text:
Euroopa Kohtu otsus (esimene koda), 23.5.2019.
WB versus Notariusz Przemysława Bac.
Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Sąd Okręgowy w Gorzowie Wielkopolskim.
Eelotsusetaotlus – Õigusalane koostöö tsiviilasjades – Määrus (EL) nr 650/2012 – Artikli 3 lõike 1 punktid g ja i – Mõiste „otsus“ pärimisasjades – Mõiste „ametlik dokument“ pärimisasjades – Riikliku pärimistunnistuse õiguslik kvalifikatsioon – Artikli 3 lõige 2 – Mõiste „kohus“ – Liikmesriigi poolt Euroopa Komisjonile teatamata jätmine, et notarid, kes ei ole kohtuasutused, täidavad kohtulikke ülesandeid samadel alustel nagu kohtud.
Kohtuasi C-658/17.
WB, esindaja: radca prawny M. Krzymuski,
P. Bac, kes tegutseb notarina, esindaja: zastępca notarialny M. Margoński,
Poola valitsus, esindajad: B. Majczyna, S. Żyrek ja E. Borawska-Kędzierska,
Saksamaa valitsus, esindajad: T. Henze ja M. Hellmann,
Hispaania valitsus, esindaja: S. Jiménez García,
Ungari valitsus, esindajad: M. Z. Fehér, G. Koós ja M. M. Tátrai,
Euroopa Komisjon, esindajad: M. Wilderspin ja S. L. Kalėda,
Eelotsusetaotlus puudutab küsimust, kuidas tõlgendada Euroopa Parlamendi ja nõukogu 4. juuli 2012. aasta määruse (EL) nr 650/2012, mis käsitleb kohtualluvust, kohaldatavat õigust ning otsuste tunnustamist ja täitmist, ametlike dokumentide vastuvõtmist ja täitmist pärimisasjades ning Euroopa pärimistunnistuse loomist (ELT 2012, L 201, lk 107), artikli 3 lõike 1 punkte g ja i ning lõiget 2, samuti artikli 39 lõiget 2, artikli 46 lõike 3 punkti b ja artiklit 79, samuti komisjoni 9. detsembri 2014. aasta rakendusmääruse (EL) nr 1329/2014, millega kehtestatakse määruses nr 650/2012 nimetatud vormid (ELT 2014, L 359, lk 30), I ja II lisa tõlgendamist.
Taotlus on esitatud menetluses, mille algatamiseks WB esitas kaebuse Przemysława Baci peale, kes tegutseb notarina Słubices (Poola), eesmärgiga saada muu hulgas selle notari väljastatud pärimistunnistuse ärakiri.
Määruse nr 650/2012 põhjendustes 20–22, ja 62 on märgitud:
Käesolevas määruses tuleks arvestada liikmesriikides pärimisega seotud küsimuste lahendamisel kasutatavaid erinevaid süsteeme. Käesoleva määruse kohaldamisel tuleks mõistet „kohus“ käsitada laias tähenduses, hõlmates mitte üksnes õiguslikke funktsioone täitvad kohtud ranges mõttes, vaid ka teatavate liikmesriikide notarid ja registribürood, kellel on teatud pärimisasjades kohtutega sarnased õiguslikud funktsioonid, ning notarid ja õigusala töötajad, kes mõnes liikmesriigis täidavad asjaomases pärimisasjas õiguslikke funktsioone neile kohtu poolt delegeeritud volituste alusel. Kõigi käesolevas määruses kehtestatud määratlusele vastavate kohtute suhtes peaks olema kohaldatavad selles määruses sätestatud kohtualluvuseeskirjad. Samas ei peaks mõiste „kohus“ hõlmama neid liikmesriigi asutusi, mis ei ole õigusasutused, millel on siseriikliku õiguse kohaselt pädevus menetleda pärimisasju, näiteks enamikus liikmesriikides notarid, kes tavapäraselt ei täida õiguslikke funktsioone.
Käesolev määrus peaks võimaldama kõigil notaritel, kellel on pädevus menetleda liikmesriikides pärimisasju, seda pädevust rakendada. See, kas käesolevas määruses sätestatud kohtualluvuse eeskirjad on asjaomase liikmesriigi notarite jaoks siduvad või mitte, peaks sõltuma sellest, kas nad vastavad määruses määratletud mõistele „kohus“.
Ametliku dokumendi „autentsus“ peaks olema autonoomne mõiste, mis hõlmab selliseid küsimusi nagu dokumendi ehtsus, dokumendi suhtes kehtivad vorminõuded, dokumenti koostanud asutuse volitused ning menetlus, mille kohaselt dokument koostatakse. Autentsus peaks hõlmama samuti asjaomase asutuse poolt ametlikus dokumendis kajastatud faktilisi asjaolusid, näiteks asjaolu, et osutatud pooled ilmusid osutatud kuupäeval nimetatud asutusse ja tegid osutatud avaldused. Pool, kes soovib vaidlustada ametliku dokumendi autentsust, peaks pöörduma ametliku dokumendi päritoluliikmesriigi pädevasse kohtusse päritoluliikmesriigi õiguse alusel.“
Määruse artiklis 3 on sätestatud:
„otsus“ – liikmesriigi kohtus pärimisasjas tehtud otsus, olenemata selle nimetusest, sealhulgas kohtuametniku otsus kohtukulude suuruse kohta;
„ametlik dokument“ – pärimisasja käsitlev dokument, mis on liikmesriigis ametlikult koostatud või ametliku dokumendina registreeritud ning:
mille autentsust on kinnitanud päritoluliikmesriigi avaliku võimu kandja või muu pädev asutus.
otsusel on samas küsimuses tehtud kohtuasutuse otsusega võrreldav õigusjõud ja ‑mõju.
Määruse artikli 59 lõike 1 teises lõigus on ette nähtud:
Määruse nr 650/2012 artikli 79 lõigetes 1 ja 2 on sätestatud:
Rakendusmääruse nr 1329/2014 artikli 1 lõigetes 1 ja 2 on sätestatud:
14. veebruari 1991. aasta seaduse, millega kehtestatakse notariaadiseadustik (ustawa Prawo o notariacie, Dz. U. nr 22, jrk nr 91), muudetud 13. detsembri 2013. aasta seadusega (Dz. U. 2014, jrk nr 164), (edaspidi „notariaadiseadustik“) artikkel 4 näeb ette, et notar juhib oma bürood.
Notariaadiseadustiku artikli 5 lõike 1 kohaselt saavad notarid oma töö eest pooltega kokkulepitud tasu skaala piires, mille kehtestab justiitsminister sama seadustiku artikli 5 lõike 3 alusel kooskõlastatult rahandusministriga ja olles eelnevalt konsulteerinud notarite koja eestseisusega.
Pärimistunnistuse koostamist Poola notarite poolt reguleerivad notariaadiseadustiku artiklid 95a–95p.
Notariaadiseadustiku artikkel 95b on sõnastatud järgmiselt:
Notariaadiseadustiku artikli 95c lõigetes 1 ja 2 on sätestatud:
protokolli koostamises osalevate isikute esitatud nõuetekohane pärimise tõestamise nõue.
Notariaadiseadustiku artikli 95ca lõiked 1 ja 3 näevad ette:
Notariaadiseadustiku artikkel 95e on sõnastatud järgmiselt:
pärandi kohta on juba varem koostatud pärimistunnistus või tehtud pärandi vastuvõtmise kinnitamise otsus;
pärimisprotokolli koostamise käigus ilmnevad asjaolud, mis osutavad sellele, et protokolli koostamise juures ei viibinud kõik isikud, keda võib pidada seadus‑ või testamendijärgseteks pärijateks või kellele pärandaja on määranud annakud, või kui on või olid olemas testamendid, mida ei ole avatud või teatavaks tehtud;
asjas puudub riigisisene kohtualluvus.
Notariaadiseadustiku artikkel 95j on sõnastatud järgmiselt:
Notariaadiseadustiku artiklis 95p on sätestatud:
Tsiviilseadustiku (kodeks cywilny) artikli 1025 lõikes 2 on ette nähtud, et eeldatakse, et „isik, kes on saanud pärandi vastuvõtmise kinnitamise otsuse või pärimistunnistuse, on pärija“.
Tsiviilseadustiku artikli 1027 kohaselt võib „[p]ärija […] kolmandale isikule, kellel puuduvad õigused pärandile, tõendada oma pärimisõigust üksnes pärandi vastuvõtmise kinnitamise otsuse või registreeritud pärimistunnistusega“.
Tsiviilseadustiku artiklis 1028 on sätestatud, et „[k]ui isik, kes on saanud pärandi vastuvõtmise kinnitamise otsuse või pärimistunnistuse, kuid kes ei ole pärija, käsutab pärandiga kaasnevat õigust kolmanda isiku kasuks, omandab see kolmas isik õiguse või vabaneb kohustusest, kui ta ei ole tegutsenud pahauskselt“.
Tsiviilkohtumenetluse seadustiku artiklis 6691 on ette nähtud:
Selle seadustiku artiklis 679 on sätestatud:
WB isa, kes suri 6. augustil 2016, oli Poola kodanik, kelle alaline elukoht oli Poolas. WB oli osaline pärimismenetluses, mis puudutas tema isa pärandit, oli algatatud Poolas asuva notari P. Baci juures ja milles taotleti pärimistunnistuse väljastamist. Notar koostas selle dokumendi 21. oktoobril 2016 kooskõlas Poola õigusega.
Pärandaja oli ettevõtja, kes tegeles majandustegevusega Poola ja Saksamaa piiri lähedal. WB soovis teada, kas mõnda Saksa panka oli hoiustatud kapitali ja kui see nii on, siis millises summas peaks see kapital kuuluma pärandvara hulka. Sel eesmärgil taotles WB 7. juunil 2017, et talle väljastataks nimetatud notari koostatud pärimistunnistuse ärakiri ja tõend, mis kinnitab, et see tunnistus on pärimisasjas tehtud otsus määruse nr 650/2012 artikli 3 lõike 1 punkti g tähenduses, mis on esitatud rakendusmääruse nr 1329/2014 I lisas ära toodud vormil. Teise võimalusena, juhul kui see taotlus jäetakse rahuldamata, taotles põhikohtuasja kaebaja, et talle väljastataks pärimistunnistuse ärakiri ja tõend, mis kinnitab, et see tunnistus on pärimisasja käsitlev ametlik dokument määruse nr 650/2012 artikli 3 lõike 1 punkti i tähenduses, mis on esitatud rakendusmääruse nr 1329/2014 II lisas ära toodud vormil.
Notari asendaja, kes täitis oma ülesandeid P. Baci juhitavas büroos, jättis need taotlused rahuldamata 7. juuni 2017. aasta protokolliga. Ta nentis sisuliselt, et pärimistunnistus on küll „otsus“ määruse nr 650/2012 artikli 3 lõike 1 punkti g tähenduses, kuid kuna Poola Vabariik ei ole komisjoni selle määruse artikli 3 lõike 2 kohaselt teavitanud, siis ei ole tal võimalik rakendusmääruse nr 1329/2014 I lisas esitatud vormis tunnistust väljastada. Mis puudutab WB teise võimalusena esitatud taotlust, siis selgitas notari asendaja, et pärimistunnistuse kvalifitseerimine „otsusena“ välistab selle tunnistamise „ametlikuks dokumendiks“, nii et kuigi see vastab määruse nr 650/2012 artikli 3 lõike 1 punktis i sätestatud tingimustele, ei ole rakendusmääruse nr 1329/2014 II lisas ette nähtud vormile vastava tõendi väljastamine võimalik.
WB esitas 7. juunil 2017 selle peale kaebuse eelotsusetaotluse esitanud kohtule, väites esiteks, et pärimistunnistus vastab kõigile tingimustele, et kvalifitseerida see „otsusena“ määruse nr 650/2012 artikli 3 lõike 1 punkti g tähenduses, ja teiseks, et see, et Poola Vabariik ei ole komisjonile selle määruse artikli 3 lõike 2 viimase lõigu ja artikli 79 kohaselt teatanud, et notarid koostavad pärimistunnistusi, ei mõjuta pärimistunnistuse õiguslikku olemust.
Eelotsusetaotluse esitanud kohus leiab, et WB kaebuse lahendamiseks on tal vaja teada, kas rakendusmääruse nr 1329/2014 I lisas nimetatud tõendi võib väljastada ka menetlusdokumentide kohta, millel ei ole täitedokumendi jõudu. Selles osas on eelotsusetaotluse esitanud kohus seisukohal, et määruse nr 650/2012 artikli 46 lõike 3 punkt b koostoimes artikli 39 lõikega 2 toetab selle tõendi kasutamist iga otsuse puhul, kaasa arvatud need, millel ei ole täitedokumendi jõudu.
Ühtlasi leiab see kohus, et mõistete „otsus“ ja „kohus“ määratlust määruse nr 650/2012 tähenduses on vaja täpsustada. Tema hinnangul on Poola notaritel, kes väljastavad pärimistunnistusi, pärijate õiguste tuvastamisel „kohtutega sarnased õiguslikud funktsioonid“ määruse nr 650/2012 põhjenduse 20 tähenduses. Samuti toob ta esile, et pärimistunnistusel on sama õigusmõju mis lõplikul pärandi vastuvõtmise kinnitamise otsusel, mille on teinud kohus, mistõttu see tuleb kvalifitseerida „otsusena“ määruse nr 650/2012 artikli 3 lõike 1 punkti g tähenduses. Siiski tõstatab see kohus küsimuse, kas mõiste „otsus“ nõuab, et selle oleks teinud asutus, kes on pädev lahendama vaidlust asjaomaste poolte vahel.
Mis puudutab seda, et liikmesriik ei ole teavitanud, eirates määruse nr 650/2012 artiklit 79, siis eelotsusetaotluse esitanud kohtu hinnangul ei võimalda selle sätte sisu anda selget vastust küsimusele, kas teavitamine on õigustloova tähendusega või pelgalt informatiivne.
Viimaseks märgib eelotsusetaotluse esitanud kohus, et kui leitakse, et Poola notari poolt välja antud pärimistunnistust ei saa pidada „otsuseks“ määruse nr 650/2012 tähenduses, vastab see vaieldamatult „ametlikuks dokumendiks“ tunnistamise tingimustele selle määruse artikli 3 lõike 1 punkti i tähenduses.
Neil asjaoludel otsustas Sąd Okręgowy w Gorzowie Wielkopolskim (Gorzów Wielkopolski regionaalne kohus, Poola) menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused:
Kas [määruse nr 650/2012] artikli 46 lõike 3 punkti b koostoimes artikli 39 lõikega 2 tuleb tõlgendada nii, et pärimisasjas tehtud otsust käsitleva tõendi väljastamine, kasutades vormi, mis on esitatud rakendusmääruse nr 1329/2014 I lisas, on lubatud ka otsuste puhul, mis kinnitavad pärija staatust, kuid ei ole (isegi osaliselt) täitmisele pööratavad?
Kas määruse nr 650/2012 artikli 3 lõike 1 punkti g tuleb tõlgendada nii, et kõigi pärimistunnistuse väljastamise menetluse osaliste kooskõlalise taotluse kohaselt notari koostatav pärimistunnistus, nt Poola notari koostatav pärimistunnistus, mis toob kaasa sama õigusmõju, mis lõplik kohtuotsus pärandi vastuvõtmise kinnitamise kohta, on otsus selle sätte tähenduses […] ja kas määruse nr 650/2012 artikli 3 lõike 2 esimest lauset tuleb seega tõlgendada nii, et seda liiki pärimistunnistusi koostavat notarit tuleb pidada kohtuks viimati viidatud sätte tähenduses?
