text:
10. august 2017 ( *1 )
Eelotsusetaotlus – Eelotsuse kiirmenetlus – Politseikoostöö ja õigusalane koostöö kriminaalasjades – Euroopa vahistamismäärus – Raamotsus 2002/584/JSK – Liikmesriikidevaheline üleandmiskord – Täitmise tingimused – Täitmata jätmise vabatahtlikud alused – Artikli 4a lõige 1, mis lisati raamotsusega 2009/299/JSK – Vabadusekaotusliku karistuse täitmisele pööramiseks tehtud vahistamismäärus – Mõiste „kohtulik arutelu, mille tulemusel otsus tehti“ – Kohtumenetlus, milles muudetakse varem mõistetud karistusi – Liitkaristuse mõistmine – Sellise kohtuliku arutelu tulemusel tehtud otsus, millele süüdimõistetud isik isiklikult ei ilmunud – Süüdimõistetud isik, kes isiklikult ei ilmunud ei esimese kohtuastme arutelule, mille tulemusel ta süüdi mõisteti, ega ka apellatsiooniastmes toimunud arutelule – Isik, keda apellatsioonimenetluses kaitses õigusnõustaja – Vahistamismäärus, milles vastav teave puudub – Tagajärjed vahistamismäärust täitvale õigusasutusele
Kohtuasjas C‑271/17 PPU,
mille ese on ELTL artikli 267 alusel Rechtbank Amsterdami (Amsterdami esimese astme kohus, Madalmaad) 18. mai 2017. aasta otsusega esitatud eelotsusetaotlus, mis saabus Euroopa Kohtusse samal päeval, järgmise isiku suhtes tehtud Euroopa vahistamismääruse täitmisega seotud menetluses:
koosseisus: koja president J. L. da Cruz Vilaça, kohtunikud M. Berger, A. Borg Barthet, E. Levits ja F. Biltgen (ettekandja),
arvestades kirjalikus menetluses ja 11. juuli 2017. aasta kohtuistungil esitatut,
S. A. Zdziaszek, esindajad: advocaat M. Bouwman ja advocaat B. J. Polman,
Openbaar Ministerie, esindajad: K. van der Schaft ja U. E. A. Weitzel,
Madalmaade valitsus, esindajad: M. Noort ja M. Bulterman,
Iirimaa, esindaja: J. Quaney, keda abistas C. Noctor, BL,
Poola valitsus, esindajad: B. Majczyna, M. Nowak ja K. Majcher,
Euroopa Komisjon, esindajad: R. Troosters ja S. Grünheid,
olles 26. juuli 2017. aasta kohtuistungil ära kuulanud kohtujuristi ettepaneku,
Eelotsusetaotlus puudutab küsimust, kuidas tõlgendada nõukogu 13. juuni 2002. aasta raamotsuse 2002/584/JSK Euroopa vahistamismääruse ja liikmesriikidevahelise üleandmiskorra kohta (EÜT 2002, L 190, lk 1; ELT eriväljaanne 19/06, lk 34), muudetud nõukogu 26. veebruari 2009. aasta raamotsusega 2009/299/JSK (ELT 2009, L 81, lk 24) (edaspidi „raamotsus 2002/584“), artikli 4a lõiget 1.
Taotlus on esitatud sellise Euroopa vahistamismääruse täitmisel Madalmaades, mille Sąd Okręgowy w Gdańsku (Gdański maakonnakohus, Poola) tegi Sławomir Andrzej Zdziaszeki suhtes, et pöörata Poolas täitmisele vabadusekaotuslik karistus.
Roomas 4. novembril 1950. aastal allkirjastatud Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooni (edaspidi „EIÕK“) artikkel 6 „Õigus õiglasele kohtumenetlusele“ sätestab:
„1. Igaühel on oma tsiviilõiguste ja -kohustuste või temale esitatud kriminaalsüüdistuse üle otsustamisel õigus õiglasele ja avalikule kohtumenetlusele mõistliku aja jooksul sõltumatus ja erapooletus, seaduse alusel moodustatud kohtus. Kohtuotsus kuulutatakse avalikult, kuid istungi võib ajakirjanikele ja üldsusele täielikult või osaliselt kinniseks kuulutada demokraatliku ühiskonna kõlbluse, avaliku korra või riigi julgeoleku huvides, alaealise huvides või poolte eraelu kaitseks või kohtu määratud ulatuses erijuhtudel, kui avalikkus kahjustaks õigusemõistmist.
2. Igaüht, keda süüdistatakse kuriteos, peetakse süütuks seni, kuni tema süü ei ole seaduse kohaselt tõendatud.
3. Igal kuriteos süüdistataval on vähemalt järgmised õigused:
saada viivitamata talle arusaadavas keeles üksikasjalikku teavet tema vastu esitatud süüdistuse iseloomust ja alustest;
saada piisavalt aega ja võimalusi enda kaitse ettevalmistamiseks;
kaitsta end ise või enda valitud kaitsja abil või saada tasuta õigusabi juhul, kui see on õigusemõistmise huvides vajalik ja süüdistataval pole piisavalt vahendeid õigusabi eest tasumiseks;
küsitleda ise või lasta küsitleda tema vastu ütlusi andma kutsutud tunnistajaid, lasta omalt poolt kohale kutsuda tunnistajaid ja neid küsitleda tema vastu ütlusi andvate tunnistajatega võrdsetel tingimustel;
kasutada tasuta tõlgi abi, kui ta ei mõista või ei räägi kohtus kasutatavat keelt.“
Euroopa Liidu põhiõiguste harta (edaspidi „harta“) artiklid 47 ja 48 asuvad VI jaotises „Õigusemõistmine“.
Harta artikkel 47 „Õigus tõhusale õiguskaitsevahendile ja õiglasele kohtulikule arutamisele“ sätestab:
Selgitustes põhiõiguste harta kohta (ELT 2007, C 303, lk 17) (edaspidi „harta selgitused“) on harta artikli 47 teise lõigu kohta täpsustatud, et see säte vastab EIÕK artikli 6 lõikele 1.
Harta selgitustes on artikli 47 kohta lisatud, et „[l]iidu õiguses ei piirdu õigus asja õiglasele kohtulikule arutamisele vaidlustega tsiviilõiguste ja -kohustuste üle. See on üks tagajärg, mis tuleneb asjaolust, et liit on õigusriigi põhimõttel põhinev ühendus, nagu väidab kohus [23. aprilli 1986. aasta kohtuotsuses Les Verts vs. Euroopa Parlament, (294/83; EU:C:1986:166)]. Kõigis teistes aspektides, välja arvatud reguleerimisala, kohaldatakse [EIÕKga] pakutavaid tagatisi sarnaselt ka liidu suhtes.“
Harta artikkel 48 „Süütuse presumptsioon ja kaitseõigus“ sätestab:
„1. Iga süüdistatavat peetakse süütuks seni, kuni tema süü ei ole seaduse kohaselt tõendatud.
2. Iga süüdistatava õigus kaitsele on tagatud.“
Harta selgitused täpsustavad sellega seoses järgmist:
„Artikkel 48 vastab [EIÕK] artikli 6 lõigetele 2 ja 3 [...]
Kooskõlas artikli 52 lõikega 3 on nimetatud õigusel sama tähendus ja ulatus, kui on [EIÕKga] tagatud õigusel.“
Harta artikli 51 „Reguleerimisala“ lõige 1 näeb ette:
„Harta sätted on subsidiaarsuse põhimõtet arvesse võttes ette nähtud liidu institutsioonidele, organitele ja asutustele ning liikmesriikidele üksnes liidu õiguse kohaldamise korral [...]“
Harta artikkel 52 „Õiguste ja põhimõtete ulatus ja tõlgendamine“ näeb ette:
7. Harta tõlgendamise juhendina koostatud selgitusi võetakse asjakohaselt arvesse liidu ja liikmesriikide kohtutes.“
Raamotsused 2002/584 ja 2009/299
Raamotsuse 2002/584 põhjendused 5, 6, 8, 10 ja 12 on sõnastatud järgmiselt:
[...] Lisaks sellele võimaldab süüdimõistetute kriminaalkaristuste täitmiseks või kahtlustatavatele süüdistuse esitamiseks uue lihtsustatud üleandmissüsteemi sisseviimine kõrvaldada keerukuse ja võimalikud viivitused, mis on omased praegusele väljaandmiskorrale. [...]
Euroopa vahistamismääruse toimimine põhineb suurel liikmesriikidevahelisel usaldusel. Selle kohaldamise võib peatada ainult siis, kui üks liikmesriik on raskelt ja jätkuvalt rikkunud [EL] artikli 6 lõikes 1 [nüüd, pärast muutmist ELL artikkel 2] sätestatud põhimõtteid ja kui rikkumise on [EL] artikli 7 lõike 1 [nüüd, pärast muutmist ELL artikli 7 lõige 2] alusel kindlaks teinud nõukogu ja sellel on artikli 7 lõikes 2 sätestatud tagajärjed.
Käesolev raamotsus austab põhiõigusi ja järgib põhimõtteid, mida tunnustatakse [EL] artiklis 6 ja mis on kajastatud [...] hartas, eelkõige selle VI peatükis. Käesolevat raamotsust ei tõlgendata keeluna ära öelda isiku üleandmisest, kelle suhtes on tehtud Euroopa vahistamismäärus, kui on objektiivselt alust arvata, et nimetatud vahistamismäärus on tehtud isiku kohtu alla andmiseks või karistamiseks kõnealuse isiku soo, rassi, usu, etnilise kuuluvuse, kodakondsuse, keele, poliitiliste vaadete või seksuaalse sättumuse alusel või et see kahjustaks selle isiku olukorda mis tahes eeltoodud põhjusel.
Selle raamotsuse artikkel 1 „Euroopa vahistamismääruse määratlus ja selle täitmise kohustus“ näeb ette:
3. Käesolev raamotsus ei mõjuta kohustust austada põhiõigusi ja õiguse üldpõhimõtteid, mis on kirja pandud [EL] artiklis 6.“
Nimetatud raamotsuse artiklites 3, 4 ja 4a on ette nähtud Euroopa vahistamismääruse täitmata jätmise kohustuslikud ja vabatahtlikud alused.
Raamotsus 2009/299 täpsustab, millistel põhjustel võib Euroopa vahistamismäärust täitev õigusasutus selle määruse täitmisest keelduda, kui asjaomane isik ei ole ilmunud oma asja kohtulikule arutamisele. Raamotsuse põhjendused 1, 2, 4, 6–8, 14 ja 15 on sõnastatud järgmiselt:
Süüdistatava õigus ilmuda isiklikult kohtulikule arutelule on hõlmatud [EIÕK] artiklis 6 sätestatud õigusega õiglasele kohtulikule arutamisele Euroopa Inimõiguste Kohtu tõlgenduses. [See] kohus on samuti märkinud, et süüdistatava õigus ilmuda isiklikult kohtulikule arutelule ei ole absoluutne ning et teatud tingimustel võib süüdistatav omal vabal tahtel sõnaselgelt või vaikimisi, kuid ühemõtteliselt, nimetatud õigusest loobuda.
Erinevates raamotsustes, millega rakendatakse lõplike kohtuotsuste vastastikuse tunnustamise põhimõtet, ei käsitleta ühtselt küsimust, mis puudutab otsuseid, mis tehakse pärast kohtulikku arutelu, millele asjaomane isik isiklikult ei ilmunud. Kõnealune ühtsuse puudumine võib muuta praktilise rakendamise keeruliseks ning takistada õigusalast koostööd.
Seetõttu on vaja sätestada selged ja ühtsed põhjused selliste otsuste mittetunnustamiseks, mis tehti pärast kohtulikku arutelu, millele asjaomane isik isiklikult ei ilmunud. Raamotsuse eemärk on viimistleda nimetatud ühtsete põhjuste määratlust, mis võimaldaksid täidesaatval asutusel otsust täita, vaatamata sellele, et isik kohtulikul arutelul ei viibinud, austades täielikult isiku õigust kaitsele. Käesolev raamotsus ei ole mõeldud selliste vormide ja meetodite, sealhulgas menetlusnõuete reguleerimiseks, mida kasutatakse käesolevas raamotsuses sätestatud tulemuste saavutamiseks; need kuuluvad liikmesriikide õigusaktide reguleerimisalasse.
Teisi raamotsuseid muutva käesoleva raamotsuse sätetega nähakse ette, millistel tingimustel ei tohi keelduda sellise otsuse tunnustamisest ja täitmisest, mis tehakse pärast kohtulikku arutelu, millele asjaomane isik isiklikult ei ilmunud. Täidetud ei pea olema kõik tingimused; kui üks tingimustest on täidetud, kinnitab vahistamismääruse või otsuse teinud asutus, täites Euroopa vahistamismääruse või teiste raamotsuste kohase tunnistuse vastava osa, et nõuded on või saavad täidetud, mis peaks olema piisav otsuse täitmiseks vastastikuse tunnustamise põhimõtte alusel.
Sellise otsuse tunnustamisest ja täitmisest, mis tehti pärast kohtulikku arutelu, millele asjaomane isik isiklikult ei ilmunud, ei tohi keelduda, kui isikule esitati kohtukutse isiklikult ning seega teavitati teda sellest, millal ja kus toimub kava kohaselt kohtulik arutelu, mille tulemusel asjaomane otsus tehti, või kui ta sai tegelikult muul viisil ametliku teabe selle kohta, millal ja kus toimub kava kohaselt kõnealune kohtulik arutelu, sellisel viisil, et ühemõtteliselt tehti kindlaks, et ta oli kavandatud kohtulikust arutelust teadlik. Sellega seoses on enesestmõistetav, et isik peaks saama sellise teabe „õigeaegselt“, mis tähendab piisavalt vara, et tal oleks võimalik osaleda kohtulikul arutelul ning reaalselt kasutada oma õigust kaitsele.
Süüdistatava õigus õiglasele kohtulikule arutamisele tagatakse [EIÕK‑ga], nii nagu seda tõlgendab Euroopa Inimõiguste Kohus. Nimetatud õigus hõlmab asjaomase isiku õigust ilmuda isiklikult kohtulikule arutelule. Selleks et asjaomane isik saaks kõnealust õigust kasutada, peab ta olema teadlik kavandatud kohtulikust arutelust. Käesoleva raamotsuse kohaselt peab iga liikmesriik tagama isiku teadlikkuse kohtulikust arutelust vastavalt oma siseriiklikule õigusele, kusjuures eeldades, et see peab toimuma kooskõlas nimetatud konventsiooni nõuetega. Kui kaalutakse teabe edastamise viisi piisavust selleks, et tagada isiku teadlikkus kohtulikust arutelust, võiks vajaduse korral Euroopa Inimõiguste Kohtu kohtupraktika kohaselt pöörata eelkõige tähelepanu ka sellele, kui kohusetundlikult on asjaomane isik toiminud, et saada talle edastatud teave kätte.
