text:
esitatud 7. juunil 20071(1)
Kohtuasi C‑379/05
(eelotsusetaotlus, mille on esitanud Gerechtshof te Amsterdam (Madalmaad))
Kapitali vaba liikumine – Ettevõtte tulumaks – Dividendide maksmine – Residendist äriühingule makstud dividendide maksust vabastamine – Mitteresidendist äriühingule makstud dividendidelt kinnipeetav maks – Topeltmaksustamise vältimise leping – Võimalus arvata kinnipeetud summa teises liikmesriigis tasumisele kuuluvast maksust maha
1. Käesoleva eelotsusetaotlusega palub Gerechtshof te Amsterdam (Amsterdami apellatsioonikohus, Madalmaad) Euroopa Kohtul sisuliselt täpsustada, kas Hollandi õigusnormidega sarnased siseriiklikud õigusnormid, millega vabastatakse Madalmaades asutatud äriühingute poolt Madalmaades asutatud või seal püsivat tegevuskohta omavatele äriühingutele makstavad dividendid maksu kinnipidamisest, samas kui mitteresidendist äriühingutele makstavatelt dividendidelt peetakse maks kinni, on vastuolus EÜ artiklitega 56 ja 58.
A. Asjaomane ühenduse õigus
2. EÜ artikkel 56 sätestab:
„1. Käesoleva peatüki sätete kohaselt keelatakse kõik kapitali liikumise piirangud liikmesriikide vahel ning liikmesriikide ja kolmandate riikide vahel. […]”.
3. EÜ artikkel 58 sätestab siiski meid huvitava osas, et:
„1. Artikli 56 sätted ei mõjuta liikmesriikide õigust:
a. kohaldada oma maksuseaduste vastavaid sätteid, mis eristavad maksumaksjaid nende elukoha või nende kapitali investeerimise koha põhjal;
3. Lõigetes 1 ja 2 märgitud meetmed ja kord ei tohi kujutada endast suvalise diskrimineerimise vahendit ega varjatud piirangut kapitali ja maksete vabale liikumisele artikli 56 tähenduses”.
4. Direktiiviga 90/435 vabastatakse maksu kinnipidamisest tütarettevõtja poolt viimase kapitalis vähemalt 25% osalust omavale teises liikmesriigis asutatud emaettevõtjale jaotatavad dividendid.(2)
5. 1965. aasta Wet op de dividendbelasting’i (dividendimaksu seadus, edaspidi „Wet DB”) artikli 1 lõige 1 näeb üldiselt ette dividendidelt, mida jaotavad Madalmaades asutatud sellised äriühingud, kelle kapital on täies ulatuses või osaliselt jagatud aktsiateks, 25% maksu kinnipidamise.
6. Wet DB artikkel 4 sätestab meid huvitava osas siiski, et:
„Maksu ei saa kinni pidada aktsiatelt saadud dividendidelt […] kui 1969. aasta Wet op de vennootschapsbelasting’i (dividendide maksustamise seadus) artiklis 13 ette nähtud osaluse maksuvabastus on kohaldatav kasumile, mida soodustatud isik aktsiatest saab, dividendiõigustele ning laenudele ja kui osalus kuulub tema Madalmaades tegutseva ettevõtte vara hulka. Esimest lauset ei kohaldata tulule, mille puhul soodustatud isik ei ole lõplik soodustatud isik”(3).
7. Lisaks sellele näeb Wet DB artikkel 4a, mis lisati seadusesse direktiivi 90/435 vastuvõtmise tagajärjel, ette dividendimaksu vabastuse, kui dividende jaotatakse Euroopa Liidus asutatud ja Hollandi äriühingu kapitalis vähemalt 25% osalust omavatele aktsionäridele.
8. Sellist maksuvabastust laiendati Euroopa Liidus asutatud ja vähemalt 10% osalust omavatele aktsionäridele, tingimusel et aktsionäri asutamisjärgne liikmesriik kohaldab sama maksuvabastust sama suure protsentuaalse osaluse korral.(4)
9. 1969. aasta Wet op de vennootschapsbelasting’i (edaspidi „Wet Vpb”) eespool viidatud artiklis 13 sätestatakse, et üldiselt loetakse osaluseks seda, kui maksukohustuslasele kuulub vähemalt 5% sellise äriühingu sissemakstud kapitali nimiväärtusest, mille kapital on täies ulatuses või osaliselt jaotatud aktsiateks.(5)
C. Madalmaade ja Portugali vaheline maksuleping
10. Portugali ja Madalmaade Kuningriigi vahel 20. septembril 1999 Portos sõlmitud tulu- ja kapitalimaksuga topeltmaksustamise vältimise ning maksudest hoidumise tõkestamise lepingu (edaspidi „CDI”) artiklis 10 on sätestatud, et lepinguosalise riigi residendist äriühingu poolt teise lepinguosalise riigi residendile makstud dividendid maksustatakse põhimõtteliselt selles teises riigis.
11. Selliseid dividende võib siiski maksustada liikmesriigis, kus on asutatud dividende jaotav äriühing, ja sellisel juhul ei saa kinnipeetav maks olla suurem kui 10% dividendide kogusummast.
12. CDI artikkel 24 näeb ette, et topeltmaksustamise vältimiseks lubab Portugal Hollandis Portugali residentidele makstud dividendidelt Madalmaades kinni peetud maksu maha arvata sellistelt dividendidelt tavapäraselt maksmisele kuuluva Portugali maksu ulatuses.
II. Asjaolud, eelotsuse küsimused ja menetlus Euroopa Kohtus
13. Asjaolude ilmnemise ajal kuulus Portugalis asutatud äriühingule Amurta S.G.P.S. (edaspidi „Amurta”) 14% Hollandi äriühingu Retailbox BV (edaspidi „Retailbox”) kapitalist; Retailboxi aktsionärideks olid lisaks ka 66% ulatuses samuti Hollandi äriühing Sonaetelecom BV ning vastavalt 14% ja 6% ulatuses Portugalis asutatud äriühingud Tafin S.G.P.S. ja Persin S.G.P.S.
14. 31. detsembril 2002 maksis Retailbox oma aktsionäridele dividende, millelt peeti kinni 25% maks, välja arvatud Sonaetelecom BV-le makstud dividendidelt, millelt ei peetud Wet DB artiklis 4 sätestatud maksuvabastuse kohaldamise tõttu kinni mingit maksu.
15. 30. jaanuaril 2003 esitas Retailbox Amurta nimel Inspecteur van de Belastingdienst Amsterdam’ile (edaspidi „Inspecteur”) vaide viimasele makstud dividendidelt maksu kinnipidamise peale. Nimetatud vaie jäeti Inspecteuri otsusega rahuldamata.
16. Amurta esitas Gereschtshof te Amsterdam’ile kaebuse nimetatud otsuse tühistamiseks ja dividendidelt kinni peetud maksu tagasimaksmiseks.
17. Kuna eelotsusetaotluse esitanud kohtul oli kahtlusi Hollandi õigusnormide kooskõla osas EÜ artiklitega 56 ja 58, otsustas ta kohtuasja menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused:
„1. Kas 1965. aasta Wet op de dividendbelasting’i […] artiklis 4 sätestatud ning käesoleva määruse punktides […] kirjeldatud maksuvabastus koostoimes sama seaduse artiklis 4a sätestatud maksuvabastusega on vastuolus EÜ asutamislepingu kapitali vaba liikumist käsitlevate sätetega (artiklid 56–58, varem artiklid 73b–73d), kuna nimetatud maksuvabastust kohaldatakse üksnes dividendidele, mida on makstud Madalmaades ettevõtte tulumaksukohustuslasest aktsionäridele või Madalmaades püsivat tegevuskohta omavatele välismaistele aktsionäridele, kelle aktsiad kuuluvad sellise püsiva tegevuskoha vara hulka, millele on kohaldatav 1969. aasta Wet op de venootschapsbelasting’i […] artiklis 13 sätestatud osaluse maksuvabastus?
2. Kas [eelmises punktis] esitatud küsimusele vastamisel omab tähtsust asjaolu, et sellise välismaise äriühingu või aktsionäri asukohajärgne riik, kelle suhtes ei kohaldata 1965. aasta Wet op de dividendbelasting’i artiklit 4, võimaldab sellele äriühingule või aktsionärile Madalmaades dividendidelt makstud maksu ulatuses maksukrediiti (full credit)?”
18. Euroopa Kohtu põhikirja artikli 23 alusel esitasid kirjalikke märkusi Amurta, komisjon, EFTA järelevalveamet, Madalmaade valitsus, Ühendkuningriigi valitsus ja Itaalia valitsus. Kohtuistungil olid esindatud Amurta, komisjon, EFTA järelevalveamet ning samuti Madalmaade valitsus, Saksamaa valitsus ja Ühendkuningriigi valitsus.
19. Esiteks tuleb märkida, et kõnealused õigusnormid käsitlevad otseseid makse. Selles osas tuletan meelde, et väljakujunenud kohtupraktika kohaselt peavad liikmesriigid vaatamata sellele, et otsene maksustamine kuulub nende pädevusse, selliste maksude kehtestamisel arvestama ühenduse põhimõtetega, sealhulgas põhivabadustega, millel põhineb siseturu loomine ja toimimine.(6)
20. Käesolevas kohtuasjas tuleb kõnealuseid siseriiklikke õigusnorme uurida EÜ asutamislepingu kapitali vaba liikumist käsitlevaid sätteid arvestades, sest tegu on sätetega, mis käsitlevad dividende jaotava äriühingu asukohajärgsest liikmesriigist erinevas liikmesriigis asutatud äriühingutele makstavate dividendide maksustamist ehk, nagu Euroopa Kohus on märkinud, kapitali liikumisega lahutamatult seotud tehinguid.(7)
21. Esimese küsimusega küsib eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt seda, kas kõnealused õigusnormid, mille kohaselt peetakse Hollandi äriühingu poolt äriühingutele, kes ei ole asutatud Madalmaades või kes ei oma seal püsivat tegevuskohta, makstud dividendidelt kinni maks, samas kui Hollandis asutatud äriühingutele makstavatelt dividendidelt maksu kinni ei peeta, on vastuolus kapitali vaba liikumisega.(8)
22. Enne lahendamist nõudva küsimuse sisulise külje käsitlemist tuleb esitada mõningad üldist laadi järeldused äriühingute poolt jaotatud kasumi maksustamise korra kohta.(9)
23. Dividendidena jaotatud äriühingu kasum maksustatakse üldiselt kahel tasandil. Esiteks dividende maksva äriühingu kasumina ettevõtte tulumaksu raames ja seejärel aktsionäride tasandil. Teine maksustamise tasand võib väljenduda kahel moel: dividende saava aktsionäri tulumaksuna ja/või dividende maksva äriühingu poolt dividendide jaotamise hetkel aktsionäri puhul maksu kinnipidamisena.
24. Kahe võimaliku maksustamise tasandi olemasolu võib põhjustada ühelt poolt majandusliku topeltmaksustamise (sama tulu kahekordne maksustamine kahe eri maksukohustuslase puhul) ja teiselt poolt õigusliku topeltmaksustamise (sama tulu maksustamine sama maksukohustuslase puhul kahes eri riigis). Tegemist on näiteks majandusliku topeltmaksustamisega, kui dividende jaotava äriühingu kasum maksustatakse ettevõtte tulumaksu raames ja seejärel aktsionäri puhul, kes peab maksma tulumaksu dividendidena jaotatud kasumina saadud tulult. Õigusliku topeltmaksustamisega on tegemist seevastu siis, kui aktsionäri puhul peetakse esiteks maks kinni talle makstavatelt dividendidelt ja seejärel peab ta maksma dividendidelt tulumaksu teises riigis.
25. Seoses käesoleva kohtuasjaga tuleb märkida, et kõnealuste Hollandi õigusnormide eesmärk on dividendidena jaotatud äriühingu kasumi topeltmaksustamise välistamine. Tegelikult näeb Wet DB artikkel 4 koosmõjus Wet Vpb artikliga 13 Hollandi äriühingute poolt neis vähemalt 5% osalust omavatele aktsionäridest äriühingutele, kes on asutatud Madalmaades või omavad seal püsivat tegevuskohta, makstud dividendide puhul ette maksuvabastuse 25% maksu kinnipidamisest. Äriühingute puhul, kes ei ole asutatud Madalmaades, kohaldatakse Hollandi äriühingute poolt neile makstud dividendide pealt kinnipeetava maksu osas maksuvabastust vaid siis, kui nende osalus Hollandi äriühingu kapitalis moodustab sellest vähemalt 25% (Wet DB artikkel 4a).
26. Sellest tuleneb, et selliste õigusnormidega kehtestatakse dividendide maksustamise osas selliste äriühingute puhul, kes ei ole asutatud Madalmaades ja kelle osalus teatud Hollandi äriühingus moodustab 5–25%, ebasoodsam kohtlemine võrreldes Hollandi äriühingutega, kelle osalus on samaväärne ja kellele vastupidiselt äriühingutele, kes ei ole asutatud Madalmaades, kohaldatakse saadud dividendidelt kinnipeetava maksu osas täielikku maksuvabastust.
27. Seega tuleb kontrollida, kas selline erinev kohtlemine on vastuolus kapitali vaba liikumise põhimõtetega.(10)
28. Selles osas tuletan meelde, et EÜ artikli 56 lõike 1 kohaselt on keelatud kõik kapitali liikumise piirangud liikmesriikide vahel – piirangut kujutavad endast kõik meetmed, mis muudavad kapitali piiriülesed ülekanded kulukamaks või vähem atraktiivseks, mistõttu investorid võivad hoiduda vastavast toimingust – välja arvatud siis, kui esineb mõni EÜ artiklis 58 sätestatud õigustav põhjus.(11)
29. Eelkõige EÜ artikli 58 lõike 1 punkt a lubab liikmesriikidel „kohaldada oma maksuseaduste vastavaid sätteid, mis eristavad maksumaksjaid nende elukoha või nende kapitali investeerimise koha põhjal”.
