text:
Põhja-Pärnumaa valla heakorraeeskiri – Riigi Teataja
Põhja-Pärnumaa valla heakorraeeskiri
Põhja-Pärnumaa valla heakorraeeskiri - sisukord
2 HEAKORRAEESKIRI
§ 2 Põhja-Pärnumaa Vallavalitsuse kohustused heakorra tagamisel
§ 3 Avaliku koha heakorra nõuded
§ 4 Kinnistu ja ehitise omaniku kohustused heakorra tagamisel
§ 5 Muud kohustused
§ 6 Keelud heakorra tagamisel
3 Järelevalve ja vastutus
§ 8 Vastutus ja järelevalve
RT IV, 28.08.2019, 4
Vastu võetud 21.08.2019 nr 15
(1) Põhja-Pärnumaa valla heakorraeeskirja (edaspidi eeskiri) eesmärgiks on reguleerida ja tagada vallas puhtus ja heakord koostoimes riigi ja valla vastavate muude õigusaktidega.
(2) Eeskiri on täitmiseks kohustuslik kõigile Põhja-Pärnumaa valla (edaspidi valla) territooriumil elavatele, viibivatele ja tegutsevatele isikutele ning kinnis- või vallasvara omanikele.
1) omanikuna heakorra nõuete täitmisel on võrdsustatud tema poolt volitatud valdaja, haldaja kasutaja või hooldaja;
2) kinnistu on kinnistusraamatusse iseseisva üksusena kantud kinnisasi (maaüksus), hoonestusõigus (s.h korterihoonestusõigus), korteriomand, samuti katastriüksus ja reformimata riigimaa;
3) avalik koht on määratlemata isikute ringile kasutamiseks antud või määratlemata isikute ringi kasutuses olev maa-ala, ehitis, ruum või selle osa, samuti ühissõiduk;
4) heakorratööd on tolmu, liiva, peenkillustiku, prügi, okste, lume, jää jm koristamine, hekkide pügamine ning libedusetõrje teostamine, muru ja rohu niitmine ning maha langenud puulehtede, tuulemurru ja -heite koristamine;
5) haljastustööd on taimede hooajaline (lilled, puud, põõsad) istutuse ja maa-ala püsivaks kujunduseks teostatavad tööd s.h selleks otstarbeks tehtavad ehitustööna käsitletavad tööd.
6) loomapidaja on looma omanik või looma hooldav ja tema eest vahetult vastutav isik.
7) tuleohtlik aeg on Päästeameti peadirektori vastava õigusaktiga sätestatud periood, mil on metsa- ja muu taimestikuga ning turbapinnasega alal keelatud küttekoldevälise tule tegemine (välja arvatud selleks ettevalmistatud kohas), kuluheina ja roostiku põletamine ning muu tegevus, mis võib põhjustada tulekahju.
2. peatükk HEAKORRAEESKIRI
§ 2. Põhja-Pärnumaa Vallavalitsuse kohustused heakorra tagamisel
(1) Jooksvat heakorraalast tööd vallas korraldab üldjuhul Põhja-Pärnumaa Vallavalitsuse majandusosakond.
(2) Põhja-Pärnumaa Vallavalitsus (edaspidi vallavalitsus) on kohustatud:
1) korraldama ja koordineerima heakorratöid ja haljastustöid vallale kuuluvates parkides, haljasaladel mujal valla avalikes kohtades;
2) korraldama heakorratööde teostamise kõigil valla omandis olevatel kinnistutel ning avalikus kasutuses olevatel vallale kuuluvatel teedel ja tänavatel, sealhulgas parklates ning teemaal asuvatel haljasaladel (kui teemaa piir on määramata, siis kaks meetrit teerajatise piirist), sealjuures niitma vallateede ääred vähemalt kaks korda aastas, millest esimene niitmine toimub hiljemalt jaanipäevaks;
3) süvendama vajadusel valla haldusterritooriumil asuvaid ja üldiseks teenindamiseks rajatud kuivenduskraave ning hooldama ja korrastama truupe;
4) haldama valla avalikke tualette;
5) hooldama olemasolevaid pinke, jäätmemahuteid, sotsiaal-, kultuuri-, spordi- ja mängurajatisi valla avalikes kohtades, sealhulgas vastavalt vajadusele paigaldama üldkasutatavatesse parkidesse ja haljasaladele uusi jäätmemahuteid ning tagama nende regulaarse tühjendamise;
6) tagama avalikes kohtades asuvate tuletõrje veevõtukohtade korrasoleku ning juurdepääsu nendeni;
7) uuendama regulaarselt üldkasutatavatel laste mänguväljakutel liivakastides liiva ning hooldama ja remontima mängurajatisi;
8) tagama reguleerimata jäänud heakorraga seotud üksikküsimuste lahendamise.
§ 3. Avaliku koha heakorra nõuded
(1) Avalikus kohas on kõik isikud kohustatud järgima heakorranõudeid ja teisi sellel territooriumil käitumiseks kehtestatud piiranguid, arvestama teiste isikute õigustega.
(2) Väljaspool oma kinnistut tohib avalikku kohta prügiurni, pinki, tõkkepiiret, reklaamstendi, vitriini jms paigaldada vallavalitsuse kooskõlastusel. Nende korrashoid ja hooldus on paigaldaja kohustus.
(3) Alevites ja muudel tiheasustusaladel on kinnistu omanik või valdaja kohustatud niitma ja korrastama ka kinnistuga vahetult piirneva üldkasutatava ala, mis ei ole iseseisev kinnistu, oma kinnistu laiuselt kuni teeni.
(4) Üldkasutatavate külaplatside, palliplatside ja muude vaba aja veetmise ning spordirajatiste korrashoiu ja ohutuse eest vastutab vastava rajatise omanik.
(5) Veoste ja koormate vedajad peavad kinnitama ja katma veose nii, et ei tekiks teepeenarde, kraavide, sõidu- ja teiste teede risustamist, reostamist või kahjustamist. Risustus või reostus tuleb viivitamatult likvideerida. Ohtlikust reostusest tuleb teatada koheselt Päästeametile, tee kahjustamisest tee omanikule.
(6) Avaliku ürituse või koosoleku korraldajal tuleb ürituse toimumise kohta paigaldada vajalikul hulgal jäätmemahuteid ja välikäimlaid ning heakorrastada maa-ala, millel üritus läbi viidi ja selle ümbrus hiljemalt 8 tunni jooksul pärast ürituse lõppemist või avaliku ürituse loaga määratud tähtajaks.
(7) Heakorratöid tuleb teostada aastaringselt. Liikumist segavad ja ohtlikud esemed tuleb koheselt koristada.
§ 4. Kinnistu ja ehitise omaniku kohustused heakorra tagamisel
(1) Kinnistu reostamisel või risustamisel on süüdlane kohustatud selle viivitamatult puhastama. Kui süüdlast ei ole võimalik kindlaks teha, peab ala korrastama kinnistu omanik.
(2) Kinnistu ja ehitise omanik on kohustatud:
1) hoidma vara korras ja seisundis, mis ei põhjusta ohtu teiste isikute elule, tervisele, varale või elukeskkonnale ning looduskeskkonnale;
2) hoidma korras oma kinnistu ja kinnistu piirdeaia, koristama prahti, niitma kinnistul rohtu (sealhulgas muru) sagedusega, et selle kõrgus ei ületaks 15 cm. Nõuet ei kohaldata tiheasustusalal asuval metsatunnustega alal ja maatulundusmaa sihtotstarbega looduslikul alal;
3) rakendama meetmeid talle kuuluva kinnistu reostamise ja risustamise vältimiseks ning vältima kinnistult igasuguse materjali (sh savi, killustik, liiv, freespuru, muld jm), pori ja jäätmete kandumist kõnni- ja sõiduteele ning naaberkinnistule;
4) hoidma korras kinnistul paiknevad ehitised ja rajatised, sh hoone välisviimistluse; vihmaveetorude, piirete jms lagunemisel, lõhkumisel või määrdumisel tagama nende korrastamise;
5) lagunenud hooned ja rajatised lammutama või taastama;
6) tagama kasutusel mitteoleva ehitise ja sinna juurde kuuluva krundi heakorra ning vältima hoone varisemisohtlikkust, sulgema sissepääsud hoonesse ja krundile;
7) pügama heki ning korraldama selliste põõsa- ja puuokste kärpimist, mis kasvavad väljapoole kinnistu piire ja varjavad liiklust reguleerivat tehnilist vahendit, takistavad jalakäija või sõiduki liiklust;
8) puhastama kinnistut läbiva või kinnistupiiriga vahetult kulgevates kuivenduskraavi vee tõrgeteta äravoolu tagamiseks (nii põhi kui ka kaldad) rohust, lehtedest, võsast, setetest, jäätmetest ning muudest vee äravoolu takistavatest asjadest;
9) puhastama maa-aluse tehnovõrgu kaevu luugi ja resti ning sajuveeneelu, kui eelnimetatu jääb tema kinnistu piiresse;
10) hoidma kinnistu piiresse jäävad trepid ja läbipääsud puhtad prahist, lumest ja jääst ning vajadusel teostama libedusetõrjet;
11) tähistama tiheasustusaladel hoone või hoonestatud kinnistu avalikult teelt nähtava aadressinumbri või lähiaadressiga, kui aadressinumber puudub. Kortermajas on korteriomanik kohustatud tähistama vastavalt korterite numeratsioonile õige numbrimärgi olemasolu korteriuksel;
12) tagama heitvee ja fekaalide kogumismahuti korrasoleku, veepidavuse, hermeetilise sulgumise, õigeaegse tühjendamise ja ümbruse hooldamise ning omama heitvee äravedu ja kogumismahuti tühjendamist (purgimist) tõendavat dokumentatsiooni;
13) kõrvaldama ehitiselt lume, jääpurikad, varisemisohtlikud kivid, plaadid jms ning tagama ohu korral ja ohu kõrvaldamise tööde ajal ohutu liiklemise, piirates ohuala ajutise piirdeaiaga ning paigaldades nähtavale kohale infotahvli, millele on märgitud ohu liik, ohu likvideerimise eest vastutava isiku nimi ja telefon, töö algus- ja lõpptähtaeg. Piirdeaia ja infotahvli paigaldamine ei vabasta käesolevas sättes nimetatud ohu kõrvaldamise kohustusest. Pärast töö lõpetamist tuleb ümbrus heakorrastada;
14) tagama kinnistul ja/või ehitisel asuva välireklaami kandja ja välireklaami korrashoiu ning hoolduse;
15) omama kinnistul jäätmete paigutamiseks nõuetele vastavat jäätmemahutit, kindlustama selle õigeaegse tühjendamise ja väljaveo selleks ettenähtud kohta ning pesema ja desinfitseerima seda;
16) tagama ligipääsu tuletõrje veevõtukoha juurde;
17) taotlema vallavolikogu määrusega sätestatud juhul ja korras puu (v.a viljapuu) raideks raieloa.
18) kõrvaldama ehitistelt omavoliliselt paigaldatud kuulutused, teated ja reklaami ning kirjutised, kritseldused, grafiti jms.
§ 5. Muud kohustused
1) vältima objektilt pori ja prahi ning tolmu sattumist sõidu- ja kõnniteele ning naaberkinnistule;
3) rajama ning hoidma korras piirdeaia või muu tõkke;
4) heakorrastama pärast tööde lõpetamist tööala ümbruse ning taastama tööde käigus rikutud haljastuse ja teed ning käitlema ehitusjäätmed.
5) täitma lisaks käesolevas eeskirjas sätestatule vastavat tegevust reguleerivas seaduses ning eeskirjas sätestatud nõudeid.
(2) Tehnovõrgu omanik on kohustatud hoidma temale kuuluva tehnovõrgu korras ning seisundis, mis tagab liiklusohutuse ja teekatte korrasoleku tehnovõrgu kohal, kusjuures kaevupea peab olema teekattega ühes tasapinnas.
(3) Müügikoha omanik on kohustatud:
1) juhinduma tänavakaubanduspunkti (kiosk, paviljon, haagis, lett jms) paigaldamiseks kehtivatest nõuetest;
2) hoidma pidevalt müügikoha ja selle ümbruse puhtana, sh tagama jäätmemahutite olemasolu ja nende regulaarse tühjendamise.
(4) Jäätmete ja veose vedaja peab koristama peale laadimisel või sõidul maha pudenenud jäätmed või kauba.
(5) Põllumajandusloomade ja -lindude ning mesilaste pidamine valla territooriumi tiheasutusaladel on lubatud vallavalitsuse kooskõlastusel ja arvestades seaduse sätestatud nõudeid.
(6) Looma lahtisaamisel või väljapääsemise korral oma alalt võtma tarvitusele kõik võimalikud abinõud, et tõkestada looma võimalik liikumisraadius ja asuma viivitamatult looma püüdma ning toimetama loom tagasi temale ettenähtud alale. Lahti pääsenud looma poolt tekitatud kahju tuleb loomaomanikul või looma hooldaval isikul kahju saajale hüvitada.
(7) Loomapidamisel arvestama seadustes ja muudes õigusaktides loomade pidamiseks sätestatud nõudeid ja korda, s.h vältima keskkonnareostust ja katma keskkonna reostuse tekkimisel kulutused, mis on vajalikud reostuse mahu väljaselgitamiseks, selle likvideerimiseks ja kahju hüvitamiseks ning nakkushaiguste leviku ärahoidmiseks vaktsineerima loomad nõuetekohaselt. Haigestumise juhtumist viivitamatult teavitama loomaarsti ning täitma loomaarstilt saadud edaspidiseid juhiseid.
(8) Loomapidamishoonete ümbrus tuleb hoida puhtana, korrastatuna ja vastama valdkonda reguleerivates õigusaktides sätestatule.
(9) Põllumajandustööde teostaja peab viivitamatult likvideerima reostuse üldkasutatavatel teedel, mis on tekkinud tema tegevuse käigus.
(10) Küttekoldevälise tule tegemine toimub siseministri 30.08.2010 määruse nr 40 „Küttekoldevälise tule tegemise ja grillimise kohale esitatavad nõuded” kohaselt.