Käesolevas raamotsuses piirdutakse mittetunnustamise põhjuste määratluste viimistlemisega aktides, millega rakendatakse vastastikuse tunnustamise põhimõtet. Seetõttu piirdub näiteks asja uuesti läbivaatamise taotlemise õigust käsitlevate sätete kohaldamisala kõnealuste mittetunnustamise põhjuste määratlemisega. Nende sätete eesmärk ei ole liikmesriikide õigusaktide ühtlustamine. Käesolev raamotsus ei piira selliste tulevaste Euroopa Liidu õigusaktide kohaldamist, mille eesmärk on ühtlustada liikmesriikide õigusaktid kriminaalõiguse valdkonnas.
Mittetunnustamise põhjused on vabatahtlikud. Siiski juhinduvad liikmesriigid kõnealuste põhjuste siseriiklikusse õigusesse ülevõtmisel eelkõige õigusest õiglasele kohtulikule arutamisele, võttes arvesse käesoleva raamotsuse üldist eesmärki, milleks on edendada isikute menetlusõigusi ning hõlbustada kriminaalasjades tehtavat õigusalast koostööd [...]“
Raamotsuse 2009/299 artikkel 1 „Eesmärgid ja reguleerimisala“ näeb ette:
„1. Käesoleva raamotsuse eesmärgid on edendada nende isikute menetlusõigusi, kelle suhtes on algatatud kriminaalmenetlus, ning samal ajal hõlbustada kriminaalasjades tehtavat õigusalast koostööd ja eelkõige parandada liikmesriikidevahelist kohtuotsuste vastastikust tunnustamist.
2. Käesolev raamotsus ei mõjuta kohustust austada põhiõigusi ja õiguse üldpõhimõtteid, mis on sätestatud ELi lepingu artiklis 6, sealhulgas selliste isikute õigust kaitsele, kelle suhtes on algatatud kriminaalmenetlus, ning õigusasutustele sellega seoses pandud kohustusi.
3. Käesoleva raamotsusega kehtestatakse ühtsed eeskirjad selliste kohtuotsuste ühes liikmesriigis (täidesaatev liikmesriik) tunnustamise ja/või täitmise kohta, mille teine liikmesriik (otsuse teinud liikmesriik) tegi pärast menetlust, kus asjaomane isik kohal ei viibinud [...]“
Raamotsuse 2002/584 artikli 4a „Otsused, mis tehakse pärast kohtulikku arutelu, millele asjaomane isik isiklikult ei ilmunud“ lisati raamotsuse 2009/299 artikliga 2. Selle artikli lõige 1 on sõnastatud järgmiselt:
„Vahistamismäärust täitev õigusasutus võib samuti keelduda täitmast Euroopa vahistamismäärust, mis on tehtud vabadusekaotuse või vabadust piirava julgeolekumeetme täitmiseks, kui isik ei ilmunud isiklikult kohtulikule arutelule, mille tulemusel otsus tehti, välja arvatud kui Euroopa vahistamismääruses märgitakse, et kooskõlas vahistamismääruse teinud liikmesriigi siseriiklikes õigusaktides määratletud täiendavate menetlusnõuetega:
ja õigeaegselt
esitati asjakohasele isikule kohtukutse isiklikult ning seega teavitati teda sellest, millal ja kus toimub kava kohaselt kohtulik arutelu, mille tulemusel asjaomane otsus tehti, või sai asjaomane isik tegelikult muul viisil ametliku teabe selle kohta, millal ja kus toimub kava kohaselt kohtulik arutelu, mille tulemusel otsus tehti, sellisel viisil, et ühemõtteliselt tehti kindlaks, et asjaomane isik oli kavandatud kohtulikust arutelust teadlik,
teavitati asjaomast isikut sellest, et otsuse võib teha ka siis, kui isik ei ilmu kohtulikule arutelule,
on asjaomane isik, olles kavandatud kohtulikust arutelust teadlik, andnud volitused enda kohtulikul arutelul kaitsmiseks asjaomase isiku või riigi poolt määratud õigusnõustajale, kes teda kohtulikul arutelul ka kaitses,
pärast seda, kui asjaomasele isikule otsus kätte toimetati ning teda teavitati selgesõnaliselt õigusest taotleda asja uuesti läbivaatamist või otsus edasi kaevata ning tema õigusest osaleda sellel kohtulikul arutelul, mis võimaldab asja, sealhulgas uue tõendusmaterjali sisulist uuesti läbivaatamist ja mille tulemuseks võib olla algse otsuse tühistamine:
teatas asjaomane isik selgesõnaliselt, et ta ei vaidlusta seda otsust,
ei taotlenud asjaomane isik asja uuesti läbivaatamist ega kaevanud otsust edasi kindlaksmääratud ajavahemiku jooksul;
ei toimetatud asjaomasele isikule otsust isiklikult kätte, kuid
see toimetatakse talle isiklikult kätte viivitamatult pärast üleandmist ning teda teavitatakse selgesõnaliselt tema õigusest taotleda asja uuesti läbivaatamist või otsus edasi kaevata ning tema õigusest osaleda sellel kohtulikul arutelul, mis võimaldab asja, sealhulgas uue tõendusmaterjali sisulist uuesti läbivaatamist ja mille tulemuseks võib olla algse otsuse tühistamine,
teda teavitatakse ajavahemikust, mille jooksul peab ta taotlema asja uuesti läbivaatamist või kaebama otsuse edasi, nagu on esitatud asjaomases Euroopa vahistamismääruses.“
Raamotsuse 2002/584 artikli 8 lõige 1 sätestab:
tagaotsitava isikuandmed ja kodakondsus;
vahistamismääruse teinud õigusasutuse nimi, aadress, telefoni- ja faksinumber ning elektronposti aadress;
tõendid täidetava kohtuotsuse, vahistamismääruse või mis tahes muu sama mõjuga täidetava kohtuotsuse kohta, mis kuulub artiklite 1 ja 2 rakendusalasse;
süüteo olemus ja õiguslik kvalifikatsioon, eelkõige seoses artikliga 2;
süüteo toimepaneku tehiolude kirjeldus, sealhulgas aeg, koht ja tagaotsitava isiku kuriteos osalemise laad;
lõpliku kohtuotsuse olemasolu korral määratud karistus või kuriteo eest ette nähtud karistusmäär vahistamismääruse teinud liikmesriigi õiguse alusel;
võimaluse korral muud süüteo tagajärjed.“
Selle raamotsuse artikkel 15 „Üleandmisotsus“ näeb ette:
3. Vahistamismääruse teinud õigusasutus võib alati edastada täitvale õigusasutusele mis tahes vajalikku lisateavet.“
Nimetatud raamotsuse artikli 17 kohaselt:
Raamotsuse 2002/584 lisas asub Euroopa vahistamismääruse ühtne vorm, mille punkt d näeb välja järgmine:
Raamotsus 2002/584 võeti Madalmaade õigusesse üle 29. aprilli 2004. aasta üleandmisseadusega (Overleveringswet; Stb. 2004; edaspidi „OLW“).
OLW artikkel 12 on sõnastatud järgmiselt:
„Üleandmine ei ole lubatud, kui Euroopa vahistamismääruse eesmärk on kohtuotsuse täitmine, kuigi süüdistatav ei ilmunud isiklikult kohtuistungile, mille tulemusel otsus tehti, välja arvatud kui Euroopa vahistamismääruses märgitakse, et kooskõlas vahistamismääruse teinud liikmesriigi menetlusnõuetega:
esitati kohtukutse süüdistatavale õigel ajal ja isiklikult ning seega teavitati teda sellest, millal ja kus toimub kohtuistung, mille tulemusel asjaomane otsus tehti, või sai see isik tegelikult muul viisil ametliku teabe selle kohta, millal ja kus kõnealune kohtuistung toimub, sellisel viisil, et ühemõtteliselt tehti kindlaks, et ta oli kavandatud kohtuistungist teadlik, ning teda teavitati sellest, et otsuse võib teha ka siis, kui ta ei ilmu kohtuistungile; või
süüdistatavat informeeriti kohtuistungist ja ta andis vabalt valitud või riigi poolt määratud advokaadile volitused enda kaitsmiseks ja see advokaat kaitses teda kohtulikul arutelul, või
pärast seda, kui otsus toimetati süüdistatavale kätte ja teda informeeriti sõnaselgelt õigusest taotleda asja uuesti läbivaatamist või otsus edasi kaevata ning tema õigusest osaleda sellel kohtulikul arutelul, mis võimaldab asja, sealhulgas uue tõendusmaterjali sisulist uuesti läbivaatamist ja mille tulemuseks võib olla algse otsuse tühistamine, süüdistatav:
teatas sõnaselgelt, et ta ei vaidlusta otsust, või
ei taotlenud asja uuesti läbivaatamist ega kaevanud otsust edasi määratud tähtaja jooksul või
süüdistatavale ei toimetatud otsust isiklikult kätte, kuid:
ta saab selle isiklikult viivitamatult kätte pärast tema üleandmist ja teda informeeritakse sõnaselgelt tema õigusest taotleda asja uuesti läbivaatamist või otsus edasi kaevata ning tema õigusest osaleda sellel kohtulikul arutelul, mis võimaldab asja, sealhulgas uue tõendusmaterjali sisulist uuesti läbivaatamist ja mille tulemuseks võib olla algse otsuse tühistamine, ning
OLW lisa 2 „Euroopa vahistamismääruse vorm [...]“ punkt D vastab raamotsuse 2002/584 lisa punktile d.
Eelotsusetaotlusest selgub, et eelotsusetaotluse esitanud kohus Rechtbank Amsterdam (Amsterdami esimese astme kohus, Madalmaad) sai 17. jaanuaril 2017 selle kohtu juures asuvalt kuninga prokurörilt (officier van justitie bij de Rechtbank) taotluse seoses Sąd Okręgowy w Gdańsku (Gdański maakonnakohus, Poola) 12. juunil 2014 tehtud Euroopa vahistamismääruse (edaspidi „vaidlusalune Euroopa vahistamismäärus“) täitmisega.
Selles Euroopa vahistamismääruses nõuti Poola kodaniku S. A. Zdziaszeki – kellel puudub Madalmaades kindel elukoht – vahistamist ja üleandmist, et täita Poolas kaks vabadusekaotuslikku karistust.
Selles osas oli Euroopa vahistamismääruses märgitud, et tegemist on Sąd Rejonowy w Wejherowie (Wejherowo maakonnakohus, Poola) 25. märtsil 2014 tehtud otsusega, millega mõisteti liitkaristus. See otsus puudutab viit S. A. Zdziaszeki poolt toime pandud ja Poola õiguse järgi karistatavat tegu, millele on antud numbrid 1–5.
25. märtsi 2014. aasta kohtuotsuses otsustas Sąd Rejonowy w Wejherowie (Wejherowo maakonnakohus, Poola) omal algatusel järgmist:
ühendas üheks ainsaks ühe aasta ja kuue kuu pikkuseks vangistuseks esiteks vangistuse, mis oli S. A. Zdziaszekile mõistetud teo 1 eest Sąd Rejonowy w Wejherowie (Wejherowo maakonnakohus, Poola) 21. aprilli 2005. aasta jõustunud kohtuotsusega, ja teiseks vangistuse, mis oli talle mõistetud teo 2 eest Sąd Rejonowy w Gdyni (Gdynia maakonnakohus, Poola) 16. juuni 2006. aasta jõustunud kohtuotsusega;
muutis nelja-aastase liitvangistuse, mille Sąd Rejonowy w Wejherowie (Wejherowo maakonnakohus, Poola) oli S. A. Zdziaszekile tegude 3–5 eest 10. aprilli 2012. aasta jõustunud kohtuotsusega mõistnud, kolme aasta ja kuue kuu pikkuseks liitvangistuseks, sest tagaotsitavale soodne õigusaktide muudatus nägi nii ette.
Mis puutub tegude 1 ja 2 eest mõistetud vangistusse, siis eelotsusetaotluse esitanud kohus otsustas 11. aprillil 2017 järgmist:
keelduda S. A. Zdziaszeki üleandmisest osas, milles see vangistus puudutab tegu 1, sest see tegu ei ole niisugusena, nagu seda on vaidlusaluses Euroopa vahistamismääruses kirjeldatud, Madalmaade õiguse kohaselt karistatav, ja
peatada selle Euroopa vahistamismääruse täitmise osas, milles vangistus puudutab tegu 2, et paluda vahistamismääruse teinud õigusasutuselt täiendavat teavet.
Käesolev eelotsusetaotlus puudutab vaid seda vangistust, mis on mõistetud süütegude eest, mis moodustavad teod 3–5.
Vaidlusaluse Euroopa vahistamismääruse punktis d on märgitud, et S. A. Zdziaszek ei ilmunud isiklikult kohtulikule arutelule, mille tulemusel tehti otsus, millega mõisteti talle lõplik karistus.
Nimetatud punktis d märkis vahistamismääruse teinud õigusasutus ära üksnes punkti 3.2, mis on sõnastatud järgmiselt:
„asjaomane isik, olles kavandatud kohtulikust arutelust teadlik, on andnud volitused enda kohtulikul arutelul kaitsmiseks asjaomase isiku või riigi poolt määratud õigusnõustajale, kes teda kohtulikul arutelul ka kaitses“.
Selles samas punktis d täitis vahistamismääruse teinud õigusasutus punkti 4 – mis võimaldab tal täpsustada põhjused, miks ta leiab, et punktis 3.2 toodud tingimus on täidetud – järgmiselt:
„[S. A. Zdziaszekile] on kohtuistungi toimumisest vastavalt Poola kriminaalkohtumenetluse seadustiku sätetele teatatud. Teade saadeti aadressil, mille süüdimõistetu kohtueelses menetluses oli andnud. Teda hoiatati tagajärgede eest, mille toob kaasa see, kui ta ei teata kohtule elukoha või viibimiskoha aadressi muutusest. [S. A. Zdziaszek] kasutas kohtuliku arutelu kestel õigusabi raames nõustajat, kes oli kohal nii kohtulikul arutelul kui ka kohtuotsuse kuulutamisel.“
Täiendavast teabest, mille vahistamismääruse teinud õigusasutus on edastanud, ilmneb, et:
punkt 3.2 ja punktis 4 antud selgitused puudutavad menetlust, mille tulemusel tehti 25. märtsil 2014 liitkaristust mõistev otsus, mitte aga kolme selle aluseks olnud süüdimõistmist;
Poola õiguses niisuguste menetluse raames nagu menetlus, mille tulemusena tehti 25. märtsi 2014. aasta otsus:
ei arutata enam „käesolevas menetluses käsitletava asja ese[t]“;
„liitkaristust mõistva otsuse aluseks on karistused, mis määrati õiguslikult siduva süüdimõistva otsusega“;
liitkaristust mõistev otsus puudutab üksnes „küsimusi, mis on seotud nende ühendamisega üheks (või mitmeks) liitkaristuseks, ja küsimust, kuidas teatavad ärakantud perioodid liitkaristusest maha arvata“ ning
niisugune otsus on oma olemuselt süüdimõistetud isikule soodne, sest üksikkaristuste liitkaristuseks liitmine lühendab praktikas märkimisväärselt selle karistuse kestust, mis kanda tuleb“;
kohtukutse esimesele istungile, mis toimus 28. jaanuaril 2014, saadeti S. A. Zdziaszekile aadressil, mille ta oli andnud. Ta ei võtnud kutset välja ega ilmunud kohtuistungile. Sąd Rejonowy w Wejherowie (Wejherowo maakonnakohus) määras S. A. Zdziaszekile omal algatusel kaitsja ja peatas ülejäänud osas menetluse. S. A. Zdziaszek kutsuti samal viisil 25. märtsi 2014. aasta kohtuistungile, kuhu ta ei ilmunud. Määratud kaitsja osales kohtuistungil, mille tulemusel tehti liitkaristust mõistev otsus.