Kas määruse nr 650/2012 artikli 3 lõike 2 teist lauset tuleb tõlgendada nii, et teavitus, mille liikmesriik vastavalt määruse artiklile 79 esitab, on informatiivne ega ole eeltingimus, et pidada õigusala töötajat, kellel on pädevus menetleda pärimisasju ja kes täidab kohtulikke ülesandeid määruse artikli 3 lõike 2 esimese lause mõttes, kohtuks, kui see isik vastab nimetatud sättest tulenevatele tingimustele?
Kui vastus esimesele, teisele või kolmandale küsimusele on eitav, siis kas määruse nr 650/2012 artikli 3 lõike 1 punkti i tuleb tõlgendada nii, et pärija staatust tõendava sellise riigisisese menetlusdokumendi nagu Poola pärimistunnistuse kvalifitseerimine otsusena määruse nr 650/2012 artikli 3 lõike 1 punkti g tähenduses välistab selle käsitamise ametliku dokumendina?
Kui vastus neljandale küsimusele on [jaatav], siis kas määruse nr 650/2012 artikli 3 lõike 1 punkti i tuleb tõlgendada nii, et kõigi pärimistunnistuse väljastamise menetluse osaliste kooskõlalise taotluse kohaselt notari koostatav pärimistunnistus, näiteks Poola notari koostatav pärimistunnistus, on selle sätte tähenduses ametlik dokument?“
Teise ja kolmanda küsimusega, mida tuleb analüüsida koos ja esimeses järjekorras, soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt selgitust, kas esiteks asjaolu, et liikmesriik ei ole määruse nr 650/2012 artikli 3 lõike 2 teise lõigu kohaselt teavitanud, et notarid täidavad kohtulikke ülesandeid, on määrava tähtsusega notarite kvalifitseerimisel „kohtutena“, ning kui vastus on eitav, siis kas selle määruse artikli 3 lõike 2 esimest lõiku tuleb tõlgendada nii, et notar, kes koostab sellise pärimistunnistuse nagu põhikohtuasjas kõigi notariaalse menetluse osaliste kooskõlalise taotluse kohaselt sellise riigisisese õiguse alusel nagu põhikohtuasjas, on „kohus“ selle sätte tähenduses, ning teiseks, kas määruse nr 650/2012 artikli 3 lõike 1 punkti g tuleb tõlgendada nii, et selline pärimistunnistus nagu põhikohtuasjas, mille notar koostab kõigi notariaalse menetluse osaliste kooskõlalise taotluse kohaselt, on „otsus“ selle sätte tähenduses.
Määruse nr 650/2012 artikli 3 lõike 1 punkti g sõnastuse kohaselt hõlmab mõiste „otsus“ kõiki liikmesriigi kohtus pärimisasjas tehtud otsuseid, olenemata nende nimetusest, sealhulgas kohtuametniku otsus kohtukulude suuruse kohta.
Selle sätte tähenduses otsuse tunnus on seega asjaolu, et selle on teinud „kohus“, mistõttu vastamaks küsimusele, kas sellist riigisisest pärimistunnistust, nagu on arutusel põhikohtuasjas, tuleb kvalifitseerida „otsusena“, on eelnevalt vaja kindlaks teha, kas otsuse teinud asutust tuleb pidada kohtuks nimetatud määruse artikli 3 lõike 2 tähenduses.
Mis puudutab mõiste „kohus“ määratlemist, siis määruse nr 650/2012 artikli 3 lõike 2 esimese lõigu kohaselt hõlmab see mõiste kõiki kohtuasutusi ning kõiki teisi asutusi ja õigusala töötajaid, kellel on pädevus menetleda pärimisasju ning kes täidavad kohtulikke ülesandeid või tegutsevad kohtuasutuse poolt delegeeritud volituste alusel või tegutsevad kohtuasutuse alluvuses, tingimusel et tagatud on kõnealuste asutuste ja õigusala töötajate erapooletus ja poolte õigus olla ära kuulatud ning et kõnealuste asutuste poolt nende asukohaliikmesriigi õiguse alusel tehtud otsuse võib kohtuasutusele edasi kaevata või läbivaatamiseks esitada ning otsusel on samas küsimuses tehtud kohtuasutuse otsusega võrdne õigusjõud ja ‑mõju.
Selle määruse artikli 3 lõike 2 teine lõik näeb ette, et liikmesriigid teavitavad komisjoni, millised asutused, mis ei ole kohtuasutused, täidavad kohtulikke ülesandeid.
Selle kohta on määruse nr 650/2012 artiklis 79 täpsustatud, et komisjon koostab liikmesriikidelt saadud teadete alusel määruse artikli 3 lõikes 2 osutatud muude asutuste ja õigusala töötajate loetelu. Liikmesriigid teatavad komisjonile kõikidest hilisematest muudatustest kõnealuses loetelus ja komisjon muudab loetelu sellele vastavalt.
Käesolevas asjas tuleb nentida, et Poola notarid ei ole selles loetelus, kuna Poola Vabariik ei ole neid nimetanud muudeks asutusteks, mis ei ole kohtud, kuid kes täidavad kohtulikke ülesandeid samadel alustel nagu kohtud.
Seega selle kindlakstegemiseks, kas notar, kes koostab pärimistunnistuse kõigi notariaalse menetluse osaliste kooskõlalise taotluse kohaselt sellise riigisisese õiguse alusel nagu põhikohtuasjas, vastab määruse nr 650/2012 artikli 3 lõike 2 esimeses lõigus sätestatud kriteeriumidele, tuleb eelnevalt teha otsus küsimuses, millised tagajärjed on selle määruse artikli 3 lõike 2 teises lõigus ette nähtud teavituse tegemata jätmisel.
Tuleb rõhutada, et määruse nr 650/2012 artikli 3 lõikes 2 ei ole loetletud asutusi ja õigusala töötajaid, keda käsitatakse kohtuna selle määruse tähenduses, vaid on konkreetselt sätestatud tingimused, millele need asutused ja töötajad peavad selles suhtes vastama.
Euroopa Kohtu praktikast nähtub nimelt, et erinevalt näiteks Euroopa Parlamendi ja nõukogu 21. aprilli 2004. aasta määrusest (EÜ) nr 805/2004, millega luuakse Euroopa täitekorraldus vaidlustamata nõuete kohta (ELT 2004, L 143, lk 15; ELT eriväljaanne 19/07, lk 38), või Euroopa Parlamendi ja nõukogu 12. detsembri 2012. aasta määrusest (EL) nr 1215/2012 kohtualluvuse ning kohtuotsuste tunnustamise ja täitmise kohta tsiviil‑ ja kaubandusasjades (ELT 2012, L 351, lk 1), mis ei sisalda ühtki üldsätet tingimuste kohta, mis peavad olema täidetud, et asutust saaks pidada kohtuks, on määruse nr 650/2012 artikli 3 lõikes 2 täpsustatud, et mõiste „kohus“ selle määruse mõistes ei hõlma mitte ainult kohtuasutusi, vaid ka kõiki teisi asutusi ja õigusala töötajaid, kellel on pädevus menetleda pärimisasju ning kes täidavad kohtulikke ülesandeid ja vastavad samas sättes esitatud tingimustele (vt selle kohta 9. märtsi 2017. aasta kohtuotsus Zulfikarpašić, C‑484/15, EU:C:2017:199, punkt 35, ja 9. märtsi 2017. aasta kohtuotsus Pula Parking, C‑551/15, EU:C:2017:193, punkt 48).
Siit järeldub, et asutused ja õigusala töötajad, kellel on pädevus menetleda pärimisasju, kuid kes ei ole kohtuasutused, peavad selleks, et neid võiks pidada „kohtuteks“ määruse nr 650/2012 artikli 3 lõike 2 esimese lõigu tähenduses, vastama selles sättes esitatud tingimustele.
Sellega seoses on iga liikmesriik kohustatud määruse nr 650/2012 artiklis 79 osutatud loetelu koostamiseks kontrollima, kas asutused, kellel on pädevus menetleda pärimisasju, vastavad selle määruse artikli 3 lõike 2 esimeses lõigus sätestatud tingimustele, et käsitada neid „kohtutena“ ja teatada neist komisjonile vastavalt sama määruse artikli 3 lõike 2 teisele lõigule.
Kuigi komisjoni teavitamine loob eelduse, et liikmesriigi asutused, kellest on määruse nr 650/2012 artikli 79 kohaselt teavitatud, on „kohtud“ selle määruse artikli 3 lõike 2 tähenduses, ei saa asjaolu, et liikmesriigi asutusest ei ole teavitatud, olla iseenesest piisav järeldamaks, et see asutus ei vasta määruse artikli 3 lõikes 2 sätestatud tingimustele (vt analoogia alusel 30. mai 2018. aasta kohtuotsus Czerwiński, C‑517/16, EU:C:2018:350, punkt 31 ja seal viidatud kohtupraktika).
Nagu nähtub määruse nr 650/2012 põhjendusest 21, peaks küsimus, kas selles määruses ette nähtud pädevusnormid on või ei ole siduvad konkreetse liikmesriigi notaritele, sõltuma küsimusest, kas nad kuuluvad või ei kuulu mõiste „kohus“ määratluse alla selle määruse mõttes, mitte nende kuulumisest sama määruse artiklis 79 osutatud loetellu, mis on koostatud teavitamiseks vastavalt selle artikli 3 lõike 2 teisele lõigule.
Liikmesriigi kohus, kes menetleb vaidlust, mis on seotud mõne asutuse või õigusala töötaja, kellel on pädevus menetleda pärimisasju, „kohtuks“ kvalifitseerimisega määruse nr 650/2012 artikli 3 lõike 2 esimese lõigu tähenduses, või kellel on tekkinud kahtlus, kas liikmesriigi poolne teavitamine on olnud täpne, võib esitada küsimuse, kas selles sättes loetletud tingimused on tema menetluses olevas asjas täidetud, ja vajaduse korral pöörduda selles küsimuses eelotsusetaotlusega Euroopa Kohtu poole.
Selles osas tuleb rõhutada, et määruse nr 650/2012 eesmärk tagada Euroopa Liidus nõuetekohane õigusemõistmine oleks rängalt kahjustatud, kui iga liikmesriik võiks määruse nr 650/2012 artiklis 79 alusel komisjoni teavitamisel – jättes välja asutused ja õigusala töötajad, kes täidavad kohtulikke ülesandeid samadel alustel nagu kohtud, või vastupidi, neid sinna lisades – määratleda „kohtuna“ käsitamist nimetatud määruse artikli 3 lõike 2 esimese lõigu tähenduses, järgimata selles sättes sõnaselgelt loetletud tingimusi.
Seega ei saa sellest, et Poola Vabariik ei ole komisjoni Poola notaritest määruse nr 650/2012 artikli 79 kohaselt teavitanud, järeldada, et neid ei saa pidada „kohtuteks“, kui nad vastavad selles määruses ette nähtud tingimustele.
Siit järeldub, et sellel, et Poola Vabariik ei ole teavitanud, et notarid täidavad määruse nr 650/2012 artikli 3 lõike 2 teises lõigus ette nähtud kohtulikke ülesandeid, on pelgalt informatiivne tähtsus.
Sellest tulenevalt on vaja iseseisvalt kindlaks teha, kas notar, kes koostab pärimistunnistuse kõigi notariaalse menetluse osaliste kooskõlalise taotluse kohaselt, vastab määruse nr 650/2012 artikli 3 lõike 2 esimeses lõigus sätestatud tingimustele, et teda saaks pidada „kohtuks“ selle sätte tähenduses.
Sissejuhatuseks tuleb märkida, et väljakujunenud kohtupraktika kohaselt tuleneb nii liidu õiguse ühetaolise kohaldamise nõudest kui ka võrdsuse põhimõttega seonduvatest nõuetest, et sellise liidu õigusnormi sõnastust, mis ei viita sõnaselgelt liikmesriikide õigusele õigusnormi tähenduse ja ulatuse kindlaksmääramiseks, tuleb tavaliselt kogu liidus tõlgendada autonoomselt ja ühetaoliselt ning sellise tõlgenduse andmisel tuleb arvesse võtta mitte ainult selle sätte sõnastust, vaid ka sätte konteksti ja asjaomase õigusakti eesmärki (vt selle kohta 21. juuni 2018. aasta kohtuotsus Oberle, C‑20/17, EU:C:2018:485, punkt 33).
Nagu on täpsustatud käesoleva kohtuotsuse punktis 34, nähtub määruse nr 650/2012 artikli 3 lõike 2 esimese lõigu sõnastusest, et asutused ja õigusala töötajad, kellel on pädevus menetleda pärimisasju, on hõlmatud mõistega „kohus“ selle sätte tähenduses, kui nad täidavad kohtulikke ülesandeid või tegutsevad kohtuasutuse poolt delegeeritud volituste alusel või tegutsevad kohtuasutuse alluvuses, tingimusel et nad vastavad samas sättes loetletud tingimustele.
Määruse nr 650/2012 artikli 3 lõike 2 esimeses lõigus loetletud tingimused – nagu rõhutas kohtujurist oma ettepaneku punktides 76 ja 77 – tagavad vastastikuse usalduse põhimõtte järgimise liidu liikmesriikide õigusemõistmises, mis on aluseks selle määruse kohtuotsuste tunnustamist ja täitmist käsitlevate sätete kohaldamisele kooskõlas nimetatud määruse IV peatükiga ja mis õigustab otsuste ja dokumentide ringlusele eri liikmesriikides erineva regulatsiooni kohaldamist.
Kuigi kohtulikud ülesanded erinevad notari ülesannetest, nähtub nimelt määruse nr 650/2012 põhjendusest 20 siiski, et selle määruse raames tuleb mõistet „kohus“ käsitada laias tähenduses, hõlmates ka notareid, kui nad täidavad kohtulikke ülesandeid teatud pärimisasjades. Samas põhjenduses on seevastu täpsustatud, et mõiste „kohus“ ei peaks hõlmama neid liikmesriigi asutusi, mis ei ole õigusasutused, millel on riigisisese õiguse kohaselt pädevus menetleda pärimisasju, näiteks enamikus liikmesriikides notarid, kes tavapäraselt ei täida kohtulikke ülesandeid.
Seega tuleb kindlaks teha, kas määruse nr 650/2012 kontekstis ja mõttes notar, kes koostab pärimistunnistuse, täidab kohtulikke ülesandeid nimetatud määruse artikli 3 lõike 2 tähenduses.
Sellega seoses tuleb täheldada, et Euroopa Kohus on selgitanud, et kohtulike ülesannete täitmine tähendab õigust teha oma pädevuse piires otsus asjaomaste poolte vahel tekkida võivates vaidlusküsimustes (vt selle kohta 2. juuni 1994. aasta kohtuotsus Solo Kleinmotoren, C‑414/92, EU:C:1994:221, punktid 17 ja 18). Selleks, et asutust saaks tema tegevuse eripära arvestades pidada kohtulikke ülesandeid täitvaks asutuseks, peab talle olema antud õigus lahendada võimalikku vaidlust (vt selle kohta 24. märtsi 2011. aasta kohtumäärus Bengtsson, C‑344/09, EU:C:2011:174, punkt 19 ja seal viidatud kohtupraktika). Sellega ei ole tegemist juhul, kui õigusala töötaja pädevus sõltub ainuüksi poolte tahtest.
