara kasutuselevõtmist ettevõtluses. Kinnistute ostu- ja müügitehingute vormistamine ja tehingute tsiviilõiguslik sisu ei sõltu sellest, kas tehingu pool tegutseb füüsilisest isikust ettevõtjana või mitte[8].
Isiklikku tarbimisse võtmiseks ei loeta füüsilisest isikust ettevõtja ettevõtte hulka kuulunud vara mitterahalise sissemaksena üleandmist äriühingule, kui selle eesmärgiks on ettevõtte tegevuse jätkamine[9]. Saadud vara soetamismaksumus on äriühingu jaoks null, kuid FIE tehtud mitterahaliselt sissemakselt sotsiaalmaksu tasuma ei pea, kuigi sisuliselt on tegemist vara võõrandamisega. Mitterahalist sissemakset ei maksustata, vaid toimub tagasiarvestus, sest vara ei kasutata enam ettevõtluses, aga vara soetamiseks tehtud kulud oli tuludest maha arvatud.
Mitterahalise sissemaksega omandatud osaluse (aktsiad, osad, osamaks, sissemakse) soetamismaksumus on võrdne mitterahaliseks sissemakseks olnud vara soetamismaksumusega. Kui mitterahaliseks sissemakseks olnud asja või varalise õiguse soetamismaksumus on eelnevalt maha arvatud füüsilise isiku ettevõtlustulust ja seda ei ole tulumaksuga maksustatud isiklikku tarbimisse võetud varana, loetakse osaluse soetamismaksumuseks null[10].
Ettevõtlusega seoses saadud rahalised toetused ja stipendiumid tuleb kajastada ettevõtluse tuludes. Seega tuleb deklareerida ka näiteks PRIA-lt saadavad toetused. Saadud toetused ja stipendiumid on ettevõtluse tulud ning neist saab teha ka mahaarvamisi. Maksustamise seisukohalt on oluline, et maksuvabade tulude arvel tehtud kulutusi ei saaks maha arvata maksustatavatest tuludest.
Välismaalt saadud tulud
FIE tulude puhul tuleb teha vahet ettevõtluse tuludel ja muudel tuludel. Vajadus tulude eristamiseks on tingitud mahaarvamiste tegemise võimalikkusest. Seega saab isik, kes tulu teenimiseks tegi kulutusi ka välismaal, need oma ettevõtlustulust maha arvata.
Kõik välisriigist saadud isiku ettevõtlusega seotud tulud kajastatakse vormi E tabelis 1. Ettevõtlusega mitteseotud tulud kajastatakse aga vormi A lisalehel. Välisriigist välisvaluutas saadud tulud kajastatakse deklaratsioonis välisvaluutas ja tulu arvutatakse ümber Eesti kroonidesse tulu saamise päeval kehtinud Eesti Panga kursiga. Seepärast tuleb deklaratsioonis kajastada ka tulu saamise päev.
Erinevalt tavalisest füüsilisest isikust, ei ole FIE välismaal teenitud palgatulul maksuvabastust, vaid välisriigis tasutud tulumaks arvatakse Eestis tasutavast tulumaksust maha.
Mahaarvamised ettevõtlustulust
Mahaarvamisi oma ettevõtlustuludest saavad teha vaid registreeritud ettevõtjad[11]. Füüsilised isikud saavad registreerida end ettevõtjaks kas kohalikus maksu- ja tollikeskuses või äriregistris. EML seisukoht on, et mahaarvamiste seotus registreerimisega ei ole põhjendatud ja tuleks ära kaotada. Lähtudes maksevõimelisuse printsiibist, peaks kulutuste tegemisel piisama selle seotusest ettevõtlusega.
Kuludokumendid
Maksumaksja võib oma ettevõtlustulust maha arvata kõik maksustamisperioodi jooksul ettevõtja enda poolt tehtud dokumentaalselt tõendatud ettevõtlusega seotud kulud[12]. Kulu on ettevõtlusega seotud, kui see on tehtud maksustamisele kuuluva tulu saamise eesmärgil või on vajalik ettevõtluse säilitamiseks või arendamiseks ning kulu seos ettevõtlusega on selgelt põhjendatud. Kui tehtud kulutus on ettevõtlusega seotud vaid osaliselt, tuleb kulutuse tuludest mahaarvamisel kasutada proportsiooni.
Igasuguse kulu mahaarvamise aluseks on eelkõige dokument. Selleks, et maksumaksjal oleks õigus kulutusi oma tuludest maha arvata, peab olema tegemist korrektselt vormistatud kuludokumentidega.
Riigikohus on rõhutanud, et FIE, kes ei ole käibemaksukohustuslane, ei pea täitma käibemaksuseaduses arvetele sätestatud nõudeid, vaid piisab raamatupidamise seaduse üldnõuetest. Sellest tulenevalt ei ole raamatupidamise algdokumendil nõutav märkida tehingu mõlema poole nimesid ja aadresse, oluline on tehingu teise poole (müüja) nime ja aadressi olemasolu.
Kulutuse teinud maksumaksja (ostja) on alati tuvastatav, sest dokument on maksumaksja valduses ning seda on kajastatud maksumaksja raamatupidamises ja maksuarvestuses. Samuti ei pea raamatupidamise algdokumendil olema müüja allkirja[13].
Kui füüsilisest isikust ettevõtja on abielus, saab ta oma ettevõtluse tulust maha arvata üksnes enda poolt tehtud kulutusi, ka siis, kui kulutus tehti abikaasade ühisvara arvel ja soetatud vara kuulub samuti ühisvara hulka. Füüsilisest isikust ettevõtja ettevõtluse tulude ja kulude raamatupidamis- ja maksuarvestus on iseseisev sõltumata sellest, kas ettevõtluses kasutatav vara kuulub lahus- või ühisvara hulka. Seetõttu peab ettevõtlusega seotud kulutust tõendavale kuludokumendile olema märgitud kulutuse tegijana abikaasa nimi, kes on füüsilisest isikust ettevõtja.
Kui ettevõtlusega seotud kulutus on tehtud teise abikaasa poolt, siis tuleb täiendavalt vormistada dokument kulutuse jagamise või hüvitamise kohta. Kulutuse jagamise või abikaasale hüvitamise kohta koostatud kirjalik dokument peab vastama raamatupidamise algdokumendi nõuetele. Sellise algdokumendi kui tõendi kontrollimise ja hindamise õigus on nii maksuhalduril kui ka kohtul[14].
Üheks füüsilisest isikust ettevõtjate levinud probleemiks on kindlasti tehingud abikaasade vahel. Kuigi maksuhalduri karm pilk selliseid tehinguid alati jälgib, ei tähenda see, et tegemist oleks keelatud tehingutega. Abikaasad peaksid lihtsalt jälgima, et arved oleks vastavuses nõuetega ja maksuhaldurile suudetaks tõestada ka tehingu tegelikku toimumist.
FIE-del tasuks meelde jätta, et Maksu- ja Tolliametisse deklaratsiooni esitama minnes ei pea kõiki kuludokumente kaasa vedama. Kui peaks tekkima vajadus kulutuste tõendite järele, võtab maksuhaldur maksumaksjaga ise ühendust.
Kulude seotus ettevõtlusega
Kui senini on jäänud mulje, et FIE-d saavad oma kuludesse kanda mida iganes, olgu selleks siis reis Kanaaridele või naabri uus diivan, siis päris nii see ei ole. Selleks, et tunnistada kulutus ettevõtlusega seotuks, peab olema tõendatud seos tehtud kulutuse ja sama isiku ettevõtluse eesmärgi vahel. Kulutus on ettevõtlusega seotud, kui selle kulutuse tegemine oli otseselt tingitud maksumaksja ettevõtlusest ja see oli vajalik tema ettevõtluse alustamiseks, säilitamiseks või arendamiseks. Iga üksiku kulutuse seotust ettevõtlusega tuleb hinnata ettevõtluse sisust lähtudes. Tuleb arvestada, et tõendiks kulutuse ettevõtlusega seotuse kohta ei pruugi olla asjaolu, et maksumaksja oli seadusest või lepingust tulenevalt kohustatud seda kulutust tegema[15].
Ettevõtlusega vaid osaliselt seotud kuludest saab maha arvata ainult ettevõtlusega otseselt seotud osa, kusjuures maksumaksja on kohustatud ise iga ettevõtluses tehtava kulutuse puhul määrama, kas see on seotud ettevõtlusega täies ulatuses või osaliselt. Samas ei saa unustada asjaolu, et Maksu- ja Tolliametil on alati õigus proportsiooniarvestust kontrollida ja muuta. Seega – mida korrapäratumalt raamatupidamist peetakse, seda lihtsamalt saab Maksu- ja Tolliamet oma äranägemise järgi maksu määrata.
Kui kuludokumendile märgitud tehingu sisu ei võimalda teha järeldust kulutuse ettevõtlusega seotuse kohta, siis peab maksumaksja esitama täiendavaid tõendeid. Tõendiks on ka maksumaksja seletus. Täiendavaid tõendeid tuleb maksumaksjal esitada ka siis, kui maksuhalduril on kulutuse ettevõtlusega seotuse osas põhjendatud kahtlus[16].
Maksumaksjad peaksid kulutuste kuludesse kandmisel meeles pidama kaht olulist tähtaega – 3 ja 6 aastat. Tegemist on maksusumma määramise aegumistähtajaga, ehk siis perioodiga, mille jooksul Maksu- ja Tolliametil on õigus kontrollida maksude tasumise õigsust ning vajadusel ka täiendavalt maksu määrata. Kui üldjuhul saab maksuhaldur maksu määrata kuni 3-aastase perioodi kohta, siis tahtlikult maksusumma tasumata jätmise korral on aegumistähtaeg 6 aastat.
Aegumistähtaeg algab selle maksudeklaratsiooni esitamise tähtpäevast, milles esitatud andmete alusel maksusumma valesti arvutati[17].
Ära mainida tasuks ka kahjumit edasi kandvad FIE-d. Neile siis teadmiseks, et kahjumi edasikandmisel algab aegumisperiood kahjumi deklareerimisest[18].
Piirangud kulutustele
Kulutustele on sätestatud ka piirangud[19]. Ettevõtlustulust saab maha arvata külaliste või äripartnerite vastuvõtuga seotud dokumentaalselt tõendatud kulutusi vaid kuni 2% ulatuses ettevõtlustulust, millest on tehtud lubatud mahaarvamised.
Teine piirang on seotud erisoodustustega – kulutusi saab tuludest maha arvata alles siis, kui sellelt on tasutud tulumaks.
Täiendav mahaarvamine põllumajandusega tegelevatele FIE-dele
FIE võib omatoodetud töötlemata põllumajandussaaduste realiseerimisest saadud tulust, millest on tehtud lubatud mahaarvamised, veel täiendavalt maha arvata 45 000 krooni. Antud mahaarvamisele on seatud ka piirang – mahaarvamine ei saa olla suurem, kui vormi E real 3 näidatud ettevõtluse positiivne tulem.
Erikonto kasutamine peaks nutikamatele FIE-dele olema juba igapäevane, eriti arvestades Eesti langevat tulumaksumäära. Nimelt ei kuulu tulumaksuga maksustamisele FIE erikontol olev summa ja selle kasv[20].
Erikontol oleva summa kasv arvatakse FIE ettevõtlustulust maha, kui:
· erikonto on avatud pärast 1. jaanuari 2001;
· erikontole kantakse ettevõtluse tulu või ettevõtlusega seotud, seaduse alusel saadav toetus[21] hiljemalt 10 tööpäeva jooksul tulu laekumisest;
· erikontol oleva summa kasv ei ületa sama perioodi maksustamisele kuuluvat ettevõtlustulu, millest on juba tehtud lubatud mahaarvamised.
Erikonto kahanemine liidetakse maksumaksja selle perioodi ettevõtlustulule, millal raha erikontolt välja võeti ja maksustatakse tulumaksuga.
Varasemate aastate kahjumi edasikandmine
Tulumaksuseaduses[22] nähakse füüsilisest isikust ettevõtjatele ette võimalus edasi kanda oma ettevõtlustulu ületavate kulude summa kuni seitsmele järgnevale maksustamisperioodile. Edasikantavad kulud võetakse arvele aastate kaupa vastavalt tekkimisjärjekorrale.