§ 6. Keelud heakorra tagamisel
1) risustada, reostada, lõhkuda, kahjustada, määrida, rikkuda või kasutada mittesihipäraselt haljasalasid, taimi, teekatteid, pargiinventari, jäätmemahuteid, ehitisi, valgusteid jms;
2) avalikus kohas vigastada ja raiuda omavoliliselt puid ning põõsaid, rikkuda murukamarat;
3) põletada jäätmeid, kulu, rohket suitsu tekitavat oksa- ja leherisu, põhku jms, sealjuures küttekoldevälise tule tegemine ja grillimine tuleohutuse seaduses ning selle alusel antud õigusaktides sätestatud tuleohutusnõudeid rikkudes;
4) rajada üldkasutataval maa-alal haljastust, istutada puid ja põõsaid ilma vallavalitsuse kooskõlastuseta;
5) kloppida riideid ja vaipu kortermaja rõdul, aknal ja uksel, asetada akna välisküljele sinna mittesobivaid esemeid ja toiduaineid, kuivatada pesu rõdu ja lodža piirdest kõrgemal;
6) ehitada rõdu või lodžat kinni ilma kehtestatud korras kinnitatud projektita;
7) hoida kütte- või muid materjale väljaspool oma kinnistu piire. Erandkorras on lubatud tahke kütuse, ehitusmaterjali jms mahalaadimine üldkasutatavale territooriumile tingimusel, et ei takistata jalakäijate ja sõidukite liiklust ning materjal teisaldatakse ja territoorium heakorrastatakse 24 tunni jooksul;
8) lasta olme- või heitvett sadeveekraavi, reostada või risustada mingil muul viisil kanalisatsiooni või veekogusid;
9) asetada jäätmeid maha või matta neid pinnasesse, v.a kompostimine vastavalt valla jäätmehoolduseeskirjale;
10) valada naftasaadusi, s.h kütte- või määrdeõli või nende jääke maapinnale ja kanalisatsiooni;
11) hoida mürgiseid aineid kohtades, kus ei ole välistatud nende imbumine pinnasesse, lahtisesse veekogusse;
12) paigutada selleks mitte ettenähtud mahutisse vedelaid jäätmeid, kivi- või betoonjäätmeid, puisteliiva, hõõguvat sütt, tulist tuhka, ohtlikke jäätmeid jms;
13) kasutada lume- ja libedustõrjeks kõnniteedel tuhka või kloriide;
14) pesta ennast, sõidukit, pesu või muid esemeid valla siseveekogudes jm selleks mitteettenähtud kohas või reostada looduslikke ja tehislikke veekogusid muul moel;
15) kasutada mürkainet kehtestatud korra vastaselt, tekitada ülenormatiivset müra, vibratsiooni või tolmu;
16) parkida või liigelda mootorsõidukiga parkides, kalmistutel ja mujal avalikel haljasaladel ning sõidukõlbmatut sõidukit parkida avalikul tee või, -parklas;
17) omaniku loata hoone seinale, müürile, piirdeaiale, pingile, kõnniteele, ühissõiduki peatuse ootekojale, kommunikatsiooni ehitisele ning ühistranspordisõidukitele vms kanda grafitit;
18) täita omavoliliselt kinnistusiseseid või kinnistuga piirnevaid kraave.
3. peatükk Järelevalve ja vastutus
Heakorraeeskirja täitmist kontrollib vallavalitsus kui ametiasutus (ametiasutuse määratud või volitatud ametnik).
§ 8. Vastutus ja järelevalve
(1) Eeskirja rikkumisel vastutab rikkuja kohaliku omavalitsuse korralduse seaduse paragrahvis 662 sätestatud korras.
(2) Järelevalvet eeskirja täitmise üle teostavad vallavalitsus, Keskkonnainspektsioon ja Politsei- ja Piirivalveamet vastavalt oma pädevusele.
(1) Tunnistada kehtetuks:
1) Vändra Vallavolikogu 16.11.2010 määrus nr 35 „Vändra valla heakorraeeskiri“ (RT IV 05.02.2013);
2) Vändra Alevivolikogu 19.06.2008 määrus nr 14 „Vändra alevi heakorraeeskiri“ (RT IV, 05.07.2013, 38);
3) Tootsi Vallavolikogu 22.06.2009 määrus nr 8 „Heakorraeeskirja ja koormise kehtestamine“ (RT IV, 08.02.2013, 77).

matches:
§ 2
§ 3
§ 4
§ 5
§ 6
§ 8
§ 2
§ 3
§ 4
§ 5
§ 6
§ 8


Kaugkütteseadus – Riigi Teataja
Kaugkütteseadus (lühend - KKütS)
Kaugkütteseadus - sisukord
§ 3 Energiasäästu sihtprogramm
2 KAUGKÜTTE KORRALDUS
§ 4 Soojusettevõtja
§ 5 Kaugküttepiirkond
§ 6 Soojuse tootmine, jaotamine ja müük
§ 7 Soojusettevõtja kohustused
§ 8 Soojuse müük ja hinnakujundus
§ 9 Soojuse hinna kooskõlastamine
§ 10 Võrguga liitumine
§ 11 Võrguga liitumise lepingu sõlmimine
§ 12 Liitumistasu arvutamine
§ 13 Võrguettevõtja võrgupiirkond
§ 14 Võrguettevõtja kohustused
§ 141 Soojuse ostu korraldus
§ 15 Mõõtmine ja mõõtesüsteemide paigaldamine
§ 16 Ebaseaduslik kasutamine
§ 17 Soojusvarustuse katkestamine ja taastamine
§ 19 Tegevusloa taotlemine
§ 20 Tegevusloa kontrolliese
§ 21 Tegevusloa andmise otsustamine
§ 22 Tegevusloa andmisest keeldumine
§ 23 Tegevusloa kõrvaltingimused
§ 24 Tegevusloa andmete ja tingimuste muutmine
§ 25 Tegevusloa kehtivus
§ 26 Tegevusloa kehtetuks tunnistamine
§ 27 Tegevuse jätkamise kohustus
§ 28 Riiklik järelevalve
§ 29 Riikliku järelevalve erimeetmed
§ 291 Riikliku järelevalve erisused
§ 292 Sunniraha määr
§ 30 Ettekirjutus ja otsus
§ 31 Sundvõõrandamine
§ 39 Energiaseaduse alusel riigiga sõlmitud lepingu tähtpäev
§ 40 Turuloa kehtivus
§ 41 Ettevõtja tegevuse vastavusse viimine seaduses sätestatud nõuetega
§ 411 Reservkütuse kasutamine soojuse tootmiseks
§ 43 Seaduse jõustumine
RT I, 03.03.2017, 12
Kaugkütteseadus
RT I 2003, 25, 154
03.06.2010 RT I 2010, 35, 192 08.07.2010
(1) Käesolev seadus reguleerib soojuse tootmise, jaotamise ja müügiga seonduvaid tegevusi kaugküttevõrgus (edaspidi võrk) ning võrguga liitumist.
(2) Käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud tegevused peavad olema koordineeritud ning vastama objektiivsuse, võrdse kohtlemise ja läbipaistvuse põhimõtetele, et tagada kindel, usaldusväärne, efektiivne, põhjendatud hinnaga ning keskkonnanõuetele ja tarbijate vajadustele vastav soojusvarustus.
1) kaugküte on soojuse tootmine ja võrgu kaudu jaotamine tarbijate varustamiseks soojusega kaugküttesüsteemi kaudu;
2) kaugküttesüsteem on soojuse tootmise, jaotamise ja tarbimise tehniline süsteem, mille moodustavad soojuse tootmise, jaotamise ja tarbimise tehnilised vahendid ja nendega seotud ehitised;
3) võrk on torustike, seadmete, abiseadmete ja nendega seotud ehitiste kohtkindlalt ehitatud talituslik kogum või selle osa, mis on vajalik soojuse jaotamiseks, kusjuures võrguks ei loeta käesoleva seaduse tähenduses tarbijapaigaldisi;
4) tarbijapaigaldis on kinnistul, ehitises või ühtse majandusüksuse moodustavas funktsionaalselt seotud ehitiste kompleksis ja nende teenindamiseks vajalikul maal ehitatud omavahel ühendatud soojatorustike ja abiseadmete võrguga ühendatud või ühendatav talituslik kogum tarbija varustamiseks soojusega;
5) liitumispunkt on võrgu ja tarbijapaigaldise ühenduskoht;
6) võrgu teeninduspiir on piir, milleni võrguettevõtja lepingu alusel kaugküttesüsteemi haldab;
7) võrgupiirkond on maa-ala, kus asub ja kus arendatakse ühe võrguettevõtja omandis või valduses olevat võrku;
8) tegevuspiirkond on tegevusloaga kindlaks määratud ala, kus soojusettevõtja tegutseb;
9) tarbija on isik, kes ostab võrgu kaudu jaotatavat soojust;
10) võrguettevõtja on ettevõtja, kes kasutab võrku soojuse jaotamiseks;
11) liitumine on tarbijapaigaldise ühendamine võrguga;
12) kütusevabad taastuvad allikad on päikeseenergia ja sellest muundatud soojusenergia, tuuleenergia ja sellest muundatud soojusenergia, maasoojus ja sellest muundatud soojusenergia, kasutades selleks taastuvallikaist valmistatud elektrienergiat, hoones kasutatud ja sealt (ventilatsiooni, kanalisatsiooni jms kaudu) eralduv soojus ja sellest muundatud soojusenergia, kasutades selleks taastuvallikaist muundatud elektrienergiat.
§ 3. Energiasäästu sihtprogramm
2. peatükk KAUGKÜTTE KORRALDUS
§ 4. Soojusettevõtja
(1) Soojusettevõtja on ettevõtja, kes tegutseb vähemalt ühel tegevusalal, milleks on soojuse tootmine, jaotamine või müük, ning vastutab nende tegevustega seonduvate kaubanduslike, tehniliste või hooldusküsimuste lahendamise eest.
(2) Võrguettevõtjast soojusettevõtja on üldhuviteenuse osutaja majandustegevuse seadustiku üldosa seaduse tähenduses.
§ 5. Kaugküttepiirkond
(1) Kaugküttepiirkond on üldplaneeringu alusel kindlaksmääratud maa-ala, millel asuvate tarbijapaigaldiste varustamiseks soojusega kasutatakse kaugkütet, et tagada kindel, usaldusväärne, efektiivne, põhjendatud hinnaga ning keskkonnanõuetele ja tarbijate vajadustele vastav soojusvarustus.
(2) Õigus määrata kaugküttepiirkond oma haldusterritooriumi piires on kohaliku omavalitsuse volikogul. Kaugküttepiirkonna määramise otsus peab lähtuma käesoleva paragrahvi lõikes 1 sätestatud põhimõtetest.
(3) Isikud, kes kaugküttepiirkonna määramise ajal ei kasuta kaugkütet, ei ole kohustatud liituma võrguga.
(4) Kaugküttepiirkonnas tohib võrguga ühendatud tarbijapaigaldist võrgust eraldada ja ehitatava või rekonstrueeritava ehitise soojusega varustamisel kasutada muud viisi, kui on kaugküte kohaliku omavalitsuse volikogu määratud tingimustel ja korras.
(41) Kaugküttepiirkonnas võivad tarbijad lisaks kaugküttevõrgust saadavale soojusele osta ka kütusevabadest ja taastuvatest allikatest muundatud soojusenergiat selle tootjatelt.
(5) Enne kaugküttepiirkonna määramist tiheasustusega uusehitisteks planeeritavale maa-alale tuleb analüüsida soojusvarustuse korraldamise võimalusi, lähtudes käesoleva paragrahvi lõikes 1 sätestatud põhimõtetest. Kaugküttepiirkonna määramisel tiheasustusega uusehitisteks planeeritaval maa-alal on võrguga liitumine kohustuslik kõigile kaugküttepiirkonnas asuvatele isikutele, kui kohaliku omavalitsuse volikogu ei näe ette teisiti.
(6) Kohaliku omavalitsuse volikogu kaugküttepiirkonna määramise otsuses sätestatakse muu hulgas:
1) kaugküttepiirkonna piirid;
2) võrguga liitumise ning võrgust eraldumise tingimused ja kord, arvestades käesoleva paragrahvi lõigetes 4 ja 5 sätestatut;
3) kaugkütte üldised kvaliteedinõuded;
4) [kehtetu - RT I 2010, 56, 363 - jõust. 01.11.2010]
5) soojusettevõtja arenduskohustus;
6) tingimuste, nõuete ja korra kehtima hakkamise aeg.
(7) Käesoleva paragrahvi lõike 6 alusel kehtestatavad tingimused, nõuded ja kord tuleb enne nende kehtestamist kooskõlastada kaugküttepiirkonnas tegutsevate soojusettevõtjatega.
§ 6. Soojuse tootmine, jaotamine ja müük
(1) Soojuse tootmine käesoleva seaduse mõistes on tegevus, mille tulemusena saadakse tarbijapaigaldistes kasutatav soojusenergia.
(2) Soojuse jaotamine käesoleva seaduse mõistes on soojuse transportimine võrgu kaudu tarbijapaigaldiseni.
(3) Soojuse müük käesoleva seaduse mõistes on soojuse üleandmine tarbijale tasu eest või tasuta.
§ 7. Soojusettevõtja kohustused
(1) Soojusettevõtja peab tagama tarbijate ja teiste soojusettevõtjate soojusega varustamise vastavuses käesoleva seaduse, tegevusloa tingimuste ja sõlmitud lepinguga.
(2) Soojusettevõtja peab oma raamatupidamises pidama eraldi arvestust soojuse tootmise, jaotamise, müügi ja nende tegevustega mitteseotud tegevusalade kohta.
(3) Hädaolukorra seaduse § 36 lõike 4 punktis 1 nimetatud elutähtsa teenuse osutaja on:
1) soojuse tootja, kelle tootmise prognoositav maht aastas on vähemalt 50 000 MWh, kes tegutseb võrgupiirkonnas, mille aastane müügimaht on vähemalt 50 000 MWh, ja kes osutab teenust vähemalt 10 000 elanikuga kohaliku omavalitsuse üksuses;
2) võrguettevõtjast soojusettevõtja, kes tegutseb võrgupiirkonnas, mille aastane müügimaht on vähemalt 50 000 MWh, ja kes osutab teenust vähemalt 10 000 elanikuga kohaliku omavalitsuse üksuses.
(31) Soojusettevõtja, kelle tootmise prognoositav maht aastas on vähemalt 500 000 MWh võrgupiirkonna kohta, on kohustatud soojuse tootmiseks tagama niisuguse koguse reservkütuse kasutamise võimaluse, mis kindlustab soojusvarustuse kolme ööpäeva jooksul.
(4) Reservkütuse koguse arvutamisel lähtutakse eelmise aasta maksimaalsest ööpäevasest tarbimisest.
§ 8. Soojuse müük ja hinnakujundus
(1) Tarbija ostab soojust võrguettevõtjalt, kelle võrguga tema valduses olev tarbijapaigaldis on ühendatud.
(2) Võrguettevõtja on kohustatud oma võrgupiirkonnas müüma kõigile võrguühendust omavatele tarbijatele soojust vastavalt võrgu tehnilistele võimalustele.
(3) Soojuse piirhind tuleb kujundada selliselt, et oleks tagatud:
1) vajalike tegevuskulude, sealhulgas soojuse tootmiseks, jaotamiseks ja müügiks tehtavate kulutuste katmine;
(4) Soojusettevõtja peab avalikustama oma võrgupiirkonnas soojuse piirhinna vähemalt üks kuu enne selle kehtima hakkamist.
§ 9. Soojuse hinna kooskõlastamine
(1) Konkurentsiametiga peab kooskõlastama müüdava soojuse piirhinna igale võrgupiirkonnale eraldi soojusettevõtja, kes:
1) müüb soojust tarbijale;
2) müüb soojust võrguettevõtjale edasimüügiks tarbijale;
3) toodab soojust elektri ja soojuse koostootmise protsessis.
(2) [Kehtetu - RT I 2010, 56, 363 - jõust. 01.11.2010]
(3) [Kehtetu - RT I 2010, 56, 363 - jõust. 01.11.2010]
(4) Soojusettevõtja, kes on kohustatud kooskõlastama soojuse piirhinna, võib müüa soojust hinnaga, mis ei ületa kooskõlastatud piirhinda.
(5) Konkurentsiamet teeb käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud piirhindade kooskõlastamise kohta otsuse 30 päeva jooksul alates nõuetekohase hinnataotluse esitamisest. Eriti keeruka või töömahuka kooskõlastamistaotluse menetlemisel võib Konkurentsiamet seda tähtaega pikendada 90 päevani, teatades tähtaja pikendamisest enne esialgse tähtaja möödumist taotluse esitajale.