Seega tuleb asuda seisukohale, et asutus täidab kohtulikke ülesandeid, kui tal on pädev lahendama vaidlust pärandiasjas. Seda kriteeriumi kohaldatakse olenemata sellest, kas pärimistunnistuse väljastamise menetlus hõlmab või ei hõlma õigusvaidlust (vt selle kohta 21. juuni 2018. aasta kohtuotsus Oberle, C‑20/17, EU:C:2018:485, punkt 44).
Käesoleval juhul tuleb nentida, et tsiviilseadustiku artikli 1027 sõnastuse kohaselt tõestab notar pärijate pärimisõigust kolmandate isikute suhtes, kes ei ole pärijad, pärimistunnistusega pärimisasjades, mis ei tekita vaidlusi.
Vastavalt notariaadiseadustiku artikli 95c lõike 2 punkti 1 sõnastusele võib notar pärimistunnistuse välja anda üksnes pärijate kooskõlalise taotluse alusel. Notar kontrollib omal algatusel faktilisi asjaolusid ja vastavalt selle seadustiku artikli 95e lõikele 1 annab pärimistunnistuse välja vaid siis, kui tal ei ole vähimatki kahtlust riigisisese kohtualluvuse olemasolu, kohaldatava välisriigi õiguse, pärija isiku ja pärandiosa suuruse suhtes, ning juhul, kui pärandaja on määranud annaku – ka isiku suhtes, kellele annak on määratud, ja annaku eseme suhtes. Lisaks peab notar notariaadiseadustiku artikli 95e lõike 2 punkti 2 alusel keelduma pärimistunnistuse välja andmisest eelkõige juhul, kui pärimisprotokolli koostamise juures ei viibinud kõik pärijad.
Neist sätetest tuleneb, et pärimistunnistuse väljastamisel tehakse kõnealused notariaaltoimingud asjaomaste isikute kooskõlalise taotluse alusel, mis ei puuduta kohtu volitusi juhul, kui pooled ei jõua kokkuleppele, kuigi notarid on Poola seaduse alusel kohustatud kontrollima, kas seaduse kohaselt pärimistunnistuse väljaandmiseks nõutavad tingimused on täidetud, ent nad ei teosta mingil moel otsustusõigust.
Ühtlasi tuleb sedastada, et notariaadiseadustiku artiklite 4 ja 5 sõnastuse kohaselt on notar vaba elukutse esindaja, mis tähendab, et nende põhitegevus on mitmesuguste teenuste osutamine tasu eest, mis määratakse poolte kokkuleppel skaala piires.
Nimetatud tegevust kui sellist ei saa seega pidada kohtulike ülesannete täitmisel osalemiseks.
Kuna määruse nr 650/2012 artikli 3 lõikes 2 loetletud tingimused on kumulatiivsed, ei ole vaja kindlaks teha, kas muud selles sättes ette nähtud tingimused on täidetud, sest kohtulike ülesannete täitmise tingimus ei ole käesoleval juhul täidetud.
Arvestades seega, et sellist pärimistunnistust nagu põhikohtuasjas ei anna välja kohus määruse nr 650/2012 artikli 3 lõike 2 tähenduses, ei ole see tunnistus vastavalt käesoleva kohtuotsuse punktile 32 pärimisasjas tehtud „otsus“ selle määruse artikli 3 lõike 1 punkti g tähenduses.
Eeltoodud kaalutlustest lähtudes tuleb teisele ja kolmandale küsimusele vastata, et:
määruse nr 650/2012 artikli 3 lõike 2 teist lõiku tuleb tõlgendada nii, et kui liikmesriik ei ole teavitanud, et notarid täidavad selles sättes ette nähtud kohtulikke ülesandeid, ei ole sellel määravat tähtsust nende notarite käsitamisel „kohtuna“;
Teisele ja kolmandale küsimusele antud vastust arvestades ei ole esimesele ja neljandale küsimusele vaja vastata.
Viienda küsimusega soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt selgitust, kas määruse nr 650/2012 artikli 3 lõike 1 punkti i tuleb tõlgendada nii, et selline pärimistunnistus nagu Poola pärimistunnistus, mille koostab notar kõigi notariaalse menetluse osaliste kooskõlalise taotluse alusel, on selle sätte tähenduses „ametlik dokument“, mille väljastamisel võib sellele lisada nimetatud määruse artikli 59 lõike 1 teises lõigus ette nähtud vormi, mis vastab rakendusmääruse nr 1329/2014 II lisas sisalduvale vormile.
Määruse nr 650/2012 artikli 3 lõike 1 punkti i sõnastuse kohaselt on „ametlik dokument“ pärimisasja käsitlev dokument, mis on liikmesriigis ametlikult koostatud või ametliku dokumendina registreeritud ning mille määratlus ametliku dokumendina põhineb sellel, et autentsed on nii allkiri kui sisu ja et dokumendi on koostanud päritoluliikmesriigi avaliku võimu kandja või muu selleks pädev asutus.
Lisaks nähtub määruse põhjendusest 62, et mõistet „autentsus“ tuleb tõlgendada autonoomselt, nii et see vastab reale tunnustele, milleks on eelkõige dokumendi ehtsus, selle suhtes kehtivad vorminõuded, dokumendi koostanud asutuse volitused ning menetlus, mille kohaselt dokument koostatakse. Autentsus peaks hõlmama samuti asjaomase asutuse poolt dokumendis kajastatud faktilisi asjaolusid, näiteks asjaolu, et osutatud pooled ilmusid osutatud kuupäeval nimetatud asutusse ja tegid osutatud avaldused.
Nagu tõi esile Poola valitsus, on notarid käesoleval juhul Poola õiguse alusel volitatud koostama pärimisdokumente ja pärimistunnistus registreeritakse ametliku dokumendina. Notariaadiseadustiku artikli 95j kohaselt on pärimistunnistusel sama õigusmõju, mis lõplikul pärandi vastuvõtmise kinnitamise otsusel.
Samuti tuleb nentida, et notariaadiseadustiku artikli 95e alusel, nagu on osutatud käesoleva kohtuotsuse punktis 58, teostab notar kontrolli, mis võib viia pärimistunnistuse väljaandmisest keeldumiseni, mistõttu ametliku dokumendi määratlus põhineb sellel, et autentsed on nii allkiri kui sisu.
Seega selline pärimistunnistus nagu põhikohtuasjas vastab määruse nr 650/2012 artikli 3 lõike 1 punktis i ette nähtud tingimustele. Niisiis on tegemist ametliku dokumendiga, mille ärakirja väljastamisel võib sellele lisada määruse artikli 59 lõike 1 teises lõigus ette nähtud vormi, mis vastab rakendusmääruse nr 1329/2014 II lisas sisalduvale vormile.
Eeltoodut arvestades tuleb viiendale küsimusele vastata, et määruse nr 650/2012 artikli 3 lõike 1 punkti i tuleb tõlgendada nii, et selline pärimistunnistus nagu põhikohtuasjas, mille koostab notar kõigi notariaalse menetluse osaliste kooskõlalise taotluse alusel, on selle sätte tähenduses „ametlik dokument“, mille väljastamisel võib sellele lisada selle määruse artikli 59 lõike 1 teises lõigus ette nähtud vormi, mis vastab rakendusmääruse nr 1329/2014 II lisas sisalduvale vormile.
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 4. juuli 2012. aasta määruse (EL) nr 650/2012, mis käsitleb kohtualluvust, kohaldatavat õigust ning otsuste tunnustamist ja täitmist, ametlike dokumentide vastuvõtmist ja täitmist pärimisasjades ning Euroopa pärimistunnistuse loomist, artikli 3 lõike 2 teist lõiku tuleb tõlgendada nii, et kui liikmesriik ei ole teavitanud, et notarid täidavad selles sättes ette nähtud kohtulikke ülesandeid, ei ole sellel määravat tähtsust nende notarite käsitamisel „kohtuna“.
Määruse nr 650/2012 artikli 3 lõike 1 punkti i tuleb tõlgendada nii, et selline pärimistunnistus nagu põhikohtuasjas, mille koostab notar kõigi notariaalse menetluse osaliste kooskõlalise taotluse alusel, on selle sätte tähenduses „ametlik dokument“, mille väljastamisel võib sellele lisada selle määruse artikli 59 lõike 1 teises lõigus ette nähtud vormi, mis vastab komisjoni 9. detsembri 2014. aasta rakendusmääruse (EL) nr 1329/2014, millega kehtestatakse määruses nr 650/2012 nimetatud vormid, II lisas sisalduvale vormile.
( *1 )	Kohtumenetluse keel: poola.

matches: kohus kohus kohus kohus Kohus kohus kohus


text:
Selles osas antakse ülevaade üldkohtute korraldusest Lätis.
Lätis teostavad kohtuvõimu linna- ja rajoonikohtud, regionaalsed kohtud ja kõrgeim kohus .
Tsiviil- ja kriminaalmenetlusi saab Lätis toimetada 40 kohtus, mis on jagatud kolmeks astmeks: 34 linna- või rajoonikohut (rajonu vai pilsētu tiesas), viis regionaalset kohut (apgabaltiesas) ja kõrgeim kohus (Augstākā tiesa).
Läti linna- ja rajoonikohtud on järgmised.
Nr Linna- ja rajoonikohus Rajoonikohtu territoriaalne pädevus
1. 1.1. Kuldīga rajoonikohus (Kuldīgas rajona tiesa) Kurzeme regionaalne kohus (Kurzemes apgabaltiesa)
1.2. Liepaja linnakohus (Liepājas tiesa)
1.3. Salduse rajoonikohus (Saldus rajona tiesa)
1.4. Talsi rajoonikohus (Talsu rajona tiesa)
1.5. Ventspilsi linnakohus (Ventspils tiesa)
2. 2.1. Daugavpilsi linnakohus (Daugavpils tiesa) Latgale regionaalne kohus (Latgales apgabaltiesa)
2.2. Rēzekne linnakohus (Rēzeknes tiesa)
3. 3.1. Ogre rajoonikohus (Ogres rajona tiesa) Riia regionaalne kohus (Rīgas apgabaltiesa)
3.2. Riia linna Kurzeme piirkonnakohus (Rīgas pilsētas Kurzemes rajona tiesa)
3.3. Riia linna Latgale piirkonnakohus (Rīgas pilsētas Latgales priekšpilsētas tiesa)
3.4. Riia linna Vidzeme piirkonnakohus (Rīgas pilsētas Vidzemes priekšpilsētas tiesa)
3.5. Riia linna Zemgale piirkonnakohus (Rīgas pilsētas Zemgales priekšpilsētas tiesa)
3.6. Riia linna põhjapiirkonnakohus (Rīgas pilsētas Ziemeļu rajona tiesa)
3.7. Riia rajoonikohus (Rīgas rajona tiesa)1
4. 4.1. Alūksne rajoonikohus (Alūksnes rajona tiesa) Vidzeme regionaalne kohus (Vidzemes apgabaltiesa)2
4.2. Cēsise rajoonikohus (Cēsu rajona tiesa)
4.3. Gulbene rajoonikohus (Gulbenes rajona tiesa)
4.4. Limbaži rajoonikohus (Limbažu rajona tiesa)
4.5. Madona rajoonikohus (Madonas rajona tiesa)
4.6. Valka rajoonikohus (Valkas rajona tiesa)
4.7. Valmiera rajoonikohus (Valmieras rajona tiesa)
5. 5.1. Aizkraukle rajoonikohus (Aizkraukles rajona tiesa) Zemgale regionaalne kohus (Zemgales apgabaltiesa)3
5.2. Bauska rajoonikohus (Bauskas rajona tiesa)
5.3. Dobele rajoonikohus (Dobeles rajona tiesa)
5.4. Jelgava linnakohus (Jelgavas tiesa)
5.5. Jēkabpilsi rajoonikohus (Jēkabpils rajona tiesa)
5.6. Tukumsi rajoonikohus (Tukuma rajona tiesa)
6. 6.1. Rajooni halduskohus (Administratīvā rajona tiesa) Haldusasjade regionaalne kohus (Administratīvā apgabaltiesa)
1 Riia rajoonikohtul on kohtumaja Jūrmalas ja selle territoriaalne pädevus vastab Riia rajoonikohtu omale.
2 Vidzeme regionaalsel kohtul on kohtumaja Madonas ja selle territoriaalne pädevus vastab Alūksne, Gulbene ja Madona rajoonikohtute pädevusele.
3 Zemgale regionaalsel kohtul on kohtumaja Aizkraukles ja selle territoriaalne pädevus vastab Bauska, Aizkraukle aja Jēkabpilsi rajoonikohtute pädevusele.
Halduskohtumenetlusega tegelevad:
rajooni halduskohus (Administratīvā rajona tiesa),
haldusasjade regionaalne kohus (Administratīvā apgabaltiesa),
kõrgeima kohtu halduskolleegium (Augstākās tiesas Administratīvo lietu departaments).
Regionaalse halduskohtu ja rajooni halduskohtu territoriaalne pädevus hõlmab kogu Läti haldusterritooriumi. Rajooni halduskohtul on viis kohtumaja – üks igas kohtupiirkonnas –, seega Riias, Jelgavas, Rēzeknes, Valmieras ja Liepājas.
Kohtute territoriaalne pädevus on sätestatud linna- ja rajoonikohtuid, regionaalseid kohtuid ja nende kohtute territoriaalset pädevust käsitlevas määruses.
Kohtute pädevus valdkondade alusel
Vastavalt kriminaalmenetluse seadusele arutab linna- või rajoonikohus kõiki kriminaalasju esimese astme kohtuna. Riia linna Vidzeme piirkonnakohtul on esimese astme kohtuna pädevus arutada riigisaladust hõlmavaid kriminaalasju. Rajooni- või linnakohtu otsuse peale esitatud täiemahulisi apellatsioonkaebusi (apelācija) menetleb apellatsioonikohtuna regionaalne kohus. Iga alama astme kohtu otsuse peale võib esitada kassatsioonkaebuse (kaebuse üksnes õigusküsimustes) kõrgeima kohtu kriminaalkolleegiumile (Augstākās tiesas Krimināllietu departaments). Linna- või rajoonikohtus menetleb kriminaalasja üks kohtunik. Kui kriminaalasi on eriti keeruline, võib esimese astme kohtu esimees sätestada, et seda menetleb kolmest kohtunikust koosnev kohtukoosseis. Nii apellatsioonkaebusi kui ka kassatsioonkaebusi menetleb kriminaalasjades mitmest kohtunikust koosnev kohtukoosseis.
Vastavalt kriminaalmenetluse seadusele menetleb asju esimeses astmes linna- või rajoonikohus, välja arvatud seadusega regionaalsete kohtute pädevusse antud asjad. Vaidlustamata täitmisele pööramise nõuetes (bezstrīdus piespiedu izpildīšana) ja kohtuteate alusel täitmisele pööramise nõuetes (saistību piespiedu izpildīšana brīdinājuma kārtība) teeb otsuse vastava rajooni- või linnakohtu kinnistusosakond. Regionaalsed kohtud menetlevad esimese astme kohtuna järgmisi asju:
kinnisvara omandiõigusega seotud vaidlused, välja arvatud abieluvara jagamine;
Tsiviilmenetluse seaduse alusel menetleb regionaalne kohus neid asju, mis koosnevad erinevatest nõuetest, millest osa kuulub rajooni- või linnakohtu pädevusse ja teine osa regionaalse kohtu pädevusse, või mille puhul on rajooni- või linnakohus vastu võtnud vastuhagi, mis kuulub regionaalse kohtu pädevusse. Riia linna Vidzeme piirkonnakohtul on esimese astme kohtuna pädevus arutada riigisaladust hõlmavaid tsiviilasju. Esimese astme kohtus menetleb tsiviilasju üks kohtunik, edasikaebusi (apellatsioonkaebusi või kassatsioonkaebusi) menetleb mitmest kohtunikust koosnev kohtukoosseis.
