Riigikogu 05.06.1996 seadus; jõustumiskuupäev 01.01.1997
redaktsioon 01.07.2017 [RT I, 09.05.2017, 13]
[RT I 2007, 65, 405 - jõust. 15.12.2007]
(12) Kui osaühing või aktsiaselts, mille vara on koormatud kommertspandiga, ühineb ainuosanikuks või ainuaktsionäriks oleva füüsilise isiku varaga, võib ühinemise kanda äriregistrisse ainult juhul, kui koos avaldusega esitatakse äriregistri pidajale pandipidaja notariaalselt tõestatud nõusolek ühinemiseks.
(1) Pandipidaja võib nõuda nõude rahuldamist kommertspandiga koormatud vara arvel kuni pandisumma ulatuses sundtäitmise või pankroti korral vastavalt pandile seadusest tulenevale järjekohale. Kommertspandiga tagatud nõude rahuldamisele ei kohaldata asjaõigusseaduse §-des 292-295 sätestatut.
(2) Äriseadustiku § 53 lõikeid 4-6 ei kohaldata.
(1) Registripidajale esitatavad avaldused peavad olema notariaalselt kinnitatud. Avaldus võib sisalduda kommertspandilepingus. Notariaalselt kinnitatud avaldus esitatakse koos kande tegemiseks vajalike dokumentidega registripidajale avalduse kinnitanud notari vahendusel notarite elektroonilise infosüsteemi kaudu. Mõjuval põhjusel võib avalduse ja kande tegemiseks vajalikud dokumendid esitada teise notari vahendusel. Notar selgitab isikule, millised dokumendid tuleb avaldusele lisada ja millised nõuded neile kehtivad.
(43) Posti teel esitatud dokumendid skaneeritakse, salvestatakse elektroonilisse toimikusse ning tagastatakse avaldaja soovil lihtpostiga. Dokumendid, mille tagastamist ei nõuta, hävitatakse ühe kuu möödudes nende esitamisest arvates.
§ 19. - § 22. [Kehtetud - RT I 2005, 39, 308 - jõust. 01.01.2006]
(1) Kande parandamisel märgitakse ebaõige kanne kehtetuks ja tehakse õige kanne.
§ 27. [Kehtetu - RT I 2005, 39, 308 - jõust. 01.01.2006]
§ 28 <!- END 27 -!> . [Kehtetu - RT I 2005, 39, 308 - jõust. 01.01.2006]
§ 29 <!- END 28 -!> . Seaduse jõustumine
(1) Ettevõtete, asutuste ja organisatsioonide registrisse (edaspidi ettevõtteregister) kantud kommertspantidele kohaldatakse vastavalt käesoleva seaduse §-des 1-13 sätestatut.
§ 31. [Kehtetu - RT I 2001, 93, 565 - jõust. 01.02.2002]
§ 32 <!- END 31 -!> . Ettevõtteregistri teatamiskohustus
§ 33. - § 36. [Käesolevast tekstist välja jäetud.]
Valdkonna eest vastutav minister kehtestab määrusega kommertspandiregistri kaardi vormi.


text:
3-3-1-71-05 Riigikohus 22.02.2006
Kui seadus näeb sunnivahendi kohaldamisel ette kirjaliku haldusakti andmise kohustuse, ei või haldusorgan oma tahet väljendada teisiti kui kirjaliku allkirjastatud haldusaktiga. Haldusakti allkirjastamise nõue ei ole ainuüksi vormi küsimus, sest allkiri tõendab, et haldusakt on antud ning selle on andnud akti allkirjastanud isik.
Kuigi HMS § 63 ei nimeta haldusakti tühisuse alusena haldusakti allkirjastamata jätmist, ei ole sunnivahendit ettenägev allkirjastamata haldusakt sundtäidetav ja selle täitmist ei või akti adressaadilt nõuda. Seega vastab allkirjastamata karistusotsus oma olemuselt tühise haldusakti tunnustele. Sunnivahendit ettenägeva akti tühisusele viitavate tunnuste ilmnemisel peab kohus akti tühisust hindama sõltumata kaebuse taotlusest.
Haldusakt ei pea sisaldama andmeid akti andnud isiku volituste kohta, kui seadus ei nõua teisiti. Kui tekib või võib tekkida kahtlus volituste olemasolus, on kohus haldusasja lahendamisel kohustatud kontrollima, kas akt on antud pädeva ametiisiku poolt.
Sunnivahendit ettenägeva akti tühisusele viitavate tunnuste ilmnemisel peab kohus akti tühisust hindama sõltumata kaebuse taotlusest. Kui tekib või võib tekkida kahtlus haldusakti andnud isiku volituste olemasolus, on kohus haldusasja lahendamisel kohustatud kontrollima, kas akt on antud pädeva ametiisiku poolt.
Juhtimisõiguse peatamise otsus on oma materiaalselt sisult halduse poolt tehtav karistusotsus, mis on suunatud haldusvälisele isikule. Selline sunnivahendi kohaldamise otsus saab omandada juriidilise tähenduse üksnes otsuse allkirjastamisel pädeva ametiisiku poolt.
3-3-1-4-06 Riigikohus 06.02.2006
Halduskohtumenetluse seadustik ei reguleeri asja läbivaatamise edasilükkamist ega näe ka ette võimalust esitada erikaebus kohtuistungi edasilükkamise määruse peale. Seetõttu tuleb halduskohtul asja läbivaatamise edasilükkamise osas lähtuda TsMS asjakohastest sätetest niivõrd, kuivõrd see on halduskohtumenetluse erisusi arvestades võimalik. Halduskohtumenetlusele olid kohaldatavad enne 31. detsembrit 2005 kehtinud TsMS § 177 lg-d 4 ja 5 ning on kohaldatav ka alates 1. jaanuarist 2006 kehtima hakanud TsMS § 352 lg 5. Siiski on võrreldes varasema regulatsiooniga nimetatud sätte järgi kohtuistungi edasilükkamise vaidlustamise võimalused piiratumad. TsMS § 352 lg 5 järgi on määruskaebuse esitamise õigus üksnes kohtumenetluse poolel ning üksnes juhul, kui vähemalt üks pool kohtuistungi edasilükkamisega ei nõustunud.

matches:
Riigikohus
§ 63
kohus
kohus
kohus
kohus
Riigikohus
§ 177
§ 352
§ 352


Loomkatseprojekti loakomisjoni moodustamise kord ja töökord, loomkatseprojekti loataotluse ja loomkatse protokolli vormid – Riigi Teataja
Loomkatseprojekti loakomisjoni moodustamise kord ja töökord, loomkatseprojekti loataotluse ja loomkatse protokolli vormid
Loomkatseprojekti loakomisjoni moodustamise kord ja töökord, loomkatseprojekti loataotluse ja loomkatse protokolli vormid - sisukord
§ 11 Loomkatse protokolli vorm
2 Komisjoni moodustamise kord
§ 3 Komisjoni liikmete ja nende asendusliikmete nimetamine
3 Komisjoni töökord
§ 4 Komisjoni esimees ja aseesimees
§ 5 Komisjoni istung
§ 6 Komisjoni otsustusvõimelisus
§ 7 Komisjoni otsuse tegemine
§ 8 Otsuse tegemine infotehnoloogia vahendusel
§ 9 Komisjoni otsus
§ 10 Istungi protokoll
§ 11 Komisjoni asjaajamise korraldamine
RT I, 14.07.2017, 6
Vastu võetud 14.01.2013 nr 3
RT I, 18.01.2013, 13
jõustumine 21.01.2013
07.03.2013 RT I, 12.03.2013, 5 15.03.2013
31.08.2015 RT I, 03.09.2015, 5 06.09.2015
10.05.2016 RT I, 13.05.2016, 4 16.05.2016
Määrus kehtestatakse loomakaitseseaduse§ 44 lõike 3, § 45 lõike 3 ja § 47 lõike 3 alusel.
(1) Määrusega reguleeritakse loomkatseprojekti loakomisjoni (edaspidi komisjon) moodustamise korda ja töökorda.
(2) Määrusega kehtestatakse loomkatseprojekti loataotluse ja loomkatse protokolli vormid (lisad 1 ja 2).
§ 11. Loomkatse protokolli vorm
[RT I, 13.05.2016, 4 - jõust. 16.05.2016]
(1) Määruse lisas 2 esitatud loomkatse protokoll vormistatakse elektrooniliselt Microsoft Exceli tarkvaraga töödeldavas vormingus ja komisjoni 14. novembri 2012. a rakendusotsuse (EL) nr 2012/707, millega kehtestatakse teabe esitamise ühtne vorm vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivile 2010/63/EL teaduslikel eesmärkidel kasutatavate loomade kaitse kohta (ELT L 320, 17.11.2012, lk 33–50), II lisa B-osas toodud üksikasjalike juhiste kohaselt.
(2) Maaeluministeerium avaldab loomkatse protokolli vormi oma veebilehel.
2. peatükk Komisjoni moodustamise kord
(1) Loomkatseprojekti loa andmiseks tegutseb Maaeluministeeriumi juures valdkonna eest vastutava ministri moodustatud komisjon.
(2) Komisjon on kuni 17-liikmeline.