Vahistamismääruse teinud õigusasutuse esitatud andmete põhjal leiab eelotsusetaotluse esitanud kohus, et raamotsuse 2002/584 artikli 4a lõike 1 punktis b toodud asjaolu, mis vastab sellele raamotsusele lisatud Euroopa vahistamismääruse ühtse vormi punkti d alapunktis 3.2 viidatud olukorrale, ei ole käesoleval juhul kohaldatav, kuna esitatud andmetest ei selgu, et tagaotsitav „[oli] kavandatud kohtulikust arutelust teadlik“ või et ta „[andis] volitused enda kohtulikul arutelul kaitsmiseks riigi poolt määratud õigusnõustajale“.
Eelotsusetaotluse esitanud kohtul tekib kõigepealt küsimus, kas selline otsus nagu liitkaristust mõistev 25. märtsi 2014. aasta otsus – millega muudeti asjaomasele isikule varem jõustunud kohtuotsustega mõistetud vanglakaristused selle isiku jaoks soodsamaks ja liideti liitkaristuseks kokku eraldiseisvad vangistused, mis talle olid varem lõplike kohtuotsustega mõistetud, kuid mille raames ei tõstatata enam küsimust, kas asjaomane isik on süüteod toime pannud – kuulub raamotsuse 2002/584 artikli 4a lõike 1 kohaldamisalasse.
Kui vastus on jaatav, siis on eelotsusetaotluse esitanud kohtul alus keelduda kõnealuse Euroopa vahistamismääruse täitmisest põhjusel, et selle raamotsuse artikli 4a lõike 1 punktis b nimetatud tingimus ei ole täidetud.
See kohus leiab siiski, et tõstatatud küsimusele tuleb vastata eitavalt, eeskätt nimetatud raamotsuse artikli 4a lõike 1 punktide c ja d sõnastuse tõttu, milles on mõlemas väljend „mis võimaldab asja, sealhulgas uue tõendusmaterjali sisulist uuesti läbivaatamist“.
Nimetatud kohtu hinnangul tuleneb sellest sõnastusest, et see viitab olukorrale, milles kohus teeb kriminaalasjas sisulise otsuse, võttes seisukoha asjaomase isiku süü kohta talle etteheidetava teo toimepanemisel ning määrates vajaduse korral talle selle süüteo eest karistuse. Seevastu ei ole see nii liitkaristust mõistva otsuse puhul – nagu seda on Sąd Rejonowy w Wejherowie (Wejherowo maakonnakohus) 25. märtsi 2014. aasta otsus –, kuna asjaomase isiku süü küsimust seda laadi menetluses enam ei arutata.
Eelotsusetaotluse esitanud kohus täpsustab siiski, et vahistamismääruse teinud Poola õigusasutus näib samas olevat seisukohal, et seda laadi otsus jääb siiski raamotsuse 2002/584 artikli 4a lõike 1 kohaldamisalasse, kuna ta mainib vaidlusaluse Euroopa vahistamismääruse punktis d vaid seda teavet, mille põhjal tehti liitkaristust mõistev otsus, jättes mainimata teabe, mis puudutab asjaomase isiku süüdi tunnistamise küsimust ja on viimati nimetatud otsuse aluseks.
Eelotsusetaotluse esitanud kohtu hinnangul peab ta juhul, kui sellele esimesele küsimusele vastataks eitavalt, kontrollima, kas liitkaristust mõistva otsuse aluseks oleva süüdimõistva otsuse tegemisel ilmus asjaomane isik isiklikult kohtulikule arutelule, ja eitava vastuse korral arutama, kas tegemist on mõne raamotsuse 2002/584 artikli 4a lõike 1 punktides a–d nimetatud juhtumiga.
Mis antud juhul puutub liitkaristust mõistva otsuse aluseks olevasse otsusesse, siis Poola õigusasutus oli Madalmaade prokuratuuri palvel edastanud täiendavat teavet, millest selgub, et S. A. Zdziaszek ei ole isiklikult ilmunud ühelegi kohtuistungile, milles asja sisuliselt arutati, ei esimeses astmes ega ka apellatsiooniastmes.
Küsimuses, kas tegemist võib olla mõne raamotsuse 2002/584 artikli 4a lõike 1 punktides a–d nimetatud juhtumiga, tõdeb eelotsusetaotluse esitanud kohus, et vahistamismääruse teinud õigusasutus ei kasutanud Euroopa vahistamismääruse vormi punkti d alapunkti 2 ega näidanud ka ära, millise Euroopa vahistamismääruse vormi punkti d alapunktis 3 toodud juhtumiga on tegemist.
Tekib seega küsimus, kas nendel asjaoludel võib eelotsusetaotluse esitanud kohus vaidlusaluse Euroopa vahistamismääruse täitmisest keelduda.
Nimetatud kohus leiab, et on asjaolusid, mis võimaldavad vastata jaatavalt.
Nii võib raamotsuse 2002/584 artikli 4a lõike 1 sissejuhatava lause sõnastusest „välja arvatud kui Euroopa vahistamismääruses märgitakse“ tuletada, et teave mõne selle lõike punktides a–d nimetatud juhtumi esinemise kohta tuleb edastada kui mitte Euroopa vahistamismääruse punktis d, siis vähemalt vastavalt seal kirjeldatud juhtumite sõnastusele.
Selline tõlgendus on kooskõlas ka raamotsuse eesmärkidega, mis on esiteks tagada, et lõplik otsus Euroopa vahistamismääruse täitmise kohta tehakse tähtaegselt, mistõttu tuleb miinimumini viia nende juhtude arv, mil on vaja paluda täiendavat teavet, teiseks näha ette täpne ja ühtne keeldumispõhjus ning kolmandaks võimaldada vahistamismäärust täitval õigusasutusel tagada asjaomase isiku kaitseõiguste tegelik järgmine lihtsal ja läbipaistval viisil.
Eelotsusetaotluse esitanud kohus täpsustab siiski, et ka vastupidise seisukoha toetuseks leidub argumente. Vahistamismääruse teinud õigusasutused näivad üldiselt arvavat, et Euroopa vahistamismääruse vormi punkti d alapunktis 3 nimetatud kategooriaid ei ole vaja kasutada.
Lisaks võib jaatav vastus sellele küsimusele viia pigem keeldumiseni ja seega vähema arvu üleandmisteni, mis on vastastikuse tunnustamise põhimõttega vastuolus.
Eelotsusetaotluse esitanud kohus leiab, et kui kahele esimesele küsimusele vastataks eitavalt, peab ta veel kontrollima, kas liitkaristust mõistva kohtuotsuse aluseks oleva süüdimõistva otsuse tegemisel oli tegemist mõnega raamotsuse 2002/584 artikli 4a lõikes 1 punktides a–d nimetatud juhtumitest.
Selles osas tuleneb vahistamismääruse teinud õigusasutuse esitatud täiendavast teabest, et esimeses kohtuastmes toimunud menetlus, mis viis S. A. Zdziaszeki süüdimõistmiseni 10. aprillil 2012, ning apellatsioonimenetlus, milles seda otsust ei muudetud, leidsid aset Poolas.
Esimese astme menetluse kohta on vahistamismääruse teinud õigusasutus esitanud kokkuvõtlikult järgmised asjaolud:
esimeses kohtuastmes toimus 27 kohtuistungit;
tagaotsitav ei ilmunud ühelegi nendest kohtuistungitest;
tagaotsitavat esindasid kõigepealt järjestikku kaks talle määratud õigusnõustajat ja seejärel üks õigusnõustaja, kelle ta oli valinud ise ja kes viibis järgmistel istungitel, ning
tagaotsitav ja tema valitud õigusnõustaja ei ilmunud kohtuistungile, kus süüdimõistev kohtuotsus kuulutati, kuid neile tehti kohtuotsuse sisu teatavaks, kuna nad esitasid taotluse saada selle kohtuotsuse „seaduslik põhjendus“.
Eelotsusetaotluse esitanud kohtu hinnangul ei saa nendest asjaoludest järeldada, et menetluse etapis, mil S. A. Zdziaszekil oli talle määratud õigusnõustaja, „[oli ta] kavandatud kohtulikust arutelust teadlik“ raamotsuse 2002/584 artikli 4a lõike 1 punkti b tähenduses.
Siiski on see teisiti menetlusetapi puhul, mille jooksul ilmus kohtulikule arutelule õigusnõustaja, kelle S. A. Zdziaszek oli ise valinud, ning eelotsusetaotluse esitanud kohus järeldab selle õigusnõustaja kohtulikule arutelule ilmumisest, et selles etapis oli S. A. Zdziaszek tõesti „kavandatud kohtulikust arutelust teadlik“ ning et ta selle sätte tähenduses „[andis sellele õigusnõustajale] volitused enda kohtulikul arutelul kaitsmiseks“.
Vahistamismääruse teinud õigusasutuse teave ei näita siiski, et see õigusnõustaja „ka kaitses [S. A. Zdziaszekit kohtulikul arutelul]“, vaid ainult seda, et see õigusnõustaja ilmus esimese kohtuastme menetluses toimunud kohtuistungitele. Lisaks ei olnud sugugi täpsustatud millistel kohtuistungitel 27‑st selle menetluse raames toimunud kohtuistungist S. A. Zdziaszeki valitud õigusnõustaja viibis ning mida neil istungitel arutati. Seega ei saa pelgalt nende andmete põhjal järeldada, et õigusnõustaja viibis istungitel ja seal asjaomast isikut ka tegelikult kaitses.
Eelotsusetaotluse esitanud kohus märgib seega, et S. A. Zdziaszek ei ilmunud isiklikult kohtulikule arutelule, mille tulemusel esimese astme kohtuotsus tehti, ning et esimese astme menetluses ei ole tegemist ühegi raamotsuse 2002/584 artikli 4a lõike 1 punktides a–d nimetatud juhtumiga.
Mis puutub apellatsioonimenetlusse, siis vahistamismääruse teinud õigusasutus on kokkuvõtlikult esitanud järgmised asjaolud:
tagaotsitav ei ilmunud apellatsiooniastmes toimunud kohtuistungile;
teda kutsuti sellele kohtuistungile nõuetekohaselt, ja
tagaotsitava volitatud õigusnõustaja ilmus apellatsiooniastmes toimunud kohtuistungile.
Vahistamismääruse teinud õigusasutuse esitatud teabest, et S. A. Zdziaszekit ja tema õigusnõustajat informeeriti 10. aprilli 2012. aasta kohtuotsuse sisust, järeldab eelotsusetaotluse esitanud kohus, et tagaotsitav „oli [apellatsiooniastmes] kavandatud kohtulikust arutelust teadlik“ ning et ta oli „andnud volitused enda kohtulikul arutelul kaitsmiseks“. Kuna apellatsiooniastmes toimus üksainus kohtuistung, järeldab eelotsusetaotluse esitanud kohus nende kahe asjaolu põhjal, et see õigusnõustaja ilmus apellatsiooniastmes toimunud kohtuistungile, ja et see „õigusnõustaja ka tegelikult kaitses“ S. A. Zdziaszekit sellel kohtuistungil.
Neid asjaolusid arvestades erineb olukord seega sellest sõltuvalt, kas keskenduda esimese kohtuastme või apellatsiooniastme menetlusele, eeldades samas, et asi vaadati apellatsiooniastmes sisuliselt läbi.
Enne kui eelotsusetaotluse esitanud kohus palub vahistamismääruse teinud õigusasutusel seda asjaolu täpsustada, juurdleb ta küsimuse üle, kas apellatsioonimenetlus kuulub raamotsuse 2002/584 artikli 4a lõike 1 kohaldamisalasse.
Ta rajab oma mõttekäigu selle sätte sõnastusele, mis ei piira selle sätte ulatust esimeses kohtuastmes toimunud menetlusega: nimetatud lõike punktid c ja d viitavad sõnaselgelt nii „uuesti läbivaatamisele“ kui ka „otsuse edasikaebamisele“. Poola õiguses hõlmab apellatsioonimenetlus aga ka asja sisulist uuesti läbivaatamist.
Pealegi toetab seda tõlgendust tema sõnul selle raamotsuse artikli 4a lõike 1 eesmärk, mis – nagu Euroopa Kohus leidis 26. veebruari 2013. aasta kohtuotsuse Melloni (C‑399/11, EU:C:2013:107) punktis 43 ja 24. mai 2016. aasta kohtuotsuse Dworzecki (C‑108/16 PPU, EU:C:2016:346) punktis 37 – on võimaldada vahistamismäärust täitval õigusasutusel anda üleandmisluba hoolimata sellest, et tagaotsitav puudus kohtulikult arutelult, tagades samal ajal täielikult tema kaitseõigused.
Nimelt on kaitseõigused osa õigusest õiglasele kohtumenetlusele EIÕK artikli 6 ja harta artikli 47 tähenduses, mistõttu juhul, kui liikmesriik näeb apellatsioonimenetluse ette, on tal kohustus tagada, et asjaomasel isikul oleksid selle menetluse jooksul nimetatud sätetes ette nähtud põhitagatised. Kuigi asjaomasel isikul on võimalus oma kaitseõigustest loobuda, ei või kohus – nagu Euroopa Inimõiguste Kohus on juba leidnud – asjaomase isiku süü küsimust uuesti läbi vaadates teha taas otsust isiku süü kohta ilma tõendeid otseselt hindamata, mille on isiklikult esitanud süüdistatav, kes soovib tõendada, et ta ei pannud toime tegu, mis väidetavalt kujutab endast kriminaalkorras karistatavat tegu. Niisuguses olukorras ei piisa ainuüksi asjaolust, et asjaomane isik sai oma kaitseõigusi kasutada esimeses kohtuastmes, et võiks järeldada, et EIÕK artiklis 6 ja harta artiklis 47 sätestatud nõudeid on järgitud.