Haldusõigusrikkumisi menetletakse tsiviil- ja kriminaalasjades pädevates rajooni- või linnakohtutes ja regionaalsetes kohtutes. Vastavalt Läti haldusõigusrikkumiste seadustikule võib kõrgema ametiasutuse tehtud otsuse vaidlustada rajooni- või linnakohtus. Rajooni- või linnakohtu kohtuniku otsuse peale võib esitada apellatsioonkaebuse regionaalsele kohtule siis, kui Läti haldusõigusrikkumiste seadustikus on see sõnaselgelt lubatud. Haldusõigusrikkumise kohta apellatsioonikohtus tehtud otsust ei saa edasi kaevata ja see jõustub otsuse tegemise hetkest.
Vastavalt haldusmenetluse seadusele menetleb haldusasju esimeses astmes rajooni halduskohus, kui seaduses ei ole sätestatud teisiti. Kui haldusasja menetleb esimeses astmes rajooni halduskohus ja kui asjaomane kohus peab kontrollima riigisaladust hõlmavat teavet, menetleb haldusasja Riia rajooni halduskohus. Kui seaduses on ette nähtud, et haldusasja peab esimeses astmes rajooni halduskohtu asemel menetlema regionaalne halduskohus või kõrgeima kohtu halduskolleegium, tuleb asjakohane avaldus esitada vastavalt asjaoludele kas regionaalsele halduskohtule või kõrgeima kohtu kolleegiumile. Haldusasja osaline võib esitada apellatsioonkaebuse esimese astme kohtu otsuse või täiendava otsuse peale, välja arvatud juhul, kui otsuse edasikaebamine on seadusega keelatud või kui seadusega on lubatud esitada ainult kassatsioonkaebus. Veel jõustumata rajooni halduskohtu otsuse võib edasi kaevata regionaalsesse halduskohtusse. Haldusasja osaline võib esitada kassatsioonkaebuse apellatsioonikohtu otsuse või täiendava otsuse peale, kui kohus on rikkunud sisulisi või menetlusnorme või ületanud menetluse käigus pädevuse piire. Esimese astme kohtus menetleb haldusasju üks kohtunik või mitmest kohtunikust koosnev kohtukoosseis, kõrgemas kohtus menetleb edasikaebusi (apellatsioonkaebusi või kassatsioonkaebusi) mitmest kohtunikust koosnev kohtukoosseis.
Vastavalt patendiseadusele menetleb Riia regionaalne kohus esimese astme tsiviilkohtuna kohtuasju, mis käsitlevad järgmisi leiutiste õiguskaitsega seotud küsimusi:
patendi ebaseadusliku kasutamisega (patendiga seotud rikkumine) seotud kohtuasjad;
patendi mitterikkumise kindlakstegemisega seotud kohtuasjad;
asjad, mis käsitlevad õigust hüvitisele leiutise avaliku kasutamise võimatuse eest.
Vastavalt tööstusdisainilahenduste seadusele menetleb Riia regionaalne kohus esimese astme kohtuna kohtuasju, mis käsitlevad järgmisi tööstusdisainilahenduste õiguskaitsega seotud teemasid:
Kõrgeim kohus koosneb tsiviilkolleegiumist, kriminaalkolleegiumist, halduskolleegiumist ja tsiviilkojast. Koda vaatab läbi regionaalsete kohtute esimeses astmes tehtud kohtuotsuste peale esitatud täieulatuslikud apellatsioonkaebused. Kõrgeima kohtu tsiviilkolleegium, kriminaalkolleegium ja halduskolleegium tegutsevad kohtutena, kes arutavad õiguslikke asjaolusid käsitlevaid apellatsioonkaebusi kõikide rajooni- või linnakohtute ja regionaalsete kohtute otsuste peale ja on esimese astme kohtud kohtuasjades, mis on seotud riigikontrolli nõukogu (Valsts kontroles padome) otsustega, mis on vastu võetud vastavalt riigikontrolli seaduse artiklis 55 sätestatud menetlusele. Kojas arutab kohtuasju kolmest kohtunikust koosnev koosseis; kõrgeima kohtu kolleegiumides arutab kohtuasju kolmest kohtunikust koosnev koosseis või teatud seaduses ettenähtud juhtudel laiendatud koosseis.
Kinnistusosakondade (zemesgrāmatu nodaļas) kohtunikud registreerivad kinnistusraamatutes kinnisvara ja omandiga seotud õigused, arutavad kohustuste vaidlustamata täitmisele pööramise nõudeid ja kohtuteate alusel täitmisele pööramise nõudeid. Kinnistusosakondade kohtunikel on linna- ja rajoonikohtunike õiguslik staatus. Kinnistusraamatu seaduse kohaselt vastavad kinnistusosakondade territoriaalsed pädevused linna- ja rajoonikohtute pädevustele, välja arvatud Riia linna kinnistusosakond, mille territoriaalne pädevus hõlmab Riia linna Kurzeme piirkonnakohut, Riia linna Vidzeme piirkonnakohut, Riia linna põhjapiirkonnakohut, Riia linna keskpiirkonnakohut, Riia linna Latgale piirkonnakohut ja Riia linna Zemgale piirkonnakohut, samas kui Riia rajooni kinnistusosakonna territoriaalne pädevus hõlmab Riia rajoonikohtu (Rīgas rajona tiesa) ja Sigulda linnakohtu (Siguldas tiesa) territoriaalseid pädevusi.
eTiesas – riigi kohtute e-teenuste portaal
Andmebaasi lühike sisukirjeldus
Riigi kohtute portaal pakub üldist ajakohast teavet Läti kohtute kohta.
Riigi kohtute e-teenuste portaalis saate kasutada anonümiseeritud kohtuotsuste andmebaasi, saate kohtumenetlusi elektroonilisel kujul jälgida, esitada kohtutele e-nõudeid, arvutada kohtumenetluse ja tasuliste teenuste kulusid lõivude ja tasude kalkulaatori abil, võtta vastu ja täita e-vorme ning kasutada muid e-teenuseid.
Kõrgeima kohtu portaal sisaldab kohtupraktika aluseks olevate otsuste arhiivi, mis hõlmab nii kõrgeima kohtu päevakajalisi otsuseid kui ka kohtupraktika kogumit. Teavet leiate osas Judikatūra (kohtupraktika).
Riigi kohtute portaalis esitatud teave ning kõrgeima kohtu portaalis avaldatud kõrgeima kohtu otsused ja kohtupraktika kogumid on praegu kättesaadavad ainult läti keeles.

matches: kohus kohus kohus kohus kohus kohus kohus kohus kohus kohus kohus kohus kohus kohus kohus


Sordiregistri pidamise põhimäärus – Riigi Teataja
Sordiregistri pidamise põhimäärus
Sordiregistri pidamise põhimäärus - sisukord
§ 9 Registriandmete esitamine ja esitaja
§ 13 Registriandmete arhiveerimine
§ 14 Andmete registrisse vastuvõtmine ja registrist väljastamine
§ 15 Avalikustamisele mittekuuluvate andmetega tutvumine
§ 16 Järelevalve registri pidamise üle
§ 19 Registri andmed
RT I, 26.08.2015, 22
Vastu võetud 28.02.2006 nr 52
RT I 2006, 11, 77
jõustumine 06.03.2006
Määrus kehtestatakse «Taimede paljundamise ja sordikaitse seaduse» § 57 lõike 1 alusel.
(1) «Sordiregister» on asutatud Vabariigi Valitsuse 17. novembri 1998. a määrusega nr 259 «Kaitsealuste sortide riikliku registri asutamine».
(2) Registri ametlik nimetus on «Sordiregister» (edaspidi register).
(3) Registri ingliskeelne nimetus on «Plant Varieties Register».
Registri pidamise eesmärk on koguda, töödelda ja säilitada andmeid sortide kohta «Taimede paljundamise ja sordikaitse seaduses» ettenähtud ülesannete täitmiseks.
Registriandmetel on õiguslik tähendus «Taimede paljundamise ja sordikaitse seaduses» sätestatud ulatuses.
(1) Registrit peetakse ühetasandilise andmekoguna paberkandjal ja digitaalselt.
2) digitaalne andmebaas;
(1) Registri volitatud töötleja tagab registriandmete tervikluse ja käideldavuse, samuti registri pidamise ning registrisse kantud andmete töötlemise, kaitse, säilimise ja arhiveerimise füüsiliste, organisatsiooniliste ja infotehnoloogiliste meetmetega.
1) «Taimede paljundamise ja sordikaitse seaduse» § 8 lõikes 2 nimetatud taotluse number ning taotluse registreerimise ja avaldamise kuupäev;
2) taotleja nimi ja tema kontaktandmed, registrikood või isikukood;
3) sordi omaniku nimi ja tema kontaktandmed, registrikood või isikukood ning sordi omaniku õiguste omandamise viis;
4) sordi aretaja nimi ja tema kontaktandmed, registrikood või isikukood, selle riigi nimi, kus sort on aretatud, ning aretajate osalusmäär sordi aretamisel;
5) sordi esindaja nimi ja tema kontaktandmed, registrikood või isikukood;
6) sordi säilitaja nimi ja tema kontaktandmed, registrikood või isikukood ning Euroopa Liidu ja Majanduskoostöö ja Arengu Organisatsiooni (OrganisationforEconomicCo-operation and Development) kood;
7) liigi nimetus ladina ja eesti keeles ning Rahvusvahelise Uute Taimesortide Kaitse Liidu (International UnionfortheProtection of New Varieties of Plants) kood;
16) täidetud tehniline küsimustik sordi kohta;
17) sordinime ettepanekule esitatud vastuväite ja sordi kaitse alla võtmisele esitatud vastuväite sisu ja vastuväite laekumise kuupäev;
22) sordi kasutusomadusi iseloomustavad andmed;
23) registreerimiskatsete toimumise järk, selle riigi nimi, kus katsed tehakse, katseasutuse nimetus, aeg ja tulemus;
24) riiklike majanduskatsete (edaspidi majanduskatse) toimumise järk ja aasta;
25) majanduskatsete tulemused;
26) lisakatsete toimumise aeg ja tulemused;
31) laekunud riigilõivu summa, riigilõivu maksmise alus ja laekumise kuupäev;
(1) Registrikande tegemise alusdokumendid on:
1) sordi registreerimiseks, kaitse alla, sordilehte või põllukultuuride soovitatud sordilehte võtmiseks, sordi kaitse all või sordilehes hoidmise pikendamiseks esitatud taotlus;
(2) Registrisse esitataval alusdokumendil peab olema kuupäev ning vastutava isiku nimi ja allkiri.
§ 9. Registriandmete esitamine ja esitaja
(1) Registrisse kantavad andmed esitatakse registri volitatud töötleja veebilehel näidatud aadressil paberkandjal või digitaalselt. Digitaalselt esitatud dokumendil peab olema digitaalallkiri.
(2) Registrisse esitavad andmeid sordi registreerimise taotleja ja Põllumajandusameti ametnikud. Taotlejaks ja andmete esitajaks võib olla:
(3) Registri volitatud töötleja otsuse alusel registrisse kantavad andmed loetakse esitatuks asjakohase otsuse tegemise päevast alates.
(1) Registrisse tehakse kanne otsuse tegemise päeval.
(2) Volitatud töötlejal on õigus esitada andmete esitajale järelepärimine, kui on tekkinud kahtlus andmete õigsuses. Registri volitatud töötleja teavitab registri vastutavat töötlejat valeandmete esitajast.
(1) Registrisse kantud andmete muutumise korral peab andmete esitaja 14 päeva jooksul taotlema registriandmete muutmist.
(2) Registrisse kantud andmete muutumise või registris ebaõigete andmete ilmnemise korral sulgeb registri volitatud töötleja juurdepääsu ebaõigetele andmetele kuni nende parandamiseni.
(3) Registri volitatud töötleja parandab ebaõiged andmed registris viie tööpäeva jooksul arvates õigete andmete esitamisest.
(4) Registrisse kantud andmed, mis ei vasta kande tegemise aluseks olnud dokumendile, parandab registri volitatud töötleja iseseisvalt viie tööpäeva jooksul arvates puuduse ilmnemisest.
Andmevahetus teiste andmekogudega toimub «Avaliku teabe seaduse» § 439 lõike 1 punkti 5 alusel kehtestatud korras riigi infosüsteemide andmevahetuskihi kaudu.
§ 13. Registriandmete arhiveerimine
(1) Registriandmed arhiveeritakse paberkandjal ja digitaalselt.
(2) Registriandmed ja alusdokumendid arhiveeritakse 10 tööpäeva jooksul arvates andmete aktuaalsuse kadumisest.
§ 14. Andmete registrisse vastuvõtmine ja registrist väljastamine
(1) [Kehtetu - RT I 2008, 26, 173 - jõust. 01.07.2008]
(2) Registriandmetest paberkandjal kinnitatud väljavõtte tegemise eest tasutakse riigilõivu. Digitaalsel kujul väljastatakse andmed üldkasutatava andmesidevõrgu kaudu või salvestatakse andmed saaja digitaalsele kandjale tasuta.
(5) Andmete registrist väljastamisel registreeritakse:
§ 15. Avalikustamisele mittekuuluvate andmetega tutvumine
Avalikustamisele mittekuuluvatele andmetele juurdepääsu õigus on isikul üksnes talle seadusega pandud ülesande täitmiseks.
§ 16. Järelevalve registri pidamise üle
(1) Järelevalvet registri pidamise üle teostavad registri vastutav töötleja ning «Avaliku teabe seaduse» § 531 lõikes 1 nimetatud asutus. Andmekaitsealast järelevalvet registri pidamise seaduslikkuse üle teostab Andmekaitse Inspektsioon vastavalt oma pädevusele.
(2) Järelevalvet teostama õigustatud isikul on õigus oma pädevuse piires igal ajal kontrollida registri pidamise vastavust seadustele ja muudele õigusaktidele ning saada teavet andmete registrist väljastamise ja nende kasutamise kohta.
Registri pidamist finantseeritakse riigieelarvest sihtotstarbelise summana registri volitatud töötleja eelarverealt.
§ 19. Registri andmed
«Sordikaitseseaduse» § 8 lõike 1 alusel asutatud «Kaitsealuste sortide riiklikku registrisse» kantud andmed ning «Seemne ja taimse paljundusmaterjali seaduse» § 8 lõike 1 alusel kogutud andmed sordi kohta loetakse kantuks «Sordiregistrisse».


Vastuvõtu tingimused ja kord | Narva Vanalinna Riigikool
Narva Vanalinna Riigikooli
õpilaste vastuvõtmise tingimused ja kord 2019. a
Käesolev kord on koostatud lähtudes «Põhikooli- ja gümnaasiumiseadusest» (vastu võetud 09.06.2010.a, RT I 2010, 41, 240, jõustumine 01.09.2010) § 27 lõike 4 alusel ning kooskõlas haridus- ja teadusministri 19.augusti 2010 määrusega nr 43 „Õpilase kooli vastuvõtmise üldised tingimused ja kord ning koolist väljaarvamise kord” (RT I 2010, 60, 408 jõustumine 01.09.2010.).
Narva Vanalinna Riigikool (NVRK - edaspidi kool) on keelekümblusmetoodikat rakendav põhikool ja gümnaasium, mis tegutsevad ühe asutusena. Õppekeel on eesti keel. Kooli teeninduspiirkonnaks on Ida-Virumaa.