(3) Komisjoni koosseisu kuuluvad:
1) Maaeluministeeriumi ametnik, kes tegeleb loomakaitse küsimustega;
2) Keskkonnaministeeriumi ametnik, kelle teenistusülesanded seonduvad loomkatsete valdkonnaga, sealhulgas geneetiliselt muundatud loomade kasutamisega loomkatsetes;
3) Haridus- ja Teadusministeeriumi ametnik, kelle teenistusülesanded seonduvad loomkatsete valdkonnaga;
4) Veterinaar- ja Toiduameti ametnik, kes tegeleb loomakaitse küsimustega;
5) Terviseameti ametnik, kelle teenistusülesanded seonduvad loomkatsete valdkonnaga;
6) isik, kellel on loomkatseprojekti kavandamise kogemus;
7) isik, kellel on katseloomade paljundamise ja kasvatamise kogemus;
8) isik, kes on asjatundja katseloomade veterinaarmeditsiini alal;
9) isik, kes on asjatundja loomkatseprojekti loataotluse hindamisel anesteesia, analgeesia ja farmakoloogia alal;
10) isik, kes on asjatundja loomkatseprojekti loataotluse hindamisel eetika valdkonnas;
11) isik, kes on asjatundja veterinaarmeditsiini ning katseloomade heaolu alal;
12) isik, kellel on põllumajandusloomade kasvatamise ja paljundamise kogemus;
13) isik, kes on asjatundja matemaatilise statistika alal;
14) isik, kes on asjatundja loomkatsete alternatiivmeetodite alal;
15) kaks loomakaitsega tegelevate ühingute esindajat;
16) Maaeluministeeriumi või Veterinaar- ja Toiduameti ametnik, kellel on õigusalane haridus.
(4) Kui komisjoni liikmel ei ole võimalik komisjoni tööst osa võtta, asendab teda talle nimetatud komisjoni asendusliige, kellel on komisjoni liikme õigused.
§ 3. Komisjoni liikmete ja nende asendusliikmete nimetamine
(1) Valdkonna eest vastutuav minister nimetab kaks komisjoni liiget ja nende asendusliikmed, kellest üks on loomakaitse küsimustega tegelev ametnik ning teine on õigusalase haridusega ametnik.
(2) Keskkonnaminister teeb ettepaneku nimetada üks komisjoni liige ja tema asendusliige, kelle teenistusülesanded seonduvad loomkatsete valdkonnaga, sealhulgas geneetiliselt muundatud loomade kasutamisega loomkatsetes.
(3) Haridus- ja teadusminister teeb ettepaneku nimetada üks komisjoni liige ja tema asendusliige, kelle teenistusülesanded seonduvad loomkatsete valdkonnaga.
(4) Veterinaar- ja Toiduameti peadirektor teeb ettepaneku nimetada üks komisjoni liige ja tema asendusliige, kes tegeleb loomakaitse küsimustega.
(5) Terviseameti peadirektor teeb ettepaneku nimetada üks komisjoni liige ja tema asendusliige, kelle teenistusülesanded seonduvad loomkatsete valdkonnaga.
(6) Tartu Ülikooli rektor teeb ettepaneku nimetada viis komisjoni liiget, kes on nimetatud § 2 lõike 3 punktides 6–10, ja nende asendusliikmed.
(7) Eesti Maaülikooli rektor teeb ettepaneku nimetada kolm komisjoni liiget, kes on nimetatud § 2 lõike 3 punktides 11–13, ja nende asendusliikmed.
(8) Tallinna Tehnikaülikooli rektor teeb ettepaneku nimetada üks komisjoni liige, kes on nimetatud § 2 lõike 3 punktis 14, ja tema asendusliige.
(9) Loomakaitsega tegelevatel ühingutel on õigus teha ettepanek nimetada kokku kaks komisjoni liiget ja nende asendusliikmed.
(10) Komisjoni liikmed nimetab valdkonna eest vastutav minister viieks aastaks. Valdkonna eest vastutav minister võib komisjoni liikme või tema asendusliikme tagasi kutsuda. Komisjoni liige või tema asendusliige, välja arvatud lõikes 1 nimetatud komisjoni liige või tema asendusliige, kutsutakse tagasi selle ministri, peadirektori, rektori või ühingu nõudel, kes on teinud tema liikmeks nimetamise ettepaneku.
3. peatükk Komisjoni töökord
§ 4. Komisjoni esimees ja aseesimees
(1) Komisjon valib oma liikmete hulgast komisjoni esimehe ja aseesimehe. Komisjoni aseesimehel on komisjoni esimehe äraolekul esimehe pädevus.
2) kutsub kokku komisjoni istungi ja määrab selle päevakorra;
3) juhatab komisjoni istungit;
4) kirjutab alla komisjoni otsustele ja teistele komisjoni koostatud dokumentidele;
5) vajadusel kutsub komisjoni istungile eksperte, kes ei kuulu komisjoni koosseisu;
6) vajadusel esindab komisjoni.
§ 5. Komisjoni istung
(1) Komisjoni töövorm on komisjoni istung (edaspidi istung).
(2) Istung on kinnine, kui komisjon ei otsusta teisiti.
(3) Istungil vaatab komisjon läbi loomkatseprojekti loataotluse koos selles märgitud andmeid tõendavate dokumentidega ja teeb otsuse hääletamise teel.
(4) Istungi kutsub kokku komisjoni esimees vastavalt vajadusele. Istungi teatis koos lõikes 3 nimetatud loataotluse ja dokumentidega saadetakse kõigile komisjoni liikmetele tutvumiseks hiljemalt viis tööpäeva enne istungi toimumist.
§ 6. Komisjoni otsustusvõimelisus
Komisjon on otsustusvõimeline, kui kohal on vähemalt üheksa liiget või nende asendusliiget, nende hulgas komisjoni esimees või viimase äraolekul komisjoni aseesimees.
§ 7. Komisjoni otsuse tegemine
(1) Komisjon teeb otsuse pärast kõigi kohalolevate liikmete arvamuse ärakuulamist.
(2) Komisjoni otsused langetatakse konsensuse alusel. Kui konsensust ei saavutata, tehakse otsus pärast liikmete lisapõhjenduste ärakuulamist poolthäälte enamusega. Häälte võrdsel jagunemisel on otsustav komisjoni esimehe või tema äraolekul aseesimehe hääl.
(3) Komisjoni liige on kohustatud teatama vähemalt viis tööpäeva enne istungit komisjoni esimehele, kui ta on isiklikult kas otseselt või kaudselt seotud arutamisele tuleva loomkatseprojekti loataotlusega, ning sel juhul komisjoni liige ei hääleta.
(4) Komisjon juhindub oma otsuste tegemisel muu hulgas Euroopa Komisjoni moodustatud eksperdirühma väljatöötatud loomkatseprojekti hindamist ja tagasiulatuvat hindamist käsitlevast töödokumendist, mis kinnitati Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2010/63/EL rakendamise eest vastutavate riiklike pädevate asutuste kohtumisel 18.–19. septembril 2013. a ja mille Maaeluministeerium avaldab oma veebilehel.
§ 8. Otsuse tegemine infotehnoloogia vahendusel
(1) Komisjoni esimehe äranägemisel võib kiiret otsustamist vajavate küsimuste puhul võib teha otsuseid ja pidada istungi infotehnoloogia vahendusel.
(2) Istungi korraldamisel infotehnoloogia vahendusel saadab komisjoni esimees komisjoni liikmetele otsuse tegemiseks vajaliku loomkatseprojekti loataotluse koos selles märgitud andmeid tõendavate dokumentidega ning määrab vastamise tähtaja.
(3) Infotehnoloogia vahendusel korraldataval istungil on komisjon otsustusvõimeline, kui kõik komisjoni liikmed on kirjalikult esitanud oma seisukohad päevakorras olevate küsimuste kohta.
§ 9. Komisjoni otsus
(1) Komisjoni otsus vormistatakse kirjalikult Maaeluministeeriumi kirjaplangil.
(2) Komisjoni otsuse ärakiri saadetakse isikule, kelle suhtes otsus on tehtud, alates otsuse tegemise päevast kolme tööpäeva jooksul.
§ 10. Istungi protokoll
(1) Istungid protokollitakse.
(2) Protokollile kirjutavad alla komisjoni esimees, tema äraolekul komisjoni aseesimees ja protokollija.
1) istungi toimumise koht, kuupäev ja protokolli number;
2) kohalolevad ja puuduvad komisjoni liikmed;
3) kohalolevad kutsutud isikud;
4) päevakord;
5) küsimuste arutamise käik;
6) hääletustulemused;
7) otsus.
§ 11. Komisjoni asjaajamise korraldamine
Maaeluministeerium korraldab komisjoni asjaajamist, sealhulgas valmistab ette ja protokollib istungeid ning koostab, edastab ja säilitab komisjoni dokumente.