Kohustusliku kogumispensioniga liitunud füüsilisest isikust ettevõtjal on kohustus tasuda 2005. aastal oma ettevõtluse maksustatavalt tulult (vormi E real 12 kajastatud summalt) 2% kohustusliku kogumispensioni makseid.
Tasumisele kuuluva kohustusliku kogumispensioni makse kohta esitab Maksu- ja Tolliamet ka maksuteate vähemalt 30 päeva varem ja makse tuleb tasuda 2. oktoobriks 2006. Ettevõtlustulust kohustusliku kogumispensioni makset maha arvata ei saa, see deklareeritakse järgmisel aastal esitatava tuludeklaratsiooni vormil A.
2005. aastal oli FIE minimaalne sotsiaalmaksukohustus 2772 krooni ja maksimaalne sotsiaalmaksukohustus 159 786 krooni aastas[23]. Minimaalne sotsiaalmaksukohustus ei sõltu isiku tegelikest kuludest. Miinimumkohustus on sätestatud, et tagada FIE sotsiaalkindlustus.
Sotsiaalmaks on FIE jaoks kulu ja seetõttu saab tasutud sotsiaalmaksu – nii avansilisi makseid kui ka eelmise aasta juurdemakstud osa – oma ettevõtluse tulust maha arvata.
Vormi E alusel arvutab Maksu- ja Tolliamet tasumisele kuuluva sotsiaalmaksu ja saadab selle kohta ka maksuteate.
FIE tegevuse lõpetamisel tuleb kogu eelmise perioodi tulu enne tulumaksumääraga korrutamist jagada 1,33-ga[24].
Gaily Kuusik
[1] RT I 1999, 101, 903; 2006, 7, 40.
[2] Ettevõtluse mõiste sätestab tulumaksuseaduse § 14 lg 2.
[3] TuMS § 14 lg 5 põhiseadusele vastavuse osas on ka kahtlust avaldatud. Vt Martin Huberg. Kas tulumaksuseaduse § 14 lg 5 on põhiseadusega kooskõlas? – MaksuMaksja, 2002, nr 5, lk 22-25.
[4] RT I 2002, 102, 600; 2005, 61, 478.
[5] Vt samas lahendis ka rendi- ja üüritulu erinevate maksustamise võimaluste kohta. Riigikohtu halduskolleegiumi 28.06.2004 otsus nr 3-3-1-30-04. – RT III 2004, 20, 227.
[6] TuMS § 14 lg 3.
[7] TuMS § 37 lg 4.
[8] Riigikohtu halduskolleegiumi 12.06.2003 otsus nr 3-3-1-55-03. – RT III 2003, 23, 228.
[9] TuMS § 37 lg 7.
[10] TuMS § 38 lg 5¹.
[11] Ettevalmistamisel on seaduseelnõu, mis lubab ettevõtlustuludest maha arvata ka enne füüsilisest isikust ettevõtjana registreerimist tehtud kulutusi, mis on tehtud FIE-na registreerimiseks ja tegevuslubade saamiseks. Vt ka märkust nr 3.
[12] TuMS § 32.
[13] Riigikohtu halduskolleegiumi 19.06.2002 otsus nr 3-3-1-26-02. – RT III 2002, 20, 236.
[14] Riigikohtu halduskolleegiumi 15.01.2001 otsus nr 3-3-1-57-00. – RT III 2001, 3, 22.
[15] Riigikohtu halduskolleegiumi 17.05.1999 määrus nr 3-3-1-21-99. – RT III 1999, 17, 166.
[16] Vt märkust nr 10.
[17] Maksukorralduse seaduse § 98.
[18] Riigikohtu halduskolleegiumi 03.11.2004 otsus nr 3-3-1-40-04. – RT III 2004, 29, 313.
[19] TuMS §-d 33 ja 34.
[20] TuMS § 36 lõiked 7 ja 8.
[21] Alates 2006. aastast on võimalik erikontole kanda lisaks ettevõtluse tuludele ka muid tulusid, kuid need laekumised jäetakse erikonto arvestusest välja.
[22] TuMS § 35.
[23] 2006. aastal on minimaalne sotsiaalmaksukohustus 5544 krooni ja maksimaalne 178 200 krooni aastas.
[24] TuMS § 14 lg 51.

matches:
Riigikohus
Riigikohus
Riigikohus
§ 14
§ 14
§ 14
§ 14
§ 37
§ 37
§ 38
§ 32
§ 98
§ 36
§ 35
§ 14


Sotsiaalministri 18.09.2008. a määruse nr 56 „Tervishoiuteenuse osutamise dokumenteerimise ning nende dokumentide säilitamise tingimused ja kord“ muutmine – Riigi Teataja
Sotsiaalministri 18.09.2008. a määruse nr 56 „Tervishoiuteenuse osutamise dokumenteerimise ning nende dokumentide säilitamise tingimused ja kord“ muutmine
RT I, 07.07.2011, 2
Vastu võetud 30.06.2011 nr 29
Määrus kehtestatakse „Tervishoiuteenuste korraldamise seaduse” § 42 lõike 2 alusel.
§ 1. Sotsiaalministri 18.09.2008. a määruses nr 56 „Tervishoiuteenuse osutamise dokumenteerimise ning nende dokumentide säilitamise tingimused ja kord“ (RTL 2008, 80, 1115; 2010, 57, 386) tehakse järgmised muudatused:
1) paragrahvi 4 lõiget 1 täiendatakse punktiga 17 järgmises sõnastuses:
„17) õenduslugu.”;
2) paragrahvi 30 täiendatakse lõikega 4 järgmises sõnastuses:
„(4) Õendusabi osutaja säilitab iseseisva õendusabi tervishoiuteenuse osutamise aluseks oleva saatekirja koos patsiendi õenduslooga.“;
3) paragrahvi 34 täiendatakse lõikega 11 järgmises sõnastuses:
„(11) Haigusloo vormistamine ei ole kohustuslik määruse § 1062 lõike 1 punktis 2 nimetatud juhul, kui patsiendile vormistatakse õenduslugu.“;
4) paragrahvi 34 täiendatakse lõikega 21 järgmises sõnastuses:
„(21) Määruse paragrahvi 33 punktides 1–4 toodud haigusloo osad vormistatakse iga haigusloo puhul, punktides 5–13 toodud osad vormistatakse sellekohase tervishoiuteenuse osutamisel.“;
5) paragrahvis 98 asendatakse tekst „koduõendus-hooldusteenuse (edaspidi koduõendusteenuse)“ tekstiga „koduõendusteenuse“;
6) määrust täiendatakse 14. jaoga järgmises sõnastuses:
11) valu hindamine;
8) registrikood;
9) tegevusloa number;
10) aadress;
12) e-posti aadress.
(6) Õendusepikriisi kantakse õendusepikriisi vormistanud õe ees- ja perekonnanimi, registreerimistõendi number, eriala, allkiri ja vormistamise kuupäev.“;
7) määruse paragrahvi 107 täiendatakse lõikega 3 järgmises sõnastuses:
„(3) Määruse § 4 lõike 1 punkt 14, § 33 punktid 14, 15 ja 16, § 34 lõige 2, § 67–72 ja 11. jagu kehtivad 1. jaanuarini 2012. a.“;
8) määruse paragrahvi 107 täiendatakse lõigetega 4 ja 5 järgmises sõnastuses:
„(4) Kui käesoleva määruse 14. jaos sätestatud õenduslugu ei ole võimalik objektiivsetel põhjustel vormistada, loetakse kuni 1. jaanuarini 2012. a koduõendusteenuse osutamine tõendatuks määruse 11. jaos sätestatud koduõenduskaardi vormistamisega.
(5) Kui määruse 14. jaos sätestatud õenduslugu ei ole võimalik objektiivsetel põhjustel vormistada, loetakse kuni 1. jaanuarini 2012. a statsionaarse eriarstiabiga koos osutatud õendusabi ja hooldushaiglas õendusabi osutamine tõendatuks, kui on vormistatud määruse §-des 67 ja 68 sätestatud haigusloo õendusloo osa, §-des 69 ja 70 sätestatud haigusloo jälgimislehe osa ning §-des 71 ja 72 sätestatud haigusloo ravilehe osa.“.
1) Määruse punkt 4 jõustub 1. jaanuaril 2012. a.
2) Määruse punktis 7 nimetatud sätted kehtivad kuni 1. jaanuarini 2012. a.


Mäetaguse Põhikooli põhimäärus – Riigi Teataja
Mäetaguse Põhikooli põhimäärus
Mäetaguse Põhikooli põhimäärus - sisukord
4 KOOLI ÕPPE JA KASVATUSE KORRALDUS
§ 10 Omandatava hariduse liik, tase ja õppe vorm
§ 12 Õppe ja kasvatuse korraldus
§ 13 Õpilase kooli vastuvõtmine, koolist väljaarvamine, üleminek teise kooli
§ 15 Esimese õpilasesinduse valimise ning õpilaskonna poolt õpilasesinduse põhimääruse heakskiitmise kord
6 KOOLI ÕPPEKAVAVÄLINE TEGEVUS
§ 16 Kooli õppekavaväline tegevus
§ 17 Kooli raamatukogu
7 ÕPILASTE JA VANEMATE ÕIGUSED JA KOHUSTUSED
§ 18 Õpilase õigused
§ 19 Õpilase kohustused
§ 20 Vanema õigused ja kohustused
8 KOOLITÖÖTAJATE ÕIGUSED JA KOHUSTUSED
9 KOOLI MAJANDAMISE JA ASJAAJAMISE ALUSED
§ 24 Asjaajamise alused ja aruandlus
10 KOOLI ÕPPE- JA KASVATUSTEGEVUSE ÜLE TEOSTATAVA HALDUSJÄRELEVALVE ALUSED
§ 25 Haldusjärelevalve
§ 26 Teenistuslik järelevalve
11 ÜMBERKORRALDAMINE JA TEGEVUSE LÕPETAMINE
§ 27 Kooli ümberkorraldamine, ümberkujundamine ja tegevuse lõpetamine
12 PÕHIMÄÄRUSE KEHTESTAMINE JA MUUTMINE
§ 28 Põhimääruse kehtestamise ja muutmise kord
§ 29 Määruse kehtetuks tunnistamine ning selle alusel antud õigusaktide kehtivus
RT IV, 11.07.2018, 16
Vastu võetud 28.06.2018 nr 56
Määrus kehtestatakse põhikooli- ja gümnaasiumiseaduse § 66 lõike 2, kohaliku omavalitsuse korralduse seaduse § 35 lõike 2 ja Alutaguse Vallavolikogu 23.04.2018. a määruse nr 43 „Alutaguse valla põhimäärus“ § 105 lõike 3 alusel.
Kooli nimetus on Mäetaguse Põhikool (edaspidi kool).
(1) Kool on üldhariduskool, mis registreeritakse riigi ja kohaliku omavalitsuse asutuste riiklikus registris ning Eesti Hariduse Infosüsteemis.
(2) Kool on Alutaguse Vallavalitsuse (edaspidi ametiasutus) hallatav asutus.
(3) Kooli tegutsemise vorm on põhikool, kus õpe toimub I, II ja III kooliastmel.
(1) Kooli asukoht ja tegutsemiskoht on Eesti Vabariik, Ida-Virumaa maakond, Alutaguse vald, Mäetaguse alevik.
(2) Kooli postiaadress on Kooli tn 6, Mäetaguse alevik, Alutaguse vald, Ida-Virumaa, 41301.
Koolil on oma pitsat ja sümboolika.
(2) Koolil on nii hariv kui kasvatav ülesanne. Kooli ülesanne on luua tingimused põhihariduse omandamiseks. Põhikool aitab kaasa õpilase kasvamisele loovaks, mitmekülgseks isiksuseks, kes suudab ennast täisväärtuslikult teostada erinevates rollides: perekonnas, tööl ja avalikus elus ning valida oma huvide- ja võimetekohast õpiteed.
(1) Kooli juhib direktor, kelle kinnitab ametisse ja vabastab ametist Alutaguse Vallavalitsus (edaspidi vallavalitsus) vallavanema ettepanekul. Töölepingu direktoriga sõlmib, muudab ja ütleb üles vallavanem.