Kui asjaomane isik ei ilmunud apellatsiooniastmes isiklikult kohtulikele arutelule ja kui apellatsiooniastmes toimus sisuline hindamine, millega asjaomane isik taas süüdi mõisteti või jäeti esimeses kohtuastmes tehtud süüdimõistev otsus muutmata, leiab eelotsusetaotluse esitanud kohus, et see, kui see menetlus kuulub raamotsuse 2002/584 artikli 4a lõike 1 kohaldamisalasse, on selle sätte eesmärgiga kooskõlas.
Eelotsusetaotluse esitanud kohus märgib siiski, et mõni liikmesriik sellist tõlgendust ei toeta, arvates, et apellatsioonimenetlus ei ole kontrolli läbiviimisel raamotsuse 2002/584 artikli 4a lõike 1 põhjal ühelgi juhul asjakohane. Nii võib ka väita, et kui on tõendatud, et isiku kaitseõigused olid esimese astme kohtumenetluses täielikult tagatud, siis vastastikuse usalduse põhimõttest tulenevalt tuleb asuda seisukohale, et vahistamismääruse teinud liikmesriigi ametiasutused ei ole ka teistes võimalikes menetlustes liidu õiguses tunnustatud põhiõigusi eiranud. Samas ei ole Euroopa Kohus sellega seoses veel seisukohta võtnud.
Neil asjaoludel otsustas Rechtbank Amsterdam (Amsterdami esimese astme kohus) menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused:
Kas niisugune menetlus,
mille raames teeb vahistamismääruse teinud liikmesriigi kohus otsuse asjaomasele isikule varem jõustunud kohtuotsustega mõistetud eraldi vangistuste liitmise kohta üheks vangistuseks ja/või asjaomasele isikule varem jõustunud kohtuotsusega mõistetud koguvangistuse muutmise kohta ning
mille raames see kohus ei aruta enam süü küsimust,
nagu menetlus, mille tulemusena tehti 25. märtsi 2014. aasta„liitkaristust mõistev kohtuotsus“, kujutab endast „kohtulikku arutelu, mille tulemusel otsus tehti“, raamotsuse [2002/584] artikli 4a lõike 1 tähenduses?
Kas vahistamismäärust täitev õigusasutus võib:
juhul, kui tagaotsitav ei ilmunud isiklikult kohtulikule arutelule, mille tulemusel otsus tehti,
kuid ei [Euroopa vahistamismääruses] ega raamotsuse [2002/584] artikli 15 lõike 2 alusel küsitud täiendavas teabes ei andnud vahistamismääruse teinud õigusasutus teavet ühe või mitme raamotsuse [2002/584] artikli 4a lõike 1 punktides a–d nimetatud juhtumi esinemise kohta Euroopa vahistamismääruse vormi punkti d alapunktis 3 nimetatud ühe või mitme juhtumi kategooria sõnastust kasutades,
järeldada ainuüksi sel põhjusel, et ükski raamotsuse [2002/584] artikli 4a lõike 1 sissejuhatavas lauses ja punktides a–d nimetatud tingimus ei ole täidetud, ning keelduda ainuüksi sel põhjusel [Euroopa vahistamismääruse] täitmisest?
Kas apellatsioonimenetlus,
milles asi vaadati sisuliselt läbi ning
milles asjaomane isik mõisteti (uuesti) süüdi ja/või jäeti esimeses kohtuastmes kuulutatud süüdimõistev kohtuotsus muutmata,
samas kui [Euroopa vahistamismääruse] eesmärk on see süüdimõistev kohtuotsus täitmisele pöörata,
kujutab endast „kohtulikku arutelu, mille tulemusel otsus tehti“, raamotsuse [2002/584] artikli 4a lõike 1 tähenduses?“
Eelotsusetaotluse esitanud kohus palub lahendada käesolev eelotsusetaotlus Euroopa Kohtu kodukorra artikli 107 alusel kiirmenetluses.
Nimetatud kohus põhjendab oma taotlust asjaoluga, et S. A. Zdziaszek viibib praegu Madalmaades vahi all, oodates otsust tema suhtes Poola Vabariigi pädeva asutuse poolt tehtud Euroopa vahistamismääruse kohta.
Eelotsusetaotluse esitanud kohus täpsustab veel, et ta ei saa selles küsimuses otsust teha enne, kui Euroopa Kohus on teinud otsuse käesoleva eelotsusetaotluse kohta. Euroopa Kohtu kiire vastus esitatud küsimusele mõjutab seega otseselt ja otsustavalt selle väljaandmisvahistuse kestust Madalmaades, mida kohaldatakse S. A. Zdziaszeki suhtes tehtud Euroopa vahistamismääruse võimalikuks täitmiseks.
Seoses sellega tuleb märkida esiteks, et käesolev eelotsusetaotlus puudutab raamotsuse 2002/584 tõlgendamist, mis kuulub ELi toimimise lepingu kolmanda osa V jaotisega reguleeritud valdkonda, mis puudutab vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajanevat ala. Eelotsusetaotluse saab seega lahendada kiirmenetluses.
Mis teiseks puutub kiireloomulisusse, siis Euroopa Kohtu väljakujunenud praktika kohaselt tuleb arvesse võtta asjaolu, et põhikohtuasjas kõnesolevalt isikult on praegu võetud vabadus ja tema kinnipidamine sõltub põhikohtuasja vaidluse lahendusest (kohtuotsus, 10.11.2016, Kovalkovas, C‑477/16 PPU, EU:C:2016:861, punkt 21 ja seal viidatud kohtupraktika). Lisaks tuleb asjaomase isiku olukorda hinnata selle eelotsusetaotluse analüüsimise kuupäeva seisuga, milles palutakse see taotlus lahendada kiirmenetluses (kohtuotsus, 24.5.2016, Dworzecki, C‑108/16 PPU, EU:C:2016:346, punkt 22 ja seal viidatud kohtupraktika).
Käesoleval juhul on ühelt poolt selge, et nimetatud kuupäeval oli S. A. Zdziaszekilt võetud vabadus. Teiselt poolt sõltub tema kinnipidamine põhikohtuasja lahendusest, sest kinnipidamisotsus on eelotsusetaotluse esitanud kohtu sõnul tema suhtes tehtud vaidlusaluse Euroopa vahistamismääruse täitmisel.
Neil asjaoludel otsustas Euroopa Kohtu viies koda 8. juunil 2017 ettekandja-kohtuniku ettepanekul ja pärast kohtujuristi ärakuulamist rahuldada eelotsusetaotluse esitanud kohtu taotlus lahendada eelotsusetaotlus kiirmenetluses.
Esimene ja kolmas küsimus
Oma esimese ja kolmanda küsimusega, mida tuleb analüüsida koos, palub eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt selgitada, kas raamotsuse 2002/584 artikli 4a lõike 1 tähenduses mõistet „kohtulik arutelu, mille tulemusel otsus tehti“ tuleb tõlgendada nii, et see viitab apellatsioonimenetlusele ja/või menetlusele, mille tulemusel muudetakse ühte või mitut varem mõistetud vangistust, nagu selline menetlus, mille tulemusena tehti põhikohtuasjas käsitletav liitkaristust mõistev kohtuotsus.
Selliselt ümbersõnastatud küsimustele vastamiseks on esiteks oluline meenutada, et nagu tuleneb tänase kohtuotsuse Tupikas (C‑270/17 PPU) punktidest 81, 90 ja 98, tuleb olukorras, kus menetlus on toimunud mitmes kohtuastmes, milles on tehtud üksteisele järgnevad otsused, millest vähemalt üks on tehtud tagaselja, mõista raamotsuse 2002/584 artikli 4a lõike 1 tähenduses „kohtuliku aruteluna, mille tulemusel otsus tehti“ vaid apellatsiooniastet, kui selles astmes toimuva menetluse tulemusel tehakse pärast asja faktilist ja õiguslikku uut sisulist läbivaatamist asjaomase isiku süü ja talle mõistetava karistuse – mis võib olla vabadusekaotuslik – osas lõplik otsus.
Põhimõtteliselt on tõsi, et selline süüdimõistev otsus koosneb kahest eraldiseisvast, kuid omavahel seotud osast, mis antud juhul on süüditunnistamine ja vabadusekaotusliku karistuse mõistmine (vt selle kohta tänane kohtuotsus, Tupikas, C‑270/17 PPU, punktid 78 ja 83).
Sellele vaatamata jääb isegi sellisel juhul nagu põhikohtuasjas, mil karistuse kestust on järgnenud menetluses muudetud, apellatsiooniastmes tehtud otsus, millel on kõik käesoleva kohtuotsuse punktis 76 loetletud tunnused, vahistamismäärust täitva õigusasutuse jaoks raamotsuse 2002/584 artikli 4a lõike 1 kohase kontrolli läbiviimisel asjakohaseks.
Samadel põhjustel, mida on kirjeldatud tänase kohtuotsuse Tupikas (C‑270/17 PPU) punktides 83 ja 84, mõjutab apellatsiooniastmes toimuv lõplik süüditunnistamine otseselt asjaomase isiku olukorda seda enam, et see on õiguslikuks aluseks vabadusekaotuslikule karistusele, mis tal tuleb kanda.
Seega on oluline, et asjaomane isik saaks enne, kui tema süü küsimuses tehakse lõplik otsus, oma kaitseõigusi tõhusalt teostada.
Veel tuleb lisada, et nagu tuleneb tänase kohtuotsuse Tupikas (C‑270/17 PPU) punktidest 85 ja 86, on apellatsiooniaste raamotsuse 2002/584 artikli 4a lõike 1 seisukohast seda määravam, et selles kohtuastmes kaitseõiguste järgimise täieulatuslik tagamine aitab korvata seda, kui kriminaalkohtumenetluse varasemas astmes neid õigusi võib-olla eirati.
Seega tuleb asuda seisukohale, et raamotsuse 2002/584 artikli 4a lõike 1 tähenduses mõistet „kohtulik arutelu, mille tulemusel otsus tehti“ tuleb tõlgendada nii, et see viitab apellatsiooniastmele, milles toimuva menetluse tulemusel tehti pärast asja faktilist ja õiguslikku uut sisulist läbivaatamist asjaomase isiku süü ja talle mõistetava karistuse – mis võib olla vabadusekaotuslik – osas lõplik otsus ja seda isegi juhul, kui mõistetud karistust hilisema otsusega muudeti.
Teiseks tuleb kindlaks teha, kas menetluse hilisemas etapis tehtud otsus, millega muudeti ühte või mitut varem mõistetud vabadusekaotuslikku karistust, sarnaselt liitkaristust mõistva otsusega põhikohtuasjas, võib kuuluda raamotsuse 2002/584 artikli 4a lõike 1 kohaldamisalasse.
Nagu ilmneb Euroopa Kohtule esitatud toimikust, ei mõjuta selline kohtuotsus vaatamata sellele, et see on tehtud pärast seda, kui ühe või mitme otsusega on asjaomasele isikule mõistetud üks või mitu karistust, siiski süüditunnistamist nendes varasemates otsustes, mistõttu on see süüditunnistamine lõplik.
Edasi muudab see kohtuotsus mõistetud karistuste kogukestust. Seega tuleb seda laadi meetmeid eristada sellistest, mis puudutavad vabadusekaotusliku karistuse täideviimise viise. Ka Euroopa Inimõiguste Kohtu praktikast tuleneb, et EIÕK artikli 6 lõiget 1 ei kohaldata vabadusekaotusliku karistuse täideviimise viiside suhtes, eriti selliste suhtes, mis puudutavad ajutisi vabastamisi (vt selle kohta Euroopa Inimõiguste Kohus, 3.4.2012, Boulois vs. Luksemburg, CE:ECHR:2012:0403JUD003757504, punkt 87).
Lõpuks viib menetlus, mille tulemusel tehakse selline otsus nagu põhikohtuasjas käsitletav – millega mõistakse liitkaristus nii, et liidetakse asjaomasele isikule varem mõistetud üks või mitu karistust kokku üheks karistuseks –, tingimata selle isiku jaoks soodsama tulemuseni. Nii võidakse näiteks uute õigusnormide jõustumisel, mis näevad käsitletava süüteo eest ette vähem range karistuse, otsustada kohaldada kergemat karistust. Või siis võidakse pärast mitut süüdimõistmist, millest igaühe puhul oli mõistetud karistus, liita need karistused kokku nii, et liitkaristus on kergem kui erinevate varasemate karistuste liitmise summa.
Selles osas tuleneb Euroopa Inimõiguste Kohtu praktikast, et EIÕK artikliga 6 antud tagatisi tuleb järgida mitte ainult süüdimõistmisel, vaid ka karistuse määramisel (vt selle kohta Euroopa Inimõiguste Kohus, 28.11.2013, Dementyev vs. Venemaa, CE:ECHR:2013:1128JUD004309505, punkt 23). Nii tähendab õiglase kohtumenetluse tagamine asjaomase isiku jaoks õigust viibida kohtulikel aruteludel, kuna nendel võivad olla olulised tagajärjed isikule mõistetava karistuse kestuse kindlaksmääramisel (vt selle kohta, Euroopa Inimõiguste Kohus, 21.9.1993, Kremzov vs. Austria, CE:ECHR:1993:0921JUD001235086, punkt 67).
Nii on see konkreetselt liitkaristuse mõistmist puudutava menetluse puhul, kui see ei ole pelgalt formaalne või aritmeetiline, vaid karistuse määra kindlaksmääramisel kasutakse kaalutlusruumi, võetakse arvesse asjaomase isiku isiklikku olukorda või kergendavaid või raskendavaid asjaolusid (vt selle kohta Euroopa Inimõiguste Kohus, 15.7.1982, Eckle vs. Saksamaa, CE:ECHR:1983:0621JUD000813078, punkt 77, ja 28.11.2013, Dementyev vs. Venemaa, CE:ECHR:2013:1128JUD004309505, punktid 25 ja 26).
Lisaks ei oma selles osas tähtsust asjaolu, kas asjaomasel kohtul on pädevus eelnevalt mõistetud karistust raskendada või mitte (vt selle kohta Euroopa Inimõiguste Kohus, 26.5.1988, Ekbatani vs. Rootsi, CE:ECHR:1988:0526JUD001056383, punkt 32, ja 18.10.2006, Hermi vs. Itaalia, CE:ECHR:2006:1018JUD001811402, punkt 65).
Sellest järeldub, et menetlust, mille tulemusel tehakse selline liitkaristust mõistev otsus nagu põhikohtuasjas käsitletav, milles määratakse varem mõistetud vabadusekaotuslike karistuste määr kindlaks uuesti, tuleb pidada raamotsuse 2002/584 artikli 4a lõike 1 kohaldamisel tähtsust omavaks, kuna selles menetluses on pädeval kohtul kaalutlusruum käesoleva kohtuotsuse punkti 88 tähenduses ning menetluse tulemusel tehtava otsusega lahendatakse karistuse küsimus lõplikult.