Lisa 1 Loomkatseprojekti loataotlus
Lisa 2 Loomkatse protokoll


Kokku: 4225| Näitan: 1 - 20
2-14-6608/156 Riigikohtu tsiviilkolleegium 24.04.2019
kassatsioonkaebusest loobumine
2-18-4471/34 Riigikohtu tsiviilkolleegium 24.04.2019
pankrotitoimkond
PankrS § 74 lg 2 eesmärk on tagada, et igas pankrotitoimkonnas oleksid lisaks suurvõlausaldajatele esindatud ka väikevõlausaldajad. Viidatud sätte mõtte kohaselt ei saa väikese nõudega võlausaldajaks pidada isikut, kes on suurvõlausaldajaga seotud viisil, et tal on suurvõlausaldajaga sisuliselt samaväärne majanduslik huvi (vt samaväärse majandusliku huvi kohta nt Riigikohtu tsiviilkolleegiumi 10. jaanuari 2012. a määrus tsiviilasjas nr 3-2-1-144-11, p 13). (p 13) Võlausaldajate üldkoosoleku otsuse vaidlustamiseks peab PankrS § 74 lg-t 2 olema rikutud ka sisuliselt ehk üldkoosoleku otsuse tulemusel peab väiksema nõudega võlausaldaja pakutud kandidaadile olema eelistatud suurvõlausaldajaga samaväärset majanduslikku huvi omavat kandidaati. Võlausaldaja ei saa üldkoosoleku otsuse kehtetuks tunnistamist nõuda, kui otsusega on küll otsustatud valida pankrotitoimkonna liikmeks väikese nõudega võlausaldaja esindajana suurvõlausaldajaga samaväärse majandusliku huviga isik, kuid koosolekul, millel selline valimine otsustati, ei esitanud väiksema nõudega võlausaldajad omalt poolt ühtegi kandidaati. PankrS § 74 lg 11 teise lause kohaselt peab pankrotitoimkonnas olema vähemalt kolm liiget. Pankrs § 74 lg 2 mõtteks ei ole see, et kui tegelikud väiksema nõudega võlausaldajad jätavad oma kandidaadi esitamata, siis jääb pankrotitoimkond moodustamata. (p 14)
2-18-16690/41 Riigikohtu tsiviilkolleegium 10.04.2019
TsMS § 377 lg 1
TsMS § 377 lg 2
PKS § 138
vaidlusaluse õigussuhte esialgne reguleerimine
Esialgse õiguskaitse kohaldamisel on kohtul sarnaselt vaidlusaluse õigussuhte esialgse reguleerimisega ulatuslik diskretsiooniõigus. Ka esialgset õiguskaitset ei saa kohaldada vaidlusaluse õigussuhte väliselt. See tähendab, et taotletud esialgne õiguskaitse peab kuuluma hagi esemeks oleva vaidlusaluse õigussuhte esialgse reguleerimise alla. (p 11) Lapsesse puutuva meedias kajastamine kuulub õigussuhte esialgse reguleerimise alla. (p 12) Kohus saab menetluse ajaks kohaldada abinõusid, millega reguleeritakse vanema ja lapse õigussuhet ajutiselt ning mis on asjakohased lapse parimaid huve arvestades või lapse heaolu ohustamise tõttu. Lapsega seotud perekonnaasjades võib olla lubatav abinõu keeld avalikustada kohtumenetluse ajal lapsesse puutuvat meedias. (p 14) Kuigi TsMS §-dest 38 ja 41 tuleneb keeld kohtumenetlusega seotud informatsiooni avalikustada, ei hõlma see kogu lapsesse puutuvat informatsiooni. (p 16) Välistatud ei ole, et asjakohane võib olla ka selliste lapsesse puutuvate asjaolude avalikustamise keelamine, mis ei puuduta käimasolevat kohtumenetlust. (p 17) Kuigi TsMS § 378 ei võimalda menetlusvälisele isikule panna aktiivseid kohustusi ega võtta temalt õigusi, siis ei saa välistada, et lapsega seotud asjades võib lapse parimate huvide põhimõtte eripärast tulenevalt olla põhjendatud kohaldada erandlikel juhtudel lapse heaolu ohustamise takistamiseks abinõusid ka kolmandate isikute vastu. Kuna vanem otsustab lapsesse puutuvaid küsimusi lapse asemel, on eelkõige lubatav aga üksnes abinõude kohaldamine vanemate suhtes. Vaidlusalune õigussuhe piirdub vanemate ja lapse vahelise õigussuhtega, kuhu ei ole hõlmatud kolmandad isikud. (p 18) Ühise hooldusõiguse korral ei saa üks vanematest avalikustada lapsesse puutuvat meedias teise vanema nõusolekuta. (p 19)
Kohtutel on kaalutlusõigus otsustada, kas riigi õigusabi tasu kindlaksmääramine on menetlusökonoomia põhimõttest lähtudes põhjendatud hagi tagamise või esialgse õiguskaitsega seotud määruskaebemenetluses või alles lõpplahendi tegemisel. Asjaolu, et menetluskulude jaotus otsustatakse lõpplahendis, ei takista riigi õigusabi tasu kohta määruse tegemist hagi tagamise või esialgse õiguskaitsega seotud määruskaebemenetluses. Kui hagi tagamise või esialgse õiguskaitsega seotud kulud on põhimenetluse kuludest eristatavad, siis oleks üldjuhul põhjendatud, et hagi tagamise või esialgse õiguskaitse kaebemenetlusega seotud riigi õigusabi tasu vastavas kohtuastmes määraks kindlaks iga kohtuaste, kes määruskaebust menetleb. Kuna riigi õigusabi tasu reguleerib eriseadus, ei ole riigi õigusabi tasu kandmise otsustamisel menetluskulude jaotuse regulatsioon TsMS § 173 lg 1 mõttes asjakohane. Riigi õigusabi tasu kandmine otsustakse menetluskulude jaotusest eraldi, asjaolu, et menetluskulude jaotus otsustatakse lõpplahendis, ei takista riigi õigusabi tasu kohta määruse tegemist. (p 24)
Riigi õigusabi tasuga seotud küsimusi saab Riigikohus analüüsida juhul, kui ringkonnakohus on riigi õigusabi taotlust käsitlenud kohtulahendis, mille peale Riigikohtule kaevatakse. (p 22)
2-17-13363/52 Riigikohtu tsiviilkolleegium 10.04.2019
TsMS § 178 lg 2
VÕS § 492 lg 1
TsMS § 637 lg 2^1 kohaldamisel ei ole tähendust, kas ja milliseid lihtsustusi maakohus asja menetlemisel tegi. (p 14) Ringkonnakohus ei pea lihtmenetluse asjas apellatsioonkaebuse menetlusse võtmisest keeldumist TsMS § 637 lg 2^1 alusel pikemalt põhjendama, kui et määrusest oleks selgelt arusaadav, et kaebuse menetlemisest on keeldutud viidatud normi alusel ning põhjusel, et maakohus ei ole andnud luba edasikaebamiseks ning maakohtu otsuse tegemisel ei ole selgelt ebaõigesti kohaldatud materiaalõiguse normi, selgelt rikutud menetlusõiguse normi ega selgelt ebaõigesti hinnatud tõendeid või et võimalikud minetused materiaalõiguse normi ebaõigel kohaldamisel, menetlusnormide järgimisel või tõendite hindamisel ei võinud oluliselt mõjutada maakohtu lahendit. (p 15) Ringkonnakohus ei saa apellatsioonkaebuse menetlusse võtmisest TsMS § 637 lg 2^1 alusel keelduda, kui korraga on täidetud kolm tingimust: · maakohus on lihtmenetluse asja otsuses kindlaks määranud menetluskulude rahalise suuruse; · menetlusosaline vaidlustab apellatsioonkaebuses ka menetluskulude rahalise suuruse; · täidetud on TsMS § 178 lg-s 2 sätestatud eeldus ehk vaidlustatav menetluskulude summa ületab 200 eurot. TsMS § 637 lg 2^1 kohaldamise seisukohast ei ole oluline, milliseid vastuväiteid on apellant kindlaksmääratud menetluskulude summale esitanud. (p 18) Menetluskulude rahalise suuruse vaidlustamisega TsMS § 178 lg 2 mõttes on tegu ka siis, kui menetlusosaline on vaidlustanud küll üksnes menetluskulude jaotust, kuid maakohtu otsuses on menetluskulud kindlaks määratud 200 eurot ületavas summas. Kolleegium täpsustab sellega oma 7. juunil 2018. a tsiviilasjas nr 2-17-102708 tehtud määruse p-s 11 väljendatud seisukohta. (p 19)
Kui kindlustusandja täidab VÕS § 489 lg 1 sätestatud kindlustuslepingujärgset kohustust kahju kindlakstegemiseks, millega kaasnevad kulud, siis nende kulude osas ei ole kindlustusvõtja kahju kandnud. Seetõttu ei saa kahju kindlakstegemise kulu hüvitamise nõue VÕS § 492 lg 1 alusel kindlustusandja õigusjärglasele üle minna. (p 23, 24)
2-15-1553/166 Riigikohtu tsiviilkolleegium 10.04.2019
ELTS § 65 lg 3 p 5
VÕS § 111 lg 1