Käesolev kord reguleerib õpilaste vastuvõttu varase keelekümblusprogrammi alusel töötavatesse põhikooli ja gümnaasiumi klassidesse.
Kooli vastuvõtmiseks esitab isik (edaspidi sisseastuja) või piiratud teovõimega sisseastuja puhul lapsevanem kooli vastuvõtu tingimustes ja korras määratud vormis taotluse, millele lisab:
selle olemasolul ametlikult kinnitatud väljavõtte õpilase tervisekaardist;
1. klassi vastuvõtmisel lapse koolivalmiduse kaardi;
6-aastase lapse vastuvõtmise korral lasteaia soovituse või/ja nõustamiskomisjoni positiivse otsuse asuda 1. klassi õppima;
põhikooli klassidesse vastuvõtmisel ametlikult kinnitatud väljavõtte õpilasraamatust ning jooksva õppeaasta hinnetelehe;
gümnaasiumiastmesse vastuvõtmisel sisseastuja põhihariduse omandamist tõendava dokumendi ametlikult kinnitatud ärakirja ning jooksva õppeaasta hinnetelehe.
Digitaalallkirjaga kinnitatud taotluse esitamise korral ei pea sisseastuja või tema vanem taotlusele lisama isikut tõendavat dokumenti.
Kooli vastuvõtu tingimusi ja korda ei muudeta teadmiste ja oskuste hindamise korra ja vastuvõtu tingimuste osas 1. märtsist järgmise õppeaasta alguseni, välja arvatud juhul, kui muutmine on vajalik vastuvõtu tingimuste ja korra seadusega või selle alusel antud määrusega kooskõlla viimiseks.
Kool avalikustab vastuvõtu tingimused ja korra veebilehel.
§2. Vastuvõtu kord 1. klassi
Dokumente võetakse vastu jooksva aasta 1. veebruarist kuni 15. märtsi kella 15.30-ni. Kui esimesse klassi jääb vabu kohti, täidab kool need hilisemate avalduste alusel, mis laekuvad kuni 31. augustini.
Varase keelekümblusklassi õpilaskandidaatide koolivalmiduse hindamiseks moodustab direktor jooksva aasta 1. veebruariks oma käskkirjaga 7-liikmelise vastuvõtukomisjoni ja määrab kindlaks selle töörežiimi. Komisjoni koosseisus on kooli direktor, õppealajuhataja, psühholoog, logopeed, 3 algklasside õpetajat. Komisjon viib õpilaskandidaatidega läbi vestlusi ja praktilisi töid kuni jooksva aasta 22. märtsi kella 15.00-ni. Vastuvõtukomisjon töötab ka nende õpilaskandidaatidega, kelle vanemad on vabade kohtade olemasolul avalduse esitanud pärast 15. märtsi.
Komisjon töötab iga lapse individuaalse arengu huvides, mis võimaldab lapse täisväärtuslikku arengut õppides tulevikus keelekümblusmetoodika alusel ning tagab lapse positiivse suhtumise õpikeskkonda.
Lapsevanemal (hooldajal) on õigus viibida vestluse juures ja tutvuda lapse praktilise tööga.
Kui õpilaskandidaate on rohkem kui vabu kohti, siis koostab komisjon pingerea, mille alusel võetakse õpilasi vastu vabanenud kohtadele kuni 31. augustini.
Ühesuguse tulemuse korral on eelis keelekümbluslasteaia lõpetanul ja kandidaadil, kelle õed/vennad õpivad Narva Vanalinna Riigikoolis.
Alates 26. märtsist teavitab kool vanemaid lapse 1. klassi vastuvõtmisest (info kooli kantseleis).
Juhul, kui lapsevanem või hooldaja loobub vabatahtlikult lapsele eraldatud kohast koolis, antakse see järgmisele lapsele pingereas, mille on kindlaks määranud kooli vastuvõtukomisjon.
Esimesse klassi vastuvõetud laste lõplikud nimekirjad esitab kool vormikohaselt Narva Linnavalitsuse Kultuuriosakonnale 10. septembriks.
Õppeaasta jooksul 1. varasesse keelekümblusklassi võetakse ka vabade kohtade olemasolul.
Õppeaasta jooksul 1. varasesse keelekümblusklassi soovivate õpilastega viiakse läbi vestlus, milles osalevad kooli õppealajuhataja ja psühholoog. Komisjonil on õigus kaasata oma töösse eksperte (eripedagoog, klassiõpetaja, aineõpetaja või klassijuhataja). Vestluse käigus selgitatakse välja õpilase motivatsioon, klassiküpsus ja valmisolek õppida varase keelekümblusmetoodika järgi.
Lapsevanemal (hooldajal) on õigus viibida vestluse juures.
Komisjoni soovitused on aluseks õpilase keelekümblusklassis kohanemist toetava individuaalplaani koostamisel ja /või lapsevanema nõustamisel, leidmaks lapsele sobivamat õppimiskeskkonda.
§3. Vastuvõtu kord 2.-9. varajasse keelekümblusklassi
2.-9. varasesse keelekümblusklassi võetakse vabade kohtade olemasolul.
2.-9. varasesse keelekümblusklassi soovivate õpilastega viiakse läbi vestlus, milles osalevad kooli õppealajuhataja ja psühholoog. Komisjonil on õigus kaasata oma töösse eksperte (eripedagoog, klassiõpetaja või aineõpetaja, klassijuhataja). Vestluse käigus selgitatakse välja õpilase motivatsioon, klassiküpsus ja valmisolek õppida varase keelekümblusmetoodika järgi.
Komisjoni soovitused on aluseks õpilase vastuvõtmiseks keelekümblusklassi, kohanemist toetava individuaalplaani koostamisel või lapsevanema nõustamisel, leidmaks lapsele sobivamat õppimiskeskkonda.
§4. Vastuvõtu kord 10. klassi.
Koolil on õigus komplekteerida 1 kümnes klass.
Dokumente võetakse vastu jooksva aasta 17. juunist kuni 27. juunini. Kui kümnendasse klassi jääb vabu kohti, võib need täita hilisemate avalduste alusel.
10. klassi õpilaskandidaatide hindamiseks moodustab direktor jooksva aasta 10. juuniks oma käskkirjaga 3-liikmelise vastuvõtukomisjoni ja määrab kindlaks selle töörežiimi. Komisjoni koosseisus on kooli direktor, õppealajuhataja, psühholoog. Vastuvõtukomisjon töötab ka nende õpilaskandidaatidega, kelle vanemad on vabade kohtade olemasolul avalduse esitanud pärast 27. juunit.
NVRK-i 10. klassi võetakse õpilasi vastu ilma konkursita pärast NVRK-i põhikooli edukat lõpetamist aineõpetajate soovituste alusel.
NVRK-i õpilased, keda ei võetud vastu aineõpetajate soovituse alusel, võivad seda teha üldistel tingimustel. (Vt p 6).
Teistest koolidest võetakse õpilasi vastu eestikeelse vestluse, kirjaliku mõtiskluse, inglise keele ning venekeelse matemaatikatesti alusel (kokku 1,5 tundi), arvestatakse ka põhikooli tulemusi – aasta ning eksamite hindeid, kus põhikooli lõpueksamid on sooritatud positiivsele hindele ning õpilase motivatsiooni.
Õpilane on gümnaasiumisse vastu võetud, kui on edukalt läbinud suulise vestluse ja sooritanud testid vähemalt 50%.
Vestlust, mõtisklust ja testi saab sooritada 22. aprillil ning perioodil 17. juunist kuni 21. juunini. Testide sooritamise täpne aeg lepitakse kokku kooli ja sisseastuja vahel isikliku vestluse kaudu või läbi telefoni. Testi sooritajal peab kaasas olema isikut tõendav dokument.
Vestluse- ja mõtiskluseteemad ning matemaatikatesti koostavad õppealajuhataja ja eesti keele ning matemaatika aineühenduse juhtajad. Materjalid kinnitab kooli direktor.
Otsus õpilaskandidaadi vastuvõtmise/mittevastuvõtmise kohta tehakse õpilastele ja vanemale teatavaks hiljemalt 28. juuniks (info kooli kantseleis).
NVRK võtab vabanenud kohtadele õpilasi vastu pingerea alusel kuni 30. augustini.
Õppeaasta jooksul võetakse 10. klassi vabade kohtade olemasolul.
Õppeaasta jooksul 10. klassi õppima soovijatega viiakse läbi vestlus, milles osalevad kooli direktor, õppealajuhataja, psühholoog. Vestluse käigus selgitatakse välja õpilase motivatsioon ja valmisolek õppida NVRK-i gümnaasiumiklassis.
Õpilasi võetakse vastu kirjaliku mõtiskluse, eestikeelse vestluse ja matemaatikatesti alusel (kokku 1,5 tundi), arvestades ka põhikooli ja 10. klassi tulemusi.
§5. Vastuvõtu kord 11.-12. klassi.
11.-12. klassi võetakse vabade kohtade olemasolul.
11.-12. klassi soovivate õpilastega viiakse läbi vestlus, milles osalevad kooli direktor, õppealajuhataja, psühholoog. Vestluse käigus selgitatakse välja õpilase motivatsioon ja valmisolek õppida NVRK-i gümnaasiumiklassis.
Õpilasi võetakse vastu kirjaliku mõtiskluse, eestikeelse vestluse ja matemaatikatesti alusel (kokku 1,5 tundi), arvestades ka põhikooli ja gümnaasiumi õpitulemusi. Soovijal peab kaasas olema põhikooli tunnistus koos hinnetelehega, väljavõte gümnaasiumis õppest – kursuste nimetused, kursuste arv klassiti ja kursuste hinded.
Komisjon arvestab sh ka üldainete läbitud kursuste arvu.
12. klassi õppima asuda soovijal peab olema kaitstud uurimistöö.
§6. Lõppsätted
Kord jõustub 2019. aasta 1. veebruaril.


RT I 2007, 61, 389
Vabariigi Presidendi 28. novembri 2007. a otsusega nr 200
§ 1. Välismaalaste seaduses (RT I 1993, 44, 637; 2007, 9, 44) tehakse järgmised muudatused:
« (3) Käesoleva paragrahvi 2. lõike punktis 5 nimetatud õigust ei ole välismaalasel, kellel on elamisluba õppimiseks ning kes taotleb elamisluba töötamiseks, välja arvatud välismaalasel, kes on elanud Eestis vahetult vähemalt kaks aastat järjest elamisloa alusel, mis on antud õppimiseks gümnaasiumis, kutseõppeasutuses või kõrgharidustaseme riiklikult tunnustatud õppekava alusel kutseõppeasutuses, rakenduskõrgkoolis või ülikoolis.»;
2) paragrahvi 121 lõiget 2, § 123 lõiget 4, § 124 lõiget 3 ja § 134 lõiget 3 täiendatakse pärast sõna «tasumise» sõnadega «samas ulatuses ravikindlustatud isikutega»;
3) paragrahvi 122 tekst muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« (1) Elamisloa õppimiseks võib anda välismaalasele:
6) alaealisel välismaalasel on seadusliku esindaja konsulaarseaduse alusel legaliseeritud nõusolek õppima asumiseks;
(4) Välismaalase õppekeele oskuse piisavuse tõendamise tingimused ja korra kehtestab haridus- ja teadusminister määrusega.
(17) Õppeasutusel, kuhu õppima asumiseks välismaalasele elamisluba anti, on alla 15-aastase välismaalase esindamise õigus tema Eestis viibimise ja Eestist lahkumisega seotud menetlustes, kui välismaalase seaduslik esindaja ei viibi Eestis.»;
4) paragrahvi 133 täiendatakse lõigetega 121–126 järgmises sõnastuses:
« (121) Elamisluba töötamiseks käesoleva seaduse § 132 1. lõike punktis 2 nimetatud tingimustel teadus- või uurimistöö tegemiseks antakse, kui:
(125) Käesoleva seaduse § 132 1. lõike punktis 2 nimetatud tingimusel elamisloa töötamiseks andmisel ei arvata välismaalast sisserände piirarvu alla.
(126) Välismaalase, kes on taotlenud elamisluba töötamiseks käesoleva seaduse § 132 1. lõike punktis 2 nimetatud tingimustel teadus- või uurimistöö tegemiseks, elamisloale tehakse märge «teadlane».»;
5) paragrahvi 133 lõiget 14 täiendatakse teise lausega järgmises sõnastuses:
«Teadus- ja arendusasutuse kui kutsuja, kuhu välismaalasele teadus- või uurimistöö tegemiseks elamisluba töötamiseks antakse, kohustused lõpevad 6 kuud pärast teadus- ja arendusasutuse poolt käesoleva seaduse § 15 21. lõikes sätestatud teavitamiskohustuse täitmist või võõrustamislepingu lõppemist.»;
6) paragrahvi 15 täiendatakse lõikega 21 järgmises sõnastuses:
« (21) Teadus- ja arendusasutus on kohustatud viivitamata teavitama Kodakondsus- ja Migratsiooniametit välismaalasega sõlmitud võõrustamislepingu lõpetamisest.»;
« (3) Õppeasutus on kohustatud teavitama Kodakondsus- ja Migratsiooniametit elamisloa õppimiseks saanud välismaalase õppeasutusest eksmatrikuleerimisest, õpingute lõpetamisest või katkestamisest või välismaalasega sõlmitud praktikalepingu lõpetamisest.»;
8) seadust täiendatakse §-ga 238 järgmises sõnastuses:
« 238. Riiklikult tunnustamata õppekava alusel õppimiseks antud elamisloa pikendamine
Välismaalase elamisluba võib pikendada kuni üheks aastaks, kui talle on antud elamisluba õppimiseks kõrgharidustaseme riiklikult tunnustatud õppekava alusel enne 2007. aasta 1. oktoobrit ja kui:
3) ei esine muid elamisloa pikendamisest keeldumise aluseks olevaid asjaolusid.»;
9) seaduse normitehnilist viidet täiendatakse järgmises sõnastuses:
«nõukogu direktiiv 2004/114/EÜ kolmandate riikide kodanike riiki lubamise kohta õpingute, õpilasvahetuse, tasustamata praktika või vabatahtliku teenistuse eesmärgil (ELT L 375, 23.12.2004, lk 12–18);
nõukogu direktiiv 2005/71/EÜ kolmandate riikide kodanike teadusuuringute eesmärgil riiki lubamise erimenetluse kohta (ELT L 289, 3.11.2005, lk 15–22).»
(1) Käesolev seadus jõustub 2007. aasta 1. detsembril.
(2) Käesoleva seaduse § 1 punkt 3 osas, mis puudutab välismaalaste seaduse § 122 1. lõike punktis 1 olevat kõrgharidustaseme riiklikult tunnustatud õppekava aluse nõuet, jõustub 2009. aasta 1. septembril. õ.30.11.2007 15:40
Lugeda "Välismaalaste seaduse muutmise seaduse" § 2 lg 2 õigeks järgmises sõnastuses:
"(2) Käesoleva seaduse § 1 punkt 3 osas, mis puudutab välismaalaste seaduse § 122 1. lõike punktis 1 olevat kõrgharidustaseme riiklikult tunnustatud õppekava aluse nõuet, jõustub 2009. aasta 1. septembril."
Alus: "Riigi Teataja seaduse" § 17 lõike 31 punkt 2 ja Riigikogu põhisseaduskomisjoni taotluskiri 2-6/895-v.


