text:
skeptik.ee » Haridusministeerium: koolijuht võib lapsi palvetama panna.
Mar 14 2008 Haridusministeerium: koolijuht võib lapsi palvetama panna.
Autor: Martin Vällik kell 16:09 teemas ametlik, usuvabadus, VHK. 31 kommentaari. Selgitamaks, kas koolijuht võib lapsi aktusel palvetama kutsuda, kirjutasin Haridus- ja Teadusministeeriumi kommunikatsioonibüroo juhatajale Tarmu Kurmile. Kiri ja vastus on allpool. Ausaltöeldes jäi asi minu jaoks ikka veel segaseks, aga tunnistan, et ega minu pea polegi ilmselt võimeline kõigest aru saama. Ehk on kellelgi sellest kirjavahetusest mingis muus kontekstis abi. Või kui polegi, siis olgu see niisama protokolli mõttes üles tähendatud.
Tere, lp Tarmu Kurm,
lugesin huvi ja mõningase hämmeldusega ajalehest Eesti Ekspress, et, tsiteerin:
“Kas siis satanistist õpetaja on põhimõtteliselt vastuvõetav? “Ma ei söanda seda nii sõnastada,” vastab Kurm pärast mõttepausi ja esitab pikema diplomaatilise tiraadi, millest võib järeldada, et personali valik on direktori pädevus. “Ju direktor tegi teadliku valiku ja ta oli kindel, et need noored inimesed saavad pedagoogilise tööga hakkama ega aja kaht asja sassi,” lausub Kurm.
Mihkel Kärmas, Eesti Ekspress, 24. jaanuar 2008
http://paber.ekspress.ee/…
Samas ei selgu, et õpetajad oleksid koolis õpilastega või isekeskis usulisi riitusi läbi viinud.
Kas ma saan õigesti aru, et usuliste riituste läbiviimine koolis ei ole lubatud? Vähemalt mitte maksumaksja poolt rahastatavas koolis (ja lasteaias), sest pühapäevakoolis, kus õpilased käivad vabatahtlikult või vanemate soovil, sellist piirangut rakendada pole ilmselt kuigi mõttekas.
Selles kontekstis on mul esitada veel üks küsimus – nimelt kutsus Vanalinna Hariduskolleegiumi direktor Kersti Nigesen õpilasi kooli aktusel palvetama. Selle läbiviimiseks oli kohal ka katoliku kiriku preester isa Xavier. Palvetamine on usuriitus, mille abil pöörduvad usklikud oma jumala poole kas selle teenimiseks, juhiste saamiseks, pattude tunnistamiseks või oma tunnete ja mõtete väljendamiseks (Wikipedia). Kui palvet viib läbi kristlik preester, siis on tegu kristliku palvusega.
Kersti Nigeseni üleskutse sai kuuldavaks Klassikaraadio saates Fantaasia, vastavat lõiku saab kuulda siit lingist:
http://www.skeptik.ee/…/kersti_nigesen_kutsub_palvetama.mp3
Selle lõigu väljakirjutus:
“Praegult on ka üsna eriline nädal ja sellepärast ma palun siia isa Xavier’d, meil on nagu… kuna me oleme siia kord juba kogunenud, siis on meil võimalus midagi head teha. Ja on selline nädal, kuskohal kõik kristlikud kirikud palvetavad kristlaste ühts(l)use eest. Ja sellepärast oleks meil ka võimalik alustada niisuguse ilusa teoga siin olemist oma uues majas, et palvetame selle eest.”
Eesti Vabariigi kodanikuna tunnen ebamugavust, kuna ühest küljest antakse mõista, et ühe usukuuluvusega inimestel ilmselt ei sobi kooliõpetaja olla isegi siis, kui nad oma usku koolis ei praktiseeri, teisalt võib mõne teise usukuuluvusega inimene munitsipaalkoolis õpilasi usutalitusele kutsuda.
Sellest veelkord küsimus, et kas munitsipaalkooli juht võib õpilasi palvetama kutsuda ehk usuriituses osalema?
http://www.skeptik.ee/ … dokumentidest/
Haridus- ja Teadusministeeriumi kommunikatsioonibüroo juhataja Tarmu Kurmi vastus:
Lp Martin Vällik
Kuna mul ei ole juriidilist haridust, siis konsulteerisin enne vastamist ministeeriumi õigusosakonnaga.
Õiguslikust küljest on siin aluseks Põhiseaduse § 40 ning kirikute ja koguduste seadus, mis muuhulgas reguleerib usuliste kombetalituste täitmist õppeasutustes.
Põhiseaduse § 40 sätestab usuvabaduse põhimõtted – kuulumine kirikutesse ja usuühendustesse on vaba, riigikirikut ei ole. Igaühel on vabadus avalikult või eraviisiliselt usutalitusi täita, kui ei minda vastuollu avaliku korra, tervise või kõlblusega. Isikutel on vabadus kuulutada omna usku ja veendumusi (Euroopa Inimõiguste Konventsiooni art 9), samas piirates seda igaühe õigusega jääda truuks oma arvamustele ja veendumustele ning keelates sundida inimesi oma veendumusi ja arvamusi muutma (PS § 41).
Õigusteoorias eristatakse nn sisemist vabadust (forum internum, nn vaadete omamine) ning välist vabadust (forum externum, vabaduse teostamine tegevuste läbi). Kaitstud on õigus vaateid omada või mitte omada, neist loobuda või neid muuta jne. Samas forum externum lubab vaateid vabalt väljendada ja neid levitada. Järelikult on minu hinnangul põhiseadusega kaitstud isiku (nt koolidirektori) õigus oma vaateid vabalt väljendada, ent see ei tohi üle kasvada teiste inimeste sisemiste veendumuste muutmise nõudeks.
Konkreetselt kooli osas sätestab KiKoS § 9 sätestab järgmist:
Siit tulenevalt võib öelda:
* õpilasel on õigus õppeasutuses viibides täita usulisi talitusi, kui sellega ei kahjustata avalikke õigushüvesid ning teiste isikute õiguseid;
* KiKoS § 9 võimaldab koolis teatud tingimustel usulisi riituseid läbi viia;
* kooli direktor kui asutuse juht otsustab loa andmise jumalateenistuste ja teiste usuliste talituste läbiviimiseks, mistõttu peab ta paratamatult hindama, kas usuline talitus ei lähe vastuollu § 9 lg 1 sätestatud piirangutega;
* kooli direktoril on õigus väljendada oma usulisi veendumusi, ent ta peab seda tegema viisil, mis võimaldaks õpilastel jääda truuks oma arvamustele ja veendumustele ning mitte sundides neid muutma;
Mis puudutab satanistidest õpetajaid, siis kui nende usulised riitused ja kombetalitused ei kahjusta avalikku korda, tervist ja kõlblust, siis ei ole neil keelatud ka oma usku tunnistada. Seevastu kui nende usutunnistused ja riitused on vastuolus seadustega, kutsuvad üles avaliku korra rikkumisele, kõlblusvastastele tegudele jne, siis on vastav vabadus ka piiratud.
HTMi kommunikatsioonibüroo juhataja
Jaga rõõmu või murega! Tweet 31 kommentaari 31 kommentaari loole “Haridusministeerium: koolijuht võib lapsi palvetama panna.” #1 Voland 14. märts 2008 kell 18:44 Kurmi vastus ajab kõik diplomaadil kadedusest roheliseks, sest oskust paljude sõnadega mitte midagi ära öelda ei ole väga paljudel.
Vasta | Tsiteeri	#2 oHpuu 14. märts 2008 kell 19:00 seega: kooli direktor võib anda loa palvus korraldada, kuid ei tohi käskida õpilasi palvetama. kui Kersti Nigesen on seda teinud, tuleks ta lihtsalt koha pealt lahti teha ja panna sinna keegi, kes seda ei teeks. samas on meie praegune haridusminister kristlik demokraat. ja eelnev tõlgendus on see, mille haridusminni jurist propagandabossile on ette sööt. kõigi kolme huvides on vältida skandaali ja näiteks kaitseminni juristid ei osand aad ega iid öelda selle reservlipniku kaebuse peale, kes ei taht Kaitseliidu paraadi peal palvetada. asi läks kohtusse. ametniku kohus ongi karta ja nahka hoida. nii võib ta mõnele kirikule või usulisele yhendusele administratiivkorras antud, kuid riigiõiguslikult kahtlasi privileege kaitsmagi asuda. oleks imelikki, kui ei asuks. lihtne. seega: kõige mõistlikum on asjade praeguse seisu juures sellised asjad kohtusse anda ja siis Riigikohtuni välja vaielda. aga selleks on tarvis vabatahtlikke antiklerikaalidest juriste või siis palju pappi, et lihtsalt head juristid kinni maksta. teine võimalus on oodata ära piisavalt antiklerikaalne valitsuskoalitsioon (kas see peaks koosnema sotsidest, rohelistest, Keskist ja Rahvaliidust? kas sellist yldse kunagi tuleb?) ja seni teha lobi või lausa valmis kirjutada usuvabaduse seadus, kus selliste asjade piirid kirja pannakse. näiteks Soome usuvabaduse seadusest, mille viimane redaktsioon on nii viis aastat vana, saaks paljugi maha kirjutada. ylalviidatud kirikute ja koguduste seadus (mis oli suurema jao menetlusest hoopis usuliste ühenduste seadus, kuni Riigikogu komisjonis nimi ära muudeti) on niikuinii EELK ja Eesti Kirikute Nõukogu lobi mõjul tehtud. kaplanaadi kaotamine on praegu kardetavasti sama hästi kui võimatu. (kas siiani nõuab kaplaniteenistust põhiliselt korraldav paber, et kaplanid oleksid vabariigi põhilise kristliku lobiorganisatsiooni Eesti Kirikute Nõukogu liikmeskirikutest? aga kuidas siis muslimi vaimulik Ildar Muhhamedšin kaplanikursusele pääses?)
Vasta | Tsiteeri	#3 Toomas Jürgenstein 14. märts 2008 kell 21:18 ohpuu
Oled täna kuidagi kuri. Usu mind, koolis töötades tuleb erinevaid usulisi ja maailmavaatelisi mõjusid siit ja sealt. Võta või 2007/10220 aasta maausu kalender. Olin tookord 12. klassi juhataja, toodi pakid kohale ja öeldi, et igale õpilasele on ette nähtud, jagatagu aga välja (keegi ei küsinud õpilase usulist kuuluvust või soovi seda kalendrit omada). Vanalinna kooli direktor räägib tingivas kõneviisis, mina sealt küll otsest käsku välja ei loe.
Vasta | Tsiteeri	#4 Toomas Jürgenstein 14. märts 2008 kell 23:19 Ajasin segi, ei olnud enam ise klassijuhataja, vaid asendasin.
Vasta | Tsiteeri	#5 Martin Vällik 14. märts 2008 kell 23:42 Ei mõista, kuidas väljendab “palvetame selle eest” tinglikku kõneviisi…
Vasta | Tsiteeri	#6 Toomas Jürgenstein 14. märts 2008 kell 23:51 Martin
Pidasin silmas vastava tsitaadi algust “oleks meil võimalik alustada…”.
Vasta | Tsiteeri	#7 Jason 16. märts 2008 kell 11:01 kuivõrd siin ka satanistid mängu toodi, siis pean vajalikuks märkida, et riigiinstantsidel on raskusi otsustus- ja vastutusvõimega. kuna paljud riigi tipptegijad on kristlased, ei julgeta kristlusega kaasneva suhtes midagi negatiivset otsustada.
täpselt sama jutt, et õpetajal on vabadus oma usulisi veendumusi avalikult praktiseerida, käis poole aasta eest ka koolileiva pühitsemise järel. samas ei tunne keegi huvigi, kas tegu oli ikka usupraktikaga lubatavuse piires. seevastu, niipea, kui näiteks satanist juhtub midagi tegema, võetakse detaile teadmata eelduseks, et kindlasi oli tegu millegi halvaga. kui pärast selgub, et tegelikult ta ei teinud üldse midagi vaid lihstalt oli seal, siis kehitatakse õlgu ja juhitakse jutt mujale.
meenub ka paari aasta tagune seik saatanliku ordu registreerimise katselt, kus keeldumiste ja vastulausete vahetamises sai pahameelt avaldatud tendentsi üle, et kohtuorganid nopivad meie õpetuslikust alusest punkte, mida on sihiliku interpretatsiooni läbi võimalik negatiivselt mõista ning esitavad meile seejärel “süüdistuse”, mis lähtubki nende isiklikust interpretatsioonist. selle peale vastas kohtunik Jaanus Saaremõts järgmist: “Kõike, mida saab negatiivselt interpreteerida, tulebki negatiivselt interpreteerida”. iseenesest päris huvitav kohtupretsedent. teatavasti on kohtu otsus seadusega võrdse jõuga, niisiis selle paberi põhjal võiks keegi, kel aega ja raha klopsida kokku põhjaliku “lubatud” usuorganisatsioonide sundlõpetamise protsessi. ma ei tunne piisavalt hästi budismi, hinduismi ja muid “kõrvalusundeid” aga kristluse kohta pealt võin võtta mürki, et sellise vaba interpreteerimise tulemusel (hmm, noh, kui seda printsiipi üldse kunagi rakendataks peale satanistide ka kellegi teise puhul) ei jääks alles ühtki pisimatki palvemajakest.