(2) Direktori vaba ametikoht täidetakse konkursi korras vastavalt vallavalitsuse poolt kehtestatud konkursi läbiviimise korrale.
(3) Direktor tagab koostöös õppenõukogu, kooli hoolekogu ja õpilasesindusega kooli tulemusliku ja häireteta töö ning kooli arengukava, õppekava ja kodukorra täitmise. Direktor juhib õppe- ja kasvatustegevust.
(4) Direktor esitab vallavalitsusele informatsiooni kooli arengukava ülevaatamise tulemuste kohta vastavalt vallavolikogu poolt kehtestatud korrale.
(5) Direktor esindab kooli ja tegutseb kooli nimel lisavolitusteta kõigis riigi- ja omavalitsusorganites ja -asutustes ning suhetes teiste juriidiliste ja füüsiliste isikutega v.a juhul, kui riigi või Alutaguse valla õigusaktid sätestavad teisiti.
(6) Direktor teeb kooli eelarve piires tehinguid, mis on seotud õigusaktides, sealhulgas põhimääruses sätestatud ülesannete täitmisega.
(7) Direktor täidab talle õigusaktide, töölepingu ja ametijuhendiga pandud ülesandeid, on kooli töötajate jaoks tööandja esindaja.
(8) Direktor kehtestab kooli palgakorralduse põhimõtted, esitades need enne kehtestamist arvamuse andmiseks õpetajatele ja hoolekogule ning kooskõlastamiseks vallavalitsusele.
(9) Direktor määrab oma äraolekuajaks endale asendaja. Direktor peab kooli sisemise töökorraldusega (töölepingud, ameti- või tööjuhendid või ühekordsed tööülesanded) tagama, et direktori ülesannete täitmine ning kooli esindamine on tagatud ajal, mil direktoril ei ole õigust või direktor ei saa direktori ülesandeid täita ning kooli esindada.
(10) Direktor võib moodustada õppe- ja kasvatustegevuse ning koolieluga seotud küsimuste lahendamiseks nõuandvaid komisjone.
(11) Direktor vastutab oma pädevuse piires õppe- ja kasvatustegevuse ning muu kooli tegevuse, kooli üldseisundi ja arengu ning rahaliste vahendite õiguspärase ja otstarbeka kasutamise eest.
(12) Direktor esitab vallavalitsusele viimase nõudel kooli tegevust kajastavaid andmeid ja dokumente.
(1) Hoolekogu on alaliselt tegutsev organ, kelle ülesanne on kooli õpilaste, õpetajate, õpilaste vanemate, vilistlaste, vallavalitsuse ja kooli toetavate organisatsioonide ühistegevus õppe ja kasvatuse suunamisel, kavandamisel ja jälgimisel ning õppeks ja kasvatuseks paremate tingimuste loomine.
(2) Hoolekogu moodustatakse ja töökord kehtestatakse vallavalitsuse kehtestatud korras.
(3) Kooli hoolekogu täidab oma ülesandeid põhikooli- ja gümnaasiumiseaduses ja teistes õigusaktides sätestatu alusel.
(4) Kooli hoolekogusse kuuluvad vallavalitsuse, õppenõukogu, õpilasesinduse, vanemate, vilistlaste ning kooli toetavate organisatsioonide esindajad.
4. peatükk KOOLI ÕPPE JA KASVATUSE KORRALDUS
§ 10. Omandatava hariduse liik, tase ja õppe vorm
(3) Nominaalne õppeaeg põhikoolis on üheksa aastat.
(4) Õppetöö koolis toimub statsionaarses õppes.
(1) Õpingute alusdokumendiks on põhikooli riikliku õppekava alusel koostatud kooli õppekava.
(2) Kooli õppekava kehtestab kooli direktor käskkirjaga. Enne kehtestamist esitatakse õppekava arvamuse andmiseks kooli hoolekogule, õpilasesindusele ja õppenõukogule.
§ 12. Õppe ja kasvatuse korraldus
(2) Õppetöö kestvus, koolivaheajad, õppe- ja eksamiperiood on määratud riigi õigusaktidega.
(3) Vallavalitsus võib direktori ettepanekul ja hoolekogu nõusolekul kehtestada valdkonna eest vastutava ministri kehtestatud koolivaheaegadest erinevad koolivaheajad.
(4) Koolis toimub õppetöö viiepäevase õppenädalaga.
(5) Kooli lõpetamine toimub õppekavas ja riigi õigusaktides sätestatu alusel.
§ 13. Õpilase kooli vastuvõtmine, koolist väljaarvamine, üleminek teise kooli
(1) Õpilaste kooli vastuvõtmine toimub direktori kehtestatud kooli vastuvõtu tingimusete ja korra alusel.
(2) Kool kindlustab võimaluse omandada põhiharidus koolikohustuslikule isikule, kelle elukoht on Eesti rahvastikuregistri andmetel Alutaguse vald.
(3) Õpilase ühest koolist teise üleminek, koolist lahkumine ja õpilaste nimekirjast kustutamine toimub õigusaktidega sätestatud korras.
(4) Õpilase koolist väljaarvamise otsuse teeb direktor, arvestades käesolevas paragrahvis sätestatut.
5. peatükk ÕPILASESINDUS
(1) Kooli õpilastest moodustuval õpilaskonnal on õigus otsustada ja korraldada iseseisvalt õpilaselu küsimusi kooskõlas seaduste ja seaduse alusel antud õigusaktidega.
(2) Õpilaskonnal on õigus valida õpilasesindus, kes esindab õpilaskonda õpilasesinduse põhimääruses sätestatud pädevuse piires, lähtudes oma tegevuses õpilaste huvidest, vajadustest, õigustest ja kohustustest. Direktor korraldab õpilaste teavitamise põhikooli- ja gümnaasiumiseadusest tulenevast õigusest valida õpilasesindus.
(3) Õpilasesindus annab arvamuse kooli arengukavale, õppekavale ja kodukorrale ning kooli tegevuse ümberkorraldamisele ja lõpetamisele.
§ 15. Esimese õpilasesinduse valimise ning õpilaskonna poolt õpilasesinduse põhimääruse heakskiitmise kord
(1) Esimese õpilasesinduse valimised korraldab direktor.
(2) Esimene õpilasesindus moodustub kooli iga klassi esindajatest. Iga klass valib salajase hääletuse teel ühe selle klassi õpilase õpilasesinduse liikmeks. Klassi esindajaks saab olla õpilane, kelle poolt on hääletanud enam kui pool valimispäeval koolis olnud selle klassi õpilast.
(3) Õpilasesindus valib oma liikmete hulgast salajase hääletuse teel õpilasesinduse esimehe ja aseesimehe.
(4) Õpilasesinduse põhimääruse koostab õpilaskond, tehes selleks vajaduse korral koostööd direktori või direktori määratud koolitöötajatega.
(5) Õpilasesinduse põhimääruse eelnõu peab läbima avaliku arutelu 1 kuu jooksul. Õpilasesinduse põhimääruse eelnõuga saab tutvuda kooli veebilehe kaudu. Arvamused saab esitada toimivale õpilasesindusele, kes vastutab õpilasesinduse põhimääruse eelnõu koostamise eest. Saadud tagasiside arutatakse õpilasesinduses läbi ja vajadusel korrigeeritakse õpilasesinduse põhimääruse eelnõu.
(6) Enne õpilasesinduse põhimääruse eelnõu esitamist direktorile kiidab selle heaks kooli õpilaskond. Selleks viiakse läbi salajane hääletamine kooli õpilaskonna hulgas. Põhimääruse eelnõu heakskiitmiseks on vajalik enam kui pool õpilaskonna õpilaste poolthääl.
(7) Õpilasesindus esitab õpilasesinduse põhimääruse kinnitamiseks direktorile.
(8) Direktor kinnitab õpilasesinduse põhimääruse 30 päeva jooksul põhimääruse kättesaamisest arvates, kui see vastab seadustele, seaduse alusel antud õigusaktidele ja rahvusvaheliselt tunnustatud demokraatlikele põhimõtetele, või esitab kirjalikud põhjendused, miks põhimäärust ei ole võimalik kinnitada.
6. peatükk KOOLI ÕPPEKAVAVÄLINE TEGEVUS
§ 16. Kooli õppekavaväline tegevus
(2) Õppekavaväliseks tegevuseks loetakse käesoleva põhimääruse tähenduses kooli korraldatud huvitegevust, tegevust pikapäevarühmas, üritustel ja väljasõitudel.
(3) Kooli direktor võib vallavalitsuse nõusolekul moodustada pikapäevarühmi.
(5) Õppekavavälises tegevuses osalemine on õpilastele tasuta.
(6) Kool võib korraldada õppekavavälist tegevust, milles osalemine ja sellega kaasnev kaasrahastamine toimub õpilase või tema vanema nõusolekul.
(7) Tingimusel, et see ei lähe vastuollu kooli põhitegevusega ja õigusaktides sätestatud nõuetega, võib kool osutada (sealhulgas ka oma kooli õpilastele) järgmisi teenuseid:
1) huviringide korraldamine;
3) pedagoogiline nõustamine;
5) õppe- ja kasvatusalase tegevusega seotud ürituste ja koolituste korraldamine.
(8) Teenuste osutamise eest võtab kool tasu teenuste hinnakirja alusel. Teenuste hinnad kehtestab vallavalitsus oma korraldusega.
§ 17. Kooli raamatukogu
7. peatükk ÕPILASTE JA VANEMATE ÕIGUSED JA KOHUSTUSED
§ 18. Õpilase õigused
2) saada õppekavas ettenähtu omandamiseks õigusaktidega sätestatud tingimustel ja korras täiendavat õpiabi, sealhulgas tugimeetmete rakendamist põhikooli- ja gümnaasiumiseaduses ning selle alusel kehtestatud õigusaktides sätestatud tingimustel ja korras;
5) kasutada tasuta kooli rajatisi, ruume, raamatukogu, õppe-, spordi- ja tehnilisi vahendeid õppekavaväliseks tegevuseks kooli direktori kehtestatud korras;
§ 19. Õpilase kohustused
§ 20. Vanema õigused ja kohustused
8) pöörduda õppe- ja kasvatustegevust puudutavate vaidlusküsimuste lahendamiseks kooli juhtkonna, hoolekogu, vallavalitsuse või järelevalveametniku poole.
8. peatükk KOOLITÖÖTAJATE ÕIGUSED JA KOHUSTUSED
(2) Koolitöötajate koosseisu kinnitab direktor, kooskõlastades selle eelnevalt vallavalitsusega.
2) saada täiskasvanute koolituse seaduses ja kooli töökorralduse reeglites sätestatud tingimuste kohaselt erialast ja pedagoogilist täienduskoolitust;
9. peatükk KOOLI MAJANDAMISE JA ASJAAJAMISE ALUSED
(1) Kooli kasutuses oleva vara moodustavad maa, hooned, rajatised, seadmed, inventar, muu vara ja eelarvevahendid, mis on koolile Alutaguse valla poolt antud sihtotstarbeliseks kasutamiseks ja valdamiseks.
(2) Kooli vara valdamine, kasutamine ja käsutamine toimub Alutaguse Vallavolikogu (edaspidi vallavolikogu) kehtestatud korras.
(3) Koolil on oma eelarve, mille võtab vastu vallavolikogu.
(4) Raamatupidamist korraldab ametiasutus vastavalt õigus- ja haldusaktidele.
(5) Kooli rahastatakse riigieelarvest, vallaeelarvest, laekumistest sihttoetusteks, annetustest ja õppekavavälistest tegevustest saadud omatuludest.
§ 24. Asjaajamise alused ja aruandlus
(1) Asjaajamine koolis toimub lähtuvalt arhiiviseaduses, avaliku teabe seaduses, isikuandmete kaitse seaduses, digitaalallkirja seaduses, märgukirjale ja selgitustaotlusele vastamise seaduses ja Vabariigi Valitsuse kehtestatud teenuste korraldamise ja teabehalduse alustes sätestatust.