Kuna sellises menetluses määratakse kindlaks süüdimõistetul kanda tuleva karistuse kestus, siis peab tal olema võimalik oma kaitseõigusi tõhusalt teostada, et tema suhtes tehtavat otsust soodsas suunas mõjutada.
Asjaolu, et uus karistus on eeldatavalt asjaomasele isikule soodsam, ei oma tähtsust, kuna karistuse määr ei ole ette kindlaks määratud, vaid sõltub kohtuasja asjaolude hindamisest pädeva kohtu poolt, ning asjaomase isiku jaoks on määrava tähtsusega just kanda tuleva karistuse lõplik määr.
Eespool toodud asjaolusid arvestades tuleb asuda seisukohale, et sellisel juhul, nagu põhikohtuasjas käsitletav – kus apellatsioonimenetluse tulemusel, mille jooksul asi uuesti sisuliselt läbi vaadati, tehti asjaomase isiku süü küsimuses lõplik otsus ja mõisteti talle ühtlasi vabadusekaotuslik karistus, mille määra siiski muudeti hilisema otsusega, mille pädev kohus tegi hiljem, kasutades talle antud kaalutlusõigust, määrates selles otsuses kindlaks karistuse lõpliku määra –, tuleb neid kahte otsust raamotsuse 2002/584 artikli 4a lõike 1 kohaldamisel arvesse võtta.
Nagu tuleneb käesoleva kohtuotsuse punktidest 76–80 ja 90–92, on kaitseõiguste järgimine oluline tagada nii süüditunnistamisel kui ka karistuse määra lõplikul kindlaksmääramisel, ning kui need kaks algselt omavahel seotud aspekti on teineteisest lahutatud, siis tuleb nendega seoses tehtud lõplike otsuste suhtes samadel alustel teostada nimetatud sättes ette nähtud kontrolli. Selle sätte eesmärk ongi tugevdada asjaomaste isikute menetluslikke õigusi, kontrollides, et nende põhiõigus õiglasele kohtumenetlusele oleks tagatud (vt selle kohta tänane kohtuotsus Tupikas, C‑270/17 PPU, punktid 58 ja 61–63), ning nagu eespool punktis 87 on märgitud, kehtivad need nõuded nii süüditunnistamise kui ka karistuse mõistmise kohta.
Lisaks ei teki sellise tõlgenduse puhul mingisuguseid praktilisi raskusi, kuna nagu kohtujurist oma ettepaneku punktis 55 märkis, nõuab raamotsusele 2002/584 lisatud Euroopa vahistamismääruse ühtne vorm mõlema aspekti kohta teabe esitamist. Järelikult ei raskenda eeltoodud tõlgendus vahistamismääruse teinud õigusasutuse ülesannet.
Kõiki eeltoodud kaalutlusi arvestades tuleb esimesele ja kolmandale küsimusele vastata, et raamotsuse 2002/584 artikli 4a lõike 1 tähenduses mõistet „kohtulik arutelu, mille tulemusel otsus tehti“ tuleb tõlgendada nii, et see viitab mitte ainult sellele kohtulikule arutelule, mille tulemusel tehti apellatsiooniastmes otsus, kui selles otsuses tehti pärast asja sisulist uuesti läbivaatamist lõplik otsus isiku süü küsimuses, vaid ka hilisemale menetlusele – nagu põhikohtuasjas käsitletav liitkaristust mõistev kohtuotsus –, mille tulemusel tehti otsus, millega muudeti esialgu mõistetud karistusmäära lõplikult, kui viimati nimetatud otsuse teinud kohtul oli selles suhtes teatav kaalutlusõigus.
Oma teise küsimusega palub eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt selgitada, kas raamotsust 2002/584 tuleb tõlgendada nii, et see lubab vahistamismäärust täitval õigusasutusel keelduda Euroopa vahistamismääruse täitmisest pelgalt põhjusel, et raamotsusele 2002/584 lisatud Euroopa vahistamismääruse ühtne vorm, ega ka vahistamismääruse teinud õigusasutuselt nimetatud raamotsuse artikli 15 lõike 2 alusel saadud täiendav teave ei sisalda piisavalt andmeid, millest ta võiks järeldada, et on tegemist mõnega raamotsuse artikli 4a lõike 1 punktides a–d viidatud juhtudest.
Et anda sellele küsimusele tarvilik vastus, on oluline meenutada, et raamotsuse 2002/584 artikli 4a lõikes 1 nõutavad kontrollimised peavad põhimõtteliselt puudutama seda kohtuastet, mille menetluses asi sisuliselt läbi vaadati ja mille tulemusel asjaomane isik lõplikult süüdi mõisteti (vt selle kohta tänane kohtuotsus Tupikas, C‑270/17 PPU, punktid 81, 90 ja 91). Konkreetsel juhul, mida sai analüüsitud esimesele ja kolmandale küsimusele vastamiseks ning mil esialgu mõistetud karistuse määra muudeti uues menetluses kaalutlusõigust kasutades lõplikult, omasid need menetlused mõlemad – nagu selgub käesoleva kohtuotsuse punktidest 93, 94 ja 96 – kõnealuses kontekstis tähtsust.
Järelikult peab vahistamismääruse teinud õigusasutus esitama raamotsuse 2002/584 artikli 8 lõikes 1 nimetatud teavet kas esimese või siis vajaduse korral mõlema menetluse kohta.
Sellest tuleneb, et vastavalt sellele peab vahistamismäärust täitev õigusasutus nimetatud raamotsuse artikli 4a lõike 1 kohaldamisel piirduma kontrollimisel nende menetlustega, mida on silmas peetud eelmises punktis.
Selle sättega kehtestatud süsteemi arvestades ning nagu tuleneb juba selle sätte sõnastusest, võib vahistamismäärust täitev õigusasutus keelduda täitmast Euroopa vahistamismäärust, mis on tehtud vabadusekaotuse või vabadust piirava julgeolekumeetme täitmiseks, kui isik ei ilmunud isiklikult kohtulikule arutelule, mille tulemusel otsus tehti, välja arvatud juhud, kui Euroopa vahistamismääruses märgitakse, et selle sätte punktides a, b, c või d sätestatud tingimused on täidetud.
Kui on kindlaks tehtud, et üks nimetatud punktides a–d sätestatud tingimustest on täidetud, on vahistamismäärust täitev õigusasutus kohustatud Euroopa vahistamismääruse täitma vaatamata sellele, et asjaomane isik puudus kohtulikult arutelult, mille tulemusel otsus tehti (vt selle kohta tänane kohtuotsus Tupikas, C‑270/17 PPU, punktid 50, 55 ja 95).
Kui nimetatud õigusasutus leiab, et tal pole piisavalt teavet, et teha asjaomase isiku üleandmise suhtes õige otsus, tuleb tal tugineda raamotsuse 2002/584 artikli 15 lõikele 2 ja paluda vahistamismääruse teinud õigusasutuselt viivitamatult täiendavat teavet, mida ta peab vajalikuks, et üleandmise kohta otsus teha.
Kui vahistamismäärust täitev õigusasutus ei ole selles etapis siiski saanud nõutavat kinnitust selle kohta, et asjaomase isiku kaitseõigusi on vastavas menetluses järgitud, võib ta keelduda Euroopa vahistamismäärust täitmast.
Peale selle, et see õigusasutus ei tohi tolereerida põhiõiguste eiramist, vaid nagu näeb ette raamotsuse 2002/584 artikli 15 lõige 2, peab ta ka Euroopa vahistamismääruse täitmise suhtes otsuse tegemisel jälgima, et järgitaks raamotsuse artiklis 17 ette nähtud tähtaegu, mistõttu ei saa eeldada, et ta teeks nimetatud artikli 15 lõike 2 alusel uue päringu (vt selle kohta kohtuotsus, 5.4.2016, Aranyosi ja Căldăraru, C‑404/15 ja C‑659/15 PPU, EU:C:2016:198, punkt 97).
Samas tuleb selles kontekstis rõhutada, et raamotsuse 2002/584 artikkel 4a näeb ette ühe Euroopa vahistamismääruse täitmata jätmise vabatahtlikest alustest ja nimetatud artikli punkti 1 alapunktides a–d toodud juhud moodustavad nendest täitmata jätmise vabatahtlikest alustest erandi (vt selle kohta tänane kohtuotsus Tupikas, C‑270/17 PPU, punktid 50 ja 96).
Niisugustel tingimustel on Euroopa Kohtul juba olnud võimalus täpsustada, et kui vahistamismäärust täitev õigusasutus on kindlaks teinud, et need erandid Euroopa vahistamismääruses nimetatud isiku olukorda ei hõlma, võib ta võtta arvesse muid asjaolusid, mis võimaldavad tal kindlaks teha, et asjaomase isiku üleandmisega ei rikuta tema kaitseõigusi (vt selle kohta kohtuotsus, 24.5.2016, Dworzecki, C‑108/16 PPU, EU:C:2016:346, punktid 50 ja 51).
Niisiis ei takista raamotsus 2002/584 Euroopa vahistamismäärust täitval õigusasutusel veendumast, et asjaomase isiku kaitseõigusi järgitakse, võttes nõuetekohaselt arvesse tema menetluses olevat asja iseloomustavad asjaolud, sealhulgas teabe, mis on tema enese valduses.
Eeltoodud kaalutlusi arvestades tuleb teisele küsimusele vastata, et raamotsust 2002/584 tuleb tõlgendada nii, et juhul, kui asjaomane isik ole isiklikult ilmunud selle raamotsuse artikli 4a lõike 1 seisukohast tähtsust omavale kohtulikule arutelule või aruteludele ning raamotsusele lisatud Euroopa vahistamismääruse vormil esitatud teave ega ka vahistamismääruse teinud õigusasutuselt nimetatud raamotsuse artikli 15 lõike 2 alusel saadud teave ei sisalda piisavalt andmeid, millest võiks järeldada, et tegemist on mõnega raamotsuse 2002/584 artikli 4a lõike 1 punktides a–d viidatud juhtudest, võib vahistamismäärust täitev õigusasutus keelduda Euroopa vahistamismäärust täitmast.
Samas ei takista see raamotsus nimetatud õigusasutusel võtmast arvesse kõiki tema menetluses olevat asja iseloomustavaid asjaolusid kontrollimaks asjaomase isiku kaitseõiguste järgimist selles menetluses või nendes menetlustes.
Nõukogu 13. juuni 2002. aasta raamotsuse 2002/584/JSK Euroopa vahistamismääruse ja liikmesriikidevahelise üleandmiskorra kohta (muudetud nõukogu 26. veebruari 2009. aasta raamotsusega 2009/299/JSK) artikli 4a lõike 1 tähenduses mõistet „kohtulik arutelu, mille tulemusel otsus tehti“ tuleb tõlgendada nii, et see viitab mitte ainult sellele kohtulikule arutelu, mille tulemusel tehti apellatsiooniastmes otsus, kui selles otsuses tehti pärast asja sisulist uuesti läbivaatamist lõplik otsus isiku süü küsimuses, vaid ka hilisemale menetlusele – nagu põhikohtuasjas käsitletav liitkaristust mõistev kohtuotsus –, mille tulemusel tehti otsus, millega muudeti esialgu mõistetud karistusmäära lõplikult, kui viimati nimetatud otsuse teinud kohtul oli selles suhtes teatav kaalutlusõigus.
Raamotsust 2002/584, mida on muudetud raamotsusega 2009/299, tuleb tõlgendada nii, et juhul, kui asjaomane isik ole isiklikult ilmunud selle raamotsuse artikli 4a lõike 1 seisukohast tähtsust omavale kohtulikule arutelule või aruteludele ning raamotsusele lisatud Euroopa vahistamismääruse vormil esitatud teave ega ka vahistamismääruse teinud õigusasutuselt nimetatud raamotsuse artikli 15 lõike 2 alusel saadud teave ei sisalda piisavalt andmeid, millest võiks järeldada, et tegemist on mõnega raamotsuse 2002/584 artikli 4a lõike 1 punktides a–d viidatud juhtudest, võib vahistamismäärust täitev õigusasutus keelduda Euroopa vahistamismäärust täitmast.
Samas ei takista nimetatud raamotsus (muudetud redaktsioonis) nimetatud õigusasutusel võtmast arvesse kõiki tema menetluses olevat asja iseloomustavaid asjaolusid kontrollimaks asjaomase isiku kaitseõiguste järgimist selles menetluses või nendes menetlustes.
( *1 )	Kohtumenetluse keel: hollandi.

matches: kohus kohus kohus kohus kohus kohus kohus kohus kohus kohus kohus kohus kohus kohus kohus Kohus kohus Kohus kohus Kohus kohus kohus kohus kohus kohus Kohus kohus kohus kohus


text:
Õigussüsteem - Äri - Kafito - tasuta veebisaidi edendamise kataloog
Äri » Õigussüsteem
Advokaadibüroo | Advokaadibüroo Wroclaw | Advokaadibürood | Advokaadibürood-line | advokaadid Krakow | advokaadid Oswiecim | Chambers | Jurist Wroclaw | Kaitsjad | kontorid õiguslik ja kanooniline | lahutuse korral Krakow | lahutuse korral Oswiecim | Law Offices hüvitise | Law Offices kohtutäiturite | Law Offices of hindajad | Law Offices of notarid | Notariaalsed kontorid | Õigusabi | Õigustamine | Patendiasutustel | Prokurör | Responsa | Solicitor kuulutused | Solicitor Olsztyn
Ettevõtte tulumaksu seadus | Õigusabi alates äriõigus
Kõrgem Halduskohus | Pere kohus | Vahekohus
Aktiva saanud kohus eksperdi | Eksperdid kohus immateriaalse vara väärtuse | Eksperdid kohus infotehnoloogia | Eksperdid kohus kariloomade hindade | Eksperdid kohus Kinnisvara hindamine | Eksperdid kohus põhivara väärtuse | Eksperdid kohus transpordi hinnakujunduse | Eksperdid kohus vara hindamine | Valdkonna ekspertide hindamise kohtule seemneks | Valdkonna ekspertide hindamise kohus masinad | Valdkonna ekspertide kohtu isikute tuvastamine | Valdkonna ekspertide kohtu tegevuse hindamine | Vandetõlgid
hüvitist | Mudel lepingud ja põhikirjad firmad | Mudelid kodanikuühiskonna lepingud | Mudelid tähtede ja lepingud | Mustrid Menetlusdokumentide | Näidisvormide õigusalase | Nõuanded notarid | Õigusabi ekspertide | Õigusabi keskkonnakaitse | Õigusabi konkurentsi | Õigusabi kriminaalasjades | Õigusabi küsimustes täitemenetluse (kuritegude) | Õigusabi kuuluvad riigihangete seaduse | Õigusabi läbiviimisel pakkumismenetlusi | Õigusabi mis tahes menetluses kahju | Õigusabi online | Õigusabi perehüvitiste kohta | Õigusabi perekonnaõiguse | Õigusabi pressi | Õigusabi seaduslikkuse kohta tarkvara | Õigusabi sissenõudmise kohta võõrandatud vara | Õigusabi tarbijatele | Õigusabi veest õigusi | Õiguslik juhendid | Õiguslikele arvamustele
Koolitus - juriidiline taotlused | Koolitus tööseaduse
Õiguslik Vortal
Base legal office | Bezpłtne õigusabi | Foorum tarbijate õigusi | Kataloogid lehekülgi õiguslik | Õiguslik Foorum | Teave Maailm õiguse | Vortal kindlustuse seaduse | Vortal kohta seadus Internet | Vortal kohta seadus Tööstusomandi | Vortal põhiseaduskomisjoni | Vortal tööstuse advokaat
Euroopa patendi | Patendivolinik | Tööstusomandi kaitse
Kogud põhiseaduse | Põhiseadused eri riikides
Mustrid töölepingu | Nõuanded tööõiguse
Advertisement | Äri | Finance | Kontorid | Maksu - | Pangad | Töö

matches: kohus kohus kohus kohus kohus kohus kohus kohus kohus kohus


text:
 Kuidas kõige õiglasemalt erinevaid kulusid jagada? - Leht 2 - Korteriühistu Abi
Postitus Postitas viilutaja » 19 Mai 2018 18:25
Lihtsalt puhtalt selle järgi, et Sinul tundub kuidagi väga kade meel olevat selles osas, et kellegil on 1400m2 korter ja sinul pole
Seega kellegi karistamine sellepärast on minu jaoks arusaamatu...