ELTS § 90 lg 1
tarbijalemüük
muud tarbijalepingud
võrguühenduse katkestamine tarbijast tuleneval põhjusel
Enne 1. jaanuari 2013 kehtinud ELTS § 90 lg 1 võimaldas ja võimaldab ka alates 1. jaanuarist 2013 kehtiv ELTS § 90 lg 1 katkestada tarbija võrguühenduse, kui tarbija jätab võrguteenuse eest maksmata. (p 18) Asjaolu, et võrguettevõtja on tarbijatega sõlmitud võrgulepingutest tulenevad nõuded loovutanud elektrimüüjale, ei tähenda, et võrguettevõtja ei saaks tulenevalt kehtivast ELTS § 90 lg-st 1 katkestada tarbija võrguühendust, kui tarbija on jätnud talle osutatud võrguteenuse eest tasumata. Seaduse mõtte kohaselt on oluline see, mille eest tarbija võlgu on, mitte see, kellele võlgu ollakse. (p 19)
Nii enne 1. jaanuari 2013 kehtinud kui ka alates 1. jaanuarist 2013 kehtiv ELTS § 90 lg 1 on oma olemuselt võrguteenuse osutaja kohustuse täitmist edasilükkav vastuväide VÕS § 111 lg 1 mõttes. (p 16)
Ei ole mõistlik tõlgendada TsMS § 174 lg-d 3 ja 5 koostoimes selliselt, et kõrgema astme kohus peab kindlaks määrama ka alama astme kohtus kantud menetluskulude rahalise suuruse olukorras, kus ta muudab alama astme kohtu otsust sel määral, et sellega kaasneb menetluskulude jaotuse muudatus, või teeb ise uue, osaliselt või täielikult vastupidise otsuse (Riigikohtu 28. novembri 2017. a otsus tsiviilasjas nr 2-13-37940, p 14.2; 20. aprilli 2016. a otsus tsiviilasjas nr 3-2-1-142-15, p 19 jj). (p 25)
2-18-16690/42 Riigikohtu tsiviilkolleegium 10.04.2019
kohtulahendi osaline avalikustamine
2-17-11516/46 Riigikohtu tsiviilkolleegium 10.04.2019
TsMS § 376 lg 4
PKS § 25
PKS § 38 lg 1
TsMS § 372 lg 4
TsMS § 465 lg 2
TsMS § 22 1
AÕS § 77 lg 2
AÕS § 70 lg 6
TsMS § 376 lg 1
Haginõude menetlusse võtmisest keeldumist ei saa lahendada (e-)kirjaga. Kohus peab lahendama (täiendava) haginõude menetlusest keeldumise TsMS § 372 lg 4 ja § 465 lg 2 nõuetele vastava kirjaliku määrusega, mis on TsMS § 372 lg 5 järgi ka edasikaevatav. Sellist määrust ei saa TsMS § 221 järgi edasikaevatavuse tõttu lahendada ega teha kohtujurist, vaid üksnes kohtunik. (p 15.2)
Kui kaasomanikud ei saavuta kokkulepet kaasomandis oleva asja jagamise viisi suhtes, otsustab kohus AÕS § 77 lg 2 järgi hageja nõudel kas jagada asi kaasomanike vahel reaalosades, anda asi ühele või mitmele kaasomanikule, pannes neile kohustuse maksta teistele kaasomanikele välja nende osad rahas, või müüa asi avalikul või kaasomanikevahelisel enampakkumisel ning saadud raha jagada kaasomanike vahel vastavalt nende osa suurusele. See kehtib AÕS § 70 lg 6 järgi ka ühisomandis oleva asja jagamisel. Kohus saab valida üksnes sellise jagamise viisi, mida pool on hagis või vastuhagis nõudnud. (p 24) Haginõude täiendamine kohtumenetluse kestel kaas- või ühisomandi lõpetamise viisidega AÕS § 77 lg 2 mõttes, ei ole hagi muutmine TsMS § 376 lg 1 tähenduses, kui pool on varem juba haginõude või vastuhaginõude kaasomandi või ühisomandi lõpetamiseks esitanud ja seda menetletakse. Seda saab pidada nõude laiendamiseks TsMS § 376 lg 4 p 2 mõttes, mistõttu ei pea see vastama hagiavaldusele esitatud nõuetele ning sellise täienduse võib teha ka suuliselt kohtuistungil. (p 27) Kaasomandi lõpetamise on kohtu diskretsiooniotsus, seejuures tuleb kaasomand (ühisomand) lõpetada viisil, mis koormab kaasomanikke (ühisomanikke) kõige vähem. (p 29) Olukorras, kus mitu kaasomanikku (ühisomanikku) soovivad jagatavat asja või õigust endale hüvitise maksmise vastu, on vähemasti üldjuhul mõistlik panna asi või õigus kaasomanike (ühisomanike) vahelisele enampakkumisele. Kaasomanike (ühisomanike) vaheline enampakkumine võimaldab eseme omandamisest huvitatud kaasomanikel (ühisomanikel) endil otsustada, kes neist on valmis eseme omandamisse enam rahaliselt panustama, ja toob paremini välja ka eseme väärtuse. (p 30) Ainuüksi kinnistul oleva elamu algne kuulumine ühele endistest abikaasadest ja selle omandamine kinkega oma vanematelt ei õigusta kinnistu temale jätmist, eriti kui abikaasad on ühiselt pikemat aega kinnistut kasutanud ja parendanud. (p 31) Ühisvara jagamise (sh kaasomandi lõpetamise) asjas olukorras, kus pooled soovivad laenukohustuse arvestamist abielu lahutamise aegse jäägi seisuga, arvestamata hilisemat kohustuse täitmist, on kohtulahendi resolutsioonis mõistlik näha ette laenujäägi (ennetähtaegne) tagasimaksmine enampakkumise tulemi arvel. Selleks tuleb määrata enampakkumise alghinnaks kinnistu kui terviku hind. Nii saab enampakkumise korraldada selliselt, et kumbki ühisomanik saab pakkumise teha kinnistu kui terviku hinnast lähtudes, täites esmalt tervikuna (vajaduse korral ennetähtaegselt) täitmata laenukohustuse ja seejärel võttes arvesse, kui suure osa sellest pidanuks kandma teine ühisomanik (lisaks ka võimalik abielu lahutamisele järgnenud teise eest enammakstu), makstes ülejäägi välja teisele ühisomanikule. Kuna laenujääk võib nii kohtu- kui ka võimaliku täitemenetluse ajal muutuda nagu ka see, kes kui palju on ühist kohustust täitnud, tuleks kohtulahendis näha ette laenu mahaarvamine mitte kindla summana, vaid nt jäägina enampakkumise ajal. (p 41-42) Edasiste suhete selguse huvides ühisvara jagamisel tuleks aga eelistada ühiste kohustuste jagamisele nende täitmist, sest siis saab võlausaldaja nõue rahuldatud ja abikaasad vabanevad solidaarkohustusest (vt ühiste kohustuste ja kohustuste täitmise kohta ka Riigikohtu 13. detsembri 2017. a otsus tsiviilasjas nr 2-15-15138, p-d 18, 19, 35; vt 21. mai 2014. a otsus tsiviilasjas nr 3-2-1-38-14, p 14). (p 39) Seadusandja võiks kaaluda kaasomandis või ühisomandis oleva asja jagamise menetluse muutmist hagita menetluseks, kus kohus saaks eseme jagamise otsustada menetluslikult paindlikumalt ja kaalutulusõigust ka efektiivsemalt rakendada. (p 43)
Kui pool on esitanud hagi või vastuhaginõude kaasomandi või ühisomandi lõpetamiseks ja seda menetletakse, siis esitatud haginõude täiendamine kohtumenetluse kestel kaas- või ühisomandi lõpetamise viisidega AÕS § 77 lg 2 mõttes, ei ole hagi muutmine TsMS § 376 lg 1 tähenduses. Seda saab pidada nõude laiendamiseks TsMS § 376 lg 4 p 2 mõttes, mistõttu ei pea see vastama hagiavaldusele esitatud nõuetele ning sellise täienduse võib teha ka suuliselt kohtuistungil. (p 27) Selline haginõude laiendamine on vastaspoole või kohtu nõusolekul võimalik ka kõrgemas kohtuastmes, eelkõige kui see on asjaolude kohaselt mõjuval põhjusel mõistlik. Sel juhul tuleb ringkonnakohtul küll tagada muudetud nõude osas ka kostja õiguste järgimine ning teha nõude suhtes vajalikus ulatuses ka eelmenetluse toimingud. (p 28)
Täitemenetluses kinnistu enampakkumisel võõrandamisel ei sõlmita omandi üleandmise lepingut ja kanded kinnistusraamatusse tehakse TMS §-de 156 ja 160 järgi enampakkumise akti alusel täituri avaldusel. See kehtib nii kinnistu võõrandamisel avalikul kui ka kaasomanike (või ühisomanike) vahelisel enampakkumisel täitemenetluses. (p 35) Täitmisteate teisele ühisomanikule (või kaasomanikule) kättetoimetamine ja vabatahtliku täitmise tähtaeg (TMS §-d 24 ja 25) annavad võimaluse korraldada eseme müük poolte kokkuleppel ka täitemenetluse väliselt, st eraõiguslikul alusel. Selliseks puhuks võib olla vajalik abikaasa tahteavalduste asendamine (vt ka Riigikohtu 26. aprilli 2017. a otsus tsiviilasjas nr 3-2-1-14-17, p 26). (p 36)