text:
Riigi õigusabi seaduse ja teiste seaduste muutmise seadus – Riigi Teataja
RT I, 28.12.2016, 14
23.12.2016 otsus nr 49
1) paragrahvi 12 lõige 5 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„(5) Riigi õigusabi saamise taotlus esitatakse eesti keeles.”;
2) paragrahvi 12 täiendatakse lõigetega 6–8 järgmises sõnastuses:
„(6) Taotluse võib esitada ka inglise keeles, kui õigusabi taotleb füüsiline isik, kelle elukoht on mõnes muus Euroopa Liidu liikmesriigis või kes on mõne muu Euroopa Liidu liikmesriigi kodanik, või juriidiline isik, mille asukoht on mõnes muus Euroopa Liidu liikmesriigis.
(8) Kui taotluses esinevad muud menetlemist takistavad puudused, selgitab kohus isikule võimalusi saada abi taotluse nõuetekohaseks esitamiseks käesoleva seaduse § 31 lõikes 2 nimetatud konkursi võitjalt ning isiku soovi korral edastab taotluse konkursi võitjale nõuetekohaseks esitamiseks.”;
3) paragrahvi 15 lõiget 8 täiendatakse teise lausega järgmises sõnastuses:
„Tsiviil- ja haldusasjas tehtud riigi õigusabi andmise määruse peale on määruskaebuse esitamise õigus ka advokatuuril.”;
„(4) Advokatuuril on õigus tsiviil- ja haldusasjas tehtud riigi õigusabi tasu suuruse ja riigi õigusabi kulude hüvitamise ulatuse kindlaksmääramise kohtulahendi peale edasi kaevata kohtumenetlust reguleerivates seadustes sätestatud korras.”;
5) paragrahvi 27 lõiget 1 täiendatakse punktiga 11 järgmises sõnastuses:
„11) isikule määrati esindaja tsiviilasja hagita menetluses ilma isiku taotluseta;”;
6) paragrahv 31 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„§ 31. Õigusnõustamise kättesaadavuse toetamine
(4) Justiitsministeerium teostab järelevalvet käesoleva paragrahvi lõike 3 alusel kehtestatud määruses sätestatud nõuete ja toetuse saajaga sõlmitud lepingu täitmise üle. Kui toetuse saaja ei täida oma kohustusi, võib Justiitsministeerium teha temale ettekirjutuse, mille täitmise tagamiseks võib Justiitsministeerium määrata toetuse saajale sunniraha kuni 10 000 eurot asendustäitmise ja sunniraha seaduses sätestatud korras. Justiitsministeerium võib nõuda mittesihipäraselt kasutatud toetuse riigieelarvesse tagasi.”;
7) seadust täiendatakse §-ga 382 järgmises sõnastuses:
„§ 382. Seaduse kohaldamine õigusnõustamise kättesaadavuse toetamise lepingutele
Käesoleva seaduse § 31 lõiget 4 ei kohaldata enne nimetatud sätte jõustumist sõlmitud õigusnõustamise kättesaadavuse toetamise lepingutele.”;
8) seadust täiendatakse §-ga 383 järgmises sõnastuses:
„§ 383. Õigusnõustamise kättesaadavuse toetamise lepingute pikendamine
Valdkonna eest vastutav minister võib käesoleva paragrahvi jõustumise ajal kehtivaid õigusnõustamise kättesaadavuse toetamise lepinguid pikendada kuni uue konkursi raames konkursi võitjaga lepingu sõlmimiseni.”.
§ 2. Kohtute seaduse muutmine
1) paragrahvi 16 täiendatakse lõikega 21 järgmises sõnastuses:
„(21) Lisaks käesoleva paragrahvi lõikes 2 nimetatud registritele peab Tartu Maakohtu registriosakond informatiivse tähendusega riigi- ja kohaliku omavalitsuse asutuste riiklikku registrit, mille eesmärk on avaliku sektori siseselt riigi- ja kohaliku omavalitsuse asutuste üle arvestuse pidamine ning registriandmete kättesaadavaks tegemine. Registri pidamise korra kehtestab valdkonna eest vastutav minister.”;
„(11) Viru Maakohtu esimehele makstakse lisatasu käesoleva paragrahvi lõikes 1 sätestatu kahekordses määras.”.
1) paragrahvi 43 täiendatakse lõikega 31 järgmises sõnastuses:
„(31) Kui kahtlustatav või süüdistatav taotleb käesoleva paragrahvi lõike 2 punkti 1 alusel kaitsja määramist, selgitab uurimisasutus, prokuratuur või kohus talle määratud kaitsjale tasu maksmise ja kulude hüvitamise tingimusi ja korda.”;
2) paragrahvi 45 lõige 3 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„(3) Kaitsja osavõtt kohtueelsest menetlusest on kohustuslik alates kriminaaltoimiku tutvustamisest käesoleva seadustiku § 223 lõikes 3 sätestatud korras, välja arvatud juhul, kui menetletakse teise astme kuritegu, prokurör peab võimalikuks kriminaalasja lahendada lühimenetluses, sealhulgas kiirmenetluse vormis toimetatavas lühimenetluses, kahtlustatavat on kirjalikult allkirja vastu teavitatud õigusest saada kaitsja abi, kaitsja saamise tingimustest ja kaitsja taotlemata jätmise tagajärgedest, ent kahtlustatav ei ole kaitsja osalemist taotlenud ning prokuröri või kohtuniku hinnangul ei ole kaitsja osalemine õigusemõistmise huvides vajalik.”;
3) paragrahvi 224 pealkiri muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„§ 224. Kriminaaltoimiku esitamine kahtlustatavale, kaitsjale, kannatanule ja tsiviilkostjale tutvumiseks”;
4) paragrahvi 224 täiendatakse lõikega 11 järgmises sõnastuses:
„(11) Kui kaitsja osavõtt kriminaaltoimiku tutvustamisest ei ole käesoleva seadustiku § 45 lõike 3 kohaselt kohustuslik, tutvustatakse kahtlustatavale toimikut tema taotlusel prokuröri valitud viisil.”;
5) paragrahvi 224 lõige 3 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„(3) Kaitsja, kannatanu, tsiviilkostja või käesoleva paragrahvi lõikes 11 nimetatud juhul kahtlustatava taotlusel esitatakse talle tutvumiseks kriminaalasjas tehtud salvestis või asitõend.”;
6) paragrahvi 224 lõige 6 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„(6) Kahtlustatavale, kaitsjale, kannatanule või tsiviilkostjale kriminaaltoimiku, kriminaalasjas tehtud salvestise või asitõendi tutvustamise kohta tehakse märge kriminaaltoimikusse.”;
7) paragrahvi 224 lõige 8 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„(8) Kaitsja või käesoleva paragrahvi lõikes 11 nimetatud juhul kahtlustatava taotlusel esitatakse talle tutvumiseks käesoleva seadustiku § 223 lõike 2 kohaselt kõrvaldatud materjal ning võimaldatakse teha sellest tasu eest koopiaid.”;
8) paragrahvi 224 lõige 10 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„(10) Prokuratuur otsustab kaitsjale või käesoleva paragrahvi lõikes 11 nimetatud juhul kahtlustatavale toimiku ja sellest kõrvaldatud materjali tutvustamisel, kas ja millises ulatuses on tal lubatud teha toimikust või esitatud materjalidest täiendavaid koopiaid, arvestades isikuandmete kaitse vajadust. Prokuratuur märgib koopia tegemise keelu kaitsjale või kahtlustatavale esitatavale dokumendi või toimiku koopiale.”.
Riigilõivuseaduse § 22 lõiget 2 täiendatakse punktiga 11 järgmises sõnastuses:
„11) alaealine või tema riigi õigusabi korras määratud advokaat määruskaebuse esitamisel asjas, milles alaealisele on antud riigi õigusabi;”.
§ 5. Tsiviilkohtumenetluse seadustiku muutmine
Tsiviilkohtumenetluse seadustiku § 145 senine tekst loetakse lõikeks 1 ja paragrahvi täiendatakse lõikega 2 järgmises sõnastuses:
„(2) Riigilõivu ja kassatsioonikautsjoni tasumisest on vabastatud alaealine või tema riigi õigusabi korras määratud advokaat määruskaebuse esitamisel asjas, milles alaealisele on antud riigi õigusabi.”.
(1) Käesoleva seaduse § 2 jõustub 2017. aasta 11. jaanuaril.
(2) Käesoleva seaduse § 3 jõustub 2017. aasta 1. aprillil.

matches:
kohus
§ 31
§ 31
§ 2
kohus
§ 223
§ 45
§ 223
§ 22
§ 5
§ 145
§ 2
§ 3


Riigikogu kodu– ja t??korra seadus. Kommentaarid (Коллектив авторов) - читать книгу онлайн бесплатно на Bookz (6-я страница книги)
27. RKKTS § 13 l?ike 2 punkti 15 j?rgi otsustab Riigikogu juhatus Riigikogu liikmete saatmise l?hetusse, kehtestab Riigikogu liikmete l?hetuskulude h?vitamise tingimused, ulatuse ja korra, samuti RKLS §-s 30 ja § 31 l?ikes 2 s?testatud kulude h?vitamise ulatuse, tingimused ja korra. Riigikogu liikme l?hetusi reguleerib RKLS § 33. L?hetused jagunevad riigisisesteks ja v?lisl?hetusteks. Riigisisene l?hetus on Riigikogu liikme saatmine v?ljapoole Tallinna t?itma Riigikogu, Riigikogu juhatuse v?i komisjoni antud ?lesandeid (RKLS § 33 lg 1). V?lisl?hetus on Riigikogu liikme saatmine v?lisriiki t?itma Riigikogu, Riigikogu juhatuse, komisjoni v?i fraktsiooni antud ?lesandeid (RKLS § 33 lg 2). RKLS § 33 l?iked 4 ja 5 kordavad RKKTS § 13 l?ike 2 punktis 15 s?testatut, et juhatus kehtestab l?hetuskulude h?vitamise tingimused, ulatuse ja korra ning otsustab l?hetusse saatmise. Riigikogu juhatus on 2003. aasta 4. m?rtsi otsusega nr 52 kehtestanud„Riigikogu liikme teenistusl?hetuse vormistamise korra“. Seda on muudetud j?rgmiste juhatuse otsustega: 2007. aasta 28. juuni otsus nr 75, 2008. aasta 27. m?rtsi otsus nr 38, 2010. aasta 9. detsembri otsus nr 126 ning 2011. aasta 10. veebruari otsus nr 23.
28. Vastavalt RKLS §-le 30 h?vitatakse Riigikogu liikmele kuludokumentide alusel t??ga seotud kulutused kuni 30 % Riigikogu liikme ametipalgast Riigikogu juhatuse kehtestatud korras. Riigikogu juhatus on kehtestanud Riigikogu liikme t??ga seotud kulutuste h?vitamise korra 2007. aasta 28. juuni otsusega nr 74. Seda otsust on muudetud 2010. aasta 9. detsembri otsusega nr 126 ja 2011. aasta 10. veebruari otsusega nr 23.
29. RKLS § 31 l?ikes 2 on s?testatud, et Riigikogu liikmele, kes rahvastikuregistrisse kantud elukohaandmete j?rgi elab v?ljaspool Tallinna v?i Tallinnaga piirnevaid kohaliku omavalitsuse ?ksusi, makstakse tema sooviavalduse alusel eluasemekulude h?vitamiseks iga kuu summa, mille suurus on 20 % Riigikogu liikme ametipalgast. Nimetatud s?ttes ei ole k?ll ette n?htud, et Riigikogu juhatus kehtestab eluasemekulude h?vitamise tingimused, ulatuse ja korra, kuid volituse selleks annab juhatusele RKKTS § 13 l?ike 2 punkt 15. Riigikogu juhatus on kehtestanud Riigikogu liikme eluasemekulude h?vitamise korra 2011. aasta 10. veebruari otsusega nr 22.
30. RKKTS § 13 l?ike 2 punkti 151 j?rgi kehtestab Riigikogu juhatus Riigikogu ja Riigikogu Kantselei dokumentide asutusesiseseks teabeks tunnistamise ja nende kasutamise korra. Nimetatud korra on Riigikogu juhatus kehtestanud 2009. aasta 29. jaanuari otsusega nr 9.
31. RKKTS § 13 l?ike 2 punkti 152 kohaselt kehtestab Riigikogu juhatus RKLS § 31 l?ikes 1 s?testatud kulude h?vitamise ulatuse ja korra XI Riigikogu liikmete jaoks. RKLS § 31 l?ige 1 s?testas, et v?ljaspool Tallinna ja Tallinnaga piirnevaid kohaliku omavalitsuse ?ksusi elavad Riigikogu liikmed kindlustatakse vajaduse korral elamispinnaga Riigikogu juhatuse kehtestatud ulatuses ja korras.
See s?te kaotas kehtivuse XII Riigikogu volituste algusp?evast, st 2011. aasta 27. m?rtsist (vt RKLS § 61 lg 4). Seet?ttu on RKKTS § 13 l?ike 2 punkt 152 t?naseks toime kaotanud.
32. RKKTS § 13 l?ike 2 punkti 16 kohaselt kehtestab Riigikogu juhatus Riigikogu Kantselei struktuuri ning Riigikogu Kantselei teenistujate ametipalkade piirm??rad. Kuigi kommenteeritavas s?ttes nimetatakse ?ksnes kantselei struktuuri ja teenistujate ametipalkade piirm??rasid, kehtestab Riigikogu juhatus ka kantselei p?him??ruse (RKKTS § 1573 lg 3), teenistujate koosseisu, ameti– ja abiteenistuskohtade nimetused ning palgaastmestiku (RKKTS § 1573 lg 4, vt ka ATS § 9 lg 2 esimene lause). Riigikogu Kantselei p?him??ruse on Riigikogu juhatus kehtestanud 2008. aasta 13. novembri otsusega nr 133 (seda on muudetud juhatuse 2011. aasta 10. veebruari otsusega nr 19 ja 2011. aasta 8. detsembri otsusega nr 129). Kantselei struktuuri ja teenistujate koosseisu on juhatus kehtestanud 2011. aasta 8. detsembri otsusega nr 130. Kantselei teenistujate palgaastmestiku on juhatus kehtestanud 2010. aasta 9. detsembri otsusega nr 125.
33. RKKTS § 13 l?ike 2 punkti 17 j?rgi nimetab Riigikogu juhatusavaliku konkursi korras ametisse Riigikogu Kantselei direktori. Vastavalt RKKTS § 1573 l?ikele 1 on Riigikogu Kantselei direktor kantselei juht, kelle ametiaeg on viis aastat. Riigikogu juhatus on 2011. aasta 6. detsembri otsusega nr 125 kehtestanud „Riigikogu Kantselei direktori ametikoha t?itmiseks avaliku konkursi l?biviimise korra“.
34. RKKTS § 13 l?ike 2 punkti 18 j?rgi otsustab Riigikogu juhatusRKKTS-i v?i m?ne muu seadusega reguleerimata protseduurik?simused. Sisuliselt t?hendab s?testatu juhatuse ?igust t?ita protseduurireegleid kehtestava seaduse l?nki (vt t?psemalt k?esoleva v?ljaande sissejuhatuse punkt 3.4). Juhatuse p?devust otsustada reguleerimata protseduurik?simused tuleb eristada Riigikogu esimehe (Riigikogu istungi juhataja) p?devusest lahendada istungi k?igus seoses RKKTS-i t?lgendamise ja kohaldamisega t?usetuvad k?simused (vt RKKTS 10. peat?ki 2. jao s?tted, ise?ranis § 74).