30. Sellisel moel artikli 58 lõike 1 punktis a määratletud erand artikli 56 lõike 1 kohaldamisest on siiski piiratud esimesena nimetatud sätte lõikega 3, mille kohaselt lõikes 1 märgitud meetmed ja sätted ei saa endast kujutada suvalise diskrimineerimise vahendit ega varjatud piirangut kapitali vabale liikumisele.
31. Kinnitades, et EÜ artikli 73d lõikes 3 (nüüd EÜ artikli 58 lõige 1) ette nähtud kapitali vaba liikumise erandeid oli juba enne nimetatud sätte jõustumist tunnustatud Euroopa Kohtu otsustes, möönis Euroopa Kohus lisaks sellele, et see õigusnorm kujutab endast kohtupraktikas juba enne selle sätte kehtestamist ja muu hulgas ka seoses teiste põhivabadustega väljendatud aluspõhimõtte kodifitseerimist õiguslikul tasandil. Sellist sätet tuleb seetõttu tõlgendada ka vastavat kohtupraktikat arvestades.(12)
32. Sellest tuleneb, et artikli 58 lõike 1 punktis a ette nähtud kapitali vaba liikumise piirangutele kohaldatakse lisaks sellele, et need on piiratud sätte lõikes 3 kodifitseeritud põhimõtetega, ka Euroopa Kohtu praktikast tulenevaid piire.
33. Seoses uuritavatega sarnaste siseriiklike maksuõiguse normidega, mis eristavad dividendide maksustamisel dividende saava aktsionäri asukoha põhjal, on Euroopa Kohus väitnud, et selleks, et selliseid maksukordi võiks pidada asutamislepingu kapitali vaba liikumist käsitlevate sätetega kooskõlas olevaks, peab erinev kohtlemine puudutama olukordi, mis ei ole objektiivselt võrreldavad, või olema õigustatud ülekaaluka avaliku huviga ja seda tingimusel, et see ei lähe kaugemale eesmärgi saavutamiseks vajalikust.(13)
1. Olukordade võrreldavus
34. Nagu ma eespool märkisin, koheldakse uuritavate siseriiklike sätetega erineval moel Hollandi äriühingute poolt jaotatavaid dividende vastavalt sellele, kas neid makstakse Madalmaade residendist või mitteresidendist äriühingutele.(14)
35. Otseste maksude valdkonnas on Euroopa Kohus kinnitanud, et erinev kohtlemine elukoha põhjal ei ole iseenesest diskrimineeriv, kuna põhimõtteliselt viitab selline kriteerium maksumaksja seosele päritoluriigiga ja võib seetõttu õigustada erinevat maksualast kohtlemist.(15)
36. Lisaks sellele on Euroopa Kohus täpsustanud, et maksusoodustuse korral, mida ei kohaldata mitteresidentidele, võib nende kahe maksumaksja kategooria erineva kohtlemise lugeda diskrimineerimiseks asutamislepingu tähenduses, kui nende olukordades ei esine ühtegi objektiivset erinevust, mis õigustaks kahe maksumaksja kategooria erinevat kohtlemist selles küsimuses.(16)
37. Euroopa Kohtu arutelu kohaselt võib residentide ja mitteresidentide vahelise erineva kohtlemisega olla tegemist siis, kui sõltumatult nende elukohast eri liikmesriikides tuvastatakse, et arvestades asjaomaste siseriiklike sätete sisu ja esemega, on kahe maksumaksjate kategooria olukord analoogiline.(17)
38. Seega tuleb tuvastada, kas vaidlustatud õigusnormide eesmärgi suhtes on Madalmaade residendist aktsionärist äriühingute ja mitteresidendist aktsionärist äriühingute, kellele Hollandi äriühing, milles neil on osalus, maksab dividende, olukord objektiivselt erinev.
39. Tuleb märkida, et kõnealuste õigusnormide eesmärk on Hollandi äriühingute jaotatud kasumi majandusliku topeltmaksustamise vältimine.
40. Selles osas on Euroopa Kohus leidnud, et liikmesriigi poolt võetud meetmete suhtes, mille eesmärk on vältida või vähendada residendist äriühingu jaotatud kasumi järjestikust maksustamist või topeltmaksustamist, ei ole dividende saavad residendist aktsionärid tingimata olukorras, mis on võrreldav dividende saavate mõne teise liikmesriigi residendist aktsionäride olukorraga.(18)
41. Tegelikult, nagu Euroopa Kohus märgib, käitub dividende maksva äriühingu asukohajärgne liikmesriik mitteresidendist aktsionäri suhtes „allika liikmesriigina”, teostades maksustamise pädevust üksnes kasumi suhtes, mille mitteresident on saanud tema territooriumil. Nõuda selliselt riigilt selle tagamist, et mitteresidendist aktsionärile jaotatud kasum ei osutuks majandusliku või järjestikuse topeltmaksustamise objektiks, tähendaks faktiliselt nõuet, et see riik peab loobuma oma õigusest maksustada tema territooriumil arendatud majandustegevusest tekkinud tulu.(19) Seevastu aktsionäri asukohajärgne riik on tavaliselt paremal positsioonil aktsionärile sellise maksusoodustuse lubamiseks, mis võimaldaks vähendada või välistada majanduslikku või järjestikust topeltmaksustamist. Tavaliselt on füüsilisest isikust aktsionäri puhul tema elukohajärgsel liikmesriigil parimad eeldused hindamaks kõnealuse aktsionäri suutlikkust makse tasuda.(20) Seoses äriühingu saadud dividendidega tuleb viidata direktiivi 90/435 artikli 4 lõikele 1, millega pannakse teises liikmesriigis asutatud tütarettevõtja poolt jaotatavat kasumit saava emaettevõtja asukohajärgsele liikmesriigile – mitte teisele liikmesriigile – kohustuse vältida topeltmaksustamist, lubades emaettevõtja asukohajärgsel riigil valida kas hoiduda sellise kasumi maksustamisest või kui ta sellise kasumi maksustab, siis peab ta lubama emaettevõtjal tasumisele kuuluvast maksusummast maha arvata selle osa tütarettevõtja poolt makstud ettevõtte tulumaksust, mis on omistatav sellele kasumile, ja juhul kui see on kohaldatav, lubama tasumisele kuuluvast maksusummast maha arvata selles liikmesriigis kinnipeetud maksu, mille resident on tütarettevõtja.(21)
42. Euroopa Kohus on siiski täpsustanud, et „alates hetkest, mil liikmesriik ühepoolselt või välislepingute abil maksustab tulumaksuga mitte ainult residendist aktsionärid, vaid ka mitteresidendist aktsionärid seoses dividendidega, mis nad saavad residendist äriühingult, hakkab kõnealuste mitteresidendist aktsionäride olukord siiski sarnanema residendist aktsionäride olukorrale”(22).
43. Sellisel juhul teostab dividende jaotava äriühingu asukohajärgne riik – ehkki see toimub talle kuuluva allikariigi pädevuse raames – mitteresidendist aktsionäride suhtes sellist maksustamise pädevust, mis ei erine maksustamise pädevusest, mida ta teostab residentide suhtes, kehtestades oma maksualase pädevuse ainuõigusliku teostamise raames mõlema maksukohustuslase kategooria järjestikuse maksustamise.
44. Juhul kui residendist aktsionärid ja mitteresidendist aktsionärid on analoogilises olukorras, peab allikariik laiendama mitteresidentidele samu maksusoodustusi, mida ta lubab residentidele, ja seda tingimusel, et mitteresidentidele kohaldatakse riigi maksustamise pädevuse teostamisest tingitud järjestikust maksustamist analoogiliselt residentidega.
45. Kui allikariik otsustab vabastada oma residendid siseriiklikust topeltmaksustamisest, nagu käesolevas kohtuasjas, kehtestades neile maksuvabastuse Hollandi äriühingult saadud dividendidelt maksu kinnipidamisest, siis peab nimetatud riik seda maksuvabastust laiendama mitteresidentidele, kuna ka neile kohaldatakse sama siseriiklikku topeltmaksustamist, mis on tingitud selle riigi maksualase pädevuse teostamisest nende suhtes.
46. Siin esitatud analüüsist ilmneb, et kõnealused õigusnormid kujutavad endast EÜ artiklitega 56 ja 58 vastuolulist suvalise diskrimineerimise vahendit, sest nendega ei võimaldata Madalmaade vabastust mitteresidendist aktsionäridele makstud dividendidelt maksu kinni pidamisest, samas kui need näevad sellise maksuvabastuse ette seoses residendist aktsionäride saadud dividendidega.(23)
47. Itaalia valitsus ja Ühendkuningriigi valitsus leiavad siiski, et vaidlustatud õigusnormidega mitteresidentide kahjuks kehtestatud erinev kohtlemine on üksnes selle tagajärg, et maksustamise pädevus on jaotatud Madalmaade ja Portugali vahel.
48. Selles osas on otstarbekas esitada mõningad täpsustused.
49. EÜ asutamislepingu artikli 220 teise taande (nüüd EÜ artikli 293 teine taane) kohaselt astuvad liikmesriigid „vajaduse korral üksteisega läbirääkimistesse, et tagada oma kodanike hüvanguks topeltmaksustamise kaotamine ühenduse piires”.
50. Seda tegevusjuhisena käsitletavat sätet ei ole veel rakendatud. Käesoleval hetkel kehtivad ühenduse õigusnormid ei näe ette üldisi kriteeriume liikmesriikide vahel pädevuste jaotamiseks seoses topeltmaksustamise kaotamisega ühenduse piires. Välja arvatud nõukogu 23. juuli 1990. aasta direktiiv 90/435/EMÜ eri liikmesriikide emaettevõtjate ja tütarettevõtjate suhtes kohaldatava ühise maksustamissüsteemi kohta,(24) 23. juuli 1990. aasta konventsiooni 90/436/EMÜ topeltmaksustamise kõrvaldamise kohta seotud äriühingute kasumi korrigeerimise puhul(25) ja nõukogu 3. juuni 2003. aasta direktiiv 2003/48/EÜ hoiuste intresside maksustamise kohta,(26) millest ükski ei ole käesolevale kohtuasjale kohaldatav, ei ole ühenduse tasandil topeltmaksustamise kaotamiseks võetud ühtegi ühtlustamis- ega harmoneerimismeedet ja liikmesriigid ei ole sel eesmärgil sõlminud ühtegi mitmepoolset konventsiooni EÜ asutamislepingu artikli 220 teise taande tähenduses.(27)
51. Sellest tuleneb, et ühenduse ühtlustamis- ja harmoneerimismeetmete puudumisel on liikmesriigid pädevad määratlema tulu maksustamise kriteeriumid, et vältida, vajadusel lepingute abil, topeltmaksustamist.(28) Selle kohta on Euroopa Kohus esiteks täpsustanud, et liikmesriigid võivad kahepoolsete lepingute raames kindlaks määrata pidepunktid maksustamisalase pädevuse jaotamiseks.(29) Järgnevates otsustes lisas Euroopa Kohus, et liikmesriikidele tunnustatud selline vabadus laienes ka ühepoolselt võetud meetmetele.(30)
52. Siiski peavad liikmesriigid maksualase pädevuse teostamisel kinni pidama ühenduse eeskirjadest.(31)
53. Euroopa Kohtu praktika kohaselt on liikmesriigid seega vabad otsustama, kas ja millises ulatuses, ühepoolselt või rahvusvaheliste lepingute abil, kaotada või vältida topeltmaksustamist, kuid nad peavad oma maksualast pädevust teostades siiski kinni pidama ühenduse põhimõtetest ja seda ka siis, kui nende maksualane pädevus tuleneb eelnevast kahe- või mitmepoolsest maksualase pädevuse jaotamisest liikmesriikide vahel.(32)
54. Seoses käesoleva kohtuasjaga on ilmne, et dividendide maksustamist käsitlevate Hollandi normidega kehtestatud mitteresidendist äriühingute diskrimineerimine ei tulene käesolevas kohtuasjas asjaomaste siseriiklike maksukordade vahelistest erinevustest ning samuti ei ole see selle tagajärg, et maksualane pädevus on jaotatud Madalmaade ja Portugali vahel. Nagu eespool on esile toodud, on tegemist hoopis diskrimineeriva kohtlemisega, mis tuleneb ainuüksi kõnealustest Hollandi õigusnormidest, millega ei lubata mitteresidendist aktsionäridele maksusoodustust, mida võimaldatakse residentidele, ilma et nimetatud erinev kohtlemine oleks õigustatud asjaomaste objektiivsete asjaoludega, arvestades sellega, et kahe maksukohustuslase kategooria olukorra analoogilisus kõnealuste sätete eseme ja eesmärgi suhtes on tõestatud.
55. Teist küsimust uurides tuleb siiski ilmsiks, millist mõju võib maksualase pädevuse adekvaatne jaotamine topeltmaksustamist käsitleva lepinguga avaldada kõnesolevate Hollandi õigusnormide taoliste siseriiklike õigusnormide diskrimineerivate tagajärgede neutraliseerimisele.
56. Teise võimalusena väidavad Madalmaade valitsus ja Itaalia valitsus, et uuritavad õigusnormid on õigustatud vajadusega säilitada Hollandi maksusüsteemi ühtsus. Hollandi äriühingute poolt Madalmaade residendist äriühingutele jaotatud siseriiklikelt dividendidelt maksu kinnipidamisest vabastamine kujutab endast tegelikult osaluse ettevõtte tulumaksu vabastuse („participation exemption”, Wet Vpb artikkel 13) olulise tähtsusega täiendust, mida kohaldatakse Madalmaades piiramatu maksukohustusega Hollandi äriühingutele, kelle aktsiatest saadud tulu selle maksu raames ei maksustata. Eelkõige kujutab see maksuvabastus endast jaotatud kasumi maksustatavast tulust väljaarvamise vältimatut täiendust Hollandi ettevõtte tulumaksu raames ja sellega viiakse läbi lihtsalt halduslik lihtsustamine, kuna seeläbi on võimalik vältida seda, et dividendimaksuna kinni peetud summa tuleks hiljem ettevõtte tulumaksu raames tagasi maksta dividendide saajatele, kellele kohaldatakse Madalmaades nn „participation exemption’it”. Selline halduslik lihtsustamine ei saa seetõttu laieneda Madalmaade mitteresidendist aktsionäridele, kellele Madalmaades ei kohaldata Hollandi ettevõtte tulumaksu.