Ühisvara jagamise (sh kaasomandi lõpetamise) asjas olukorras, kus pooled soovivad laenukohustuse arvestamist abielu lahutamise aegse jäägi seisuga, arvestamata hilisemat kohustuse täitmist, on kohtulahendi resolutsioonis mõistlik näha ette laenujäägi (ennetähtaegne) tagasimaksmine enampakkumise tulemi arvel. Selleks tuleb määrata enampakkumise alghinnaks kinnistu kui terviku hind. Nii saab enampakkumise korraldada selliselt, et kumbki ühisomanik saab pakkumise teha kinnistu kui terviku hinnast lähtudes, täites esmalt tervikuna (vajaduse korral ennetähtaegselt) täitmata laenukohustuse ja seejärel võttes arvesse, kui suure osa sellest pidanuks kandma teine ühisomanik (lisaks ka võimalik abielu lahutamisele järgnenud teise eest enammakstu), makstes ülejäägi välja teisele ühisomanikule. Kuna laenujääk võib nii kohtu- kui ka võimaliku täitemenetluse ajal muutuda nagu ka see, kes kui palju on ühist kohustust täitnud, tuleks kohtulahendis näha ette laenu mahaarvamine mitte kindla summana, vaid nt jäägina enampakkumise ajal. (p 41-42) Kuigi ühisvarana jagatakse PKS §-st 25 tulenevalt esmajoones ühisvarasse kuuluvaid esemeid ja abikaasade muid varalisi õigusi, tuleb vara jagamisel PKS § 38 kohaselt arvesse võtta ka ühisvaral lasuvaid kohustusi. Ühisvara jagamisel tuleb arvestada poolte ühiseid kohustusi ning ühe abikaasa selliseid isiklikke kohustusi, mis on seotud ühisvarasse kuuluva esemega. Kohustused saab vara jagamise käigus täita või jagada abikaasade vahel sarnaselt muu varaga. Kohus ei saa abikaasade ühisvara jagamisel siiski muuta võlausaldaja nõusolekuta ära abikaasade solidaarset vastutust võlausaldaja ees, st vabastada ühte endist abikaasat vastutusest võlausaldaja ees, vaid üksnes reguleerida kohustuse täitmise korraldust endiste abikaasade vahelises suhtes. Seetõttu tuleks edasiste suhete selguse huvides ühisvara jagamisel eelistada ühiste kohustuste jagamisele nende täitmist, sest siis saab võlausaldaja nõue rahuldatud ja abikaasad vabanevad solidaarkohustusest (vt ühiste kohustuste ja kohustuste täitmise kohta ka Riigikohtu 13. detsembri 2017. a otsus tsiviilasjas nr 2-15-15138, p-d 18, 19, 35; vt 21. mai 2014. a otsus tsiviilasjas nr 3-2-1-38-14, p 14). (p 39)
2-14-51896/235 Riigikohtu tsiviilkolleegium 08.04.2019
VÕS § 65
TsMS § 207 lg 2
Isik saab kohtusse pöörduda üldjuhul vaid oma eeldatava ja seadusega kaitstud õiguse või huvi kaitseks. Menetlusosaline saab vaidlustada kohtuotsuse enda õigusi puudutavas osas. Kui menetlusosalised esitavad solidaarvõlgnikena ühise kassatsioonkaebuse, osalevad nad menetluses siiski eraldi. (p 15)
Kui Riigikohus tühistab ringkonnakohtu otsuse, tühistab ta selle ka tuvastatud asjaolusid puudutavas osas. Seetõttu ei saa ringkonnakohus asja uuel lahendamisel asjaolude tuvastatuks lugemisel viidata Riigikohtu samas asjas tehtud varasemale lahendile. Ringkonnakohus peab asja uuel lahendamisel asjaolud nõuetekohaselt tuvastama. (p 21)
Osaühingu osa väärtus kahju hüvitamise kindlakstegemisel sõltub nii osaühingu majanduslikust seisundist kui ka sellest, millise õiguse ja kontrolli osa annab ühingu juhtimisel ja kasumi jaotamisel. See sõltub omakorda osaühingu põhikirjast tulenevatest võimalikest eriõigustest, osa suurusest ja sellest tulenevast võimalusest otsustada olulisi küsimusi või nende otsustamist blokeerida. Vt ettevõtte väärtuse hindamise meetodite kohta Riigikohtu 21. detsembri 2004 tsiviilasjas nr 3-2-1-145-04 tehtud otsus p 23. (p 23.1)
2-16-4341/64 Riigikohtu tsiviilkolleegium 03.04.2019
VÕS § 692
VÕS § 973 lg 1
VÕS § 970 lg 2
VÕS § 937
Protest VÕS § 962 ja VÕS § 970 lg 2 mõttes on tähtis olukorras, kus veksli omanik esitab nõude mõne vekslikohuslase vastu, kes nõuet ei lunasta. Sellisel juhul kinnitab notar või selleks seadusega õigustatud muu isik, et veksli maksjale on tehtud veksli aktseptimise või lunastamise ettepanek (VÕS § 962 lg 1). Selliselt on protest justkui tõend selleks, et vekslist tuleneva nõudega saaks pöörduda mõne teise vekslikohuslase vastu (st esitada regressinõude). Üldjuhul on protestimine vajalik ka lihtveksli puhul. (p 13) Erandlik on aga olukord siis, kui nõue esitatakse veksli väljaandja vastu. Erisättena reguleerib lihtveksli väljaandja vastutust VÕS § 937 lg 2, millest tuleneb, et veksli väljaandja vastu võib vekslist tuleneva nõude alati esitada, sõltumata protestimisest. (p 14)
2-17-15328/28 Riigikohtu tsiviilkolleegium 03.04.2019
avalikult teatavaks tehtud üksnes otsuse resolutsioon
2-15-17699/86 Riigikohtu tsiviilkolleegium 03.04.2019
Kinnine menetlus. Lahendit ei avalikustata.
2-16-3785/114 Riigikohtu tsiviilkolleegium 03.04.2019
TsMS § 277
TsÜS § 85 lg 1
TsMS § 2 lg 1
Dokumendi võltsitusele tuginemine TsMS § 277 mõttes tähendab seda, et vaidlustatakse dokumendi ehtsust. Siiski ei välista ainuüksi see, kui lepingudokument on allkirjastatud mitte lepingus märgitud ajal, vaid hiljem (intellektuaalne võltsimine), lepingust tulenevate õiguslike tagajärgede tekkimist (vt ka Riigikohtu 23. oktoobri 2013. a otsus tsiviilasjas nr 3-2-1-96-13, p 34). Isegi kui lepingudokument ei ole võltsitud TsMS § 277 mõttes, saavad lepingust tulenevad õigused ja kohustused tekkida vaid juhul, kui leping on kehtiv (st kui see ei ole tühine ega tühistatud). (p 14)
tehingu ühe osa tühisus
Isegi kui leping on osadeks jagatav, ei saa olukorras, kus kolmel lepinguosalisel on omavahel seotud õigused ja kohustused, eeldada, et leping oleks sõlmitud ka ilma kolmanda lepinguosaliseta. Kui kaks lepingupoolt soovivad TsÜS §-le 85 tuginedes väita, et tehing siiski nende vahel kehtib, peavad nad mh põhjendama ja tõendama, et tehing oleks tehtud ka ilma tühise osata. (p 16)
Kohtuotsuse täitmise korda on võimalik kindlaks määrata ka ringkonnakohtus (vt TsMS § 656 lg 2 ja § 657 lg 1 p 3 kohaldamise kohta nt Riigikohtu 11. aprilli 2018. a otsus asjas nr 2-15-8191/82, p 11 ja seal viidatud kohtupraktika). (p 22)
Kui äriühingust hagejale kuulub alusetust rikastumisest tulenev hüvitisnõue ja juhatuse liikme vastu soovitakse esitada kahju hüvitamise nõue põhjusel, et rikastumisnõude maksmapanek võib osutuda keeruliseks, tuleb alusetust rikastumisest tuleneva nõude väärtust kahjuhüvitise suuruse määramisel arvesse võtta selleks, et välistada seda, et kahjustatud isik saaks kahju tekitamisest kasu (VÕS § 127 lg 5). Juhatuse liikmelt saab kahjuhüvitist nõuda vaid ulatuses, milles alusetust rikastumisest tulenev nõue on väärtusetu (vt Riigikohtu 30. mai 2007. a otsus tsiviilasjas nr 3-2-1-49-07, p 16). (p 24) Eeltoodu ei tähenda siiski seda, et juhatuse liikme vastu saaks kahjunõude esitada või et kohus saaks selle rahuldada alles siis, kui eelneva kohtumenetluse käigus on lõplikult kindlaks tehtud, et alusetust rikastumisest tulenev nõue on (osaliselt) väärtusetu. Selleks, et esitada isiku vastu kahju hüvitamise nõue, ei pea kahju suurus alati olema täpselt tõendatav. (p 25)