(2) Õppe- ja kasvatustegevuse alaste kohustuslike dokumentide täitmisel ja pidamisel lähtub kool haridus- ja teadusministri määrusega kehtestatud kooli õppe- ja kasvatusalaste kohustuslike dokumentide loetelust, vormidest ja nende täitmise ja pidamise korrast.
(3) Kool esitab aruandeid oma tegevuse kohta õigusaktidega sätestatud korras ja tähtaegadel.
10. peatükk KOOLI ÕPPE- JA KASVATUSTEGEVUSE ÜLE TEOSTATAVA HALDUSJÄRELEVALVE ALUSED
§ 25. Haldusjärelevalve
§ 26. Teenistuslik järelevalve
Teenistuslikku järelevalvet kooli ja direktori tegevuse seaduslikkuse ja otstarbekuse üle teostab vallavalitsus.
11. peatükk ÜMBERKORRALDAMINE JA TEGEVUSE LÕPETAMINE
§ 27. Kooli ümberkorraldamine, ümberkujundamine ja tegevuse lõpetamine
(1) Kooli korraldab ümber ja kooli tegevuse lõpetab vallavolikogu, kuulates enne ära hoolekogu ja õpilasesinduse arvamuse.
12. peatükk PÕHIMÄÄRUSE KEHTESTAMINE JA MUUTMINE
§ 28. Põhimääruse kehtestamise ja muutmise kord
(1) Kooli põhimääruse kehtestab ning selles teeb muudatusi ja täiendusi vallavolikogu kooli ettepanekul.
§ 29. Määruse kehtetuks tunnistamine ning selle alusel antud õigusaktide kehtivus
(1) Mäetaguse Vallavolikogu 18.12.2014 määrus nr 22 „Mäetaguse Põhikooli põhimäärus” tunnistatakse kehtetuks.


text:
3-1-1-124-06 Riigikohus 07.05.2007
KarS § 2 lg 3 sätestab, et ühe süüteo eest ei tohi kedagi karistada mitu korda. Selle sätte sõnastusest lähtuvalt tuleb hindamisel, kas tegemist on mitu korda karistamisega, analüüsida just nimelt süüteokoosseisude - mitte aga kitsamas tähenduses teo - omavahelist kattuvust. Seejuures tuleb sama süüteona KarS § 2 lg 3 tähenduses lisaks sellele, kui isiku teistkordses, hilisemas süüdistuses tuginetakse samale süüteokoosseisule, mõista ka olukordi, kus uus süüdistus kattub eelnevaga olulises ulatuses (vt RKKKo nr 3-1-1-120-06). See tähendab, et sama juhtumi uus menetlemine ei ole täielikult keelatud, kuid isikut ei tohi hilisemas menetluses karistada normi järgi, mille ebaõigussisu kattub olulisel määral selle normi ebaõigussisuga, mille järgi on isikut juba karistatud. LS § 747 ja KarS § 424 omavaheline kattuvus on selline, et isiku karistamine mõlema sätte järgi erinevates menetlustes kujutab endast mitmekordse karistamise keelu rikkumist. Kaitstavaks õigushüveks on mõlemal juhul kaasliiklejate turvalisus ning tegu, millega õigushüve kahjustatakse, on mõlema süüteokoosseisu järgi mootorsõiduki juhtimine.
3-1-1-142-04 Riigikohus 03.03.2005
Kui isikut on väärteomenetluses karistatud metsa raiumises lubatust suuremas ulatuses, siis tulenevalt PS § 23 lg-st 3 ja KarS § 2 lg-st 3 ei tohi teda selle teo eest kriminaalkorras karistada.
Kui mõõtevahend on nõuetekohaselt taadeldud ja seda on ka nõuetekohaselt käsitsetud, tuleb mõõtmistulemust lugeda õigeks. Kui mõõtmistulemuse õigsus seatakse kahtluse alla, peab vaidlustaja ära näitama, mis võisid olla need asjaolud, mille tõttu mõõtmistulemus ei vasta tõenäoliselt tegelikkusele.
3-1-1-7-04 Riigikohus 23.03.2004
Kui sama süüteo eest võetakse üheaegselt vastutusele nii juriidiline isik kui ka teo faktiliselt toime pannud juriidilise isiku esindajast füüsiline isik, ei ole rikutud kahekordse karistamise keelu (ne bis in idem) põhimõtet, sest juriidilise isiku karistamine ei ole käsitatav juriidilise isiku esindaja karistamisena. Tulenevalt võrdsuspõhiõigusest (PS § 12 lg 1 lause 1) puudub võimalus teha KarS § 14 lg-s 2 sätestatud juriidilise ja füüsilise isiku karistusõigusliku vastutuse kumulatiivsuse põhimõttest erandit ka juhtudel, mil juriidilisele isikule omistatava süüteo toime pannud isik on ühtlasi selle juriidilise isiku ainuosanik (ainuaktsionär) ja ainuke organi liige. Kuna KarS sätestab juriidilise isiku vastutuse tuletatud (derivaatse) vastutuse põhimõttel, on ühe subjekti (füüsilise isiku) tegevus teise subjekti (juriidilise isiku) vastutuse eelduseks. Seetõttu tuleb rääkida kahest ühe ja sama teo eest eraldi vastutavast isikust.

matches:
Riigikohus
§ 2
§ 2
§ 747
§ 424
Riigikohus
§ 23
§ 2
Riigikohus
§ 12
§ 14


Nõuded pädeva isiku kvalifikatsioonile ja kvalifikatsiooni tõendavate dokumentide loetelu – Riigi Teataja
Nõuded pädeva isiku kvalifikatsioonile ja kvalifikatsiooni tõendavate dokumentide loetelu
Nõuded pädeva isiku kvalifikatsioonile ja kvalifikatsiooni tõendavate dokumentide loetelu - sisukord
2 PÄDEVA ISIKU KVALIFIKATSIOONI TÕENDAVATE DOKUMENTIDE LOETELU
§ 2 Tegevusloa taotleja poolt esitatavad dokumendid, mis tõendavad pädeva isiku kvalifikatsiooni
3 NÕUDED PÄDEVA ISIKU KVALIFIKATSIOONILE
§ 3 Nõuded täisvere ja verekomponentide tootmise ettevõttes töötava pädeva isiku kvalifikatsioonile
§ 4 Nõuded toimeainete ja meditsiiniliste gaaside tootmise ettevõttes töötava pädeva isiku kvalifikatsioonile
§ 5 Nõuded ravimpreparaatide, vahetoodete, kliinilise uuringu ravimite ja teiste §-des 3 ja 4 nimetamata ravimite tootmise ettevõttes töötava isiku kvalifikatsioonile
§ 6 Nõuded droogide pakendamise ettevõttes töötava pädeva isiku kvalifikatsioonile
§ 7 Nõuded ravimite hulgimüügiettevõttes töötava pädeva isiku kvalifikatsioonile
§ 8 Nõuded apteegiteenuse tegevusloaga ettevõttes töötava pädeva isiku kvalifikatsioonile
Vastu võetud 11.03.2005 nr 42
RTL 2005, 32, 459
jõustumine 25.03.2005
07.10.2005 RTL 2005, 105, 1604 21.10.2005
Määrus kehtestatakse «Ravimiseaduse» (RT I 2005, 2, 4) § 53 lõike 6 alusel.
Määrus kehtestab nõuded ravimite käitlemise tegevusloaga tegutsemiskohas (edaspidi ettevõte) töötavatele pädevatele isikutele ja kvalifikatsiooni tõendavate dokumentide loetelu.
2. peatükk PÄDEVA ISIKU KVALIFIKATSIOONI TÕENDAVATE DOKUMENTIDE LOETELU
§ 2. Tegevusloa taotleja poolt esitatavad dokumendid, mis tõendavad pädeva isiku kvalifikatsiooni
Tegevusloa taotleja esitab Ravimiametile järgmised pädeva isiku kvalifikatsiooni tõendavate dokumentide koopiad:
1) haridust tõendav dokument;
2) akadeemiline õiend;
3) tööraamat, tööleping või töötamist tõendav muu dokument, milles kajastub ettevõtte nimi, asukoht ning tegevusvaldkond;
4) täienduskoolituse läbimist tõendavad dokumendid.
3. peatükk NÕUDED PÄDEVA ISIKU KVALIFIKATSIOONILE
§ 3. Nõuded täisvere ja verekomponentide tootmise ettevõttes töötava pädeva isiku kvalifikatsioonile
Täisvere ja verekomponentide tootmise ettevõttes saab pädeva isikuna töötada isik, kellel on järgmine kvalifikatsioon:
1) ülikoolis omandatud akadeemiline kraad arstiteaduse või bioloogia erialal või vastav välisriigi kvalifikatsioon;
2) vähemalt kolmeaastane töökogemus viimase viie aasta jooksul täisvere ja verekomponentide tootmise tegevusloaga ettevõttes kvaliteedi tagamise valdkonnas.
§ 4. Nõuded toimeainete ja meditsiiniliste gaaside tootmise ettevõttes töötava pädeva isiku kvalifikatsioonile
(1) Toimeainete ja meditsiiniliste gaaside tootmise ettevõttes saab pädeva isikuna töötada isik, kellel on järgmine kvalifikatsioon:
1) ülikoolis omandatud akadeemiline kraad arstiteaduse, proviisori või keemia erialal või kõrgharidus tehnilisel erialal või vastav välisriigi kvalifikatsioon;
2) vähemalt üheaastane töökogemus viimase viie aasta jooksul ravimite tootmise tegevusloaga ettevõttes kvaliteedi tagamise valdkonnas, sealhulgas heade tootmistavade rakendamises.
(2) Lõike 1 punktis 2 nimetatud töökogemusena ei arvestata tööd droogide pakendamise, täisvere ja verekomponentide tootmise ettevõttes ega ettevõttes, kus üksnes muudetakse pakendit või selle märgistust.
§ 5. Nõuded ravimpreparaatide, vahetoodete, kliinilise uuringu ravimite ja teiste §-des 3 ja 4 nimetamata ravimite tootmise ettevõttes töötava isiku kvalifikatsioonile
(1) Ravimpreparaatide, vahetoodete, kliinilise uuringu ravimite ja teiste §-des 3 ja 4 nimetamata ravimite tootmise ettevõttes saab pädeva isikuna töötada isik, kellel on järgmine kvalifikatsioon:
1) ülikoolis omandatud akadeemiline kraad kas proviisori, arstiteaduse, loomaarsti, keemia või bioloogia erialal või vastav välisriigi kvalifikatsioon;
2) proviisori kvalifikatsiooniga isikutel vähemalt üheaastane ning arstiteaduse, loomaarsti, keemia või bioloogia kvalifikatsiooniga isikutel vähemalt kaheaastane töökogemus viimase viie aasta jooksul ravimite tootmise tegevusloaga ettevõttes ravimite kvalitatiivse analüüsi, toimeainete kvantitatiivse analüüsi ning ravimite kvaliteedi tagamise valdkonnas, sealhulgas heade tootmistavade rakendamises, või teisest Euroopa Majanduspiirkonna liikmesriigist saabuval isikul õigus täita selles liikmesriigis pädeva isiku kohustusi.
(2) Lõike 1 punktis 2 nimetatud töökogemusena ei arvestata tööd droogide pakendamise, täisvere ja verekomponentide ega toimeainete ja meditsiiniliste gaaside tootmise ettevõttes.
(3) Pädeva isiku ettevalmistus ja kogemus peavad vastama tootmistegevustele.
(4) Pädev isik, kelle töökogemus on omandatud ettevõttes, kus ainult muudetakse pakendit või selle märgistust, ei saa olla pädevaks isikuks teiste tootmistegevustega ettevõttes.
(5) Isikutel, kes soovivad töötada steriilsete ravimvormide tootmise ettevõttes pädeva isikuna, peab lõikes 1 nõutud töökogemuse hulka kuuluma vähemalt üheaastane töökogemus steriilsete ravimvormide tootmiseks ravimite tootmise tegevusluba omavas ettevõttes või nad peavad olema läbinud steriilsete ravimite tootmise täienduskoolituse.