(6) Konkurentsiameti nõudel peab soojuse müüja selgitama ja põhjendama piirhindade moodustamise aluseid.
(7) Käesoleva paragrahvi lõikes 4 nimetatud piirhinna kooskõlastamise taotluse menetlemise tähtaeg peatub, kui Konkurentsiametile ei ole esitatud tema nõutud teavet, mis on vajalik hinnataotluse kooskõlastamiseks.
(8) Käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud soojusettevõtja, kes taotleb piirhinna kooskõlastamist, peab lubama oma raamatupidamist kontrollida Konkurentsiametil ning andma oma majandustegevuse kohta vajalikke selgitusi.
(9) Konkurentsiametil on õigus nõuda soojusettevõtjalt või riigiasutuselt või kohaliku omavalitsuse asutuselt lisaandmeid, kui seda on vaja piirhinna kooskõlastamise otsuse tegemiseks või esitatud andmete kontrollimiseks.
(91) Soojusettevõtja on kohustatud jälgima oma tegevusest sõltumatuid asjaolusid, mis mõjutavad soojuse hinda tarbijale, ja esitama Konkurentsiametile uue piirhinna kooskõlastamise taotluse hiljemalt 30 päeva jooksul, arvates asjaolu ilmnemisest, mis võib vähendada soojuse hinda tarbijale enam kui 5 protsendi võrra.
(10) Soojusettevõtja võib taotleda Konkurentsiametilt hinnavalemi kooskõlastamist kuni kolmeks aastaks. Hinnavalemit kasutatakse soojuse piirhinna kooskõlastamiseks soojusettevõtja taotlusel tema tegevusest sõltumatute ja soojuse hinda mõjutavate tegurite ilmnemisel. Otsuse piirhinna kooskõlastamise taotluse kohta hinnavalemi alusel teeb Konkurentsiamet kümne tööpäeva jooksul, alates nõuetekohase taotluse saamisest.
(101) Konkurentsiamet võib piirhinna kooskõlastuse kehtetuks tunnistada ja kehtestada soojusettevõtjale ajutise soojuse müügi hinna olukorras, kus soojusettevõtja müüb soojust hinnaga, mis ei vasta käesoleva seaduse § 8 lõikes 3 sätestatud tingimustele, ning on jätnud täitmata Konkurentsiameti ettekirjutuse. Konkurentsiameti poolt kehtestatud hind kehtib seni, kuni soojusettevõtja kooskõlastab uue soojuse piirhinna Konkurentsiametiga.
(102) Käesoleva paragrahvi lõikes 101 nimetatud hinna kehtestamisel võtab Konkurentsiamet aluseks soojusettevõtja kehtiva hinnastruktuuri, ettekirjutuse tegemise aastale eelnenud majandusaasta põhjendatud kulud ja põhjendatud tulukuse määra. Kui soojusettevõtjale on kooskõlastatud hinnavalem, lähtub Konkurentsiamet hinna kehtestamisel hinnavalemist. Valdkonna eest vastutav minister kehtestab määrusega soojuse hinna kehtestamise korra, lähtudes käesolevas lõikes sätestatud alustest.
(11) Konkurentsiamet ei või avaldada seoses piirhinna kooskõlastamisega saadud teavet kolmandatele isikutele, välja arvatud juhul, kui teabe avaldamine on ette nähtud seadusega või kui teabe edastamine on vajalik käesolevast seadusest tulenevate kohustuste täitmiseks.
§ 10. Võrguga liitumine
(1) Võrguettevõtja on kohustatud võrgu tehniliste võimaluste piires ühendama võrguga kõik võrguettevõtja võrgupiirkonnas asuvad liitumistaotluse esitanud isikute (edaspidi liituja) tarbijapaigaldised, kui sellega ei seata ohtu varasemate liitujate varustuskindlust.
(11) Korteriomanditeks jagatud kinnisomandi puhul on liitujaks korteriühistu. Korteriomanik võib olla liitujaks juhul, kui on võimalik tema tarbijapaigaldise ühendamine võrguga käesoleva seaduse nõuetele vastava liitumispunkti kaudu.
(2) Liitumistaotluse rahuldamisest keeldumist peab võrguettevõtja kirjalikult põhjendama 30 päeva jooksul, alates taotluse saamisest.
(3) Liituja taotluse alusel väljastab võrguettevõtja võrguga liitumise tingimused (edaspidi liitumistingimused).
(4) Liitumistingimused peavad olema:
2) sarnaste liitujate suhtes võrdse kohtlemise põhimõtet järgivad;
(5) Liitumistingimustes määratakse kindlaks:
2) mõõtesüsteemi asukoht;
(6) Võrguga ühendatud tarbijapaigaldise või selle osade vahetamist või selle omaniku või valdaja vahetumist ei loeta käesoleva seaduse mõistes võrguga liitumiseks ja omanikult või valdajalt ei võeta liitumistasu, kui üheaegselt on täidetud järgmised tingimused:
1) liitumispunkti asukoht ei muutu;
2) ei taotleta tehniliste tingimuste muutmist;
3) on säilinud tehnilised võimalused liituja tarbijapaigaldise ühendamiseks.
§ 11. Võrguga liitumise lepingu sõlmimine
(1) Võrguga liitumiseks sõlmivad võrguettevõtja ja võrguga ühendatava tarbijapaigaldise omanik või valdaja kirjaliku liitumislepingu (edaspidi leping).
5) liitumise tehnilised tingimused;
(3) Konkurentsiametil on õigus kontrollida käesoleva seaduse § 9 lõikes 1 nimetatud soojusettevõtja tegevuse põhjendatust liitumistaotluse rahuldamisest keeldumisel, liitumistasu määramisel ja lepingutingimuste kehtestamisel.
(4) Käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud leping on soojuse ostu-müügilepingu sõlmimise aluseks.
§ 12. Liitumistasu arvutamine
(2) Liitumistasu arvutamisel lähtutakse sellest, et tagada konkreetseks liitumiseks vajalik:
1) investeeringute katmine;
3) kvaliteedi- ja ohutusnõuete täitmine;
4) põhjendatud tulukus.
(3) Liitumistasu suuruse arvutab võrguettevõtja.
(4) Kui lepingujärgseid liitumise tehnilisi tingimusi muudetakse võrguettevõtja algatusel, tasub kulud võrguettevõtja.
(5) Võrguettevõtja võib võtta põhjendatud tasu soojuse tarbimise tehniliste tingimuste muutmise eest, mis toimub tarbija algatusel.
§ 13. Võrguettevõtja võrgupiirkond
(1) Võrguettevõtja peab kindlaks määrama oma võrgupiirkonna ning tagama võrkude asendiplaani ja kirjelduse kättesaadavuse kõigile huvitatud isikutele.
(2) Võrguettevõtjal võib olla mitu võrgupiirkonda, mis koos moodustavad võrguettevõtja tegevuspiirkonna.
(3) Eri võrguettevõtjate võrgupiirkonnad võivad kattuda.
§ 14. Võrguettevõtja kohustused
(1) Võrguettevõtja on kohustatud tagama võrguühendust omavate tarbijate varustamise soojusega käesoleva seaduse, tegevusloa tingimuste või kohaliku omavalitsuse volikogu otsuse ja sõlmitud lepingu kohaselt.
(3) Võrguettevõtja on kohustatud arendama võrku selliselt, et oleks tagatud võrguettevõtja võrgupiirkonnas olevate tarbijapaigaldiste võrku ühendamine.
(4) Võrguettevõtja peab korraldama võrgust tarbitava soojuse koguste mõõtmise ja pidama sellekohast arvestust, kui ei ole kokku lepitud teisiti.
(5) Võrguettevõtja on kohustatud andma kõigile teistele tema tegevuspiirkonna võrguettevõtjatele vajalikku informatsiooni, et tagada soojuse jaotamine ja müük viisil, mis on kooskõlas võrgu kindla ja tõhusa kasutamisega.
(6) Võrguettevõtja võib oma tegevuse lõpetada ainult juhul, kui ta on andnud käesolevast paragrahvist tulenevad kohustused üle teisele ettevõtjale.
(7) Võrguettevõtja peab vähemalt 12 kuud enne oma tegevuse lõpetamist Konkurentsiametit kirjalikult informeerima lõpetamisajast ja -kavast ning esitama piisava ülevaate abinõudest, mis tagavad käesolevas paragrahvis esitatud nõuete täitmise.
§ 141. Soojuse ostu korraldus
(1) Soojuse tootja teeb soojuse tootmiseks investeeringuid ja võrguettevõtja sõlmib vastavalt vajadusele investeeringukindluse tagamiseks lepinguid tähtajaga kuni 12 aastat alates tootmisseadmega tootmise alustamisest, arvestades käesoleva seaduse § 1 lõikes 2 sätestatud põhimõtteid. Võimaluse korral eelistatakse valdavalt taastuvatest energiaallikatest toodetud soojust või valdavalt tõhusa koostootmise režiimis taastuvatest energiaallikatest, jäätmetest jäätmeseaduse tähenduses, turbast või põlevkivitöötlemise uttegaasist toodetud soojust ning parimat olemasolevat keskkonnasäästlikku tehnoloogiat.
(2) Kui tekib vajadus uute tootmisvõimsuste järele ja/või lepingute sõlmimiseks on kirjalikult soovi avaldanud mitu ettevõtjat, korraldab võrguettevõtja lepingu sõlmimiseks konkursi.
(3) Kui võrguettevõtja ja soojuse tootja on sama juriidiline isik, kohaldatakse võrguettevõtja poolt soojuse tootmisesse tehtud investeeringule lepingu suhtes kohaldatavaid sätteid.
(4) Võrguettevõtja kohustub Konkurentsiametiga eelnevalt kooskõlastama soojuse ostmise lepingute sõlmimise või uutesse tootmisvõimsustesse investeeringute tegemise ja konkursi korraldamise tingimused, arvestades käesoleva paragrahvi lõigetes 1 ja 2 sätestatud tingimusi.
(5) Valdkonna eest vastutav minister kehtestab määrusega konkursi korraldamise korra ning pakkumiste hindamise metoodika, et hinnata käesoleva paragrahvi lõigetes 1 ja 2 nimetatud lepingute sõlmimise ja investeeringute tegemise vastavust seaduses sätestatud tingimustele.
(6) Konkurentsiamet menetleb käesoleva paragrahvi lõikes 4 nimetatud kooskõlastuse andmist analoogselt käesoleva seaduse § 9 lõikes 5 sätestatud korrale. Konkurentsiamet jätab kooskõlastuse andmata, kui käesoleva seaduse § 1 lõikes 2 sätestatud põhimõtted, käesolevas paragrahvis sätestatud tingimused või muud käesolevast seadusest tulenevad nõuded ei ole täidetud.
(7) Kui Konkurentsiametil on põhjendatud kahtlus, et soojuse tootmine võrgupiirkonnas on majanduslikult ebaefektiivne või enne käesoleva paragrahvi jõustumist sõlmitud lepingu alusel ei ole tagatud käesoleva paragrahvi lõikes 1 sätestatud tingimuste täitmine, on Konkurentsiametil õigus teha võrguettevõtjale ettekirjutus konkursi korraldamiseks lähtuvalt käesolevas paragrahvis sätestatud põhimõtetest.
(8) Enne 2010. aasta 1. novembrit soojuse tootja ja võrguettevõtja poolt sõlmitud soojuse ostmise lepingud loetakse kehtivaks kuni nende lõppemise tähtajani, kuid mitte kauem kui 12 aastat alates tootmisseadmega soojuse tootmise alustamisest, tingimusel et soojust toodetakse lähtuvalt käesoleva seaduse § 1 lõikes 2 ja käesoleva paragrahvi lõikes 1 sätestatud põhimõtetest. Nimetatud tähtaja möödumisel võib võrguettevõtja korraldada vabanenud võimsustele konkursi käesolevas paragrahvis sätestatud korras.
(9) Võrguettevõtja esitab loetelu kehtivatest lepingutest, mis on tema ja soojuse tootja vahel sõlmitud enne 2010. aasta 1. novembrit Konkurentsiametile hiljemalt 2010. aasta 31. detsembril.
(10) Käesolevas paragrahvis sätestatu ei vabasta soojusettevõtjat kohustusest kooskõlastada Konkurentsiametiga soojuse piirhind käesoleva seaduse §-s 9 sätestatud korras.
§ 15. Mõõtmine ja mõõtesüsteemide paigaldamine
(1) Võrguettevõtja peab tagama kõigi tema võrku sisenevate ja võrgust väljuvate soojusekoguste kindlaksmääramise, mõõteandmete kogumise ja töötlemise.
(2) Võrguettevõtja paigaldab oma valduses olevas võrgus projektikohase soojusmõõtesüsteemi koos vajalike abivahenditega omal kulul, kui lepingus ei ole sätestatud teisiti.
(3) Kui olemasolev tarbija soojusmõõtesüsteem ei vasta kehtivatele tehnilistele nõuetele, asendab võrguettevõtja selle omal kulul, kui lepingus ei ole sätestatud teisiti.
(4) Kui tarbija soovib tarbijapaigaldise võimsust muuta, vahetab või seadistab võrguettevõtja soojusmõõtesüsteemi ja tarbimisvõimsust piiravad seadmed ning tarbija katab ümberseadistamisega seotud kulud.
§ 16. Ebaseaduslik kasutamine
(1) Soojuse ebaseaduslik kasutamine on:
1) tarbimine tegelikult tarbitud kogust varjates või vähendades arvestusseadmete rikkumise, näidu moonutamise, mõõtesüsteemi või selle osade või sulgearmatuuri rikkumise teel;
2) mõõtmata tarbimine võrguühenduselt võrguettevõtja loata;
3) tarbimine ilma kehtiva kirjaliku ostu-müügilepinguta.
(2) Ebaseaduslikult kasutatud soojuse eest võib võrguettevõtja nõuda tasu ebaseaduslikult kasutatud soojuse koguse kuni kolmekordse maksumuse ulatuses.
(3) Ebaseaduslikult kasutatud soojuse koguse ja selle maksumuse määramise korra kehtestab valdkonna eest vastutav minister.
§ 17. Soojusvarustuse katkestamine ja taastamine
(1) Võrguettevõtjal on õigus katkestada võrguühendus tarbijale või teisele soojusettevõtjale ette teatamata, kui on ohustatud inimeste elu, tervis, vara või keskkond.
(2) Võrguettevõtjal on õigus katkestada võrguühendus soojuse ebaseadusliku kasutamise tuvastamise hetkest viivitamata.
(3) Võrguettevõtjal on õigus katkestada soojusvarustus, teatades sellest vähemalt seitse päeva ette, kui:
1) tarbija on ületanud liitumistingimustega temale antud õigusi või ei ole täitnud nende tingimustega endale võetud kohustusi;
2) on takistatud võrguettevõtja ligipääs tarbija või teise soojusettevõtja omandis või valduses oleval territooriumil asuvatele mõõtesüsteemidele nende kontrollimiseks või asendamiseks või muude võrgutööde tegemiseks;
3) tarbija või soojusettevõtja võlgneb soojuse eest.