57. Sellist väidet ei saa vastu võtta.
58. Seoses siseriikliku maksusüsteemi ühtsuse tagamisega tuleb esiteks meelde tuletada, et tegemist on mõistega, mida kasutatakse kohtupraktikas alates kohtotsustest Bachmann ja komisjon vs. Belgia, kus Euroopa Kohus tunnustas põhimõtteliselt, et nimetatud nõue kujutab endast avalikku huvi, mis õigustab liikumisvabaduse aluspõhimõtete piiramist.(33)
59. Nimetatud kohtuasjades luges Euroopa Kohus maksusüsteemi ühtsuse alusel õigustatuks siseriiklikud õigusnormid, millega seati vanaduspensioni- ning elukindlustuslepingute alusel makstavate sissemaksete mahaarvatavus sõltuvusse tingimusest, et neid makstakse riigis, mis mahaarvamist võimaldab. Selline piirang oli õigustatud nõudega tasakaalustada saamata jäänud maksutulu, mis tulenes kindlustuslepingute alusel makstud sissemaksete mahaarvamisest, nimetatud lepingute alusel saadud summade maksustamisega, mida ei oleks seevastu olnud võimalik maksustada, kui tegemist oleks olnud välismaal asutatud kindlustusseltsidega.
60. Sellistest otsustest alates viitavad liikmesriigid otseste maksude valdkonnas õigustava põhjusena kõige enam maksusüsteemi ühtsuse tagamisele. Euroopa Kohus on siiski oluliselt piiranud maksusüsteemi ühtsuse mõistet ja väljakujunenud kohtupraktikas mööndakse, et sellise nõudega on õigustatud põhivabadusi piirav meede vaid siis, kui on täidetud kolm eri tingimust: a) maksusoodustuse ja soodustust tasakaalustava maksu vahel peab olema otsene seos; b) mahaarvamine ja maksustamine peavad toimuma ühe ja sama maksustamise raames ja c) neid kohaldatakse ühe ja sama maksukohustuslase suhtes.
61. Sellise kohtupraktika range kohaldamine tooks esmapilgul kaasa käesolevas kohtuasjas maksusüsteemi ühtsusega seonduvale õigustusele tuginemise võimaluse välistamise, kuna dividendimaksu vabastus ja osaluse ettevõtte tulumaksu vabastus, mis Hollandi ja Itaalia valitsuse väitel üksteist täiendavad ning mida seetõttu tuleb väidetavalt kohaldada Hollandi maksusüsteemi ühtsuse tagamiseks koos, puudutavad kahte erinevat maksu ja neid ei kohaldata formaalselt ühe ja sama maksukohustuslase suhtes.
62. Euroopa Kohus näib siiski olevat pehmendanud kohtuotsuses Manninen maksustamise samasuse ja maksukohustuslase samasuse kriteeriumil põhineva maksusüsteemi ühtsuse mõiste tõlgendamise jäikust, mööndes kooskõlas kohtujurist Kokotti kõnealuses kohtuasjas esitatud ettepanekuga, et liikmesriik võib tugineda oma maksusüsteemi ühtsuse tagamise nõudele ka siis, kui kohtuasjas ei ole täidetud kaks eespool nimetatud kriteeriumi.(34)
63. Viidates eespool viidatud Euroopa Kohtu praktikale, väidab Madalmaade valitsus, et käesolevas kohtuasjas on tegemist kahe omavahel seotud maksuvabastusega, millest üks kujutab teise edasiarendust ning mis vaatamata sellele, et need puudutavad formaalselt kahte erinevat maksu (dividendimaks ja ettevõtte tulumaks), seonduvad sisuliselt üheainsa maksuga, kuna makstud dividendidelt kinnipeetav maks kujutab endast vaid ettevõtte tulumaksu raames täies ulatuses tasakaalustatava maksu ettemakset ja seda kohaldatakse tegelikult ühe ja sama maksukohustuslase suhtes (dividende saav aktsionär).
64. Isegi kui nõustuda sellega, et kahte kõnealust maksuvabastust kohaldatakse sisuliselt ühe ja sama maksukohustuslase suhtes ning et need seonduvad ühe ja sama maksuga, tuleb veel tuvastada, kas esineb tegelik vajadus tagada Hollandi maksusüsteemi ühtsus, arvestades vaidlustatud õigusnormide eesmärgiga.
65. Nagu väidavad Madalmaade ja Itaalia valitsus, näib vabastus nn siseriiklikelt dividendidelt maksu kinnipidamisest olevat vajalik Hollandi maksusüsteemi ühtsuse tagamiseks, kuna ilma selleta muudetaks vastav osaluste ettevõtte tulumaksu vabastus – kas või ajutiselt – mõttetuks seni, kuni ettevõtte tulumaksuga tasakaalustatakse dividendimaks. On ilmne, et sel moel kirjeldatud Hollandi süsteemi eesmärk on „lihtne halduslik lihtsustamine,” mis ei saa iseenesest mingil juhul õigustada põhivabadustega vastuolus olevat diskrimineerivat kohtlemist.
66. Kuid Madalmaade valitsus ei näita, mil moel oleks tema maksusüsteemi ühtsus kahjustatud, kui dividendimaksu vabastust kohaldataks ka mitteresidendist aktsionäridele, kes vaatamata sellele, et nad ei maksa Madalmaades ettevõtte tulumaksu, on – nagu eespool nähtus – dividendide maksustamise ja topeltmaksustamisega seonduvate maksusoodustuste osas residentidega analoogilises olukorras. Seevastu on selge, et vaidlustatud õigusnormide eesmärk – milleks on dividendide näol jaotatud kasumi topeltmaksustamise vältimine – on saavutatav ilma, et selleks oleks vajalik mitteresidendist aktsionäride diskrimineerimine, lubades neile maksu kinnipidamisest vabastust sarnaselt residendist aktsionäridega, kahjustamata seejuures mingil moel Hollandi maksusüsteemi ühtsust.
67. Eelnevast nähtub, et menetlusse astunud valitsuste väited ei saa õigustada uuritavast maksukorrast tulenevaid kapitali liikumise piiranguid.
68. Seetõttu tuleb esimesele küsimusele vastata, et kapitali vaba liikumist käsitlevate sätetega on vastuolus siseriiklikud õigusnormid – kui neid käsitleda võimalikest kohaldatavatest topeltmaksustamist käsitlevatest lepingutest eraldi –, millega kehtestatakse Hollandi äriühingu poolt Madalmaades asutatud äriühingule makstud dividendidelt maksu kinnipidamisest vabastus, samas kui maks peetakse kinni juhul, kui dividende makstakse äriühingule, kes ei ole Madalmaades asutatud ning kes ei oma seal püsivat tegevuskohta.
69. Teise küsimusega küsib eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt seda, kas kõnealuste Hollandi õigusnormide kooskõla hindamisel kapitali vaba liikumisega seonduvate ühenduse põhimõtetega omab tähtsust asjaolu, et äriühing, mis ei ole asutatud Madalmaades või ei oma Madalmaades püsivat tegevuskohta, võib oma asukohajärgses liikmesriigis täies ulatuses maha arvata Hollandi äriühingu poolt jaotatud dividendidelt Madalmaades kinni peetud maksu.
70. In limine märgin, et eelotsusetaotluse esitanud kohus ei täpsusta, milliste sätete alusel võiks selline äriühing nagu Amurta saada oma asukohajärgses riigis (Portugal) „full credit’it” (või täielikku maksukrediiti) Madalmaades kinni peetud maksu tasakaalustamiseks.
71. Seega analüüsin esiteks seda, millist tähtsust võib vaidlusaluste Hollandi õigusnormide hindamisel omada asjaolu, et mitteresidendist aktsionärile lubatakse tema asukohajärgse riigi siseriiklike õigusnormide alusel „full credit’it”, ning seejärel uurin hüpoteesi, et sarnast maksukrediiti võimaldatakse Madalmaade ja Portugali vahel sõlmitud CDI alusel.
1. Asjaomasele maksukohustuslasele asukohajärgse riigi siseriiklikes õigusnormides ette nähtud „full credit’i” (täielik maksukrediit) tähtsus
72. Minu arvates viitas eelotsusetaotluse esitanud kohus Amurta poolt saadud dividendidelt Hollandis kinni peetud maksu tasakaalustavat „full credit’it” mainides üldiselt taolisele võimalusele, mille kohaldamine Amurta suhtes on Portugali õigusnormide alusel võimalik. Tegelikult märgib siseriiklik kohus eelotsusetaotluse vastavas osas, et Amurta esitatud märkustes väidetu kohaselt kehtib Portugalis säte, mis on analoogiline selle Hollandi õigusnormiga, mis näeb ette dividendidelt kinni peetud maksu tagasimaksmise juhul, kui selliselt tulult ei tule maksta ettevõtte tulumaksu („full credit’i” süsteem). Nimetatud kohus teeb sellest asjaolust järelduse, et käesolevas kohtuasjas oleks Hollandis kinni peetud maks Portugalis ilmselt tasakaalustatud eespool nimetatud „full credit’i” mehhanismi abil.
73. Käesolevas kohtuvaidluses on Amurta seevastu eitanud sellise „full credit’i” kohaldamise võimaluse olemasolu, mida eelotsusetaotluse esitanud kohus eelotsusetaotluses kirjeldas ja mille kohaldamist Amurta võib väidetavalt Portugalis tema poolt saadud dividendidelt Madalmaades kinni peetud maksu tasakaalustamiseks taotleda. Amurta sõnul kehtib ka Portugalis Hollandi „participation exemption’i” süsteemiga analoogiline süsteem, mille kohaselt on ettevõtte tulumaksust vabastatud osalustest saadud tulu. Seetõttu ei ole dividendidelt Madalmaades kinni peetud maksu tasakaalustamine Portugali ettevõtte tulumaksuga võimalik, sest Amurta ei ole Portugalis kohustatud sellest tulenevat maksu maksma.
74. Lugedes Amurta uued väited õigeks – arvestades muu hulgas eelotsusetaotluse lünklikkusega, millest ei ole võimalik tuletada muid selles osas kasulikke elemente –, on teine Euroopa Kohtule esitatud küsimus puhtalt teoreetiline.
75. Sellisel juhul ei ole Euroopa Kohus pädev nimetatud küsimusele vastama, sest üldtuntud kohtupraktika kohaselt „ei ole eelotsusetaotluse eesmärk ja seetõttu ka Euroopa Kohtu pädevuse eesmärk nõuandvate arvamuste andmine üldiste või teoreetiliste küsimuste kohta […], vaid vaidluse tõhusa lahendamisega lahutamatult seonduv vajadus”(35).
76. Kui Euroopa Kohus peab siiski vajalikuks teha otsus ka eelotsuse esitanud kohtu poolt esitatud teise küsimuse suhtes, siis peaks ta minu arvates sellele igal juhul vastama järgmiselt.
77. Minu arvates ei saa omistada mingit tähtsust sellisele maksusoodustusele sõltumatult selle ulatusest ja tõhususest, mis põhineb liikmesriigi siseriiklikel õigusnormidel, hinnates teise liikmesriigi seadusandluse kooskõla ühenduse põhimõtetega.
78. Minu arvates ei ole tegelikult võimalik väita, et uuritava juhuga sarnasel juhul võib siseriiklikest õigusnormidest maksukohustuslasele tuleneva teatava diskrimineeriva mõju neutraliseerida teise liikmesriigi õigusnormides talle lubatud soodustustega. Vastupidist mööndes lubataks liikmesriigil sisuliselt mööda vaadata ühenduse õigusest tulenevatest kohustustest, seades nende järgimise sõltuvusse teise riigi selliste siseriiklike õigusnormide võimalikust mõjust, mida viimane võib igal hetkel ühepoolselt muuta. Sellisel juhul ei oleks kuidagi tagatud õiguskindlus seoses sellega, et liikmesriik järgib EÜ artiklites 56 ja 58 sätestatud suvalise diskrimineerimise keeldu.(36)
79. Eespool märgitust tuleneb, et dividendide maksustamist käsitlevate Hollandi õigusnormide kooskõla hindamisel ei oma mingit tähtsust asjaolu, et sellisele äriühingule nagu Amurta võimaldatakse tema asukohajärgses riigis seal kehtivate õigusnormide alusel „full credit’it”, mis võib olla sobiv nimetatud äriühingu poolt Madalmaades saadud dividendidelt Hollandis kinni peetud maksu tasakaalustamiseks.
2. Topeltmaksustamist käsitleva lepingu tähtsus ja asjaomase CDI tegelik mõju
80. Eelnevas punktis esitatud lahendusest erineva lahenduseni jõuab minu arvates seevastu juhul, kui siseriiklike õigusnormide diskrimineeriva mõju neutraliseerimine on tagatud liikmesriikide vahel topeltmaksustamise vältimiseks sõlmitud rahvusvahelise lepinguga läbi viidud maksustamise pädevuse adekvaatse jaotamise alusel. See tuleneb asjaolust, et arvestamine CDI konkreetse mõjuga maksukohustuslase olukorrale ja asjaoluga, et nimetatud ebasoodsam kohtlemine on tasakaalustatud võimaliku soodustusega, mis ei ole ebasoodsa kohtlemisega kuidagi seotud ja põhineb teise liikmesriigi õigusaktidel, mida viimane võib iga hetk muuta, selleks et tuvastada, kas teatud konkreetsel juhul on tegemist asutamislepingus tagatud liikumisvabaduse piiranguga, ei võimalda õigustada kõnealuse maksukohustuslase diskrimineerivat ebasoodsamat kohtlemist siseriiklike õigusnormide kohaldamisel. Vastupidi, tähtsuse omistamine CDI konkreetsele mõjule, mis sellel on maksukohustuslase olukorrale, võimaldab eelkõige võtta arvesse „maksukohustuslase tegevuse majanduslikku tegelikkust ja piiriülese raamistikuga[, milles ta tegutseb,] seonduvaid ajendeid,”(37) kuid samuti ja eelkõige võtta arvesse seda, kuidas liikmesriigid on taganud põhivabaduste järgimise oma maksustamise pädevuse adekvaatse jaotamisega, täites neile siduvast aktist tulenevaid vastastikusi kohustusi. Sel moel, omistades ometi tähtsust liikmesriikide õigusele kehtestada ühenduse tasemel ühtlustamise puudumisel vabalt oma maksualase pädevuse jaotamise kriteeriumid topeltmaksustamise vältimiseks, ei teki olukorda, kus puudub õiguskindlus selles osas, kas liikmesriigid järgivad ühenduse õigusest tulenevaid kohustusi, mis on neile siduvad.
81. See on võimalik seoses kahe põhitingimusega. Esiteks tuleb tuvastada, et käesolevas kohtuasjas on CDI asjaomaste sätete kohane maksukohustuslase kohtlemine selle täies ulatuses konkreetsel juhul kooskõlas vaba liikumist käsitlevate ühenduse põhimõtetega. Sellises olukorras nagu uuritav olukord võiks „allikariik” näiteks tagada CDI-ga, et analoogilises olukorras residendist ja mitteresidendist maksukohustuslastele kohaldatakse samu topeltmaksustamise vältimist puudutavaid soodustusi. Teiseks peaks lasuma riigil, kelle õigusnormid on iseenesest vastuolus ühenduse põhimõtetega, kohustus tagada oma õigusnormidest tuleneva moonutava mõju neutraliseerimine, ilma et see riik saaks asutamislepingust tulenevatest kohustustest kõrvalehiilimiseks viidata sellele, et teine lepingupool ei ole täitnud CDI-s ette nähtud kohustusi.(38)
82. Analoogilise lahenduseni seoses CDI-dele omistatava tähtsusega jõudis ka Euroopa Kohus, kelle arvates on siseriiklikule kohtule kasuliku ühenduse õiguse tõlgenduse andmiseks vaja arvesse võtta CDI sätteid, kui nimetatud siseriiklik kohus esitab need põhikohtuasjale kohaldatava õigusliku raamistiku osana.(39)
83. Käesolevas kohtuasjas, nagu me eelnevalt nägime, palub eelotsusetaotluse esitanud kohus Euroopa Kohtult otsust Amurtale Portugalis väidetavalt kohaldatava „full credit’i” tähtsuse kohta, ilma et ta seejuures selgitaks, kas nimetatud võimalus tuleneb Portugali ja Madalmaade vahel sõlmitud asjaomase CDI kohaldamisest.
84. Madalmaade, Itaalia ja Ühendkuningriigi valitsus väidavad, et Euroopa Kohus peab oma vaidlustatud Hollandi õigusaktide kooskõla hindamisel kapitali vaba liikumist käsitlevate põhimõtetega sellist CDI-d arvesse võtma.
85. Nagu ma eespool juba märkisin, leian omalt poolt, et eelotsusetaotlusest ei ole võimalik leida ühtegi elementi, mille alusel võiks järeldada, et eelotsusetaotluse esitanud kohtul oli kavatsus viidata Portugali ja Madalmaade vahel sõlmitud CDI asjaomastele sätetele, samas kui tundub, et nimetatud kohus viitas vaid üldisel moel ainuüksi Portugali siseriiklikule õigusele „full credit’i” kohaldamise võimalusele viidates.(40)
86. Seega uurin üksnes teise võimalusena asjaomase CDI konkreetset mõju kõnealuste Hollandi õigusnormide kooskõla hindamise huvides juhuks, kui Euroopa Kohus leiab, et siseriiklik kohus viitas nimetatud CDI-le viidates „fullcredit’i” kohaldamise võimalusele ja et nimetatud CDI on seega õigusliku raamistiku osa, mille üle Euroopa Kohus peab otsustama.
87. Et konkreetsel juhul neutraliseerida kõnealuseid Hollandi õigusnorme, millega, nagu eespool tuvastatud, diskrimineeritakse mitteresidente, peaks asjaomane CDI ette nägema sellise maksustamise pädevuse jaotamise lepingupoolte vahel, mis neutraliseeriks konkreetsel juhul mitteresidentide ebasoodsama kohtlemise, mis tuleneb nende puhul Hollandis maksu kinnipidamisest. See oleks võimalik vaid juhul, kui Portugal neutraliseeriks täielikult sellise maksu kinnipidamise mõju, ehk juhul, kui Madalmaades dividendidelt kinni peetud maks arvatakse Portugalis nimetatud dividendidelt tavaliselt maksmisele kuuluvast ettevõtte tulumaksust täies ulatuses maha. Tehniliselt oleks tegemist nn „full credit’i” või täieliku maksukrediidiga, mida asjaomase maksukohustuslase asukohajärgne riik (Portugal) võimaldaks „allikariigis” (Madalmaad) dividendidelt kinni peetud maksu tasakaalustamiseks.(41)
88. Kõnealuse CDI artikkel 24 näeb seevastu ette tavalise maksukrediidi või osalise maksukrediidi süsteemi ehk lubab maksukohustuslasel arvata Madalmaades kinni peetud maks maha summa ulatuses, mida Portugalis tuleks ettevõtte tulumaksu näol maksta välismaiste dividendide näol saadud kasumilt.(42) Sellisel juhul mõjutaks sellist Portugali äriühingut nagu Amurta osaliselt Hollandis kinni peetud maks vastupidi sellele, mis on Hollandi õigusnormides ette nähtud Madalmaades asutatud äriühingu puhul, kes on täielikult vabastatud Madalmaades saadud dividendide topeltmaksustamisest. Seetõttu ei ole Madalmaade mitteresidendist äriühingutele võimaldatavad soodustused võrdväärsed nendega, mida võimaldatakse Madalmaade residendist äriühingutele, kes on Hollandi äriühingutes omatavast osalusest saadud tulu topeltmaksustamise mõju osas analoogilises olukorras kui mitteresidendist äriühingud, mistõttu kõnealuste Hollandi õigusnormidega jätkatakse EÜ artiklites 56 ja 58 keelatud suvalist diskrimineerimist.
89. Juhul, kui tuvastatakse, et Portugalis kehtib „participation exemption’i” süsteem, mille alusel on ettevõtte tulumaksust vabastatud osalustest saadud tulu ja seda isegi eeldusel, et asjaomane CDI näeb ette täieliku maksukrediidi, ei oleks konkreetsel juhul võimalik seda Amurtale kohaldada, sest nagu eespool juba märgitud, ei tule Portugalis osalustest saadud tulult maksta ühtegi maksu, millega oleks võimalik tasakaalustada makstud dividendidelt Madalmaades kinnipeetud maksu.
90. Nagu Euroopa Kohus on kinnitanud, peab siseriiklik kohus tõlgendama asjaomaseid siseriiklikke õigusnorme ja seega tegema kindlaks, kas käesolevas kohtuasjas ei ole „allikariigi” ja asukohajärgse riigi vahel lepinguga jaotatud maksustamise pädevuse koos teostamisest tulenev mitteresidendist äriühingu kohtlemine selle täies ulatuses ebasoodsam residendist äriühingu kohtlemisest.(43)
91. Esitatud põhjendustest lähtudes teen Euroopa Kohtule ettepaneku vastata Gerechtshof te Amsterdam’i esitatud küsimustele järgmiselt:
1. EÜ artiklitega 56 ja 58 on vastuolus sellised siseriiklikud õigusnormid nagu põhikohtuasja esemeks – kui neid käsitleda eraldi võimalikest kohaldatavatest topeltmaksustamist käsitlevatest lepingutest –, millega kehtestatakse Hollandi äriühingu poolt Madalmaades asutatud äriühingule makstud dividendidelt maksu kinnipidamisest vabastus, samas kui maks peetakse kinni juhul, kui dividende makstakse äriühingule, kes ei ole Madalmaades asutatud ning kes ei oma seal püsivat tegevuskohta.
2. Esimesele küsimusele vastamisel ei oma tähtsust see, et äriühing, kes ei ole Madalmaades asutatud ning kes ei oma seal püsivat tegevuskohta, võib oma asukohajärgses riigis selle riigi õigusnormide alusel taotleda täieliku maksukrediidi („full credit”) kohaldamist Hollandis dividendidelt kinni peetud maksu tasakaalustamiseks ja seda isegi siis, kui selline võimalus on tegelikult olemas.
2 –	Nõukogu 23. juuli 1990. aasta direktiiv 90/435/EMÜ eri liikmesriikide emaettevõtjate ja tütarettevõtjate suhtes kohaldatava ühise maksustamissüsteemi kohta (EÜT L 225, lk 6; ELT eriväljaanne 09/01, lk 147) (selle põhikohtuasja esemeks olevate asjaolude ilmnemise hetkel kehtinud versioonis) artikli 5 lõige 1. Seda sätet muudeti hiljem nõukogu 22. detsembri 2003. aasta direktiiviga 2003/123/EÜ, millega muudetakse direktiivi 90/435/EMÜ (ELT L 7, lk 41; ELT eriväljaanne 09/02, lk 3).
3 – Mitteametlik tõlge.
4 –	Eelotsusetaotluse esitamise otsusest ilmneb, et sellist maksusoodustust ei kohaldata Portugalis elavatele või asutatud aktsionäridele.
5 –	Osaluseks loetakse ka väiksem osalus kui 5%, kui osalus on iseloomulik maksukohustuslase tavapärasele majandustegevusele või kui osaluse omandamine teenib üldisi huve.
6 –	Vt ex multis 6. juuni 2000. aasta otsus kohtuasjas C‑35/98: Verkooijen (EKL 2000, lk I‑4071, punkt 32); 7. septembri 2004. aasta otsus kohtuasjas C‑319/02: Manninen (EKL 2004, lk I‑7477, punkt 19) ja 23. veebruari 2006. aasta otsus kohtuasjas C‑471/04: Keller Holding (EKL 2006, lk I‑2107, punkt 28).
7 –	Vt selle kohta eespool viidatud kohtuotsus Verkooijen, punktid 29 ja 30.
8 –	Nagu siseriiklik kohus õigesti märkis, ei saa nii väikese osaluse korral nagu 14 % ja teiste elementide, mis tõendaksid, et Amurtal on Retailboxi tegevuse suhtes otsustamisõigus, puudumisel pidada nimetatud osalust asutamisvabaduse teostamiseks .
9 –	Dividendide maksustamise tasandite kohta siseturul vt eelkõige kohtujurist Geelhoedi 23. veebruari 2006. aasta ettepanek kohtuasjas C‑374/04: Test Claimants in Class IV of the ACT Group Litigation, mille kohta tehti otsus 12. detsembril 2006 (kohtulahendite kogumikus veel avaldamata), kohtujurist Geelhoedi 6. aprilli 2006. aasta ettepanek kohtuasjas C‑513/04: Kerckhaert ja Morres, mille kohta tehti otsus 14. novembril 2006 (kohtulahendite kogumikus veel avaldamata) ja kohtujurist Geelhoedi 27. aprilli 2006. aasta ettepanek kohtuasjas C‑170/05: Denkavit Internationaal ja Denkavit France, mille kohta tehti otsus 14. detsembril 2006 (kohtulahendite kogumikus veel avaldamata).
10 –	Analüüsi edenedes ilmneb selgemalt, et ehkki direktiiviga 90/435 (nn ema-tütre direktiiv) selle asjakohases versioonis keelatakse tütarettevõtja poolt teises liikmesriigis asutatud emaettevõtjale makstud dividendidelt maksu kinnipidamine vaid kindla määraga osaluse korral (vähemalt 25% tütarettevõtja kapitalist), siis ei saa sellest asjaolust a contrario järeldada – nagu seda leidis eelotsusetaotluse esitanud kohus ja väitis Madalmaade valitsus –, et maksu kinnipidamine on lubatud kõigil muudel juhtudel ning et sellest tulenevalt peaks võimaliku erineva kohtlemise põhjuseks eri liikmesriikides asutatud ema- ja tütarettevõtjate vaheliste suhete osas lugema üksnes eri maksukordade koosesinemist. Ehkki on õige, et liikmesriigid on pädevad määrama, kas ja millises ulatuses tuleb topeltmaksustamist eespool nimetatud direktiivi kohaldamisalast välja jääva osaluse korral vältida, peavad nad seda pädevust kasutades siiski järgima ühenduse põhimõtteid, mille hulka kuuluvad põhivabadused.
11 –	16. märtsi 1999. aasta otsus kohtuasjas C‑222/97: Trummer ja Mayer (EKL 1999, lk I‑1661, punkt 26).
12 –	Vt eespool viidatud kohtuotsus Verkooijen, punkt 43.
13 –	Vt 15. juuli 2004. aasta otsus kohtuasjas C-315/02: Lenz (EKL 2004, lk I-7063, punkt 27 ja selles viidatud kohtupraktika).
14 –	Kõnealuste Madalmaade õigusnormide alusel võidakse äriühingutele, mis ei ole asutatud Madalmaades, kohaldada dividendide osas ette nähtud maksusoodustusi, mida kohaldatakse Madalmaades asutatud äriühingutele, ainult siis, kui nad omavad Madalmaades püsivat tegevuskohta, kellele kuuluvad Madalmaade äriühingu aktisad.
15 –	Vt 14. veebruari 1995. aasta otsus kohtuasjas C‑279/93: Schumacker (EKL 1995, lk I-225, punktid 31–34); 11. augusti 1995. aasta otsus kohtuasjas C‑80/94: Wielockx (EKL 1995, lk I‑2493, punkt 18); 27. juuni 1996. aasta otsus kohtuasjas C‑107/94: Asscher (EKL 1996, lk I‑3089, punkt 41) ja 29. aprilli 1999. aasta otsus kohtuasjas C‑311/97: Royal Bank of Scotland (EKL 1999, lk I‑2651, punkt 27).
16 –	Vt eespool viidatud kohtuotsus Schumacker, punktid 36–38; eespool viidatud kohtuotsus Asscher, punkt 42, ja eespool viidatud kohtuotsus Royal Bank of Scotland, punktid 27 jj.
17 –	14. septembri 1999. aasta otsus kohtuasjas C‑391/97: Frans Gschwind (EKL 1999, lk I-5451, punkt 26).
18 –	Vt eespool viidatud kohtuotsus Denkavit Internationaal ja Denkavit France Denkavit, punkt 34 ja eespool viidatud kohtuotsus Test Claimants in Class IV of the ACT Group Litigation, punktid 57–65.
19 –	Eespool viidatud kohtuotsus Test Claimants in Class IV of the ACT Group Litigation, punkt 59.
20 –	Viimati nimetatud põhimõtet kinnitati eespool viidatud kohtuotsuses Schumacker.
21 –	Eespool viidatud kohtuotsus Test Claimants in Class IV of the ACT Group Litigation, punkt 60.
22 –	Ibidem, punktid 68–70.
23 –	Analoogilisele järeldusele jõudis EFTA kohus 23. novembri 2004. aasta otsuses kohtuasjas E‑1/04: Fokus Bank, kättesaadav: www.eftacourt.lu, milles loeti EÜ artikliga 56 samasisulise EMP lepingu artikliga 40 (Euroopa Majanduspiirkonna leping, EÜT 1994, L 1, lk 3; ELT eriväljaanne 11/52, lk 3) vastuoluliseks Norra õigusnorm, millega kehtestati Norras saadud dividendide osas maksukrediidi andmise võimalus üksnes Norras asutatud äriühingutele.
24 –	Viidatud 2. joonealuses märkuses.
25 –	EÜT L 225, lk 10.
26 –	ELT L 157, lk 38; ELT eriväljaanne 09/01, lk 369.
27 –	Vt eelkõige kapitali vaba liikumise kohta eespool viidatud kohtuotsus Kerckhaert ja Morres, punkt 22, ning EÜ asutamislepingu artikli 52 kohta eespool viidatud kohtuotsus Test Claimants in Class IV of the ACT Group Litigation, punkt 51.
28 –	12. mai 1998. aasta otsus kohtuasjas C‑336/96: Gilly (EKL 1998, lk I-2793, punktid 24 ja 30); samuti 12. detsembri 2002. aasta otsus kohtuasjas C‑385/00: de Groot (EKL 2002, lk I-11819, punkt 93) EÜ asutamislepingu artikli 48 (muudetuna EÜ artikkel 39) kohta; 21. septembri 1999. aasta otsus kohtuasjas C‑307/97: Saint-Gobain ZN (EKL 1999, lk I-6161, punkt 57) EÜ asutamislepingu artiklite 52 ja 58 kohta, ja 23. veebruari 2006. aasta otsus kohtuasjas C‑513/03:Van Hilten-van der Heijden (EKL 2006, lk I-1957, punkt 47) kapitali vaba liikumise kohta.
29 –	Eespool viidatud kohtuotsus Gilly (punktid 24–30); eespool viidatud kohtuotsus Saint-Gobain ZN (punkt 57); eespool viidatud kohtuotsus de Groot (punkt 93); 30. oktoobri 2006. aasta otsus kohtuasjas C‑290/04: FKP Scorpio Konzertproduktionen (kohtulahendite kogumikus veel avaldamata, punkt 54) ja eespool viidatud kohtuotsus Test Claimants in Class IV of the ACT Group Litigation (punkt 52).
30 –	Kapitali vaba liikumise osas vt eespool viidatud kohtuotsus Van Hilten-van der Heijden (punkt 47) ja asutamisvabaduse osas eespool viidatud kohtuotsus Test Claimants in Class IV of the ACT Group Litigation (punkt 52).
31 –	Eespool viidatud kohtuotsus de Groot (punkt 94) ja eespool viidatud kohtuotsus FKP Scorpio Konzertproduktionen (punkt 55).
32 –	Eespool viidatud kohtuotsus de Groot (punktid 93 ja 94).
33 –	28. jaanuari 1992. aasta otsus kohtuasjas C‑204/90: Bachmann (EKL 1992, lk I‑209, punktid 21–28) ja 28. jaanuari 1992. aasta otsus kohtuasjas C‑300/90: komisjon vs. Belgia (EKL 1992, lk I-305, punktid 14–21).
34 –	Kohtuotsuse punktid 45 ja 46 ning eelkõige ettepaneku punktid 54–57.
35 –	Vt eespool viidatud kohtuotsus Lenz, punkt 52 ja selles viidatud kohtupraktika.
36 –	Euroopa Kohus on muuseas korduvalt tagasi lükanud väite, mille kohaselt põhivabadusega vastuolus olevat ebasoodsat maksualast kohtlemist võib õigustada teiste maksusoodustuste olemasoluga ja seda isegi siis, kui sellised soodustused on tegelikult olemas. Vt siseriikliku maksualase kohtlemise osas, mida uuriti seoses a) töötajate vaba liikumisega – eespool viidatud kohtuotsus de Groot, punkt 95; b) asutamisvabadusega – Euroopa Kohtu 28. jaanuari 1986. aasta otsus kohtuasjas 270/83: komisjon vs. Prantsusmaa, (EKL 1986, lk 273, punkt 21), eespool viidatud kohtuotsus Asscher, punkt 53, ja eespool viidatud kohtuotsus Saint Gobain ZN, punkt 54; c) kapitali vaba liikumisega – eespool viidatud kohtuotsus Verkooijen, punkt 61.
37 –	Vt kohtujurist Geelhoedi 27. aprillil 2006 eespool viidatud otsusega Denkavit Internationaal ja Denkavit France lahendatud kohtuasjas esitatud ettepanek, punktid 33–38, ning minu 29. märtsil 2007 kohtuasjas C‑298/05: Columbus (kohtulahendite kogumikus veel avaldamata, punkt 47) esitatud ettepanek.
38 –	Vt selle kohta kohtuasjas Denkavit Internationaal ja Denkavit France esitatud ettepanek, punktid 39–43.
39 –	Vt eespool viidatud kohtuotsus Manninen, punkt 21; Euroopa Kohtu otsus kohtuasjas C‑265/04: Bouanich (EKL 2006, lk I‑923, punkt 51), eespool viidatud kohtuotsus Test Claimants in Class IV of the Act group litigation, punkt 71, ja eespool viidatud kohtuotsus Denkavit Internationaal ja Denkavit France, punkt 45.
40 –	Seda seisukohta toetab muuhulgas EFTA järelevalveamet.
41 –	Analoogiline lahendus kohtuasjas Denkavit Internationaal ja Denkavit France, punktid 54–56.
42 –	Osalise maksukrediidi mehhanismi abil oleks Hollandis kinni peetud maksu mõju neutraliseerimine võimalik vaid juhul, kui Madalmaades ja Portugalis kohaldatakse sama maksumäära, mistõttu Hollandis kinni peetud maksu summa oleks identne Hollandi dividendidele kohaldatava Portugali ettevõtte tulumaksu summaga ja seega viimati nimetatuga täies ulatuses tasakaalustatav.
43 –	Vt selle kohta eespool viidatud kohtuotsus Bouanich, punkt 51.

matches: Kohus kohus Kohus Kohus Kohus Kohus Kohus Kohus Kohus Kohus Kohus Kohus Kohus Kohus kohus kohus kohus kohus kohus kohus Kohus Kohus kohus kohus Kohus kohus Kohus kohus Kohus Kohus kohus kohus kohus kohus Kohus


Kuigi hankelepingu sõlmimist reguleerivast RHS §-st 69 otseselt nõudeid lepingu sisule ei tulene, saab sätet tõlgendada vaid viisil, et hankeleping tuleb sõlmida samadel tingimustel, mis olid välja toodud hankedokumentides. Vastasel juhul muutuks hankemenetlus mõttetuks, sest raske on põhjendada, miks on tarvis läbi viia sellist menetlust, mille lõppedes võivad hankija ja pakkuja sõlmida hankelepingu, mille sisu ei kattu hankedokumentides ja pakkumustes kajastatuga.
Tuvastanud riigihangete teostamise nõuete rikkumise, eeldab vastutus KarS § 300 järgi ka seda, et teoga on tekitatud oluline varaline kahju. Varalise kahju kindlaksmääramisel tuleb lähtuda nn saldopõhimõttest: kannatanu vara koguväärtust enne süüdistatavale ette heidetavat tegu tuleb võrrelda sellega, kui palju on kannatanu vara väärt pärast tegu. Käsutatud varaga vähemalt sama palju väärt olev vastusooritus kompenseerib käsutatud vara väärtuse ja sellisel juhul kannatanu vara koguväärtuse vähenemisest e varalisest kahjust kannatanule kõneleda ei saa (RKKKo 3-1-1-23-14, p 9).
KarS § 300 koosseisutegu on selline riigihankemenetluse nõuete rikkumine, mille tagajärg on oluline varaline kahju.
KarS § 15 lg 1 järgi on KarS § 300 objektiivsele koosseisule vastava teo toimepanemine karistatav juhul, kui süüdistatav tegutses tahtlikult kõigi objektiivse koosseisu asjaolude suhtes.
Sõiduki kasutamise või mittekasutamisega seotud asjaolusid peab LS § 88 lg-s 10 ja määruse (EMÜ) nr 3821/85 artiklis 15 sätestatud juhtudel ning ulatuses tõendama sõiduki juht, mis tähendab, et eelnevate nõuete puhul on tegemist pööratud tõendamiskoormisega. Sõiduki mittekasutamist konkreetse juhi poolt saab tõendada üksnes sellega, kui täita Euroopa komisjoni 14. detsembri 2009. a otsuse nr 2009/959/EÜ lisaks oleva tõendi vorm, milles tuleb kajastada asjakohased objektiivsed põhjused ja ajavahemik, mille jooksul juht sõidukit ei kasutanud. Sõiduki mittekasutamise tuvastamine muude tõendite alusel ei ole lubatav. Sellise järelduse võimaldab teha asjaolu, et sõidumeerikute kontrollimine peab olema tõhus. Kontrollimise tõhususe peab ühest küljest tagama pööratud tõendamiskoormise olemasolu ja teisalt kontrollimenetluse lihtsus. Ka Vabariigi Valitsuse 21. oktoobri 2010. a määruse nr 151 „Mootorsõidukijuhi töö-, sõidu- ja puhkeaja järelevalve korralduslikud nõuded“ § 2 lg 1 p-des 1–3 toodud loetelu on ammendav, mis tähendab muu hulgas, et sõiduki kasutamise või mittekasutamisega seotud asjaolusid saab tuvastada üksnes selles sättes loetletud tõendite alusel.
Kuivõrd sõidumeerikute kasutamise kohustus tuleneb vajadusest kontrollida mootorsõidukijuhi töö-, sõidu- ja puhkeaja nõuete järgimist, puudutab see kohustus eeskätt iga päev sõitjate- või kaubavedu tegevate mootorsõidukite juhte. Eelöeldu ei tähenda siiski seda, nagu oleks ülejäänud sõidumeeriku kasutamise kohustusega sõidukit ajutiselt juhtivad isikud kehtestatud nõuete täitmisest vabastatud. Sellel põhjusel tuleb neid nõudeid järgida ka isikul, kes juhib sõidumeeriku kasutamise kohustusega sõidukit ajutiselt või lühikest aega, täites muul ajal hoopis teisi ülesandeid.
Tõendi vormile kantavatest andmetest ei saa järeldada, et vormi kasutamine on välistatud siis, kui määruse (EÜ) nr 561/2006 või AETR-i kohaldamisalasse jäävat sõidukit juhib isik, kes ei ole ettevõttega töölepingulises või võlaõiguslikus suhtes. Kõnealuse tõendi sisuks on ettevõtte kinnitus selle kohta, et konkreetne juhina käsitatav isik ei ole tõendis toodud perioodil juhtinud sõidukit, mis kuulub määruse (EÜ) nr 561/2006 või AETR-i kohaldamisalasse.
3-1-1-138-03 Riigikohus 04.12.2003
Asjaolu, et teised isikud ei saanud aru teo keelatusest ning on teinud kirjalikke ja suulisi avaldusi selle kohta, et loevad ametiisiku tegevuse seaduslikuks, ei tähenda, et ametiisik oleks eksinud teo keelatuses KarS § 39 lg 1 mõttes.
Arvestades isiku ametiseisundit kohalike omavalitsuste ametikohtade hierarhias (ametiisik maakonna päästeteenistuses), õigusvastaste tegude (KVS § 22 lg 1 ja § 24 lg 1) pikaajalist kestust ja süstemaatilisust ning nende tegude toimesfääri sattunud juriidiliste isikute hulka, on teoga saabunud tagajärg hinnatav olulise mittevaralise kahjuna riigi huvidele. On arusaadav, et sooritatud tegude toimepanemine ei vasta üldisele õiglustundele, sest ametiisik teostas juriidilistele isikutele töid, mille üle ta pidi teostama järelevalvet. Iseenda tööde üle järelevalve teostamine ei vasta ka tavaarusaamisele järelevalveasutuste tööst. Pealegi sai ametiisik juriidilistele isikutele teostatud tööde eest suuremat tulu kui tema ametipalk (vt ka Riigikohtu otsus nr 3-1-1-100-00).
Ametiisiku poolt oma ametiseisundi ärakasutamine ei pea olema toime pandud üksnes otsese tahtlusega. Asjaolu, et ametiisik ei tegutsenud varjatult ja teised isikud olid tema tegudest teadlikud, ei välista seaduserikkumist ega tahtlust kui koosseisu subjektiivset külge. Kuriteokoosseisu olemasolu või puudumise seisukohalt ei ole olulist tähendust teiste isikute seisukohal, et ametiisik ei ole seadust rikkunud. Kuriteokoosseisu asjaolude tuvastamine ja hindamine on üksnes kohtu ülesanne (vt ka Riigikohtu otsus nr 3-1-1-65-00).
KrK § 76 (salakaubavedu) sisustamine põhiseadusega vastuolus oleva, kuid soodustava iseloomuga üldaktiga, on lubatav.
Blanketse kriminaalõigusnormi dispositsioon võib sisaldada nn kaudseid viiteid õigusinstituudile, mille normid sisustavad viitavat normi. KrK § 76 lg-s 1 ettenähtud kuriteokoosseisus kasutatavad mõisted "tollikontrollile kuuluv kaup" ja "ebaseaduslik toimetamine üle tollipiiri" viitavad piisava mõistetavusega teo toimepanemise ajal kehtinud TolliS-le ja selle alusel ning täitmiseks antud alamalseisvatele õigusaktidele.


Laste varjupaigateenuse osutamise tingimused ja kord – Riigi Teataja
Laste varjupaigateenuse osutamise tingimused ja kord
KO 2007, 197, 2418
Vastu võetud 21.11.2007 nr 7
Määrus kehtestatakse kohaliku omavalitsuse korralduse seaduse § 30 lõike 1 punkti 3, sotsiaalhoolekande seaduse § 21 ning Valga Linnavolikogu 26. mai 2000 määruse nr 7 “Valga linna põhimääruse kinnitamine” § 30 lõike 1 punkti 3 alusel
(1) Määrusega reguleeritakse laste varjupaigateenuse (edaspidi Teenus) osutamise tingimused ja kord (edaspidi Kord) Valga Linnavalitsuse haldusalas tegutseva Valga Lastekodu Kurepesa (edaspidi Teenuse osutaja) ruumides (aadress Kungla 12, Valga linn).
(2) Teenuse osutamise eesmärgiks on tagada vanemliku hoolitsuseta jäänud või ohtu sattunud lastele nende eale ja seisundile vastav hooldamine, meditsiinilise abi korraldamine ning nende õiguste ja huvide kaitse.
(3) Teenust osutatakse lastele, kes on jäänud vanemliku hoolitsuseta või vajavad muul põhjusel ööpäevast ajutist kaitset.
(4) Teenust osutatakse ööpäevaringselt kuni 18-aastastele lastele, vajaduse ja võimaluse korral ka teenusel oleva abivajaja lapse vanemale või kasuvanemale.
(5) Teenuse osutaja ei ole lapse seaduslik esindaja.
(6) Lapse viibimist teenusel ei loeta lapse äravõtmiseks vanemalt Perekonnaseaduse § 53 lõike 2 mõistes.
(7) Teenust osutatakse lähtudes Eesti Vabariigi põhiseadusest, seadustest ja teistest õigusaktidest ning käesolevast korrast.
(1) Teenust osutatakse abi ja kaitset vajavatele lastele olenemata nende tervislikust seisundist, rahvusest ja muudest tunnustest.
(2) Teenust osutatakse lapsele, kes on jäänud vanemliku hoolitsuseta järgmistel põhjustel:
1) lapse hooletusse jätmine;
2) lapse väärkohtlemine;
3) lapse hülgamine;
4) muud põhjused.
(3) Teenust osutatakse esmajärjekorras Valga linna haldusterritooriumil elavatele lastele ning võimalusel ka teiste piirkondade lastele vastavalt teise kohaliku omavalitsuse ja Valga Lastekodu Kurepesa vahelisele kokkuleppele ja vabade teenusekohtade olemaolule.
§ 3. Lapse toimetamine teenusele
(1) Lapsi võivad teenuse osutamiseks kohale toimetada:
1) sotsiaaltöötajad;
2) operatiivteenistuste töötajad;
3) lasteasutuste töötajad;
4) vanemad, kasuvanemad;
5) muud lapse ohtu sattumisest teada saanud isikud.
(2) Laps võib teenuse osutamise kohta tulla oma algatusel, kui ta on lahkunud kodust, kasuvanemate juurest või kasvatusasutusest talle oluliste probleemide tõttu.
(3) Lapse teenusele tooja on kohustatud andma oma andmed (nimi, aadress, vajadusel töökoht ja amet, kontaktandmed) ning andma selgitusi asjaolude kohta, mis tingisid lapse teenusele toomise. Teenuse osutajal on õigus küsida lapse teenusele tooja isikut tõendavat dokumenti isikuandmete kontrollimiseks.
§ 4. Teenuse osutamisest keeldumine ja teenuse osutamise lõpetamine
(1) Abi vajav laps ja vajaduse korral abivajaja lapse vanem või kasuvanem võib varjupaigas olla aja jooksul, mis on vajalik tema elu edasiseks korraldamiseks.
(2) Teenusele võidakse mitte võtta või teenuse osutamine võidakse lõpetada, kui teenust saavad isikud:
1) on oma käitumiselt agressiivsed;
2) on ilmsete ägedate haigustunnustega;
3) on alkoholijoobes või narkootikumide kasutamise tunnustega;
4) ei täida teenuse osutaja kodukorra nõudeid.
1) langevad ära põhjused, mis olid aluseks lapse varjupaika sattumisele;
2) laps on sooritanud õigusrikkumise ning on vajalik tema paigutamine mujale;
3) laps ei allu varjupaiga sisekorraeeskirjale.
(4) Teenuse osutaja on kohustatud informeerima teenuselt lahkunud lapsest Valga Linnavalitsuse sotsiaalabiametit.
§ 5. Teenuse osutaja ülesanded ja vastutusvaldkond teenuse osutamisel
(1) Lapse saabumisel teenusele selgitab teenuse osutaja välja lapse andmed (nimi, vanus, aadress, vanemate, kasuvanemate andmed) ja koostab olukorra kirjelduse.
(2) Teenuse osutaja on kohustatud informeerima esimesel võimalusel teenusele tulnud või toodud lapsest Valga Linnavalitsuse sotsiaalabiametit, kes lahendab lapse edaspidise elukorralduse küsimused.
(3) Suhetes lapsevanemate või kasuvanematega tunnistab teenuse osutaja nende prioriteetset õigust lapse hooldamisele, kuid vajaduse korral astub välja lapse kaitseks, kui lapse üleandmine vanematele või kasuvanematele võib ohustada lapse tervist või elu. Lapse huvide konflikti puhul annab teenuse osutaja asja lahendada Valga Linnavalitsuse sotsiaalabiametile, vajadusel ka politseile.
(4) Kui vanemate või kasuvanemate suhetes varjupaiga või lapsega ilmnevad õigusrikkumise tunnused, informeeritakse sellest kohe politseid ja Valga Linnavalitsuse sotsiaalabiametit.
Kuni otsese ohu möödumiseni on varjupaiga teenuse osutajal õigus katkestada lapse kontaktid taoliste isikutega või tagada lapse kaitse muul viisil.
(5) Teenuse osutaja ei kanna materiaalset vastutust teenusel viibiva lapse poolt tekitatud kahju eest. Materiaalne vastutus lasub lapse seaduslikul esindajal või last kasvataval isikul.
(1) Valga linna elanikeregistrisse kantud lastele ja abivajaja lapse vanemale või kasuvanemale teenuse osutamise eest tasub teenuse osutajale Valga Linnavalitsuse sotsiaalabiamet. Valga Linnavalitsuse sotsiaalabiametil on õigus teenuse osutamise kulud sisse nõuda lapse vanematelt või kasuvanematelt, kui nende materiaalne seisund seda võimaldab.
(2) Kui teenusel viibib laps, kelle elukohana Eesti rahvastikuregistris ei ole registreeritud Valga linn, korraldab teenuse osutaja teenuse kulude eest arve esitamise lapse elukohajärgsele omavalitsusele.
§ 7. Teenuse hind
Teenuse hinna ühe varjupaigateenuse vajaja kohta kehtestab Valga Linnavalitsus.
Aselinnapea linnapea ülesannetes Enno KASE
Linnasekretär Diana TIPKA


text:
Vt Riigikohtu tsiviilkolleegiumi otsus nr 3-2-3-11-05. Menetluses, millega piiratakse isiku teovõimet, peab ekspert oma arvamuse andmiseks kõne- ja kontaktivõimelist isikut isiklikult uurima.
Vt Riigikohtu tsiviilkolleegiumi otsus nr 3-2-3-11-05 ja otsus nr 3-2-3-3-04 ja otsus nr 3-2-3-5-03. Lisaks tuleb vajadusel huvitatud isikutena kaasata menetlusse selle isiku lähedased isikud, eelkõige perekonnaliikmed. Asjaolu, et ekspert on andnud arvamuse, et isik, kelle suhtes eestkostja määramist taotletakse, ei ole võimeline kohtuistungil osalema, ei tähenda veel, et kohus ei pea seda isikut asjasse kaasama.
Asjaolu, et ekspert on andnud arvamuse, et isik, kelle suhtes eestkostja määramist taotletakse, ei ole võimeline kohtuistungil osalema, ei tähenda veel, et kohus ei pea seda isikut asjasse kaasama. TsMS § 227 järgi peab kohus otsuses põhjendama ka seda, kas avalduses näidatud isik sobib eestkostjaks ning miks teda eelistatakse teistele eestkostjakandidaatidele, kui sellised on olemas. Kohtul on võimalik TsMS § 83 lg 3 analoogia alusel määrata isikule esindaja, eeldades, et vastasel korral võivad jääda tema huvid kaitseta. Esindaja määratakse ainult juhul, kui isik ise ei ole endale esindajat määranud. Kui isik on maksejõuetu, tuleb esindaja sama sätte kohaselt määrata riigi kulul.
3-2-1-141-05 Riigikohus 07.12.2005
PkS § 95 lg 3 mõtte kohaselt saab eestkostjaks olla ainult füüsiline isik. Eestkosteasutus täidab eestkostja ülesandeid kuni isikule eestkostja määramiseni.
TsÜS § 8 lg-s 2 on alused isiku piiratud teovõime tuvastamiseks loetletud ammendavalt. Isik, kes oma kõrge vanuse, füüsilise puude või muu asjaolu tõttu ei ole võimeline kõikide igapäevaeluliste toimetustega hakkama saama, kuid kelle võimes oma tahet vabalt määrata ei ole kahtlust, ei ole piiratud teovõimega.
3-2-1-135-05 Riigikohus 15.11.2005
Vt Riigikohtu tsiviilkolleegiumi otsus nr 3-2-3-11-05. Kohus peab otsuses põhjendama, kas eestkostja määramise avalduses näidatud isik sobib eestkostjaks ning miks eelistatakse teda teistele eestkostjakandidaatidele.
Vt Riigikohtu tsiviilkolleegiumi otsus nr 3-2-3-11-05. Eestkostjakandidaadina tuleb menetlusse kaasata ka isik, kellel on TsMS § 256 lg 1 järgi õigus esitada avaldus eestkostja määramiseks ja kes on kohtumenetluses avaldanud soovi olla eestkostjaks.
3-2-3-10-05 Riigikohus 26.09.2005
Vt Riigikohtu tsiviilkolleegiumi otsus nr 3-2-3-2-05.
Vt Riigikohtu tsiviilkolleegiumi otsus nr 3-2-3-3-03.
küsimused eksperdile
Vt Riigikohtu tsiviilkolleegiumi otsus nr 3-2-3-2-04.
3-2-3-12-05 Riigikohus 19.09.2005
Alates 01.07.2002 kehtiv TsÜS ja koos sellega jõustunud TsMS muudatused ei näe enam ette täisealise isiku teovõimetuks tunnistamist, vaid kohus saab menetleda isikule eestkostja määramist.
Vt Riigikohtu tsiviilkolleegiumi otsuseid nr 3-2-3-3-03 ja nr 3-2-3-5-03. Alates 01.07.2002 kehtiv TsÜS ja koos sellega jõustunud TsMS muudatused ei näe enam ette täisealise isiku teovõimetuks tunnistamist, vaid kohus saab menetleda isikule eestkostja määramist.
3-2-3-11-05 Riigikohus 12.09.2005
Kohus on TsMS § 258 lg 1 alusel kohustatud esitama eksperdile mh küsimuse, kas isik on võimeline kohtuistungil osalema.
Isik, kelle teovõime piiramist või teovõimetuks tunnistamist ja isikule eestkostja määramist kohtu kaudu enne 01.07.2002 taotleti või kellele pärast 01.07.2002 taotletakse eestkostja määramist, on asjast huvitatud isik ning ta tuleb kaasata asja läbivaatamisse ja kutsuda kohtuistungile, kui tema vaimne tervis seda võimaldab. Vajadusel tuleb huvitatud isikutena kaasata menetlusse ka selle isiku lähedased isikud. Eestkostja määramisel tuleb PKS § 95 lg 4 järgi mõistlikult arvestada ka piiratud teovõimega isiku soovi.
Isik, kelle teovõime piiramist või teovõimetuks tunnistamist ja isikule eestkostja määramist kohtu kaudu enne 01.07.2002 taotleti või kellele pärast 01.07.2002 taotletakse eestkostja määramist, on asjast huvitatud isik ning ta tuleb kaasata asja läbivaatamisse ja kutsuda kohtuistungile, kui tema vaimne tervis seda võimaldab. Vajadusel tuleb huvitatud isikutena kaasata menetlusse ka selle isiku lähedased isikud.
3-2-3-8-05 Riigikohus 08.06.2005
Vt Riigikohtu tsiviilkolleegiumi otsus nr 3-2-3-3-04.