§ 6. Nõuded droogide pakendamise ettevõttes töötava pädeva isiku kvalifikatsioonile
Droogide pakendamise ettevõttes saab pädeva isikuna töötada isik, kellel on järgmine kvalifikatsioon:
1) omandatud haridus kas arstiteaduse, proviisori, bioloogi, farmatseudi, agronoomia või aianduse erialal või välisriigi vastav kvalifikatsioon;
2) vähemalt üheaastane töökogemus ravimtaimi käitlevas ettevõttes, üldapteegis, haiglaapteegis, asjakohases õppe- või teadusasutuses.
§ 7. Nõuded ravimite hulgimüügiettevõttes töötava pädeva isiku kvalifikatsioonile
(1) Hulgimüügiettevõttes saab pädeva isikuna tööta isik, kellel on järgmine kvalifikatsioon:
1) ülikoolis omandatud akadeemiline kraad proviisori erialal või vastav välisriigi kvalifikatsioon;
2) vähemalt üheaastane töökogemus ravimite hulgimüügi tegevusloaga ettevõttes või üldapteegis.
(2) Veterinaarravimeid käitlevas hulgimüügiettevõttes saab pädeva isikuna töötada isik, kellel on järgmine kvalifikatsioon:
1) ülikoolis omandatud akadeemiline kraad proviisori või loomaarsti erialal või vastav välisriigi kvalifikatsioon;
2) vähemalt üheaastane töökogemus ravimite hulgimüügi tegevusloaga ettevõttes, üldapteegis või veterinaarapteegis.
§ 8. Nõuded apteegiteenuse tegevusloaga ettevõttes töötava pädeva isiku kvalifikatsioonile
(1) Üldapteegis ja haiglaapteegis saab pädeva isikuna töötada isik, kellel on järgmine kvalifikatsioon:
2) vähemalt kolmeaastane töökogemus apteegiteenuse osutajana üld- või haiglaapteegis viimase viie aasta jooksul.
[RTL 2005, 105, 1604 - jõust. 21.10.2005]
(2) Veterinaarapteegis saab pädeva isikuna töötada isik, kellel on järgmine kvalifikatsioon:
2) vähemalt üheaastane töökogemus apteegiteenuse osutajana või veterinaararstina viimase viie aasta jooksul.
(1) Käesolevas määruses pädeva isiku kvalifikatsioonile kehtestatud nõudeid ei kohaldata isiku suhtes, kes „Ravimiseaduse“ jõustumisel töötas sama apteegi juhatajana jaemüügi tegevusloaga ettevõttes, täitis pädeva isiku ülesandeid ja töötas kvaliteedi eest vastutava isikuna ravimite hulgimüügi tegevusloaga ettevõttes või kvalifitseeritud isikuna ravimite tootmise tegevusloaga ettevõttes. Nimetatud isik võib jätkata vastava tegevusala pädeva isikuna töötamist, tingimusel, et tootmise pädeva isiku korral on täidetud „Ravimiseaduse“ § 53 lõikes 3 kehtestatud nõue.
(2) «Ravimiseaduse» jõustumisel ravimite tootmise tegevusloaga ettevõttes määratud ravimite hulgimüügi eest vastutava pädeva isiku töökogemus võib olla omandatud samas tootmisettevõttes.
(3) Kui ravimite hulgimüügiettevõte taotleb ravimite tootmise tegevusluba ravimite märgistuse või pakendi muutmiseks, võib tootmise tegevusloa taotlemisel kuni 2005. a 1. juulini taotleda tootmise pädevaks isikuks isiku, kelle töökogemus on saadud ravimite hulgimüügi tegevusloaga ettevõttes, vastutades ravimite märgistuse või pakendi muutmise eest.
* Euroopa Parlamendi ja EL Nõukogu direktiiv 2001/83/EÜ inimtervishoius kasutatavate ravimite ühenduse eeskirjade kohta (EÜT L 311, 28.11.2001, lk 67–128); Euroopa Parlamendi ja EL Nõukogu direktiiv 2001/82/EÜ veterinaarravimeid käsitlevate ühenduse eeskirjade kohta (EÜT L 311, 28.11.2001, lk 1–6); EL Nõukogu direktiiv 2002/98/EÜ, millega kehtestatakse inimvere ja verekomponentide kogumise, uurimise, töötlemise, säilitamise ja jaotamise kvaliteedi- ja ohutusnõuded ning muudetakse direktiivi 2001/83/EÜ (EÜT L 033, 08/02/2003, lk 0030–0040).


Sõmeru valla ühisveevärgi ja -kanalisatsiooni kasutamise eeskiri – Riigi Teataja
Sõmeru valla ühisveevärgi ja -kanalisatsiooni kasutamise eeskiri
Sõmeru valla ühisveevärgi ja -kanalisatsiooni kasutamise eeskiri - sisukord
§ 11 Kontrolliõigus
§ 30 Määruse kehtetuks tunnistamine
RT IV, 06.05.2014, 1
Vastu võetud 23.04.2014 nr 12
Sõmeru valla ühisveevärgi ja -kanalisatsiooni kasutamise eeskiri (edaspidi: eeskiri) sätestab veevarustuse ja reovee ning sademe- ja drenaaživee või muu pinnase- ja pinnavee ärajuhtimise teenuste osutamise nõudeid ja tingimusi ning teenuste osutamise ja kasutamise korda Sõmeru vallas.
(1) Eeskirjas kasutatakse mõisteid Sõmeru vallavolikogu (edaspidi: vallavolikogu) kinnitatud Sõmeru valla ühisveevärgi ja -kanalisatsiooniga liitumise eeskirjas märgitud tähenduses.
(2) Ühisveevärgi ja -kanalisatsiooni toimimise ning korrashoiu oma tegevuspiirkonnas tagab vee- ettevõtja vastavalt eeskirjale ning Sõmeru vallavalitsuse (edaspidi vallavalitsus) ja vee-ettevõtja vahel sõlmitud lepingule.
(1) Veevarustuse ja reo- ning sademevee ärajuhtimise teenuste hinnad kehtestab vee-ettevõtja. Vee-ettevõtja kooskõlastab hinnad ennem nende kehtestamist Ühisveevärgi ja –kanalisatsiooni seaduse § 141 ja § 142 alusel Vallavalitsuse või Konkurentsiametiga.
(2) Tuletõrje hüdrante ja veemahuteid kasutab piirkondlik päästekeskus (edaspidi päästekeskus) valla territooriumil kahjutule tõrjumisel ja vajaduse korral teistel päästetöödel. Neist võib muuks otstarbeks vett kasutada vaid vee-ettevõtja loal lepingu alusel.
(5) Kui kliendi tehtud keelatud ühenduse, ühiskanalisatsiooni ohustava reostuse ärajuhtimise või kliendi muu süülise tegevuse tõttu on reostunud vesi ühisveevärgis, rikutud ühiskanalisatsiooni rajatist või tekitatid kahju keskkonnale, siis hüvitab klient kahju seaduses ettenähtud korras.
§ 11. Kontrolliõigus
(1) Kliendile vee andmise ja reo- ning sademevee ärajuhtimise sulgemine võib toimuda pärast kliendi sellekohast kirjalikku teavitamist vee-ettevõtja poolt, omades selleks vallavalitsuse kirjalikku seisukohta. Kui vallavalitsus ei ole 10 tööpäeva jooksul pärast vee-ettevõtja poolt esitatud taotlust vee andmise ja reo-ning sademee ärajuhtimise sulgemise kohta esitanud oma seisukohta on veeettevõtjal õigus kliendile vee andmine ja reo- ning sademevee ärajuhtimine sulgeda, kui selleks esineb vähemalt üks järgmistest alustest:
(2) Vee-ettevõtjal on õigus piirata või katkestada kliendile vee andmine ja reo- ning sademevee ärajuhtimine avariiliste ja plaaniliste remonttööde korral. Kui veekatkestus toimub remonttööde tõttu, mis kestavad enam kui 8 tundi, tagab vee-ettevõtja ajutise veevõtu võimaluse klientide esmasteks vajadusteks.
(5) Vee-ettevõtja ei vastuta kliendile vee andmise või reo- ning sademevee ärajuhtimise vähenemise või katkemise ning üleujutuste ja nendest põhjustatud võimalike kahjude eest, kui need on toimunud vääramatu jõu tagajärjel. Kui veeettevõtja on ühisveevärgi ja -kanalisatsiooni hooldus- või remonttööde käigus põhjustanud kliendi kinnistu veevärgile või kanalisatsioonile kahjustusi või ruumide üleujutusi, korvab vee-ettevõtja kliendile kahjustuste kõrvaldamiseks vajalikud kulud.
7) vee-ettevõtja loata toimub vaatlus- või muu kaevu kaudu reovee või fekaalide purgimine ühiskanalisatsiooni või reovee kanalisatsiooni juhitakse vastavad lepingukokkulepet omamata sademevett.
(4) Ärajuhitava reovee temperatuur ei tohi olla kõrgem kui 40°C.
(3) Kliendil on õigustaotleda sademevee mõõtmist arvestiga. Kõik sademevee mõõdusõlme ehitamise ning arvesti paigaldamise, taatlemise ja hooldusega seotud kulud kannab klient. Kui klient ei soovi kasutada sademevee mõõtmist, siis sademevee kogus arvutatakse järgneva valemi järgi: Q sv arv = A * H emhi, kus Q sv arv – sademevee arvutuslik vooluhulk (m3/a),
A – kinnistu kõvakattega pindade (katusepinnad, betoon, asfalt, kõnniteeplaat kogupindala (m2), H emhi – aastane keskmine sademete summa (m/a).
(4) Reo- või sademeveearvesti rikke korral arvutatakse ärajuhitud reo- või sademevee kogus eeskirja § 21 lõikes 2 sätestatud korras.
(4) Klient on kohustatud tasuma veevarustuse ja reo- ning sademevee ärajuhtimise teenuste eest vee-ettevõtjale teenuslepingus kokkulepitud ajal vastavalt vee-ettevõtja esitatud arvele. Kui arve tasumise tähtaeg ei ole kokku lepitud, on klient kohustatud tasuma arve 14 kalendripäeva jooksul arve kättesaamisest arvates. Arve loetakse kätte saaduks, kui see on esitatud teenuslepingus märgitud kliendi posti- või e-postiaadressile ja postitamisest on möödunud viis päeva. Arve loetakse tasutuks kuupäeval, mil raha on vee-ettevõtja arvelduskontole laekunud. Nimetatud tähtaegade ületamise korral tasub klient vee-ettevõtjale viivist vastavalt teenuslepingule.
(6) Pretensioone arvete õigsuse asjus võib klient vee-ettevõtjale esitada 14 kalendripäeva jooksul arve kättesaamise päevast arvates. Pretensioon lahendatakse 14 kalendripäeva jooksul selle kättesaamisest arvates. Klient on kohustatud arve tasuma 14 kalendripäeva jooksul pärast pretensioonilahendi kättesaamist.
(1) Kliendil on õigusteenusleping üles öelda võlaõigusseaduses ja teenuslepingus sätestatud tingimustel ja korras, kui ta ei soovi edaspidi teenuseid kasutada, samuti muudel lepingus ettenähtud juhtudel. Kinnistu omandiõiguse üleminekul teisele isikule on klient kohustatud kirjalikult teatama lepingu ülesütlemisest 14 päeva ette. Kui uus klient jätkab teenuste kasutamist, on ta kohustatud 14 päeva jooksul pärast kinnistu omandamist esitama avalduse koos kinnistu omandit tõendavate dokumentidega uue teenuslepingu sõlmimiseks. Vastasel juhul on veekasutus või reo- ning sademetevee ärajuhtimine omavoliline.
§ 30. Määruse kehtetuks tunnistamine
Kehtetuks tunnistatakse Sõmeru Vallavolikogu 13.03.2001 a. määrus nr.10 Sõmeru valla ühisveevärgi ja –kanalisatsiooni kasutamise eeskiri.