Pealegi see oli näide, et mille põhjal peaks see korter maksma nüüd kinni üldelektri 40% ulatuses, kui peaks olema m2 põhine hinnastamine selles korteriühistus.
Postitus Postitas VASAR49 » 20 Mai 2018 11:33
viilutaja kirjutas: ... kellegi karistamine sellepärast on minu jaoks arusaamatu...
Kui leiad, et sind on "karistatud" ebaseaduslikult, siis tuleb kohtusse pöörduda.
Kui leiad, et KÜ põhikiri on vale või vigane või "ebaõiglaselt karistav", siis tuleb seda lahendada ikkagi KÜ üldkoosolekul.
Kui leiad, et Korteriühistuseadus on vale või vigane vöi "ebaõiglaselt karistav", siis tuleb pöörduda seadusandja ehk riigikogu poole.
Siin foorumis sa oma probleeme ei lahenda.
Postitus Postitas viilutaja » 20 Mai 2018 17:22
Ma lihtsalt räägin üldisest tendentsist SIIN foorumis, nende inimeste põhjal kes siis sõna võtavad. Mul on savi mis seadus ütleb, seaduseid saab muuta kuid selle muutmiseks peab ju olema eelkõige inimeste enda soov ja arusaam.
Siin kes kangekaelselt tahavad neid "karistada", kellel on juhuslikult korter mis on suurem kui nende oma. Sest ilmselegelt on neid kortereid rohkem mis on pisikesed siis nende omanikud tunnevad mingisugust rahulolu kui sai nendele ära teha kellel on rohkem midagi... tüüpilised eestlased.
Postitus Postitas Natali » 25 Mai 2018 16:00
Uskumatu suhtumine sul, Viilutaja. Seadustest savi ja täita neid ei taha. Jah muidugi on ka lolle seadusi palju, aga neid tuleks püüda siis kuidagi muuta, ega nende mittetäitmine ei muuda midagi.
Mul on ka 2 korda suurem korter kui teistel me majas, seega maksangi rohkem kui teine ja ma ei arva kuidagi, et see pisikese korteri omanik, kes ongi selle väikese korteri soetanud väikeste kulude pärast, sooviks mind kuidagi karistada. Ise ma tahan suures korteris elada ega nurise. Kui sul käib jõud üle, koli väiksemale elupinnale.
Postitus Postitas viilutaja » 29 Mai 2018 14:17
Natali kirjutas: Uskumatu suhtumine sul, Viilutaja. Seadustest savi ja täita neid ei taha. Jah muidugi on ka lolle seadusi palju, aga neid tuleks püüda siis kuidagi muuta, ega nende mittetäitmine ei muuda midagi.
Asi pole jõu üle käimises, ei käi, jaksaks ka suurema korteri eest maksta, alati pole asi RAHAS vaid PÕHIMÕTTES!!! Siin nagu ei saada sellest aru.
Põhimõte on olulisem kui raha - alati!
PÕHIMÕTE, ÕIGLUS, VÕRDSUS- asjad mis võiks olla üle terve maailma üheselt mõistetavad. Ning selliselt peaks olema ka meie seadused tehtud.
Mul savi sellest -20st eurost arvel, ma võin selle kokkuhoitud raha vabalt iga kuu annetada abivajajale.
Postitus Postitas VASAR49 » 02 Juun 2018 14:12
Põhimõtteliselt on seadusel savi sellest, mida sa arvad.Seadus kehtib põhimõtteliselt.
Redaktsiooni jõustumise kp: 15.01.2018
Avaldamismärge: RT I, 09.05.2017, 15
Vastuvõtmine - Avaldamine - Jõustumine
07.05.2014 - RT I, 21.05.2014, 1 - 01.01.2015, osaliselt 22.05.2014, 31.05.2014 ja 01.01.2018
19.06.2014 - RT I, 29.06.2014, 109 - 01.07.2014, Vabariigi Valitsuse seaduse § 107³ lõike 4 alusel asendatud ministrite ametinimetused.
05.04.2017 - RT I, 20.04.2017, 1 - 15.01.2018
20.04.2017 - RT I, 09.05.2017, 1 - 01.07.2017, osaliselt 01.01.2018
(4) Korteriühistu on eraõiguslik juriidiline isik, mille liikmeteks on kõik ühe korteriomanditeks jagatud kinnisomandi korteriomandite omanikud
(edaspidi korteriomanik).
(1) Kinnisasja kaasomanikud võivad kokku leppida selles, et igal kaasomanikul tekib eriomand eluruumile või mitteeluruumile kinnisasjal olevas või sellele
ehitatavas hoones.
(1) Eriomandi ese on ruumiliselt piiritletud eluruum või mitteeluruum ning selle juurde kuuluvad hoone osad, mida on võimalik eraldi kasutada ning mida
saab muuta, kõrvaldada või lisada kaasomandit või teise korteriomaniku õigusi kahjustamata või hoone välist kuju muutmata.
(3) Eriomandi esemeks ei ole hoone ja selle osad ega hoone püsimiseks või ohutuse tagamiseks või korteriomanike ühiseks kasutamiseks vajalikud seadmed ka
siis, kui need asuvad eriomandi esemeks oleva hoone reaalosa piires.
Koos eriomandi loomise kokkuleppega võivad kinnisasja kaasomanikud sõlmida eriomandi sisu kohta ka muid kokkuleppeid, määrata korteriühistu põhikirja
tingimused ja kehtestada korteriühistu majanduskava.
(1) Korteriomandite kinnistamiseks kinnistusraamatu pidajale esitatavas kinnistamisavalduses esitatakse ka kõik need andmed, mis on vajalikud korteriühistu
kandmiseks korteriühistute registrisse. Pärast kinnistamisavalduse saamist edastab kinnistusraamatu pidaja avalduse korteriühistute registri pidajale.
Kinnistusraamatu pidaja ja korteriühistute registri pidaja vaatavad avalduse läbi samal ajal.
(2) Korteriomandite kinnistamisel avatakse igale korteriomandile kinnistusregistri iseseisev osa ja samal ajal suletakse kinnisasja senine registriosa
asjaõigusseaduses ja kinnistusraamatuseaduses sätestatud korras.
(3) Suletud registriosa andmed kantakse avatavate registriosade vastavatesse jagudesse. Registriosa pealkirjas märgitakse lisaks kinnistusraamatuseaduse
§-s 12 nimetatud andmetele korteriühistu registrikood. Registriosa esimesse jakku kantakse lisaks kinnistusraamatuseaduse § 13 lõikes 1 nimetatud andmetele
eriomandi eseme number või muu tähis, kaasomandi mõttelise osa suurus ja teiste korteriomandite kinnistute numbrid.
(4) Korteriomandite kinnistamise kanne tehakse pärast seda, kui korteriühistute registri pidaja on teatanud, et puuduvad takistused korteriühistu
registrikaardi avamiseks. Korteriühistu registrikaardi avamise kanne tehakse viivitamata pärast korteriomandite kinnistamise kande tegemist.
(5) Kui korteriühistute registri pidaja on määranud puuduste kõrvaldamiseks tähtaja, peatub kinnistamisavalduse menetlemine, kuni korteriühistute registri
pidaja:
(7) Kinnistusraamatu pidaja ja korteriühistute registri pidaja täpsema tegevuse korteriomandite kinnistamisel ja korteriühistu registrikaardi avamisel
1) ehitusloa andmiseks pädeva ametiasutuse ametlikult kinnitatud ärakiri korteriomanditeks jagatava hoone ehitisregistrisse kantud plaanist või ehitatava
hoone projektist, millel on piiritletud ja numbriga või muul viisil tähistatud iga eriomandi esemeks olevad ruumid (edaspidi hoonejaotusplaan);
2) projekteerimiseks või ehitusprojektide ekspertiisi tegemiseks pädeva isiku kinnitus, et eriomandite loomine hoonejaotusplaanil kujutatud viisil vastab
käesoleva seaduse §-s 4 sätestatud nõuetele.
(3) Hoonejaotusplaani aluseks olevale plaanile ja selle ehitisregistrisse kandmise korrale esitatavad nõuded kehtestab valdkonna eest vastutav minister
(1) Kinnisasja omanik võib kinnistusraamatu pidajale esitatava kinnistamisavaldusega jagada omandi kaasomandi osadeks selliselt, et igale kaasomandi osale
vastab eriomand eluruumile või mitteeluruumile kinnisasjal olevas või sellele ehitatavas hoones. Jagamine jõustub kande tegemisega kinnistusraamatusse.
(1) Asjassepuutuvate korteriomanike omavahelisel kokkuleppel võib muuta olemasolevate eriomandite ulatust, samuti luua uue korteriomandi. Eriomandi ulatuse
muutmisele kohaldatakse asjaõigusseaduses kinnisasjade ühendamise ja jagamise kohta sätestatut käesolevas seaduses sätestatud erisustega.
(2) Iga korteriomanik võib teiselt korteriomanikult nõuda käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud muudatuse tegemiseks vajalike tahteavalduste andmist,
(3) Käesoleva paragrahvi lõike 2 punktis 1 nimetatud olukorra esinemist eeldatakse, kui vastavasisulise korteriomanike üldkoosoleku otsuse poolt on antud
üle poole kõigist häältest nende korteriomanike poolt, kellele kuulub üle poole kaasomandi osadest.
(4) Kui käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud muudatuse tegemine eeldab ehitusloa olemasolu, võib korteriomanik muudatuse tegemiseks vajalike
tahteavalduste andmise seada sõltuvusse ehitusloa olemasolust.
(5) Korteriomanik võib piiratud asjaõiguse omajalt nõuda käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud muudatuse tegemiseks vajalike tahteavalduste andmist, kui
piiratud asjaõiguse omaja õigustatud huve ei kahjustata muudatusega ülemääraselt.
(6) Käesoleva paragrahvi lõikes 3 sätestatud juhul võib lõigetes 2 ja 5 nimetatud nõuded, samuti muudatuste kinnistusraamatusse kandmiseks vajaliku
kinnistamisavalduse esitada ka korteriühistu.
3) võõrandamisest saadav tulu jaotatakse korteriomanike vahel vastavalt korteriomandi kaasomandi osa suurusele või kulutatakse mõistlikult korteriomandi
kaasomandi osa korrashoiuks või parendamiseks.
(1) Korteriomanikud võivad kokkuleppel korraldada korteriomandist ja korteriühistust tulenevaid õigussuhteid käesolevas seaduses sätestatust erinevalt,
välja arvatud juhul, kui seadus selle otse välistab.
(2) Korteriomanike kokkuleppe sõlmimiseks, muutmiseks ja lõpetamiseks vajalike tahteavalduste nõudmisele ning muudatuste kinnistusraamatusse kandmisele
kohaldatakse käesoleva seaduse §-s 9 sätestatut.
(1) Korteriomanike kokkuleppega võib anda osa kaasomandi esemest igakordse korteriomaniku erikasutusse (edaspidi erikasutusõigus), kui see ei ole vastuolus
selle kaasomandi eseme osa otstarbega.
(1) Kui korteriomand kuulub mitmele isikule ühiselt, võivad need isikud teostada korteriomandiga seotud õigusi üksnes ühiselt. See ei kehti korteriühistu
suhtes, kui ühine omand ei ole kantud kinnistusraamatusse.
(3) Kui korteriomanikud ei ole määranud endale korteriomandist tulenevate õiguste teostamiseks ühist esindajat, loetakse korteriühistu poolt ühiste
korteriomanike suhtes tehtud tehing kehtivaks ka siis, kui see on tehtud üksnes ühe korteriomaniku suhtes.
(2) Põhikirjaga võib ette näha tingimusi, mis ei ole vastuolus seadusega ega eriomandi kokkuleppega. Kui põhikirja säte on vastuolus seadusega,
kohaldatakse seaduses sätestatut. Kui põhikirja säte on vastuolus eriomandi kokkuleppega, kohaldatakse kokkuleppes sätestatut.
(2) Korteriomandite asukoha aadressi muutumisel kinnistusraamatus muutub vastavalt ka korteriühistu nimi. Tsiviilkohtumenetluse seadustiku § 599 teises
lauses sätestatut ei kohaldata.
(4) Korteriühistu võib lisaks käesoleva paragrahvi lõikes 1 sätestatud nimele kasutada muud nime (edaspidi täiendav nimi) tingimusel, et see piisavalt
eristab teda kõikidest teistest Eestis registrisse kantud juriidilistest isikutest.
(7) Korteriühistu dokumentides peab olema märgitud korteriühistu nimi ja registrikood. Korteriühistu asukoht peab dokumentides olema märgitud juhul, kui
see erineb korteriomandite asukohast.