(4) Enne soojusvarustuse katkestamist käesoleva paragrahvi lõikes 3 nimetatud juhtudel on võrguettevõtja kohustatud andma tarbijale või teisele soojusettevõtjale mõistliku tähtaja puuduse kõrvaldamiseks ning teda kirjalikult hoiatama, et puuduse kõrvaldamata jätmise korral katkestatakse võrguühendus. Teatises peavad sisalduma:
1) soojusvarustuse katkestamise põhjus;
(41) Kui tarbija on jätnud võrguettevõtjaga sõlmitud lepingus ettenähtud tasu maksmata, võib eluruumi kütmiseks vajaliku soojusvarustuse ajavahemikus 1. oktoobrist kuni 30. aprillini katkestada üksnes pärast seda, kui käesoleva paragrahvi lõikes 4 nimetatud teatise saamisest on möödunud 90 päeva ja tarbija ei ole soojusvarustuse katkestamise aluseks olnud asjaolu selle aja jooksul kõrvaldanud.
[RT I 2010, 35, 192 - jõust. 08.07.2010]
(5) Käesoleva paragrahvi lõikes 3 loetletud põhjustel katkestatud võrguühendus ning soojusvarustus taastatakse tingimusel, et leping ei ole lõpetatud, pärast seda, kui katkestamise põhjus on kõrvaldatud ja tarbija või teine soojusettevõtja on tasunud põhjendatud katkestamis- ja taasühendamiskulud.
1) soojuse tootmine;
2) soojuse jaotamine;
3) soojuse müük.
(2) Käesoleva paragrahvi lõikes 1 sätestatud loakohustus puudub:
1) soojuse tootmisel, kui tootmise prognoositav maht aastas ei ületa 50 000 MWh ettevõtja kohta või ettevõtja ei tooda soojust elektri ja soojuse koostootmise protsessis;
2) soojuse jaotamisel, kui jaotamise prognoositav maht aastas ei ületa 50 000 MWh ettevõtja kohta;
3) soojuse müügil, kui müügi prognoositav maht aastas ei ületa 50 000 MWh ettevõtja kohta;
4) soojuse müügil, kui soojusettevõtja kuulub kontserni ja kontserni summaarne soojuse müük Eestis isikutele, kes ei kuulu kontserni, ei ületa 50 000 MWh aastas;
5) soojuse müügil, kui soojusettevõtja ei tooda soojust elektri ja soojuse koostootmise protsessis;
6) kui isik müüb soojust ainult oma liikmetele, rentnikele või üürnikele ning selline müük ei ole tema põhitegevus ja toimub ühe kinnistu või vallasasjaks oleva ehitise ja selle teenindamiseks vajaliku maa piires.
§ 19. Tegevusloa taotlemine
(2) Tegevusloa taotluses märgitakse lisaks majandustegevuse seadustiku üldosa seaduses sätestatud andmetele taotletav tegevuspiirkond ning esitatakse selles asuvate võrkude asendiplaan ja kirjeldus.
§ 20. Tegevusloa kontrolliese
Ettevõtjale antakse tegevusluba, kui ta vastab järgmistele nõuetele:
1) ta on äriregistrisse kantud või asutamisel olev aktsiaselts või osaühing, kellel on tehnilised võimalused ja vajaliku oskusega personal tegutsemiseks taotluses märgitud tegevusalal;
2) aastas üle 50 000 MWh soojust müüva soojusettevõtja aktsia- või osakapital on vähemalt 31 950 eurot.
§ 21. Tegevusloa andmise otsustamine
§ 22. Tegevusloa andmisest keeldumine
§ 23. Tegevusloa kõrvaltingimused
1) arenduskohustus käesoleva seaduse § 14 lõike 3 kohaselt;
2) muud tingimused, kui need on vajalikud varustuskindluse või käesolevast seadusest ja selle alusel kehtestatud õigusaktidest tulenevate kohustuste täitmise või eesmärkide saavutamise tagamiseks või konkreetse tegevuse eripära arvestamiseks.
§ 24. Tegevusloa andmete ja tingimuste muutmine
§ 25. Tegevusloa kehtivus
§ 26. Tegevusloa kehtetuks tunnistamine
§ 27. Tegevuse jätkamise kohustus
§ 28. Riiklik järelevalve
§ 29. Riikliku järelevalve erimeetmed
Konkurentsiamet võib käesolevas seaduses sätestatud riikliku järelevalve teostamiseks kohaldada korrakaitseseaduse §-des 30, 31, 32, 50 ja 51 sätestatud riikliku järelevalve erimeetmeid korrakaitseseaduses sätestatud alusel ja korras.
§ 291. Riikliku järelevalve erisused
(1) Korrakaitseseaduse §-s 50 sätestatud meedet võib kohaldada üksnes sisenemisel kontrollitava ettevõtja esindaja juuresolekul soojusettevõtja territooriumile, ruumidesse ja rajatistesse.
(2) Kui ettekirjutus jäetakse korduvalt täitmata, on Konkurentsiametil õigus teha otsus, milles märgitakse ettekirjutuse korduv täitmata jätmine ning mis on ettevõtja tegevusloa kehtetuks tunnistamise aluseks.
§ 292. Sunniraha määr
Ettekirjutuse täitmata jätmise korral võib Konkurentsiamet rakendada enne käesoleva seaduse §-s 30 sätestatud tegevusloa kehtetuks tunnistamise otsuse tegemist asendustäitmise ja sunniraha seaduses sätestatud korras sunnivahendit. Sunniraha ülemmäär on 1300 eurot.
§ 30. Ettekirjutus ja otsus
§ 31. Sundvõõrandamine
(1) Käesoleva seaduse §-st 5 tulenevate vaidluste korral on Konkurentsiamet kohustatud soojusettevõtja või valla- või linnavalitsuse vastavasisulise taotluse alusel esitama asjas oma põhjendatud arvamuse.
(2) Käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud arvamus esitatakse kirjalikult 30 päeva jooksul. Asja erilise keerukuse korral võib Konkurentsiamet arvamuse andmise tähtaega pikendada kuni 90 päevani, teavitades sellest taotluse esitajat kirjalikult.
(3) Käesoleva paragrahvi lõikes 2 nimetatud tähtaeg peatub ajaks, mil Konkurentsiametile ei ole esitatud tema nõutud teavet, mis on vajalik põhjendatud arvamuse esitamiseks.
(4) Käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud taotluse lahendamisel võib Konkurentsiamet teha valla- või linnavalitsusele ettepaneku muuta käesoleva seaduse § 5 lõikes 6 sätestatud otsust.
§ 33. – § 38. [Kehtetud - RT I, 12.07.2014, 1 - jõust. 01.01.2015]
§ 39. Energiaseaduse alusel riigiga sõlmitud lepingu tähtpäev
Energiaseaduse alusel ettevõtja ja riigi vahel sõlmitud leping kehtib turuloas märgitud tähtpäevani.
§ 40. Turuloa kehtivus
(2) Konkurentsiamet kannab enne käesoleva seaduse jõustumist väljaantud kehtivad turuload riiklikku erinõuetega tegevusaladel tegutsevate ettevõtjate registrisse ühe aasta jooksul, arvates käesoleva seaduse jõustumisest.
§ 41. Ettevõtja tegevuse vastavusse viimine seaduses sätestatud nõuetega
(1) Enne käesoleva seaduse jõustumist energiaseaduse alusel tegutsenud soojusettevõtja peab oma tegevuse viima vastavusse käesolevas seaduses sätestatud nõuetega ühe aasta jooksul, arvates käesoleva seaduse jõustumisest.
(2) Enne käesoleva seaduse jõustumist kehtinud soojuse hind, millele soojusettevõtja on energiaseaduse alusel saanud kooskõlastuse, loetakse käesoleva seaduse jõustumisel soojusettevõtja müüdava soojuse piirhinnaks.
§ 411. Reservkütuse kasutamine soojuse tootmiseks
Käesoleva seaduse § 7 lõikes 3 nimetatud soojusettevõtja peab tagama soojuse tootmiseks reservkütuse kasutamise võimaluse 2008. aasta 1. juuliks.
§ 42. [Käesolevast tekstist välja jäetud.]
§ 43. Seaduse jõustumine


Eelarve koostamise, vastuvõtmise ja täitmise kord – Riigi Teataja
Eelarve koostamise, vastuvõtmise ja täitmise kord
Eelarve koostamise, vastuvõtmise ja täitmise kord - sisukord
§ 2 Põhitegevus
§ 3 Investeerimistegevus
§ 4 Finantseerimistegevus
§ 5 Likviidsete varade muutus
§ 6 Laenud
§ 7 Eelarve eelnõu koostamine
§ 8 Eelnõu esitamine ja läbivaatamine volikogus
§ 9 Eelarve vastuvõtmine ja jõustumine
§ 10 Lisaeelarve
§ 11 Eelarve täitmine
§ 13 Reservfondi käsutamine
§ 14 Vastutus eelarve täitmisel
§ 15 Avalikustamine
RT IV, 12.10.2018, 39
Vastu võetud 25.09.2018 nr 13
jõustumine 01.01.2019
Määrus on kehtestatud kohaliku omavalitsuse korralduse seaduse § 22 lg 1 p 1 ja kohaliku omavalitsuse üksuse finantsjuhtimise seaduse (edaspidi KOFS) § 21 lg 1 alusel.
(1) Valla eelarve (edaspidi eelarve) on tekkepõhine, st et eelarves kajastatakse tehingud vastavalt nende toimumisele, sõltumata sellest, millal nende eest raha laekub või välja makstakse.
(2) Eelarve koosneb järgmistest osadest:
5) likviidsete varade muutus;
6) käesoleva lõike punktides 1 kuni 3 loetletud eelarveosades võib planeerida ning kogusummas arvesse võtta kuludega seotud nõuete ja kohustuste muutusi, kui prognoositakse nende olulist mõju likviidsete varade muutuse eelarveosas kajastatavale raha ja pangakontode saldo muutusele.
(3) Eelarveaasta algab 1. jaanuaril ja lõpeb 31. detsembril.
(4) Eelarve koostamise aluseks on arengukava ja eelarvestrateegia.
(5) Eelarve koostamisel, vastuvõtmisel ja täitmisel juhindutakse kohaliku omavalitsuse üksuse finantsjuhtimise seadusest, kohaliku omavalitsuse korralduse seadusest, vallavolikogu (edaspidi volikogu) ja vallavalitsuse (edaspidi valitsus) õigusaktidest.
§ 2. Põhitegevus
(1) Põhitegevuse tulud majandusliku sisu järgi jaotatakse järgmiselt:
1) maksud;
(2) Põhitegevuse kulud majandusliku sisu järgi jaotatakse järgmiselt:
§ 3. Investeerimistegevus
Investeerimistegevuse eelarveosa jaotatakse majandusliku sisu järgi järgmiselt:
§ 4. Finantseerimistegevus
Finantseerimistegevuse eelarveosa jaotatakse järgmiselt:
§ 5. Likviidsete varade muutus
Likviidsete varade muutus näidatakse eelarves ühe summana ja selle moodustavad:
§ 6. Laenud
Vallavalitsus võib võtta ja anda laenu, kasutada kapitalirenti, võlakirju emiteerida ja võtta muid rahalisi kohustusi kooskõlas KOFS §-ga 38.
§ 7. Eelarve eelnõu koostamine
(1) Eelarve ja lisaeelarve eelnõu (edaspidi eelnõu) koostamist korraldab valitsus.
(2) Eelarveaastale eelneva aasta 1. septembriks avaldatakse valla interneti koduleheküljel ja infolehes teade eelarve taotluste vastuvõtmise tingimuste kohta. Reeglina võetakse valitsuses taotlusi vastu 15. oktoobrini.
(3) Valla hallatavad asutused esitavad elektrooniliselt kulude taotlused neljakohaliste artiklitega, kirjutades lahti kuluartiklite sisu. Taotluses esitatakse ka omatulude prognoos.
(4) Teised juriidilised ja füüsilised isikud, esitavad taotlused blanketil (Lisa 1), eelistatult elektrooniliselt, sealhulgas vabaaja- ja sporditegevuse toetuste saamiseks esitatakse lisaks andmed eraldi vormidel (klubide sporditegevuse taotlus valla eelarvesse; seltside, ringide tegevuse toetuse taotlus valla eelarvesse, kultuuri-, spordi- ja noorsooprojektide taotlemise vorm), mis on vastu võetud vallavalitsuse määrusega ja avaldatud valla veebilehel.
(5) Taotluste koostamisel peavad koostajad:
1) tagama kehtivatest seadustest, eelarvestrateegiast, arengukavast ning volikogu ja valitsuse õigusaktidest kinnipidamise;
2) lähtuma otstarbekuse põhimõttest.
(6) Valitsus esitab taotluste põhjal tehtud kokkuvõtted valdkondade kaupa:
1) valitsuse ametnikele, kes kontrollivad kulutuste arvestamise õigsust, nende vastavust kehtivatele seadustele ja normidele ning hindavad kulutuste otstarbekust.
2) vastavatele volikogu komisjonidele, kes määravad kulutuste prioriteedid;
(7) Valitsusel ja volikogu komisjonidel on õigus küsida esitajatelt taotluste juurde põhjendusi, arvestusi, kalkulatsioone ja andmeid teiste rahastajate kohta.
(8) Komisjonides läbi arutatud taotluste põhjal koostab valitsus hiljemalt 20. novembriks eelnõu, mis arutatakse läbi valitsuses.
(9) Tasakaalustatud eelnõu esitatakse hiljemalt 1. detsembriks eelarvekomisjonile.
(10) Eelarvekomisjon kutsub vajadusel koosolekule taotluse esitaja või vaatab üle objekti, mille kulutuste finantseerimiseks taotlus esitati.
(11) Eelarvekomisjonis tehtud eelnõu muudatustest teavitab valitsus komisjone.
§ 8. Eelnõu esitamine ja läbivaatamine volikogus
(1) Valitsuse ja eelarvekomisjoni poolt heakskiidetud eelnõu esitatakse volikogule esimeseks lugemiseks hiljemalt jaanuarikuu istungile.
(2) Eelnõule lisatakse:
1) seletuskiri vastavalt KOFS § 22 lõikele 2;
2) andmed finantseerimistegevusest eelseisvate eelarveaastate lõikes;
3) muud volikogu poolt ette nähtud andmed.
(3) Peale eelnõu esimest lugemist teatab valitsus taotlejatele, kas nende taotlus on eelnõus rahuldatud ja missuguses summas.
(4) Esimese lugemise läbinud eelnõule saab esitada parandusettepanekuid (Lisa 2) valitsuse kaudu eelarvekomisjonile.
(5) Peale esimest lugemist tehtud eelnõu muutmise ettepanekutele, mis tingivad ettenähtud tulude vähenemise, kulude suurendamise või kulude ümberjaotamise, tuleb algatajal lisada rahalised arvestused, mis näitavad ära kulude katteks vajalikud tuluallikad. Ettepanekute läbivaatamisel tuleb eelarvekomisjonil selle kohta ära kuulata valitsuse arvamus.
(6) Parandusettepanekud tuleb esitada hiljemalt kaks nädalat enne eelarve teist lugemist.
§ 9. Eelarve vastuvõtmine ja jõustumine
(1) Eelarve võtab volikogu vastu määrusega.
(2) Eelarve jõustub eelarveaasta algusest.
(3) Eelarves on summad täiseurodes.
(4) Eelarve võetakse volikogus vastu KOFS § 14-§ 19 sätestatud detailsuses.
(5) Valitsus kinnitab asutuste ja tegevusalade kulueelarved, tuues eraldi välja personalikulud. Valitsuses kinnitatud eelarve esitatakse volikogule seletuskirja lisana.