Seadus ei reguleeri otseselt seda, kuidas peaks olukorras, kus täitedokumendis on täitemenetluse alustamine ühe kostja vastu seatud sõltuvusse sellest, kas täitedokumenti on õnnestunud täita teise kostja suhtes, tegema kindlaks, kas täitmine esimese kostja suhtes on ebaõnnestunud. (p 26) Samas sisaldab TMS sätteid, mis reguleerivad olukordi, kus mõningate asjaolude saabumine või tähtaegade kulgemine on seatud sõltuvusse sellest, kas täitemenetlus on ebaõnnestunud või mitte. (p 26.1) Täitemenetluse ebaõnnestumise tõendamiseks on sissenõudjal võimalik pöörduda kohtutäituri poole, et viimane väljastaks õiendi täitemenetluse ebaõnnestumise kohta (vt Riigikohtu 20. detsembri 2016. a otsus tsiviilasjas nr 3-2-1-74-16, p 15.2 ja 20. märtsi 2019. a määrus tsiviilasjas nr 2-18-4482/25, p 17.2). (p 26.2) TMS § 217 lg 1 võimaldab esitada kaebuse olukorras, kus täitur keeldub täitemenetlust alustamast või täitetoimingut tegemast (vt nt Riigikohtu 15. märtsi 2017. a määrus tsiviilasjas nr 3-2-1-166-16, p 14). Välistatud ei ole ka tuvastushagi esitamine täitedokumendi tõlgendamiseks TsMS § 368 lg 2 järgi. (p 26.3)
2-17-16823/64 Riigikohtu tsiviilkolleegium 03.04.2019
AÕS § 72 lg 1
AÕS § 74 lg 1
kaasomandi valdamine ja kasutamine
ühistu üldkoosolek ja juhatus
Vaidlus parkla laiendamise ja ka parkla ehitamise üle ei ole korteriomandi valitsemise küsimuseks, mida sätestab korteriomandiseadus (alates 1. jaanuarist 2018 sätestab korteriomandi valitsemise küsimusi korteriomandi- ja korteriühistuseadus). Sellise vaidluse lahendamisel kohalduvad asjaõigusseaduse kaasomandit reguleerivad sätted. Selle üle, millal on tegemist AÕS § 72 lg 1 ja § 74 lg 1 järgi kaasomanike häälteenamusega tehtava otsusega või kõigi kaasomanike kokkuleppel tehtava otsusega, tuleb otsustada asjaolude alusel. Nii sõltub ka parkla ehitamise või laiendamise üle otsustamisel viidatud sätete kohaldamine sellest, kui suur on tuvastatud asjaoludel parkla kaustusse minev maa-ala, milline on selle maa-ala varasem majanduslik otstarve ja kas seda muudetakse vms. AÕS § 74 lg 1 kohaldamisel tuleb hinnata nii seda, kas asja oluliselt muudetakse, kui ka seda, kas asja majanduslikku otstarvet oluliselt muudetakse. Neid kriteeriume ei saa samastada. Nii võib nt asja otstarbe muutmine küll kaasa tuua ka asja olulise muutmise, kuid mitte alati. (p 11)
Vaidlus parkla laiendamise ja ka parkla ehitamise üle ei ole korteriomandi valitsemise küsimuseks, mida sätestab korteriomandiseadus (alates 1. jaanuarist 2018 sätestab korteriomandi valitsemise küsimusi korteriomandi- ja korteriühistuseadus). Sellise vaidluse lahendamisel kohalduvad asjaõigusseaduse kaasomandit reguleerivad sätted.
2-17-117146/26 Riigikohtu tsiviilkolleegium 01.04.2019
tsiviilkolleegiumi kogu koosseisule andmise määrus
2-07-6578/19 Riigikohtu tsiviilkolleegium 27.03.2019
2-16-4891/80 Riigikohtu tsiviilkolleegium 27.03.2019
VÕVS § 5 lg 1
VÕVS § 7 lg 2
Võlgnikul on õigus esitada määruskaebus maakohtu määruse peale, millega tühistatakse ümberkujundamiskava ning lõpetatakse võlgniku võlgade ümberkujundamise menetlus. (p 16-17)
2-15-18182/131 Riigikohtu tsiviilkolleegium 22.03.2019
VangS § 52 lg 1
VÕS § 30
Hageja (kinnipeetav) tugines oma mittevaralise kahju nõudes temaga sõlmitud tervishoiuteenuse osutamise lepingu rikkumisele, leides, et kostja ei taganud talle tervishoiuteenuse osutamist kooskõlas VÕS §-ga 762 ja sellekohaste avaliku õiguse normidega. Kostja lepingurikkumise tuvastamiseks tuli kohtul hinnata, kas eriarstiabi osutaja (eriarsti) juurde saadetud hageja vajas eriarsti näidustuse järgi operatsiooni ja kas hageja soovis seda. Juhul kui hageja vajas eriarsti näidustuse kohaselt operatsiooni, tuleb hinnata, kas kostja tagas hagejale operatsiooni tegemise mõistliku aja jooksul arvates näidustusest teadasaamisest. Hinnangu andmisel sellele, milline peab olema mõistlik aeg patsiendile operatsiooni tagamiseks, on oluline lähtuda andmetest, mis võimaldavad võrrelda kõnealuse operatsiooni kättesaadavuse aega operatsioonijärjekorra alusel nii vanglas kui ka vabaduses (s.o küsimus sellest, millise ajavahemiku jooksul kõnealust operatsiooni patsientidele (nii vanglas kui ka vabaduses) tavapäraselt võimaldatakse). Vanglas viibival patsiendil (kinnipeetaval) ei saa olla ootust, et ta peaks saama plaanitud operatsioonile varem, kui seda võimaldatakse vabaduses viibivale patsiendile (tavapatsiendile). Samuti tuleb arvestada, et võrreldes tervishoiuteenuse osutamisega tavapatsiendile, on vangla võimalused osutada tervishoiuteenust kinnipeetavale piiratumad. Kui tervishoiuteenuse osutaja on tervishoiuteenuse osutamise lepingut rikkunud ja põhjustanud sellega patsiendile mittevaralist kahju, tuleb hinnata, kas tervishoiuteenuse osutaja on rikkumise eest vastutav. Tervishoiuteenuse osutaja saab VÕS § 104 lg-st 1 ja § 770 lg-st 1 tulenevalt tõendada oma süü puudumist. Juhul kui tervishoiuteenuse osutaja vastutab patsiendile lepingurikkumisega tekitatud kahju eest, peab ta VÕS § 134 lg-te 1 ja 5 järgi patsiendile kahju hüvitama. Kahjuhüvitise suuruse kindlaksmääramisel tuleb arvestada VÕS §-s 127 sätestatud üldiste põhimõtetega (vt selle kohta Riigikohtu 6. juuni 2018. a otsus tsiviilasjas nr 2-16-9313/102, p-d 21-24). (p 9-14) Tervishoiuteenuse osutamise lepingu puhul peab patsient tõendama, et tervishoiuteenuse osutaja on nendevahelist lepingut rikkunud. Erandid eeltoodud tõendamise üldpõhimõttest kehtivad juhtumitele, mis on sätestatud VÕS § 770 lg-s 4 ja VÕS § 770 lg-s 3 (tõendamiskoormise kergendamine). (p 11)
Terviseloos sisalduvaid kandeid ei saa pidada võlatunnistusteks, sest need ei vasta VÕS §-s 30 sätestatud tunnustele. (p 10)
Tervishoiuteenuse osutamise lepingu puhul peab patsient tõendama, et tervishoiuteenuse osutaja on nendevahelist lepingut rikkunud. Erandid eeltoodud tõendamise üldpõhimõttest kehtivad juhtumitele, mis on sätestatud VÕS § 770 lg-s 4 ja VÕS § 770 lg-s 3 (tõendamiskoormise kergendamine). (p 11)
Vt TsMS § 436 lg 1, § 442 lg 8 ja § 654 lg 4 ja 5 kohaldamise kohta Riigikohtu 16. aprilli 2018. a otsus tsiviilasjas nr 2-16-18267/52, p 24; Riigikohtu 26. aprilli 2017. a otsus tsiviilasjas nr 3-2-1-23-17, p 9 ja Riigikohtu 12. aprilli 2017. a otsus tsiviilasjas nr 3-2-1-13-17, p 15) (p 12) (p 12)
Juhul kui tervishoiuteenuse osutaja vastutab patsiendile lepingurikkumisega tekitatud kahju eest, peab ta VÕS § 134 lg-te 1 ja 5 järgi patsiendile kahju hüvitama. Kahjuhüvitise suuruse kindlaksmääramisel tuleb arvestada VÕS §-s 127 sätestatud üldiste põhimõtetega (vt selle kohta Riigikohtu 6. juuni 2018. a otsus tsiviilasjas nr 2-16-9313/102, p-d 21-24). (p 14)
ÄS § 178 lg 2 eesmärk on anda osanikele võimalus kõrvaldada esimese otsuse tegemisel esinenud protseduurilised rikkumised ja vältida ebamõistlikku kohtumenetlust, luues esimese otsuse kehtivuse suhtes õigusselguse enne selle kohta kohtulahendi tegemist (vt ka Riigikohtu 30. jaanuari 2009. a otsus tsiviilasjas nr 3-2-1-145-08, p 13). (p 10) See, et ÄS § 178 lg 2 järgi ei saa tühist otsust kinnitada, tähendab üksnes seda, et esialgset tühist otsust ei ole võimalik uue (kinnitava) otsusega kehtivaks muuta. Küll aga on esialgse tühise otsuse asemel võimalik võtta vastu uus samasisuline otsus, millel on iseseisev õigusjõud, kuid millel ei ole mõju esialgsele, tühisele otsusele. Kui osanikud võtavad vastu uue sama sisuga otsuse, on sellel iseseisev edasiulatuv õigusjõud ehk see kehtib alates otsuse tegemisest. (p 11)