35. RKKTS § 13 l?ike 2 punkti 19 kohaselt arutab Riigikogu juhatus k?simusi, mille on temale esitanud Riigikogu esimees. Kommenteeritavas s?ttes peetakse silmas k?simusi, mille otsustamine RKKTS-i alusel on Riigikogu esimehe p?devuses (vt RKKTS § 14), mitte aga neid, mis kuuluvad Riigikogu juhatuse p?devusse ja mille Riigikogu esimees Riigikogu juhatuse t??d juhtiva isikuna paneb arutamiseks ja otsustamiseks juhatuse p?evakorda (vt RKKTS § 16 lg 1). Nii n?iteks v?ib Riigikogu esimees anda Riigikogu juhatusele arutamiseks Riigikogu istungi toimumiskoha muutmise (vt RKKTS § 14 lg 2 p 6, § 57).
36. RKKTS § 13 l?ike 2 punkti 20 kohaselt kutsub Riigikogu juhatus vajaduse korral kokku fraktsioonide esindajad, et kuulata ?ra nende seisukohad Riigikogu t?? korraldamisega seonduvates k?simustes. Riigikogu praktikas on s??rane fraktsioonide esindajate (?ldjuhul esimeeste v?i aseesimeeste) n?upidamine saanud nimetuse vanematekogu. Seda tuleb k?sitada kui n?uandvat, mitte aga otsustavat kogu. Vanematekogu arutab k?simusi, mida talle esitab juhatus. Esimene fraktsioonide esindajate n?upidamine leidis aset 1998. aasta 20. mail Riigikogu esimehe Toomas Savi kutsel. Sellistel n?upidamistel on arutatud Riigikogu liikmete kohtade jaotust istungisaalis, t??ruumide andmist Riigikogu liikmetele ja fraktsioonidele, istungisaali t??laudade muutmist paberivabaks, Riigikogu liikme t??ga seotud kulude h?vitamise korda, p?hiseaduslike institutsioonide finantsautonoomiat, olulise t?htsusega riiklike k?simuste arutelude planeerimist ja protseduuri jms.
37. RKKTS § 13 l?ike 2 punkti 201j?rgi kinnitab Riigikogu juhatus Riigikogu arhiivi pidamise korra. Riigikogu arhiivi k?sitleb RKKTS § 1582. Riigikogu juhatus on kinnitanud „Riigikogu arhiivi pidamise korra“ 2006. aasta 21. m?rtsi otsusega nr 142.
38. RKKTS § 13 l?ike 2 punkti 21 j?rgi korraldab Riigikogu juhatusRiigikogu t??d muul viisil. Kommenteeritav s?te annab Riigikogu juhatuse p?devusse ka nende k?simuste otsustamise, mida ei ole nimetatud RKKTS § 13 l?ikes 2 ega muudes RKKTS-i v?i teiste seaduste s?tetes, ent mis tegelikkuses v?ivad ette tulla. V?ljend „korraldab Riigikogu t??d muul viisil“ ei h?lma RKKTS § 13 l?ike 2 punktis 18 s?testatut, st juhatuse ?igust otsustada seaduses reguleerimata protseduurik?simusi, vaid k?igi muude Riigikogu t?? organiseerimise ja Riigikogu t??ks vajalike tingimuste loomisega seoses kerkivate k?simuste lahendamist.
39. Mitmed seadusedn?evad ette Riigikogu juhatuse teavitamise erinevatest s?ndmustest ja toimingutest (vt ErSS § 15 lg 7; RSKS § 7 lg 3, § 8 lg 3,§ 19 lg 5; ATS § 95 lg 5 p 4; HOS § 33 lg 2).
§ 14. Riigikogu esimehe ?lesanded
(1) Riigikogu esimees esindab Riigikogu ja korraldab Riigikogu t??d.
3) kutsub kokku Riigikogu t?iendavad istungid;
4) kutsub kokku Riigikogu erakorralised istungj?rgud;
5) teeb Riigikogule ettepanekuid p?evakorra t?iendamiseks, m??rab ametivannete andmise aja ning lepib Vabariigi Presidendi, peaministri ja ministritega kokku nende poolt poliitiliste avalduste esitamise aja;
6) kaalukate p?hjuste olemasolu korral m??rab k?esolevas seaduses etten?htust erineva Riigikogu istungi toimumise koha;
7) kutsub Riigikogu istungitel osalema isikuid, kellel ei ole seda ?igust ametikohast tulenevalt;
8) annab loa istungil toimuvast filmi– ja videov?tete ning tele– ja raadio?lekannete tegemiseks, samuti istungil toimuva fotografeerimiseks;
9) annab massiteabevahendite kaudu ?levaate Riigikogu kinnisel istungil toimunust ning annab loa kinnise istungi stenogrammiga tutvumiseks;
10) juhatab Riigikogu istungeid ning tagab istungi ajal korra istungisaalis ja r?dudel;
11) saadab seaduseeln?ud Vabariigi Valitsusele arvamuse andmiseks;
12) otsustab eeln?udele etten?htust teistsuguse muudatusettepanekute esitamise t?htaja m??ramise;
13) kirjutab alla vastuv?etud seadustele ja Riigikogu otsustele;
14) t?idab Vabariigi Presidendi ?lesandeid Eesti Vabariigi p?hiseaduse§-s 83 etten?htud juhtudel;
15) t?idab muid seadustest tulenevaid ?lesandeid.
1. Kommenteeritav paragrahv m??rab kindlaks Riigikogu esimehe ?lesanded. Nii nagu Riigikogu juhatuse puhul, on ka Riigikogu esimehe ?lesanded s?testatud ?ldise m??rangu (l?ige 1) ja konkreetsete ?lesannete mitteammendava loeteluna (l?ige 2).
2. RKKTS § 14 l?ige 1 s?testab, et Riigikogu esimees esindab Riigikogu. See t?hendab, et Riigikogu esimees on ex officio Riigikogu kui Eesti Vabariigi parlamendi esindaja suhetes teiste riikide parlamentide ja parlamentidevaheliste rahvusvaheliste organisatsioonidega ning Riigikogu kui p?hiseadusliku institutsiooni esindaja suhetes nii teiste p?hiseaduslike institutsioonidega kui ka f??siliste ja juriidiliste isikutega.
3. Samuti s?testab kommenteeritava paragrahvi l?ige 1, et Riigikogu esimees korraldab Riigikogu t??d (vrd PS § 69). Selline ?lesanne on RKKTS § 13 l?ikega 1 pandud ka Riigikogu juhatusele kui kollegiaalsele juhtimisorganile. Riigikogu esimehe p?devusse on antud ennek?ike niisuguste Riigikogu t?? korraldamisega seotud k?simuste otsustamine, mis on seotud juhatuse t?? juhtimisega (vt RKKTS § 14 lg 2 p 1) ja Riigikogu t?iskogu istungi l?biviimisega (vt RKKTS § 14 lg 2 p-d 3–10). Peale eelnimetatu teeb Riigikogu esimees m?ningaid toiminguid seoses Riigikogus arutatavate asjade menetlemisega, n?iteks RKKTS § 14 l?ike 2 punktides 11–13 s?testatu.
4. M?ned Riigikogu esimehe ?lesanded on fikseeritud p?hiseaduses (lisaks PS §-s 69 s?testatule): Riigikogu esimees kutsub Vabariigi Presidendi, Vabariigi Valitsuse v?i v?hemalt viiendiku Riigikogu koosseisu ettepanekul kokku Riigikogu erakorralised istungj?rgud (PS § 68); kutsub Vabariigi Presidendi valimiseks kokku valimiskogu (PS § 79 lg 4 seitsmes lause); t?idab ajutiselt Vabariigi Presidendi ?lesandeid (PS § 83); kui Riigikogu avaldab ministrile umbusaldust, teatab sellest Vabariigi Presidendile, kes vabastab ministri ametist (PS § 97 lg 5); annab kaasallkirja Vabariigi Presidendi seadlusele (PS § 109 lg 1).
5. Nagu eespool m?rgitud, ei ole RKKTS § 14 l?ikes 2 sisalduv loetelu ammendav (vt k?esoleva paragrahvi kommentaar 1) ning kujutab endast suures osas RKKTS-i teistes s?tetes fikseeritud ?lesannete kataloogi. Loetelus nimetamata ?lesanded on kindlaks m??ratud n?iteks j?rgmistes RKKTS-i s?tetes: § 132 l?ige 7 (teatab Vabariigi Presidendile Riigi-kogu suutmatusest seada ?les peaministrikandidaat); § 136 l?ige 6, § 137 l?ige 8, § 138 l?ige 6 (teatab Vabariigi Presidendile, kui Riigikogu ei v?ta vastu valitsuse poolt usaldusk?simusega seotud eeln?u); § 139 l?ige 4 (edastab arup?rimise adressaadile v?i tagastab selle esitajale); § 143 l?ike 2 teine lause (teeb Riigikogu liikmetele teatavaks infotunnis osalevate valitsusliikmete nimed); § 147 l?iked 3 ja 4 (edastab kirjaliku k?simuse adressaadile v?i tagastab selle esitajale); § 1526 l?ige 7 ja § 1528 l?ige 7 (edastab Riigikogu otsuse asjaomasele Euroopa Liidu institutsioonile); § 156 l?ige 2 (m??rab valitsuse esitatud tegevuskava l?bivaatamiseks ja selle kohta ettekande koostamiseks juhtivkomisjoni).
6. RKKTS § 14 l?ike 2 punkti 1 j?rgi kutsub Riigikogu esimees kokku Riigikogu juhatuse istungid ning juhatab neid. Juhatuse istungite kokkukutsumine ja juhatamine on s?testatud RKKTS § 16 l?igetes 1 ja 2.
7. RKKTS § 14 l?ike 2 punkti 2 j?rgi kutsub Riigikogu esimees kokku Riigikogu komisjoni esimese istungi. Komisjoni esimese istungi kokkukutsumine on s?testatud RKKTS § 29 l?ikes 1.
8. RKKTS § 14 l?ike 2 punkti 3 kohaselt kutsub Riigikogu esimees kokku Riigikogu t?iendavad istungid. T?iendava istungi kokkukutsumine on reguleeritud RKKTS § 49 l?ikes 3.
9. RKKTS § 14 l?ike 2 punkti 4 kohaselt kutsub Riigikogu esimees kokku Riigikogu erakorralised istungj?rgud. Erakorralise istungj?rgu kokkukutsumine on reguleeritud PS §-s 68 ja RKKTS §-s 51.
10. RKKTS § 14 l?ike 2 punkti 5 j?rgi teeb Riigikogu esimees Riigi-kogule ettepanekuid p?evakorra t?iendamiseks, m??rab ametivannete andmise aja ning lepib Vabariigi Presidendi, peaministri ja ministritega kokku nende poolt poliitiliste avalduste esitamise aja. Riigikogu poolt juba kinnitatud t?iskogu t??n?dala ja t?iendava istungi p?evakorra t?iendamise v?imalused ja korra s?testab RKKTS § 56. Nimetatud paragrahvi l?ike 1 punktid 9 ja 11 lubavad p?evakorda t?iendada Vabariigi Presidendi, peaministri ja ministrite poliitiliste avaldustega ning ametivandega. Kui poliitilise avalduse esitamiseks ei ole tarvis t?iendada juba kinnitatud p?evakorda, vaid see v?etakse p?evakorda selle ettevalmistamise faasis, m??rab avalduse esitamise aja Riigikogu juhatus (vt RKKTS § 155, ise?ranis selle lg 3, vt ka RKKTS § 56 kommentaar 2 ja viide 223).
11. RKKTS § 14 l?ike 2 punkti 6 j?rgi m??rab Riigikogu esimees kaalukate p?hjuste olemasolu korral RKKTS-is etten?htust erineva Riigikogu istungi toimumise koha. Riigikogu istungi toimumise koht ja v?imalus m??rata istungi pidamiseks teine koht on s?testatud RKKTS §-s 57.
12. RKKTS § 14 l?ike 2 punkti 7 kohaselt kutsub Riigikogu esimees Riigikogu istungitel osalema isikuid, kellel ei ole seda ?igust ametikohast tulenevalt. Riigikogu istungisaali siseneda ja seal istungi ajal viibida v?ivad isikud on kindlaks m??ratud RKKTS § 58 l?ikes 1.
13. RKKTS § 14 l?ike 2 punkti 8 kohaselt annab Riigikogu esimees loa istungil toimuvast filmi– ja videov?tete ning tele– ja raadio?lekannete tegemiseks, samuti istungil toimuva fotografeerimiseks. Sama on ette n?htud RKKTS § 59 l?ikes 3.
14. RKKTS § 14 l?ike 2 punkti 9 j?rgi annab Riigikogu esimees massiteabevahendite kaudu ?levaate Riigikogu kinnisel istungil toimunust ning annab loa kinnise istungi stenogrammiga tutvumiseks. Sama on s?testatud RKKTS § 60 l?ikes 3 ja § 61 l?ike 2 kolmandas lauses.
15. RKKTS § 14 l?ike 2 punkti 10 j?rgi juhatab Riigikogu esimees Riigikogu istungeid ning tagab istungi ajal korra istungisaalis ja r?dudel. Riigikogu esimehe ?lesande juhatada Riigikogu istungeid n?eb ette ka RKKTS § 63 l?ige 1. Istungi ajal korra tagamine istungisaalis ja r?dudel on s?testatud istungi juhataja ?lesandena RKKTS §-s 66. Riigikogu esimehe ?lesanded istungi juhatajana on fikseeritud veel n?iteks j?rgmistes RKKTS-i s?tetes: § 64 (avab istungi ja kuulutab selle l?ppenuks); § 65 (kuulutab v?lja vaheaja); §-d 67–75 (juhib p?evakorrak?simuse arutelu); §-d 83–88 (h??letamisega seotud toimingud); § 146 (viib l?bi infotunni).
16. RKKTS § 14 l?ike 2 punkti 11 kohaselt saadab Riigikogu esimees seaduseeln?ud Vabariigi Valitsusele arvamuse andmiseks. Riigikogus algatatud seaduseeln?u saatmise valitsusele arvamuse andmiseks s?testab RKKTS § 94 l?ige 1. Sama l?ige n?eb ette ka Riigikogu esimehe ?iguse otsustada, kas saata valitsusele arvamuse andmiseks muidki eeln?usid, st Riigikogu otsuste eeln?usid.
17. RKKTS § 14 l?ike 2 punkti 12 kohaselt otsustab Riigikogu esimees eeln?udele etten?htust teistsuguse muudatusettepanekute esitamise t?htaja m??ramise. Eeln?ule muudatusettepanekute esitamise t?htaja m??ramine on reguleeritud RKKTS § 99 l?igetes 1 ja 2. Peale selle n?eb RKKTS ette mitmeid juhtusid, kui Riigikogu esimehel on kohustus m??rata eeln?ule muudatusettepanekute t?htaeg eeln?u menetlusse v?tmisel: § 117 l?ige 2, § 1181 l?ige 3, § 125 l?ige 2 ja § 154 l?ige 2.
18. RKKTS § 14 l?ike 2 punkti 13 j?rgi kirjutab Riigikogu esimees alla vastuv?etud seadustele ja Riigikogu otsustele. Seadustele ja otsustele allakirjutamise kord on s?testatud RKKTS §-s 112.
19. RKKTS § 14 l?ike 2 punkti 14 j?rgi t?idab Riigikogu esimees Vabariigi Presidendi ?lesandeid Eesti Vabariigi p?hiseaduse §-s 83 etten?htud juhtudel. PS § 83 l?ige 1 s?testab, et kui Vabariigi President on Riigikohtu otsusel kestvalt v?imetu oma ?lesandeid t?itma v?i ei saa ta neid seaduses nimetatud juhtudel ajutiselt t?ita v?i on tema volitused enne t?htaega l?ppenud, l?hevad tema ?lesanded ajutiselt ?le Riigikogu esimehele. Ajaks, kui Riigikogu esimees t?idab presidendi ?lesandeid, peatuvad tema volitused Riigikogu liikmena (PS § 83 lg 2).