(6) Ühe nädala jooksul pärast eelarve vastuvõtmist saadab valitsus asutustele eelarvest väljavõtte vastava asutuse osas.
(7) Teistele taotluse esitajatele teatatakse kahe nädala jooksul, kas nende taotlus on eelarves rahuldatud ja missuguses summas.
(8) Vastuvõetud eelarve esitatakse riigiasutustele Vabariigi Valitsuse poolt kehtestatud korras.
§ 10. Lisaeelarve
(1) Lisaeelarve võtab volikogu vastu määrusega.
(2) Lisaeelarve jõustub vastuvõtmisel.
(3) Lisaeelarve eelnõu koostab valitsus juhul, kui:
1) tulud ja kulud suurenevad;
2) tulude vähenemise tõttu on vaja vähendada kulusid;
3) tulude vähenemise või kulude suurenemise tõttu on vaja täiendavalt laenu võtta.
(4) Lisaeelarve võetakse vastu samasuguses vormis nagu eelarve.
(5) Eelnõu esitatakse peale eelarvekomisjonis, vajadusel ka teistes komisjonides, läbivaatamist volikogule.
(6) Lisaeelarve võib vastu võtta ühe lugemisega, kui volikogu ei otsusta teisiti.
(7) Riigieelarvest ja teistest allikatest eelarveaasta jooksul saadud sihtotstarbelised eraldised lisatakse aasta jooksul tehtavasse lisaeelarvesse.
§ 11. Eelarve täitmine
(1) Eelarve täitmist korraldab valitsus.
(2) Kui eelarve ei ole eelarveaasta alguseks vastu võetud, võib valitsus kuni eelarve vastuvõtmiseni teha iga kuu kulutusi kuni 1/12 ulatuses lõppenud eelarveaastaks ettenähtud kulutustest, kuid mitte suuremas summas, kui eelnõus ette nähtud 1/12.
(3) Eelarvet täidetakse vastavalt volikogus vastu võetud ja valitsuses kinnitatud tulude ja kulude liigendatusele.
(4) Asutuse juhtidel tuleb tagada omatulude täielik arvele võtmine nende moodustamise kõigi allikate järgi.
(5) Kulude finantseerimisel tuleb lähtuda Kohila Vallavalitsuse raamatupidamise sise-eeskirja §-st 10.
(6) Sihtotstarbeliselt eraldatud vahendeid võib kasutada ainult ettenähtud otstarbel.
(7) Keelatud on ilma vallavalitsuse loata:
1) teha tehinguid, mis ei ole eelarves ette nähtud;
2) katta investeeringuteks kavandatud vahenditega teisi kulusid;
3) katta personalikuludega teisi kulusid;
4) katta teiste kuludega personalikulusid.
(1) Valitsus esitab volikogule eelarve täitmise kvartali aruande igale kvartalile järgneva kuu viimaseks tööpäevaks.
(2) Raamatupidamise aastaaruande koosseisu kuuluvas eelarve täitmise aruandes esitatakse vastuvõetud eelarve detailsuses aruandeaasta:
§ 13. Reservfondi käsutamine
(1) Ettenägemata kulude katmiseks otsustab rahaeraldised reservfondist vallavalitsus istungitel.
(2) Kiireloomulised rahaeraldised reservfondist võib teostada vallavanem peale vallavalitsuse enamuse liikmete kirjaliku nõusoleku saamist väljaspool istungit.
(3) Rahaeraldus vormistatakse vallavalitsuse korraldusega.
§ 14. Vastutus eelarve täitmisel
(1) Eelarve täitmise nõuete rikkumisel on valitsusel õigus nõuda asutuse juhilt vastutust vastavalt seadusandlusele ja töösuhet reguleerivale lepingule.
(2) Eelarve täitmise eest kannab täisvastutust valitsus.
§ 15. Avalikustamine
(1) Valla veebilehel avaldatakse seitsme tööpäeva jooksul:
1) eelnõu ja seletuskiri pärast nende volikogule esitamist;
2) eelarve ja lisaeelarve pärast vastuvõtmist;
3) eelarve menetlemist käsitlevad komisjonide protokollid;
4) reservfondi eraldiste korraldused;
(2) Seletuskiri peab olema veebilehel kättesaadav eelarveaasta lõpuni.
Lisa 1 Taotlus valla eelarvesse
Lisa 2 Muudatusettepanek eelarve eelnõule


Kultuurimälestiseks tunnistamine, kultuurimälestise nr 11764 asukoha kehtestamine ja kultuurimälestiste ühise kaitsevööndi kehtestamine – Riigi Teataja
Kultuurimälestiseks tunnistamine, kultuurimälestise nr 11764 asukoha kehtestamine ja kultuurimälestiste ühise kaitsevööndi kehtestamine
RT III, 03.07.2018, 5
Vastu võetud 28.06.2018 nr 118
Käskkiri antakse muinsuskaitseseaduse § 12 lõike 1 ja § 25 lõigete 1 ja 4 alusel, arvestades Muinsuskaitseameti eksperdihinnanguid ja Muinsuskaitse Nõukogu ettepanekut.
1. Tunnistan kultuurimälestisteks mälestise liigiga „arheoloogiamälestis“ järgmised Pärnu maakonnas Lääneranna vallas Kurese ja Kibura külas paiknevad muistised:
riiklikus registris
antav nr
Asukoht (kinnistu nimetus ja katastriüksuse nr)
Lülle-Rõika (33404:001:0066)
Alt-Tõnise (33404:001:0065)
Rätsepa (33404:001:0068)
Matso-Mardi (33404:001:0067)
Hirsi (33404:001:0158)
Jürna (33404:001:0069)
Kurese maastikukaitseala 1 (33401:001:0256)
Matsi-Annuse (33404:001:0193)
Tõnise-Jaani (33404:001:0040)
Hansu-Jüri (33404:001:0076)
Aru (33404:001:0109)
Peitsoni (33404:001:0194)
Põlispõllu (33404:001:0113)
Põletusmatustega kalmistu
2. Kehtestan käskkirja punktis 1 nimetatud kultuurimälestiste asukohad vastavalt kaartidele käskkirja lisades 1–6.1
3. Kehtestan kultuurimälestise „Muistsed põllud“ (kultuurimälestiste registri nr 11764) asukoha vastavalt kaardile käskkirja lisas 7.
riikliku registri nr
Varbla metskond 208 (33401:001:0262)
4. Kehtestan käskkirja punktides 1 ja 3 nimetatud kultuurimälestistele ning kultuuriministri 01.09.1997. a määruse nr 59 punktiga 2814 kultuurimälestiseks tunnistatud linnusele „Soontagana maalinn“ (kultuurimälestiste registri nr 11763) ühise kaitsevööndi, mis on märgitud kaardile käskkirja lisas 8. Kaitsevöönd hõlmab järgnevaid kinnistuid:
Kinnistu nimetus
Katastriüksuse nr
Kärjesoo
33404:001:0156
Varbla metskond 209
33401:001:0268
33404:001:0031
33404:001:0082
Varbla metskond 208
33401:001:0262
33404:001:0103
33404:001:0157
Kureselja
33404:001:0119
Porgandiriisika
33404:001:0188
Matsitoa
33404:001:0008
33404:001:0152
Varbla metskond 220
33401:001:0272
33404:001:0068
Matso-Mardi
33404:001:0067
Hiie-Põlde
33404:001:0070
33404:001:0064
33404:001:0069
Lülle-Rõika
33404:001:0066
33404:001:0158
Alt-Tõnise
33404:001:0065
Põlispõllu
33404:001:0113
Vastupää
33403:001:0313
Kurese maastikukaitseala 1
33401:001:0256
Mäe-Jürna
33403:001:0064
33403:001:0228
33403:001:0113
33404:001:0130
Matsi-Annuse
33404:001:0193
Peitsoni
33404:001:0194
Tõnise-Jaani
33404:001:0040
Hansu-Jüri
33404:001:0076
Evardi
33404:001:0099
33404:001:0039
Käskkirja punktides 1 ja 3 nimetatud mälestiste andmed, asukohad ja kaitsevöönd kantakse kultuurimälestiste riiklikusse registrisse ning asukoht ja kaitsevöönd kantakse lisaks Maa-ameti kaardile.
Muinsuskaitseamet teavitab otsusest mälestiste ja kaitsevööndi omanikke või valdajaid ja viib läbi toimingud vastavalt Vabariigi Valitsuse 10. septembri 2002. a määruse nr 286 „Kultuurimälestiseks tunnistamise ja kultuurimälestiseks olemise lõpetamise ning kultuurimälestiste andmete muutmise kord” § 4 lõikele 2.
Pärnumaal Koonga vallas asuvate Kurese ja Kibura küla maadelt on avastatud hulgaliselt arheoloogilisi muistiseid, mille hulka kuuluvad 18 kivikalmet, kolm asulakohta, kaks linnamäge, kaks muistsete põldude kompleksi, üks põletusmatustega kalmistu ja üks kultusekivi.
Kurese küla kui arheoloogilise terviku kohta on eksperdihinnangu koostanud arheoloog Mati Mandel. Kibura küla muistised on osa Kurese küla pronksi- ja rauaaegsest asustuskeskusest.
Ettepaneku Kurese küla arheoloogiapärandi riikliku kaitse alla võtmiseks tegi maaomanik Urmas Vahur. Erinevate välitööde käigus kogutud arheoloogilise teabe põhjal otsustas Muinsuskaitseamet 2015. aastal alustada Kurese ja Kibura muististe kultuurimälestiseks tunnistamise menetlust.
Kurese külas asub arheoloogiamälestis „Muistsed põllud“ (kultuurimälestiste riikliku reg nr 11764), mis on tunnistatud kultuurimälestiseks kultuuriministri 1. septembri 1997. a määruse nr 59 punktiga 2815. Nimetatud mälestise piiri ei ole kehtestatud, kuigi muistsete põldude kujul on tegu maa-alalise mälestisega. Samuti ei ole mälestisele kehtestatud kaitsevööndit. Muistsed põllud paiknevad ka kahel kõrvalkinnistul ning moodustavad ühe maakasutussüsteemi osana ajaloolise terviku. Muinsuskaitseamet on olukorda hinnanud ja leidnud, et lähestikku paiknevate muistsete põldude mälestiseks tunnistamisel on need mõistlik haarata olemasoleva samatüübilise kultuurimälestise (11764) koosseisu, kehtestades viimasele maa-alalise piiri.
Muinsuskaitse Nõukogu vaatas Muinsuskaitseameti koostatud eksperdihinnangud läbi ja tegi kultuuriministrile ettepaneku tunnistada Kurese ja Kibura küla arheoloogiapärand kultuurimälestisteks ning kehtestada neile ühine kaitsevöönd.
Muinsuskaitseameti eksperdihinnangute põhjal vastavad Kurese ja Kibura küla muistised arheoloogiamälestiste tunnustele. Kurese ja Kibura külade arheoloogiapärand on ainulaadne muististekompleks Eestis, kus on lisaks muinas- ja keskaegsele kultuurkihile säilinud ka hilisemad paekivivundamendid, kaevud, ahjude alused, keldrid, kiviaiad jne. Piirkonnas on asustuse kujunemist ja arengut võimalik arheoloogiliselt uurida vähemalt pronksiaja lõpust tänapäevani.
Kivikalmed (käskkirja punktid 1.1–1.11, 1.15–1.17, 1.19, 1.22–1.24) – matmispaigale iseloomulikud hauarajatised, inimluud, arheoloogilisi leide ja teaduslikku informatsiooni sisaldav kultuurkiht.
Asulakohad (käskkirja punktid 1.12, 1.13, 1.20) – pronksi- ja rauaaja elupaigale iseloomulikud hoonete konstruktsioonid, arheoloogilisi leide ja teaduslikku informatsiooni sisaldav kultuurkiht.
Linnused (käskkirja punktid 1.14, 1.25) – linnusele iseloomulikud kaitserajatised ja -konstruktsioonid, arheoloogilisi leide ja teaduslikku informatsiooni sisaldav kultuurkiht.
Põletusmatustega kalmistu (käskkirja punkt 1.26) – matmispaigale iseloomulikud kalmekonstruktsioonid, põlenud inimluud, arheoloogilisi leide ja teaduslikku informatsiooni sisaldav kultuurkiht.
Kultusekivi (käskkirja punkt 1.21) – kultusekivile iseloomulikud inimtekkelised lohud, asupaik maastikul ning arheoloogilisi leide ja teaduslikku informatsiooni sisaldav kultuurkiht kivi lähiümbruses.
Muistsed põllud (käskkirja punktid 1.18, 3) – rauaajale iseloomulikud põlluharimisega seotud kivikonstruktsioonid (põllukivihunnikud ja -peenrad) ning arheoloogilisi leide ja teaduslikku informatsiooni sisaldav kultuurkiht. Käskkirja punktis 3 nimetatud kultuurimälestise „Muistsed põllud“ koosseisu haaratakse uute uuringute käigus avastatud kahel kõrvalkinnistul paiknevad samatüübilised samade tunnustega muistised.
Kurese muististekompleks on pronksi- ja rauaaegse ühiskonna, religiooni, majanduse ja eluolu uurimisel hindamatuks allikaks. Kuresel on võimalik uurida kalmete, linnuste, asulate ja kultuskohtade omavahelisi seoseid ning positsiooni mineviku ühiskonnas ja elukorralduses. Kurese muististekompleks on kõrge teadusliku ja kultuurilise väärtusega. Arheoloog Mati Mandeli hinnangul on Kurese küla tervikuna Pärnumaa silmapaistvaim hilise pronksiaja ja varase rauaaja (1100 eKr–50 pKr) asustuskeskus.
Muinsuskaitseseaduse (edaspidi nimetatud MuKS) § 25 lõike 1 järgi määratakse kinnismälestise kaitseks kaitsevöönd. Kaitsevööndi ülesandeks on tagada kinnismälestise ja seda ümbritseva maa-ala kultuuriväärtuslike struktuurielementide säilimine ruumilises kontekstis ning mälestiste vaadeldavus. MuKS § 25 lõike 4 alusel võib ajaloolise terviku moodustavatele või lähestikku asuvatele kinnismälestistele kehtestada ühise kaitsevööndi.
Kurese ja Kibura küla arheoloogiapärand on pikaajalise asustuse käigus kujunenud tervik ning seetõttu on ümbritseva ajaloolise maastiku säilitamiseks kehtestatav ühine kaitsevöönd põhjendatud. Kaitsevööndi ulatus on määratud vastavalt väliuuringute tulemustele. Muististe ühisesse kaitsevööndisse arvatakse ka juba kaitse all olev linnus „Soontagana maalinn“ (reg nr 11763), mis moodustab Kurese küla uute kultuurimälestistega ühise ajaloolise asustusliku terviku. Kultuuriministri 01.09.1997. a määruse nr 59 punktiga 2814 kaitse alla võetud linnusele „Soontagana maalinn“ eraldi kaitsevööndit kehtestatud ei ole. Ühine kaitsevöönd on vajalik ajaloolise maastiku ja selle struktuurielementide terviklikkuse säilitamiseks.
Muinsuskaitseamet teavitas maaomanikke Kurese ja Kibura küla arheoloogiapärandi mälestisteks tunnistamisest ja ühise kaitsevööndi kavandamisest 2016. a. aprillis kirjalikult. Oma põhimõttelise nõusoleku Kurese küla arheoloogiapärandi kultuurimälestisteks tunnistamiseks ja ühise kaitsevööndi kehtestamiseks andis telefoni teel OÜ Saare Rantso. Muististe kaitse alla võtmist toetas ka OÜ Rõkapuu.