Taimetoodangu Inspektsiooni, piirkondlike maaparandusbüroode ning Maaparanduse Ehitusjärelevalve- ja Ekspertiisibüroo Põllumajandusametiks ümberkorraldamisega seonduv Vabariigi Valitsuse seaduse ja teiste seaduste muutmise seadus – Riigi Teataja
Taimetoodangu Inspektsiooni, piirkondlike maaparandusbüroode ning Maaparanduse Ehitusjärelevalve- ja Ekspertiisibüroo Põllumajandusametiks ümberkorraldamisega seonduv Vabariigi Valitsuse seaduse ja teiste seaduste muutmise seadus
Vastu võetud 10.06.2009
Vabariigi Presidendi 18. juuni 2009. a otsusega nr 496
§ 1. Vabariigi Valitsuse seaduses (RT I 1995, 94, 1628; 2009, 27, 165) tehakse järgmised muudatused:
1) paragrahvi 64 lõige 2 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« (2) Põllumajandusministeeriumi valitsemisalas on järgmised ametid:
3) Veterinaar- ja Toiduamet.»;
2) seadust täiendatakse §-ga 1056 järgmises sõnastuses:
« § 1056 Taimetoodangu Inspektsiooni, piirkondlike maaparandusbüroode ning Maaparanduse Ehitusjärelevalve- ja Ekspertiisibüroo Põllumajandusametiks ümberkorraldamine
(10) Alates 2010. aasta 1. jaanuarist loetakse kehtivates õigusaktides kuni asjakohase muudatuse tegemiseni sõnad «piirkondlik maaparandusbüroo», «Maaparanduse Ehitusjärelevalve- ja Ekspertiisibüroo» ning «Taimetoodangu Inspektsioon» asendatuks sõnaga «Põllumajandusamet» vastavas käändes.»
§ 2. Euroopa Liidu ühise põllumajanduspoliitika rakendamise seaduses (RT I 2004, 24, 163; 2009, 3, 15) tehakse järgmised muudatused:
1) paragrahvi 35 lõikes 1, §-s 46, § 50 lõigetes 4, 6 ja 7 ning § 72 lõikes 2 asendatakse sõnad «Taimetoodangu Inspektsioon» sõnaga «Põllumajandusamet» vastavas käändes;
2) paragrahvi 54 lõike 7 teisest lausest jäetakse välja sõnad «või maaparanduse järelevalvetöötaja»;
3) paragrahvi 63 lõige 1 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« (1) Riiklikku järelevalvet käesoleva seaduse ja selle alusel kehtestatud õigusaktide täitmise üle teostavad vastavalt oma pädevusele Põllumajandusamet, PRIA, Veterinaar- ja Toiduamet, Tarbijakaitseamet, Põllumajandusuuringute Keskus, Maksu- ja Tolliamet, käesoleva seaduse § 453 lõike 4 alusel PRIA-ga halduslepingu sõlminud isik käesolevas seaduses ja asjakohastes EL õigusaktides sätestatud nõuete kohaselt, Keskkonnaamet, riigi ja kohaliku omavalitsuse keskkonnajärelevalve asutused ning alkoholiseaduse §-s 49 sätestatud järelevalveasutused.»;
4) paragrahvi 64 lõikest 1 jäetakse välja sõnad «ja järelevalvetöötajad (edaspidi järelevalveametnik)».
§ 3. Euroopa Ühenduste Komisjoni, kes esindab Euroopa Ühendust, ja Eesti Vabariigi vahel sõlmitud Eesti Vabariigis põllumajanduse ja maaelu arendamise liitumiseelse programmi mitmeaastase rahastuslepingu ratifitseerimise seaduses (RT II 2001, 14, 68; RT I 2009, 3, 15) tehakse järgmised muudatused:
« (2) Järelevalve teostamisel teeb Amet koostööd Põllumajandusameti, Veterinaar- ja Toiduameti, Keskkonnaameti, Keskkonnainspektsiooni ning teiste riigi- või kohaliku omavalitsuse asutustega nende pädevuse piires.»;
2) paragrahvi 7 lõike 1 teisest lausest jäetakse välja sõnad «, maaparanduse järelevalvetöötajate».
§ 4. Geneetiliselt muundatud organismide keskkonda viimise seaduse (RT I 2004, 30, 209; 2009, 3, 15) §-des 31 ja 35 asendatakse sõnad «Taimetoodangu Inspektsioon» sõnaga «Põllumajandusamet».
§ 5. Geograafilise tähise kaitse seaduse (RT I 1999, 102, 907; 2006, 58, 439) § 49 punktis 2 asendatakse sõnad «Taimetoodangu Inspektsioon» sõnaga «Põllumajandusamet».
§ 6. Loomatauditõrje seaduse (RT I 1999, 57, 598; 2009, 3, 15) § 293 lõikes 2 asendatakse sõnad «Taimetoodangu Inspektsiooniga» sõnaga «Põllumajandusametiga».
§ 7. Maaelu ja põllumajandusturu korraldamise seaduses (RT I 2008, 33, 202) tehakse järgmised muudatused:
1) paragrahvi 24 lõikes 1 asendatakse tekstiosa «palgaseaduse § 2 lõike 7 alusel kehtestatud kuupalga alammäära» sõnadega «Vabariigi Valitsuse kehtestatud kuupalga alammäära»;
2) paragrahvi 29 lõikes 1 asendatakse sõnad «Taimetoodangu Inspektsioonile (edaspidi TTI)» sõnadega «Põllumajandusametile (edaspidi PMA)»;
3) paragrahvi 29 lõigetes 3, 5 ja 6, §-des 30–32 ning § 39 lõikes 4 asendatakse lühend «TTI» lühendiga «PMA» vastavas käändes;
4) paragrahvi 50 lõikes 2 asendatakse sõnad «Taimetoodangu Inspektsioon» sõnaga «Põllumajandusamet».
§ 8. Maaparandusseaduses (RT I 2003, 15, 84; 2009, 3, 15) tehakse järgmised muudatused:
1) paragrahvi 2 lõikest 1 jäetakse välja sõnad «ja maapiirkonnas paikneva põllumajanduslikult kasutatava elamumaa sihtotstarbega eluasemekohtade maa (edaspidi eluasemekohtade maa)»;
2) paragrahvi 2 lõige 2 tunnistatakse kehtetuks;
3) paragrahvi 3 lõigetest 1–3, § 6 lõikest 6 ja § 45 lõikest 1 jäetakse välja sõnad «ja eluasemekohtade maa» vastavas käändes;
« (1) Enne maaparandussüsteemi ehitusprojekti koostamist esitatakse maaparandussüsteemi projekteerimistingimuste (edaspidi projekteerimistingimused) saamiseks taotlus Põllumajandusametile (edaspidi PMA). Projekteerimistingimuste saamiseks võivad mitu isikut esitada ühise taotluse, kuhu märgitakse kõigi taotlejate andmed.»;
5) paragrahvi 8 lõikes 1, § 14 lõikes 2, § 17 lõigetes 2 ja 3, § 18 lõikes 2, § 22 lõikes 2, § 47 lõikes 3, § 48 lõigetes 3 ja 4, § 51 lõikes 4 ning § 58 lõikes 5 asendatakse sõnad «maaparandusbüroo juhataja» sõnaga «PMA»;
6) paragrahvi 8 lõikes 2, § 10 lõikes 4, § 14 lõikes 1, § 19 punktis 5, § 20 lõikes 1, § 22 lõikes 1, § 24 lõikes 2, § 29 punktis 3, § 37 lõikes 1, § 45 lõikes 3, § 46 lõike 1 punktis 3, § 47 lõikes 1, § 51 lõigetes 2 ja 3, § 56 lõike 4 punktides 1 ja 2, § 77 lõigetes 2 ja 5 ning § 78 lõikes 2 asendatakse sõna «maaparandusbüroo» sõnaga «PMA» vastavas käändes;
7) paragrahvi 11 lõige 3 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« (3) Ehitusprojekti ekspertiisi võib teha ettevõtja, kellel on maaparandusalal tegutsevate ettevõtjate registri registreering maaparandusekspertiisi alal, või PMA.»;
8) paragrahvi 11 lõikes 4, § 24 lõigetes 3 ja 4 ning § 35 lõikes 2 asendatakse sõnad «Maaparanduse EEB» sõnaga «PMA»;
9) paragrahvi 37 lõige 1 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« (1) Registri volitatud töötleja teeb registreeringu või muudab registreeringuandmeid registreerimistaotluses, registreeringuandmete muutmise taotluses või käesoleva seaduse alusel tehtud ettekirjutuses esitatud andmete alusel taotluse ja selles sisalduvaid andmeid tõendavate dokumentide või ettekirjutuse saamisest arvates viie tööpäeva jooksul.»;
10) paragrahvi 40 lõige 2 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« (2) Registri vastutav töötleja on Põllumajandusministeerium ja volitatud töötleja on PMA.»;
11) paragrahvi 40 lõige 3 tunnistatakse kehtetuks;
12) paragrahvi 41 punktis 14 asendatakse sõnad «riikliku järelevalvetöötaja» sõnaga «järelevalveametniku»;
13) paragrahvi 42 tekst muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« (1) PMA kannab talle esitatud andmed registrisse viie tööpäeva jooksul andmete saamisest arvates. PMA-le esitatud andmete õigsuse eest vastutab andmed esitanud isik.
(2) PMA otsusest või ettekirjutusest tulenevad registrisse kantavad andmed kantakse registrisse viie tööpäeva jooksul otsuse tegemisest või ettekirjutuse jõustumisest arvates.»;
14) paragrahvi 48 lõige 1 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« (1) Kui kinnisasjal paikneb maaparandussüsteem, võib selle kinnisasja siht- ja kasutusotstarvet (edaspidi maakasutus) muuta ning seda kinnisasja ümber kruntida, jagada, ühendada, liita või eraldada (edaspidi maakorraldustoiming) PMA eelneva kooskõlastuse alusel.»;
15) paragrahvi 48 täiendatakse lõikega 11 järgmises sõnastuses:
« (11) Kinnisasja kasutusotstarbe muutmine käesoleva seaduse tähenduses on maatulundusmaal:
3) haritava maa või loodusliku rohumaa kõlvikul puittaimedega istanduse rajamine.»;
16) paragrahvi 48 lõikest 5 jäetakse välja sõnad «või eluasemekohtade maa»;
17) paragrahvi 53 lõigetes 1 ja 3 asendatakse sõna «maaparandusbüroode» sõnaga «PMA»;
18) paragrahvi 54 lõikes 3 asendatakse sõnad «maaparandushoiukava koostamist korraldav maaparandusbüroo» sõnaga «PMA»;
19) paragrahvi 54 lõigetes 5 ja 6 asendatakse sõnad «maaparandushoiukava koostamise korraldanud maaparandusbüroo» sõnaga «PMA»;
20) paragrahvi 55 lõiked 1–3 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« (1) Maaparandusseire on abinõude süsteem, mille rakendamise eesmärk on koguda andmeid kuivendatud maatulundusmaa kuivendusseisundi, põllumajandusmaa lubjatarbe ning maaparanduse ja maakasutuse keskkonnamõju kohta.
(3) Maaparandusseireks võib võtta tasuta mulla- ja veeproove ning teha muid vajalikke uuringuid. Seiret tegev isik võib seireks vajalikke tegevusi teha üksnes maavaldaja nõusolekul.»;
21) paragrahvi 64 lõikes 1 asendatakse sõnad «maaparandusbüroo oma tööpiirkonnas ja Maaparanduse EEB» sõnaga «PMA»;
22) paragrahvi 65 pealkiri ja lõige 1 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« § 65. Järelevalveametniku õigused ja kohustused
(1) Järelevalveametnik teostab oma pädevuse piires riiklikku järelevalvet käesoleva seaduse ja selle alusel kehtestatud õigusaktides sätestatud nõuete täitmise üle. Üldjuhul tehakse järelevalvetoiming ette teatamata.»;
23) paragrahvi 65 lõigetes 2–6 ning §-des 66, 69 ja 70 asendatakse sõna «järelevalvetöötaja» sõnaga «järelevalveametnik» vastavas käändes;
24) paragrahvi 67 lõige 2 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« (2) Järelevalve käigus määratud ekspertiisi võib teha käesoleva seaduse §-s 27 sätestatud nõuetele vastav isik, kui ta ei ole varem sama ehitusprojekti või maaparandussüsteemi ekspertiisi teinud.»;
25) paragrahvi 68 tekst muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
«Maaparandussüsteemiga toimunud avarii põhjuseid uurib PMA, kelle järelevalveametnikel on uurimisel käesoleva seaduse §-s 65 sätestatud õigused ja kohustused.»;
26) paragrahvi 69 lõige 1 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« (1) Õigusrikkumise avastamise korral on järelevalveametnikul õigus teha ettekirjutus, milles ta kohustab:
1) õigusrikkumise lõpetama;
2) tegema õigusrikkumise lõpetamiseks, edasise õigusrikkumise ärahoidmiseks ja rikkumise tagajärgede kõrvaldamiseks vajalikke toiminguid;
3) määrab ettekirjutuse täitmise tähtaja.»;
27) paragrahvi 71 tekst muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
«Järelevalve tulemused avalikustatakse PMA veebilehel.»;
28) paragrahvi 76 lõikes 2 asendatakse sõna «Põllumajandusministeerium» sõnaga «Põllumajandusamet»;
29) paragrahvi 82 lõikes 1 asendatakse arv «2009» arvuga «2011»;
30) paragrahvi 84 lõige 1 tunnistatakse kehtetuks;
31) paragrahvi 84 lõige 2 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« (2) Põllumajandusministeerium korraldab PMA kaudu maaparandussüsteemi omaniku, valdaja või muu õigustatud isiku soovil temale maaparandussüsteemi teostusjoonise (edaspidi teostusjoonis) koopia üleandmise. Teostusjoonise koopia antakse üle tasuta.»