20. RKKTS § 14 l?ike 2 punkti 15 kohaselt t?idab Riigikogu esimees muid seadustest tulenevaid ?lesandeid. RKKTS-ist tulenevatele, kuid kommenteeritava paragrahvi l?ikes 2 nimetamata ?lesannetele on osundatud eespool (vt k?esoleva paragrahvi kommentaar 5). Teistest seadustest tulenevad j?rgmised Riigikogu esimehe ?lesanded:


Alutaguse valla finantsjuhtimise kord – Riigi Teataja
Alutaguse valla finantsjuhtimise kord
Alutaguse valla finantsjuhtimise kord - sisukord
§ 11 Eelarve eelnõu seletuskiri
§ 12 Eelarve eelnõu menetlemine
§ 16 Eelarve ja lisaeelarve eelnõu avalikustamine
§ 18 Reservfondi kasutamise tingimused ja kord
§ 19 Majandusaasta aruande koostamine, kinnitamine ja avalikustamine
RT IV, 31.01.2018, 17
Vastu võetud 25.01.2018 nr 20
Määrus kehtestatakse kohaliku omavalitsuse üksuse finantsjuhtimise seaduse § 5 lõigete 6 ja 7 ning § 21 lõike 1 alusel.
(1) Alutaguse valla finantsjuhtimise korra eesmärgiks on sätestada kohaliku omavalitsuse üksuse finantsjuhtimise seaduse täitmise tingimused Alutaguse vallas.
(2) Alutaguse valla finantsjuhtimise kord (edaspidi kord) sätestab nõuded:
3) vastuvõtmata eelarve korral väljaminekute tegemiseks;
5) reservfondi kasutamiseks;
6) majandusaasta aruande koostamiseks ja menetlemiseks.
(3) Kord on täitmiseks kohustuslik Alutaguse Vallavalitsusele (ametiasutusena), vallavalitsuse struktuuriüksustele ja vallavalitsuse ametiasutuse hallatavatele asutustele.
Korras kasutatakse mõisteid kohaliku omavalitsuse üksuse finantsjuhtimise seaduse (edaspidi KOFS) ja raamatupidamise seaduse ning nende alusel antud õigusaktide tähenduses.
(1) Eelarves määratakse valla rahaliste vahendite kasutamise plaan eelarveaastaks tulenevalt arengukavas ja eelarvestrateegias sätestatud eesmärkidest ja tegevustest.
(3) Eelarve ja lisaeelarve võtab Alutaguse Vallavolikogu (edaspidi volikogu) vastu määrusega.
(8) Eelarve ja lisaeelarve eelnõu koostamise ja täitmise korraldajaks on Alutaguse Vallavalitsus (edaspidi vallavalitsus).
(9) Volikogu kinnitab eelarve ja lisaeelarve käesoleva määruse lisas toodud liigenduses.
(10) Eelarve detailsema jaotuse majandusliku sisu ja vastutajate lõikes (alaeelarved) kinnitab vallavalitsus määrusega, arvestades volikogus kinnitatud eelarve või lisaeelarve eelarveosade mahte.
(1) Vallavalitsus kinnitab igaks aastaks eelarve eelnõu koostamise ajakava ning kehtestab eelarve eelnõu koostamise tingimused ja vormid, mis avalikustatakse valla veebilehel.
(2) Vallavalitsuse ametiasutuse hallatavad asutused ja struktuuriüksused esitavad finantsjuhile alaeelarvete liigenduses eelarvetaotlused koos seletuskirjaga käesoleva paragrahvi lõikes 1 sätestatu kohaselt.
(3) Esitatud eelarvetaotluste põhjal koostab finantsjuht koondtabelid ning esitab need vallavalitsusele menetlemiseks.
(4) Eelarvetaotluste põhjal koostatud koondi läbivaatamisel hindab vallavalitsus eelarve tulude ja kulude põhjendatust ja otstarbekust ning nende vastavust õigusaktidele, valla arengukavale ning planeeritud tegevustele.
(5) Eelarvetaotluste menetlemisel osalevad vallavalitsuse liikmed ja finantsjuht, aruteludesse kaasatakse vajadusel taotluste koostajad või esitajad ja struktuuriüksuste juhid.
(6) Pärast läbirääkimisi võtab vallavalitsus vastu seisukoha eelarve tasakaalu viimiseks ja finantsjuht koostab eelarve koondeelnõu käesoleva korra lisas sätestatud liigenduses ning esitab selle koos eelarve eelnõu seletuskirjaga vallavalitsusele.
§ 11. Eelarve eelnõu seletuskiri
(1) Eelarve eelnõu seletuskirjas esitatakse järgmine informatsioon:
(2) Eelarve eelnõu seletuskirja ülesehitus:
§ 12. Eelarve eelnõu menetlemine
(2) Eelarve eelnõu esimesel lugemisel tutvustatakse eelarve eelnõu sisu ja toimub eelnõu üldpõhimõtete arutelu, mille käigus volikogu liikmed võivad esitada ettekandjale ja kaasettekandjale küsimusi.
(3) Volikogu komisjonid ja volikogu liikmed esitavad muutmisettepanekud pärast eelarve eelnõu esimest või teist lugemist vallavalitsusele volikogu istungi juhataja poolt määratud tähtajaks.
(4) Eelarve eelnõu muutmisettepaneku kohta annab vallavalitsus enne eelarve teist või kolmandat lugemist seisukoha vallavalitsuse istungi protokolli kantava otsusega.
(5) Vallavalitsusel on õigus esitada omapoolseid eelarve eelnõu muutmisettepanekuid.
(6) Eelarve eelnõu muutmisettepanek peab olema tulude ja kulude osas tasakaalus ning muutmisettepanekule lisab selle algataja põhjendused ja arvestused kavandatavate muudatustega kaasnevate väljaminekute ja nende katteallikate kohta.
(7) Vallavalitsus koostab eelarve eelnõu teiseks või kolmandaks lugemiseks eelnõule esitatud muutmisettepanekute loetelu, milles märgitakse vallavalitsuse otsustus muutmisettepaneku arvestamise või mittearvestamise kohta. Vallavalitsus koostab eelarve eelnõu järgmiseks lugemiseks eelnõu uue teksti, millesse viiakse kõik eelarve- ja majanduskomisjoni arvestatud muutmisettepanekud.
(8) Eelarve eelnõu muutmisettepanekut, mida ei ole arvestanud eelarve- ja majanduskomisjon, hääletatakse selle esitaja nõudmisel volikogu istungil eelarve teise lugemise käigus.
(9) Eelarve eelnõu peab läbima volikogus vähemalt kaks lugemist.
(3) Vallavalitsus võib enne eelarve vastuvõtmist teha eelarve eelnõus kavandatud väljaminekuid, kui nende tegemise tähtaeg saabub enne eelarve vastuvõtmist ja need tulenevad:
(3) Lisaeelarve eelnõu seletuskirjas ei pea kajastama võrdlusandmeid eelneva eelarveaasta kohta.
(7) Vallavalitsus võib käesoleva määruse § 15 lõikest 2 tulenevaid väljaminekuid teha enne lisaeelarve vastuvõtmist.
(8) Lisaeelarve võib volikogu vastu võtta esimesel lugemisel.
(3) Käesoleva paragrahvi lõikes 2 nimetatud väljaminekud kajastatakse eelarves kogusummadena, väljaminekute detailsema jaotuse kehtestab vallavalitsus alaeelarvetega. Ülekantud väljaminekuid võib kasutada eelmise aasta eelarves määratud otstarbeks.
§ 16. Eelarve ja lisaeelarve eelnõu avalikustamine
(1) Eelarve ja lisaeelarve eelnõu ja seletuskiri avaldatakse Alutaguse valla veebilehel seitsme tööpäeva jooksul pärast selle esitamist volikogule. Veebilehel avaldatakse samuti nende menetlemist käsitlevad volikogu ja volikogu komisjonide istungite protokollid.
(2) Vastuvõetud eelarve ja lisaeelarve avaldatakse Alutaguse valla veebilehel seitsme tööpäeva jooksul pärast nende vastuvõtmist.
(3) Vallavalitsuse poolt kinnitatud alaeelarved avalikustatakse Alutaguse valla veebilehel seitsme tööpäeva jooksul vastuvõtmisest.
(2) Eelarve täitmist ja raamatupidamist korraldab vallavalitsus.
(3) Eelarve kassalist teenindamist (sh rahavoogude planeerimist, jälgimist ja reguleerimist) teostab finantsteenistus.
(4) Vallavalitsus ametiasutusena, vallavalitsuse struktuuriüksused ja vallavalitsuse ametiasutuse hallatavad asutused võivad teha tehinguid ainult alaeelarvetega kinnitatud väljaminekute summa piires, välja arvatud käesoleva määruse §-s 13, § 14 lõike 4 punktis 3 ning lõigetes 6 ja 7 nimetatud juhtudel.
(5) Vallavalitsus ametiasutusena, vallavalitsuse struktuuriüksused ja vallavalitsuse ametiasutuse hallatavad asutused võivad sõlmida lepingu, millega kaasneb väljaminek tulevastel eelarveaastatel, juhul kui sellega on arvestatud eelarvestrateegias.
(6) Jooksva aasta eelarves ja järgnevateks aastateks eelarvestrateegias kinnitatud summade piires on vallavalitsusel ametiasutusena, vallavalitsuse struktuuriüksustel ja vallavalitsuse ametiasutuse hallatavatel asutustel õigus ilma täiendava volikogu loata ja ilma eelarvestrateegias konkreetse lepingu andmeid välja toomata korraldada hankeid ja sõlmida kuni nelja-aastaseid lepingud, mille esemeks on:
5) omavalitsuse tööks vajalike registrite kasutamise teenuste ostmine.
(8) Kui eelarve täitmise käigus on tulude laekumine kavandatust väiksem, võib vallavalitsus kuni kaheks kuuks piirata eelarves ettenähtud väljaminekute tegemist, lubades vaid vältimatute kulude tegemist, lähtudes väljamaksete teostamisel järgmisest järjekorrast:
1) töötasud, töötasudelt kinnipeetavad või töötasult arvestatavad maksud ja maksed, valla laenude teenindamisega seotud maksed;
(9) Vallavalitsus peab väljaminekute piiramisest volikogu teavitama ja vajadusel koostama lisaeelarve eelnõu ja esitama volikogule vastuvõtmiseks.
(10) Eelarve täitmisel on lubatud kajastada arvestuspõhimõtetest tulenevaid amortisatsioone, allahindlusi, mahakandmisi, väärtuse muutusi, ebatõenäoliselt laekuvaks hindamisi, valuutakursi muutusest tingitud kasumeid ja kahjumeid, eraldiste moodustamist ja korrigeerimist ning muid raamatupidamise arvestuspõhimõtetest tulenevaid ümberhindlusi ja korrigeerimisi, olenemata sellest, kas need olid eelarves ette nähtud või mitte.
(11) Põhitegevuse kulude ja investeerimistegevuse eelarveosade täitmisel võib üht täita samas mahus rohkem, kui teine eelarveosa jääb täitmata, kui see on põhjustatud hangete korraldamise järel selgunud tingimustest, mille tõttu planeeritud tehing klassifitseeritakse eelarve täitmisel tulenevalt põhivara arvelevõtmise reeglitest teisiti, kui eelarves oli ette nähtud.
(12) Rahavoogude tõrgeteta juhtimiseks võib vallavalitsus võtta arvelduskrediiti eelarve kinnitamisel sätestatud mahus. Arvelduskrediit makstakse tagasi hiljemalt 31. detsembriks.
(13) Finantsteenistus avaldab eelarve täitmise aruande Alutaguse valla veebilehel igale kvartalile järgneva kuu viimaseks kuupäevaks.
(14) Finantsteenistus teeb alaeelarvete eest vastutajatele alaeelarvete täitmise info teatavaks vähemalt korra kalendrikuus, hiljemalt igale kuule järgneva kuu viimaseks kuupäevaks.
§ 18. Reservfondi kasutamise tingimused ja kord
(1) Eelarves planeeritakse eraldi põhitegevuse kuluna reservfond ettenägematute väljaminekute tegemiseks ja selle suuruse igaks eelarveaastaks otsustab volikogu eelarve vastuvõtmisel.
(2) Volikogu võib reservfondi suurust eelarveaasta jooksul muuta lisaeelarve vastuvõtmisel.
(3) Reservfondi minimaalne suurus on 1% põhitegevuse kulueelarvest.
(4) Vahendeid reservfondist eraldatakse vallavalitsuse korraldusega sihtotstarbeliselt.
(5) Reservfondist võib teha vallavalitsus eraldisi järgmisteks ettenägemata ja põhjendatud kuludeks:
1) suurema kahju vältimise eesmärgil erakorralisteks vajadusteks (avariide, loodusõnnetuste tagajärgede likvideerimine, kriisiolukordade lahendamine);
2) arvestuslike kulude katmiseks summas, mis ületab eelarves kavandatud kulusid ja mille tegemise kohustus tuleneb otseselt riigi ja Alutaguse valla õigusaktidest;
3) eelarve koostamisel mittearvestatud välisabist vallale tulenevate kohustustega seotud kulude katmiseks;
4) projektide omaosaluste katteks kui taotlus projekti finantseerimiseks esitati eelarveaasta jooksul;
5) sponsorluseks (stipendiumid, haridus, kultuur, sport);
6) erandkorras põhjendatud taotluse alusel asutuse eelarve suurendamiseks;
7) muude ettenägemata vajalike kulude katteks.
(6) Vallavalitsus esitab volikogule ülevaate reservfondi kasutamise kohta koos majandusaasta aruandega.
(7) Informatsiooni raha eraldamise kohta reservfondist esitab vallavalitsus volikogule arupärimise korral.
§ 19. Majandusaasta aruande koostamine, kinnitamine ja avalikustamine
(5) Majandusaasta aruanne, vandeaudiitori aruanne, vallavalitsuse protokolliline otsus aruande heakskiitmise kohta ning volikogu otsus aruande kinnitamise kohta avaldatakse pärast nende kinnitamist seitsme tööpäeva jooksul Alutaguse valla veebilehel.
1) Alajõe Vallavolikogu 09.12.2013 määrus nr 54 „Alajõe valla eelarve koostamise, vastuvõtmise, täitmise ja aruandluse kord“;
2) Alajõe Vallavolikogu 30.01.2014 määrus nr 1 „Alajõe valla eelarve reservfondi kasutamise kord“;
3) Iisaku Vallavolikogu 23.01.2014 määrus nr 4 „Iisaku valla eelarve koostamise, vastuvõtmise ja täitmise kord“;
4) Illuka Vallavolikogu 24.05.2010 määrus nr 12 „Illuka valla eelarve koostamise, vastuvõtmise, muutmise ja täitmise korra kinnitamine“;
5) Illuka Vallavolikogu 29.11.2001 määrus nr 48 „Illuka valla eelarve reservfondi käsutamise kord“;
6) Mäetaguse Vallavolikogu 16.02.2012 määrus nr 80 „Eelarve koostamise, vastuvõtmise, täitmise ja aruandluse kord“;
7) Mäetaguse Vallavolikogu 16.02.2012 määrus nr 81 „Mäetaguse valla eelarve reservfondi kasutamise kord“.
Lisa Vallavolikogus kinnitatava Alutaguse valla eelarve liigendus