Kirjaliku arvamuse Kurese ja Kibura küla muististe kultuurimälestisteks tunnistamise osas esitas RMK Vändra metskond, kes ettepanekuga nõustus, kuid soovis mälestiste ühisest kaitsevööndist välja jätta kinnistu Varbla metskond 209. Muinsuskaitseamet on ettepanekut kaalunud ja leidnud, et kaitsevööndi kehtestamine metsa majandamisele takistusi ei sea. Ilma riikliku kaitseta ohustavad muistiseid aga detektorirüüste, ebaseaduslikud kaevamised ja teadmatusest tulenev lõhkumine. Vastavalt MuKS § 301 lõikele 2 on otsinguvahendiga otsimine keelatud nii kinnismälestisel kui ka selle kaitsevööndis, välja arvatud tööülesannete täitmiseks või Muinsuskaitseametiga kooskõlastatud uuringuteks. Seega aitab mälestiseks tunnistamine tagada võimaliku arheoloogilise kultuurkihi säilimist ka kaitsevööndis, kus paikneb kinnistu Varbla metskond 209.
Kurese arheoloogiapärandi kultuurimälestiseks tunnistamise ja ühise kaitsevööndi kehtestamise kohta küsis Muinsuskaitseamet kirjalikku seisukohta Koonga Vallavalitsuselt. Kirjalikku tagasisidet neilt ei laekunud.
Kultuuriministeerium teavitas täiendavalt maaomanikke ja kohalikku omavalitsust ning andis võimaluse käskkirja eelnõuga tutvuda. Keskkonnaministeerium ja Koonga Vallavalitsus vastasid nõusolekuga. Lülle-Rõika kinnistu omanik palus käskkirjas täpsustada mälestistel tehtavaid leevendusi ning Kultuuriministeerium tegi seda. Maaomanikule anti kirjalikke selgitusi ning täiendati vastavalt käesolevat käskkirja. Samuti märkis maaomanik, et tema algne ettepanek oli moodustada Kurese muinsuskaitseala. Muinsuskaitseamet on seda ettepanekut kaalunud ja leidnud, et antud juhul täidab mälestiste ühine kaitsevöönd kultuuripärandi kaitse eesmärki piisavalt ning on maaomanike suhtes proportsionaalsem. Muinsuskaitsealal oleksid kitsendustega koormatud kõik alale jäävad kinnistud, sh nendel paiknevad olemasolevad ehitised, mis arheoloogiapärandi kaitsesse ei puutu. Kurese ja Kibura küla arheoloogiapärandi kaitseks ühtse kompleksina on otsustatud kehtestada mälestiste ühine kaitsevöönd, mille ülesandeks on tagada mälestiste ja neid ümbritseva maa-ala kultuuriväärtuslike struktuurielementide säilimine ruumilises kontekstis ning mälestiste vaadeldavus.
Muinsuskaitseamet on kultuurimälestiste ja ühise kaitsevööndi kohta andnud telefoni teel selgitusi veel Aru kinnistu omanikule, kes teavitas Muinsuskaitseametit kirjalikult, et oma kinnistul ta mälestise ja kaitsevööndiga seotud piiranguid ei soovi. Muinsuskaitseamet on ettepanekut kaalunud ja leidnud, et kuna nimetatud kinnistul paikneb rauaaegne asulakoht, võib seda ilma riikliku kaitseta ohustada detektorirüüste, loata kaevamised ja teadmatusest tulenev lõhkumine. Muinsuskaitseamet selgitas maaomanikule, et puudub vajadus piirata juba välja kujunenud maakasutust, sh maaharimist ja karjakasvatust. See tähendab, et tavapärase maaharimise puhul ei ole Muinsuskaitseametilt vaja kirjalikku luba taotleda.
Samuti andis Muinsuskaitseamet täiendavaid selgitusi kaitsevööndisse jääva Evardi kinnistu omanikule, kes vastas kirjalikult, et ei ole mälestise ja kaitsevööndi kehtestamisega nõus. Muinsuskaitseamet selgitas maaomanikule veelkord, et kõnealusele kinnistule ulatub planeeritav kaitsevöönd vaid osaliselt ja selle kehtestamine elukorraldust kuigi palju ei mõjuta. Kaitsevööndis paiknemine ei piira juba välja kujunenud maakasutust, k.a maaharimist ja karjakasvatust. Maaharimisega seotud tegevusteks ei ole Muinsuskaitseametilt vaja luba taotleda ning kirjalikku luba ei pea küsima ka kaitsevööndis toimuvateks raietöödeks. Mälestisel ja selle kaitsevööndis ei ole otseselt keelatud ka ehitustegevus, kuid hoonete asukohad tuleb valida vastavalt arheoloogiliste uuringute tulemustele. Kuna kultuurkihi paksus ja leiutihedus võib paiguti olla väga erinev, siis on enne suuremahulisi pinnasetöid (teede ja trasside rajamine, ehitustöödega kaasnevad pinnasetööd) vajalik eelnevalt läbi viia arheoloogilised uuringud. Väikesemahulisteks arheoloogilisteks uuringuteks on Muinsuskaitseametilt võimalik taotleda toetust. Juurdepääsu tagamine mälestisele, mis asub õuealal või piiratud alal, saab samuti toimuda ainult omaniku lubatud ajal ja korras. Muinsuskaitseameti selgitusele maaomanik rohkem ei vastanud.
Hansu-Jüri kinnistu omanikud palusid täiendavat infot piirangute ja kaitsevööndi piiri määramise kohta. Muinsuskaitseamet andis maaomanikele kirjalikke selgitusi.
Teiste kinnistute maaomanikud Muinsuskaitseametiga pärast teavitamist telefoni ega kirja teel ühendust ei võtnud. Seepärast teavitas Muinsuskaitseamet neid veelkord 2017. a. Teistkordsel teavitamisel vastasid kirjaliku nõusolekuga Metsagrupp OÜ, Tornator Eesti OÜ, Estonian Sustainable Forestry OÜ ja Saare Rantso OÜ.
Kultuuriväärtus on määratlemata õigusmõiste, mis tuleb määratleda igal üksikjuhtumil. MuKS § 2 järgi on mälestis kultuuriväärtus, mis on kaitse all olev kinnis- või vallasasi või selle osa või asjade kogum või terviklik ehitiste rühm, millel on ajalooline, arheoloogiline, etnograafiline, linnaehituslik, arhitektuuriline, kunstiline, teaduslik, usundilooline või muu kultuuriväärtus ning see on tunnistatud mälestiseks MuKS-s sätestatud korras.
Kurese ja Kibura küla muistised vastavad arheoloogiamälestise tunnustele: muistised tervikuna sisaldavad arheoloogilist ja muud teaduslikku teavet pronksiajast kuni tänapäevani ning on oma olemuselt ainulaadsed. Nimetatud piirkond tervikuna on Pärnumaa silmapaistvaim hilise pronksiaja ja varase rauaaja (1100 eKr–50 pKr) asustuskeskus.
Mälestisteks tunnistamise ja ühise kaitsevööndi kehtestamisega tagatakse Kurese ja Kibura küla arheoloogiapärandi säilimine teadusliku ja kultuuriväärtusega maastikuobjektina.
Kinnismälestisel kehtivad kitsendused on sätestatud MuKS § 24 lõigetes 1 ja 2. Kaitsevööndis kehtivad kitsendused on sätestatud MuKS § 25 lõikes 7. Kultuurimälestiseks tunnistamise järel väljastab Muinsuskaitseamet maaomanikele MuKS § 18 järgi kaitsekohustuse teatise, milles märgitakse arheoloogiamälestisel ja kaitsevööndis kehtivates kitsendustes tehtavad leevendused. Arheoloogiamälestiste puhul tehakse leevendus nendest kitsendustest, mis arheoloogiaga ei seondu. MuKS § 24 lõikes 1 toodud järgmised kitsendused ei ole antud arheoloogiamälestiste puhul ajakohased: katusealuse väljaehitamine ning kangialuse ja õue kinni- ja täisehitamine; katusemaastiku ja ehitise fassaadi, sh uste, akende, treppide, väravate jms muutmine; ehitise ilme muutmine, sh värvilahenduse muutmine, samuti ehitusdetailide ümberpaigutamine; algupärasest erinevate ja algupäraseid matkivate ehitusmaterjalide kasutamine. Loetletud kitsendustes tehakse leevendus ja need tegevused Muinsuskaitseameti luba ei vaja. Samuti tehakse leevendus MuKS § 24 lõike 2 punktist 1 mullatööd ja maaharimine – Muinsuskaitseameti kirjaliku loata on lubatud mullatööd ja maaharimine sügavusega kuni 20 cm. Samuti tehakse leevendus MuKS § 24 lõike 2 punktist 2 (siseruumis avatud arhitektuursete ja konstruktiivsete elementide ja detailide eemaldamine ja rikkumine ning konstruktsioonide algsest asukohast eemaldamine, katmine või nende muul viisil rikkumine). Kinnismälestise kaitsevööndis tehakse leevendus MuKS § 25 lõike 1 punktist 1 (ehitamine, teede, kraavide ja trasside rajamine, muud mulla- ja kaevetööd ning maaparandustööd – Muinsuskaitseameti kirjaliku loata on lubatud mulla- ja kaevetööd sügavusega kuni 20 cm).
1 Mälestiste asukohad ja kaitsevöönd on märgitud käskkirja lisades esitatud kaartidel, mille koostamisel on kasutatud Eesti põhikaarti ja maakatastri andmeid. Kaartidega saab tutvuda Muinsuskaitseametis, kultuurimälestiste riiklikus registris (http://register.muinas.ee) ja maainfosüsteemis (www.maaamet.ee).
Lisa 1 Mälestiste kivikalmed (29986–29996), asulakoht (30002), kivikalmed (30778–30780), linnus (30781) ja põletusmatustega kalmistu (30784) asukohad.
Lisa 2 Mälestise asulakoht (29998) asukoht.
Lisa 3 Mälestiste linnus (30003), kivikalmed (30004–30006) ja muistsed põllud (30007) asukohad.
Lisa 4 Mälestiste kivikalme (30008) asukoht.
Lisa 5 Mälestise asulakoht (30775) asukoht.
Lisa 6 Mälestise kultusekivi (30777) asukoht.
Lisa 7 Mälestise muistsed põllud (11764) asukoht.
Lisa 8 Kurese ja Kibura küla kultuurimälestiste ühine kaitsevöönd.


Eesti sõlmis maksulepingu Küprose Vabariigiga — Advokaadibüroo Concordia
Eesti sõlmis maksulepingu Küprose Vabariigiga
17. oktoobril 2012 allkirjastati Eesti Vabariigi ja Küprose Vabariigi vaheline tulumaksudega topeltmaksustamise vältimise ning maksudest hoidumise leping (edaspidi „maksuleping“). Nimetatud maksulepinguga püütakse topeltmaksustamist vältida lisaks siseõiguslikele sätetele.
vältida rahvusvahelist topeltmaksustamist;
erinevate tululiikide maksustamisõiguste kindlaksmääramine residendi- või tuluallikariigi vahel;
maksudest kõrvalehoidumise tõkestamine, piirates tulu- ja kapitalimakse, mida riik teise lepinguosalise riigi residentide suhtes võib kehtestada;
diskrimineeriva maksustamise ärahoidmine.
Kuna maksuleping on kahepoolne leping, siis tuleb lepingu rakendamiseks esmalt kindlaks teha, et tulu saaja on teise lepingupoole riigi resident (Eesti/Küprose). Selleks peab ta esitama residentsustõendi (väljamakse tegijale esitatav nõutavas vormis tõend, mis kinnitab tulu saaja residentsust). Kui nimetatud tõendit ei esitata, siis tuleb mitteresidendile tehtud väljamaksetelt kinni pidada tulumaksu vastavalt tulumaksu seaduse § 43 lõikes 1 toodud määrade kohaselt.
Alates 01.07.2004 kehtib Rahandusministri 18.06.2004 määrusega nr 120 (“Residentsuse ja tulu saaja tõendamine välislepingu rakendamiseks”) kinnitatud avalduse vorm TM3 „Taotlus maksulepingu kohaldamiseks“. Residentsust tõendab ka välisriigi pädeva ametiisiku väljastatud tõend, millele on kantud vormi TM3 osades I ja III nimetatud andmed. Tõend residentsuse kohta kehtib füüsilise isiku puhul kuni 12 kuud ja juriidilise isiku puhul kuni 36 kuud alates väljaandmisest. Kui maksuleping ei näe ette Eesti tulumaksuseaduses sätestatust soodsamat maksustamist, siis puudub vajadus residentsustõendit esitada.
TuMS §-s 6 lõikest 5 tuleneb põhimõte, et kui välislepingu alusel määratud residentsus erineb seaduse alusel määratud residentsusest, kohaldatakse välislepingut. See tähendab, et kui isik on teatud perioodil Küprose Vabariigi ja Eesti Vabariigi vahel sõlmitud lepingu alusel tunnistatud Küprose residendiks, käsitletakse Eestis teda sellel perioodil mitteresidendina.
Kõnealune maksuleping piirab lepinguosaliste riikide maksustamisõigust, kuid leping ise ei kehtesta ühtegi täiendavat maksu ega laienda ka lepinguosaliste riikide maksustamisõigusi. See tähendab, et alati tuleb lähtuda nn soodsama sätte printsiibist. Järelikult ei anna maksuleping riigile täiendavat maksustamisõigust, kui siseriiklike seaduste alusel vastavat maksu kehtestatud ei ole. Samas, kui Eesti seaduse kohaselt vastavat tulu tulumaksuga ei maksustata või maksustatakse soodsamalt, kui seda lubab maksuleping, rakendatakse Eesti seadust. Nimetatud põhimõte on vastupidises sõnastuses sätestatud TuMS § 6 lõikes 5, mille kohaselt kohaldatakse välislepingut kui välislepingus on tulu maksustamisel ette nähtud seaduses sätestatust soodsamad tingimused.
Maksuleping koosneb seitsmest osast:
I osa (artiklid 1-2) puudutab isikulist ulatust ning makse, mille suhtes lepingut rakendatakse;
II osa (artiklid 3-5) mõistete isik, ettevõte, äriühing, resident, püsiv tegevuskoht jne definitsioonid;
III osa (artiklid 6-20) sisaldab tululiikide lõikes reegleid, mille alusel jaotatakse maksustamisõigused lepinguosaliste riikide vahel;
IV osa (artikkel 21) topeltmaksustamise vältimise meetodid, mida kumbki riik kohustub oma residentide suhtes rakendama;
V osa (artiklid 22-25) erisätted mittediskrimineerimise, vastastikuse kokkuleppe protseduuride, informatsioonivahetus jne kohta;
VI osa (artiklid 26-27) lõppsätted lepingu jõustumise ning lõppemise kohta.
Maksulepingus sisalduvad maksutulude jaotamise reeglid jagunevad üldiselt kahte gruppi:
Tulud, mida lubatakse maksustada tuluallika riigis. Siia kuuluvad tulu kinnisvara võõrandamisest ja kasutada andmisest ning aktsiate võõrandamisest, mille väärtus on enam kui 50% ulatuses tulenev allikariigis asuva kinnisvara kui alusvara väärtusest (art 6 ja 13), püsiva tegevuskoha kaudu toimiva ettevõtluse tulu (art 7), palgatulu, kui teenistus on toimunud selles riigis (art 14), juhtorgani liikme tasud (art 15), artisti ja sportlase esinemise tasud (art 16);
Tulud, mida lubatakse maksustada ainult residentsusriigis. Sellisteks tululiikideks on kasu väärtpaberite ja vallasvara võõrandamisest (art 13), pensionid (art 17), üliõpilaste ja praktikantide tasud (art 19), dividendid (art 10), intressid (art 11), litsentsitasud (art 12).
Sarnaselt Eesti sõlmitud maksulepingutega Mani saare, Jersey ning Gruusiaga lisaprotokolli kaudu, piirab ka Küprosega sõlmitud maksuleping investeeringutulude maksustamise osas mõlema riigi puhul allikariigi õigust pidada tulumaksu kinni nii dividendidelt, intressidelt kui litsentsitasudelt (0% määr). See on oluline tähelepanek, kuivõrd enamustes Eesti sõlmitud maksulepingutes on nimetatud tululiikide maksustamisõigus antud nii residendi kui allika riigile, sätestades maksulepingus maksimaalse maksumäära sõltuvalt osaluse määrast dividendi maksvas äriühingus, mida tuluallika riik võib rakendada.
Kuivõrd alates 01.01.2009 on TuMS § 29 lg 8 kehtetu ning dividende Eestis mitteresidendi tuluna ei maksustata, siis ei ole maksulepingul Eestis selles osas tähendust. Siiski on antud säte oluline Küprose residendi poolt Eesti residendile makstava dividendi osas- Küprose Vabariik kui allikariik ei saa seda maksulepingu kohaselt maksustada.
Maksulepingu kohaselt (art 11 punkt 5) maksustatakse ainult intressi osa erisuhtes isikute vahel, mis oluliselt ületab turutingimustel sarnaselt võlakohustuselt makstava intressi summat võlakohustuse tekkimise ja intressi maksmise ajal. Ületava intressi osa maksustatakse kummagi lepinguosalise seaduste kohaselt, arvestades maksulepingu teisi sätteid. TuMS § 29 lõike 7 kohaselt maksustatakse Eestis mitteresidendi tuluna vaid intressi osa, mis oluliselt ületab turutingimustel sarnaselt võlakohustuselt makstavat intressi. Maksumääraks on antud juhul 21%. Kuivõrd nii Küpros kui Eesti on Euroopa Liidu liikmesriigid, tuleb seejuures arvestada ka direktiivi 2003/49/EÜ, mis keelab tulumaksu kinnipidamise intressimaksetelt, mida ühe liikmesriigi äriühing maksab teises liikmesriigis asuvale seotud äriühingule. Siiski ei kohaldata ka vastava direktiivi kohaselt erisuhtes isikute puhul kõnealust maksuvabastust turutingimusi ületavale intressi osale.
Kõige olulisem erinevus maksustamise osas puudutab tulumaksuseaduse § 29 lõikes 6 nimetatud tululiiki- litsentsitasu. TuMS § 29 lg 6 p 4, § 41 p 7 ja § 43
lg 1 kohaselt tuleb üldjuhul kõikidelt mitteresidendile makstavatelt litsentsitasudelt kinni pidada 10% suurune tulumaks. Maksulepingu kohaselt maksustatakse litsentsitasu aga ainult erisuhtes isikute vahel juhul, kui see oluliselt ületab turutingimustel sarnaselt võlakohustuselt makstava litsentsitasu summat (art 12 punkti 5). Turutingimusi oluliselt ületavat litsentsitasu maksustatakse kummagi lepinguosalise riigi seaduste kohaselt, arvestades maksulepingu teisi sätteid. Kuivõrd nii Küpros kui Eesti on Euroopa Liidu liikmesriigid, tuleb arvestada ka direktiivi 2003/49/EÜ, mis keelab tulumaksu kinnipidamise seotud isikute vahelistelt litsentsitasudelt. Eestis on see vabastus sätestatud TuMS § 31 lõikes 4. Siiski on TuMS § 31 lõikes 5 sätestatud, et nimetatud maksuvabastust ei kohaldata litsentsitasu osale, mis ületab omavahel mitteseotud isikute vahel tehtavate samaste tehingute väärtust. Viimane on kooskõlas ka nimetatud direktiiviga. Seega maksustatakse ainult seotud isikute vahel turutingimusi ületav litsentsitasu 10% tulumaksumääraga.
Topeltmaksustamise vältimise meetodina näeb maksuleping Eesti puhul ette vabastusmeetodi ning Küprose puhul krediidimeetodi rakendamise.
Eesti ning Küprose vahel allkirjastatud maksuleping ei ole veel jõustunud. Leping jõustub pärast seda, kui mõlemad lepinguosalised riigid on teineteist teavitanud välislepingute jõustamiseks vajalike siseriiklike menetluste (milleks Eestis on ratiﬁtseerimine) lõpetamisest.
Maksulepingu eesti keelse tekstiga on peatselt võimalik tutvuda aadressil: http://www.ﬁn.ee/maksundus?id=81502. Hetkel on viidatud internetiaadressil kättesaadav inglise keelne versioon.


Lokaalse küttelahenduse ehitamise toetamise tingimused – Riigi Teataja
Lokaalse küttelahenduse ehitamise toetamise tingimused - sisukord
§ 4 Lokaalne küte
§ 15 Projekti valikukriteeriumid
§ 18 Projekti hangete kontroll
§ 20 Toetuse maksmise tingimused
RT I, 06.06.2017, 7
Vastu võetud 02.06.2017 nr 27
(1) Määrus kehtestatakse perioodi 2014–2020 struktuuritoetuse seaduse (edaspidi struktuuritoetuse seadus) § 5 lõike 2 alusel Vabariigi Valitsuse 4. detsembri 2014. a korraldusega nr 528 kinnitatud „Ühtekuuluvuspoliitika fondide rakenduskava 2014–2020” prioriteetse suuna „Energiatõhusus” meetme „Efektiivne soojusenergia tootmine ja ülekanne” (edaspidi meede) eesmärkide elluviimiseks ning tegevuse „Lokaalsete küttelahenduste ehitamine kaugkütte lahenduse asemel” tulemuste saavutamiseks.
(2) Toetust antakse kooskõlas Riigikogu 15. juuni 2009. a otsuse „Energiamajanduse riikliku arengukava aastani 2020 kinnitamine” eesmärkidega.
(3) Käesoleva määruse raames antav toetus ei ole riigiabi ega vähese tähtsusega abi Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 107 lõike 1 ning konkurentsiseaduse § 30 lõike 1 ja § 33 tähenduses.
(1) Toetuse andmise eesmärk on hoone kütmise efektiivsuse suurendamine.
(2) Toetuse andmise tulemusena väheneb energia lõpptarbimine tänu lokaalse kütte ehitamisele.
(3) Projekt peab panustama vähemalt ühte meetme väljundnäitaja saavutamisse:
1) lokaalsete taastuvenergia küttelahenduste ehitamine kaugküttelahenduste asemele;
2) arvestuslik süsihappegaasi vähenemine aastas.
(2) Rakendusüksus on vastavalt struktuuritoetuse seaduse § 12 lõikele 3 Vabariigi Valitsuse kinnitatud perioodi 2014–2020 struktuuritoetuse meetmete nimekirjale Sihtasutus Keskkonnainvesteeringute Keskus (edaspidi rakendusüksus).
§ 4. Lokaalne küte
Lokaalne küte käesoleva määruse tähenduses on hoone kütmise lahendus, mis ei ole kaugküte kaugkütteseaduse mõistes.
(1) Rakendusüksuse toimingu või otsuse peale tuleb enne halduskohtusse kaebuse esitamist esitada vaie rakendusüksusele vastavalt struktuuritoetuse seaduse §-le 51.
(2) Rakendusüksus lahendab vaide haldusmenetluse seaduses sätestatud korras.
(1) Toetust antakse projektile, mille elluviimine panustab käesoleva määruse §-s 2 nimetatud toetuse andmise eesmärgi, tulemuse ja väljundnäitaja saavutamisse järgmiste tegevuste kaudu:
1) olemasoleva hoone kaugküttesüsteemi asendamiseks lokaalse kütte ehitamine ja selle tõttu kasutusest välja langeva kaugküttesüsteemi osade lammutamine;
2) kasutusest välja langeva kaugküttesüsteemi osade lammutamine;
3) olemasoleva hoone kaugküttesüsteemi asendamiseks lokaalse kütte ehitamine ja selle tõttu kasutusest välja langeva kaugküttesüsteemi osade lammutamine tingimusel, et soojusettevõtja jätkab hoone soojusega varustamist lokaalse kütte läbi.
(2) Kui tegevus toimub olemasolevas võrgupiirkonnas, mille soojusenergia aastane tootmismaht oli taotluse esitamisele eelneval kalendriaastal väiksem kui 50 000 megavatt-tundi, siis peab tegevus, millele toetust taotletakse, olema kooskõlas kohaliku omavalitsuse üksuse kinnitatud kehtiva soojusmajanduse arengukavaga. Arengukava peab olema koostatud vastavalt majandus- ja taristuministri 5. mai 2015. a määruse nr 40 „Soojusmajanduse arengukava koostamise toetamise tingimused” § 10 nõuetele.
(1) Abikõlblikud on taotluse rahuldamise otsusega kinnitatud tegevuste elluviimiseks vajalikud kulud, mis vastavad Vabariigi Valitsuse 1. septembri 2014. a määruse nr 143 „Perioodi 2014–2020 struktuuritoetusest hüvitatavate kulude abikõlblikuks lugemise, toetuse maksmise ning finantskorrektsioonide tegemise tingimused ja kord” (edaspidi ühendmäärus) §-s 2 nimetatud kulude abikõlblikkuse ja käesoleva määruse tingimustele.
1) projekteerimise kulud juhul, kui projekteerimisele järgneb koostatud projekti alusel lokaalse kütteseadme ehitamine;
2) vana kaugküttesüsteemi või selle osade lammutamise ja lammutusjäätmete utiliseerimise kulud;
3) uue lokaalse kütteseadme maksumus, paigaldamise ning soojussõlmega ühendamise kulud;
4) ehitusmaterjalide ja üldehitustööde kulud;
5) ehitusseadustikus sätestatud omanikujärelevalve teostamise kulud;
6) hankega valitud projektijuhtimise teenuse kulud;
7) Vabariigi Valitsuse 12. septembri 2014. a määruse nr 146 „Perioodi 2014–2020 struktuuritoetuse andmisest avalikkuse teavitamise, toetusest rahastatud objektide tähistamise ning Euroopa Liidu osalusele viitamise nõuded ja kord” § 2 lõikes 1 sätestatud teavitamiskohustuse täitmiseks vajalik kulud.
(3) Käesoleva määruse § 6 lõike 1 punktides 1 ja 2 nimetatud tegevuse kulud on abikõlblikud, kui kohaliku omavalitsuse üksus on kaugküttepiirkonna määramise kehtetuks tunnistanud.
(4) Abikõlblikud on kulud, mille eest on toetuse saaja tasunud hiljemalt 45 kalendripäeva jooksul pärast projekti abikõlblikkuse perioodi lõppu.
1) olemasoleva hoone soojussõlme, kütte- ja sooja tarbeveega varustamise süsteemi renoveerimise kulud, mis ei ole seotud § 6 lõike 1 punktide 1 ja 3 tegevusega;
4) üld- ja personalikulud.
(6) Kulud ei ole abikõlblikud, kui taotleja on alustanud projektiga seotud tegevusi või võtab kohustusi tegevuste elluviimiseks enne taotluse rakendusüksusele esitamist.
(1) Abikõlblikkuse periood on taotluse rahuldamise otsuses määratud ajavahemik, millal peavad projekti tegevused algama ja lõppema, tingimusel et projekti tegevused lõpetatakse hiljemalt 2020. aasta 31. detsembriks.
(2) Projekti abikõlblikkuse periood algab ja lõpeb taotluse rahuldamise otsuses sätestatud kuupäeval või taotluses märgitud ja taotluse rahuldamise otsuses sätestatud hilisemast kuupäevast ning lõpeb taotluses märgitud ja taotluse rahuldamise otsuses sätestatud kuupäeval.
(4) Toetuse saaja võib taotleda projekti abikõlblikkuse perioodi pikendamist projekti abikõlblikkuse perioodi jooksul kuni kuue kuu võrra, tingimusel et projekti elluviimisel saavutatav tulemus ei vähene ning projekti tegevused lõpetatakse hiljemalt 2020. aasta 31. detsembril.
(1) Käesoleva määruse § 6 lõike 1 punktides 1 ja 3 nimetatud tegevuse toetamisel on toetuse maksimaalne osakaal projekti abikõlblikes kuludes 50 protsenti.
(2) Käesoleva määruse § 6 lõike 1 punktis 2 nimetatud tegevuse toetamisel on toetuse maksimaalne osakaal projekti abikõlblikes kuludes 30 protsenti.
(3) Toetuse maksimaalne summa 100 000 eurot.
(4) Projektile antava toetuse osakaal ja toetuse maksimaalne summa projekti abikõlblikes kuludes sätestatakse taotluse rahuldamise otsuses.
(1) Taotlusi saab esitada jooksvalt kuni meetme tegevuse eelarve ammendumiseni.
(2) Taotluste vastuvõtmise alustamisest, peatamisest, lõpetamisest ja rahastamise eelarvest teavitab rakendusüksus üleriigilise levikuga päevalehes ja oma veebilehel.
(3) Taotlus esitatakse rakendusüksusele struktuuritoetuse registri vahendusel taotleja esindusõigusliku isiku digiallkirjaga.
(4) Rakendusüksus peatab või lõpetab taotluste vastuvõtmise, kui esitatud taotluste rahaline maht saab võrdseks või ületab meetme tegevuse eelarvet.
(1) Toetust võib taotleda käesoleva määruse § 6 lõike 1 punktis 1 nimetatud tegevusele hoone omanikust juriidiline isik.
(2) Toetust võib taotleda käesoleva määruse § 6 lõike 1 punktis 2 nimetatud tegevusele juriidiline isik.
(3) Toetust võib taotleda käesoleva määruse § 6 lõike 1 punktis 3 nimetatud tegevusele soojusettevõtja.
(4) Taotleja peab vastama Vabariigi Valitsuse 21. augusti 2014. a määruse nr 133 „Perioodi 2014–2020 struktuuritoetuse taotlemise ja taotluste menetlemise nõuded ja tingimused toetuse andmise tingimuste määruse kehtestamiseks” (edaspidi taotluste menetlemise määrus) §-s 2 sätestatud nõuetele.
(5) Taotlejal peab olema omafinantseeringu ja mitteabikõlblike kulude tasumise suutlikkus vastavalt taotluste menetlemise määruse § 3 lõikele 1.
(6) Kui kohaliku omavalitsuse üksus või selle arvestusüksus panustab investeeringuprojekti omafinantseeringusse või mitteabikõlblike kulude katmisse, on taotlejal selliste kulude tasumise suutlikkus, kui lisaks taotluste menetlemise määruse § 3 lõikes 2 nimetatud nõuetele on täidetud sama paragrahvi lõikes 4 nimetatud nõuded.
(7) Taotleja on kohustatud lisaks struktuuritoetuse seaduse § 21 lõikes 2 sätestatule täitma teisi õigusaktides sätestatud kohustusi ja esitama rakendusüksusele informatsiooni, mis võib mõjutada taotluse kohta otsuse tegemist.
1) projekti tegevuste kirjeldus;
2) projekti kogueelarve kululiikide lõikes, eristades abikõlblikke ja mitteabikõlblikke kulusid;
3) omafinantseeringu tagamise kirjalik kinnitus;
4) eskiisprojekt või tehnilise lahenduse eelprojekt;
5) vähemalt kolme omavahel sõltumatu pakkuja esitatud hinnapakkumised või kalkulatsioon eelarve kujunemise kohta koos teostatavate tegevuste lühikirjeldusega;
6) viide kehtivale soojusmajanduse arengukavale;
7) käesoleva määruse § 6 lõike 1 punktide 1 ja 2 korral kohaliku omavalitsuse üksuse otsus kaugküttepiirkonna määramise kehtetuks tunnistamise kohta;
8) käesoleva määruse § 6 lõike 1 punktide 1 ja 2 korral kaugkütte lõpetamise kokkulepe tarbijate, soojusettevõtja ja kohaliku omavalitsuse üksuse vahel;
9) käesoleva määruse § 6 lõike 1 punkti 2 korral taotleja kinnitus kõikide kaugkütte tarbijatega lõpetatud soojusmüügi lepingute kohta;
10) taotleja nõusolek teabe ja dokumentide elektroonilise kättetoimetamise kohta taotluses märgitud e-posti aadressile;
11) taotleja kinnitus esitatud andmete õigsuse kohta;
12) volikiri, kui esindusõiguslik isik tegutseb volituse alusel.
(1) Taotluse menetlemine koosneb toetuse taotluse registreerimisest, taotleja ja taotluse nõuetele vastavuse kontrollist, nõuetele vastava taotluse hindamisest ning taotluse rahuldamise või rahuldamata jätmise otsuse tegemisest.
(2) Rakendusüksus menetleb taotlusi nende esitamise järjekorras.
(3) Taotluse menetlemise tähtaeg on kuni 60 tööpäeva taotluse rakendusüksuses registreerimisest alates.
(4) Rakendusüksus võib taotluse menetlemise käigus nõuda taotlejalt selgitusi ja lisadokumente taotluses esitatud andmete kohta ning taotluse täiendamist või muutmist, kui ta leiab, et taotlus ei ole piisavalt selge või selles esineb puudusi, näidates ühtlasi, milline asjaolu vajab täiendavat selgitamist, täiendamist või lisainformatsiooni.
(5) Rakendusüksus teeb taotluse rahuldamata jätmise otsuse taotlust sisuliselt hindamata, kui taotleja ei ole antud tähtaja jooksul puudust kõrvaldanud.
(6) Rakendusüksus annab käesoleva paragrahvi lõigetes 4 ja 5 nimetatud taotluse täienduste ja muudatuste esitamiseks või puuduste kõrvaldamiseks taotlejale kuni kümnetööpäevase tähtaja, mille võrra pikeneb taotluse menetlemise tähtaeg.
(2) Taotleja tunnistatakse nõuetele vastavaks, kui on täidetud käesoleva määruse §-s 11 sätestatud nõuded.
(3) Taotlus tunnistatakse nõuetele vastavaks, kui on täidetud käesoleva määruse §-s 12 sätestatud nõuded.
(4) Taotlust ei tunnistata nõuetele vastavaks, kui esineb vähemalt üks alljärgnev asjaolu:
1) taotlus ei vasta käesoleva määruse §-s 12 sätestatud nõudele ja taotleja ei ole taotluses esinevat puudust määratud tähtaja jooksul kõrvaldanud;
3) taotleja ei võimalda kontrollida taotluses esitatud andmete õigsust või teha struktuuritoetuse seaduse § 21 lõike 7 alusel kohapealset kontrolli taotluses esitatud andmete õigsuse tuvastamiseks.
§ 15. Projekti valikukriteeriumid
(1) Nõuetele vastavaks tunnistatud taotluses kirjeldatud projekti puhul hindab rakendusüksus projekti vastavust järgmistele valikukriteeriumitele:
1) projekt panustab hoone kütmise efektiivsuse või taastuvenergia tootmise suurendamisse;
2) projekti planeeritud kulude suurused on põhjendatud;
3) projektis kavandatud tegevused on põhjendatud;
4) taotleja suudab projekti ellu viia.
(2) Rakendusüksus hindab projekti vastavust käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud valikukriteeriumitele.
(1) Rahuldatakse ainult need taotlused, milles esitatud projekt vastab kõigile käesoleva määruse § 15 lõikes 1 nimetatud valikukriteeriumitele.
(2) Taotluse rahuldamise kohta teeb rakendusüksus taotluse rahuldamise otsuse, milles täpsustatakse toetuse saaja õigusi ja kohustusi ning kehtestatakse toetuse kasutamise tingimused. Otsuses märgitakse lisaks taotluste menetlemise määruse § 8 lõikes 4 sätestatule toetuse maksmise tingimused ja maksetaotluse esitamise eeldatav tähtaeg.
(3) Osalise rahuldamise otsuse tegemine ei ole lubatud.
(4) Taotlus jäetakse rahuldamata lisaks käesolevas määruses sätestatud juhtudele ka taotluste menetlemise määruse § 8 lõikes 2 sätestatud juhtudel.
(6) Taotluse rahuldamise või rahuldamata jätmise otsus edastatakse taotlejale elektrooniliselt struktuuritoetuse registri kaudu kahe tööpäeva jooksul otsuse tegemisest arvates.
(1) Taotluse rahuldamise otsust võib muuta rakendusüksuse algatusel või toetuse saaja avalduse alusel taotluste menetlemise määruse §-s 10 ja käesolevas määruses sätestatud tingimustel ja korras.
(4) Rakendusüksusel on õigus keelduda taotluse rahuldamise otsuse muutmisest, kui soovitav muudatus seab kahtluse alla projekti oodatavate tulemuste saavutamise või projekti tegevuste lõpetamise abikõlblikkuse perioodil või kui muudatus ei ole kooskõlas käesoleva määruse ja muude toetuse andmist reguleerivate õigusaktidega.
(5) Taotluse rahuldamise otsuse muutmise otsustab rakendusüksus 15 tööpäeva jooksul pärast vastavasisulise taotluse saamist.
(6) Rakendusüksus tunnistab taotluse kehtetuks struktuuritoetuse seaduse § 22 lõikes 3 ja § 47 lõikes 3 sätestatud alustel.
§ 18. Projekti hangete kontroll
(1) Toetuse saaja viib hanke läbi riigihangete seaduse § 3 põhimõtteid järgides.
(2) Kui hanke eeldatav maksumus ilma käibemaksuta on 100 000 eurot või enam, esitab toetuse saaja enne hanke väljakuulutamist rakendusüksusele läbivaatamiseks hankedokumentide kavandi ja hankelepingu projekti.
(3) Kui hanke eeldatav maksumus ilma käibemaksuta on 10 000 eurot või enam, viib toetuse saaja hanke läbi elektrooniliselt riigihangete registris.
(4) Kui hanget ei viidud läbi riigihangete registris, esitab toetuse saaja rakendusüksusele hanke korraldamist tõendavad dokumendid maksetaotluse esitamisel, kui tehingu eeldatav maksumus ilma käibemaksuta on 5000 kuni 10 000 eurot.
(5) Toetuse saaja esitab rakendusüksusele hankelepingu kolme tööpäeva jooksul pärast hankelepingu sõlmimist.
(6) Toetuse saaja esitab rakendusüksusele hankelepingu muudatuste kavandi enne hankelepingu muutmist.
(7) Rakendusüksus kontrollib hankedokumentide vastavust toetuse taotluse rahuldamise otsusele ja riigihangete seadusele.
(8) Rakendusüksus kontrollib sõlmitud hankelepingu vastavust hankedokumentidele.
(9) Toetuse saaja, kes ei pea järgima riigihangete seadust, ei tohi funktsionaalselt koos toimivate või sama eesmärgi saavutamiseks vajaliku asja, teenuse või ehitustöö ostmisel jaotada lepingut osadeks eesmärgiga eirata struktuuritoetuse seaduse § 26 lõikes 6 sätestatud kohustusi.
(10) Rakendusüksus nõustab toetuse saajat hangete läbiviimisel.
(1) Toetuse saaja esitab rakendusüksusele projekti elluviimise kohta vahearuandeid ja lõpparuande toetuse taotluse rahuldamise otsuses märgitud tähtaegadel.
(4) Projekti aruannete vormid kehtestab rakendusüksus.
(5) Toetuse saaja esitab projekti vahe- ja lõpparuanded rakendusüksusele struktuuritoetuse registri kaudu, või kui register ei tööta, siis elektrooniliselt e-posti aadressile info@kik.ee.
(6) Projekti vahearuandes peavad olema kajastatud andmed projekti elluviimise kohta ja hinnang tegevuste elluviimise tulemusele.
1) projekti nimi, projekti number ja toetuse saaja nimi;
2) projekti tegevuste elluviimise tulemused ja väljundnäitajate tase;
3) projekti elluviimisel läbiviidud hangete, teostatud tööde ja tegevuste andmed;
5) andmed projektile tehtud toetuse maksete kohta;
7) pädeva asutuse antud kasutusloa andmed;
(8) Rakendusüksus kinnitab vahe- ja lõpparuande või saadab need taotlejale täiendamiseks 30 tööpäeva jooksul selle rakendusüksuses registreerimisest arvates.
§ 20. Toetuse maksmise tingimused
(1) Maksetaotluse esitamine, menetlemine ja toetuse maksmine toimub lähtudes ühendmääruse §-dest 11–14 ning käesolevas määruses ja taotluse rahuldamise otsuses sätestatud maksete tegemise tingimustest ja korrast.
(2) Toetust makstakse tegelike kulude alusel ühendmääruse § 14 lõike 1 alusel pärast projekti kulude abikõlblikkuse, tegevuste elluviimise ja maksete tõendamist ning lõpparuande kinnitamist.
(3) Taotleja, kes ei ole hankekohustuslane, alla 10 000 euro maksumusega projekti puhul makstakse toetust kindlasummaliste maksete alusel vastavalt ühendmääruse §-le 8. Kui projekti suurus on 10 000 eurot või rohkem, makstakse toetust tegelike kulude alusel.
(4) Tegelike kulude alusel toetuse maksmisel esitab toetuse saaja maksetaotluse struktuuritoetuse registri kaudu ja lisab sellele järgmised dokumendid:
1) hanke korraldamist tõendavad dokumendid, kui hange ei ole läbi viidud riigihangete registris ja tehingu eeldatav maksumus käibemaksuta on 5000 kuni 10 000 eurot ja dokumente ei ole eelnevalt rakendusüksusele esitatud;
2) hankelepingu, välja arvatud juhul, kui leping on eelnevalt rakendusüksusele esitatud ja lepingut ei ole muudetud ning või kui hankeleping on kättesaadav riigihangete registrist;
4) tasumisele kuuluvat summat näitav arve;
5) asja, teenuse või ehitustöö üleandmist ja vastuvõtmist tõendava dokumendi koopia;
6) kulude tasumist tõendav maksekorraldus;
(5) Toetuse saaja esitab rakendusüksusele vähemalt üks kord kvartalis maksetaotluse esindusõigusliku isiku digiallkirjaga struktuuritoetuse registri kaudu, või kui register ei tööta, siis elektrooniliselt e-posti aadressile info@kik.ee.
(6) Toetus makstakse välja vastavalt taotluse rahuldamise otsuses nimetatud toetuse osakaalule abikõlblikes kuludes ja mitte rohkem kui määratud toetuse piirsumma.
(8) Rakendusüksus kontrollib 30 kalendripäeva jooksul maksetaotluse ja sellele lisatud dokumentide nõuetele vastavust, kulude abikõlblikkust ning vastavust taotluse rahuldamise otsusele.
(9) Kui maksetaotluse menetlemisel ilmneb puudusi, mida on võimalik määratud tähtaja jooksul kõrvaldada, siis määrab rakendusüksus puuduste kõrvaldamiseks tähtaja vastavalt struktuuritoetuse seaduse § 30 lõikele 2. Menetlusaeg pikeneb aja võrra, mis kulub toetuse saajal puuduste kõrvaldamiseks.
Toetuse saaja tagab struktuuritoetuse seaduse §-s 24 sätestatud kohustuste täitmise, projekti juhtimise ja selle eduka elluviimise toetuse taotluse rahuldamise otsuses fikseeritud tähtaegade ja tingimuste kohaselt, tehes järgmist:
2) tagab projekteerimise, lammutamise, ehitamise ja omanikujärelevalve teostamise kooskõlas ehitusseadustiku ja teiste asjakohaste õigusaktidega;
4) viib hanked eeldatava maksumusega alates 10 000 eurot käibemaksuta läbi elektrooniliselt riigihangete registris;
5) esitab rakendusüksusele nõutud informatsiooni ja aruanded tähtaegselt;
6) tagab projekti elluviimiseks õigusaktides ettenähtud vajalike lubade ja kooskõlastuste olemasolu;
7) tagab õigusaktides sätestatud korras toetuse abil loodud või omandatud vara arvele võtmise ja toetuse saaja omandisse registreerimise ning kõigi omandi tekkimisega seotud avalik-õiguslike koormatiste tasumise enne lõpparuande esitamist;
1) teostada toetuse saaja territooriumil kontrolli vastavalt struktuuritoetuse seaduse §-le 42 ning vajadusel kaasata vastavate toimingute teostamisse Tehnilise Järelevalve Amet;
2) osaleda vaatlejana toetuse saaja hankekomisjoni töös ja hankelepingu sõlmimisele eelnevatel läbirääkimistel, mis on vajalikud hanke läbiviimiseks ja lepingu sõlmimiseks;
6) nõuda taotluses sisaldunud projekti kestuse, tegevuste, eesmärkide, tulemuste ja kulude kohta täiendavate andmete ja dokumentide esitamist, mis tõendavad projekti nõuetekohast teostamist ja toetuse saaja kohustuste nõuetekohast täitmist.
1) sisestama taotluse ning projekti seire- ja muud andmed struktuuritoetuse registrisse;
2) seirama pidevalt meetme tegevuse eelarve vaba jääki ja vajadusel esitama selle kohta rakendusasutusele ülevaateid;
3) teostama toetuse kasutamise aruandluse kontrolli, läbi vaatama toetuse saaja koostatud projekti lõpparuande ning vajalikud andmed struktuuritoetuse registrisse sisestama;
5) koostama toetuse andmise ja kasutamise kohta ülevaateid ja neid avalikustama;
6) teostama projekti järelkontrolli viie aasta jooksul pärast projekti abikõlblikkuse perioodi lõppu veendumaks, et projekti elluviimise tulemusena soetatud vara kasutatakse sihtotstarbeliselt;
7) teavitama toetuse saajat struktuuritoetuse seaduse § 24 punktides 14 ja 17 nimetatud vara sihipärase säilitamise ning dokumentide ja tõendite säilitamise tähtaja algusest ja lõpust.
(2) Toetus nõutakse tagasi vastavalt struktuuritoetuse seaduse §-s 48 ning ühendmääruse §-s 23 sätestatule. Toetuse tagasimaksmist võib ajatada ühendmääruse §-s 24 sätestatud tingimustel.