(1) Käesoleva seaduse või korteriomanike kokkuleppe kohaselt häälteenamusega tehtavad otsused võetakse vastu korteriomanike üldkoosolekul. Korteriomanike
üldkoosolekule kohaldatakse lisaks käesolevas seaduses sätestatule mittetulundusühingute seaduse § 19 lõike 1 punktides 1–5, §-des 20 ja 20^1 , § 21
lõigetes 6–9, § 22 lõigetes 1 ja 1^1 , § 23 lõigetes 1 ja 2 ning §-s 25 mittetulundusühingu liikmete üldkoosoleku kohta sätestatut.
(2) Korteriomanike üldkoosolek on otsustusvõimeline, kui sellel osalevatele korteriomanikele kuulub üle poole häältest ja üle poole kaasomandi osadest, kui
põhikirjaga ei ole ette nähtud teisiti.
(3) Kui korteriomanike üldkoosoleku päevakorras on põhikirja muutmine, majanduskava kehtestamine või majandusaasta aruande kinnitamine, tuleb üldkoosoleku
teates märkida koht, kus on võimalik tutvuda põhikirja või majanduskava eelnõuga või majandusaasta aruandega, ning nende dokumentidega tutvumise kord.
(4) Kui korteriomanik on teatanud korteriühistule oma elektronposti aadressi, tuleb korteriomanike üldkoosoleku teade ja käesoleva paragrahvi lõikes 3
nimetatud dokumendid saata sellel aadressil.
(2) Juhatus saadab käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud otsuse eelnõu kõigile korteriomanikele, määrates tähtaja, mille jooksul korteriomanik peab
esitama selle kohta oma seisukoha. Kui korteriomanik ei teata nimetatud tähtaja jooksul, kas ta on otsuse poolt või vastu, loetakse, et ta hääletab otsuse
(6) Kui kõik korteriomandid kuuluvad ühele isikule, võib otsuseid vastu võtta, järgimata käesoleva seaduse §-s 20 ja käesoleva paragrahvi lõigetes 1–5
sätestatut. Sel juhul tuleb otsus vormistada kirjalikult ja allkirjastada korteriomaniku poolt.
(1) Korteriomanike üldkoosolekul annab iga korteriomand ühe hääle. Korteriühistu põhikirjaga võib ette näha, et igal korteriomanikul on üks hääl sõltumata
talle kuuluvate korteriomandite arvust või et häälte arvu määrab korteriomandi kaasomandi osa suurus.
(3) Korteriomanikul ei ole hääleõigust juhul, kui otsustatakse tema vabastamist kohustusest või vastutusest, tema ja korteriühistu vahel tehingu tegemist
või temaga õigusvaidluse pidamist ning selles tehingus või õigusvaidluses korteriühistu esindaja määramist või küsimusi, mis puudutavad korteriomaniku või
tema esindaja juhatuse liikmena tegutsemise kontrollimist või hindamist, või kui korteriomaniku kohta kehtib käesoleva seaduse § 32 kohaselt tehtud otsus.
Esindatuse määramisel selle liikme hääli ei arvestata.
(4) Käesoleva paragrahvi lõikes 3 sätestatut ei kohaldata, kui kõik korteriomandid kuuluvad ühele isikule. Sel juhul peavad korteriühistu ja korteriomaniku
vahelised tehingud olema kirjalikud või tuleb viivitamata vormistada korteriomaniku allkirjastatud dokument tehingu oluliste tingimuste kohta.
(5) Üldkoosolekul võib osaleda korteriomanik ise või tema esindaja, kelle esindusõiguse olemasolu on kirjaliku dokumendiga tõendatud. Esindaja osavõtt
üldkoosolekust ei võta korteriomanikult õigust osaleda üldkoosolekul. Korteriühistu põhikirjaga võib ette näha sama isiku poolt esindatavate korteriomanike
ülemmäära.
(1) Kui korteriomanike üldkoosolek on käesoleva seaduse § 20 lõike 2 järgi otsustusvõimetu, kutsub juhatus sama päevakorraga kokku uue üldkoosoleku, mis on
otsustusvõimeline osalejate arvust olenemata. Sellele asjaolule tuleb üldkoosoleku kutses viidata.
(2) Uue üldkoosoleku kokkukutsumise teade saadetakse otsustusvõimetuks osutunud üldkoosoleku toimumisest arvates kümne päeva jooksul, ent mitte varem kui
kahe päeva pärast.
(1) Juhatus on korteriühistu juhtorgan, kes esindab ja juhib korteriühistut. Korteriühistu juhatusele kohaldatakse lisaks käesolevas seaduses sätestatule
mittetulundusühingute seaduse § 26 lõikes 2 ning §-des 27–29 ja 32 mittetulundusühingu juhatuse kohta sätestatut.
(2) Juhatusel võib olla üks liige (juhataja) kuni kolm liiget. Põhikirjaga võib ette näha käesolevas lõikes sätestatust erineva juhatuse liikmete arvu või
selle ülem- ja alammäära.
(1) Kui valitseja on tekitanud oma kohustuste rikkumisega kahju korteriühistule ja korteriühistu ei saa oma nõudeid rahuldada valitseja vara arvel,
vastutab korteriühistule tekitatud kahju eest ka isik, kes oli valitseja juhatuse liige kahju tekkimise ajal. Valitseja juhatuse liige vabaneb vastutusest,
kui ta tõendab, et nii valitseja kui ka tema ise valitseja juhatuse liikmena on oma kohustusi täitnud juhatuse liikmelt tavaliselt oodatava hoolsusega.
(4) Pankrotihalduril on õigus käesoleva paragrahvi lõikes 1 sätestatud nõue esitada ka juhul, kui korteriühistu on nõudest valitseja juhatuse liikme vastu
loobunud või sõlminud temaga kompromissilepingu või nõuet või selle esitamist kokkuleppel valitseja juhatuse liikmega muul viisil piiranud või
aegumistähtaega lühendanud.
(1) Valitseja peab määrama iga oma esindatava ja juhitava korteriühistu jaoks füüsilise isiku (edaspidi majahaldur), kes tegeleb valitseja ülesannete
täitmisega selles korteriühistus.
(5) Kui valitseja rikub käesoleva paragrahvi lõikes 1 sätestatud kohustust ega kõrvalda rikkumist hiljemalt ühe kuu möödumisel selle tekkimisest, võib
korteriomanike üldkoosoleku otsusega valitseja tagasi kutsuda ja temaga sõlmitud käsunduslepingu erakorraliselt üles öelda.
(1) Kui korteriomanike üldkoosoleku kokkukutsumisel on oluliselt rikutud seaduse, korteriomanike kokkuleppe või põhikirja nõudeid, ei ole koosolek
õigustatud otsuseid vastu võtma, välja arvatud juhul, kui koosolekul osalevad või on esindatud kõik korteriomanikud. Sellisel koosolekul tehtud otsused on
tühised, kui korteriomanikud, kelle suhtes kokkukutsumise korda rikuti, otsust heaks ei kiida.
(2) Korteriühistu organi otsuse kehtetuks tunnistamise ja tühisuse tuvastamise nõue lahendatakse kohtus hagita menetluses. Muus osas kohaldatakse
tsiviilseadustiku üldosa seaduses juriidilise isiku organi otsuse kehtetuse kohta sätestatut käesolevas paragrahvis sätestatud erisustega.
(4) Huvitatud isiku taotlusel võib kohus ennistada käesoleva paragrahvi lõikes 3 nimetatud tähtaja. Ennistamisele kohaldatakse tsiviilkohtumenetluse
seadustikus seaduses sätestatud menetlustähtaja ennistamise kohta sätestatut.
(5) Kohus ei aruta korteriühistu organi otsuse kehtetuks tunnistamise nõude esitamisel asja enne, kui on möödunud käesoleva paragrahvi lõikes 3 nimetatud
tähtaeg. Eri avaldused sama otsuse kehtetuks tunnistamiseks liidetakse ühte menetlusse.
(2) Korteriomanik võib nõuda, et eriomandi ja kaasomandi eset kasutataks seaduse ning korteriomanike kokkulepete ja korteriühistu põhikirja kohaselt. Kui
eriomandi ja kaasomandi eseme kasutamine on reguleerimata, lähtutakse korteriomanike huvidest.
1) hoidma eriomandi eset korras ning seda ja kaasomandi eset kasutades hoiduma tegevusest, mille toime teistele korteriomanikele ületab omandi
tavakasutusest tekkivad mõjud;
3) võimaldama eriomandi eset kasutada teistel isikutel, kui see on vajalik kaasomandi eseme korrashoiuks. Selle tõttu tekkinud kahju tuleb omanikule
(2) Eriomandi eseme korrashoidmisel on korteriomanik muu hulgas kohustatud hoidma selle piires sellist temperatuuri ja õhuniiskust, mis tagab kaasomandi
eseme säilimise ning teiste eriomandite esemete kasutamise nende otstarbe kohaselt ja ilma ülemääraste kulutusteta.
(4) Korteriomanik on kohustatud tagama, et tema perekonnaliikmed, ajutised elanikud ja korteriomandit kasutavad isikud järgivad käesoleva paragrahvi
lõigetes 1 ja 2 sätestatut.
(1) Kui korteriomanik on korduvalt rikkunud oma kohustusi teise korteriomaniku või korteriühistu suhtes ja kui korteriomanikud ei pea enam võimalikuks tema
kuulumist korteriomanike hulka, võivad nad nõuda, et ta oma korteriomandi võõrandab.
(1) Kui kohustust rikkunud korteriomanik ei ole korteriomandit võõrandanud hiljemalt kolme kuu möödumisel nõude esitamisest, otsustab võõrandamise kohus
vähemalt ühe korteriomaniku või korteriühistu hagi alusel. Otsust tehes lähtub kohus võõrandamisnõude aluseks olevatest asjaoludest.
(3) Isik, kellel on samal alusel kõigi korteriomanike vastu korteriomandist tulenev nõue, mille kohta seadus näeb ette solidaarkohustuse, peab selle
esitama korteriühistu vastu.
(1) Korteriomandi kaasomandi osa eseme tavapärase valitsemise küsimuste üle otsustavad korteriomanikud häälteenamuse alusel, kui korteriühistu põhikirjaga
ei nähta ette rangemaid nõudeid.
(1) Laenu või muu laenusarnase mõjuga rahalise kohustuse võtmise, kui see kohustus kas iseseisvalt või koos olemasolevate kohustustega ületab korteriühistu
eelmise majandusaasta majandamiskulude summa, võib otsustada käesoleva seaduse § 9 lõikes 3 sätestatud häälteenamusega.
(2) Enne käesoleva paragrahvi lõikes 1 sätestatud kohustuse võtmist peab korteriühistu juhatus laskma kanda korteriühistute registrisse sellekohase
märkuse.
(1) Korteriomanikul on õigus teha kaasomandi eseme säilitamiseks vajalikke toiminguid teiste korteriomanike ja korteriühistu nõusolekuta ning ta võib nõuda
korteriühistult vajalike kulutuste hüvitamist.
(2) Käesoleva paragrahvi lõikes 1 sätestatud toimingute tegemise võib otsustada ka korteriühistu juhatus, kui viivitamine tekitaks kaasomandi esemele
olulist kahju.
(3) Kui kaasomandi eseme säilitamiseks vajalike kulude kandmine ei ole kehtiva majanduskava alusel võimalik, kohaldatakse käesoleva seaduse § 41 lõikes 4
sätestatut.
(1) Ehitusliku või muu kaasomandi eseme korrashoiuks vajalikust muudatusest suurema ümberkorralduse tegemist ei saa otsustada tavapärase valitsemise
raames, vaid selleks on vaja korteriomanike kokkulepet.
(2) Käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud muudatuseks ei ole vaja selle korteriomaniku nõusolekut, kelle õigusi ümberkorraldused ei puuduta üle määra,
mida korteriomanik peab käesoleva seaduse § 31 lõike 1 punkti 2 kohaselt taluma.
Kaasomandi eseme ajakohastamiseks, sealhulgas energiatõhususe suurendamiseks, selliste vajalike muudatuste tegemise, millega ei muudeta eriomandi eseme
otstarvet ega kahjustata muul viisil ülemääraselt ühegi korteriomaniku õigustatud huve, võib otsustada käesoleva seaduse § 9 lõikes 3 sätestatud
häälteenamusega.
(2) Korteriomanike kokkuleppe tingimusi arvestades võib korteriühistu põhikirjaga ette näha käesoleva paragrahvi lõikes 1 sätestatust erineva kohustuste
jaotuse aluse ja tasumise korra majandamiskulude kandmisel, kui see on kõiki asjaolusid arvestades mõistlik ega kahjusta ülemääraselt ühegi korteriomaniku
õigustatud huve. Eelkõige võib põhikirjaga ette näha, et tegelikust tarbimisest sõltuvad majandamiskulud tasub korteriomanik pärast kulude suuruse
selgumist kas vastavalt oma kaasomandi osa suurusele või vastavalt tema poolt tarbitud teenuse mahule.
(2) Kui korteriomanike kokkuleppe või korteriühistu põhikirjaga on ette nähtud tegelikust tarbimisest sõltuvate majandamiskulude tasumine pärast kulude
suuruse selgumist, määratakse majanduskavas kindlaks ainult ülejäänud kulude suurus.
(4) Kui majandusaasta jooksul ilmneb, et kehtestatud majanduskava ei taga korteriomandite valitsemist majanduskavas ettenähtud mahus ega korteriühistu
püsivat maksevõimelisust, on korteriühistu juhatus kohustatud koostama uue majanduskava ja kutsuma kokku korteriomanike erakorralise üldkoosoleku uue
majanduskava kehtestamiseks.
(1) Kui korteriomanik viivitab majandamiskulude tasumisega, võib korteriühistu nõuda temalt viivist võlaõigusseaduse § 113 lõike 1 teises lauses sätestatud
(2) Kui korteriühistu võib nõuda viivist, võib ta nõuda korteriomanikult võla sissenõudmiskulude hüvitamist võlaõigusseaduses sätestatud suuruses ja
(2) Korteriomandi võõrandamisel, välja arvatud täite- ja pankrotimenetluses, vastutab selle omandaja korteriühistu ees käendajana võõrandaja
korteriomandist tulenevate sissenõutavaks muutunud kohustuste eest. Omandaja vastutus on piiratud korteriomandi väärtusega.
(4) Korteriühistu pandiõiguse suurus määratakse korteriomanike üldkoosoleku poolt kinnitatud majandusaasta aruande järgi omandi ülemineku päeva seisuga.
Kui korteriühistul on kohustus esitada majandusaasta aruanne korteriühistute registrile, määratakse korteriühistu pandiõiguse suurus registrile esitatud
majandusaasta aruande järgi.
(5) Kui korteriühistu esimese majandusaasta kohta ei ole veel aruannet, määratakse korteriühistu pandiõiguse suurus majanduskava järgi. Kui käesoleva
seaduse § 41 lõike 2 kohaselt on ette nähtud tegelikust tarbimisest sõltuvate majandamiskulude tasumine pärast kulude suuruse selgumist, määratakse
pandiõiguse suurus selles osas majanduskavas sisalduva prognoosi järgi.