§ 9. Mahepõllumajanduse seaduse (RT I 2006, 43, 327; 2009, 12, 72) § 6 lõikes 1, § 11 lõigetes 2 ja 6, §-des 15 ja 17 ning § 21 lõike 2 punktis 2 asendatakse sõnad «Taimetoodangu Inspektsioon» sõnaga «Põllumajandusamet» vastavas käändes.
§ 10. Reklaamiseaduse (RT I 2008, 15, 108; 47, 261) § 30 lõike 2 punktis 3 ja § 36 lõike 2 punktis 3 asendatakse sõnad «Taimetoodangu Inspektsioon» sõnaga «Põllumajandusamet».
§ 11. Riigilõivuseaduses (RT I 2006, 58, 439; 2009, 29, 176) tehakse järgmised muudatused:
1) paragrahvi 34 pealkiri muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
«§ 34. Põllumajandusameti toimingu eest riigilõivu tasumisest vabastamine»;
2) paragrahvi 56 lõikes 15 asendatakse sõnad «Taimetoodangu Inspektsiooni» sõnaga «Põllumajandusameti»;
3) seaduse 9. peatüki 2. jao pealkiri muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
«Põllumajandusameti toimingud»;
4) seaduse 9. peatüki 2. jagu täiendatakse 4. jaotisega järgmises sõnastuses:
Maaparandusseaduse alusel tehtavad toimingud
§ 2081. Maaparandussüsteemi ehitusloa andmine
Maaparandussüsteemi ehitusloa taotluse läbivaatamise eest tasutakse riigilõivu 300 krooni.
§ 2082. Maaparandusalal tegutsevate ettevõtjate registri toimingud
Maaparandusalal tegutseva ettevõtja registreerimistaotluse läbivaatamise eest tasutakse riigilõivu 300 krooni.»;
5) seaduse 9. peatüki 3. jao pealkiri muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
«Veterinaar- ja Toiduameti ning Põllumajandusameti toimingud»;
6) seaduse 9. peatüki 5. jagu tunnistatakse kehtetuks.
§ 12. Taimede paljundamise ja sordikaitse seaduse (RT I 2005, 70, 540; 2009, 3, 15) tekstis, välja arvatud selle seaduse § 133 lõikes 1, asendatakse läbivalt sõnad «Taimetoodangu Inspektsioon» sõnaga «Põllumajandusamet» vastavas käändes.
§ 13. Taimekaitseseaduses (RT I 2004, 32, 226; 2009, 3, 15) tehakse järgmised muudatused:
1) seaduse tekstis asendatakse läbivalt sõnad «Taimetoodangu Inspektsioon» sõnaga «Põllumajandusamet» vastavas käändes;
2) paragrahvi 9 lõikes 1 asendatakse sõnad «käesoleva seaduse alusel» sõnadega «käesolevas seaduses või selle alusel või asjakohases Euroopa Liidu õigusaktis»;
3) paragrahvi 9 täiendatakse lõikega 5 järgmises sõnastuses:
« (5) Ohtliku taimekahjustaja puhul, mille liigile kohased tõrjeabinõud on kehtestatud käesoleva paragrahvi lõike 4 alusel või asjakohases Euroopa Liidu õigusaktis, otsustab taimekahjustaja liigile kohase tõrjeabinõu rakendamise järelevalveasutus, määrates kindlaks tõrjeabinõu rakendamise ulatuse. Ohtliku taimekahjustaja puhul, mille liigile kohaseid tõrjeabinõusid ei ole õigusaktiga kehtestatud, otsustab taimekahjustaja liigile kohase käesoleva paragrahvi lõikes 3 sätestatud tõrjeabinõu rakendamise järelevalveasutus, võttes arvesse taimekahjustaja bioloogiat ja levikuviisi ning määrates kindlaks tõrjeabinõu rakendamise ulatuse.»;
4) paragrahvi 94 lõikes 11 asendatakse sõna «vajalike» tekstiosaga «käesoleva seaduse §-s 9 sätestatud».
§ 14. Tolliseaduse (RT I 2004, 28, 188; 2007, 22, 113) § 22 lõikes 3 asendatakse sõnad «Taimetoodangu Inspektsiooni» sõnaga «Põllumajandusameti».
§ 15. Veterinaarkorralduse seaduse (RT I 1999, 58, 608; 2008, 30, 191) § 353 lõikest 7 jäetakse välja kolmas lause.
§ 16. Väetiseseaduse (RT I 2003, 51, 352; 2008, 49, 271) tekstis asendatakse läbivalt sõnad «Taimetoodangu Inspektsioon» sõnaga «Põllumajandusamet» vastavas käändes.
§ 17. Väärteomenetluse seadustiku (RT I 2002, 50, 313; 2009, 27, 165) § 52 lõikest 12 jäetakse välja sõnad «, Taimetoodangu Inspektsioon».
(2) Käesoleva seaduse § 7 punkt 1 ja § 15 jõustuvad 2009. aasta 1. juulil.
(3) Käesoleva seaduse § 1 punkt 1 ning §-d 2–6, § 7 punktid 2–4, § 8 punktid 4–15, 17–28, 30 ja 31, §-d 9–12, § 13 punkt 1 ning §-d 14, 16 ja 17 jõustuvad 2010. aasta 1. jaanuaril.


Riigikogu 16.03.1994 seadus; jõustumiskuupäev 23.05.1994
redaktsioon 01.01.2015 [RT I, 12.07.2014, 58]
16.03.1994 RT I 2000, 60, 388 23.05.1994terviktekst RT paberkandjal
§ 2. [Kehtetu - RT I 2000, 19, 117 - jõust. 01.07.2000]
§ 3. <!- END 2 -!> Eesti Vabariigi ja välisriigi isiku õiguste ja kohustuste võrdsus
§ 4. [Kehtetu - RT I 2000, 19, 117 - jõust. 01.07.2000]
§ 5. <!- END 4 -!> Kasuliku mudeli õiguskaitse
[Kehtetu - RT I, 29.11.2011, 1 - jõust. 01.01.2012]
(1) Isik, kes on esitanud patenditaotluse, võib esitada samale leiutisele registreerimistaotluse, arvestades käesoleva seaduse §-des 5-9 sätestatud piiranguid.
(4) Kaebuse rahuldamisel makstakse riigilõiv tagasi.
§ 35. [Kehtetu - RT I 2000, 19, 117 - jõust. 01.07.2000]
§ 36 <!- END 35 -!> . Muudatused kasulikus mudelis
§ 37. - § 39. [Kehtetud - RT I 2000, 19, 117 - jõust. 01.07.2000]
(3) Käesoleva paragrahvi 1. või 2. lõike kohase kasuliku mudeli registreerimise taotlemise õiguse ülemineku õiguslik alus ja autori andmed näidatakse ära registreerimistaotluses. Põhjendatud kahtluse korral on Patendiametil ja kohtul õigus nõuda kasuliku mudeli registreerimise taotlemise õigust ja leiutise autorsust tõendavaid dokumente.
(4) Käesoleva paragrahvi 3. lõikes nimetatud avaldus tuleb esitada ühe aasta jooksul tehingus määratud kasuliku mudeli ülemineku päevast või õigusjärgluse tekkimise päevast arvates. Kui kasulik mudel läheb üle kohtuotsuse alusel, tuleb avaldus esitada ühe kuu jooksul kohtuotsuse jõustumise päevast arvates. Käesolevas lõikes nimetatud tähtaegade eiramise korral loetakse registreering kehtetuks.
(5) Kasulik mudel loetakse teisele isikule üleläinuks tehingu või kohtuotsuse järgi määratud kasuliku mudeli ülemineku päevast või õigusjärgluse tekkimise päevast.
§ 44. [Kehtetu - RT I 2000, 19, 117 - jõust. 01.07.2000]
§ 45 <!- END 44 -!> . Autorsuse vaidlustamine
(1) Vaidlused autorsuse üle lahendab kohus pärast kasuliku mudeli registreerimist.
(2) Isik, kes leiab, et käesoleva seaduse § 12 1. või 2. lõike järgi on tema kasuliku mudeli autor või ühisautor, võib oma autorsuse tunnistamiseks esitada kohtusse hagi kasuliku mudeli omaniku vastu.
(4) Autorsuse tunnistamise korral võib isik käesoleva seaduse § 11 alusel sama kohtuasja käigus § 46 1. lõike kohaselt vaidlustada kasuliku mudeli omaniku.
(1) Isik, kes leiab, et õigus kasulikule mudelile kuulub käesoleva seaduse § 11 alusel temale, võib oma õiguse tunnistamiseks esitada kohtusse hagi kasuliku mudeli omaniku vastu. Hagi rahuldamise korral on isikul õigus:
(2) Avaldus vastavalt käesoleva paragrahvi 1. lõike kohaselt tehtud valikule koos jõustunud kohtuotsuse ärakirja ja ettenähtud juhtudel andmetega tasutud riigilõivu kohta esitatakse Patendiametile ühe kuu jooksul kohtuotsuse jõustumise kuupäevast arvates. Uue registreerimistaotluse esitamise korral peab isik kolme kuu jooksul jõustunud kohtuotsuse kuupäevast arvates esitama Patendiametile uue registreerimistaotluse dokumendid vastavalt käesoleva seaduse §-s 17 sätestatule. Eelnimetatud nõuete täitmata jätmise korral registreering tühistatakse.
(3) Käesoleva paragrahvi 1. lõike kohaselt esitatud hagi rahuldamise korral võib isik, kes on leiutist kasutanud või teinud selleks olulisi ettevalmistusi, taotleda kohtult leiutise oma majandus- ja kutsetegevuses tasu eest või tasuta kasutamise õigust ka pärast kasuliku mudeli üleminekut tingimusel, et leiutise kasutamise iseloom ei muutu.
(1) Isik võib esitada kohtusse kasuliku mudeli omaniku vastu hagi registreeringu tühistamiseks, kui ta leiab, et:
1) registreeritud kasulik mudel ei vasta käesoleva seaduse §-des 5-9 sätestatule;
(2) Käesoleva paragrahvi 1. lõikes nimetatud hagi saab esitada ka pärast registreeringu kehtivuse lõppemist.
(3) Registreeringu tühistamise korral teeb Patendiamet registreeringu kustutamise kande, kui kasuliku mudeli omanik või käesoleva paragrahvi 1. lõikes nimetatud isik esitab Patendiametile taotluse, millele on lisatud jõustunud kohtuotsuse ärakiri.
(2) Apellatsioonikomisjoni otsusega mittenõustumisel võib taotleja selle vaidlustada, esitades kaebuse maakohtusse kolme kuu jooksul otsuse avaldamise päevast arvates.