Vasta | Tsiteeri	#8 oHpuu 16. märts 2008 kell 11:26 olin jah kuri. nendel teemadel olen edasi kuri ja õigupoolest olen kogu aeg olnud, õigusriigi antud võimaluste piires ja põhimõtteliselt. seadustest tuleb ometi kinni pidada. jään oma tõlgenduse juurde: kui koolidirektor annab käsu “palvetage!”, siis rikub ta sellega seadust ja tuleks mõõdutundetuse pärast koha pealt lahti teha. kas VHK direktor on seda teinud, ei suuda ma tõsikindlalt väita. sestap: järgmise siukese korra võiks tõesti igaks juhuks kohtusse anda. nii saaks professionaalse ja erapooletu seadusetõlgenduse; kui riigikohtuni välja minna, siis oleks seoks see tõlgendus ka haridusministeeriumi käed ja Tarmu Kurm ja ministeeriumi jurist ei pääseks teinekord tyhja mulli ajamisega. õiguskantsleri kätte võiks mõni õpilane, kes ennast riivatuna tunneb, asja kas või kohe anda. buklettide jagamine pole käsk: “palvetage!” kuigi ega ma mingile buklettide jagamisele hästi ei vaataks. oleks asi olnud minu korraldada, oleks jätnud kuhugi kasti, et võetagu, kui tahetakse. selle juures poleks mingit sundi. ja direktori asi on usulised yhingud koolist väljas või piisaval distantsil hoida. Toomas, kes neid Maavalla kalendrisi jagama tuli? võin talle loengu pidada, et ärgu enam nii tehku või vähemalt konsulteerigu direktori või yhendusesiseste seadusetundjatega. (tundub, nagu syydi võinuks olla neiu A. K., a mine tea.) sirvilaudade selline lausjagamine on paras raiskamine. jään ka väite juurde, et need asjad tahavad paremat reguleerimist seadusega. jätkuvalt olen seda meelt, et meie riigi põhiseaduslik kord on ysna sarnane Prantsusmaa omale, mistõttu võiks igasuguse usukuulutamise koolist välja ajada. nii et põhimõtteliselt võiks vaadata ka Prantsuse 1905. aasta riigi ja kiriku eraldamise seadust yldpõhimõtete koha pealt. tolle kehtiva Soome usuvabaduse seaduse normingud on mulle pealiskaudsel vaatlusel jätnud mõistliku mulje. kardan, et kui täpsemat regulatsiooni ei tule, jõuab Eesti Kirikute Nõukogu – lobiryhm, kes riigilt aastas ligi 5 miljonit krooni saab, et kontorit ylal pidada ja lobi teha – välja kaubelda veel lugematu hulga igasugu pisikesi, aga tylikaid eriõigusi, mis minu ja teiste sekularistide meelest otsapidi riivavad põhiseaduse paragrahvi 40.
ja mulle põhimõtteliselt ei meeldi õiguskorra murendamine erandite tegemisega yldistest põhimõtetest ning see, et riik (täpsemalt seadusandja) võib langeda erihuvidega ryhmade meelevalda ja ohvriks. kuivõrd aga see on usuasjus meie vabariigis juba osaliselt toimunud, siis lõpuks ei jää muud yle, kui loota kohtute erapooletusele (no vähemalt riigikohus võiks pädev ja erapooletu olla), mis on viimane kaitseliin. ma mõistan, et mõte kohtuprotsessist ei meeldi kellelegi, aga räägitagu seda parem Eesti Kirikute Nõukogu presidendile piiskop Einar Soonele. äkki lõpetab EELK-le ja EKNile riigilt eriõiguste lunimise ära.
Vasta | Tsiteeri	#9 Toomas Jürgenstein 16. märts 2008 kell 19:52 ohpuu
Hea, et Sina viitsid veel sõdida. Mina enam ei viitsi ja kusagil eelnevas kommentaaris mainisin, et kohut ma kardan.
Miks ma maausu kalendrit mainisin oli muidugi paras õelus (see polnud Maavalla ametlik kalender, vaid pealkiri on Eesti kalender – tekstid Elo Liiv, allikateks see A.Heintalu “Estide …” ja Maavalla kalender). Samas VHK direktorilt tsiteeritud lõik ja sealt kalendrist võetud tekst kõlas vägagi sarnaselt: alguses tingiv kõneviis, koos hilisema autoriteetse soovitusega palvetada (kalendri versioon: milleks kummardada võõraid jumalaid, kui oma kodused hinged igatsevad?). Seadusandluse suhtes olen skeptiline. – Kusagil eespool mainisin seda, et kogusin lühikese ajaga kümneid juhtumeid, kuidas koolis on materialistlikku propagandat tehtud (tavaliselt läbi loodusainete). Olen ka seda maininud, et minu arusaama kohaselt saab maailmavaatelist (usulist) mõjutamist teha edukalt läbi ajaloo, kirjanduse ja filosoofia õpetamise (palju edukamalt, kui läbi religiooniloo). Seetõttu on minu praktiline lahendus mitte usuliste ja maailmavaateliste mõjude vältimine (kool läheb väga igavaks, kui neid enam ei ole – siiani tuletavad vilistlased meelde, kuidas Kalle Eller külas käis – tervisi talle, kui näed), vaid olla erinevatele mõjudele avatud, kuid foonina alati kriitilise ja analüütilise suhtumise hoidmine. Mulle vähemalt tundub, et selline foon on VHKs olemas. Kui Sa ütled, et järgmise niisuguse korra võiks igaks juhuks kohtusse saata, siis praktikuna küsin ma, kuidas seda juhtumit fikseerida. Kui soovitada õpilastel telefonidega filmida/lindistada, siis sellele olen raudselt vastu. Kujutan ette, et minust oleks võimalik võtta kümneid lõike/lindistusi, mille puhul oleks mul hiljem väga raske tõestada, et ma propagandat ei tee.
Vasta | Tsiteeri	#10 oHpuu 17. märts 2008 kell 16:19 1. tegelt, ausalt ma ei viitsi enam sõdida. yldisel väldin neid teemasid, sest tean, et lähen tigedaks. a noh, olen siin mõeld omad vanad argumendid yle anda ja kirja panna, et äkki viitsib keegi lugeda või mõelda. sest ma olen veendunud, et mul on õigus. 2. einoh, kohtus on kõikaeg kuulatud inimeste sõna. põhimõtteliselt on kohus pyha, sest vannutab inimesed tõtt rääkima. tõotuse murdmise ja vale vandumise eest saab igayks pärast jumalatelt. 3. seadusandluse suhtes ei saa mina lubada endale vabariigi kodanikuna skeptiline olla. kui keski, kes on teenistuse kaudu sama hästi kui vandega vabariigiga seotud (või siis linnaga nagu VHK õpetaja või direktor), tuleb rääkima, et jätkem seadused kus see ja teine, siis peaks vabariik (linn) teda vandemurdmise eest karistama. kas või symboolselt. sealjuures vanded ja tõotused, mis teda seovad tema jumalatega, pole riigi ega linna asi. lihtne, tegelt. paindumisruum on täiesti olemas, aga ärge seda valest kohast otsige.
Vasta | Tsiteeri	#11 oHpuu 17. märts 2008 kell 16:40 ahjaa: räägin sihilikult mööda, sest maailmavaateline mõjutamine ehk propaganda iseenesest huvitab mind selle kysimustekimbu juures kyllalt vähe. kool on kinnipidamisasutus ja propagandaasutus niikuinii. (aga ta võib sellisena leebe olla ja olgu kõik jumalad tänatud, kui on.) kysimus on selles, mida tohib teha ja mida ei tohi.
räägin vannetest, lepingutest ja seadustest. sõnaga õigusest, sealhulgas tavaõigusest. neid asju on võimalik kombeid pidi järgida, on võimalik kokku leppida, kehtestada ja järgida häid kombeid, nii et inimeste omavahelised lepingud ja kohustused ja õigused korralikult täidetud oleksid. kui sataniste koheldakse yhtmoodi ja ristiusulisi teistmoodi (sind, oh aulik isand Jürgenstein, ei ole praeguse riigikorra all oma usu kommete järgimise pärast koolist lahti lastud), siis tundub midagi mäda olevat. seega on neist asjust vaja rohkem rääkida. olen siin võtnud klassikalise antiklerikaalse seisukoha, sest see tundus kõige mõistlikum ja õiglasem. paragrahvinärija seisukoha võtsin seetõttu, et kui pole korralikke kombeid, ei ole meil muud käitusmisjuhendit kui seadused, olgu nad kui auklikud tahes. samas ei tohi head kombed mingil juhul seaduse vastu käia. augu minu usku, et kohus ja kohtunik peaks seadust ausalt ja erapooletult seletama ja tõlgendama, lööb muidugi satanistide näide, kuidas täitevvõim kohtute peal telefoniõigust rakendas, et nende yhendust registreerida ei saaks (on igayhe enda asi, kas ta siin taga kahtlustab mõne olemasoleva usulise yhenduse mõju või mitte). aga nii sellist täitevvõimu esindajat kui ka kohtunikku tuleks sellise käitumise eest korrale kutsuda. muidugi: ega see esimene kord ei ole. enne sõda oli usuyhingul Hiis ikka oma kymme aastat igasugu jama, enne kui vabariik neid usuyhinguna tunnustas.
Vasta | Tsiteeri	#12 dig 17. märts 2008 kell 16:49 Tegelikult on selle “klippidest paistab süütu õpetaja propagandat tegemas” probleemi üldine häda kontekstotoomia. Sellest saaks pikemas perspektiivis üle, kui õpetaja tegevus oleks pikalt ja põhjalikult — ehk siis, koos kontekstiga — ametlikult lindis ja lapsevanemate jaoks ülevaadatav. Aga ilmselt ei oleks see ettepanek eriti populaarne.
Aga kohtupretsedentide jaoks on kasulik tähele panna, et aeg-ajalt selliseid pikki lindistamisi tegelikult koolides praktiseeritakse. Pidulike aktuste salvestamine — sageli koos videoga — on Eesti koolides juba võrdlemisi sagedane fenomen. Kui nüüd veel arvesse võtta, et pidulikud aktused ka usuhulle propageerima provotseerivad, on tõenäosus suur, et nondest salvestistest tõsiselt problemaatilisi situatsioone leida võib.
Vasta | Tsiteeri	#13 Stella Sõmer 03. juuli 2008 kell 13:16 Kui mina lapsevanemana tahan, et minu laps sellises koolis käiks, kus koolijuht palvetama kutsub, siis olukord, kui selliseid koole ei ole, võtaks minult ära valikuvabaduse oma lapsele vastavat haridust pakkuda. Valikuvabadus hariduses muudab süsteemi tervikuna tugevamaks.
Kas ainult skeptik ei saa öösel und või on mõni VHK lapsevanem ka “kristliku”meelsuse pärast muret tundnud? Kui vastus on ei, millest me siis räägime?
Vasta | Tsiteeri	#14 Kriku 03. juuli 2008 kell 13:27 Erakoolis miks mitte.
Iseasi on Nigeseni ametist lahtitegemine, millest eespool räägitakse… St. kui ka möönda, et Nigesen tegi valesti, siis kas igale valele teole peab järgnema ametist lahtitegemine?
Vasta | Tsiteeri	#15 Martin Vällik 03. juuli 2008 kell 13:28 Kool ei ole palvemaja ega kirik. Kool ei ole ühegi religiooni propageerimise koht. Kui on soov oma lapsi palvetama panna, siis minge kirikusse, saatke laps pühapäevakooli või õpetage ise vastavaid toiminguid tegema. Maksumaksja poolt kinnimakstud asutus ei pea inimeste selliseid eraharrastusi toetama.
Keegi ei ole sinu ega lapse valikuvabadust millegagi piiranud, kui munitsipaalkooli direktor palvetama ei kutsu. Eraviisiliselt võib laps ka koolis palvust pidada, kui ta sellega tundi ei sega ja õppetöö ei kannata.
Vasta | Tsiteeri	#16 Speyactilus 03. juuli 2008 kell 14:26 Kui mina lapsevanemana tahan, et minu laps sellises koolis käiks, kus koolijuht palvetama kutsub, siis olukord, kui selliseid koole ei ole, võtaks minult ära valikuvabaduse oma lapsele vastavat haridust pakkuda. Valikuvabadus hariduses muudab süsteemi tervikuna tugevamaks.
Hariduses ongi valikuvabadus, seda peale täisealiseks saamist, kui noorel väheke oidu juba on ja on põhihariduse omandanud, ütleme siis et lapseeast väljas.
Valikuvabadus siis ikkagi on … saad oma last ka kodus õpetada.
Mis puutub aga lapse valikuvabadusse siis saab ta valida kas ta läheb keskkooli, kutsekooli või tööle, seda kõike muidugi peale teatavate kohustuste täitmist (nagu seda on põhikool või 17aastaseks saamine). Kui laps tõesti huvitub religioonist ja palvetamistest, siis saab ta seda ju teha ka kooli kõrvalt – paljud lapsed tahaksid eestikeele tunni ajal mängida, aga ei saa – kas siis on nende vabadusi piiratud ???? Kui palvetamine hakkab, siis piiratakse nende õigusi kes ei taha palvetada.
Lapse vabadusi piirab kindlasti ka see, kui vanemad sunnivad (ok “soovivad tungivalt”) lapsi palvusele à la “sest mina tahan nii” või “muidu tuleb kuri jumal ja saadab su kuradile”.
Mina usun kah usuvabadusse :D
Vasta | Tsiteeri	#17 Santa 03. juuli 2008 kell 14:27 Mina lapsevanemana tahan et ma saaks oma lapse panna lähimasse munitsipaalkooli. Kui seal misiganes usku peale surutakse siis see kool loomulikult minu lapsele ei sobi. Ja seega mina koos teiste maksumaksjatega (kellest enamus ei ole ju usklikud), ei saa selle kooli ülalpidamisest mingit kasu.
Noh, ega kapitaalselt mäda poleks ka idee et riik tagab iga piisavalt suure levikuga religiooni harrastajatele eraldi koolide ülalpidamise. Noh, nagu meil on venekeelsed koolid nii saaks olema ka katoliiklikud, luterlikud ja õigeusklikud munitsipaalkoolid. Aga sel juhul peaks selline poliitiline otsus ikkagi tulema ülevalt poolt ja mina isiklikult muidugi sellise partei poolt ei hääletaks kes seda välja pakuks. Kindlasti ei tohiks ühe munitsipaalkooli juht ise teha otsust et teeme nüüd meie omast katoliikliku kooli.
Erakooliga on muidugi hoopis teine asi, kellel selle vastu ikka midagi peaks olema kui mingi ühiskonna vähemus organiseerub ja ise enda jaoks sobivat kooli ülal peab.
Vasta | Tsiteeri	#18 Kriku 03. juuli 2008 kell 14:31 Mina lapsevanemana tahan et ma saaks oma lapse panna lähimasse munitsipaalkooli. Kui seal misiganes usku peale surutakse siis see kool loomulikult minu lapsele ei sobi.
VHK-sse see nüüd ei tohiks puutuda. St. VHK ei ole vististi mingi kindla piirkonna teenindamiseks.
Vasta | Tsiteeri	#19 Martin Vällik 03. juuli 2008 kell 14:48 Eraalgatuslikud ideoloogiakoolid, kus üldhariduse osa makstakse kinni maksumaksja poolt ja ideoloogiline osa eraannetustest, on ka libe tee. Britid on nendega praegu püsti hädas, sest lisaks islamikoolidele on seal ka kristlike fundamentalistide poolt juhitud koole, kus nt evolutsiooni õpetamine ideoloogiast tulenevalt väga väänatud on. Sellega aga suletakse laste tee teadusharidusele (säh sulle valikuvabadust). Häda veel selles, et valitsus maksab neile koolidele peale selle eest, et need euroopalike väärtuste suhtes vaenulikku kontingenti kasvataksid.
Filosoof AC Grayling kirjutas asjast sedasi:
See loob hea pinnase ühiskonna veel suuremaks sektantlikuks lõhestamiseks, mis pole kasulik mitte kellelegi.
Vasta | Tsiteeri	#20 Kriku 03. juuli 2008 kell 15:27 Jah, on küll libe tee. See on keeruline küsimus. Iga kool peaks tagama mingisuguse kohustusliku miinimumi õpetamise, aga selle defineerimine ja kontrollimine ja vastuolude lahendamine koolipoolse õppekava ülejäänud osadega on tõeline PITA.
Mis moslemitesse puutub, siis on Suurbritannia lihtsalt hädas oma immigratsioonipoliitika viljadega.
Vasta | Tsiteeri	#21 Teadusemees 03. juuli 2008 kell 16:15 Kui mina lapsevanemana tahan, et minu laps sellises koolis käiks, kus koolijuht palvetama kutsub, siis olukord, kui selliseid koole ei ole, võtaks minult ära valikuvabaduse oma lapsele vastavat haridust pakkuda. Valikuvabadus hariduses muudab süsteemi tervikuna tugevamaks.
Kui mina lapsevanemana tahan, et minu laps sellises koolis käiks, kus koolijuht kitsi ohverdama kutsub , siis olukord, kui selliseid koole ei ole, võtaks minult ära valikuvabaduse oma lapsele vastavat haridust pakkuda. Valikuvabadus hariduses muudab süsteemi tervikuna tugevamaks.
Peidetud iva jõudis kohale? ;)
Vasta | Tsiteeri	#22 dig 03. juuli 2008 kell 19:56 Kriku kirjutas:
Ega neil suurt valikuvabadust olnud. Valge mehe koorem ja kunagine impeerium, mille kohal Päike kunagi loojuda ei julgenud …
Vasta | Tsiteeri	#23 Martin Vällik 14. juuli 2009 kell 13:48 Uus seadus ei lase usul kooli imbuda
Alo Raun, Postimees
Võib tekkida olukord, et koolis on vaid paar kristlikust perekonnast pärit noort, kes tahaksid õppida usuõpetust piibliloo vormis, ja kohalik kirikuõpetaja oleks valmis neile seda õpetama, kuid nad peavad õpetama-õppima kõiki religioone kirjeldavat üldist usundilugu või ainest loobuma.
«Kui nad tahavad luteri usku õppida, siis valigu pühapäevakool,» oli tema lahendus probleemile. «Kui on tegu konkreetse konfessiooniga, mida nad tahavad tundma õppida või millesse nad kuuluvad, siis üldhariduskool ei ole see koht.»
Aga kui kool ongi juba usulistele alustele rajatud nagu VHK?
Vasta | Tsiteeri	#24 elo liiv 14. juuli 2009 kell 14:45 Tere Toomas Jürgenstein!
Kuna mu nimi juba siit läbi jooksis – sattusin juhuslikult lugema, siis ütlen veelkorra – kuskil olen seda teile juba öelnud, et:
Aleksander Heintalult ja minult telliti visioon kunagi maarahva juures kasutusel olnud kalendrist ehk ajalugemisest. Juurde pidid tulema loodusfotod. Korraldajad mõtlesid, et miks pidevalt jagatakse koolidele ja riiklikult propageeritakse kiriklikku kalendrit (isegi n.ö. rahvakalender on paljus ju kiriku poolt muudetud)? Taheti tutvustada ka teisi aja käsitlemise võimalusi. Korraldajatega pahandasime, et ilma igasugu seletusteta need pakid kooli jõudsid. Iseenesest aga oli see lihtsalt looduskalender fotokonkursi võitnud looduspiltidega, koos pärimuslike pühadega. Ülejäänud tekst oli pühade seletuseks kirja pandud. Loodan, et ei pea Teile seda juttu taas kuskil seletama hakkama. Aga mulle tundub, et Teile meeldib seda nagu konti hambus hoida. Kristlik surutis on teile nii loomulik, et te seda isegi tähele ei pane – alates pühade pidamisest, hommiku palvusest riigiraadios, kaplanitest ja lõpetades matmiskombestikuga – kõik kirikuaeda. Ja kui siis keegi natuke teist asja näitab, siis on teil vaja hakata ilkuma. Tegelikult Te saate ju väga hästi aru, mida mõeldakse ja soovitakse. Kui oleksite tõeliselt neutraalne, siis teeksite kõik endast sõltuva, et usuvabadus Eestis ka toimiks.
Vasta | Tsiteeri	#25 Kriku 14. juuli 2009 kell 15:20 Aga kui kool ongi juba usulistele alustele rajatud nagu VHK?
Siis ärgu mingu VHK-sse.
Vasta | Tsiteeri	#26 Toomas Jürgenstein 14. juuli 2009 kell 16:01 Hää Elo Liiv!
Faktid on, et kalendrid toodi kooli, jagati ilma seletusteta õpilastele, seal sisalduvate seletuste tekst oli ühest usundist lähtuva sisuga. Kalender on mul koolis, ei saa üle vaadata, kuid minu mäletamist mööda oli seal kirjas, et kalendri koostamiseks on kasutatud Aleksander Heintalu raamatut «Estide (tšuudide) hingestatud Ilm», Maavalla kalendrit 10219 ja Maavalla Koja kodulehekülge st lähtuti ühe usundi vaatevinklist. Oma arvates ma ei ilkunud (ehkki, jah, sisemas muigasin), vaid vastupidi, olin väga tänulik religiooniõpetuse materjali eest. Samuti kasutan ma Erin Õunapuu “Lihtsaid küsimusi”, “Nietzsche “Antikristust”, Millsi “Ateistlikku Universumit” (no seda küll hakkan kasutama), “Dhammapadata” (2005. aasta väljaandes on märge: See raamat on tasuta levitamiseks, eelkõige koolidele ja raamatukogudele) või Piiblit. Aga olge hea, lugege veelkord läbi see arutelu, mida me oHpuuga (kes peaks ka olema Teie vana tuttav) pidasime. Muideks, see arutelu on poolteist aasta vana, lihtsalt Martin tõstis selle uuesti välja. Rõhutan veelkord seda, mida ma ütlesin: “Seetõttu on minu praktiline lahendus mitte usuliste ja maailmavaateliste mõjude vältimine (kool läheb väga igavaks, kui neid enam ei ole – siiani tuletavad vilistlased meelde, kuidas Kalle Eller külas käis – tervisi talle, kui näed), vaid olla erinevatele mõjudele avatud, kuid foonina alati kriitilise ja analüütilise suhtumise hoidmine.”
Vasta | Tsiteeri	#27 elo liiv 14. juuli 2009 kell 17:38 @Toomas Jürgenstein – :)
Kuid see kalender on vaid üks võimalikest visioonidest. Ja üsna vaba. Minu meelest oli see eessõnas ka kirjas. Ta ei esinda konkreetselt ühtegi usku, pigem soovi/voolu leida ja kanda seda oma, mis põhineb ökoloogisel mõtlemisel ja rahva elukoha valikul. Põhimõtteliselt peaks kõik need vidinad – kalendrid, elukorraldus jne. aitama rahval/indiviidil ellu jääda. Ja ma arvan (või on õigem öelda usun?), et ilma riiklike institutsioonide mõjutamiseta seedib rahvas aja jooksul kõik naabrite ja üle mereliste kombed oma moodi ringi üheks oma asjaks.
Aga mis puutub kalendrisse, siis selle üle küll mõttes vabandasin igas suunas, kuhu oskasin. Ja loodan, et enam ma sellise asja “orki” ei lähe. See meetod, mida kasutati ei sobi kokku minu maailmavaatega. oleks see kalender lihtsalt poes olnud, siis oleks kogu asjal parem maitse juures olnud.
Siiski see tunne, mida kalendrit saades tundsid – sellist tunnet tunnevad päevast-päeva, aastast-aastasse paljud inimesed, kes ei jaga näiteks Sinuga sama usku. Eks? Et milleks lasta ja suurendada nendes inimestes seda tunnet? Kuni kõik välja purskub. Vastasusena. See ongi see teema, miks riigis võiksid olla mingid kohad vabad kaplanitest, palvetest… Või kui palvetada tahetakse, siis tagasihoidlikult, nii et keegi ei märka seda. On olemas argine pind ja on olemas sakraalne – muidugi filosoofiliselt võib argist sakraalseks ja vastupidi lugeda. Aga et elukorraldust lihtsamaks teha, et proovida teiste tundeid riivamata olla – arvestada oma ümbrusega – see ei tohiks raske olla.
Ainus põhjus, miks see arvestamine raske on – muud põhjust ma ei näe – on raha ja võim. :)
ja kõige selle juures on kõik nii palju sõltuv inimesest/kooliõpetajast endast – olenemata kuhu usulisse gruppi ta kuulub. Kaugel võimust ja rahast – otse suhe laste ja õpetaja vahel. Inimlikkus heas mõttes.
Vasta | Tsiteeri	#28 Toomas Jürgenstein 14. juuli 2009 kell 23:17 Elo Liivile!
Aitäh mõtlemisaine eest! Nagu ma ütlesin, asjast on omajagu möödas ja kalender koolis, mistõttu ei saa mälu ka värskendada, kuid minu sisemise muige põhjus oligi see, et minu meelest see kalender suunas lugejat natuke liiga resoluutselt, läbi vastandumise ühte usundilisse traditsiooni. Veelkord, minu arusaamise kohaselt on niisugused usulised mõjud osa elust (ja seetõttu vajalik õppematerjal).
Usuliste mõjudega peab õpilane nii koolis kui hilisemas elus nii ehk nii toime tulema, kas dialoogi, suhestumise või tagasilükkamise abil ning seetõttu ma neid mõjusid koolis ei väldi. Vastupidi, ma otsin neid – 12. klassiga käin ja kohtun võimalikult erinevate kirikute, maailmavaadete ja religioonide esindajatega (kui Tartusse asja on, siis olete oodatud). Minu jaoks on oluline, et säiliks kriitiline lähenemine, analüüs, avatus ja dialoog. Sellise tausta puhul ei oma religiooniõpetaja maailmavaade rohkem rolli, kui ükskõik mis muu aine õpetaja puhul.
Veelkord, tänud mõtlemisaine eest ja luban, et kalendri teemat ma enam ei puuduta.
Vasta | Tsiteeri	#29 skeptik.ee » Kas koolijuht võib õpilasi palvetama panna? 27. november 2009 kell 16:02 […] Jääge kuuldele! ————————————— Samal teemal: Haridusministeerium: koolijuht võib lapsi palvetama panna. […]
#30 Martin Vällik 11. märts 2012 kell 14:59 VHK positiivset programmi ja praktikat kajastav artikkel:
Aga ei saada sealgi läbi tagakiusamiskopmleksita ega muu demagoogiata:
Tuletan meelde, et tegu on munitsipaalkooliga.
Vasta | Tsiteeri	#31 Mart K. 12. märts 2012 kell 7:56 Martin Vällik tsiteeris VHK direktorit:
Praeguses Eestis tundub aga, et kõigile veendumustele on õigus, välja arvatud kristlikule.
Tunduda ju võib, aga kristlike pühakodade püsimine, kristlaste tegevuse üldrahvalik sallimine ning meediakajastuste toon seda tunnet küll ei kinnita. Samal ajal tugineb kogu Euroopa väärtussüsteem kristlikule moraalile ja traditsioonidele. Ja kui me need ära kaotame, siis muutub tõde kokkuleppeliseks…
Kas nii, nagu tõde on kokkuleppeline ja väärtused puuduvad eranditult kõigis riikides, mis ei tugine kristlikule moraalile? Huvitav oleks teada, kas vaga koolijuht tõesti usub, et a) koolipalve keelamine neid väärtushinnanguid aktiivselt kustutab ja/või b) vanalinna lapspalvetajad on viimane kaitsevall väärtushinnangute kadumise teel, mis meid breivikute eest kaitseb? Usklikult võiks taolist irratsionaalset veendumust ehk eeldada, koolijuht jätab vastavaid mõtteid väljendades mulje, et teda on pimedusega (või korduvalt raske esemega pea piirkonda) löödud.

matches:
§ 40
§ 40
§ 41
§ 9
§ 9
§ 9
kohus
riigikohus
kohus
kohus


RTL 2007, 52, 951
Vastu võetud 20.06.2007 nr 108
Määrus kehtestatakse «Taimede paljundamise ja sordikaitse seaduse» § 3 lõike 3, § 17 lõike 9, § 26 lõike 4, § 27 lõike 7, § 28 lõike 4, § 29 lõike 4, § 65 lõigete 4 ja 7, § 73 lõigete 5 ja 7, § 74 lõike 5, § 75 lõigete 2 ja 4, § 76 lõike 4, § 96 lõike 2, § 97 lõigete 2 ja 10, § 101 lõike 4, § 104 lõike 4, § 105 lõike 5 ning § 117 lõike 5 alusel.
§ 1. Põllumajandusministri 24. märtsi 2006. a määrust nr 38 «Sordi sordilehte võtmise kord ning sordilehte võetavate taimeliikide loetelu, põllu- ja köögiviljakultuuri liigi tunnuste miinimumnõuded ning järelevalve käigus sordi säilimise kontrollimise nõuded1» (RTL 2006, 30, 529) muudetakse järgmiselt:
1) määruse normitehnilist märkust täiendatakse pärast teksti «nõukogu direktiiv 2002/55/EÜ köögiviljaseemne turustamise kohta (EÜT L 193, 20.072002, lk 33–59), muudetud direktiividega 2003/61/EÜ (ELT L 165,03.07.2003, lk 23–28) ja 2004/117/EÜ (ELT L 14, 18.01.2005, lk 18–33) ning määrusega (EÜ) nr 1829/2003 (ELT L 268, 18.10.2003, lk 1–23» tekstiga «ning komisjoni direktiiviga 2006/124/EÜ (ELT L 339, 06.12.2006, lk 12–15)» ning pärast teksti «EL Komisjoni direktiiv 2003/91/EÜ, millega kehtestatakse rakendusmeetmed Euroopa Ühenduse Nõukogu direktiivi 2002/55/EÜ artikli 7 kohaldamiseks teatavate köögiviljasortide kontrollimisel minimaalselt hõlmatavate tunnuste ja kontrollimise miinimumtingimuste osas (ELT L 254, 8.10.2003, lk 11–13)» tekstiga «, muudetud komisjoni direktiiviga 2006/127/EÜ (ELT L 343, 08.12.2006, lk 82–84)»;
2) lisa osad «Köögiviljad» ja «Eestis sordilehte võetavad taimeliigid» sõnastatakse järgmiselt:
«KÖÖGIVILJAD
75 1 Allium cepa L. harilik sibul
76 1.1 Aggregatum-rühm pesasibul
77 1.2 Cepa-rühm harilik sibul, värtensibul
78 2 Allium fistulosum L. talisibul
79 3 Allium porrum L. porrulauk
80 4 Allium sativum L. küüslauk
81 5 Allium schoenoprasum L. murulauk
82 6 Anthriscus cerefolium (L.) Hoffm. aed-harakputk
83 7 Apium graveolens L. aedseller
84 7.1 aedseller
85 7.2 juurseller
86 8 Asparagus officinalis L. spargel
87 9 Beta vulgaris L. harilik peet
88 9.1 punapeet, sh peet Cheltenham
89 9.2 lehtpeet e mangold
90 10 Brassica oleracea L. kapsas
91 10.1 kähar lehtkapsas
92 10.2 lillkapsas
93 10.3 roheline spargelkapsas
94 10.4 rooskapsas
95 10.5 kähar peakapsas
96 10.6 valge peakapsas
97 10.7 punane peakapsas
98 10.8 nuikapsas
99 11 Brassica rapa L. naeris
100 11.1 pekingi lehtnaeris
101 11.2 naeris
102 12 Capsicum annuum L. harilik paprika
103 13 Cichorium endivia L. endiiviasigur
104 13.1 kähar endiiviasigur
105 13.2 sile endiiviasigur e eskariool
106 14 Cichorium intybus L. harilik sigur
107 14.1 salatsigur
108 14.2 punasigur või itaalia sigur
109 14.3 tööstuslik sigur
110 15 Citrullus lanatus (Thunb.) Matsum. et Nakai harilik arbuus
111 16 Cucumis melo L. melon
112 17 Cucumis sativus L. harilik kurk
113 17.1 harilik kurk
114 17.2 kornišon
115 18 Cucurbita maxima Duchesne suureviljaline kõrvits
116 19 Cucurbita pepo L. harilik kõrvits
117 20 Cynara cardunculus L. harilik artišokk
118 20.1 harilik artišokk
119 20.2 hispaania artišokk e kardi
120 21 Daucus carota L. aedporgand
121 22 Foeniculum vulgare Mill. harilik apteegitill
122 23 Lactuca sativa L. aedsalat
123 24 Lycopersicon esculentum Mill. harilik tomat
124 25 Petroselinum crispum (Mill.) Nyman ex A. W. Hill aedpetersell
125 26 Phaseolus coccineus L. õisuba
126 27 Phaseolus vulgaris L. harilik aeduba
127 27.1 põõsasuba
128 27.2 lattuba
129 28 Pisum sativum L. (partim) aedhernes
130 28.1 kortsteraline hernes
131 28.2 siledateraline hernes
132 28.3 suhkruhernes
133 29 Raphanus sativus L. aedrõigas
134 29.1 redis
135 29.2 must rõigas
136 30 Rheum rhabarbarum L. kurdlehine rabarber
137 31 Scorzonera hispanica L. aed-mustjuur
138 32 Solanum melongena L. baklažaan
139 33 Spinacia oleracea L. aedspinat
140 34 Valerianella locusta (L.) Laterr. põldkännak
141 35 Vicia faba L. (partim) põlduba
142 36 Zea mays L. (partim) mais
143 36.1 suhkrumais
144 36.2 lõhenev mais
EESTIS SORDILEHTE VÕETAVAD TAIMELIIGID
145 Bromus inermis Leyss. ohtetu luste
146 Deschampsia caespitosa (L.) P. Beauv. luht-kastevars
147 Fagopyrum esculentum Moench tatar
148 Galega orientalis L. ida-kitsehernes
149 Koeleria macrantha (Ledeb.) Schult. sale haguhein
150 Melilotus alba L. valge mesikas
151 Phalaris arundinacea L. päideroog».
§ 2. Põllumajandusministri 20. aprilli 2006. a määrust nr 51 «Köögiviljakultuuride paljundusmaterjali tootmise ja turustamise nõuded1» (RTL 2006, 36, 628; 63, 1142) muudetakse järgmiselt:
1) määruse normitehniline märkus sõnastatakse järgmiselt:
«1 nõukogu direktiiv 92/33/EMÜ köögiviljade paljundus- ja istutusmaterjali, välja arvatud seemne, turustamise kohta (ELT L 157, 10.06.1992, lk 1–9), muudetud direktiividega 2003/61/EÜ (ELT L 165, 3.7.2003, lk 23–28), 2006/124/EÜ (ELT L 339, 6.12.2006, lk 12–15) ning nõukogu määrusega (EÜ) nr 806/2003 (ELT L 122, 16.05.2003, lk 1–35); komisjoni direktiiv 93/61/EMÜ, milles sätestatakse loetelu tingimuste kohta, millele peab nõukogu direktiivi 92/33/EMÜ kohaselt vastama köögiviljade paljundus- ja istutusmaterjal, välja arvatud seeme (EÜT L 250, 7.10.1993, lk 19–28); komisjoni direktiiv 93/62/EMÜ, millega kehtestatakse tarnijate ja ettevõtete järelevalve ja kontrolli rakendusmeetmed vastavalt nõukogu direktiivile 92/33/EMÜ köögiviljade paljundus- ja istutusmaterjali, välja arvatud seemne turustamise kohta (EÜT L 250, 7.10.1993, lk 29–30).»;
«1) Allium cepa L. – harilik sibul ja värtensibul (Cepa-rühm) ning pesasibul (Aggregatum-rühm);
24) Lycopersicon esculentum Mill. – harilik tomat;
36) Zea mays L. (partim) – suhkrumais ja lõhenev mais.»;
3) lisa esimene veerg «Köögiviljakultuuride liigid» sõnastatakse järgmiselt:
« 1. Allium cepa L.– pesasibul (Aggregatum-rühm);
2. Allium cepa L. – harilik sibul ja värtensibul (Cepa-rühm);
3. Allium fistulosum L. – talisibul;
4. Allium porrum L. – porrulauk;
5. Allium sativum L. – küüslauk;
6. Apium graveolens L. – aedseller ja juurseller;
7. Asparagus officinalis L. – spargel;
8. Beta vulgaris L. – punapeet, sealhulgas peet Cheltenham, ja lehtpeet;
9. Brassica oleracea L. – kähar lehtkapsas, lillkapsas, roheline spargelkapsas, rooskapsas, kähar peakapsas, valge peakapsas, punane peakapsas ja nuikapsas;
10. Brassica rapa L. – pekingi lehtnaeris ja naeris;
11. Capsicum annuum L. – harilik paprika;
12. Cichorium endivia L. – kähar endiiviasigur ja sile endiiviasigur ehk eskariool;
13. Cichorium intybus L. – salatsigur, punasigur või itaalia sigur, tööstuslik sigur;
14. Citrullus lanatus (Thunb.) Matsum. et Nakai – harilik arbuus;
15. Cucumis melo L. – melon;
16. Cucumis sativus L. – harilik kurk ja kornišon;
17. Cucurbita maxima Duchesne – suureviljaline kõrvits;
18. Cucurbita pepo L. – harilik kõrvits;
19. Cynara cardunculus L. – harilik artišokk ja hispaania artišokk ehk kardi;
20. Foeniculum vulgare Mill. – harilik apteegitill;
21. Lactuca sativa L. – aedsalat;
22. Lycopersicon esculentum Mill. – harilik tomat;
23. Rheum rhabarbarum L. – kurdlehine rabarber;
24. Solanum melongena L. – baklažaan».
§ 3. Põllumajandusministri 5. mai 2006. a määrust nr 60 «Köögiviljakultuuride seemne kategooriad ning köögiviljakultuuride seemne tootmise ja turustamise nõuded1» (RTL 2006, 41, 734; 2007, 24, 429) muudetakse järgmiselt:
1) määruse kogu tekstis asendatakse sõnad «(Cichorium intybus L. (partim))» sõnadega «(Cichorium intybus L.)»;
2) määruse normitehnilist märkust täiendatakse pärast sõnu «nõukogu direktiiv 2002/55/EÜ köögiviljaseemne turustamise kohta (EÜT L 193, 20.07.2002, lk 33–59), muudetud direktiividega 2003/61/EÜ (ELT L 165, 03.07.2003, lk 23–28), 2004/117/EÜ (ELT L 14, 18.01.2005, lk 18–33)» sõnadega «, määrusega (EÜ) nr 1829/2003 (ELT L 268, 18.10.2003, lk 1–23), komisjoni direktiiviga 2006/124/EÜ (ELT L 339, 06.12.2006, lk 12–15)»;
« § 2. Köögiviljakultuuride liikide loetelu
1) Allium cepa L. – harilik sibul; peassibul;
21) Cucurbita pepo L. – harilik kõrvits;
25) Lactuca sativa L. – aedsalat;
26) Lycopersicon esculentum Mill. – harilik tomat;
27) Petroselinum crispum (Mill.) Nyman ex A. W. Hill – aedpetersell;
29) Phaseolus vulgaris L. – põõsasuba, lattuba;
38) Zea mays L. (partim) – suhkrumais, lõhenev mais.»;
4) paragrahvi 18 täiendatakse lõikega 3 järgmises sõnastuses:
« (3) Lõikes 2 sätestatud nõuet standardseemne tootja etiketi värvi kohta ei kohaldata lõpptarbijale turustamiseks mõeldud pildiga EL väikepakendi suhtes, mille etiketil ettenähtud teave on trükitud otse pakendile.»;
5) lisa 1 kehtestatakse uues sõnastuses (lisatud);
6) lisa 3 kehtestatakse uues sõnastuses (lisatud).
§ 4. Määrus jõustub 1. juulil 2007. a.


"Kalapüügiseadusest" tulenevate keskkonnaministri määruste muutmine seoses Eesti ühinemisega Euroopa Liiduga – Riigi Teataja
"Kalapüügiseadusest" tulenevate keskkonnaministri määruste muutmine seoses Eesti ühinemisega Euroopa Liiduga
RTL 2004, 55, 924
Vastu võetud 27.04.2004 nr 30
Määrus kehtestatakse «Kalapüügiseaduse» (RT I 1995, 80, 1384; 1996, 27, 567; 1998, 108/109, 1784; 1999, 10, 152; 54, 583; 95, 843; 2000, 13, 92; 54, 348; 81, 514; 2001, 18, 88 ; 2002, 41, 250; 61, 375; 63, 387; 2003, 9, 43; 88, 589; 2004, 2, 9) § 134 lõike 3, § 16 lõike 2, § 18 lõike 7, § 241 lõigete 1, 4 ja 5 alusel.
§ 1. Keskkonnaministri 17. detsembri 2002. a määrust nr 76 «Laeva sadamasse tuleku ning pardal olevate kalakoguste kohta teate edastamise aeg, kord ja edastatavate andmete nimistu» (RTL 2002, 146, 2128; 2003, 22, 318) muudetakse järgmiselt:
«§ 1. Määrusega kehtestatakse merel kala püüdva, vastuvõtva, vedava või töötleva Eesti kalalaeva kapteni teate edastamise aeg, kord ning edastatavate andmete nimistu.»;
2) määrust täiendatakse §-dega 11 ja 12 järgmises sõnastuses:
«§ 11. Kui kavatsetakse lossida EL teise liikmesriigi sadamas, lähtutakse lossimisest etteteatamisel EL nõukogu määruse 2847/93/EMÜ, millega asutatakse ühise kalanduspoliitika suhtes rakendatav kontrollisüsteem (Euroopa Liidu Teataja L 261, 20.10.1993, lk 1–16), artikli 7 punktist 1 ning EL komisjoni määrusest 728/1999/EÜ, millega sätestatakse Läänemerel, Skagerrakis ja Kattegatis kalapüügiga tegelevate ühenduse kalalaevadele teatamistähtaeg vastavalt nõukogu määruse (EMÜ) nr 2847/93 artikli 7 lõikele 3 (Euroopa Liidu Teataja L 093, 08.04.1999, lk 10).
§ 12. Paragrahvis 1 ning EL nõukogu määruse 2847/93/EMÜ artikli 7 punktis 1 nimetatud andmed esitatakse Keskkonnainspektsioonile.»;
3) paragrahvi 4 punkt 6 tunnistatakse kehtetuks;
4) määruse pealkirjast ja määruse teksti lõpust jäetakse välja ülaindeks 1 ja normitehniline märkus «Euroopa Ühenduste Nõukogu määrus 93/2847/EMÜ (EÜT L 261, 20.10.1993, lk 1), Euroopa Liidu Komisjoni määrus 97/1292/EÜ (EÜT L 176, 04.07.1997, lk 21–22) ning Euroopa Liidu Komisjoni määrus 99/728/EÜ (EÜT L 093, 08.04.1999, lk 10)».
§ 2. Keskkonnaministri 23. oktoobri 2003. a määruse nr 78 «Kutselise kalapüügi võimalused 2004. aastaks» (RTL 2003, 113, 1788; 127, 2058) § 31 lõike 1 punkti 4 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« 4) tursk – 1299 tonni;».
§ 3. Keskkonnaministri 7. mai 2003. a määrust nr 38 «Vaatlejale esitatavad nõuded ja ülesanded ning vaatleja poolt kogutud andmete esitamise kord ja vorm» (RTL 2003, 59, 831) muudetakse järgmiselt:
1) määruse pealkirja muudetakse ja see sõnastatakse järgmiselt:
«Vaatlejale esitatavad nõuded ja vaatleja ülesanded, vaatleja kogutud andmete esitamise kord ja vorm ning vaatleja pardale võtmise vajaduse määramine»;
2) määruse preambulis asendatakse sõnad «§ 24 1 lõigete 4 ja 5 alusel» sõnadega «§ 241 lõigete 1, 4 ja 5 alusel»;
3) määruse 1. peatüki pealkirja muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
«ÜLDSÄTTED»;
4) paragrahvi 1 teksti muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« (1) Määrusega kehtestatakse Eesti lipudokumenti omavale kalalaevale suunatavale vaatlejale esitatavad nõuded ja tema ülesanded ning vaatleja kogutud andmete esitamise kord ja vorm, kui seda ei ole kehtestanud Euroopa Liit.
(3) Määrusega määratakse püügipiirkond või püütavad liigid, mille jaoks Eesti lipudokumenti omav kalalaev peab pardale võtma vaatleja.»;
5) määruse 1. peatükki täiendatakse paragrahvidega 1 1 ja 12 järgmises sõnastuses:
« § 11. Vaatleja pardale võtmise vajadus
§ 12. Vaatleja määramine
EL nõukogu määruse 2347/2002/EÜ artiklis 8 nimetatud vaatlejad määrab Keskkonnainspektsioon.»;
6) paragrahvi 2 punktis 4 asendatakse sõna «NAFO» sõnadega «rahvusvaheliste kalandusorganisatsioonide»;
8) paragrahvi 6 tekst loetakse lõikeks 1 ja paragrahvi täiendatakse lõikega 2 järgmises sõnastuses:
« (2) EL nõukogu määruses 2347/2002/EÜ sätestatud juhul kogub vaatleja ka nimetatud määruse lisas III märgitud andmeid.»;
9) paragrahvi 9 lõikest 2 jäetakse välja sõnad «ja võimalusel NAFO inspektsioonilaeva»;
10) paragrahvi 11 lõikest 2 jäetakse välja sõna «NAFO»;
11) paragrahvi 11 lõikes 3 asendatakse arv «14» arvuga «12»;
12) paragrahvi 12 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« § 12. Püügiaruanded
(3) Lõikes 1 nimetatud aruande koopia jääb vaatlejale.»;
13) lisadest 1 ja 4 jäetakse välja sõna «NAFO»;
14) lisad 2 ja 3 tunnistatakse kehtetuks;
15) määruse pealkirjast ja määruse teksti lõpust jäetakse välja ülaindeks 1 ja normitehniline märkus «Euroopa Liidu Nõukogu määrus 3069/95/EÜ (EÜT L 329, 30.12.1995, lk 5–10)».


Leiutiste andmebaasid | Patendiamet
KKK EESTI KEELES
Sisesta märksõnad, mida soovid otsida. Otsi
Eesti Patendiamet Leiutised (patendid, kasulikud mudelid)
AndmebaasidLeiutiste andmebaasid
Kaubamärkide andmebaasid
Tööstusdisainilahenduste andmebaasid
Geograafiliste tähiste andmebaasid
Riikide, teiste ühenduste ja valitsustevaheliste organisatsioonide koodid
AvalehtLisateaveAndmebaasidLeiutiste andmebaasid Leiutiste andmebaasid	PrintPDF
Eesti patenditaotluste ja patentide andmebaas
Andmebaas sisaldab andmeid alates patendiseaduse jõustumisest 23. mail 1994 Patendiametile esitatud Eesti siseriiklike patenditaotluste ja 24. augustil 1994 Eesti ühinemise järel patendikoostöölepinguga (PCT) Eestis siseriiklikku menetlusse esitatud rahvusvaheliste patenditaotluste ning nende kummagi alusel välja antud patentide kohta.
Andmebaasis on andmed ainult nende patenditaotluste kohta, mis on Patendiameti poolt patendiseaduse kohaselt avaldatud. Enne avaldamist tagasivõetud, tagasivõetuks loetud või tagasi lükatud patenditaotluste kohta andmeid andmebaas ei sisalda ning nendega ei ole lubatud tutvuda ka Patendiametis.
Andmebaas sisaldab iga patenditaotluse kohta kõige olulisemaid bibliograafilisi andmeid koos leiutise nimetuse ja leiutise olemuse lühikokkuvõttega eesti ning inglise keeles ja põhijoonisega, kui see on olemas. Nii leiutise nimetus kui lühikokkuvõte eesti ja inglise keeles võimaldavad teha sõnaotsingut. Andmebaas sisaldab ka andmeid patenditaotluse või patendi õigusliku staatuse kohta ja võimaldab jälgida kehtivusaasta lõivude tasumist.
Otsing on tasuta. Andmebaas töötab brauseritega alates versioonist Microsoft Internet Explorer 4.0, Netscape 8, Mozilla Firefox 2.0.0.9.
Andmebaas on informatiivne ega ole õigusliku tähendusega. Õiguslik tähendus on registri andmetel ja Eesti Patendilehes avaldatud teadetel. Kinnitatud kirjaliku teabe ja dokumentide kinnitatud ärakirjade saamiseks registrist esitatakse Patendiametile kirjalik avaldus ning tasutakse riigilõiv vastavalt riigilõivuseaduse § 113 lõikele 3 või § 114 lõikele 1. Patenditaotluste ja väljaantud patentide menetluse käiguga saab tutvuda "Eesti Patendilehes" ilmuvate teadete kaudu ning menetlus- ja toimikutega tutvumise teel Patendiametis. Patendiamet väljastab ettenähtud riigilõivu tasumisel menetlus- ja registritoimikute dokumentide kinnitatud ärakirju. Kinnitatud ärakirjade saamiseks palume pöörduda Patendiameti registriosakonna poole.
Andmebaasi uuendamine toimub igal neljapäeval ajavahemikus 16.30-17.00. Sel ajavahemikul tehtud otsing ei pruugi anda õiget tulemust.
Eestis jõustamiseks esitatud Euroopa patentide andmebaas
Andmebaas sisaldab andmeid Eestis jõustamiseks esitatud Euroopa patentide, Eestis kehtivate Euroopa patentide ja Eestis kehtivuse lõpetanud (sh tühistatud) Euroopa patentide kohta.
NB! Otsingu lehekülgedel ärge kasutage brauseri back nuppu.
Eestis on võimalik jõustada Euroopa patente, mis on välja antud pärast 1. juulit 2002 (Eesti Vabariik ühines Euroopa patentide väljaandmise konventsiooniga (EPC) 1. juulil 2002) Euroopa Patendiametile (EPO) esitatud Euroopa patenditaotluste alusel tingimusel, et Eesti Vabariik on Euroopa patendis märgitud riik.
Otsing on tasuta. Andmebaasi kasutamisel on vajalik JavaScripti toetav brauser.
Andmebaasis on Eestis jõustamiseks esitatud Euroopa patentide olulisemad andmed. Andmebaas on informatiivne ega oma õiguslikku tähendust. Õiguslik tähendus on registri andmetel ja Eesti Patendilehes avaldatud teadetel. Kinnitatud kirjaliku teabe ja dokumentide kinnitatud ärakirjade saamiseks registrist esitatakse Patendiametile kirjalik avaldus ning tasutakse riigilõiv vastavalt riigilõivuseaduse § 113 lõikele 3 või § 114 lõikele 1.
Täpsemaid andmeid Euroopa patenditaotluste ja nende menetluse kohta EPO-s saab EPO veebilehel andmebaasist European Patent Register.
Eestis kehtivate Euroopa patentide patendikirjelduste tõlgetega saab tutvuda Eesti Intellektuaalomandi ja Tehnoloogiasiirde Keskuses tõlke avaldamise teate "Eesti Patendilehes" ilmumise päevast alates.
Patendiamet väljastab ettenähtud riigilõivu tasumisel Euroopa patendikirjelduste tõlgete ja registriandmete kinnitatud ärakirju. Kinnitatud ärakirjade saamiseks palume pöörduda Patendiameti vastuvõtu poole.Andmebaasi uuendamine toimub igal neljapäeval ajavahemikus 16.30-17.00. Sel ajavahemikul tehtud otsing ei pruugi anda õiget tulemust.
Kasulike mudelite andmebaas
Andmebaas sisaldab Eesti Vabariigis registreeritud kasulike mudelite andmeid kasuliku mudeli seaduses sätestatud mahus.
Registreeritud kasulike mudelite andmed on andmebaasis taotlejate poolt esitatud kujul.
Taotluste numbrid on 10-kohalised (näiteks U200600066) ja registreeringute numbrid on 5-kohalised (näiteks 00669).
Andmebaas on informatiivne ega oma õiguslikku tähendust. Otsingu tulemused ei taga kasuliku mudeli kaitstavust ja ei ole Patendiametile siduvad kasuliku mudeli menetlemisel. Õiguslik tähendus on registri andmetel ja Eesti Kasuliku Mudeli Lehes avaldatud teadetel. Kinnitatud kirjaliku teabe ja dokumentide kinnitatud ärakirjade saamiseks registrist esitatakse Patendiametile kirjalik avaldus ning tasutakse riigilõiv vastavalt riigilõivuseaduse § 113 lõikele 3 või § 114 lõikele 1.
Andmete täpsustamiseks ja kasulike mudelite registrist teabe või ametliku väljavõtte saamiseks tuleb pöörduda Patendiameti vastuvõtu poole.
Andmebaasi uuendamine toimub igal neljapäeval kella 16.30-17.00. Sel ajavahemikul tehtud otsing ei pruugi anda õiget tulemust.
Eestis kehtivad meditsiini- ja taimekaitsetoodete täiendava kaitse tunnistused (SPC)
Andmebaas sisaldab Eesti Vabariigis registreeritud ja kehtivate meditsiinitoodete ja taimekaitsetoodete täiendava kaitse tunnistuste (SPC) olulisi andmeid.
Meditsiini- ja taimekaitsetoodetele, millel on kehtiv müügiluba, on võimalik taotleda maksimaalselt viieks aastaks täiendavat kaitset (patendiseaduse VIII1 peatükk). Pediaatrias kasutatavate ravimite puhul on täiendavat kaitset võimalik veel kuue kuu võrra pikendada.
Uuendamine toimub iga kuu Eesti Patendilehe ilmumise päeval.
Teised tasuta andmebaasid
Ülemaailmne patentide andmebaasFoorum
Euroopa patentide andmebaas (endine Register Plus)
PCT taotluste otsingubaas
IP and technology databases - WIPO andmebaasid
Soome patendiameti andmebaas
USA patendi- ja kaubamärgiameti patendiandmebaas
Saksa patendi- ja kaubamärgiameti patendiandmebaas
Kas sellest teabest oli kasu? Jah Ei Palun selgita valikut Viimati muudetud 24.03.2017
AMETISTKontaktPatendiametStruktuurTeabenõueTagasiside/infopäringDokumendiregisterTööpakkumised LISATEAVEAndmebaasidÕigusaktidLõivudPlangidVäljaandedPatendivolinikudViitedKeelenurkStatistika Tööstusomandi kaitse
KOOSTÖÖ EUIPO-gaKoostöö EUIPO-gaKoostöö uudisedEuroopa kaubamärgi ja disaini võrgustikÕigusaktidVäljaandedVideodÜhisteatisedEUIPO uudiskiriKKK EL-i kaubamärgi ja ühenduse disaini kohta Avaleht
Patendiamet Toompuiestee 7, 15041 Tallinn telefon: 627 7900, e-post: patendiamet[a]epa.ee, info[a]epa.eeVastuvõtt telefon: 627 7911, e-post: vastuvoett[a]epa.ee
Meediapäringud press[a]epa.ee


Seadusandja on KarS §-s 385 sätestatud kuriteokoosseisu sisustamisel pidanud vajalikuks tuvastada võlgniku poolt pankroti- või täitemenetluses või ka ajutise halduri ees kas aktiivselt (nt peitmine) või passiivselt (ebaõigete andmete esitamine) varjatava vara olulist ulatust. Proportsionaalsuse põhimõttest tuleneb aga võimalus välistada karistuse kohaldamine juhtudel, kui see poleks teo asjaolusid silmas pidades ilmselgelt mõõdukas. Seetõttu ei ole õige täielikult eitada täitemenetluses sissenõutava vara suuruse tähendust, kui võlgnikult täitemenetluses sissenõutav summa on olulisest ulatusest kordades väiksem. Sellisel juhul on asjakohane kaaluda nt KrMS § 202 kohaldamist. (p 38)
TMS § 8 lg 1, § 26 lg 1, § 59 lg 1 ja § 60 lg 1 grammatilise ja süstemaatilise tõlgendamise teel on võimalik asuda seisukohale, et võlgnik on kohustatud täitemenetluses kohtutäituri nõudel avaldama oma vara, sh sissetulekut puudutavad andmed. Nende sätete alusel tuleb jaatada võlgniku kohustust teatada Eesti kohtutäiturile ka enda välismaal saadavast töötasust. Iseenesest on õige, et TMS § 4 lg 4 kohaselt teeb Eesti kohtutäitur täitetoiminguid üksnes Eesti Vabariigi territooriumil, mistõttu ei saa arestida töötasu nõuet Soome tööandja vastu. See aga ei välista võlgniku kohustust anda kohtutäituri nõudel teavet enda välismaal olevast varast ja saadavast sissetulekust. Sundtäitmise eesmärk on sissenõudja nõude rahuldamine võimalikult kiiresti, arvestades sealjuures võlgniku seaduses sätestatud õigusi. Andmed võlgniku sissetuleku kohta välismaal on sissenõudjale vajalikud selleks, et ta saaks teha toiminguid täitedokumendi täitmiseks välisriigis. (p-d 43-44).
3-1-2-4-12 Riigikohus 01.07.2013
Isiku vara saab kriminaalmenetluses arestida või aresti alla jätta üksnes tema enda vastu suunatud tsiviilhagi või riigi konfiskeerimisnõude või talle mõistetava varalise karistuse tagamiseks. Näiteks on kolmanda isiku (KrMS § 401) vara arestimine konfiskeerimise või selle asendamise tagamiseks võimalik üksnes selleks, et tagada kolmandale isikule endale kuuluva vara võimalikku konfiskeerimist KarS § 83 lg 3, § 831 lg 2 või § 83^2 lg 3 alusel või kolmandalt isikult rahasumma väljamõistmist KarS § 84 alusel, mitte aga selleks, et tagada süüdistatava vara võimalikku konfiskeerimist või selle asendamist. (Vt nt RKKKo 3-1-1-53-12, p 9 ja RKKKm 3-1-1-102-12, p 8.) Kohtuotsus, millega jäetakse ühe isiku vara tema nõusolekuta teise isiku vastu suunatud nõude tagamiseks aresti alla, ei ole täitedokument, mille alusel saaks arestitud vara täitemenetluses selle nõude katteks müüa (vt lähemalt RKTKm 3-2-1-185-12 ja RKKKo 3-1-1-43-13, p 44).
Võimalus oma õigusi kaitsta ei pea olema sätestatud tingimata teistmisalusena. Õiguste kaitse võimaluse võib tagada ka muu tõhus menetlus. (Vt RKÜKo 3-1-2-2-11, p 63.). Näiteks lähtudes KrMS § 239 lg 2 p-st 4 ja § 401 lg-st 3, kuulub ka kolmanda isiku nõusolek kokkuleppemenetluse kohaldamisega kokkuleppemenetluse aluste hulka ja selle puudumisel peab kohus kriminaaltoimiku KrMS § 248 lg 1 p 1 alusel prokuratuurile tagastama. Praeguses asjas otsustati kolmanda isiku subjektiivsete õiguste üle kokkuleppemenetluses, mille kohaldamiseks tema nõusolek puudus. Seega on tal tulenevalt KrMS § 318 lg-st 21, lg 3 p-st 4 ja lg-st 4 ning § 248 lg 1 p-st 1 ja § 239 lg 2 p-st 4 ning § 40^1 lg-st 3 maakohtu otsuse peale apellatsiooni esitamise õigus. Juhul, kui isik ei esita apellatsiooni tähtaegselt, on tal võimalus taotleda apellatsioonitähtaja ennistamist ja seetõttu puudub vajadus esitada teistmisavaldus.
Juhul kui maakohus on kokkuleppemenetluses rikkunud kriminaalmenetluse seadustiku 9. peatüki 2. jao sätteid või § 339 lg-t 1 ja seda rikkumist ei ole võimalik kohtumenetluses kõrvaldada, peab ringkonnakohus KrMS § 3411 p 3 ja § 337 lg 2 p 3 kohaselt tühistama kokkuleppemenetluses tehtud kohtuotsuse täies ulatuses ja saatma kriminaaltoimiku prokuratuurile. Kui apellatsioonimenetluses tuvastatud menetlusõiguse rikkumine seondub selgepiiriliselt vaid ühe süüdistatavaga sõlmitud kokkuleppega ja selle kokkuleppe alusel tehtud kohtu otsustusega, tuleb kohtuotsus tühistada ja kriminaaltoimik prokuratuurile tagastada vaid seda süüdistatavat (neid süüdistatavaid) puudutavas osas. KrMS § 248, mis sätestab kohtu pädevuse kokkuleppemenetluses, ei näe ette kokkuleppe n-ö osalise kinnitamise võimalust, st kohus ei saa teha otsust, mis tugineb üksnes mingile osale kokkuleppest. Juhul kui maakohus kokkuleppega teatud osas ei nõustu, tuleb tal jätta süüdimõistev otsus tervikuna tegemata ja kriminaaltoimik prokuratuurile tagastada. Samuti ei luba KrMS § 337 lg 2 p 3 ja § 3411 ringkonnakohtul muuta kokkuleppemenetluses tehtud kohtuotsust selliselt, et mõni kokkuleppe tingimustest otsusest välja jääb. Eeltoodud üldreeglist siiski võimalik erand. Juhul kui menetlusnormide rikkumine puudutab maakohtu sellist otsustust, mille aluseks olev tingimus sätestati kokkuleppes ühe poole huvides, võib see pool sellest tingimusest apellatsioonimenetluses loobuda. Sellisel juhul on ringkonnakohus pädev tühistama kokkuleppemenetluses tehtud maakohtu otsuse üksnes osaliselt, s.o osas, mida tuvastatud menetlusrikkumine puudutab, ja jätma maakohtu otsuse muus osas muutmata ning kriminaaltoimiku prokuratuurile tagastamata.
Nii nagu apellatsiooniteate esitamise tähtaega arvestatakse KrMS § 319 lg 1 kohaselt kohtuotsuse resolutiivosa kuulutamisest, tuleb ka apellatsioonitähtaega arvestada kohtuotsuse tervikteksti kättesaadavaks tegemisest (välja arvatud KrMS § 319 lg-s 3 ette nähtud erandjuhtumil). Mõjuvad põhjused, mis takistasid kohtumenetluse poolel kättesaadavaks tehtud kohtuotsusega tutvuda, on arvestatavad apellatsioonitähtaja ennistamisel. Ennistamise aluse olemasolul on kaebetähtaja ennistamine kriminaalmenetluses võimalik tähtajatult. Kaebetähtaja möödalaskmise mõjuvad põhjused on äraolek, mis ei seondu kriminaalmenetlusest kõrvalehoidumisega (KrMS § 172 lg 2 p 1) ja muu asjaolu, mida uurimisasutus, prokuratuur või kohus peab mõjuvaks (KrMS § 172 lg 2 p 2). KrMS § 172 lg 2 p 2 järgi on kaebetähtaja möödalaskmise mõjuva põhjusena käsitatav ka see, kui isik ei tea ega peagi õiguslikult teadma tema suhtes tehtud kohtuotsusest.
3-1-1-77-04 Riigikohus 08.07.2004
Kui kohtualune on kaevanud otseselt lihtmenetlust reguleerivate menetlusnormide rikkumise peale, siis selles osas peab tema apellatsioonkaebust lahendama AKKS IV-I peatüki sätete kohaselt, mitte aga andma neile hinnangut kaebust läbivaatamatult tagastades. Jättes antud juhul kohtualuse apellatsioonkaebuse läbi vaatamata, on rikutud oluliselt kriminaalmenetluse seadust AKKS § 39 lg 4 mõttes.


Kodakondsus on isiku ja riigi vaheline püsiv seos. KodS § 6 p-s 21 sätestatud tingimuse täitmine näitab üldkorras naturalisatsiooni sooviva isiku tahet siduda end püsivalt Eesti riigiga ning võimaldab eeldada tema integreerumist Eesti ühiskonda ning õigussuhetesse. Kodakondsuse andmist välistavaks asjaoluks on KodS § 21 lg 1 p 2 järgi see, et isik ei järgi Eesti põhiseaduslikku korda või ei täida Eesti seadusi. Selleks et kontrollida, kas isik järgib Eesti põhikorda ja Eesti seadusi, on täiesti sobilik seada naturalisatsiooni tingimuseks püsiv elamine Eestis.
Kodakondsuse saamise tingimusi teadval isikul on võimalik siduda end püsivalt Eestiga KodS § 6 p 21 nõuete kohaselt. KodS § 6 p 21 ei muutu põhiseadusevastaseks seetõttu, et isik ei soovi oma staatust muuta materiaalsetel kaalutlustel.
Elukoht TsÜS § 14 mõttes ja Rahvastikuregistri seaduse §-de 391 ja 40 mõttes ei oma õiguslikku tähendust KodS § 6 p 21 kohaldamisel, sest Eestis registreeritud elukoha omamise nõue on naturalisatsiooni iseseisva tingimusena sätestatud § 6 p-s 23, mille järgi välismaalane, kes soovib saada Eesti kodakondsust, peab omama registreeritud elukohta Eestis.


Harjumaa kaitsealuste parkide välispiiride kirjeldused – Riigi Teataja
Harjumaa kaitsealuste parkide välispiiride kirjeldused
RT I 2002, 33, 199
Harjumaa kaitsealuste parkide välispiiride kirjeldused1
Vastu võetud 09.04.2002 nr 120
§ 1. Harku park
(1) Harku park asub Harku vallas Harku alevikus ning on kaitse alla võetud Eesti NSV Ministrite Nõukogu 5. juuni 1959. a määrusega nr 218 «Abinõudest parkide säilitamiseks ja korrastamiseks vabariigis» (ENSV Teataja 1959, 36, 182; RT I 1997, 49, 799; 1999, 102, 909).
(2) Harku pargi piir kulgeb Tallinna–Laagri maantee ja Metsa tänava ristumiskohast mööda Metsa tänavat kagu suunas kuni teede hargnemiskohani, sealt mööda põhjapoolset haruteed kuni pargipiiri tähiseni, siis mööda kuusealleega ääristatud pargiteed lõunasse ja edelasse, kus ületab silla, seejärel üle ristuva pargitee kuni pargipiiri tähiseni, edasi mööda puistu ja rohumaa vahelist kõlvikupiiri läände kuni Tallinna–Laagri maanteeni ning mööda selle idapoolset teemaad kuni ristumiseni Metsa tänavaga.
§ 2. Harmi park
(1) Harmi park asub Kõue vallas Harmi külas ning on kaitse alla võetud Harju Rajooni TSN Täitevkomitee 25. oktoobri 1963. a otsusega nr 205.
(2) Harmi pargi piir kulgeb Harmi külas Kuivajõe sillast ida suunas mööda Harmi–Riidamäe maanteed kuni Harmi kooli sissesõiduteeni, mööda nimetatud teed kirde suunas kuni pargi piiritähiseni, sealt mööda jalgteed kagu ja seejärel kirde suunas kuni ristumiseni elektriliiniga, mööda elektriliinitrassi kirde suunas kuni puistu ja rohumaa vahelise kõlvikupiirini, mööda nimetatud kõlvikupiiri põhja suunas Kuivajõeni ning mööda jõge allavoolu kuni ristumiseni Harmi–Riidamäe teega.
§ 3. Keila jõe park
(1) Keila jõe park asub Keila linnas ning on kaitse alla võetud Harju Rajooni TSN Täitevkomitee 25. oktoobri 1963. a otsusega nr 205.
(2) Keila jõe pargi välispiir kulgeb mööda Linnuse tänava ja Keila jõe harujõe parempoolset kallast lõuna suunas kuni Keila jõe lähteni, edasi mööda Keila jõe vasakut kallast põhja suunas kuni harujõe suudmeni Keila jõkke ning mööda harujõe parempoolset kallast kuni Linnuse tänavani.
§ 4. Keila-Joa park
(1) Keila-Joa park asub Keila vallas Keila-Joa alevikus ning on kaitse alla võetud Eesti NSV Ministrite Nõukogu 5. juuni 1959. a määrusega nr 218 «Abinõudest parkide säilitamiseks ja korrastamiseks vabariigis».
(2) Keila-Joa pargi piir kulgeb Keila jõe sillast mööda Keila-Joa–Laulasmaa maantee põhjapoolset teemaad edela ja lääne suunas kuni Keila-Joa puhkeküla teeni, sealt mööda nimetatud tee idapoolset teemaad loode suunas kuni Keila-Joa puhkeküla maaüksuse 29501:007:3010 piirini, mööda seda kuni astangu servas oleva kraavini, mööda nimetatud kraavi põhja suunas kuni Keila jõeni, mööda Keila jõe vasakpoolset kallast kuni mereni, ületab seal risti jõesuudme ning kulgeb edasi mööda jõe paremat kallast, mis on ühtlasi ka kinnistu 01:007:2140 läänepiiriks kagu suunas, kuni kinnistu piiri ristumiseni jõe parempoolse kaldaga, mööda kinnistute 01:007:2140 ja 01:007:2150 lõunapiiri kuni maaüksuseni viiva teeni, mööda nimetatud teed kagu ja lõuna suunas kuni Keila-Joa–Laulasmaa maanteeni ning mööda nimetatud tee põhjapoolset teemaad kuni Keila jõe sillani.
§ 5. Ohtu park
(1) Ohtu park asub Keila vallas Ohtu külas ning on kaitse alla võetud Harju Rajooni TSN Täitevkomitee 25. oktoobri 1963. a otsusega nr 205.
(2) Ohtu pargi piir kulgeb mööda maaüksuse Koolikoht 29501:011:0014 piiri.
§ 6. Paunküla park
(1) Paunküla park asub Kõue vallas Paunküla külas ning on kaitse alla võetud Harju Rajooni TSN Täitevkomitee 24. juuni 1960. a otsusega nr 3.
(2) Paunküla pargi piir kulgeb Kiruvere–Paunküla-Ardu maantee ja Pirita jõe ristumiskohast mööda nimetatud maantee põhjapoolset teepeenart loode suunas kuni kuivenduskraavini, mööda kraavi kirde suunas kuni biotiigini, mööda biotiigi läänepoolset kallast ja piki selle mõttelist pikendust kuni Pirita jõeni ning edasi mööda Pirita jõe läänepoolset kallast kuni Kiruvere–Paunküla–Ardu teeni.
§ 7. Pikva park
(1) Pikva park asub Anija vallas Pikva külas ning on kaitse alla võetud Harju Rajooni TSN Täitevkomitee 24. juuni 1960. a otsusega nr 3.
(2) Pikva pargi piir kulgeb Kehra–Kose maantee läänepoolse teemaa ja kinnistu 14002:001:032 piiri ristumiskohast mööda nimetatud teemaad edela suunas kuni ristumiseni põhja-lõunasuunalise kruusateega, mööda seda kuni ristumiseni Kehra–Kose maanteega ning mööda selle läänepoolset teemaad kuni ristumiseni kinnistu 14002:001:032 piiriga.
§ 8. Ravila park
(1) Ravila park asub Kose vallas Ravila alevikus ning on kaitse alla võetud Eesti NSV Ministrite Nõukogu 5. juuni 1959. a määrusega nr 218 «Abinõudest parkide säilitamiseks ja korrastamiseks vabariigis».
(2) Ravila pargi piir kulgeb mööda Ravila Hooldekodu maaüksuse 33702:002:0023 piiri.
§ 9. Riisipere park
(1) Riisipere park asub Nissi vallas Riisipere alevikus ning on kaitse alla võetud Eesti NSV Ministrite Nõukogu 5. juuni 1959. a määrusega nr 218.
(2) Riisipere pargi piir kulgeb Riisiperes Vana-Haapsalu maanteel asuvast sillast mööda Munalaskme oja ida, kagu ja edela suunas kuni ristumiseni loode-kagusuunalise kuivenduskraaviga, mööda seda loodesse Aida kinnistu 51802:002:0039 lõunapiirini, mööda nimetatud kinnistu idapiiri põhja suunas kuni ristumiseni Vana-Haapsalu maanteega ning mööda selle lõunapoolset teemaad kirde suunas kuni sillani.