(2) Juhatus võib keelduda teabe andmisest ja dokumentide esitamisest, kui on alust eeldada, et see võib tekitada olulist kahju teise korteriomaniku või
kolmanda isiku õigustatud huvidele.
(3) Korteriomanik võib juhul, kui juhatus keeldub teabe andmisest või dokumentidega tutvumise võimaldamisest, nõuda, et tema nõudmise õiguspärasuse üle
otsustaks korteriomanike üldkoosolek, või esitada kahe nädala jooksul juhatuse keeldumise saamisest arvates või nelja nädala jooksul taotluse esitamisest
arvates, kui juhatus sellele ei ole vastanud, hagita menetluses kohtule avalduse juhatuse kohustamiseks teavet andma või dokumentidega tutvumist
võimaldama.
(2) Kui korteriomaniku elu- või asukoht erineb korteriomandi asukohast, on korteriomanik kohustatud korteriühistule teatama ka oma elu- või asukoha
postiaadressi.
(3) Kui korteriomanik ei ole korteriühistule teatanud oma elu- või asukoha postiaadressi, on korteriühistul õigus lugeda tema elu- või asukohaks
Kui korteriomand on koormatud piiratud asjaõigusega, on piiratud asjaõiguse omajal õigus saada korteriühistult teavet korteriomaniku majandamiskulude
võlgnevuse suuruse ja selle tekkimise aluste kohta.
Korteriühistul peab olema reservkapital, mille suurus on vähemalt üks kaheteistkümnendik korteriühistu aasta eeldatavatest kuludest. Reservkapitali suuruse
üle otsustab korteriomanike üldkoosolek.
(2) Kuni kümne korteriomandiga korteriühistu, mida korteriomanikud juhivad ja esindavad ühiselt käesoleva seaduse § 24 lõike 4 kohaselt, võib pidada
kassapõhist raamatupidamist. Sellisel juhul kohaldatakse raamatupidamise seaduse § 43 lõikes 2 sätestatut.
(1) Kui korteriühistu peab koostama majandusaasta aruande, kohaldatakse selle koostamisele, esitamisele ja kinnitamisele mittetulundusühingute seaduse § 36
lõigetes 1–4 mittetulundusühingu majandusaasta aruande kohta sätestatut käesolevas seaduses sätestatud erisustega.
(4) Korteriühistu esitab kinnitatud majandusaasta aruande korteriühistute registrile kuue kuu jooksul majandusaasta lõppemisest arvates. Kui
audiitorkontroll on kohustuslik, esitatakse aruanne koos vandeaudiitori aruandega.
(1) Halduri ettepanekul otsustab kohus ajutise majanduskava kehtestamise. Ajutine majanduskava peab tagama vähemalt pankrotimenetluse kulude katmise ja
korteriomandite tavapärase valitsemise kuni käesoleva seaduse § 54 lõikes 1 sätestatud majanduskava kehtestamise otsustamiseni.
(3) Ajutise majanduskava kehtestamisel võib kohus ette näha tegelikust tarbimisest sõltuvate majandamiskulude tasumise pärast kulude suuruse selgumist ka
juhul, kui korteriühistu põhikirjas ei ole seda ette nähtud.
(4) Ajutise majanduskava kehtestamise määruse peale võivad korteriühistu, korteriomanikud, pankrotiavalduse esitaja ja pankrotihaldur esitada
määruskaebuse.
(1) Pärast nõuete kaitsmist otsustab kohus halduri ettepanekul korteriühistu majanduskava kehtestamise korteriühistu maksevõime taastamiseks
(edaspidi maksevõimet taastav majanduskava) või korteriomandite eriomandi osa ja korteriühistu lõpetamiseks (edaspidi korteriühistut lõpetav majanduskava).
(2) Majanduskava kehtestamise määruse peale võivad korteriühistu, korteriomanikud ja võlausaldajad esitada määruskaebuse. Korteriühistut lõpetava
majanduskava kehtestamise määruse peale võib määruskaebuse esitada ka korteriomandit koormava piiratud asjaõiguse omaja. Ringkonnakohtu määruse peale
määruskaebuse kohta võib esitada määruskaebuse.
(1) Kohus otsustab maksevõimet taastava majanduskava kehtestamise, kui kõiki asjaolusid arvestades on korteriühistu maksevõime taastamine mõistliku aja
jooksul võimalik.
(2) Kohus otsustab kehtestada maksevõimet taastava majanduskava sellises suuruses ja nii pikaks ajavahemikuks, kui on vajalik võlausaldajate nõuete
rahuldamiseks võimalikult suures ulatuses võimalikult lühikese aja jooksul. Kohus arvestab majanduskava kehtestamise otsustamisel kõiki asjaolusid,
eelkõige korteriomandite tähendust korteriomanike jaoks, korteriomanike maksevõimet ja maksejõuetuse tekkimise põhjusi.
(3) Maksevõimet taastava majanduskava kehtestamise otsustamisele ja selle tagajärgedele kohaldatakse pankrotiseaduses kompromissi kinnitamise ja selle
tagajärgede kohta sätestatut käesolevas seaduses sätestatud erisustega.
(4) Võlausaldajate nõuded korteriühistu vastu, mida ei ole pankroti käigus esitatud, samuti nõuded selles osas, mis jäävad pankroti käigus rahuldamata,
lõpevad.
Kohus otsustab korteriühistut lõpetava majanduskava kehtestamise ning korteriomandite eriomandi osa ja korteriühistu lõpetamise, samuti korteriomandeid
koormavate piiratud asjaõiguste lõpetamise või ülekandmise avatavasse kinnisasja registriossa, kui kõiki asjaolusid arvestades ei ole maksevõimet taastava
majanduskava kehtestamine võimalik.
(1) Korteriomandite eriomandi osa ja korteriühistu lõpetamiseks vajalike tahteavalduste andmise nõudmisele kohaldatakse käesoleva seaduse §-s 9 eriomandi
kokkuleppe muutmise kohta sätestatut.
(2) Kui hoone on täielikult hävinud, eeldatakse, et korteriomandite eriomandi osa ja korteriühistu lõpetamine on korteriomanike õigustatud huve arvestades
kooskõlas hea usu põhimõttega ega kahjusta ülemääraselt ühegi korteriomaniku õigustatud huve.
(1) Avalduse kanda korteriühistu likvideerimine registrisse esitab korteriühistu korteriühistute registri pidajale. Avaldusele tuleb lisada eriomandi
lõpetamise kokkuleppe ärakiri.
(2) Avaldus korteriomandite registriosade sulgemiseks ja korteriühistu registrikaardi sulgemiseks esitatakse kinnistusraamatu pidajale. Pärast avalduse
saamist edastab kinnistusraamatu pidaja avalduse korteriühistute registri pidajale.
(3) Korteriomandite registriosade sulgemisel avatakse kinnisasja kohta uus registriosa ning samal ajal suletakse kõikide korteriomandite registriosad
asjaõigusseaduses ja kinnistusraamatuseaduses sätestatud korras. Suletud registriosade andmed kantakse avatava registriosa vastavatesse jagudesse.
(4) Korteriomandite registriosade sulgemise kanne tehakse pärast seda, kui korteriühistute registri pidaja on teatanud, et puuduvad takistused
korteriühistu registrikaardi sulgemiseks. Korteriühistu registrikaardi võib sulgeda pärast korteriühistu likvideerimist. Korteriühistu registrikaardi
sulgemise kanne tehakse viivitamata pärast korteriomandite registriosade sulgemise kande tegemist.
(5) Kinnistusraamatu pidaja ja korteriühistute registri pidaja täpsema tegevuse korteriomandite registriosade ja korteriühistu registrikaardi sulgemisel
(1) Isik, kellele kuuluvad kõik korteriomandid, võib kinnistusraamatu pidajale esitatava kinnistamisavaldusega lõpetada eriomandid ja korteriühistu.
Eriomandid lõpevad kande tegemisega kinnistusraamatusse.
(1) Kui hoonestusõigus kuulub mõtteliste osadena mitmele isikule, võivad hoonestajad kokku leppida selles, et igal kaasomanikul tekib eriomand eluruumile
või mitteeluruumile hoonestusõiguse oluliseks osaks olevas või hoonestusõiguse alusel ehitatavas hoones ja luuakse korterihoonestusõigused.
(5) Korterihoonestusõiguste kinnistamisel avatakse igale korterihoonestusõigusele kinnistusregistri iseseisev osa ja samal ajal suletakse hoonestusõiguse
senine registriosa. Koormatud kinnisasja registriossa tehakse kanne selle kohta, et hoonestusõigus on jagatud korterihoonestusõigusteks.
(1) Korteriühistute register (edaspidi register) on mittetulundusühingute ja sihtasutuste registri osa, mille suhtes kohaldatakse mittetulundusühingute ja
sihtasutuste registri kohta õigusaktides sätestatut, kui käesolevast seadusest ei tulene teisiti.
(1) Kui korteriomandite kaasomandi osa valitsemiseks ei ole moodustatud korteriühistut kuni käesoleva seaduse jõustumiseni kehtinud korteriühistuseaduse
tähenduses, tekib korteriomandite valitsemiseks käesoleva seaduse jõustumisel korteriühistu.
(3) Kui korteriomanikud on nimetanud valitseja kuni käesoleva seaduse jõustumiseni kehtinud korteriomandiseaduse tähenduses, loetakse füüsilisest isikust
valitseja korteriühistu juhatuse liikmeks ja juriidilisest isikust valitseja loetakse valitsejaks käesoleva seaduse tähenduses.
(1) Kui ühe kinnisasja korteriomandite kaasomandi osa valitsemiseks ja majandamiseks on asutatud korteriühistu kuni käesoleva seaduse jõustumiseni kehtinud
korteriühistuseaduses sätestatud korras, loetakse olemasolev korteriühistu korteriühistuks käesoleva seaduse tähenduses.
(2) Korteriühistu, mille registrikaardile on kantud kuni käesoleva seaduse jõustumiseni kehtinud korteriühistuseaduse § 3 lõikes 6 või § 17 lõike 4 teises
lauses nimetatud andmed, kantakse käesoleva seaduse jõustumisel ametiülesande korras korteriühistuna korteriühistute registrisse.
(3) Käesoleva paragrahvi lõikes 2 nimetatud juhul kustutatakse korteriühistu registrikaardilt korteriomandite kinnistute numbrid ja korteriühistu nimi
kantakse korteriühistute registrisse korteriühistu täiendava nimena.
(1) Kui mitme kinnisasja korteriomandite kaasomandi osa valitsemiseks ja majandamiseks on asutatud korteriühistu kuni käesoleva seaduse jõustumiseni
kehtinud korteriühistuseaduse § 3 lõike 5 tähenduses, tekib käesoleva seaduse jõustumisel iga kinnisasja korteriomandite valitsemiseks korteriühistu
käesoleva seaduse tähenduses ja olemasolev korteriühistu loetakse lõpetatuks.
(3) Likvideerimisele ja registrist kustutamisele kohaldatakse tsiviilseadustiku üldosa seaduses ja mittetulundusühingute seaduses mittetulundusühingu
likvideerimise ja registrist kustutamise kohta sätestatut.
(4) Likvideeritava korteriühistu vara jagatakse pärast võlausaldajate nõuete rahuldamist käesoleva seaduse jõustumisel tekkinud korteriühistutele vastavalt
eriomandi eseme üldpinna suurusele.
(5) Kui likvideeritava korteriühistu varast ei jätku võlausaldajate kõigi nõuete rahuldamiseks, vastutavad käesoleva seaduse jõustumisel tekkinud
korteriühistud nõuete eest osavõlgnikena vastavalt eriomandi eseme üldpinna suurusele.
(1) Käesoleva seaduse §-s 68 sätestatut ei kohaldata, kui korteriomanikud on teinud kuni käesoleva seaduse jõustumiseni kehtinud korteriühistuseaduse
§ 17^2 lõikes 1 nimetatud otsuse ja esitanud selle tähtaegselt registripidajale.
(2) Mitme kinnisasja valitsemiseks asutatud korteriühistu põhikirjaga võib ette näha, et käesolevas seaduses nimetatud korteriomanike enamuse otsuste
tegemine on iga kinnisasja korteriomanike üldkoosoleku pädevuses.
(4) Korteriomanikud võivad otsustada mitme kinnisasja valitsemiseks asutatud korteriühistu lõpetamise. Lõpetamise otsus on vastu võetud, kui selle poolt on
antud üle poole kõigist häältest nende korteriomanike poolt, kellele kuulub üle poole selle kinnisasja kaasomandi osadest. Otsuse teinud üldkoosoleku
protokoll peab olema notariaalselt tõestatud.
(5) Iga kinnisasja korteriomanikud võivad otsustada rohkem kui kahe kinnisasja valitsemiseks asutatud korteriühistust eraldumise käesoleva paragrahvi
lõikes 4 sätestatud tingimustel.
(1) Kui korteriühistu tekib käesoleva seaduse § 66 või 68 alusel, tuleb avaldus juhatuse liikme või valitseja korteriühistute registrisse kandmiseks
esitada 2018. aasta 30. juuniks.
Kui käesoleva seaduse jõustumisel vastavad korteriühistu rahalised kohustused käesoleva seaduse § 36 lõikes 1 sätestatud tingimustele, peab korteriühistu
juhatus esitama 2018. aasta 31. detsembriks avalduse sama paragrahvi lõikes 2 nimetatud märkuse kandmiseks korteriühistute registrisse.
(1) Kui enne käesoleva seaduse jõustumist on korteriomand koormatud hüpoteegiga, on korteriühistu pandiõiguse suurus kuni hüpoteegi kehtivuse lõpuni viis
protsenti täitemenetluses jaotamisele minevast tulemist või pankrotimenetluses pandieseme müügist saadud rahasummast, aga mitte rohkem kui käesoleva
seaduse § 44 lõikes 3 nimetatud summa.
(2) Kui korteriühistu pandiõiguse suurus käesoleva paragrahvi lõike 1 kohaselt on väiksem kui käesoleva seaduse § 44 lõikes 3 nimetatud summa, kohaldatakse
ülejäänud osale esimesel vabal järjekohal oleva hüpoteegi kohta sätestatut.

matches:
§ 107
§ 13
§ 599
§ 19
§ 21
§ 22
§ 23
§ 32
§ 20
§ 26
kohus
Kohus
kohus
kohus
§ 9
§ 41
§ 31
§ 9
§ 113
§ 41
§ 24
§ 43
§ 36
kohus
§ 54
kohus
kohus
Kohus
Kohus
Kohus
Kohus
§ 3
§ 17
§ 3
§ 17
§ 66
§ 36
§ 44
§ 44