(5) Isikul, kelle vastu on esitatud hagi käesoleva seaduse § 50 alusel või alustatud väärteo või kuriteo menetlemist seoses kasuliku mudeli omaniku ainuõiguse väidetava rikkumisega, on õigus § 47 1. lõike kohaselt esitada kasuliku mudeli omaniku vastu kohtusse hagi registreeringu tühistamiseks. Ainuõiguse väidetavat rikkumist menetlev kohus võib väidetava rikkuja nõudel registreeringu tühistamise hagi menetlemise ajaks peatada kasuliku mudeli omaniku ainuõiguse rikkumise hagi, väärteo või kuriteo menetlemise. Kohus võib peatamise tingimusena nõuda tagatist võimaliku kasuliku mudeli omanikule tekitatud kahju hüvitamiseks, kui registreering jääb jõusse.
(2) Käesoleva seaduse §-de 45-48 ning § 51 1., 2., 4. ja 5. lõike kohased hagid ja avaldused ning § 49 kohased kaebused alluvad Patendiameti asukoha järgsele kohtule. Paragrahvi 50 ning § 51 3. lõike ja § 521 kohased hagid alluvad rikkumise toimumise koha järgsele maakohtule. Maailma kaubandusorganisatsiooni asutamislepingu lisa 1C intellektuaalomandi õiguste kaubandusaspektide lepingu artikli 50 kohaste ajutiste meetmete rakendamine kuulub rikkumise toimumise koha järgse maakohtu alluvusse.
(5) Apellatsioonikomisjon arutab temale esitatud kaebusi käesoleva seaduse alusel apellatsioonikomisjoni põhimäärusega sätestatud korras.
§ 57. [Kehtetu - RT I 2000, 19, 117 - jõust. 01.07.2000]
§ 571. - § 572. [Kehtetud - RT I, 12.07.2014, 1 - jõust. 01.01.2015]
§ 58 <!- END 57 -!> . Seaduse jõustumine


Välisõhu kaitse seaduse ja sellega seotud seaduste muutmise seadus – Riigi Teataja
Välisõhu kaitse seaduse ja sellega seotud seaduste muutmise seadus
RT I, 21.12.2011, 1
13.12.2011 otsus nr 28
Vastu võetud 06.12.2011
§ 1. Välisõhu kaitse seaduses (RT I, 05.07.2011, 26) tehakse järgmised muudatused:
1) seaduse 7. peatükki täiendatakse 3. jaoga järgmises sõnastuses:
Süsinikdioksiidi kogumine, transportimine ja maapõues säilitamine
Keskkonnaministeerium avalikustab süsinikdioksiidi maapõues säilitamise eesmärgil kogumise ja transpordiga seotud keskkonnateabe oma veebilehel.”;
2) seadust täiendatakse §-ga 1411 järgmises sõnastuses:
„§ 1411. Maapõues säilitatava süsinikdioksiidi kogumise, transportimise ja aruandluse nõuete rikkumine
3) seadust täiendatakse §-ga 1501 järgmises sõnastuses:
„§ 1501. Heitkoguse ühikute tagastamine
Alates 2013. aasta 1. jaanuarist ei rakendata käesoleva seaduse § 120 lõike 3 alusel kehtestatud lubatud heitkoguse ühikute tagastamise nõuet nende heitkoguste suhtes, mis on tõendatud käesoleva seaduse § 120 lõike 3 alusel kehtestatud korra kohaselt ja transporditud maapõues säilitamiseks käitisesse, millel on selleks kehtiv luba Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2009/31/EÜ, milles käsitletakse süsinikdioksiidi geoloogilist säilitamist ning millega muudetakse nõukogu direktiivi 85/337/EMÜ ja direktiive 2000/60/EÜ, 2001/80/EÜ, 2004/35/EÜ, 2006/12/EÜ, 2008/1/EÜ ning määrust (EÜ) nr 1013/2006 (ELT L 140, 05.06.2009, lk 114–135), kohaselt.”;
4) seadust täiendatakse §-ga 1502 järgmises sõnastuses:
„§ 1502. Suurest põletusseadmest lähtuva süsinikdioksiidi kogumise ja transpordi võimalikkuse kohta hinnangu esitamine
Suure põletusseadme käitaja, kelle põletusseadme elektriline nimivõimsus on 300 megavatti või enam ja kelle põletusseadme ehitusluba on antud pärast 2009. aasta 24. juunit, peab käesoleva seaduse § 12210 lõikes 1 nimetatud hinnangu Keskkonnaministeeriumile esitama 2012. aasta 31. märtsiks.”;
5) seaduse normitehnilist märkust täiendatakse tekstiosaga järgmises sõnastuses:
„Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2009/31/EÜ, milles käsitletakse süsinikdioksiidi geoloogilist säilitamist ning millega muudetakse nõukogu direktiivi 85/337/EMÜ ja direktiive 2000/60/EÜ, 2001/80/EÜ, 2004/35/EÜ, 2006/12/EÜ, 2008/1/EÜ ning määrust (EÜ) nr 1013/2006 (ELT L 140, 05.06.2009, lk 114–135).”
§ 2. Keskkonnamõju hindamise ja keskkonnajuhtimissüsteemi seaduses (RT I, 16.11.2010, 13) tehakse järgmised muudatused:
1) paragrahvi 6 lõike 1 punkt 25 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„25) maagaasi, nafta- või keemiatoodete või muude vedelainete transportimiseks üle 40 kilomeetri pikkuse ja 800 millimeetrise läbimõõduga torustiku püstitamine;”;
2) paragrahvi 6 lõiget 1 täiendatakse punktiga 251 järgmises sõnastuses:
„251) maapõues säilitatava süsinikdioksiidi transportimiseks üle 40 kilomeetri pikkuse ja üle 800 millimeetrise läbimõõduga torustiku ning sellega seotud pumbajaamade ehitamine;”;
3) paragrahvi 6 lõiget 1 täiendatakse punktiga 341 järgmises sõnastuses:
„341) ehitiste ehitamine käesoleva lõike punktides 1–34 nimetatud tegevusest, käitistest või ehitistest lähtuva süsinikdioksiidi kogumiseks maapõues säilitamise eesmärgil või kui maapõues säilitamiseks kogutava süsinikdioksiidi aastane kogumaht on vähemalt 1,5 megatonni käitise kohta;”;
4) paragrahvi 6 lõike 1 punkt 35 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„35) käesoleva lõike punktides 1–341 ja käesoleva paragrahvi lõikes 2 nimetatud tegevuse või käitise muutmine või ehitise laiendamine või rekonstrueerimine, kui see vastab käesolevas lõikes sätestatule või kui tegevus või käitis muutmise või ehitis laiendamise või rekonstrueerimise tulemusel tervikuna vastab käesolevas lõikes sätestatule.”;
§ 3. Keskkonnavastutuse seaduses (RT I 2007, 62, 396; 2010, 22, 108) tehakse järgmised muudatused:
1) paragrahvi 8 lõiget 2 täiendatakse punktiga 9 järgmises sõnastuses:
„9) välisõhu kaitse seaduse kohaselt süsinikdioksiidi maapõues säilitamisega seotud tegevus.”;
2) seaduse normitehnilist märkust täiendatakse tekstiosaga järgmises sõnastuses:
§ 4. Maapõueseaduses (RT I 2004, 84, 572; 2010, 44, 260) tehakse järgmised muudatused:
1) seadust täiendatakse §-ga 591 järgmises sõnastuses:
„§ 591. Süsinikdioksiidi maapõues säilitamine
(2) Käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud keeldu ei kohaldata, kui maapõues säilitatava süsinikdioksiidi kogumaht on väiksem kui 100 kilotonni ja säilitamine toimub teadusuuringute ja arendustegevuse raames või uute toodete ja protsesside katsetamise eesmärgil.”;
2) seadust täiendatakse §-ga 721 järgmises sõnastuses:
„§ 721. Süsinikdioksiidi ebaseaduslik maapõues säilitamine
3) seaduse normitehnilist märkust täiendatakse tekstiosaga järgmises sõnastuses:
§ 5. Saastuse kompleksse vältimise ja kontrollimise seaduses (RT I, 15.03.2011, 21) tehakse järgmised muudatused:
1) paragrahvi 7 lõiget 3 täiendatakse punktiga 14 järgmises sõnastuses:
„14) käesoleva lõike punktides 1–13 nimetatud tegevusvaldkondadesse kuuluvatest käitistest lähtuva maapõues säilitatava süsinikdioksiidi kogumine.”;
§ 6. Veeseaduses (RT I, 08.07.2011, 18) tehakse järgmised muudatused:
1) paragrahv 2615 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„§ 2615. Laevalt saasteainete merre heitmisega või merel toimuva muu keelatud tegevusega tekitatud keskkonnakahju
(1) Laevalt saasteainete merre heitmisega või merel toimuva muu keelatud tegevusega veele või looma- või taimeliigi isenditele tekitatud kahju (edaspidi keskkonnakahju) on otseselt või kaudselt mõõdetav ebasoodne muutus vee kvaliteeti või looma- või taimeliikide kooslusi iseloomustavates näitajates, sealhulgas isendite elupaiga kvaliteedis või isendite käitumises või seisundis.
(3) Kui keskkonnakahju on põhjustatud laevalt saasteainete merre heitmisega või merel toimuva muu keelatud tegevusega, millega seotud vastutusele ei kohaldata naftareostusest põhjustatud kahju korral kehtivat tsiviilvastutuse 1992. aasta rahvusvahelist konventsiooni, naftareostusest põhjustatud kahju kompenseerimise rahvusvahelise fondi asutamise 1992. aasta konventsiooni või punkrikütusereostusest põhjustatud kahju eest kantava tsiviilvastutuse 2001. aasta rahvusvahelist konventsiooni, siis kohaldatakse mereala suhtes keskkonnavastutuse seaduses sätestatut, võttes keskkonnakahju tuvastamisel arvesse käesoleva seaduse erisusi.”;
2) paragrahvi 2616 lõige 1 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„(1) Laevadelt saasteainete merre heitmisega või merel toimuva muu keelatud tegevusega tekitatud keskkonnakahju tuvastamisel arvestatakse algset olukorda ning käesoleva paragrahvi lõigetes 3 ja 4 sätestatut.”;
3) paragrahvi 2616 lõige 3 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„(3) Käesoleva seaduse § 2615 lõikes 1 nimetatud keskkonnakahju tuvastamisel lähtutakse saasteaine keskkonnaohtlikkusest, merre heidetud saasteainete kogusest ja nende sisaldusest merevees (piirnormide ületamisest), liikide populatsiooni ja levila suurusest, liikide isendite elupaiga kvaliteedi, rännete ja reproduktiivse käitumise ning füsioloogilise seisundi muutustest, saasteainete merre heitmisega või merel toimuva muu keelatud tegevusega põhjustatud muutuse ajalisest kestusest ja geograafilisest ulatusest, muutusest mõjutatud koosluste ja populatsioonide hulgast, muutuse pöördumatusest ning mõjutatud ökosüsteemi elementide taastumisvõimest ja taastumisajast.”;
4) paragrahvi 2616 lõige 7 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„(7) Laevadelt saasteainete merre heitmisega või merel toimuva muu keelatud tegevusega tekitatud keskkonnakahju tuvastab Keskkonnainspektsioon. Keskkonnainspektsioonil on õigus nõuda kahju tekitajalt keskkonnakahjuga või kahju ohuga seotud ning muid kahju tuvastamiseks vajalikke andmeid.”;
5) seaduse peatüki 52 pealkiri muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„MEREALA KAITSE JA SELLE KAVANDAMINE”;
6) seadust täiendatakse §-ga 343 järgmises sõnastuses:
„§ 343. Süsinikdioksiidi merealal säilitamise keeld
(1) Süsinikdioksiidi säilitamine merealal on käesoleva seaduse tähenduses merealal süsinikdioksiidi juhtimine veesambasse või merepõhjale või säilitamine geoloogilistes formatsioonides merepõhja all.
(2) Süsinikdioksiidi säilitamine merealal on keelatud.”;
7) paragrahv 3810 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„§ 3810. Laevalt saasteainete merre heitmise keelu ning süsinikdioksiidi merealal säilitamise keelu rikkumine
(1) Laevalt saasteainete merre keelatud heitmise ning merealal süsinikdioksiidi keelatud säilitamise eest –
8) seaduse normitehnilist märkust täiendatakse tekstiosaga järgmises sõnastuses: