§ 21 Seitsme- ja enamalapselise pere vanema toetus
§ 64 Eesti Vabariigi Ülemnõukogu XII koosseisu ning Riigikogu VII, VIII ja IX koosseisu liikmete pensioni seaduse muutmine
§ 65 Elatisabi seaduse kehtetuks tunnistamine
§ 66 Kaitseväeteenistuse seaduse muutmine
§ 67 Kogumispensionide seaduse muutmine
§ 68 Kohtutäituri seaduse muutmine
§ 69 Loovisikute ja loomeliitude seaduse muutmine
§ 70 Maksukorralduse seaduse muutmine
§ 71 Ohvriabi seaduse muutmine
§ 72 Okupatsioonirežiimide poolt represseeritud isiku seaduse muutmine
§ 74 Puuetega inimeste sotsiaaltoetuste seaduse muutmine
§ 75 Riiklike peretoetuste seaduse kehtetuks tunnistamine
§ 76 Riiklike peretoetuste seaduse muutmise ja sellega seonduvalt teiste seaduste muutmise seaduse muutmine
§ 77 Riikliku matusetoetuse seaduse muutmine
§ 78 Riikliku pensionikindlustuse seaduse muutmine
§ 79 Sotsiaalhoolekande seaduse muutmine
§ 80 Sotsiaalmaksuseaduse muutmine
§ 81 Spordiseaduse muutmine
§ 82 Tulumaksuseaduse muutmine
§ 83 Täitemenetluse seadustiku muutmine
§ 84 Töölepingu seaduse muutmine
§ 85 Töötervishoiu ja tööohutuse seaduse muutmine
§ 86 Tööturuteenuste ja -toetuste seaduse muutmine
§ 87 Vanemahüvitise seaduse muutmine ja kehtetuks tunnistamine
29.06.2016 otsus nr 803
5) seitsme- ja enamalapselise pere vanema toetus.
(3) Lapsetoetuse suurus pere esimese ja teise lapse kohta on 50 eurot. Kolmanda ja iga järgmise lapse kohta on lapsetoetuse suurus 100 eurot.
§ 21. Seitsme- ja enamalapselise pere vanema toetus
(1) Seitsme- ja enamalapselise pere vanema toetuse saamise õigus on ühel vanematest, hooldajal või eestkostjal, kes kasvatab peres seitset või enamat last, kes vastavad käesoleva seaduse § 17 lõikes 1 või 2 sätestatud tingimustele.
(2) Seitsme- ja enamalapselise pere vanema toetuse suurus on 168,74 eurot.
§ 64. Eesti Vabariigi Ülemnõukogu XII koosseisu ning Riigikogu VII, VIII ja IX koosseisu liikmete pensioni seaduse muutmine
Eesti Vabariigi Ülemnõukogu XII koosseisu ning Riigikogu VII, VIII ja IX koosseisu liikmete pensioni seaduses tehakse järgmised muudatused:
1) paragrahvi 14 kolmas lause muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„Pensionistaaži arvestatakse riikliku pensionikindlustuse seaduses sätestatud korras.”;
2) paragrahvi 15 punkt 2 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„2) aja eest, mille ulatuses Riigikogu liikmele tema volituste lõppemisel makstakse ühekordset hüvitist.”;
3) paragrahv 18 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„§ 18. Toitjakaotuspension määratakse Riigikogu liikme, kes sai parlamendiliikme vanaduspensioni või kellel oli selle saamiseks olemas vajalik Riigikogu liikme staaž, surma korral tema ülalpidamisel olnud perekonnaliikmetele. Toitjakaotuspensionile õigust omavateks perekonnaliikmeteks loetakse isikuid, kellel on õigus saada toitjakaotuspensioni riikliku pensionikindlustuse seaduse alusel.”;
4) paragrahvid 22 ja 23 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„§ 22. Avaldus pensioni taotlemiseks esitatakse Sotsiaalkindlustusametile.
§ 23. Pensioni arvutamine, ümberarvutamine, määramine ja väljamaksmine toimub Sotsiaalkindlustusameti kaudu.”;
5) paragrahv 25 tunnistatakse kehtetuks;
6) paragrahvis 282 asendatakse sõnad „Riigikogu Kantseleile” sõnaga „Sotsiaalkindlustusametile”;
7) paragrahv 30 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„§ 30. Käesoleva seaduse kohaldamisega seonduvad küsimused lahendab Sotsiaalkindlustusamet. Parlamendipensionile kohaldatakse riikliku pensionikindlustuse seaduse sätteid, arvestades käesoleva seaduse erisusi.”.
§ 65. Elatisabi seaduse kehtetuks tunnistamine
Elatisabi seadus tunnistatakse kehtetuks.
§ 66. Kaitseväeteenistuse seaduse muutmine
1) paragrahvi 54 lõige 11 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„(11) Ajateenija alaealisel lapsel või alaealisel ülalpeetaval, kui ülalpidamiskohustus tuleneb perekonnaseadusest, on õigus igakuisele ajateenija lapse toetusele.”;
2) paragrahvi 54 täiendatakse lõigetega 12 ja 13 järgmises sõnastuses:
„(12) Ajateenija lapse toetuse maksmise ulatuse ja korra kehtestab Vabariigi Valitsus määrusega.
(13) Sotsiaalkindlustusamet kohaldab käesolevas paragrahvis sätestatud sotsiaalkaitsele sotsiaalseadustiku üldosa seadust ja perehüvitiste seaduse üldsätteid.”;
3) paragrahvi 64 lõige 5 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„(5) Asendusteenistuja alaealisel lapsel või alaealisel ülalpeetaval, kui ülalpidamiskohustus tuleneb perekonnaseadusest, on õigus igakuisele asendusteenistuja lapse toetusele.”;
4) paragrahvi 64 täiendatakse lõigetega 51 ja 52 järgmises sõnastuses:
„(51) Asendusteenistuja lapse toetuse maksmise ulatuse ja korra kehtestab Vabariigi Valitsus määrusega.
(52) Sotsiaalkindlustusamet kohaldab käesolevas paragrahvis sätestatud sotsiaalkaitsele sotsiaalseadustiku üldosa seadust ja perehüvitiste seaduse üldsätteid.”.
§ 67. Kogumispensionide seaduse muutmine
Kogumispensionide seaduses tehakse järgmised muudatused:
1) paragrahvi 10 lõige 2 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„(2) Eesti keskmise sotsiaalmaksuga maksustatava ühe kalendrikuu tulu arvutab Sotsiaalkindlustusamet vastavalt perehüvitiste seaduse §-le 38.”;
2) paragrahvi 10 täiendatakse lõigetega 21 ja 22 järgmises sõnastuses:
„(21) Sotsiaalkindlustusamet kontrollib sotsiaalkaitse infosüsteemi kantud andmete alusel käesolevas paragrahvis sätestatud isikute vastavust täiendavate sissemaksete saamise tingimustele ja teavitab isikuid täiendavate sissemaksete saamise õiguse tekkimisest. Sotsiaalkindlustusamet saadab isikutele sellekohase teavituse isikute e-posti aadressidele või sotsiaalseadustiku üldosa seaduse § 27 lõike 1 punktides 2 ja 3 nimetatud viisil.
6) andmed isikule riikliku pensioni määramise ja maksmise kohta.”;
3) paragrahvi 10 lõikest 3 jäetakse välja sõnad „ja vajaduse korral lisadokumendid”;
4) paragrahvi 10 lõige 4 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„(4) Käesoleva paragrahvi lõikes 3 nimetatud avaldusele kantakse taotleja ees- ja perekonnanimi, isikukood, elukoha ja kontaktandmed ning selgelt väljendatud tahteavaldus, millise lapse suhtes täiendavaid sissemakseid soovitakse teha, samuti kinnitus käesolevas seaduses sätestatud tingimustele vastavuse kohta. Avaldusele kantakse veel taotleja lapse ees- ja perekonnanimi, isikukood ja elukoha andmed. Kui vanemad soovivad käesoleva paragrahvi lõike 10 alusel kasutada täiendavate sissemaksete õigust kordamööda, siis kantakse taotlusele selle vanema nõusolek, kelle eest tehti seni täiendavaid sissemakseid.”;
5) paragrahvi 10 lõiked 5 ja 6 tunnistatakse kehtetuks;
6) paragrahvi 10 lõiked 10 ja 11 muudetakse ning sõnastatakse järgmiselt:
„(10) Kui vanemad soovivad täiendavate sissemaksete õigust kasutada kordamööda, esitab täiendavate sissemaksete uus taotleja Sotsiaalkindlustusametile käesoleva paragrahvi lõikes 3 nimetatud avalduse, millel on selle vanema nõusolek, kelle eest tehti seni täiendavaid sissemakseid.
(11) Kui ühel vanematest on õigus riikliku pensionikindlustuse seaduse § 24 lõike 11 punkti 2 alusel pensionilisale ning ta soovib kasutada õigust pensionilisale riikliku pensionikindlustuse seaduse § 24 lõike 6 teise lause kohaselt, esitab ta Sotsiaalkindlustusametile täiendavate sissemaksete tegemise lõpetamiseks käesoleva paragrahvi lõikes 3 nimetatud avalduse, millel on selle vanema nõusolek, kelle eest tehti seni täiendavaid sissemakseid. Avalduse täiendavate sissemaksete tegemise lõpetamiseks võib esitada ka vanem, kelle eest tehti seni täiendavaid sissemakseid.”;
7) paragrahvi 10 täiendatakse lõigetega 14 ja 15 järgmises sõnastuses:
„(14) Sotsiaalkindlustusamet saadab täiendavate sissemaksete tegemise alustamise kohta teavituse selle vanema e-posti aadressile või edastab teate sotsiaalseadustiku üldosa seaduse § 27 lõike 1 punktides 2 ja 3 nimetatud viisil, kes ei esitanud käesoleva paragrahvi lõike 3 alusel avaldust täiendavate sissemaksete tegemiseks. Kui täiendavate sissemaksete tegemise lõpetamise avaldus esitatakse käesoleva paragrahvi lõike 11 alusel, siis saadetakse teavitus samal viisil vanemale, kelle eest tehti seni täiendavaid sissemakseid.
(15) Sotsiaalkindlustusamet kohaldab käesolevas paragrahvis ettenähtud sotsiaalkaitsele sotsiaalseadustiku üldosa seaduse sätteid.”;
8) paragrahvi 661 lõikes 2 asendatakse sõnad „vanemahüvitise seaduse” sõnadega „perehüvitiste seaduse”;
9) paragrahvi 661 lõikes 3 asendatakse tekstiosa „vanemahüvitise seaduse § 2 lõike 31” tekstiosaga „perehüvitiste seaduse § 33 lõike 5”.
§ 68. Kohtutäituri seaduse muutmine
Kohtutäituri seaduses tehakse järgmised muudatused:
1) paragrahvi 6 lõiget 1 täiendatakse punktiga 5 järgmises sõnastuses:
„5) välisriigist laekuva elatise vahendamisel perehüvitiste seaduse alusel.”;
2) seadust täiendatakse §-ga 371 järgmises sõnastuses:
„§ 371. Välisriigist laekuva elatise vahendamise tasu
(4) Kui kohtutäituril tekib kohustus maksta rahvusvahelise ülekande eest tasu, lisandub elatise vahendamise tasule rahvusvahelise ülekande tasu.”.
§ 69. Loovisikute ja loomeliitude seaduse muutmine
Loovisikute ja loomeliitude seaduse § 16 lõike 2 punktis 8 asendatakse sõna „vanemahüvitise” sõnaga „perehüvitiste”.
§ 70. Maksukorralduse seaduse muutmine
1) paragrahvi 1 lõige 6 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„(6) Kohtumenetlusest tulenevate avalik-õiguslike rahaliste kohustuste, sealhulgas kassatsioonikautsjoni ja riigilõivu, samuti prokuratuuri lahenditest tulenevate avalik-õiguslike rahaliste kohustuste ning riigile üleläinud elatisnõude tasumisele ja tasaarvestamisele kohaldatakse käesoleva seaduse 9. peatüki esimeses jaos sätestatud korda. Selliste rahaliste kohustuste tasumisel tekkinud enammakse tagastamisele kohaldatakse käesoleva seaduse §-des 33 ja 34 sätestatud korda juhul, kui rahaline kohustus tasuti käesoleva seaduse § 105 lõikes 1 nimetatud kontole.”;
2) paragrahvi 29 punktis 12 asendatakse sõnad „riiklike peretoetuste” sõnaga „perehüvitiste”.
§ 71. Ohvriabi seaduse muutmine
„§ 2. Sotsiaalseadustiku üldosa seaduse kohaldamine
Käesolevas seaduses ettenähtud sotsiaalkaitsele kohaldatakse sotsiaalseadustiku üldosa seaduse sätteid, arvestades käesoleva seaduse erisusi.”;
2) paragrahv 21 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„§ 21. Rahalise hüvitise väljamaksmine
Käesoleva seaduse alusel saadavat rahalist hüvitist makstakse iga kuu jooksva kuu eest sotsiaalseadustiku üldosa seaduse §-s 28 sätestatud korras.”;
3) paragrahvi 11 lõige 4 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„(4) Käesoleva paragrahvi lõike 3 punktides 1 ja 2 nimetatud isikule, kes ei saanud vägivallakuriteo toimepanemisele eelnenud kuue kuu jooksul sotsiaalmaksuga maksustatud tulu töötamise peatumise või ajutise töövõimetuse tõttu, arvutatakse hüvitis isiku sotsiaalmaksuga maksustatud tulust, mida ta sai viimase kuu eest enne töötamise peatumist või ajutise töövõimetuse tekkimist.”;
4) paragrahvi 17 lõike 1 punktis 2 asendatakse tekstiosa „§ 20 lõikes 3 või 5” tekstiosaga „§-s 20”;
5) paragrahvi 21 lõige 3 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„(3) Sotsiaalkindlustusamet teeb otsustamise edasilükkamise hüvitise taotlejale viivitamata teatavaks sotsiaalseadustiku üldosa seaduse §-s 27 sätestatud korras.”;
6) paragrahvi 24 lõikes 1 asendatakse sõnad „haldusmenetluse seaduses” sõnadega „sotsiaalseadustiku üldosa seaduses”;
7) paragrahvi 24 lõige 2 tunnistatakse kehtetuks;
8) paragrahv 25 tunnistatakse kehtetuks;
9) paragrahvi 26 lõikes 1 asendatakse tekstiosa „15 päeva jooksul” sõnaga „viivitamata”;
10) paragrahvi 27 tekst muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„Enammakstud hüvitis nõutakse hüvitise saajalt tagasi sotsiaalseadustiku üldosa seaduses sätestatud korras.”.
§ 72. Okupatsioonirežiimide poolt represseeritud isiku seaduse muutmine
Okupatsioonirežiimide poolt represseeritud isiku seaduses tehakse järgmised muudatused:
1) paragrahvi 1 lõige 3 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„(3) Käesolevas seaduses ettenähtud sotsiaalkaitsele kohaldatakse sotsiaalseadustiku üldosa seaduse sätteid.”;
2) paragrahvi 71 tekst muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„Käesoleva seaduse alusel makstav toetus makstakse välja üks kord kalendriaastas sotsiaalseadustiku üldosa seaduse §-s 28 sätestatud korras.”;
3) paragrahvi 8 lõiget 2 täiendatakse pärast sõna „taotluse” sõnadega „andmete loetelu”;
4) paragrahvi 162 tekst muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„Kui isik ei nõustu Sotsiaalkindlustusameti poolt käesoleva seaduse alusel tehtud otsusega, on tal õigus esitada vaie Sotsiaalkindlustusametile sotsiaalseadustiku üldosa seaduses sätestatud korras.”.
(2) Lasterikka pere toetuse suurus kolme kuni kuut last kasvatavale perele on 200 eurot.
(3) Lasterikka pere toetuse suurus seitset või enamat last kasvatavale perele on 370 eurot.”.
§ 74. Puuetega inimeste sotsiaaltoetuste seaduse muutmine
„(3) Käesolevas seaduses ettenähtud sotsiaalkaitsele kohaldatakse sotsiaalseadustiku üldosa seaduse sätteid, arvestades käesoleva seaduse erisusi.”;
2) paragrahvi 25 lõike 1 teises lauses asendatakse sõna „ja” sõnaga „või”;
3) paragrahvi 25 lõikes 2 asendatakse sõnad „kaardi vormi” sõnadega „kaardile kantavate andmete loetelu”;
„Last üksi kasvatavale puudega vanemale, hooldajale või eestkostjale või ühele puudega vanematest makstakse kuni 16-aastase lapse ja põhikoolis, gümnaasiumis, kutseõppeasutuse või rakenduskõrgkooli kutseõppe tasemeõppes õppiva keskhariduseta kuni 19-aastase lapse kasvatamisel igakuiselt puudega vanema toetust 75 protsenti sotsiaaltoetuste määrast. Kui laps saab 19-aastaseks, makstakse puudega vanema toetust jooksva õppeaasta lõpuni või õpilase kooli nimekirjast väljaarvamiseni.”;
5) paragrahvi 15 lõikes 1 asendatakse sõnad „riiklikku pensionikindlustuse registrisse Vabariigi Valitsuse poolt kehtestatud korras” sõnadega „sotsiaalkaitse infosüsteemi”;
6) paragrahvi 15 lõikes 2 asendatakse sõnad „riikliku pensionikindlustuse registrisse” sõnadega „sotsiaalkaitse infosüsteemi”;
7) paragrahvi 16 lõike 2 punkti 3 täiendatakse pärast tekstiosa „§ 2 lõikes 2” tekstiosaga „või §-s 4”;
8) paragrahvi 16 lõikest 4 jäetakse välja sõnad „koos kõigi vajalike dokumentidega”;
„(5) Kui puuetega inimeste sotsiaaltoetuste taotlus on saadetud posti teel, loetakse toetuse taotlemise päevaks taotluse lähtekohas postitamise kuupäev.”;
10) paragrahvi 16 lõige 6 tunnistatakse kehtetuks;
11) paragrahv 19 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„§ 19. Puudega lapse toetuse, puudega vanema toetuse ja alla 18-aastasele isikule määratud puudega tööealise inimese toetuse maksmise peatamine, jätkamine ja lõpetamine
(2) Sotsiaalkindlustusamet peatab puudega lapse toetuse, puudega vanema toetuse ja alla 18-aastasele isikule määratud tööealise inimese toetuse maksmise, kui valla- või linnavalitsus on paigutanud lapse asenduskodusse enne kohtumääruse tegemist.
(3) Sotsiaalkindlustusamet jätkab puudega lapse toetuse, puudega vanema toetuse ja alla 18-aastasele isikule määratud puudega tööealise inimese toetuse maksmist lapse vanemale, kui käesoleva paragrahvi lõigetes 1 ja 2 nimetatud põhjus on ära langenud.
(4) Sotsiaalkindlustusamet lõpetab puudega lapse toetuse, puudega vanema toetuse ja alla 18-aastasele isikule määratud tööealise inimese toetuse maksmise vanemale, kui vanemalt on perekonnaseaduse § 135 alusel hooldusõigus ära võetud või kui tema alaealisele lapsele määratakse eestkostja või tehakse perekonnas hooldamise leping või laps suunatakse asenduskodu teenust saama.
(5) Sotsiaalkindlustusamet maksab puudega lapse toetust, puudega vanema toetust ja alla 18-aastasele isikule määratud tööealise inimese toetust käesoleva paragrahvi lõikes 4 sätestatud juhtudel teisele taotlejale käesolevas seaduses sätestatud tingimustel tagantjärele, kuid mitte rohkem kui vastava taotluse esitamise kuule eelnenud kuue kalendrikuu eest.”;
12) paragrahvi 20 lõige 2 tunnistatakse kehtetuks;
13) paragrahvi 20 täiendatakse lõikega 23 järgmises sõnastuses:
„(23) Kui isiku suhtes on tõkendina kasutatud vahi alla võtmist, peatatakse vahi all oleku ajaks puuetega inimeste sotsiaaltoetuste maksmine, välja arvatud kui isik vajab oma puude tõttu individuaalset abivahendit. Sotsiaaltoetus makstakse isikule tagantjärele välja pärast kohtuotsuse jõustumist juhul, kui isik mõisteti õigeks või teda ei karistatud vangistusega.”;
14) paragrahvi 20 lõige 3 tunnistatakse kehtetuks;
15) paragrahvi 20 täiendatakse lõikega 8 järgmises sõnastuses:
„(8) Kui valla- või linnavalitsus teavitab Sotsiaalkindlustusametit asjaoludest, mis mõjutavad perehüvitiste seaduse alusel perehüvitiste maksmise peatamist, jätkamist või lõpetamist, siis võetakse puuetega inimeste sotsiaaltoetuste maksmisel need asjaolud arvesse ning Sotsiaalkindlustusamet otsustab käesoleva seaduse alusel puuetega inimeste sotsiaaltoetuste peatamise, jätkamise või lõpetamise.”;
16) paragrahvi 22 lõige 1 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„(1) Käesoleva seaduse alusel saadavat rahalist hüvitist makstakse iga kuu jooksva kuu eest sotsiaalseadustiku üldosa seaduse §-s 28 sätestatud korras.”;
17) paragrahvi 22 lõige 4 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„(4) Kui posti teel makstav puuetega inimeste sotsiaaltoetus on välja võtmata vähemalt kaks kuud, peatatakse sotsiaaltoetuse maksmine. Pärast vastava avalduse ja isikut tõendavate dokumentide seaduse § 2 lõikes 2 või §-s 4 sätestatud dokumendi esitamist makstakse sotsiaaltoetus tagantjärele välja.”;
18) paragrahvi 22 lõiked 6–9 tunnistatakse kehtetuks;
19) paragrahvi 23 tekst muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„Kui isik ei nõustu Sotsiaalkindlustusameti poolt käesoleva seaduse alusel tehtud otsusega, on tal õigus esitada vaie Sotsiaalkindlustusametile sotsiaalseadustiku üldosa seaduses sätestatud korras.”;
20) paragrahvi 24 tekst muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„(1) Käesoleva seaduse alusel puuetega inimeste sotsiaaltoetusteks liigselt makstud summad makstakse tagasi vabatahtlikult, nõutakse tagasi või tehakse tasaarvestus sotsiaalseadustiku üldosa seaduses sätestatud korras.
(4) Kui Sotsiaalkindlustusamet teeb isikule ettekirjutuse sundtäitmise algatamise kohta tagasinõude täitmata jätmise kohustuse korral, ent puuduvad andmed isiku aadressi kohta, või kui isik ei ela teadaoleval aadressil ja tema tegelik viibimiskoht ei ole teada ning ettekirjutust ei ole võimalik sotsiaalseadustiku üldosa seaduses sätestatud viisil teatavaks teha, avaldatakse ettekirjutuse resolutiivosa ametlikus väljaandes Ametlikud Teadaanded.”;
21) paragrahvi 251 lõike 4 teist lauset täiendatakse pärast tekstiosa „§ 2 lõikes 2” tekstiosaga „või §-s 4”.
§ 75. Riiklike peretoetuste seaduse kehtetuks tunnistamine
Riiklike peretoetuste seadus tunnistatakse kehtetuks.
§ 76. Riiklike peretoetuste seaduse muutmise ja sellega seonduvalt teiste seaduste muutmise seaduse muutmine
Riiklike peretoetuste seaduse muutmise ja sellega seonduvalt teiste seaduste muutmise seaduses (RT I, 30.06.2015, 3) tehakse järgmised muudatused:
1) paragrahvis 2 asendatakse tekstiosa „riiklike peretoetuste seaduse § 92 lõikes 3” tekstiosaga „perehüvitiste seaduse § 21 lõikes 3”;
2) paragrahvis 3 asendatakse sõnad „riiklike peretoetuste” sõnaga „perehüvitiste”.
§ 77. Riikliku matusetoetuse seaduse muutmine
Riikliku matusetoetuse seaduses tehakse järgmised muudatused:
„(2) Käesolevas seaduses ettenähtud sotsiaalkaitsele kohaldatakse sotsiaalseadustiku üldosa seaduse sätteid, arvestades käesoleva seaduse erisusi.”;
„(1) Riiklik matusetoetus (edaspidi matusetoetus) on Eesti territooriumil matuse korraldamiseks ettenähtud ühekordne toetus, mida makstakse Eesti alalise elaniku, tähtajalise elamisloa või tähtajalise elamisõiguse alusel Eestis elava välismaalase, välismaalaste seaduse §-s 130 nimetatud isiku või Euroopa Liidu kodaniku perekonnaliikme, kes on esitanud tähtajalise elamisõiguse pikendamise taotluse, Eestis või väljaspool Eestit registreeritud surma korral.”;
3) paragrahvi 4 lõike 1 punkt 4 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„4) Euroopa Liidu kodaniku perekonnaliige, kes on esitanud tähtajalise elamisõiguse pikendamise taotluse;”;
4) paragrahvi 6 lõige 3 tunnistatakse kehtetuks;
5) paragrahvi 7 lõike 1 punktid 1 ja 2 muudetakse ning sõnastatakse järgmiselt:
„1) isikut tõendavate dokumentide seaduse § 2 lõikes 2 või §-s 4 sätestatud dokumendi;
2) Eesti perekonnaseisuasutuses registreeritud surma tõendi või isiku surma tõendava dokumendi, mille on välja andnud välisriigi asjaomane asutus, kui surm on registreeritud väljaspool Eestit, või arstliku surmateatise, kui isik sündis surnult;”;
6) paragrahvi 7 lõike 11 punkt 2 tunnistatakse kehtetuks;
7) paragrahvi 8 lõigetes 12 ja 13 asendatakse sõnad „riiklikku pensionikindlustuse registrisse” sõnadega „sotsiaalkaitse infosüsteemi”;
8) paragrahvi 9 lõige 2 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„(2) Matusetoetuse määramise või määramata jätmise otsus tehakse matusetoetuse taotlejale teatavaks sotsiaalseadustiku üldosa seaduse §-s 27 sätestatud korras.”;
9) paragrahvi 11 lõige 1 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„(1) Matusetoetust makstakse ühekordse maksena sotsiaalseadustiku üldosa seaduse §-s 28 sätestatud korras.”;
10) paragrahvi 12 lõikes 1 asendatakse sõna „haldusmenetluse” sõnadega „sotsiaalseadustiku üldosa”;
11) paragrahvi 12 lõiked 2 ja 3 tunnistatakse kehtetuks;
12) paragrahvi 13 pealkiri ja lõige 1 muudetakse ning sõnastatakse järgmiselt:
„§ 13. Matusetoetuse tagasinõudmine ja tasaarvestamine
(1) Alusetult makstud matusetoetus nõutakse tagasi või tasaarvestatakse sotsiaalseadustiku üldosa seaduses sätestatud korras.”;
13) paragrahvi 13 lõiked 3 ja 4 tunnistatakse kehtetuks.
§ 78. Riikliku pensionikindlustuse seaduse muutmine
1) seaduses asendatakse sõnad „riiklik pensionikindlustuse register” sõnadega „sotsiaalkaitse infosüsteem” vastavas käändes;
2) paragrahvi 1 lõikest 1 jäetakse välja tekstiosa „, registri pidamise”;
3) paragrahvi 1 lõige 2 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„(2) Käesolevas seaduses ettenähtud sotsiaalkaitsele kohaldatakse sotsiaalseadustiku üldosa seaduse sätteid, arvestades käesolevas seaduses sätestatud erisusi.”;
4) paragrahvi 25 lõike 1 punktis 1 asendatakse sõna „registrisse” sõnadega „sotsiaalkaitse infosüsteemi”;
5) seaduse 9. peatükki täiendatakse §-ga 301 järgmises sõnastuses:
„§ 301. Isiku teavitamine vanaduspensioni õigusest
4) andmed isikule pensioni määramise ja maksmise kohta.”;
6) paragrahvi 31 lõiked 2–4 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„(2) Pensioniavaldusele kantakse avaldaja ees- ja perekonnanimi, isikukood või sünniaeg, elukoha ja kontaktandmed, andmed taotletava pensioni liigi kohta, andmed välisriigist pensioni saamise ja töötamise kohta, andmed lapse kasvatamise ja hooldamise kohta, märge otsuse teatavakstegemise ja pensioni väljamaksmise viisi kohta, andmed isiku pensioniõiguslikku staaži tõendavate dokumentide kohta, avalduse esitamise kuupäev ja kinnitus pensioniavalduse esitamise kohta.
(4) Kui pensioniavaldus on saadetud posti teel, loetakse riikliku pensioni taotlemise päevaks pensioniavalduse lähtekohas postitamise kuupäev.”;
„(1) Sotsiaalkindlustusamet teeb riikliku pensioni määramise või sellest keeldumise otsuse 15 tööpäeva jooksul arvates nõuetekohase pensioniavalduse esitamisest.”;
8) paragrahvi 32 täiendatakse lõikega 21 järgmises sõnastuses:
„(21) Kui pensionitaotleja esitab pensioniavalduse enne vanaduspensioniikka jõudmise päeva, kuid mitte varem kui kuus kuud enne vanaduspensioniikka jõudmise päeva, siis määratakse vanaduspension pensioniõiguse tekkimise päevast.”;
9) paragrahv 34 tunnistatakse kehtetuks;
10) paragrahvi 35 tekst muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„Pensionärile antakse pensionitunnistus, mille andmete loetelu kehtestab valdkonna eest vastutav minister määrusega.”;
11) paragrahvi 36 lõige 1 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„(1) Käesoleva seaduse alusel saadavat rahalist hüvitist makstakse iga kuu jooksva kuu eest sotsiaalseadustiku üldosa seaduse §-s 28 sätestatud korras, välja arvatud posti teel kojukandega Eestis makstud riiklik pension, mille kulud kannab pensionär.”;
12) paragrahvis 38 asendatakse sõna „kinnipeetava” sõnaga „tasaarvestatava”;
13) paragrahvi 40 lõige 3 tunnistatakse kehtetuks;
14) paragrahvi 45 lõige 1 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„(1) Kui posti teel makstav pension on välja võtmata vähemalt kaks kuud, peatatakse pensioni maksmine. Pärast vastava avalduse ja isikut tõendavate dokumentide seaduse § 2 lõikes 2 või §-s 4 sätestatud dokumendi esitamist makstakse pension välja tagantjärele.”;
15) paragrahvi 45 lõiked 2–5 tunnistatakse kehtetuks;
16) paragrahv 47 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„§ 47. Tasaarvestamine riiklikust pensionist
2) Sotsiaalkindlustusameti otsuse alusel pensionärile enam makstud pensionisummade sissenõudmiseks;
(6) Sotsiaalkindlustusamet kannab käesoleva paragrahvi lõike 3 alusel tasaarvestatud summa kohtutäituri ametialasele arvelduskontole või maksuhalduri arvelduskontole.”;
17) paragrahvi 48 lõiked 1 ja 11 muudetakse ning sõnastatakse järgmiselt:
„(1) Kui isikul ei ole õigust saada riiklikku pensioni või kui riikliku pensioni maksmine lõpetatakse enne, kui Sotsiaalkindlustusameti otsuse alusel tasaarvestatud summa on täielikult kustutatud, nõuab Sotsiaalkindlustusamet isikule alusetult makstud riikliku pensioni tagasi sotsiaalseadustiku üldosa seaduses sätestatud korras.
(11) Kui Sotsiaalkindlustusamet teeb isikule ettekirjutuse sundtäitmise algatamise kohta tagasinõude täitmata jätmise kohustuse korral, ent puuduvad andmed isiku aadressi kohta, või kui isik ei ela teadaoleval aadressil ja tema tegelik viibimiskoht ei ole teada ning ettekirjutust ei ole võimalik sotsiaalseadustiku üldosa seaduses sätestatud viisil teatavaks teha, avaldatakse ettekirjutuse resolutiivosa ametlikus väljaandes Ametlikud Teadaanded.”;
18) paragrahvi 48 lõige 2 tunnistatakse kehtetuks;
19) seaduse 11. peatüki pealkirjast jäetakse välja sõnad „JA RIIKLIK PENSIONIKINDLUSTUSE REGISTER”;
20) paragrahvid 50–52 tunnistatakse kehtetuks;
21) paragrahvi 53 pealkiri muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„§ 53. Andmete arvestus makstud või arvestatud sotsiaalmaksu, pensioniõigusliku ja pensionikindlustusstaaži ning pensionide määramise ja maksmise kohta”;
22) paragrahvi 53 lõiked 1 ja 11 tunnistatakse kehtetuks;
23) paragrahvi 53 lõigetes 2, 21 ja 3 asendatakse sõna „registri” sõnadega „sotsiaalkaitse infosüsteemi”;
24) seadust täiendatakse §-ga 6119 järgmises sõnastuses:
„§ 6119. Paragrahvi 13 lõigete 3 ja 5 rakendamine
(2) Enne 2017. aasta 1. jaanuari riiklikku pensionikindlustuse registrisse kantud isikustatud sotsiaalmaksu pensionikindlustuse osa tegelik keskmine suurus ja arvestuslik keskmine suurus kantakse üle sotsiaalkaitse infosüsteemi 2017. aasta 1. jaanuaril.”.
§ 79. Sotsiaalhoolekande seaduse muutmine
1) seaduse tekstis asendatakse läbivalt sõnad „riiklike peretoetuste seadus” sõnadega „perehüvitiste seadus” vastavas käändes;
2) paragrahvi 104 lõige 3 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„(3) Kui ööpäevaringset erihooldusteenust osutatakse kohtumäärusega hoolekandeasutusse paigutatud isikule, tagab ööpäevaringse erihooldusteenuse osutaja 20 teenust saava isiku kohta vähemalt ühe tegevusjuhendaja ööpäevaringse kohaloleku ning vastavalt isikute vajadustele lisaks vähemalt ühe tegevusjuhendaja kohaloleku väljaspool ööaega.”.
§ 80. Sotsiaalmaksuseaduse muutmine
1) paragrahvi 6 lõikes 21 asendatakse tekstiosa „riiklike peretoetuste seaduse § 91 lõikes 2” tekstiosaga „perehüvitiste seaduse § 21 lõikes 2”;
2) seaduse paragrahvi 6 täiendatakse lõikega 5 järgmises sõnastuses:
„(5) Sotsiaalkindlustusamet kohaldab käesolevas paragrahvis sätestatud sotsiaalkaitsele sotsiaalseadustiku üldosa seaduse sätteid.”;
3) paragrahvi 12 esimeses lauses asendatakse sõnad „riikliku pensionikindlustuse registrist” sõnadega „sotsiaalkaitse infosüsteemist”.
§ 81. Spordiseaduse muutmine
1) paragrahvi 1 täiendatakse lõikega 3 järgmises sõnastuses:
„(3) Sotsiaalkindlustusamet kohaldab käesolevas seaduses ettenähtud sotsiaalkaitsele sotsiaalseadustiku üldosa seaduse sätteid.”;
2) paragrahvi 14 lõike 2 punkti 2 täiendatakse pärast tekstiosa „§ 2 lõikes 2” tekstiosaga „või §-s 4”;
3) paragrahvi 14 lõike 3 teine lause tunnistatakse kehtetuks;
4) paragrahvi 14 lõikest 4 jäetakse välja sõnad „koos kõigi vajalike dokumentidega”;
5) paragrahvi 14 lõige 5 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„(5) Kui toetuse taotlus on saadetud posti teel, loetakse taotlemise päevaks taotluse lähtekohas postitamise kuupäev.”;
6) paragrahvi 18 lõige 2 tunnistatakse kehtetuks;
7) paragrahvi 19 lõige 1 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„(1) Toetust makstakse iga kuu jooksva kuu eest sotsiaalseadustiku üldosa seaduse §-s 28 sätestatud korras.”.
§ 82. Tulumaksuseaduse muutmine
1) seaduse tekstis asendatakse läbivalt sõnad „vanemahüvitise seadus” sõnadega „perehüvitiste seadus” vastavas käändes;
2) paragrahvi 19 lõike 3 punkt 11 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„11) elatist ega perehüvitiste seaduse alusel saadud elatisabi;”;
3) paragrahvi 231 lõikes 3 asendatakse tekstiosa „riiklike peretoetuste seaduse §-s 5 sätestatud lapsetoetust” tekstiosaga „perehüvitiste seaduse §-s 17 sätestatud lapsetoetust”.
§ 83. Täitemenetluse seadustiku muutmine
Täitemenetluse seadustikus tehakse järgmised muudatused:
1) paragrahvi 18 lõige 11 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„(11) Elatisnõude üleminekut riigile tõendab perehüvitiste seaduse § 57 lõike 1 alusel elatisabi määramise otsus ja täitemenetluse aegse elatisabi väljamaksmise toimingu väljavõte.”;
2) paragrahvi 18 täiendatakse lõikega 12 järgmises sõnastuses:
„(12) Sissenõudja õigusjärglane võib ühineda algatatud täitemenetlusega.”;
3) paragrahvi 23 täiendatakse lõikega 45 järgmises sõnastuses:
„(45) Kui täitedokument sisaldab nõudeid, mis muutuvad sissenõutavaks tulevikus, märgib sissenõudja, kas ta soovib nende nõuete täitmist samas täitemenetluses. Kui sissenõudja on andnud täitmisele tulevikus sissenõutavaks muutuvad nõuded, kohustub ta viivitamata teavitama kohtutäiturit, kui võlgnik täidab need nõuded otse sissenõudjale.”;
4) paragrahvi 65 lõige 5 tunnistatakse kehtetuks;
5) paragrahvi 174 lõike 3 punkt 21 tunnistatakse kehtetuks.
§ 84. Töölepingu seaduse muutmine
1) paragrahvi 62 lõige 4 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„(4) Töötajal on lapsehoolduspuhkuse aja eest õigus saada vanemahüvitist ja lapsehooldustasu vastavalt perehüvitiste seadusele.”;
2) paragrahvi 66 lõige 3 tunnistatakse kehtetuks;
3) paragrahvi 66 täiendatakse lõigetega 4–8 järgmises sõnastuses:
„(4) Käesoleva paragrahvi lõigetes 1 ja 2 nimetatud puhkusetasu hüvitamiseks riigieelarvest esitab tööandja taotluse Sotsiaalkindlustusametile sotsiaalkaitse infosüsteemi kaudu.
(8) Riigieelarvest hüvitatava puhkusetasu maksmise korra ja hüvitamise taotluse andmete loetelu kehtestab valdkonna eest vastutav minister määrusega.”;
4) paragrahvi 134 pealkirjas ja lõikes 3 asendatakse sõnad „pensionikindlustuse registrisse” sõnadega „sotsiaalkaitse infosüsteemi”;
5) paragrahvi 134 lõikes 1 asendatakse sõnad „elukohajärgsesse Sotsiaalkindlustusameti osakonda” sõnaga „Sotsiaalkindlustusametisse”;
6) paragrahvi 134 lõikes 2 asendatakse sõnad „asu- või elukohajärgsesse Sotsiaalkindlustusameti osakonda” sõnaga „Sotsiaalkindlustusametisse”.
§ 85. Töötervishoiu ja tööohutuse seaduse muutmine
„(7) Riigieelarvest hüvitatava keskmise töötasu maksmise korra ja hüvitamise taotluse andmete loetelu kehtestab valdkonna eest vastutav minister määrusega.”;
„(8) Keskmise töötasu riigieelarvest hüvitamisel lähtutakse töölepingu seaduse § 66 lõigetes 4–8 sätestatust.”.
§ 86. Tööturuteenuste ja -toetuste seaduse muutmine
1) paragrahvi 26 lõike 2 punktis 4 asendatakse sõnad „riiklike peretoetuste” sõnaga „perehüvitiste”;
2) paragrahvi 26 lõike 2 punktis 61 asendatakse sõnad „elatisabi seaduse” sõnadega „perehüvitiste seaduse”.
§ 87. Vanemahüvitise seaduse muutmine ja kehtetuks tunnistamine
Vanemahüvitise seaduses tehakse järgmised muudatused:
1) paragrahvi 3 täiendatakse lõikega 72 järgmises sõnastuses:
„(72) Kui sotsiaalmaksu maksja süü tõttu makstakse vanemahüvitise maksmise kalendrikuul vanemahüvitise saajale õigel ajal maksmata jäänud sotsiaalmaksuga maksustatav tulu, on Sotsiaalkindlustusametil õigus vanemahüvitise saaja esitatud tõendite alusel lugeda sotsiaalmaksuga maksustatav tulu välja makstuks kalendrikuul, millal sotsiaalmaksu maksja oleks pidanud tegelikult selle tulu välja maksma.”;
2) paragrahvi 5 lõikes 2 asendatakse tekstiosa „käesoleva seaduse § 3 lõikes 71 nimetatud juhtudel,” tekstiosaga „käesoleva seaduse § 3 lõigetes 71 või 72 nimetatud juhtudel,”;
3) vanemahüvitise seadus tunnistatakse kehtetuks.


Põhikiri – Tallinna Kalev
Põhikirimikk92016-07-08T14:57:15+00:00
§1 Tallinna Spordiselts “Kalev” (edaspidi selts) on avalikes huvides vaba algatuse alusel asutatud mittetulundusühinguna tegutsev ühendus. Selts ühendab kehakultuuri ja spordiga tegelevaid füüsilisi ja juriidilisi isikuid, edendades ja koordineerides selleks vajalikku tegevust.
§2 Selts esindab oma liikmete huve, teeb spordialast organisatsioonilist, pedagoogilist, metoodilist ja propagandaalast ning seda kindlustavat majandus- ja kultuuritööd.
§3 Seltsi tegevus rajaneb demokraatiale, liikmete omaalgatusele, ühis-ja heategevusele ning juhtorganite valitavusele ja aruandlusele seltsi liikmete ees.
§4 Selts juhindub oma tegevuses Eesti Vabariigis kehtivatest seadustest, käesolevast põhikirjast ja Eesti Spordi Hartast ning nendega kooskõlas kehtestatud muudest aktidest ja otsustest.
§5 Selts on põhikirjalise tegevusega kasumit mittetaotlev avalik õiguslik juriidiline isik. Seltsil on õigus avada või sulgeda kontosid krediidiasutustes ning teostada pangaoperatsioone.
§6 Seltsil on oma märk, embleem, lipp ja tal on nende kasutamise ja käsutamise ainuõigus.
§7 Seltsi nimi: Tallinna Spordiselts „Kalev“. Seltsi asukohaks on Tallinna linn. Seltsi juhatus asub Tallinnas.
§8 Tallinna Spordiselts “Kalev” asutati 2. aprillil 1991.a. Tallinna Jalgrattasõitjate Seltsi “Kalev” (asutatud 24.mail 1901) põhimõtete ja tegevuse jätkajana.
§9 Seltsi põhieesmärgiks on:
1) propageerida liikumisharrastust ja tervislikke eluviise ning arendada sportlikku tegevust elanikkonna seas;
2) arendada olümpiaspordi ja Liikumise „Sport kõigile“ alasid ning põhimõtteid;
3) valmistada ette spordi järelkasvu laste ja noorte seas;
4) koordineerida seltsi liikmete ja avalikkuse vahelist ühistegevust;
§10 Põhieesmärgi saavutamiseks selts:
1) aitab luua spordialade ja firmaspordiklubisid ning muid spordiühendusi;
2) viib läbi kasumit mittetaotleval viisil sportlikku tegevust, organiseerib spordivõistlusi, -koolitust, -kursusi, -seminare, -nõustamist ja õppe-treeningkogunemisi ning võtab osa vabariiklikest ja rahvusvahelistest võistlustest;
3) teeb kehakultuuri- ja sporditegevuse korraldamisel koostööd riiklike, omavalitsuste, majanduse, ametiühingute, kehakultuuri, tervishoiu jt asutuste ja organisatsioonidega;
4) ühendab või koopereerib vajadusel ja kokkuleppel erinevate spordiorganisatsioonide vahendeid;
5) avab spordikoole ja muid noorte ühendusi, arendamaks sporditegevust laste ja noorte hulgas ning kasvatamaks järelkasvu vabariigi koondvõistkondadele;
6) stimuleerib vastavate spordialade arendamisel silmapaistvaid isikuid, annab välja ja maksab stipendiumeid; autasustab või esitab autasustamiseks seltsi liikmeid ja aktiviste vastavalt kehtivale korrale;
7) arendab rahvusvahelisi spordisidemeid, võtab osa rahvusvaheliste spordiorganisatsioonide tööst ja sõlmib vastavaid lepinguid; võib astuda teiste organisatsioonide liikmeks ja sõlmib vastavaid lepinguid;
8) korraldab tasulisi spordiüritusi ja osutab muid teenuseid; ostab ja müüb väärtpabereid, korraldab heategevuslikke loteriisid ja ennustusvõistlusi; võtab vastu annetusi ja pärandusi; omab kinnisvara ja maad; üürib teistele organisatsioonidele oma varasid ja sõlmib vastavaid lepinguid; selts ei või tegutseda asutaja või annetaja kauba või teenuse reklaamimisega või sihtrühma kuuluva isiku kutsealase tegevuse või ettevõtluse soodustamisega;
9) soetab tööks vajalikke ruume, hooneid ja rajatisi;
10) annab välja asjakohaseid metoodilisi vahendeid, raamatuid, brošüüre ja muid materjale;
patenteerib oma sümboolikat ja atribuutikat;
11) lahendab muid seadustega ja põhikirjaga sätestatud küsimusi.
§11 Seltsi liikmeks võib olla iga füüsiline või juriidiline isik, kes tunnistab ja täidab käesolevat põhikirja ning tasub liikmemaksu.
§12 Seltsi liikmeskonna moodustavad juriidilise isiku staatust omavad ühingud ja juriidilise isiku staatust mitte omavad osakonnad . Osakonnad koosnevad füüsilistest liikmetest, kes korraldavad oma tööd vastavalt Mittetulundusühingute seaduse §33 lõikele 2 ja käesoleva põhikirja §33.
§13 Seltsi liikmeks võtab vastu seltsi juhatus taotleja kirjaliku avalduse alusel.
§14 Liikmemaksu suuruse ja selle tasumise korra määrab seltsi juhatus.
§15 Seltsi liikmelisust ja liikmeõiguse teostamist ei saa üle anda ega pärandada. Füüsilisest isikust liikme surma või juriidilisest isikust liikme lõppemise korral tema liikmelisus seltsis lõpeb.
§16 Seltsi liikmelisus säilib juriidilisest isikust liikme seaduses sätestatud viisil ümberkujundamisel. Juriidilisest isikust liikme ühinemise või jaotumise korral tema liikmeõigused lõppevad.
§17 Seltsi liikmetel on õigus:
1) osaleda seltsi tegevuses selle põhieesmärgi täitmisel;
2) oma esindaja kaudu osaleda hääleõiguslikuna üldkoosoleku töös ning valida ja olla valitud alates 18. eluaastast seltsi juht-, kontroll- ja teistesse organitesse ning esindada seltsi selle juhtorganite volitusel teistes organisatsioonides ja üritustel;
3) kasutada võimaluse korral ja vastavalt kehtestatud korrale seltsi vara, vahendeid ja sümboolikat;
4) lahkuda seltsi liikmeskonnast selle juhatuse otsuse alusel, pärast vastastikuste võlgnevuste likvideerimist.
§18 Seltsi liikmed on kohustatud:
1) järgima seltsi põhikirja ning teisi seltsi valitud organite ja ametiisikute poolt oma pädevuse piirides kehtestatud akte;
2) arendama sportlikku tegevust kooskõlas seltsi eesmärkidega;
3) hoidma ja otstarbekalt kasutama seltsi vara;
4) tasuma õigeaegselt liikmemaksu.
§19 Kui seltsi liige rikub seltsi põhikirja või teisi valitud organite ja isikute poolt oma pädevuse piirides kehtestatud akte, võidakse seltsi juhatuse otsusega peatada tema liikmelisus või arvata ta liikmeskonnast välja.
§20 Seltsil võivad olla toetajad. Toetajaks võib olla iga füüsiline või juriidiline isik, kes soovib materiaalsel või muul viisil kaasa aidata seltsi tegevusele. Seltsi ja toetajate vahelisi suhteid reguleeritakse koostöölepinguga, milles sätestatakse poolte vastastikused kohustused ja õigused.
IV SELTSI JUHTIMINE JA JÄRELEVALVE
§21 Volinike koosolek.
Seltsi kõrgemaks organiks on seltsi liikmeid esindav ning nende poolt ja seast määratud volinike
koosolek. (1)Volinike koosoleku esindusnormiks on üks liige iga osakonna ja üks liige iga juriidilise isiku kohta.
(2)Volinike koosolek võtab vastu otsuseid kõikides seltsi juhtimise küsimustes, mida ei ole seaduse või põhikirjaga antud seltsi juhatuse või muu organi pädevusse.
§22 Volinike koosoleku pädevusse kuulub:
3) juhatuse liikmete arvu ja koosseisu määramine;
4) revisjonikomisjoni arvu ja koosseisu valimine;
5) juhatuse tegevus- ja majandusaasta aruande kinnitamine;
6) revisjonikomisjoni kontrollakti ja -otsuse kinnitamine;
7) juhatuse või muu organi liikmega tehingu tegemise või tema vastu nõude esitamise otsustamine ja selles tehingus või nõudes seltsi esindaja määramine;
8) seltsi lõpetamise, ühinemise või jagunemise otsustamine;
9) muude küsimuiste otsustamine, mis ei ole seaduse või põhikirjaga antud teiste organite pädevusse.
§23 Volinike koosoleku kokkukutsumine
(1) Volinike koosoleku kutsub kokku juhatus. Seltsi volinike koosolek peetakse vähemalt üks kord aastas hiljemalt 6 kuu jooksul arvates majandusaasta lõppemisest.
(2) Juhatus peab volinike koosoleku kokku kutsuma seaduse ja põhikirjaga ettenähtud juhtudel ja korras, samuti siis, kui seltsi huvid seda nõuavad.
(3) Juhatus peab volinike koosoleku kokku kutsuma, kui seda nõuab kirjalikult ja põhjust ära näidates vähemalt 1/10 seltsi liikmetest.
(4) Volinike koosoleku kokkukutsumisest peab ette teatama vähemalt seitse päeva, näidates ära selle toimumise aja, koha ja päevakorra.
(5) Küsimuse lülitamiseks volinike koosoleku päevakorda tuleb seltsi liikmetel ja revisjonikomisjoni liikmetel esitada motiveeritud kirjalik ettepanek juhatusele hiljemalt 2 nädalat enne volinike koosoleku toimumist.
(6) Volinike koosolekus võivad hääletada volikogu liikmed või nende esindajad. Volikogu liikme esindaja võib olla ainult teine seltsi liige.
§24 Volinike koosoleku läbiviimine:
(1) Volinike koosolek võib võtta vastu otsuseid, kui hääletamises on järgitud kõiki seaduse ja põhikirja nõudeid.
(2)Kui volinike koosolek ei ole käesoleva paragrahvi lõikes 1 sätestatu kohaselt pädev otsuseid vastu võtma, kutsub juhatus kolme nädala jooksul kokku uue volinike koosoleku sama
päevakorraga. Uus volinike koosolek on pädev vastu võtma otsuseid sõltumata volinike koosolekus osalenud või esindatud hääleõiguslike seltsi liikmete arvust, kuid üksnes juhul, kui volinike koosolekus osaleb või on esindatud vähemalt 2 (kaks) liiget.
(3)Kui volinike koosoleku kokkukutsumisel on rikutud seaduse või põhikirja nõudeid, ei ole volinike koosolek õigustatud otsuseid vastu võtma, välja arvatud siis, kui volinike koosolekus osalevad või on esindatud kõik hääleõiguslikud liikmed.
(4)Volinike koosolek on pädev vastu võtma otsuseid küsimustes, mis on volinike koosoleku kokkukutsumisel teatavaks tehtud. Küsimustes, mida ei ole volinike koosoleku kokkukutsumisel teatavaks tehtud, võib vastu võtta otsuseid, kui volinike koosolekus osalevad või on esindatud seltsi kõik hääleõiguslikud liikmed.
§25 Volinike koosoleku otsus
(1)Volinike koosoleku otsus on vastu võetud, kui selle poolt hääletab üle poole(1/2) koosolekus osalenud hääleõiguslikest volikogu liikmetest ja nende esindajatest.
(2)Seltsi eesmärgi muutmise otsustamiseks on vajalik vähemalt 9/10 seltsi liikmete nõusolek. Volinike koosolekul mitteosalenud seltsi liikme nõusolek peab olema esitatud kirjalikult.
(3)Seltsi põhikirja muutmise, seltsi lõpetamise, ühinemise või jagunemise otsus on vastu võetud, kui selle poolt on hääletanud üle 2/3 volinike koosolekus osalenud seltsi hääleõiguslikest liikmetest ja nende esindajatest.
(4)Seltsi põhikirja muudatus jõustub selle registrisse kandmise momendist.
(5)Volinike koosoleku otsus loetakse vastuvõetuks ilma koosolekut kokku kutsumata, kui selle otsuse poolt hääletavad kirjalikult kõik volikogu liikmed.
(6)Igal volinike koosolekus osaleval hääleõiguslikul liikmel on üks hääl.
§26 Juhatus
(1)Seltsi tegevust juhib neljaks (4) aastaks valitud juhatus. Juhatuses on 4-11 liiget, juhatuse liikmete arvu määrab volinike koosolek.
(2)Juhatuse liige peab olema teovõimeline füüsiline isik. Vähemalt poolte juhatuse liikmete elukoht peab olema Eestis..
(3)Juhatuse igal liikmel on õigus esindada seltsi kõigis õigustoimingutes.
(4)Juhatuse liikme määrab volinike koosolek. Juhatuse liikme võib volinike koosoleku otsusega tagasi kutsuda kohustuste olulisel määral täitmata jätmise või võimetuse korral seltsi juhtida või mõnel muul mõjuval põhjusel.
§27 Juhatus otsustab kõik seltsi tegevusse puutuvad küsimused, välja arvatud need, mis põhikirja järgi kuuluvad volinike koosoleku ainupädevusse.
1) seltsi liikmeskonda vastuvõtmise ja lahkumise otsustamine;
2) juhatuse esimehe valimine ja tegevesimehe töölevõtmine;
3) seltsi perspektiivsete ja operatiivsete tegevuskavade kinnitamine;
4) seltsi eelarve kinnitamine;
5) seltsi majandusaasta aruande koostamine ja esitamine volinike koosolekule kinnitamiseks;
6) seltsi raamatupidamise korraldamine vastavalt raamatupidamise seadusele;
7) seltsi liikmete vahelise koostöö koordineerimine ja vaidlusküsimuste lahendamine;
8) kinnisvara kasutamine ja käsutamine;
9) laenude võtmine ja nende piirsuuruste kindlaksmääramine;
10) stipendiumite määramine ja väljamaksmine;
11) komisjonide ja institutsioonide moodustamine ja nende juhtide määramine;
12) seltsi palgaliste tööorganite struktuuri, koosseisude ja tööjõukulude kinnitamine;
13) seltsi siseriiklike ja välis suhete korraldamine;
14) seltsi sümboolika ja statuutide kinnitamine;
15) liikmemaksu suuruse ja tasumise korra kehtestamine;
16) seltsi võistluskalendri koostamine ja kinnitamine;
17) muude küsimuste lahendamine, mis ei ole seaduse või käesoleva põhikirjaga antud
§28 Seltsi juhatuse koosolekuid peetakse tarviduse järgi, kuid mitte harvemini kui üks kord kahe kuu jooksul. Juhatuse koosolekud kutsub kokku juhatuse esimees.
§29 Juhatus on otsustusvõimeline, kui kohal on üle poole(1/2) juhatuse liikmetest.
§30 Juhatuse otsus loetakse vastuvõetuks, kui selle poolt on üle poole(1/2) koosolekul olevatest juhatuse liikmetest. Häälte pooleksjagunemisel otsustab juhatuse esimehe või tema volitusel koosolekut juhatava juhatuse liikme hääl.
§31 Seltsi juhatuse koosolekud protokollitakse, protokolli allkirjastavad koosoleku juhataja ja protokollija.
§32 Seltsi juhatuse esimees tegutsedes põhikirja alusel:
(1) kutsub kokku juhatuse koosolekud, määrab juhatuse toimumise aja, koha ja arutamisele
tulevad küsimused ning korraldab juhatuse tegevust;
(2) korraldab otsuste vastuvõtmist koosolekut kokku kutsumata ning teatab sellisel viisil vastu
võetud otsustest;
(3) esitab volikogule ettepanekuid otsuste vastuvõtmiseks seltsi pädevusse kuuluvates küsimustes;
(4) otsustab, keda lisaks juhatuse liikmetele kutsuda juhatuse koosolekutele;
(5) määrab juhatuse koosoleku protokollija ja kirjutab alla koosoleku protokollile;
(6) kirjutab alla juhatuse koosoleku otsustele;
(7) sõlmib juhatuse eest ja nimel lepinguid ning esindab seaduses ja käesolevas põhikirjas
sätestatud muudel juhtudel seltsi;
(8) esindab seltsi juhatust;
(9) suhtleb avalikkuse ja kolmandate isikutega ning avaldab arvamusi seltsi nimel.
§33 Selts organiseerib üksikute spordialade viljelemist ja tööküsimuste lahendamist osakondade kaasabil. Seltsi osakonnad moodustatakse 4 aastaks ja nad töötavad juhatuse juhtimisel. Osakonnad
ei ole juriidilised isikud. Kui osakonnal on oma üldkoosolek ja juhatus, kohaldatakse nendele
Mittetulundusühingute seaduse §§ 18-22, 24-26, 28-30 ja 32 sätestatut.
§34 Järelvalve teostamiseks määrab volinike koosolek revisjoni või audiitorkontrolli. Revisjonikomisjon määratakse neljaks (4) aastaks.
§35 Revisjonikomisjon valib oma liikmete hulgast esimehe ja jaotab ülesanded.
§36 Revisjonikomisjoni liige ei või olla samaaegselt juhatuse liige.
§37 Revidendid või audiitorid kontrollivad vähemalt üks kord aastas seltsi finantsmajanduslikku tegevust ja ressursside kasutamise õigsust. Kontrolli tulemuste kohta koostavad nad akti, mille esitavad volinike koosolekule.
§38 Seltsi vahendid ja vara moodustuvad:
3) riigi ja omavalitsuste eelarvelistest eraldistest;
5) seltsi põhikirjaliste eesmärkide saavutamiseks korraldatavatest tuluüritustest ja loteriidest;
§39 Seltsi vara ja vahendid kuuluvad seltsile ning neid kasutatakse ja käsutatakse seltsi põhikirjaliste eesmärkide saavutamiseks vastavalt kehtivatele õigusaktidele ning käesolevale põhikirjale; selts ei jaga oma vara ega tulu ega anna materiaalset abi või rahaliselt hinnatavaid soodustusi oma asutajale, liikmele, juhtimis-või kontrollorganite liikmele ega seltsile annetusi teinud isikule või sellise isiku juhtimis või kontrollorgani liikmele ega eelloetletud isikute ülenevatele või alanevatele sugulastele.
§40 Seltsi omandiks võib olla igasugune vara (hooned, rajatised, ettevõtted, inventar jms), mille omamine ei ole vastuolus seadusega; seltsi põhitegevuseks ei või olla ettevõtlus. Seltsi tulu
kasutatakse põhikirjaliste eesmärkide saavutamiseks.
§41 Seltsile antud krediidi käsutajateks on seltsi juhatuse esimees ja tegevesimees.
§42 Selts ei kanna varalist vastutust oma liikmete varaliste kohustuste eest, liikmed ei kanna varalist vastutust seltsi kohustuste eest.
§43 Seltsi majandusaasta algab 01.jaanuaril ja lõpeb 31.detsembril. Juhatus korraldab seltsi
raamatupidamise vastavalt raamatupidamise seadusele.
§44 Pärast majandusaasta lõppu koostab juhatus raamatupidamise aastaaruande ja tegevusaruande
seaduses sätestatud korras. Juhatus esitab aruanded volinike koosolekule 6 kuu jooksul, arvates
majandusaasta lõppemisest. Majandusaasta aruandele kirjutavad alla kõik juhatuse liikmed.
§44 Seltsi lõpetamine toimub Eesti Vabariigi 6. juuni 1996 seadusega “Mittetulundusühingute seadus” sätestatud korras ja tingimustel.
§45 Seltsi vabatahtliku lõpetamise otsus on vastu võetud, kui selle poolt hääletab üle 2/3 volinike koosolekul osalenud või esindatud liikmetest.
§46 Seltsi lõpetamisel toimub selle likvideerimine. Seltsi vabatahtliku lõpetamise korral on likvideerijateks juhatuse liikmed. Seltsi sundlõpetamise korral määrab likvideerijad kohus.
§47 Seltsi lõpetamisel lähevad alles jäänud varad pärast võlausaldajate nõuete rahuldamist ja nõuet mitte esitanud teada olevate võlausaldajate raha deponeerimist üle seltsi üldkoosoleku otsusega tulumaksusoodustusega mittetulundusühingute ja sihtasutuste nimekirja kantud avalik-õiguslikule juriidilisest isikust mittetulundusühingule või sihtasutusele, sh. riigile või kohalikule omavalitsusele.
VII SELTSI ÜHINEMINE JA JAGUNEMINE
§48 Seltsi ühinemine ja jagunemine toimub Eesti Vabariigi 6. juuni 1996 seadusega “Mittetulundusühingute seadus” sätestatud korras ja tingimustel.
§49 Seltsi ühinemise ja jagunemise otsus on vastu võetud, kui selle poolt hääletab üle 2/3 volinike koosolekul osalenud või esindatud liikmetest.
§50 Seltsi ühinemine ja jagunemine toimub likvideerimismenetluseta ja selleks on nõutav pädeva asutuse luba.
29.mail 2007.a.
Tallinna Spordiselts „Kalev“juhatuse esimees


text:
L_2006204ET.01002301.xml
EUROOPA PARLAMENDI JA NõUKOGU DIREKTIIV 2006/54/EÜ,
meeste ja naiste võrdsete võimaluste ja võrdse kohtlemise põhimõtte rakendamise kohta tööhõive ja elukutse küsimustes (uuestisõnastamine)
võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artikli 141 lõiget 3,
Nõukogu 9. veebruari 1976. aasta direktiivi 76/207/EMÜ meeste ja naiste võrdse kohtlemise põhimõtte rakendamise kohta seoses töö saamise, kutseõppe ja edutamisega ning töötingimustega (3) ning nõukogu 24. juuli 1986. aasta direktiivi 86/378/EMÜ meeste ja naiste võrdse kohtlemise põhimõtte rakendamise kohta kutsealastes sotsiaalkindlustusskeemides (4) on oluliselt muudetud (5). Nõukogu 10. veebruari 1975. aasta direktiiv 75/117/EMÜ meeste ja naiste võrdse tasustamise põhimõtte kohaldamisega seotud õigusaktide ühtlustamise kohta liikmesriikides (6) ja nõukogu 15. detsembri 1997. aasta direktiiv 97/80/EÜ soolise diskrimineerimise juhtude tõendamiskohustuse kohta (7) sisaldavad samuti sätteid, mille eesmärk on meeste ja naiste võrdse kohtlemise põhimõtte rakendamine. Nüüd, kui kõnealustesse direktiividesse tehakse täiendavaid muudatusi, on selguse huvides soovitav kõnealused sätted uuesti sõnastada, et koondada ühte teksti kõik selles valdkonnas kehtivad peamised sätted ning Euroopa Ühenduste Kohtu (edaspidi “Euroopa Kohus”) praktikast tulenevad teatavad suundumused.
Meeste ja naiste võrdõiguslikkus on asutamislepingu artikli 2 ja artikli 3 lõike 2 ning Euroopa Kohtu praktika kohaselt ühenduse õiguse oluline põhimõte. Nimetatud asutamislepingu sätted kuulutavad meeste ja naiste võrdõiguslikkuse ühenduse “ülesandeks” ja “eesmärgiks” ning kehtestavad positiivse kohustuse seda kõigis ühenduse tegevustes edendada.
Euroopa Kohus on otsustanud, et meeste ja naiste võrdse kohtlemise põhimõtte kohaldamisala ei saa piirduda diskrimineerimise keelamisega selle alusel, et isik on ühest või teisest soost. Pidades silmas selle eesmärki ja õiguste olemust, mida üritatakse tagada, kohaldatakse seda ka isiku soovahetusest tuleneva diskrimineerimise korral.
Asutamislepingu artikli 141 lõige 3 annab konkreetse õigusliku aluse ühenduse meetmete võtmiseks, millega tagatakse võrdsete võimaluste ja võrdse kohtlemise põhimõtte rakendamine tööhõive ja elukutse küsimustes, sealhulgas võrdse või võrdväärse töö eest võrdse tasu maksmise põhimõtte rakendamine.
Ahistamine ja seksuaalne ahistamine on vastuolus meeste ja naiste võrdse kohtlemise põhimõttega ning seda tuleb pidada sooliseks diskrimineerimiseks käesoleva direktiivi mõistes. Need diskrimineerimisviisid ei esine mitte ainult töökohas, vaid ka seoses töö saamise, kutseõppe ja edutamisega. Seetõttu peaks see olema keelatud ning selle suhtes peaksid kehtima tõhusad, proportsionaalsed ja hoiatavad karistused.
Selles kontekstis tuleks ärgitada tööandjaid ja kutseõppe eest vastutavaid isikuid, et nad võtaksid kooskõlas riigisisese õiguse ja tavaga meetmeid võitlemaks igasuguse soolise diskrimineerimise vastu ning eelkõige ennetusmeetmeid ahistamise, sh seksuaalse ahistamise vastu töökohas ning seoses töö saamise, kutseõppe ja edutamisega.
Asutamislepingu artiklis 141 sätestatud ning Euroopa Kohtu praktika kaudu järjekindlat kinnitust leidnud võrdse või võrdväärse töö eest võrdse tasu maksmise põhimõte on meeste ja naiste võrdse kohtlemise põhimõtte oluline aspekt ning soolise diskrimineerimise osas acquis communautaire'i, sealhulgas Euroopa Kohtu praktika oluline ja lahutamatu osa. Seetõttu on asjakohane ette näha täiendavad sätted selle rakendamiseks.
Vastavalt Euroopa Kohtu väljakujunenud praktikale tuleks selle hindamiseks, kas töötajad teevad võrdset või võrdväärset tööd, määrata kindlaks, kas töötajaid võib lugeda võrreldavas olukorras olevaks, võttes arvesse mitmeid tegureid, sealhulgas töö iseloomu, koolitust ning töötingimusi.
Euroopa Kohus on otsustanud, et teatavatel tingimustel ei piirdu võrdse tasustamise põhimõtte rakendamine üksnes olukorraga, kus mehed ja naised töötavad sama tööandja juures.
Liikmesriigid peaksid koostöös sotsiaalpartneritega jätkama lahenduse otsimist püsiva sugudevahelise palgaerinevuse ning tööturul tuntava sugude eristamise osas, tehes seda näiteks tööaja korralduse paindlikumaks muutmise abil, mis võimaldaks nii meestel kui ka naistel paremini ühitada töö- ja pereelu. Samuti võiks see hõlmata sobivat korraldust vanemapuhkuse osas, mida peaks olema võimalik võtta mõlemal lapsevanemal, ning ligipääsetavate ja taskukohaste, laste hoidmiseks ja ülalpeetavate eest hoolitsemiseks mõeldud asutuste rajamist.
Tuleks vastu võtta konkreetsed meetmed võrdse kohtlemise põhimõtte rakendamise tagamiseks kutsealastes sotsiaalkindlustusskeemides ning määrata täpsemalt kindlaks selle põhimõtte ulatus.
Oma 17. mai 1990. aasta otsuses kohtuasjas C-262/88 (8) otsustas Euroopa Kohus, et kõik kutsealase pensioni vormid moodustavad osa töötasust asutamislepingu artikli 141 tähenduses.
Kuigi tasu mõiste asutamislepingu artikli 141 tähenduses ei hõlma sotsiaalkindlustushüvitisi, on nüüd selgelt sätestatud, et riigiteenistujate pensioniskeem kuulub võrdse tasustamise põhimõtte alla, juhul kui pensioniskeemijärgseid hüvitisi makstakse töötajatele avalik-õigusliku tööandja juures töötamise eest, olenemata sellest, et see skeem on osa üldisest riiklikust pensionikindlustusskeemist. Vastavalt Euroopa Kohtu otsusele kohtuasjades C-7/93 (9) ja C- 351/00 (10) on see tingimus täidetud, kui pensioniskeem on seotud konkreetse töötajate kategooriaga ning hüvitised on otseselt seotud teenistusajaga ning arvutatakse riigiteenistuja viimase palga alusel. Seetõttu on selguse huvides asjakohane näha selleks ette erisätted.
Euroopa Kohus on kinnitanud, et samal ajal kui mees- ja naistöötajate sissemaksed määratud suurusega pensioniskeemi kuuluvad asutamislepingu artikli 141 kohaldamisalasse, ei hinnata sama artikli kohaselt määratud suurusega kogumispensioni skeemi tehtavate tööandja sissemaksete ebavõrdsust, mis tuleneb meeste ja naiste puhul kasutatud erinevatest kindlustusmatemaatilistest teguritest.
Näiteks määratud suurusega kogumispensioni skeemi puhul võivad teatavad komponendid, näiteks regulaarsete väljamaksetega pensioni osa muutmine kapitaliks, pensioniõiguste ülekandmine, pensioni vähenemine seoses soodustatud isikutele tehtavate väljamaksetega või vähendatud pension, kui töötaja valib ennetähtaegselt pensionile jäämise, olla ebavõrdsed, kui summade erinevus tuleneb meeste ja naiste puhul erinevate kindlustusmatemaatiliste tegurite kasutamisest skeemi rahastamise ajal.
On välja kujunenud, et kutsealase sotsiaalkindlustusskeemi alusel saadud hüvitisi ei loeta töötasuks, niivõrd kui need on seotud teenistusajaga enne 17. maid 1990, välja arvatud töötajate või nende nimel nõude esitajate puhul, kes on enne seda kuupäeva algatanud kohtumenetluse või esitanud võrdväärse nõude sellekohase riigisisese õiguse alusel. Seetõttu on vaja võrdse kohtlemise põhimõtte rakendamist vastavalt piirata.
Euroopa Kohtu kinnistunud praktika kohaselt ei mõjuta Barberi protokoll (11) kutsealase pensioniskeemiga liitumise õigust ning kohtuasjas C-262/88 tehtud otsuse kehtivusaja piirangut ei kohaldata pensioniskeemiga liitumise õiguse kohaldamisel. Samuti otsustas Euroopa Kohus, et riigisisese õiguse kohaselt nõude esitamise tähtaegadega seotud riigisiseseid eeskirju võib kohaldada nende töötajate vastu, kes nõuavad oma õigust liituda kutsealase pensioniskeemiga, tingimusel et kõnealused eeskirjad ei ole selliste nõuete suhtes vähem soodsad kui samalaadsete riigisiseste nõuete suhtes ega muuda ühenduse õigusaktidest tulenevate õiguste rakendamist võimatuks. Samuti on Euroopa Kohus osutanud, et kuigi töötaja võib nõuda kutsealase pensioniskeemiga liitumist tagasiulatuvalt, ei anna see talle õigust kõrvale hoida asjaomase liikmeksolemise perioodiga seotud sissemaksete tasumisest.
Võrdsuse tagamine töö saamisel ja tööks vajaliku kutseõppe kättesaadavusel on meeste ja naiste võrdse kohtlemise põhimõtte rakendamisel tööhõive ja elukutse küsimustes esmatähtis. Erandid sellest põhimõttest peaksid piirduma sellise kutsetegevusega, mille puhul vajadus võtta tööle teatavast soost isik on tingitud asjaomase kutsetegevuse olemusest või sellega liituvatest tingimustest, eeldusel et taotletav eesmärk on õigustatud ning et kohaldatakse proportsionaalsuse põhimõtet.
Käesolev direktiiv ei mõjuta ühinemisvabadust, sealhulgas õigust moodustada koos teistega liite ning ühineda nendega oma huvide kaitseks. Asutamislepingu artikli 141 lõikes 4 määratletud meetmete hulka võivad kuuluda nende organisatsioonide või liitude liikmesus või tegevuse jätkamine, mille peamine eesmärk on tegelikkuses edendada meeste ja naiste võrdse kohtlemise põhimõtet.
Diskrimineerimise keelustamine ei tohiks piirata selliste meetmete säilitamist või võtmist, mille eesmärk on ära hoida või heastada ühest soost isikute rühma halvemusi. Selliste meetmetega on lubatud ühest soost isikute organisatsioonid, mille peamine eesmärk on edendada nende isikute erivajadusi ning meeste ja naiste võrdõiguslikkust.
Vastavalt asutamislepingu artikli 141 lõikele 4 ning pidades silmas meeste ja naiste tegeliku täieliku võrdõiguslikkuse tagamist tööelus, ei takista võrdse kohtlemise põhimõte liikmesriikidel säilitada või võtta meetmeid, mis sätestavad erilised eelised, et hõlbustada alaesindatud sool tegutsemist oma kutsealal ja ära hoida või heastada ebasoodsamat olukorda ametialases karjääris. Arvestades praegust olukorda ja pidades silmas Amsterdami lepingule lisatud deklaratsiooni nr 28, peaksid liikmesriigid kõigepealt püüdma parandada naiste olukorda tööelus.
Euroopa Kohtu praktika on selgelt välja toonud, et naise ebasoodne kohtlemine seoses raseduse või emadusega on otsene sooline diskrimineerimine. Selline kohtlemine tuleks seetõttu käesoleva direktiiviga selgesõnaliselt hõlmata.
Euroopa Kohus on seoses võrdse kohtlemise põhimõttega järjekindlalt tunnustanud naise bioloogilise seisundi kaitsmise õiguspärasust raseduse kestel ning sünnitusjärgsel ajal, samuti emaduse kaitsmise meetmete kehtestamist kui sisulise võrdõiguslikkuse saavutamise vahendit. Käesolev direktiiv ei tohiks seega piirata nõukogu 19. oktoobri 1992. aasta direktiivi 92/85/EMÜ rasedate, hiljuti sünnitanud ja rinnaga toitvate töötajate tööohutuse ja töötervishoiu parandamise meetmete kehtestamise kohta (12). Lisaks ei tohiks käesolev direktiiv piirata nõukogu 3. juuni 1996. aasta direktiivi 96/34/EÜ Euroopa Tööandjate Föderatsiooni, Euroopa Riigiosalusega Ettevõtete Keskuse ja Euroopa Ametiühingute Konföderatsiooni poolt lapsehoolduspuhkuse kohta sõlmitud raamkokkuleppe kohta (13).
Selguse huvides on asjakohane selgelt sätestada rasedus- ja sünnituspuhkusel viibivate naiste tööalaste õiguste kaitsmine, eelkõige nende õigus naasta samale või võrdväärsele ametikohale ning mitte töötada halvemates tingimustes rasedus- ja sünnituspuhkusel viibimise tõttu ning kasutada paranenud töötingimusi, millele neil oleks tekkinud õigus oma äraoleku ajal.
Nõukogu ning nõukogus 29. juunil 2000 kokku tulnud tööhõive ja sotsiaalpoliitika ministrite resolutsioonis meeste ja naiste tasakaalustatud osalemise kohta perekonna- ja tööelus (14) julgustati liikmesriike kaaluma oma vastavate õigussüsteemide kohaldamisala läbivaatamist, et anda töötavatele meestele individuaalne ja võõrandamatu õigus saada lapse sünni korral isale antavat puhkust, säilitades samal ajal nende töötamisega seotud õigused.
Sarnased tingimused kehtivad liikmesriikides meestele ja naistele individuaalse ja võõrandamatu õiguse andmisel saada lapsendamispuhkust. Liikmesriik otsustab ise, kas anda selline õigus saada isapuhkust ja/või lapsendamispuhkust või ei, ning määrab samuti kõik käesoleva direktiivi kohaldamisala välised tingimused, välja arvatud töölt vabastamine ja töölenaasmine.
Võrdse kohtlemise põhimõtte tõhusaks elluviimiseks peavad liikmesriigid kehtestama asjakohase korra.
Käesoleva direktiiviga ette nähtud kohustuste täitmiseks vajalike kohtu- või haldusmenetluste sätestamine on võrdse kohtlemise põhimõtte tõhusal rakendamisel olulise tähtsusega.
Märkimisväärne osa võrdse kohtlemise põhimõtte tõhusa elluviimise tagamisel on tõendamiskohustuse eeskirjade vastuvõtmisel. Euroopa Kohus on olnud seisukohal, et seetõttu tuleks vastu võtta säte tagamaks, et tõendamiskohustus pannakse kostjale, kui diskrimineerimisjuhtum on esmapilgul ilmne, välja arvatud menetluste suhtes, kus juhtumi asjaolusid peab uurima kohus või muu pädev riigisisene organ. Siiski on vaja selgitada, et otsest või kaudset diskrimineerimist eeldada lubavate faktide hindamine jääb kooskõlas riigisisese õiguse ja tavaga riigisiseste asjaomaste organite ülesandeks. Lisaks võivad liikmesriigid kehtestada asja igas sobivas menetlusjärgus tõendamisreegleid, mis on hagejale soodsamad kui siin esitatud.
Käesoleva direktiiviga ette nähtud kaitse tõhustamiseks tuleks ühendustele, organisatsioonidele ja muudele juriidilistele isikutele anda õigus, kui liikmeriigid nii määravad, esineda menetlustes kaebuse esitaja nimel või toetuseks, ilma et see piiraks riigisiseste esindamise ja kaitse menetlusnormide kohaldamist.
Võttes arvesse tõhusa õigusliku kaitse õiguse põhjapanevat olemust, on asjakohane tagada töötajate kaitse isegi pärast võrdse kohtlemise põhimõtte väidetava rikkumise põhjustanud suhte lõppemist. Töötajal, kes kaitseb käesoleva direktiivi alusel kaitstavat isikut või annab tema nimel tunnistusi, peaks olema õigus samasugusele kaitsele.
Euroopa Kohus on selgelt määranud, et tõhususe tagamiseks eeldab võrdse kohtlemise põhimõte seda, et rikkumise korral antav hüvitis peab olema piisav, võrreldes tekitatud kahjuga. Seetõttu on asjakohane välistada eelnevad kokkulepped nimetatud hüvitiste ülemmäära suhtes, välja arvatud juhtudel, kui tööandja suudab tõendada, et avalduse esitaja ainus käesoleva direktiivi tähenduses diskrimineerimise tulemusel kantud kahju on tema töökoha saamiseks esitatud avalduse arvesse võtmata jätmine.
Võrdse kohtlemise põhimõtte tõhusaks rakendamiseks peaksid liikmesriigid edendama dialoogi tööturu osapoolte vahel ja riigisiseste tavade raames valitsusväliste organisatsioonidega.
Liikmesriigid peaksid ette nägema tõhusad, proportsionaalsed ja hoiatavad karistused juhuks, kui käesolevas direktiivis sätestatud kohustusi ei täideta.
Kuna liikmesriigid ei suuda täielikult saavutada käesoleva direktiivi eesmärke ning seetõttu võib neid paremini saavutada ühenduse tasandil, võib ühendus võtta meetmeid kooskõlas asutamislepingu artiklis 5 sätestatud subsidiaarsuse põhimõttega. Kõnealuses artiklis sätestatud proportsionaalsuse põhimõtte kohaselt ei lähe käesolev direktiiv kaugemale sellest, mis on vajalik nende eesmärkide saavutamiseks.
Et meeste ja naiste erinev kohtlemine tööhõive ja elukutse küsimustes oleks paremini arusaadav, tuleks välja töötada võrreldavad soospetsiifilised andmed ja statistika, neid analüüsida ja asjakohasel tasandil kättesaadavaks teha.
Meeste ja naiste võrdne kohtlemine tööhõive ja elukutse küsimustes ei saa piirduda õigusloomealaste meetmetega. Selle asemel peaksid Euroopa Liit ja liikmesriigid tõhusamalt edendama teadlikkuse suurendamist palgadiskrimineerimisest ja avalikkuse suhtumise muutumist, kaasates nii avalikul kui ka eratasandil võimalikult ulatuslikult kõiki asjaosalisi. Tööturu osapoolte dialoogil võib selles protsessis olla oluline osa.
Käesoleva direktiivi riigisisesesse õigusesse ülevõtmise kohustus piirdub nende sätetega, mis toovad kaasa olulise muudatuse, võrreldes olemasolevate direktiividega. Põhimõtteliselt samaks jäävate sätete ülevõtmise kohustus tuleneb varasematest direktiividest.
Käesolev direktiiv ei mõjuta liikmesriikide kohustusi, mis on seotud I lisa B osas esitatud direktiivide riigisisesesse õigusesse ülevõtmise ja rakendamise tähtaegadega.
Kooskõlas paremat õigusloomet käsitleva institutsioonidevahelise kokkuleppe (15) punktiga 34 julgustatakse liikmesriike koostama nende endi jaoks ja ühenduse huvides vastavustabeleid, kus on võimalikult suures ulatuses välja toodud vastavus käesoleva direktiivi ja ülevõtmismeetmete vahel, ning need tabelid avalikustama,
Käesoleva direktiivi eesmärk on tagada meeste ja naiste võrdsete võimaluste ja võrdse kohtlemise põhimõtte rakendamine tööhõive ja elukutse küsimustes.
töö saamine, sealhulgas edutamine ja kutseõpe;
töötingimused, sealhulgas töötasu;
kutsealased sotsiaalkindlustusskeemid.
See sisaldab ka sätteid, millega tagatakse asjakohaste menetluste kehtestamine nimetatud põhimõtte tõhusamaks rakendamiseks.
otsene diskrimineerimine – kui ühte isikut koheldakse soo tõttu halvemini, kui koheldakse, on koheldud või koheldaks teist isikut samalaadses olukorras;
kaudne diskrimineerimine – kui väliselt neutraalne säte, kriteerium või tava seab ühest soost isikud võrreldes teisest soost isikutega ebasoodsamasse olukorda, välja arvatud juhul, kui kõnealusel sättel, kriteeriumil või taval on objektiivselt põhjendatav õigustatud eesmärk ning selle eesmärgi saavutamise vahendid on asjakohased ja vajalikud;
ahistamine – kui esineb isiku sooga seotud soovimatu käitumine, mille eesmärk või tegelik toime on isiku väärikuse alandamine ja ähvardava, vaenuliku, halvustava, alandava või solvava õhkkonna loomine;
seksuaalne ahistamine – kui esineb seksuaalse olemusega mis tahes soovimatu sõnaline, mittesõnaline või füüsiline käitumine, mille eesmärk või tegelik toime on isiku väärikuse alandamine, eelkõige luues ähvardava, vaenuliku, halvustava, alandava või solvava õhkkonna;
töötasu – harilik põhi- või miinimumpalk või mõni muu tasumoodus kas rahas või loonusena, mida töötaja tööandjalt oma töö eest otseselt või kaudselt saab;
kutsealased sotsiaalkindlustusskeemid – nõukogu 19. detsembri 1978. aasta direktiiviga 79/7/EMÜ meeste ja naiste võrdse kohtlemise põhimõtte järkjärgulise rakendamise kohta sotsiaalkindlustuse valdkonnas (16) reguleerimata kindlustusskeemid, mille eesmärk on töötavatele isikutele, nii töötajatele kui ka füüsilisest isikust ettevõtjatele, ettevõtetes või ettevõtete ühenduses, majandustegevuse alal, kutsealases sektoris või sektorite grupis anda hüvitisi, mis täiendavad või asendavad riiklike sotsiaalkindlustusskeemide alusel makstavaid hüvitisi, olgu sellistes skeemides liikmeksolemine kohustuslik või vabatahtlik.
Käesolevas direktiivis hõlmab diskrimineerimine järgmist:
ahistamine ja seksuaalne ahistamine, samuti ebasoodsam kohtlemine, mille põhjustab see, et isik tõrjub sellist käitumist või alistub sellele;
korraldus diskrimineerida isikuid soo tõttu;
naise halvem kohtlemine seoses rasedus- või sünnituspuhkusega direktiivi 92/85/EMÜ tähenduses.
Liikmesriigid võivad säilitada ja võtta meetmeid asutamislepingu artikli 141 lõike 4 tähenduses, selleks et tegelikkuses tagada meeste ja naiste vaheline täielik võrdõiguslikkus tööelus.
Võrdse või võrdväärse töö puhul kõrvaldatakse otsene ja kaudne sooline diskrimineerimine töö tasustamise kõigis aspektides ja tingimustes.
Tööde klassifitseerimissüsteemi kasutamise puhul töötasu määramisel võetakse selle aluseks samad kriteeriumid nii meeste kui ka naiste suhtes ning see koostatakse nii, et igasugune sooline diskrimineerimine oleks välistatud.
Ilma et see piiraks artikli 4 kohaldamist, välistatakse otsene või kaudne sooline diskrimineerimine kutsealastes sotsiaalkindlustusskeemides ning eelkõige siis, kui kõne all on järgmine:
sissemaksekohustus ja sissemaksete arvutamine;
hüvitiste arvutamine, sealhulgas abikaasa või ülalpeetavate puhul täiendavate hüvitiste arvutamine, ning hüvitiste saamise õiguse kestuse ja säilitamise tingimused.
Käesolevat peatükki kohaldatakse töötava elanikkonna, sealhulgas füüsilisest isikust ettevõtjate, isikute, kelle töötamine on katkenud haiguse, raseduse ja sünnituse, õnnetuse või sunnitud töötuse tõttu, ja tööotsijate ning pensionile jäänud ja invaliidistunud töötajate suhtes, samuti isikute suhtes, kellele nende töötajate õigused laienevad kooskõlas riigisisese õiguse ja/või tavaga.
Käesolevat peatükki kohaldatakse
kutsealaste sotsiaalkindlustusskeemide suhtes, mis pakuvad kaitset järgmistel juhtudel:
kutsealaste sotsiaalkindlustusskeemide suhtes, mis pakuvad muid sotsiaalhüvitisi rahas või loonusena, eriti toitjakaotushüvitisi ja peretoetusi, kui need moodustavad hüve, mida töötaja saab tööandjalt töötamise eest.
2. Seda peatükki kohaldatakse samuti konkreetse kategooria töötajate, nagu riigiteenistujate pensioniskeemide suhtes, juhul kui pensioniskeemi järgseid hüvitisi makstakse töötajatele avalik-õigusliku tööandja juures töötamise eest. Seda ei takista asjaolu, et selline skeem on osa üldisest riiklikust pensionikindlustusskeemist.
Käesolevat peatükki ei kohaldata
füüsilisest isikust ettevõtjate üksiklepingute suhtes;
füüsilisest isikust ettevõtjate skeemide suhtes, kuhu kuulub ainult üks liige;
töövõtjate puhul selliste kindlustuslepingute suhtes, mille pooleks ei ole tööandja;
kutsealaste sotsiaalkindlustusskeemide valiksätete suhtes, mida pakutakse osalejatele individuaalselt, et tagada neile
kutsealaste sotsiaalkindlustusskeemide suhtes, kui hüvitisi rahastatakse töötajate vabatahtlikest sissemaksetest.
2. Käesolev peatükk ei takista tööandjal määramast isikutele, kes on juba jõudnud kutsealase sotsiaalkindlustusskeemi kohaselt pensioni saamise tingimuseks olevasse pensioniikka, kuid ei ole veel jõudnud riikliku vanaduspensioni saamise tingimuseks olevasse pensioniikka, pensionilisa, mille eesmärk on võrdsustada kõnealustele isikutele makstavate hüvitiste kogusumma juba vanaduspensioniikka jõudnud teisele sugupoolele samas olukorras makstava summaga või neid summasid lähendada, kuni pensionilisa saavad isikud jõuavad vanaduspensioniikka.
Võrdse kohtlemise põhimõttega vastuolus on sätted, mis lähtuvad kas otseselt või kaudselt soolisest kuuluvusest, selleks et
kindlaks määrata isikud, kes võivad osaleda kutsealases sotsiaalkindlustusskeemis;
kindlaks määrata kutsealases sotsiaalkindlustusskeemis osalemise kohustuslikkus või vabatahtlikkus;
ette näha erinevad eeskirjad inimese vanuse suhtes kindlustusskeemiga liitumisel või töötamise või kindlustusskeemis osalemise miinimumaja suhtes, mis on nõutav kindlustusskeemi alusel hüvitiste saamiseks;
ette näha erinevad eeskirjad sissemaksete tagasimaksmise kohta juhul, kui töötaja lõpetab skeemis osalemise, ilma et oleks täitnud tingimusi, mis kindlustavad talle õiguse pikaajalistele edasilükatud hüvitistele, välja arvatud punktides h ja j ette nähtud eeskirjad;
luua töötajatele hüvitiste määramiseks või piiramiseks soolisest kuuluvusest lähtudes erinevad tingimused;
kinnitada erinev pensioniiga;
peatada õiguste säilitamine või omandamine õigusaktide või lepinguga ette nähtud ja tööandja poolt tasustatava rasedus- ja sünnituspuhkuse või perekondlikel põhjustel töölt eemalviibimise ajal;
kindlaks määrata hüvitiste erinev tase, välja arvatud määratud sissemakse suurusega pensioniskeemi puhul, kui on vaja arvestada kindlustusmatemaatilisi tegureid, mis on meeste ja naiste jaoks erinevad; määratud suurusega kogumispensioni skeemi puhul võivad teatavad komponendid olla ebavõrdsed, kui summade erinevus tuleneb meeste ja naiste puhul erinevate kindlustusmatemaatiliste tegurite kasutamisest skeemi rahastamise ajal;
kindlaks määrata töötajate sissemaksete erinevad tasemed;
kindlaks määrata tööandjate sissemaksete erinevad tasemed, välja arvatud
kehtestada erinevad standardid või ainult ühest soost töötajatele kohaldatavad standardid, välja arvatud punktides h ja j ette nähtud juhtudel, millest lähtuvalt töötaja kindlustusskeemist lahkumise korral tagatakse või säilitatakse õigus edasilükatud hüvitisele.
2. Juhul kui käesoleva peatüki reguleerimisalasse kuuluvate hüvitiste andmise võivad otsustada kindlustusskeemi organid, järgivad nad võrdse kohtlemise põhimõtet.
1. Liikmesriigid võtavad vajalikke meetmeid selle tagamiseks, et füüsilisest isikust ettevõtjate kutsealaste sotsiaalkindlustusskeemide sätted, mis on vastuolus võrdse kohtlemise põhimõttega, vaadatakse läbi ja tehtavad muudatused jõustuvad hiljemalt 1. jaanuarist 1993 või liikmesriikide puhul, kes ühinesid ühendusega pärast seda kuupäeva, direktiivi 86/378/EMÜ nende territooriumil kohaldama hakkamise kuupäeval.
2. Käesolev peatükk ei välista, et enne sotsiaalkindlustusskeemi muutmist füüsilisest isikust ettevõtja kutsealases sotsiaalkindlustusskeemis osalemise kestusest tulenenud õigused ja kohustused jäävad reguleerituks osalemise ajal kehtinud kindlustusskeemi sätetega.
Füüsilisest isikust ettevõtjate kutsealaste sotsiaalkindlustusskeemide puhul võivad liikmesriigid võrdse kohtlemise põhimõtte kohustuslikku rakendamist edasi lükata
pensioniea määramisel vanaduspensioni või väljateenitud aastate pensioni andmiseks ning selle võimalike mõjude puhul teistele hüvitistele
toitjakaotuspensionide suhtes seni, kuni ühenduse õigusega kehtestatakse sellealastes riiklikes sotsiaalkindlustusskeemides võrdse kohtlemise põhimõte;
artikli 9 lõike 1 punkti i kohaldamisel kindlustusmatemaatiliste tegurite kasutamise suhtes 1. jaanuarini 1999 või liikmesriikide puhul, kes ühinesid ühendusega pärast seda kuupäeva, direktiivi 86/378/EMÜ nende territooriumil kohaldama hakkamise kuupäeval.
1. Käesoleva peatüki rakendamisel hõlmavad töötajaid käsitlevad meetmed kõiki 17. maile 1990 järgnenud teenistusajast tulenevaid kutsealase sotsiaalkindlustusskeemi alusel saadud hüvitisi, kusjuures neid meetmeid kohaldatakse kõnealuse kuupäeva suhtes tagasiulatuvalt, ilma et see piiraks nende sätete kohaldamist, mis käsitlevad töötajaid või nende nimel nõude esitanuid, kes on enne kõnealust kuupäeva algatanud kohtumenetluse või esitanud võrdväärse nõude sellekohase riigisisese õiguse alusel. Sellisel juhul kohaldatakse rakendusmeetmeid tagasiulatuvalt 8. aprilli 1976. aasta suhtes ja need hõlmavad kõiki selle kuupäeva järgsest teenistusajast tulenevaid hüvitisi. Liikmesriikide puhul, kes ühinesid ühendusega pärast 8. aprilli 1976, kuid enne 17. maid 1990, asendatakse nimetatud kuupäev selle kuupäevaga, mil nende territooriumil hakati kohaldama asutamislepingu artiklit 141.
2. Lõike 1 teine lause ei takista riigisiseste õigusaktide kohaste meetmete võtmise tähtaegu käsitlevatele riigisisestele eeskirjadele tuginemist selliste töötajate või nende nimel nõude esitanute vastu, kes on enne 17. maid 1990 algatanud kohtumenetluse või esitanud võrdväärse nõude riigisisese õiguse alusel, tingimusel et kõnealused eeskirjad ei ole selliste nõuete suhtes ebasoodsamad kui samalaadsete riigisiseste nõuete suhtes ega muuda ühenduse õigusaktidest tulenevate õiguste rakendamist võimatuks.
3. Liikmesriikide puhul, kes ühinesid ühendusega pärast 17. maid 1990 ja kes olid 1. jaanuaril 1994 Euroopa Majanduspiirkonna lepingu osapooled, asendatakse lõike 1 esimeses lauses nimetatud kuupäev “17. mai 1990” kuupäevaga “1. jaanuar 1994”.
4. Muude liikmesriikide puhul, kes ühinesid ühendusega pärast 17. maid 1990, asendatakse lõigetes 1 ja 2 kuupäev “17. mai 1990” selle kuupäevaga, mil nende territooriumil hakati kohaldama asutamislepingu artiklit 141.
Kui mehed ja naised taotlevad paindlikku pensioniiga samadel tingimustel, ei loeta seda käesoleva peatükiga vastuoluliseks.
Ei avalikus ega erasektoris, sealhulgas avalik-õiguslikes asutustes, ei tohi esineda otsest ega kaudset soolist diskrimineerimist seoses järgmisega:
tööle saamise, füüsilisest isikust ettevõtjaks hakkamise või kutsealale pääsemise tingimused, sealhulgas valikukriteeriumid ja töölevõtu tingimused mis tahes tegevusvaldkonnas ja kõigil ametiastmetel, kaasa arvatud edutamine;
igasuguse ja igatasemelise kutsenõustamise, kutseõppe, täiendkutseõppe ja ümberõppe kättesaadavus, kaasa arvatud praktiliste töökogemuste kättesaadavus;
töö saamise ja töö tingimused, kaasa arvatud töölt vabastamine ja töötasu asutamislepingu artikli 141 kohaselt;
kuulumine töötajate või tööandjate organisatsioonidesse või muudesse organisatsioonidesse, mille liikmed tegelevad teatava kutsetööga, sealhulgas nende organisatsioonide antavad soodustused.
2. Liikmesriigid võivad ette näha seoses töö saamisega, sealhulgas selleks vajaliku koolitusega, et erinevat kohtlemist sooga seotud omaduste alusel ei peeta diskrimineerimiseks, kui see omadus on teatud kutsetegevuse olemuse või sellega liituvate tingimuste tõttu oluliseks ja määravaks kutsenõudeks, tingimusel et sellise kohtlemise eesmärk on õigustatud ja nõue proportsionaalne.
Rasedus- ja sünnituspuhkusel oleval naisel on pärast rasedus- ja sünnituspuhkuse lõppemist õigus naasta samale või sellega võrdväärsele töökohale tema jaoks mitte halvematel tingimustel ning kasutada paranenud töötingimusi, millele tal oleks tekkinud õigus oma äraoleku ajal.
Käesolev direktiiv ei piira liikmesriikide õigust tunnustada isadele lapse sünni korral antava puhkuse ja lapsendaja puhkusega seotud eraldi õigusi. Selliseid õigusi tunnustavad liikmesriigid võtavad vajalikud meetmed töötavate meeste ja naiste kaitsmiseks töölt vabastamise vastu seoses nende õiguste kasutamisega ning tagavad, et pärast sellise puhkuse lõppemist oleks neil õigus naasta samale või sellega võrdväärsele töökohale nende jaoks mitte halvematel tingimustel ja kasutada paranenud töötingimusi, millele neil oleks tekkinud õigus oma äraoleku ajal.
1. Liikmesriigid tagavad, et igaühel, kes leiab, et teda on võrdse kohtlemise põhimõtte eiramise tõttu koheldud õigusvastaselt, oleks võimalik kasutada käesolevast direktiivist tulenevate kohustuste täitmiseks ette nähtud kohtumenetlust, kaasa arvatud lepitusmenetlust, olles vastava võimaluse korral esmalt pöördunud teiste pädevate organite poole, isegi juhul, kui see töösuhe, millega väidetav diskrimineerimine kaasnes, on lõppenud.
2. Liikmesriigid tagavad, et ühendused, organisatsioonid või muud juriidilised isikud, kellel kooskõlas riigisiseses õiguses sätestatud kriteeriumidega on õigustatud huvi tagada käesoleva direktiivi sätete järgimine, võiksid kaebuse esitaja nõusolekul esineda tema nimel või toetuseks kohtu- ja/või haldusmenetluses, mis toimub käesolevast direktiivist tulenevate kohustuste täitmiseks.
3. Lõiked 1 ja 2 ei piira niisuguste riigisiseste eeskirjade kohaldamist, mis on seotud võrdse kohtlemise põhimõtte küsimuses menetluse algatamise tähtaegadega.
Liikmesriigid võtavad oma riigisisestes õigussüsteemides meetmed, mis on vajalikud kannatanule soolise diskrimineerimise tulemusel tekitatud kahju tegelikuks ja tõhusaks hüvitamiseks või, kui liikmesriigid nii määravad, heastamiseks viisil, mis on hoiatav ja kantud kahjuga proportsionaalne. Hüvitamist või heastamist ei tohi piirata eelnevalt kokku lepitud ülemmäär, välja arvatud juhtudel, kui tööandja suudab tõendada, et avalduse esitaja ainus käesoleva direktiivi tähenduses diskrimineerimise tulemusel kantud kahju on tema töökoha saamiseks esitatud avalduse arvesse võtmata jätmine.
1. Liikmesriigid võtavad kooskõlas oma riigisisese õigussüsteemiga vajalikud meetmed tagamaks, et kui isik, kes leiab, et ta on võrdse kohtlemise põhimõtte kohaldamata jätmise tõttu kannatanud, esitab kohtule või muule pädevale asutusele asjaolud, mille põhjal võib eeldada, et on toimunud otsene või kaudne diskrimineerimine, peab kostja tõendama, et võrdse kohtlemise põhimõtet ei ole rikutud.
2. Lõige 1 ei takista liikmesriikidel võtta tarvitusele hagejale soodsamaid tõendamisreegleid.
3. Liikmesriigid ei pea kohaldama lõiget 1 menetluste suhtes, mille korral faktiliste asjaolude uurimine on kohtu või pädeva asutuse ülesanne.
Lõikeid 1, 2 ja 3 kohaldatakse samuti
asutamislepingu artiklis 141 ja niivõrd kui on tegemist soolise diskrimineerimisega, direktiivides 92/85/EMÜ ja 96/34/EÜ osutatud olukordade suhtes;
kõigi avaliku või erasektoriga seotud tsiviil- või haldusmenetluste suhtes, välja arvatud vabatahtlik või riigisisese õigusega ette nähtud kohtuväline menetlus, mis näeb ette vastavalt punktis a nimetatud meetmetele õiguste kaitse riigisisese õiguse alusel.
5. Käesolevat artiklit ei kohaldata kriminaalmenetluse suhtes, kui liikmesriikides ei ole ette nähtud teisiti.
1. Liikmesriigid määravad asutuse või asutused, kelle ülesanne on edendada, analüüsida, jälgida ja toetada kõikide isikute võrdset, soolise diskrimineerimiseta kohtlemist, ja teevad nende asutuste jaoks vajalikud korraldused. Need asutused võivad moodustada osa asutustest, kelle ülesandeks on riigisisesel tasandil tegelda inimõiguste kaitsega või üksikisiku õiguste kaitsega.
Liikmesriigid tagavad, et nende asutuste pädevusse kuulub
diskrimineerimise all kannatanutele sõltumatu abi osutamine diskrimineerimist käsitlevate kaebuste esitamisel, piiramata seejuures kannatanute ja artikli 17 lõikes 2 sätestatud ühenduste, organisatsioonide või muude juriidiliste isikute õigusi;
sõltumatute aruannete avaldamine ja soovituste esitamine seoses kõnealuse diskrimineerimise asjaoludega;
vahetades asjakohasel tasandil olemasolevaid andmeid vastavate Euroopa organitega, nagu tulevane Euroopa Soolise Võrdõiguslikkuse Instituut.
1. Liikmesriigid võtavad vastavalt riiklikele traditsioonidele ja tavadele piisavaid meetmeid, et edendada tööturu osapoolte vahel sotsiaaldialoogi, mille eesmärk on toetada võrdset kohtlemist, jälgides sealhulgas näiteks olukorda töökohas, töö saamist, kutseõpet ja edutamist, samuti jälgides kollektiivlepinguid, tegevusjuhendeid, teadusuuringuid või kogemuste vahetamist ja häid tavasid.
2. Piiramata tööturu osapoolte autonoomiat ning kooskõlas riigisiseste traditsioonide ja tavadega ärgitavad liikmesriigid tööturu osapooli edendama meeste ja naiste võrdõiguslikkust ja paindlikku töökorraldust, et võimaldada töö ja eraelu ühitamist, ning sõlmima nõuetekohasel tasemel kokkuleppeid, milles sätestatakse diskrimineerimisvastased eeskirjad artiklis 1 nimetatud valdkondades, mis kuuluvad kollektiivläbirääkimiste reguleerimisalasse. Kõnealused kokkulepped peavad vastama käesoleva direktiivi sätetele ja vastavatele riigisisestele rakendusmeetmetele.
3. Liikmesriigid ärgitavad tööandjaid kooskõlas riigisiseste õigusnormide, kollektiivlepingute või tavadega edendama plaanipäraselt ja süstemaatiliselt meeste ja naiste võrdset kohtlemist töökohal, töö saamisel, kutseõppes ja edutamisel.
Selleks tuleks ärgitada tööandjaid andma asjakohaste korrapäraste ajavahemike järel töötajatele ja/või nende esindajatele asjakohast teavet meeste ja naiste võrdse kohtlemise kohta ettevõttes.
Selline teave võib sisaldada ülevaadet meeste ja naiste osakaalu kohta organisatsiooni eri tasanditel, nende töötasu ja töötasu erinevust ning võimalikke meetmeid olukorra parandamiseks koostöös töötajate esindajatega.
Liikmesriigid toetavad dialoogi asjaomaste valitsusväliste organisatsioonidega, kellel on kooskõlas riigisisese õiguse või tavaga õigustatud huvi aidata võidelda soolise diskrimineerimise vastu, et toetada võrdse kohtlemise põhimõtte järgmist.
Liikmesriigid võtavad kõik vajalikud meetmed, et tagada
kõigi võrdse kohtlemise põhimõttega vastuolus olevate õigus- ja haldusnormide tühistamine;
üksiklepingutes või kollektiivlepingutes, ettevõtete sisekorraeeskirjades või vabakutseliste ning töötajate ja tööandjate organisatsioonide tegevust reguleerivates eeskirjades või mis tahes muus korras sisalduvate võrdse kohtlemise põhimõttega vastuolus olevate sätete kehtetuks tunnistamine või luba need kehtetuks tunnistada või neid muuta;
selliseid sätteid sisaldavad kutsealased sotsiaalkindlustusskeemid võib haldusmeetmete abil kinnitamata või pikendamata jätta.
Liikmesriigid võtavad oma riigisisestes õigussüsteemides meetmed, mis on vajalikud töötajate ja sealhulgas riigisisese õiguse ja/või tavaga sätestatud töötajate esindajate kaitsmiseks töölt vabastamise või muu pahatahtliku kohtlemise eest, kui see on tööandja vastutegevus ettevõttesisesele kaebusele või kohtumenetlusele, mille eesmärk on tagada võrdse kohtlemise põhimõtte järgimine.
Liikmesriigid kehtestavad eeskirjad karistuste kohta, mida rakendatakse kooskõlas käesoleva direktiiviga vastu võetud riigisiseste õigusnormide rikkumise korral, ning võtavad kõik vajalikud meetmed nende kohaldamise tagamiseks. Karistused, milleks võib olla kannatanule kahju hüvitamine, peavad olema tõhusad, proportsionaalsed ja hoiatavad. Liikmesriigid teatavad neist sätetest komisjonile hiljemalt 5. oktoobriks 2005 ja annavad viivitamata teada nende edaspidistest muudatustest.
Liikmesriigid ärgitavad kooskõlas riigisiseste õigusnormide, kollektiivlepingute või tavadega tööandjaid ja kutseõppe eest vastutavaid isikuid, et nad võtaksid tõhusaid meetmeid, et vältida igasugust soolist diskrimineerimist, eelkõige ahistamist ja seksuaalset ahistamist töökohas, töö saamisel, kutseõppes ja edutamisel.
1. Liikmesriigid võivad kehtestada või säilitada õigusnorme, mis kaitsevad võrdse kohtlemise põhimõtet enam kui käesoleva direktiivi sätted.
2. Käesoleva direktiivi rakendamine ei ole mingil juhul piisav alus alandada selle reguleerimisalas töötajatele võimaldatavat kaitstuse taset, ilma et see piiraks liikmesriikide õigust lähtuvalt olukorra muutumisest kehtestada käesoleva direktiivi teatavakstegemisel kehtivatest erinevaid õigus- ja haldusnorme, tingimusel et need vastavad selle direktiivi sätetele.
1. Käesoleva direktiivi kohaldamine ei piira naiste kaitset käsitlevate sätete kohaldamist, eelkõige seoses raseduse ja emadusega.
2. Käesoleva direktiivi kohaldamine ei piira direktiivi 96/34/EÜ ega direktiivi 92/85/EMÜ kohaldamist.
Liikmesriigid võtavad käesolevas direktiivis osutatud valdkondade õigus- ja haldusnormide, poliitika ja tegevuse väljatöötamisel ja rakendamisel aktiivselt arvesse meeste ja naiste võrdõiguslikkuse eesmärki.
Liikmesriigid tagavad, et käesoleva direktiivi alusel võetud meetmed koos juba kehtivate sätetega tehakse kõigile asjaomastele isikutele teatavaks sobivate vahendite abil, vajaduse korral töökohas.
1. Liikmesriigid edastavad 15. veebruariks 2011 komisjonile kogu vajaliku teabe võimaldamaks komisjonil koostada Euroopa Parlamendile ja nõukogule esitamiseks aruanne käesoleva direktiivi kohaldamise kohta.
2. Ilma et see piiraks lõike 1 kohaldamist, edastavad liikmesriigid komisjonile iga nelja aasta järel kõikide asutamislepingu artikli 141 lõike 4 alusel võetud meetmete teksti ning aruanded meetmete ja nende rakendamise kohta. Selle teabe alusel võtab komisjon vastu ja avaldab iga nelja aasta järel aruande, milles esitatakse võrdlev hinnang kõigi meetmete kohta, pidades silmas Amsterdami lepingu lõppaktile lisatud deklaratsiooni nr 28.
3. Liikmesriigid hindavad artikli 14 lõikes 2 viidatud ametialast tegevust, et sotsiaalse olukorra muutumise põhjal otsustada, kas kõnealuste erandite säilitamine on õigustatud. Nad teatavad komisjonile selle hindamise tulemustest regulaarselt, ent vähemalt iga kaheksa aasta järel.
Hiljemalt 15. veebruariks 2013 vaatab komisjon läbi direktiivi toimimise ning teeb vajaduse korral muudatusettepanekuid.
Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi järgimiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid hiljemalt 15. augustiks 2008 või tagavad, et tööturu osapooled kehtestavad hiljemalt selleks kuupäevaks nõutavad sätted kokkuleppe teel. Kui on vaja arvesse võtta erilisi raskusi, võivad liikmesriigid käesoleva direktiivi järgimiseks saada ühe aasta lisaaega. Liikmesriigid võtavad kõik vajalikud abinõud, et olla võimelised tagama käesoleva direktiiviga ette nähtud tulemuste saavutamine. Liikmesriigid teatavad komisjonile viivitamata nende meetmete teksti.
Kui liikmesriigid need meetmed võtavad, lisavad nad nendesse või nende ametliku avaldamise korral nende juurde viite käesolevale direktiivile. Samuti peavad liikmesriigid lisama märkuse, et kehtivates õigus- ja haldusnormides esinevaid viiteid käesoleva direktiiviga kehtetuks tunnistatud direktiividele käsitatakse viidetena käesolevale direktiivile. Liikmesriigid otsustavad selliste viidete tegemise ja kõnealuse märkuse sõnastusega seotud üksikasjad.
Käesoleva direktiivi ülevõtmine riigisisesesse õigusesse peaks piirduma vaid nende sätetega, mida on eelmiste direktiividega võrreldes oluliselt muudetud. Muutmata sätete ülevõtmise kohustus tuleneb varasematest direktiividest.
Liikmesriigid edastavad komisjonile käesoleva direktiiviga reguleeritavas valdkonnas nende poolt vastu võetud põhiliste riigisiseste õigusnormide teksti.
1. Direktiivid 75/117/EMÜ, 76/207/EMÜ, 86/378/EMÜ ja 97/80/EÜ tunnistatakse alates 15. augustist 2009 kehtetuks, ilma et see piiraks liikmesriikide kohustusi, mis on seotud I lisa B osas nimetatud direktiivide riigisisesesse õigusesse ülevõtmise ja kohaldamise tähtaegadega.
2. Viiteid kehtetuks tunnistatud direktiividele tõlgendatakse viidetena käesolevale direktiivile ja loetakse vastavalt II lisa vastavustabelile.
(1) ELT C 157, 28.6.2005, lk 83.
(2) Euroopa Parlamendi 6. juuli 2005. aasta arvamus (Euroopa Liidu Teatajas seni avaldamata), nõukogu 10. märtsi 2006. aasta ühine seisukoht (ELT C 126 E, 30.5.2006, lk 33) ja Euroopa Parlamendi 1. juuni 2006. aasta seisukoht (Euroopa Liidu Teatajas seni avaldamata).
(3) EÜT L 39, 14.2.1976, lk 40. Direktiivi on muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiviga 2002/73/EÜ (EÜT L 269, 5.10.2002, lk 15).
(4) EÜT L 225, 12.8.1986, lk 40. Direktiivi on muudetud direktiiviga 96/97/EÜ (EÜT L 46, 17.2.1997, lk 20).
(5) Vaata I lisa A osa.
(6) EÜT L 45, 19.2.1975, lk 19.
(7) EÜT L 14, 20.1.1998, lk 6. Direktiivi on muudetud direktiiviga 98/52/EÜ (EÜT L 205, 22.7.1998, lk 66).
(8) C-262/88: Barber
v. Guardian Royal Exchange Assurance Group (1990 EKL I-1889).
(9) C-7/93: Bestuur van het Algemeen Burgerlijk Pensioenfonds v. G. A. Beune (1994 EKL I-4471).
(10) C-351/00: Pirkko Niemi (2002 EKL I-7007).
(11) Protokoll nr 17 Euroopa Ühenduse asutamislepingu artikli 141 kohta (1992).
(12) EÜT L 348, 28.11.1992, lk 1.
(13) EÜT L 145, 19.6.1996, lk 4. Direktiivi on muudetud direktiiviga 97/75/EÜ (EÜT L 10, 16.1.1998, lk 24).
(14) EÜT C 218, 31.7.2000, lk 5.
(16) EÜT L 6, 10.1.1979, lk 24.
Nõukogu direktiiv 75/117/EMÜ
EÜT L 45, 19.2.1975, lk 19
Nõukogu direktiiv 76/207/EMÜ
EÜT L 39, 14.2.1976, lk 40
Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2002/73/EÜ
EÜT L 269, 5.10.2002, lk 15
Nõukogu direktiiv 86/378/EMÜ
EÜT L 225, 12.8.1986, lk 40
Nõukogu direktiiv 96/97/EÜ
EÜT L 46, 17.2.1997, lk 20
Nõukogu direktiiv 97/80/EÜ
EÜT L 14, 20.1.1998, lk 6
Nõukogu direktiiv 98/52/EÜ
EÜT L 205, 22.7.1998, lk 66
Direktiiv 75/117/EMÜ
Direktiiv 76/207/EMÜ
Direktiiv 86/378/EMÜ
Direktiiv 96/97/EÜ
17.5.1990 nende töövõtjate või nende nimel nõude esitanute suhtes, kes on enne kõnealust kuupäeva algatanud kohtumenetlused või esitanud võrdväärse nõude riigisisese õiguse alusel.
Direktiivi 86/378/EMÜ artikkel 8 – hiljemalt 1.1.1993.
Direktiivi 86/378/EMÜ artikli 6 lõike 1 punkti i esimene taane – hiljemalt 1.1.1999.
Direktiiv 97/80/EÜ
22.7.2001 Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriigi suhtes.
Direktiiv 98/52/EÜ
Direktiiv 2002/73/EÜ
artikli 2 lõike 2 esimene taane
artikli 2 lõike 2 teine taane
artikli 2 lõike 2 kolmas ja neljas taane
artikli 2 lõike 1 punktid c ja d
artikli 2 lõiked 3 ja 4 ning artikli 2 lõike 7 kolmas lõik
(direktiivi 96/97/EÜ artikkel 2)
artikli 2 lõige 1 ja artikli 3 lõige 1
artikli 2 lõike 7 teine lõik
artikli 2 lõike 7 neljanda lõigu teine ja kolmas lause
artiklid 3 ja 6
artikli 23 punkt a
artikli 23 punkt b
artikli 23 punkt c
artikli 8e lõige 1
artikli 8e lõige 2
artikli 2 lõike 7 esimene lõik
artikli 2 lõike 7 neljanda lõigu esimene lause
artikli 1 lõige 1a
artikli 7 neljas lõik
artikli 31 lõiked 1 ja 2
artikli 9 lõike 1 esimene lõik ja artikli 9 lõiked 2 ja 3
artikli 7 esimene, teine ja kolmas lõik

matches: Kohus Kohus Kohus Kohus Kohus Kohus kohus Kohus