Selleks, et teha kindlaks, mida osanikud ÄS § 178 lg 2 tähenduses vastuvõetud (kinnitatavas) otsuses otsustasid ja kas tegu on otsusega, millel on iseseisev õigusjõud, tuleb seda otsust tõlgendada. (p 12) Osanike otsuse kui mitmepoolse tehingu tõlgendamisele kohalduvad üldjoontes sarnased põhimõtted nagu ka lepingu tõlgendamisele ja kesksel kohal on otsuses väljendatud tahte väljaselgitamine. (p 13) Kui otsuse sisuks on juhatuse liikme ametisuhte lõpetamine, mistõttu on otsus omakorda osaühingu (kostja) tahteavaldus, mis on suunatud kindlale isikule (hagejale kui juhatuse liikmele), siis tuleb otsust tõlgendada objektiivsest tõlgendamisstandardist lähtudes. Objektiivset tõlgendamist õigustab vajadus kaitsta isikut, kellele ametisuhte võimalik ülesütlemine on adresseeritud. Objektiivse tõlgendamise eesmärgiks on välja selgitada tahteavalduse sisu, võttes arvesse, kuidas oleks otsusest aru saanud tahteavalduse saajaga sarnane mõistlik isik samasugustel asjaoludel. (p 14) Kuigi tahteavalduse ja ka otsuse objektiivse sisu väljaselgitamisel lähtutakse tõlgendamisel esmalt sõnadele või tegudele antavast üldlevinud tähendusest, on määrav siiski selles väljendatud tahe. Kui otsusest, mis on sõnastatud kui varasema, tühise otsuse kinnitamine, on võimalik välja lugeda, millist tagajärge otsusega soovitakse saavutada, on vaatamata selle formaalsele sõnastusele tegemist mitte lihtsalt esimest otsust kinnitava otsusega ÄS § 178 lg 2 mõttes, vaid uue samasisulise otsusega, millel on iseseisev õigusjõud ja mille kehtivus ei sõltu sellest, et esimene otsus osutub tühiseks. (p 15)
2-16-10435/138 Riigikohtu tsiviilkolleegium 20.03.2019
TsMS § 549 lg 1
TsMS § 540 lg 1
SHS § 105 lg 1 p 2
TsMS § 540 lg 1 alusel saab kinnisesse asutusse paigutamise peatamise määrata siis, kui kinnisesse asutusse paigutamise eeldused on iseenesest täidetud, kuid arvestades konkreetse isiku tervislikku seisundit oleks võimalik tema vabadusse jätmine kohtuliku kontrolli all (TsMS § 540 lg 2 kohaselt võib kohus peatamise tühistada mh siis, kui isik ei täida talle pandud tingimusi või kohustusi). TsMS § 540 lg 1 eesmärk on võimaldada kohtutel kohaldada isiku õigusi oluliselt vähem piiravat alternatiivi isiku kinnisesse asutusse paigutamisele või tema sealt vabastamata jätmisele. (p 19) Tulenevalt kinnisesse asutusse paigutamise ultima ratio iseloomust ja vajadusest kohaldada võimalusel isiku õigusi vähem piiravat meedet peab kohtul olema võimalik kohaldada isiku suhtes tingimusi ja kohustusi, mille täitmisel ei võeta talt vabadust kinnisesse asutusse paigutamise teel, juba kinnisesse asutusse paigutamise üle otsustamisel (vt Riigikohtu 14. veebruari 2018. a määrus tsiviilasjas nr 2-15-3662/92, p 15.6). (p 19.1) Sarnaselt kohtu kohustusega hinnata, kas piisab üksnes ambulatoorsest sundravist või on vajalik isikult vabaduse võtmine statsionaarse sundravi näol, tuleb ka isiku kinnisesse asutusse paigutamisel kontrollida, kas konkreetsel juhul on kinnisesse asutusse paigutamine põhjendatud ja vältimatult vajalik, võrreldes isiku suhtes mõjutusvahendite kohaldamisega väljaspool kinnist asutust (vt Riigikohtu 14. veebruari 2018. a määrus tsiviilasjas nr 2-15-3662/92, p 15.7 ja seal viidatud Riigikohtu 31. märtsi 2017. a määrus kriminaalasjas nr 3-1-1-105-16, p 33). (p 19.2) TsMS § 540 lg 1 järgset peatamist ei oleks võimalik rakendada muidu, kui isiku ohtlikkuse aste peab olema üldjuhul mõnevõrra madalam, kui sel juhul, mil ta tuleb vältimatult paigutada kinnisesse asutusse. (p 20.3) TsMS § 540 lg 1 alusel kinnisesse asutusse paigutamise peatamise kohaldamine ei tähenda seda, et isiku kinnisesse asutusse paigutamise eeldused (sh ka SHS § 105 lg 1 p 3) ei ole täidetud. Vastasel korral ei oleks võimalik peatamist praktikas rakendada. (p 20.4) Kohtud peavad eksperdiarvamust hindama ja kriitiliselt analüüsima koos teiste tõenditega (vt Riigikohtu 14. veebruari 2018. a määrus tsiviilasjas nr 2-15-3662/92, p 14). Eksperdiarvamus ei ole kohtule siduv ka siis, kui selles leitakse, et isik ei ole ohtlik. (p 20.1)
Kohtud peavad eksperdiarvamust hindama ja kriitiliselt analüüsima koos teiste tõenditega (vt Riigikohtu 14. veebruari 2018. a määrus tsiviilasjas nr 2-15-3662/92, p 14). (p 20.1)


Kiisa Rahvamaja põhimäärus – Riigi Teataja
Kiisa Rahvamaja põhimäärus
Kiisa Rahvamaja põhimäärus - sisukord
§ 5 Rahvamaja tegevuse eesmärk
§ 8 Rahvamaja nõukogu
§ 9 Rahvamaja vara, eelarve ja rahastamine
RT IV, 29.04.2016, 10
Vastu võetud 21.04.2016 nr 15
Määrus kehtestatakse kohaliku omavalitsuse korralduse seaduse § 6 lõike 2 ja lõike 3 punkti 2, § 30 lõike 3 ning § 35 lõike 2 alusel.
Käesolev määrus sätestab Kiisa Rahvamaja eesmärgid ja ülesanded, juhtimise korralduse, juhataja õigused ja kohustused, finantseerimise alused ning aruandluse ja kontrolli.
(1) Rahvamaja ametlik nimetus on Kiisa Rahvamaja (edaspidi rahvamaja).
(2) Rahvamaja asukoht on Harjumaa, Saku vald, Kiisa alevik.
(1) Rahvamaja on Saku Vallavalitsuse (edaspidi vallavalitsus) hallatav asutus. Rahvamaja registreeritakse riigi ja kohaliku omavalitsuse asutuste registris.
(2) Rahvamaja põhimääruse ja selle muudatused kinnitab Saku Vallavolikogu (edaspidi volikogu).
(3) Rahvamaja omab tööandja õigusi. Rahvamaja töötajate põhjendatud koosseisu kinnitab rahvamaja juhataja (edaspidi juhataja) ettepanekul vallavalitsus.
(4) Rahvamaja tegutseb seaduste, käesoleva põhimääruse ning teiste õigus- ja haldusaktide alusel.
(5) Rahvamaja pitsat on sõõrikujuline, läbimõõduga 35 mm. Pitsati sõõri ülemisel äärel on kiri „Kiisa Rahvamaja“, sõõri alumisel äärel kiri „Saku vald“. Pitsati keskel kasutatakse valla vappi.
(6) Rahvamaja võib kasutada oma sümboolikat, mille kujunduse ja kasutuse korra kehtestab juhataja kooskõlastatult vallavalitsusega.
(2) Rahvamaja asjaajamise korraldus reguleeritakse asjaajamiskorraga, mille kehtestab juhataja.
§ 5. Rahvamaja tegevuse eesmärk
(2) Rahvamaja tegevus on suunatud üldjuhul Saku valla elanikele.
1) kultuuri- ja meelelahutuslike sündmuste korraldamine;
2) taidluse ja huvitegevuse korraldamine;
4) rahvamaja kultuuri- ja huvialase tegevuse kohta statistika kogumine;
5) tegevusvaldkonnaga seotud projektide koostamine ja juhtimine;
6) vallas tegutsevate kultuuriühendustega koostöö tegemine;
7) Saku valla esindussündmuste korraldamine koostöös teiste vallavalitsuse hallatavate asutustega;
8) rahvamaja korraldatavatest avalikkusele suunatud sündmustest teavitamine.
1) osaleda vallavalitsuse nõusolekul organisatsioonide, liitude ja töögruppide (sealhulgas rahvusvahelised) tegevuses;
2) teostada seadusega ja valla õigus- ning haldusaktidega kooskõlas olevaid tehinguid ning osutada tasulisi teenuseid, mille hinna kehtestab vallavalitsus juhataja ettepanekul.