§ 10. Saku park
(1) Saku park asub Saku alevikus ning on kaitse alla võetud Eesti NSV Ministrite Nõukogu 5. juuni 1959. a määrusega nr 218 «Abinõudest parkide säilitamiseks ja korrastamiseks vabariigis».
(2) Saku pargi piir kulgeb Vääna jõe sillast Tallinna–Saku–Laagri maantee servas olevat kiviaeda mööda edela suunas kuni Pargi tänavani, sealt piki Pargi tänava kruntide 1-25 piire ida ja lõuna suunas kuni piki Perearstikeskuse kinnistu piiri kulgeva traataiani, mööda seda lõuna suunas kuni Saku pargi kiviaiani ning edasi mööda nimetatud kiviaeda lõuna ja kirde suunas kuni Saku Motoklubi kinnistu 71801:005:0025 piirini, mööda seda kirde ja lõuna suunas ning mööda veehaarde piiri pumplani, sealt Vääna jõeni ning mööda Saku Õlletehase poolset jõekallast kuni Tallinna–Saku–Laagri maantee sillani.
§ 11. Saue park
(1) Saue park asub Saue linnas ning on kaitse alla võetud Harju Rajooni TSN Täitevkomitee 25. oktoobri 1963. a otsusega nr 205.
(2) Saue pargi piir kulgeb mööda maaüksuse Pärnasalu 38, 72801:002:0010, piiri.
§ 12. Tuhala park
(1) Tuhala park asub Kose vallas Tuhala külas ning on kaitse alla võetud Eesti NSV Ministrite Nõukogu 5. juuni 1959. a määrusega nr 218 «Abinõudest parkide säilitamiseks ja korrastamiseks vabariigis».
(2) Tuhala pargi piir kulgeb Vaida–Urge maanteel asuvast Tuhala jõe sillast mööda nimetatud maantee lõunapoolset teemaad loode suunas kuni teede hargnemiskohani, sealt mööda Vaida-Urge maantee idapoolset teemaad kagu suunas kuni ristumiseni Järve maaüksuse 33701:001:0063 põhjapiiriga, mööda nimetatud maaüksuse põhjapiiri ida suunas kuni Tuhala maaüksuse 33701:001:0250 piiriks oleva kiviaiani, mööda seda põhja suunas kuni elumajani, sealt edasi mööda sissesõiduteed kirde suunas kuni Vaida–Urge maanteeni ning mööda Vaida–Urge maantee lõunapoolset teemaad kuni ristumiseni Tuhala jõega.
§ 13. Viimsi park
(1) Viimsi park asub Viimsi vallas Viimsi alevikus ning on kaitse alla võetud Harju Rajooni TSN Täitevkomitee 24. juuni 1960. a otsusega nr 3.
(2) Viimsi pargi piir kulgeb Randvere tee ja Hämariku tee ristumiskohast mööda Tallinna–Randvere tee läänepoolset teemaad põhja suunas kuni Pargi teeni, sealt mööda Pargi tee lõunapoolset teemaad kagu suunas kuni ristumiseni Mõisa tee 6 maaüksuse läänepoolse piiri sirgjoonelise pikendusega, mööda Mõisa tee 6 maaüksuse läänepoolset piiri ning selle sirgjoonelist pikendust kuni Hämariku teeni ning sealt mööda Hämariku tee põhjapoolset teemaad kuni Tallinna–Randvere teeni.
§ 14. Vääna park
(1) Vääna park asub Harku vallas Vääna külas ning on kaitse alla võetud Harju Rajooni TSN Täitevkomitee 25. oktoobri 1963. a otsusega nr 205.
(2) Vääna pargi piir kulgeb Kiia–Vääna-Viti tee ja Viljapuuaia katastriüksuse 19801:011:0066 põhjapiiriks oleva kruusatee ristumiskohast mööda nimetatud kruusateed ida suunas kuni teede hargnemiskohani, sealt mööda Aia katastriüksuse 198801:011:0058 idapiiri ja selle sirgjoonelist pikendust kuni kiviaiani, mööda nimetatud kiviaeda ja selle sirgjoonelist pikendust lõuna suunas kuni ristumiseni kruusateega, mööda nimetatud kruusateed edela ja lõuna suunas kuni teede ristumiskohani ning sealt mööda kruusateed kagu suunas kuni ristumiseni kuivenduskraaviga, mööda nimetatud kuivenduskraavi lõuna suunas kuni ristumiseni Kiia–Vääna-Viti maanteega ning mööda selle teemaa idapoolset serva lääne ja põhja suunas kuni ristumiseni Viljapuuaia katastriüksuse põhjapiiriga, jättes pargi piiridest välja Silveti katastriüksuse 19801:011:1780 ja Hõbemäe katastriüksuse 19801:011:0014.
1 Euroopa Ühenduste Nõukogu direktiivid 92/43/EMÜ (EÜT L 206, 21.05.1992) ja 79/409/EMÜ (EÜT L 103, 2.04.1979).
Majandusminister ning teede- ja sideminister
peaministri ülesannetes Liina TÕNISSON


RT I, 12.12.2018, 45
Käesoleva seaduse § 151 lõigetes 2, 4, 5 ja 7, § 17 lõikes 3, § 18 lõigetes 2 ja 4, § 201 lõikes 2, § 22 lõigetes 3, 5 ja 7, § 361 lõigetes 2, 4 ja 5, § 37 lõikes 6, § 39 lõigetes 2 ja 4 ning § 42 lõigetes 3, 5 ja 7 nimetatud tähtaegu võib põhjendatud juhul, nagu dokumentide maht, kavandatava tegevuse või strateegilise planeerimisdokumendi keerukus, pikendada, määrates menetlustoimingu teostamiseks uue tähtaja.
35) käesoleva lõike punktides 1–341 nimetatud tegevuse või käitise muutmine või ehitise laiendamine, kui tegevuse või käitise muutmine või ehitise laiendamine vastab käesolevas lõikes sätestatud võimalikele künnistele.
2) maavara kaevandamine või kaevise rikastamine, maavara geoloogiline uuring, üldgeoloogiline uurimistöö või kaevandatud maa korrastamine;
1) projekteerimistingimused, ehitusluba või ehitise kasutusluba;
3) geoloogilise uuringu luba või üldgeoloogilise uurimistöö luba;
(21) Kui kavandatava tegevuse keskkonnamõju hindamise algatamise või algatamata jätmise otsus tehakse käesoleva seaduse § 6 lõike 2 või 21 alusel, võib õigusaktis sätestatud tegevusloa taotluse menetlemise aega põhjendatud juhul pikendada maksimaalselt 30 päeva võrra, teavitades arendajat sellest kirjalikult.
(2) Projekteerimistingimuste, ehitusloa või ehitise kasutusloa andmise korral teavitatakse keskkonnamõju hindamise algatamata jätmisest riikliku ehitisregistri kaudu.
10) tegevusloa taotluse koopia.
(1) Arendaja esitab pärast keskkonnamõju hindamise aruande avalikku arutelu aruande otsustajale nõuetele vastavuse kontrollimiseks.
(9) Kui otsustaja tuvastab, et keskkonnamõju hindamise aruanne ei vasta käesoleva paragrahvi lõike 5 kohaselt kontrollitavatele nõuetele, tuleb arendajal esitada otsustajale täiendatud aruanne nõuetele vastavuse kontrollimiseks.
(1) Lisaks käesoleva seaduse § 3 lõikes 1 sätestatule võib arendaja soovi korral kavandatava tegevuse keskkonnamõju hinnata ehitusprojekti koostamise käigus käesolevas seaduses sätestatud korras, arvestades käesolevast paragrahvist tulenevaid erisusi.


Põllumajandusloomade aretuse seadus (lühend - PõLAS)
2 ARETUSE TEGEVUSLUBA
§ 101 Tegevusloa andmisest keeldumise erisused
§ 31 Riikliku järelevalve erimeetmed
§ 311 Riikliku järelevalve erisused
§ 441 Enne 2008. aasta 1. jaanuari tehtud tunnustamise otsus
RT I, 16.06.2017, 22
Põllumajandusloomade aretuse seadus1
jõustumine 01.01.2003, osaliselt 01.05.2004. a.
05.12.2007 RT I 2007, 69, 423 01.01.2008, osaliselt 01.06.2008
(1) Tõug käesoleva seaduse tähenduses on ühte liiki kuuluvate loomade populatsioon:
1) kellel on ühtne põlvnemine;
2) kellel on sarnane välimik, mis pärandub järglastele;
3) kellel on sarnased majanduslikult kasulikud omadused;
4) kelle arvukus võimaldab teha aretustööd ja säilitada tõugu;
5) kes on kohastunud sellele tõule sobiva geograafilise piirkonna kliima- ja loomapidamistingimustega;
6) kes eristub oluliselt sugulastõugudest geneetilise distantsi alusel;
7) kelle tõutüüp ja muud iseloomulikud tunnused ei ole vähemalt viimase kolme põlvkonna jooksul oluliselt muutunud.
[RT I 2007, 69, 423 - jõust. 01.01.2008]
(1) Tõug või eristatav osa ühte tõugu kuuluvate loomade populatsioonist loetakse ohustatuks, kui aretuses kasutatavate emasloomade arv on alla tuhande või isasloomade arv alla kahekümne ja emaslindude arv alla kümne tuhande või isaslindude arv alla tuhande (edaspidi ohustatud tõug).
(2) Põllumajandusloomade ohustatud tõugude loetelu kehtestab valdkonna eest vastutav minister.
(3) Ohustatud tõugude loetellu kantav põllumajanduslooma tõug on ajalooliselt Eesti päritolu.
(4) Ohustatud tõugu põllumajanduslooma aretuses võib kasutada üksnes sama tõugu põllumajanduslooma spermat, munarakku ja embrüot (edaspidi aretusmaterjal).
(5) Ohustatud tõugu põllumajanduslooma aretuses võib aretusprogrammis ettenähtud teist tõugu põllumajanduslooma aretusmaterjali kasutada üksnes ühekordsel ristamisel sugulusaretuse vältimiseks.
(2) Tõupuhas aretusloom on tõuraamatu põhiossa kantud põllumajandusloom.
(3) Ristandaretusloom on eri tõugu aretusloomade sihipärase ristamise tulemusena saadud põllumajandusloom, kes on kantud aretusregistrisse või tõuraamatu lisasse.
(4) Aretuslooma mõiste loomaliikide kaupa on määratletud nõukogu direktiivides 2009/157/EÜ tõupuhaste aretusveiste kohta (ELT L 323, 10.12.2009, lk 1–5), 88/661/EMÜ aretussigade suhtes kohaldatavate zootehniliste standardite kohta (EÜT L 382, 31.12.1988, lk 36–38), 89/361/EMÜ tõupuhaste aretuslammaste ja -kitsede kohta (EÜT L 153, 06.06.1989, lk 30–31), 90/427/EMÜ zootehniliste ja genealoogiliste tingimuste kohta ühendusesisesel kauplemisel hobuslastega (EÜT L 224, 18.08.1990, lk 55–59) ja 91/174/EMÜ, milles sätestatakse põlvnemis- ja zootehnilised nõuded tõupuhaste loomade turustamiseks ja millega muudetakse direktiive 77/504/EMÜ ja 90/425/EMÜ (EÜT L 85, 05.04.1991, lk 37–38).
4) aretuslooma aretusmaterjali varumine, säilitamine, töötlemine ja turustamine (edaspidi käitlemine).
(1) Tõuraamat käesoleva seaduse tähenduses on andmekogu, kuhu kantakse asjaomase tõu aretusprogrammis ettenähtud aretuslooma põlvnemise andmed, aretuslooma aretaja ja omaniku andmed (edaspidi päritolu) ning aretuslooma jõudluse ja geneetilise väärtuse andmed koos tema eellaste nimetamisega.
(11) Tõuraamatu mõiste eri loomaliikide puhul on määratletud EÜ Nõukogu direktiivides 2009/157/EÜ, 88/661/EMÜ, 89/361/EMÜ ja 90/427/EMÜ.
(2) Aretusregister on nõukogu direktiivi 88/661/EMÜ artikli 1 lõike d tähenduses andmekogu, kuhu kantakse asjaomase tõu aretusprogrammis ettenähtud ristandaretussea põlvnemise, päritolu, jõudluse ja geneetilise väärtuse andmed.
(21) [Kehtetu - RT I 2007, 69, 423 - jõust. 01.01.2008]
(3) Aretuslooma tõuraamatusse või aretusregistrisse kandmine käesoleva seaduse tähenduses on aretuslooma andmete registreerimine tõuraamatus või aretusregistris selleks asutatud mittetulundusühingu või tulundusühistu (edaspidi aretusühing) poolt. Tõuraamatusse või aretusregistrisse kandmisega antakse loomale tõuraamatu või aretusregistri number.
(4) Aretusühing avaldab oma veebilehel vähemalt tõuraamatusse kantud isasloomade põlvnemisandmed isikuandmete kaitse seadusest lähtudes.
2. peatükk ARETUSE TEGEVUSLUBA
Tegevusluba peab olema järgmistel tegevusaladel tegutsemiseks:
2) põllumajanduslooma jõudluskontrolli läbiviimine või tema geneetilise väärtuse hindamine;
3) ohustatud tõu säilitamine.
(2) Ettevõtja märgib tegevusloa taotluses lisaks majandustegevuse seadustiku üldosa seaduses sätestatule ka tegevuspiirkonna ja aretusvaldkonna, mille kohta ta tegevusluba taotleb.
(3) Aretusühing esitab koos taotlusega ärakirja aretusprogrammist.
(4) Aretusprogramm on teatava tõu kohta koostatud dokument, millest selguvad tõu omadused, aretuse eesmärk, aretusmeetodid, aretusedu saavutamise abinõud ja aretusprogrammi täitmiseks vajalik aretusloomade arv. Aretusprogrammi osadeks on:
(41) Ohustatud tõu puhul esitatakse lisaks käesoleva paragrahvi lõikes 4 sätestatule:
1) tõu nimi, millesse kuuluvat põllumajanduslooma on lubatud kasutada ohustatud tõugu põllumajanduslooma aretuses, ja selle tõu kasutamise põhjendus;
2) ohustatud tõugu põllumajanduslooma aretuses kasutatavate loomade arv ja tähtaeg, mille jooksul on lubatud teist tõugu põllumajanduslooma aretusmaterjali kasutamine.