Vt Riigikohtu tsiviilkolleegiumi otsus nr 3-2-3-2-03.
Vt Riigikohtu tsiviilkolleegiumi otsus nr 3-2-3-5-03.
Vt Riigikohtu tsiviilkolleegiumi otsus nr 3-2-3-5-03. Kohtuvea parandamise avalduse rahuldamise aluseks ei ole asjaolu, et eestkosteasutuse esindaja ei ilmunud kohtuistungile, kui eestkosteasutus on andnud oma kirjaliku arvamuse selle kohta, keda määrata eestkostjaks ning kohus on pidanud seda piisavaks.
3-2-3-4-04 Riigikohus 09.02.2005
3-2-3-2-05 Riigikohus 07.02.2005
Isik, kellele taotletakse eestkostja määramist, on asjast huvitatud isik ning ta tuleb kaasata asja läbivaatamisse. Kui piiratud teovõimega isiku vaimne seisund seda võimaldab, siis tuleb ta TsMS § 259 kohaselt kutsuda kohtuistungile.
3-2-3-1-05 Riigikohus 02.02.2005
Sotsiaalhoolekande seaduse § 19 alusel isiku tema nõusolekuta hoolekandeasutusse paigutamise taotluse lahendab kohus hagita menetluses. Vt Riigikohtu tsiviilkolleegiumi otsus nr 3-2-3-2-04.
3-2-3-3-04 Riigikohus 14.12.2004
Isik, kellele eestkostja määramist ja kelle hoolekandeasutusse paigutamist ilma tema nõusolekuta taotletakse, on asjast huvitatud isik ning tuleb kaasata asja läbivaatamisse, kui tema vaimne seisund seda võimaldab.
Vt Riigikohtu tsiviilkolleegiumi otsus nr 3-2-3-2-04.Menetluses, mille juriidiliseks tagajärjeks on isikuõiguste piiramine, peab ekspert kõne- ja kontaktivõimelist isikut isiklikult uurima.

matches:
kohus
kohus
§ 227
kohus
§ 83
Riigikohus
§ 95
§ 8
Riigikohus
Kohus
§ 256
Riigikohus
Riigikohus
kohus
kohus
Riigikohus
Kohus
§ 258
§ 95
Riigikohus
kohus
Riigikohus
Riigikohus
§ 259
Riigikohus
§ 19
kohus
Riigikohus


Peipsiääre valla haridusasutuste hoolekogude moodustamise kord ja töökord – Riigi Teataja
Peipsiääre valla haridusasutuste hoolekogude moodustamise kord ja töökord - sisukord
§ 3 Valla haridusasutuse hoolekogu
2 Hoolekogu koosseis ja hoolekogu moodustamine
§ 4 Hoolekogu koosseisu nõuded
§ 5 Hoolekogu koosseis
§ 6 Hoolekogu liikmete valimine ja hoolekogu moodustamine
§ 8 Hoolekogu töö juhtimine
§ 9 Hoolekogu koosolekute läbiviimine
§ 10 Hoolekogu pädevus
§ 11 Hoolekogu otsused ja nende täitmine
RT IV, 04.03.2020, 21
Määrus kehtestatakse Põhikooli ja gümnaasiumiseaduse § 73 lõike 1, Koolieelse lasteasutuse seaduse § 24 ja Huvikooli seaduse § 17 lõike 1 alusel.
(1) Peipsiääre valla haridusasutuste hoolekogude moodustamise kord ja töökord (edaspidi kord) sätestab Peipsiääre valla haridusasutuste hoolekogude moodustamise ja hoolekogude töökorra, hoolekogudesse liikmete valimise ning hoolekogude volitused.
(2) Peipsiääre valla haridusasutuste hoolekogude moodustamise korra ja töökorra kehtestab, muudab ja tunnistab kehtetuks volikogu.
(1) Pidaja – vastava haridusasutuse, sh kooli, lasteaed-põhikooli, koolieelse lasteasutuse ja huvikooli pidaja on Peipsiääre Vallavolikogu (edaspidi volikogu).
(2) Pidaja esindaja – vastava haridusasutuse, sh kooli, lasteaed-põhikooli, koolieelse lasteasutuse ja huvikooli pidaja esindaja on volikogu poolt nimetatud volikogu liige, kes esindab haridusasutuse hoolekogus volikogu.
(3) Haridusasutus – põhikool, lasteaed-põhikool, koolieelne lasteasutus, huvikool.
(4) Põhikool – üldharidusasutus, mis annab põhiharidust.
(5) Lasteaed-põhikool – üldharidusasutus, milles tegutseb ühe asutusena lasteaed ja põhikool, mis annab alus- ja põhiharidust.
(6) Koolieelne lasteasutus – alusharidusasutus, mis annab alusharidust.
(7) Huvikool – huviharidust andev asutus.
§ 3. Valla haridusasutuse hoolekogu
(2) Hoolekogu eesmärgiks on lastevanemate (edaspidi vanemad), õpetajate, haridusasutuse pidaja ja kogukonna, koolide puhul lisaks õpilaste, vilistlaste ja toetavate organisatsioonide ühistegevus õppe- ja kasvatustöö ootustele vastavuse jälgimisel, suunamisel ja arendamisel ning haridusasutuses paremate tingimuste loomine.
(3) Hoolekogu täidab talle seadustes ja nende alusel pandud ülesandeid ning teeb Peipsiääre vallavalitsusele (edaspidi vallavalitsus) ettepanekuid haridusasutusega seotud küsimuste paremaks lahendamiseks.
2. peatükk Hoolekogu koosseis ja hoolekogu moodustamine
§ 4. Hoolekogu koosseisu nõuded
(1) Hoolekogu moodustatakse asutuste valitud esindajatest.
(2) Erinevate lasteaiarühmade või kooliastmete vanemaid ei või ühe haridusasutuse hoolekogus esindada üks ja sama isik.
(3) Üherühmalises lasteaias valivad vanemad hoolekogusse kaks vanemate esindajat.
(4) Hoolekogu koosseisu kuuluvate vanemate, vilistlaste ja kooli toetavate organisatsioonide esindajad ei tohi olla haridusasutuse ja vallavalitsuse töötajad ning ei tohi olla vallavalitsuse ega volikogu liikmed.
(5) Haridusasutuse pidaja esindaja ei tohi olla Peipsiääre valla hallatava mõne teise haridusasutuse töötaja.
(6) Haridusasutuse direktor ei ole oma haridusasutuse hoolekogu liige.
(7) Õpilaste, vanemate, vilistlaste ja toetavate organisatsioonide esindajad peavad moodustama hoolekogu koosseisust enamuse.
§ 5. Hoolekogu koosseis
(1) Põhikooli hoolekogu on vähemalt 7-liikmeline. Põhikooli hoolekogusse kuuluvad õppenõukogu esindaja, iga kooliastme vanemate esindaja, õpilaste või õpilasesinduse esindaja, vilistlaste ning kooli toetavate organisatsioonide esindajad, volikogu poolt nimetatud pidaja esindaja. Kui põhikoolis on moodustatud õpilasesindus, kuulub hoolekogu koosseisu täiendavalt õpilasesinduse poolt nimetatud esindaja.
(2) Lasteaed-põhikooli hoolekogu on vähemalt 10-liikmeline. Hoolekogu koosseisu kuuluvad põhikooli õppenõukogu esindaja, lasteasutuse õpetajate esindaja, iga kooliastme vanemate ning lasteasutuse iga rühma vanemate esindajad, õpilaste või õpilasesinduse esindaja, põhikooli vilistlaste ning kooli toetavate organisatsioonide esindajad, volikogu poolt nimetatud pidaja esindaja. Kui põhikoolis on moodustatud õpilasesindus, kuulub hoolekogu koosseisu täiendavalt õpilasesinduse poolt nimetatud esindaja.
(3) Koolieelse lasteasutuse (edaspidi lasteasutus) hoolekogu on vähemalt 5-liikmeline. Lasteasutuse hoolekogusse kuuluvad õpetajate esindaja, iga rühma vanemate esindaja, toetavate organisatsioonide esindaja ja volikogu poolt nimetatud pidaja esindaja.
(4) Huvikooli hoolekogu on vähemalt 5-liikmeline. Hoolekogu koosseisu kuuluvad iga osakonna õppe- ja kasvatustegevusega seotud koolitöötajate esindaja, vanemate esindaja, õpilaste või õpilasomavalitsuse olemasolul selle esindaja, vilistlaste ja/või kogukonna esindaja, olemasolul huvikooli toetavate organisatsioonide esindaja, volikogu poolt nimetatud pidaja esindaja.
§ 6. Hoolekogu liikmete valimine ja hoolekogu moodustamine
(2) Õpilaste esindaja valitakse õpilaste koosolekul või õpilasesinduse olemasolul õpilasesinduse koosolekul.
(3) Vanemate esindaja valitakse lasteasutuses õppeaasta esimesel rühma vanemate koosolekul, põhikoolis, lasteaed-põhikoolis ning huvikoolis esimesel vanemate üldkoosolekul, kuid mitte hiljem kui 30. septembriks.
(4) Vilistlaste esindaja valitakse kas vilistlaskogu poolt või selle puudumisel vanemate üldkoosolekul antud haridusasutuses õppinud vanemate poolt.
(5) Haridusasutust toetava organisatsiooni esindaja kandidaat teeb haridusasutuse direktorile vastavasisulise kirjaliku sooviavalduse. Toetava organisatsiooni esindaja valitakse hoolekokku vallavalitsuse esindaja, haridusasutuse direktori ning hoolekogu esimehe ühiste läbirääkimiste tulemusena. Toetava organisatsiooni esindaja kandidaat kirjeldab sooviavalduse organisatsiooni võimalikku panust haridusasutuse toetamisel.
(6) Pidaja esindajad nimetab haridusasutuse hoolekogusse volikogu. Volikogu saab oma esindaja haridusasutuse hoolekokku nimetada oma volituste ajaks.
(7) Hoolekogu liikme kandidaat peab kandideerimiseks andma kirjaliku nõusoleku.
(8) Hoolekogu koosseisu kinnitab vallavalitsus haridusasutuse direktori ettepanekul.
(1) Kooli pidaja esindaja volitus kestab volikogu poolt uue liikme nimetamiseni, kuid mitte kauem, kui volikogu uue koosseisu poolt esindaja määramiseni.
4) esindajaks valitud õpilase lahkumisel või muul põhjusel haridusasutuse õpilaste nimekirjast väljaarvamisel;
5) kui esindajaks valitud vanema laps on välja arvatud haridusasutuse õpilaste nimekirjast;
(3) Kõikidel hoolekogu koosseisu valitud esindajatel on õigus oma volitustest loobuda. Hoolekogu liikme volitustest loobumiseks esitab lahkuda sooviv hoolekogu liige kirjaliku avalduse hoolekogu esimehele ja haridusasutuse direktorile.
(4) Hoolekogu koosseisu valitud esindaja saab hoolekogu koosseisust välja arvata, kui ta ei ole osalenud ühe õppeaasta jooksul ühelgi hoolekogu koosolekul. Esindaja hoolekogu koosseisust väljaarvamisel tuleb ühe kuu jooksul valida hoolekogusse uus esindaja.
(5) Taotluse hoolekogu koosseisu muutmiseks võib direktor esitada igal ajal, kui hoolekogu liikme volitused lõppevad ennetähtaegselt.
§ 8. Hoolekogu töö juhtimine
(1) Töö korraldamiseks valib hoolekogu oma liikmete hulgast esimehe, aseesimehe ja sekretäri. Hoolekogu esimehe, aseesimehe ja sekretäri valimine toimub avalikul hääletamisel.
(2) Hoolekogu esimehe äraolekul asendab teda aseesimees.
(3) Hoolekogu koostab igaks õppeaastaks tööplaani, milles määratakse tegevuse eesmärgid ja tähtajad.
(4) Hoolekogu liikmete koosseis koos kontaktandmetega, hoolekogu õppeaasta tööplaan ja koosolekute protokollid avalikustatakse haridusasutuse veebilehel.
§ 9. Hoolekogu koosolekute läbiviimine
(2) Hoolekogu koosolekut juhatab hoolekogu esimees, tema äraolekul aseesimees.
(3) Hoolekogu korralised koosolekud toimuvad vähemalt kord nelja kuu jooksul, lasteaedades vähemalt kord kolme kuu jooksul.
(4) Hoolekogu korralise koosoleku kutsub kokku hoolekogu esimees, tema äraolekul aseesimees.
(5) Hoolekogu korralise koosoleku ettevalmistamist korraldab hoolekogu esimees, tema äraolekul aseesimees. Teade koosoleku toimumise aja ja päevakorra kohta, arutlusele tulevate küsimuste asjakohased materjalid saadetakse kirjalikult või elektronposti teel vähemalt üks nädal enne koosoleku toimumist.
(6) Hoolekogu erakorralised koosolekud toimuvad vähemalt poolte hoolekogu liikmete, haridusasutuse direktori või vallavalitsuse ettepanekul.
(7) Kiirete ja edasilükkamatute küsimuste otsustamiseks kutsub hoolekogu esimees, tema äraolekul aseesimees, omal initsiatiivil või vähemalt kolme hoolekogu liikme nõudmisel või kooli direktori või vallavalitsuse ettepanekul kokku erakorralise koosoleku.
(8) Erakorralise koosoleku toimumise aja, koha ja päevakorra teatab koosoleku kokkukutsuja hoolekogu liikmetele kirjalikku taasesitamist võimaldavas vormis hiljemalt kolme päeva jooksul vastava ettepaneku saamise hetkest. Koosoleku dokumendid saadetakse hoolekogu liikmetele üldjuhul koos erakorralise koosoleku teatega.
(9) Hoolekogu töösse võib kaasata spetsialiste, moodustada töörühmi või komisjone.