[RT I 2007, 69, 423 - jõust. 01.06.2008]
(42) Tegevusluba taotlev aretusühing, kes tahab hakata pidama tõuraamatut uue tõu kohta, esitab taotluse, käesoleva paragrahvi lõigetes 3 ja 4 sätestatud dokumendid ning järgmised vähemalt kolme järjestikuse põlvkonna jooksul asjaomase tõu kohta tehtud uuringute andmed:
1) andmed loomade välimiku, kehaehitustüübi, kehamassi ja -kuju ning muude iseloomulike tunnuste kohta;
2) andmed populatsiooni suuruse kohta;
3) andmed jõudlusomaduste analüüsi kohta;
4) andmed Eesti kliima- ja loomapidamistingimustega kohastumuse analüüsi kohta;
5) tõu geneetiline kirjeldus vähemalt 30 omavahel lähisuguluses mitteoleva looma põhjal.
(6) Põllumajanduslooma jõudluskontrolli läbiviimise või geneetilise väärtuse hindamisega tegeleda sooviv isik (edaspidi jõudluskontrolli läbiviija) esitab koos taotlusega:
2) ärakirja ohustatud tõu säilitusprogrammist.
(8) Ohustatud tõu säilitusprogramm on ohustatud tõu kohta koostatud dokument, milles esitatakse tõu omadused ja säilitamise eesmärk ning tegevused, mis tagavad ohustatud tõu säilimise. Säilitusprogrammi osadeks on:
1) loomade välimiku, jõudlusomaduste ja muude iseloomulike tunnuste kirjeldus;
2) andmed loomade populatsiooni suuruse kohta ning populatsiooni paiknemise ja struktuuri kirjeldus;
3) tõu säilitamise meetodite kirjeldus;
4) tõu propageerimise kord;
5) ohustatud tõu tõuraamatu olemasolu korral seda pidava aretusühingu ja loomapidajate ning ohustatud tõu säilitaja koostöö kirjeldus.
(9) Käesolevas paragrahvis nimetatud andmed kantakse loomatauditõrje seaduse § 11 lõike 3 alusel asutatud põllumajandusloomade registrisse.
(10) Käesoleva seaduse §-s 8 nimetatud tegevusloa taotluse lahendamise eest ei tasu ettevõtja riigilõivu.
(1) Tegevusloa saamiseks peab ettevõtja ja tema kavandatav aretustegevus vastama käesoleva seaduse ja selle alusel kehtestatud õigusaktide ning Euroopa Liidu õigusaktide nõuetele.
(2) Tõuraamatu või aretusregistri pidamiseks tegevusloa saamiseks peab ettevõtja vastama järgmistele nõuetele:
1) ta peab olema aretusühing;
2) ta peab olema võimeline osutama aretusteenust valitud aretusvaldkonnas;
3) temal või tema liikmetel peab olema aretuseduks piisav arv tõuraamatusse või aretusregistrisse kandmiseks sobivaid loomi;
4) soovi korral hakata pidama hobuslaste tõuraamatut või selle osa tõu kohta, mille originaaltõuraamatut juba peetakse, peab ta tagama, et järgitakse originaaltõuraamatut pidava organisatsiooni või ühingu sätestatud põhimõtteid;
5) ta peab omama nõuetekohast aretusprogrammi.
(3) Põllumajanduslooma jõudluskontrolli läbiviimiseks või geneetilise väärtuse hindamiseks tegevusloa saamiseks peab ettevõtja olema võimeline osutama aretusteenust valitud aretusvaldkonnas ja tal peavad olema käesoleva seaduse § 9 lõikes 6 sätestatud nõuetekohased korrad.
(4) Ohustatud tõu säilitamiseks tegevusloa saamiseks peab ettevõtja lisaks nõuetekohasele aretusprogrammile omama ka nõuetekohast ohustatud tõu säilitusprogrammi ja ta peab olema võimeline seda läbi viima.
§ 101. Tegevusloa andmisest keeldumise erisused
Veterinaar- ja Toiduamet võib lisaks majandustegevuse seadustiku üldosa seaduses sätestatule tegevusloa andmisest keelduda ka järgmistel juhtudel:
1) selle tõu tõuraamatut või aretusregistrit, mida isik soovib pidama hakata, juba peab tegevusloa saanud aretusühing ja tegevusloa andmine võib ohustada olemasoleva tõu säilimist või kahjustada tegevusloa saanud aretusühingu aretusprogrammi elluviimist;
2) põllumajanduslooma liigi suhtes, mille jõudluskontrolli isik soovib läbi viia või mille geneetilist väärtust hinnata, juba teeb nimetatud toiminguid tegevusloa saanud jõudluskontrolli läbiviija või
3) ohustatud tõugu, mida ettevõtja soovib säilitama hakata, juba säilitab tegevusloa saanud ohustatud tõu säilitaja.
§ 12. [Kehtetu - RT I 2007, 69, 423 - jõust. 01.01.2008]
(4) [Kehtetu - RT I 2005, 61, 477 - jõust. 01.12.2005]
(5) [Kehtetu - RT I 2005, 61, 477 - jõust. 01.12.2005]
(6) [Kehtetu - RT I 2005, 61, 477 - jõust. 01.12.2005]
(7) Aretuslooma tõuraamatusse kandmine peab vastama lisaks käesolevas seaduses sätestatud nõuetele EÜ Nõukogu direktiivide 2009/157/EÜ artikli 3, 88/661/EMÜ artikli 4 ning 90/427/EMÜ artiklite 4 ja 6 nõuetele.
Ristandaretussiga kantakse aretusregistrisse, kui:
(3) Põllumajandusloom, keda soovitakse tõuraamatusse või aretusregistrisse kanda, identifitseeritakse ja registreeritakse ka loomatauditõrje seaduse § 11 alusel kehtestatud korras.
(4) [Kehtetu - RT I 2004, 34, 236 - jõust. 01.05.2004]
(5) [Kehtetu - RT I 2004, 34, 236 - jõust. 01.05.2004]
(6) [Kehtetu - RT I 2004, 34, 236 - jõust. 01.05.2004]
(2) Jõudluskontrolli läbiviija korraldab jõudlusandmete kogumise koolituse täiskasvanute koolituse seaduse kohaselt.
(1) Aretuslooma ja aretusmaterjali aretuseks sobivaks tunnistamine on menetlus, mille käigus selgitatakse välja aretuseks sobivad emas- ja isasloomad ning aretusmaterjal. Aretuslooma ja aretusmaterjali tunnistab aretuseks sobivaks aretusühing. Aretuslooma ja aretusmaterjali aretuseks sobivaks tunnistamise ning aretuseks sobivaks tunnistatud aretuslooma ja aretusmaterjali kasutamise alused kehtestab valdkonna eest vastutav minister.
(3) Aretusühing peab igal aastal geneetiliselt uurima vähemalt ühe protsendi tõuraamatusse kantud veiste ja hobuslaste põlvnemisandmete õigsust. Uuritavate loomade valik peab olema juhuslik.
(1) Aretusmaterjali varumine, säilitamine ja töötlemine ning nendeks toiminguteks kasutatav loomakasvatushoone või -rajatis ja nimetatud toiminguid tegevale isikule kuuluv personal peab vastama loomatauditõrje seaduse, käesoleva seaduse ja nende seaduste alusel kehtestatud õigusaktide nõuetele.
(2) Impordina käsitatakse käesolevas seaduses aretusloomade ja aretusmaterjali toimetamist ühendusevälisest riigist Euroopa Liidu territooriumile vabasse ringlusse lubamiseks Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 952/2013, millega kehtestatakse liidu tolliseadustik (ELT L 269, 10.10.2013, lk 1–101) (edaspidi tolliseadustik), tähenduses.
(3) Ekspordina käsitatakse käesolevas seaduses aretusloomade ja aretusmaterjali vedu Euroopa Liidust ühendusevälisesse riiki tolliseadustiku tähenduses.
(4) Aretuslooma ja aretusmaterjali turustamine peab olema loomade ja loomsete saadustega kauplemise ning nende impordi ja ekspordi seaduse, loomatauditõrje seaduse, käesoleva seaduse ning nende seaduste alusel kehtestatud õigusaktide nõuete kohane.
(5) Aretuslooma ja aretusmaterjali turustamine, välja arvatud import ühendusevälisest riigist ja eksport ühendusevälisesse riiki, peab vastama lisaks käesoleva paragrahvi lõikes 4 sätestatud nõuetele EÜ Nõukogu direktiivide 2009/157/EÜ, 88/661/EMÜ, 89/361/EMÜ, 90/427/EMÜ, 90/428/EMÜ, 91/174/EMÜ, 87/328/EMÜ, 90/118/EMÜ ja 90/119/EMÜ nõuetele.
§ 28. – § 29. [Kehtetud - RT I 2004, 34, 236 - jõust. 01.05.2004]
Riiklikku järelevalvet käesoleva seaduse ja selle alusel kehtestatud õigusaktide nõuete ning tegevusluba omavate isikute poolt käesoleva seaduse alusel kehtestatud nõuete täitmise üle teostab Veterinaar- ja Toiduamet (edaspidi korrakaitseorgan).
§ 31. Riikliku järelevalve erimeetmed
Korrakaitseorgan võib käesolevas seaduses sätestatud riikliku järelevalve teostamiseks kohaldada korrakaitseseaduse §-des 30, 32, 49, 50, 51 ja 52 sätestatud riikliku järelevalve erimeetmeid korrakaitseseaduses sätestatud alusel ja korras.
§ 311. Riikliku järelevalve erisused
(1) Korrakaitseorgan võib korrakaitseseaduse §-s 50 sätestatud tingimustel siseneda üksnes aretusega tegeleva isiku ning loomapidaja territooriumile ja ruumidesse.
(2) Korrakaitseorganil on õigus keelata aretusmaterjali aretuseks kasutamine, kui see kahjustab aretusprogrammi elluviimist ega taga aretusedu.
(3) Aretusühing, jõudluskontrolli tegija ja ohustatud tõu säilitaja esitavad korrakaitseorganile aruande eelmise aasta aretustegevuse kohta iga aasta 30. juuniks.
(4) Korrakaitseorgan esitab Euroopa Komisjonile ja teistele Euroopa Liidu liikmesriikidele loetelu tegevusloa saanud aretusühingute ja jõudluskontrolli tegijate kohta.
(5) Põlvnemisandmete õigsuse geneetiline ekspertiis tehakse laboratoorselt rahvusvaheliselt tunnustatud metoodika järgi.
(6) Põlvnemisandmete õigsuse kontrollproovide võtmise, vedamise, pakendamise, märgistamise ja säilitamise korra kehtestab korrakaitseorgani juht.
(7) Geneetilise ekspertiisi tulemusena aretuslooma andmete ebaõigeks osutumise korral on korrakaitseorganil õigus teha ettekirjutus ebaõigeks osutunud andmete tühistamiseks tõuraamatus või aretusregistris.
(3) Ettekirjutuse täitmise tagamiseks võib järelevalveasutus rakendada sunniraha asendustäitmise ja sunniraha seaduse kohaselt. Sunniraha ülemmäär on 640 eurot.
§ 35. - § 43. [Kehtetud - RT I, 12.07.2014, 1 - jõust. 01.01.2015]
§ 44. [Kehtetu - RT I 2007, 69, 423 - jõust. 01.01.2008]
§ 441. Enne 2008. aasta 1. jaanuari tehtud tunnustamise otsus
Enne 2008. aasta 1. jaanuari tehtud tähtajaline otsus aretusühingu, jõudluskontrolli läbiviija või ohustatud tõu säilitaja tunnustamise kohta loetakse tähtajatuks tunnustamise otsuseks.
§ 45. – § 49. [Käesolevast tekstist välja jäetud.]
1 Nõukogu direktiiv 87/328/EMÜ tõupuhaste aretusveiste tõuaretuses vastuvõetavaks tunnistamise kohta (EÜT L 167, 26.06.1987, lk 54–55), muudetud direktiiviga 2005/24/EÜ (ELT L 78, 24.03.2005, lk 43–44);
nõukogu direktiiv 88/661/EMÜ aretussigade suhtes kohaldatavate zootehniliste standardite kohta (EÜT L 382, 31.12.1988, lk 36–38), muudetud määrusega (EÜ) nr 806/2003 (ELT L 122, 16.05.2003, lk 1–35) ning direktiiviga 2008/73/EÜ (ELT L 219, 14.08.2008, lk 40–54);
nõukogu direktiiv 89/361/EMÜ tõupuhaste aretuslammaste ja -kitsede kohta (EÜT L 153, 06.06.1989, lk 30–31), muudetud direktiiviga 2008/73/EÜ (ELT L 219, 14.08.2008, lk 40–54);
nõukogu direktiiv 90/118/EMÜ puhtatõuliste tõusigade tõuaretuseks heakskiitmise kohta (EÜT L 71, 17.03.1990, lk 34–35);
nõukogu direktiiv 90/119/EMÜ tõuaretuses kasutatavate ristandsigade kohta (EÜT L 71, 17.03.1990, lk 36);
nõukogu direktiiv 90/427/EMÜ zootehniliste ja genealoogiliste tingimuste kohta ühendusesisesel kauplemisel hobuslastega (EÜT L 224, 18.08.1990, lk 55–59), muudetud direktiiviga 2008/73/EÜ (ELT L 219, 14.08.2008, lk 40–54);
nõukogu direktiiv 90/428/EMÜ võistlushobustega kauplemise ja võistlustel osalemise tingimuste kohta (EÜT L 224, 18.08.1990, lk 60–61), muudetud direktiiviga 2008/73/EÜ (ELT L 219, 14.08.2008, lk 40–54);
nõukogu direktiiv 91/174/EMÜ, milles sätestatakse põlvnemis- ja zootehnilised nõuded tõupuhaste loomade turustamiseks ja millega muudetakse direktiive 77/504/EMÜ ja 90/425/EMÜ (EÜT L 85, 05.04.1991, lk 37–38);
nõukogu direktiiv 2009/157/EÜ tõupuhaste aretusveiste kohta (ELT L 323, 10.12.2009, lk 1–5).