(10) Hoolekogu koosolekutest võtab aruandekohustuslikuna ja sõnaõigusega osa haridusasutuse direktor.
(11) Hoolekogu koosolekutest võivad osa võtta õpilasomavalitsuse esindajad, vallavalitsuse haridusküsimustega tegelevad ametiisikud ning teised isikud hoolekogu esimehe kutsel.
(12) Õpilasel, tema seaduslikul esindajal ning teistel isikutel on õigus pöörduda hoolekogu poole õppe- ja kasvatustööd puudutavate küsimuste korral.
(13) Hoolekogu on otsustusvõimeline, kui koosolekul osaleb vähemalt kaks kolmandikku hoolekogu liikmetest, sealhulgas hoolekogu esimees või aseesimees.
(14) Hoolekogu koosolekud protokollitakse. Hoolekogu protokolle koos muude hoolekogu töösse puutuvate materjalidega säilitatakse haridusasutuses ühtsetel alustel muude haridusasutuse dokumentidega.
(15) Hoolekogu koosoleku protokolli kantakse:
4) koosolekust osa võtnud ning koosolekult puudunud hoolekogu liikmete nimed;
5) koosolekule kutsutud isikute ees- ja perekonnanimed ning nende ametinimetus;
(16) Protokollile kirjutavad alla hoolekogu esimees, tema äraolekul aseesimees, ja sekretär.
(17) Protokoll saadetakse hoolekogu liikmetele hiljemalt kolmandal tööpäeval pärast hoolekogu koosoleku toimumist.
§ 10. Hoolekogu pädevus
(1) Igal hoolekogu liikmel on õigus avaldada oma arvamust, esineda arutatavates küsimustes selgitustega ning teha otsuse suhtes ettepanekuid.
(2) Põhikooli ja lasteaed-põhikooli hoolekogu pädevuses on:
1) osaleda haridusasutuse arengukava koostamise protsessis;
2) osaleda kooli arengukava ettevalmistamisel ning avaldada arengukava projekti kohta arvamust enne selle kinnitamist;
3) osaleda oma esindaja (esindajate) kaudu direktori vaba ametikoha täitmiseks korraldatud konkursi komisjoni töös;
4) kooskõlastada haridusasutuse sisehindamise aruanne;
5) teha haridusasutuse direktorile ja vallavalitsusele ettepanekuid õpilastele soodsa arengukeskkonna tagamiseks;
6) teha ettepanekuid valida põhikoolis või selle üksikutes klassides õppekeeleks mis tahes keel, ettepanekuid kaalub ja lõplikud otsused teeb vallavolikogu;
7) teha ettepanekuid kooli õppekavaväliste tasuliste teenuste ja huvihariduse andmisel lastevanemate osalustasu kehtestamise ja selle suuruse kohta;
8) kuulata ära haridusasutuse direktori aruanne haridusasutuse õppe- ja kasvatustegevusest ning majandamisest, teha ettepanekuid haridusasutuse õppe- ja kasvatustegevuse ning majandamise paremaks / tulemuslikumaks organiseerimiseks;
9) anda haridusasutuse direktorile ja vallavalitsusele soovitusi haridusasutuse eelarve koostamiseks ja eelarvevahendite otstarbekamaks kasutamiseks;
10) kehtestada õppealajuhataja, õpetajate, tugispetsialistide ning teiste õppe- ja kasvatusalal töötavate isikute ametikohtade täitmiseks korraldatava konkursi läbiviimise kord, mille koostab haridusasutus;
11) anda nõusolek tõhustatud- ja/või erituge saavate õpilaste eriklassis õpilaste arvu suurendamiseks üheks õppeaastaks. Eriklassis viiakse tõhustatud tuge saavate õpilaste õppetööd läbi kuni 12 õpilasega ja erituge saavate õpilaste puhul kuni kuue õpilasega;
12) anda nõusolek õpilaste arvu piirnormi (24) suurendamiseks üheks õppeaastaks konkreetses klassis juhul, kui kõik tervisekaitse- ja ohutusnõuded on täidetud;
13) anda nõusolek valdkonna eest vastutava ministri kehtestatud koolivaheaegadest erinevate koolivaheaegade kehtestamiseks arvestusega, et koolis on õppeaasta jooksul vähemalt neli koolivaheaega kogukestusega vähemalt 12 nädalat, kusjuures suvine koolivaheaeg kestab vähemalt kaheksa järjestikust nädalat;
14) anda hinnang kooli huvitegevuse, pikapäevarühma ja õpilaskodu vajaduse ja töökorralduse kohta;
15) vajadusel olla kaasatud haridusasutuse hädaolukorra lahendamise plaani väljatöötamisse;
16) avaldada arvamust haridusasutuse eelarve projekti kohta;
17) avaldada arvamust üldhariduskooli õppekava kehtestamiseks ja muutmiseks, sealhulgas anda nõusoleku muuta põhikooli- ja gümnaasiumiseaduses sätestatud tingimustel ja korras õppeainete nimistut;
18) avaldada arvamust kooli põhimääruse ja selle muudatuste kohta;
19) avaldada arvamust haridusasutuse vastuvõtu tingimuste ja korra kohta;
20) avaldada arvamust kooli ümberkorraldamise ja tegevuse lõpetamise kohta;
21) avaldada arvamust kooli kodukorra kehtestamise ja muutmise kohta;
22) avaldada arvamust kooli palgakorralduse põhimõtete kohta;
23) avaldada arvamust kooli direktori vaba ametikoha täitmiseks korraldatava konkursi läbiviimise korra kohta;
24) avaldada arvamust kooli sisehindamise korra kohta;
25) avaldada õpilaskodu olemasolul arvamust selle kodukorra kohta;
26) avaldada arvamust arenguvestluse korraldamise tingimuste ja korra kohta;
27) avaldada arvamust kooli kodukorra ja selle muudatuste kohta;
28) avaldada arvamust lasteasutuse õppekava kohta;
29) teha vallavalitsusele ettepanekuid lasteasutuse lahtioleku aja kohta;
30) teha vallavalitsusele ettepanekuid lasteasutuse aastaringse või hooajalise tegutsemise kohta;
31) teha vallavalitsusele ettepanekuid suurendada laste arvu sõimerühmas kuni kahe lapse võrra, lasteaiarühmas kuni nelja lapse võrra ning liitrühmas kuni kahe lapse võrra. Otsus tehakse iga sõime-, lasteaia- ja liitrühma kohta eraldi;
32) otsustada lasteasutuse lapse toidukulu päevamaksumuse kohta;
33) täita teisi seadusega või seaduse alusel antud õigusaktidega talle pandud ülesandeid ning teha kooli pidajale ettepanekuid kooliga seotud küsimuste paremaks lahendamiseks.
(3) Lasteasutuse hoolekogu pädevuses on:
1) osaleda arengukava koostamise protsessis;
2) osaleda lasteasutuse arengukava ettevalmistamisel ning avaldada arengukava projekti kohta arvamust enne selle kinnitamist;
4) kooskõlastada lasteasutuse sisehindamise aruanne;
5) teha ettepanekuid lasteasutuse õppekavaväliste tasuliste teenuste ja huvitegevuse korraldamisel lastevanemate osalustasu kehtestamise ja selle suuruse kohta;
6) teha direktorile ja vallavalitsusele ettepanekuid lastele soodsa arengukeskkonna tagamiseks;
7) anda hinnang lasteasutuse huvitegevuse ja vajaduse töökorralduse kohta;
8) teha vallavalitsusele ettepanekuid suurendada laste arvu sõimerühmas kuni kahe lapse võrra, lasteaiarühmas kuni nelja lapse võrra ning liitrühmas kuni kahe lapse võrra. Otsus tehakse iga sõime-, lasteaia- ja liitrühma kohta eraldi;
9) teha vallavalitsusele ettepanekuid lasteasutuse lahtioleku aja kohta;
10) teha vallavalitsusele ettepanekuid lasteasutuse aastaringse või hooajalise tegutsemise kohta;
11) anda direktorile ja vallavalitsusele soovitusi lasteasutuse eelarve koostamiseks ja eelarvevahendite otstarbekamaks kasutamiseks;
12) kuulata ära direktori aruanne lasteasutuse õppe- ja kasvatustegevusest ning majandamisest, teha ettepanekuid lasteasutuse õppe- ja kasvatustegevuse ning majandamise paremaks / tulemuslikumaks organiseerimiseks;
13) kinnitada lasteasutuse õpetajate, õppealajuhataja ning teiste õppe- ja kasvatusalal töötavate isikute vaba ametikoha täitmise konkursi kord, mille koostab lasteasutus;
14) otsustada lasteasutuse lapse toidukulu päevamaksumuse üle;
15) vajadusel olla kaasatud hädaolukorra lahendamise plaani väljatöötamisse;
17) avaldada arvamust lasteasutuse põhimääruse ja selle muudatuste kohta;
18) avaldada arvamust lasteasutuse arengukava ja selle muudatuste kohta;
19) avaldada arvamust lasteasutuse ümberkorraldamise ja tegevuse lõpetamise kohta;
20) avaldada arvamust lasteasutuse direktori vaba ametikoha täitmiseks korraldatava konkursi läbiviimise korra kohta;
21) avaldada arvamust lasteasutuse kodukorra ja selle muudatuste kohta;
22) avaldada arvamust lasteasutuse õppekava ja selle muudatuste kohta;
23) avaldada arvamust lastevanematega arenguvestluse korraldamise tingimuste ja korra kohta;
24) täita teisi seadusega või seaduse alusel antud õigusaktidega talle pandud ülesandeid ning teha pidajale ettepanekuid lasteasutusega seotud küsimuste paremaks lahendamiseks.
(4) Huvikooli hoolekogu pädevuses on:
2) osaleda huvikooli arengukava ettevalmistamisel ning avaldada arengukava projekti kohta arvamust enne selle kinnitamist;
3) teha direktorile ettepanekuid huviala õppekava või õppekorralduse muutmiseks;
4) teha direktorile ettepanekuid huvikooli põhimääruse muutmiseks;
5) teha direktorile ettepanekuid huvikooli tasuliste teenuste ja huvitegevuse korraldamisel lastevanemate osalustasu kehtestamise ja selle suuruse kohta;
6) teha direktorile ettepanekuid huvikooli tasuliste teenuste ja huvihariduse andmisel lastevanemate osalustasu kehtestamise ja selle suuruse kohta;
7) teha direktorile ettepanekuid huvikooli huviala õppekava muutmiseks, uue lisamiseks või olemasoleva sulgemiseks;
8) teha vajadusel pidajale ettepanekuid järelevalve teostamiseks huvikooli tegevuse üle;
9) kuulata ära direktori aruanne huvikooli tegevuse ja eelarve täitmise kohta ning edastada see koos omapoolse hinnanguga kooli pidajale;
10) kuulata ära direktori koostatud eelarveprojekti ning edastada selle koos omapoolse hinnanguga huvikooli pidajale;
11) teha otsuseid huvikooli üksikküsimustes;
12) täita teisi seadusega või seaduse alusel antud õigusaktidega talle pandud ülesandeid ning teha pidajale ettepanekuid huvikooliga seotud küsimuste paremaks lahendamiseks.
§ 11. Hoolekogu otsused ja nende täitmine
(1) Hoolekogu otsused võetakse vastu üldjuhul avalikul hääletamisel, hoolekogu otsusel võib hääletamine olla ka salajane. Hoolekogu otsused võetakse vastu poolthäälteenamusega. Poolt- ja vastuhäälte võrdse arvu korral on otsustavaks hoolekogu esimehe, tema puudumisel aseesimehe hääl.
(2) Hoolekogu otsuste täitmist korraldab haridusasutuse direktor.
(4) Hoolekogu poolt vastu võetud otsused avalikustatakse haridusasutuse veebilehel.
(5) Hoolekogu otsusega mittenõustumisel on huvitatud isikul õigus pöörduda avaldusega vallavalitsuse või riiklikku järelevalvet teostava ametniku poole otsuse õiguspärasuse kontrollimiseks.
(6) Kiiret otsustamist vajavates küsimustes võib hoolekogu otsuse vastu võtta side- või infotehnoloogiliste vahendite kaudu.
(7) Otsuse vastuvõtmiseks koosolekut kokku kutsumata saadab hoolekogu esimees, tema äraolekul aseesimees, kirjalikku taasesitamist võimaldavas vormis hoolekogu liikmetele otsuse eelnõu ja otsuse tegemiseks vajalikud materjalid ning määrab vastamise tähtaja, mis ei või olla lühem kui viis tööpäeva;
(8) Otsus loetakse vastuvõetuks, kui otsuse poolt hääletab üle poole hoolekogu liikmetest. Poolt- ja vastuhäälte võrdse arvu korral on otsustavaks hoolekogu esimehe, tema äraolekul aseesimehe hääl. Hoolekogu liige saadab vastuse digiallkirjastatult kirjalikku taasesitamist võimaldavas vormis.
(9) Hääletustulemused protokollib hoolekogu sekretär.
(1) Hoolekogu esimees esitab möödunud õppeaasta jooksul tehtud töö aruande vanemate üldkoosolekul, aruanne avalikustatakse haridusasutuse veebilehel.
(2) Aruanne kajastab õppeaasta jooksul tehtud tööd, saavutatud tulemusi, lahendatud küsimusi ja uueks õppeaastaks kavandatud plaane. Aruanne säilitatakse vastavalt haridusasutuse asjaajamise korraldusele.
Peipsiääre valla haridusasutuste hoolekogude koosseisud viiakse käesoleva määrusega kooskõlla hiljemalt 30. septembriks 2020.
Tunnistatakse kehtetuks Alatskivi Vallavolikogu 15.02.2017 määrus nr 2 „Juhan Liivi nim. Alatskivi Keskkooli hoolekogu moodustamise kord ja töökord“ ja Alatskivi Vallavolikogu 30.03.2017 määrus nr 8 „Alatskivi Lasteaia hoolekogu moodustamise kord ja töökord“.