1) juhib rahvamaja, tagades põhimääruses ettenähtud ülesannete täitmise, ja kannab vastutust rahvamaja üldseisundi, arengu, rahaliste vahendite sihipärase ja otstarbeka kasutamise ning eelarve täitmise eest;
2) esindab rahvamaja ilma täiendavate volitusteta kõigis riigi- ja omavalitsusasutustes, suhetes füüsiliste ja juriidiliste isikutega ning tegutseb rahvamaja nimel;
3) koostab rahvamaja eelarve eelnõu ja esitab selle vallavalitsusele menetlemiseks;
4) korraldab rahvamaja valduses oleva vara valitsemist vastavuses Saku valla õigusaktidega;
5) teostab tehinguid õigusaktidega sätestatud korras põhimääruses sätestatud ülesannete täitmiseks eelarves selleks ettenähtud vahendite piires;
6) sõlmib, muudab, peatab ja lõpetab töölepingud rahvamaja töötajatega;
9) kehtestab rahvamaja asjaajamise korra ning vastutab asjaajamise õigsuse ja dokumentide säilitamise eest, peab arhiiviseadusele vastavat dokumentide loetelu ja annab dokumendid üle arhiivile;
10) teeb vallavalitsusele ettepanekuid teenuste hindade kehtestamiseks, kooskõlastades need eelnevalt rahvamaja nõukoguga;
12) töötab välja koostöös huvigruppidega rahvamaja pikemaajalised arengusuunad;
13) teeb vallavalitsusele ettepanekuid rahvamaja tegevusega seotud probleemide lahendamiseks;
14) on aruandekohustuslik vallavalitsuse ja rahvamaja nõukogu ees;
§ 8. Rahvamaja nõukogu
(1) Rahvamaja sisulise ja organisatoorse töö paremaks korraldamiseks ja muude kultuurialast tegevust puudutavate oluliste küsimuste läbiarutamiseks moodustatakse rahvamaja nõukogu (edaspidi nõukogu).
(2) Nõukogu on viieliikmeline. Nõukogu moodustab ja selle koosseisu kinnitab vallavalitsus kuulates ära juhataja ettepaneku. Vallavalitsusel on õigus igal ajal nõukogu liige tagasi kutsuda. Nõukogu koosseis kinnitatakse kolmeks aastaks.
(3) Nõukogu töövorm on koosolek. Liikmed valivad endi hulgast esimehe. Nõukogu on otsustusvõimeline, kui koosolekust võtab osa üle poolte liikmetest. Nõukogu otsused võetakse vastu poolthäälteenamusega. Nõukogu koosolekute protokollimise tagab juhataja.
(4) Nõukogu koosolekud toimuvad mitte harvem, kui neli korda aastas.
(5) Nõukogu koosoleku kutsub kokku nõukogu esimees, tema äraolekul vanim nõukogu liige. Nõukogu esimese koosoleku kutsub kokku rahvamaja juhataja. Rahvamaja juhataja võib vajadusel nõuda nõukogu koosoleku kokkukutsumist.
1) ettepanekute tegemine kõigis rahvamaja tööd ja arengut puudutavates küsimustes;
2) ettepanekute tegemine rahvamajaga seonduvate sihtprogrammide ja – projektide väljatöötamiseks ja nende väljatöötamisel osalemine;
3) rahvamaja tegevuse analüüsimine, tegevust puudutavate oluliste küsimuste läbiarutamine ja vastavate ettepanekute tegemine rahvamaja juhatajale ja vallavalitsusele;
4) rahvamaja eelarve eelnõu ja tegevuspaani läbivaatamine ning arvamuse avaldamine;
5) rahvamaja sümboolika kujunduse ja kasutamise korra kohta arvamuse avaldamine.
(7) Nõukogu töös võib osaleda sõnaõigusega rahvamaja juhataja.
§ 9. Rahvamaja vara, eelarve ja rahastamine
(1) Rahvamaja vara on Saku valla omand. Rahvamaja vara moodustavad talle valla poolt sihtotstarbeliseks kasutamiseks ja valdamiseks antud rajatis, seadmed, inventar ning muu vara.
(2) Rahvamaja vara valitsemine toimub vastavalt Saku vallavara valitsemise korrale.
(3) Rahvamaja finantseeritakse Saku valla eelarvest.
(5) Volikogu võtab vastu Saku valla eelarve, mille koosseisus on rahvamaja kulude ja investeeringute eelarve. Eelarve tuludes kajastub rahvamaja põhitegevusega seotud tasuliste teenuste osutamisest saadav tulu ehk omatulu.
(2) Teenistuslikku järelevalvet rahvamaja ja juhataja tegevuse seaduslikkuse üle teostab vallavalitsus.
(1) Tunnistada kehtetuks Saku Vallavolikogu 11. oktoobri 2007 määrus nr 9 „Kiisa Rahvamaja põhimäärus“.


Arhiivieeskiri – Riigi Teataja
Arhiivieeskiri - sisukord
2 Arhiivi moodustamine
§ 3 Arhiivi moodustamise põhimõtted
§ 4 Arhiivi hoidmine
§ 5 Arhiivipüsivusnõuded
3 Dokumentide liigitamine
§ 6 Liigitusskeem
§ 7 Liigitusskeemi tasandid
§ 8 Liigitusskeemi kooskõlastamine
4 Dokumentide hindamine
§ 9 Hindamise eesmärgid
§ 10 Hindamiskriteeriumid
§ 11 Hindamise läbiviimine
§ 12 Hindamisotsus
5 Dokumentide hävitamine
§ 13 Dokumentide eraldamine hävitamiseks
§ 14 Hävitamise dokumenteerimine
6 Arhivaalide üleandmine avalikku arhiivi
§ 15 Arhivaalide üleandmise kohustus ja tähtaeg
§ 16 Arhivaalide üleandmise toimingud ja üldised nõuded
§ 17 Eraarhivaalide üleandmine avalikku arhiivi
§ 18 Üleandmise dokumenteerimine
7 Arhiivikorrastamine
§ 19 Arhiivikorrastamise põhimõtted
§ 20 Korrastustasandid
§ 21 Arhiiviskeem ja selle kooskõlastamine
§ 22 Arhivaalide püsivaks säilitamiseks ettevalmistamine
8 Arhiivikirjeldamine
§ 23 Arhiivikirjeldamise eesmärk ja alused
§ 24 Arhiivikirjeldamise meetod ja kirjeldustasandid
§ 25 Kirjelduselemendid
§ 26 Nimistu
9 Arhivaalide säilitamine ja kaitse avalikus arhiivis
§ 27 Arhivaalide säilitamise alused
§ 28 Nõuded hoidlale
§ 29 Nõuded arhivaalide kasutamisele
§ 30 Ohuplaneering
§ 31 Arhivaalide konserveerimine
10 Arhivaalidele juurdepääsu korraldamine
§ 32 Juurdepääsu korraldamise põhimõtted
§ 33 Arhivaalide kasutamise tagamine
§ 34 Teabe vahendamine vastusena päringule
§ 35 Arhiiviteatis
§ 36 Arhivaalide kasutamine väljaspool avalikku arhiivi
§ 37 Käesoleva määruse § 8 rakendamine
§ 38 Käesoleva määruse § 15 rakendamine
§ 39 Käesoleva määruse 10. peatüki rakendamine
RT I, 29.12.2011, 229
Vastu võetud 22.12.2011 nr 181
Määrus kehtestatakse „Arhiiviseaduse” § 13 alusel.
(1) Arhiivieeskiri (edaspidi eeskiri) reguleerib ja täpsustab dokumentide hindamist ja arhivaalide säilitamist avalikke ülesandeid täitvate asutuste või isikute juures kuni üleandmiseni avalikule arhiivile, arhivaalide avalikku arhiivi üleandmise korda, nende säilitamist ja kaitset avalikus arhiivis ning neile juurdepääsu korraldamist, sealhulgas arhiiviteatise väljastamist avaliku arhiivi poolt.
(2) Eeskiri kehtib:
1) Rahvusarhiivile;
2) kohaliku omavalitsuse arhiivile;
3) asutusele ja isikule, kes täidab avalikke ülesandeid avaliku ülesande täitmise käigus loodud või saadud dokumentide osas (edaspidi asutus).
(3) Avalik õiguslikule või riigi- või kohaliku omavalitsuse muuseumile ja raamatukogule, haridus-, teadus- ja arendusasutusele ning sihtasutusele, kes valdab kultuuri- ja ajalooväärtusega dokumendi- või teabekogu, kehtib eeskiri „Arhiiviseaduses” sätestatud ulatuses vastavalt seaduses või asutuse põhimääruses või põhikirjas sätestatule.
(1) Käesolevas eeskirjas kasutatakse mõisteid järgmises tähenduses:
1) arhiiv on asutuse või isiku dokumentide terviklik kogum;
2) avalik arhiiv on arhiiviasutus Rahvusarhiivi ja kohaliku omavalitsuse arhiivi tähenduses;
3) arhiivimoodustaja on asutus, kelle tegevuse käigus võib tekkida arhivaale.
(2) Käesolevas eeskirjas mõeldakse dokumentide all ka arhivaale, kui ei ole sätestatud teisiti.
2. peatükk Arhiivi moodustamine
§ 3. Arhiivi moodustamise põhimõtted
(1) Arhiivi moodustamisel lähtub asutus:
1) päritolupõhimõttest, mille kohaselt ühe asutuse dokumendid kuuluvad kokku ja neid ei või segada teist päritolu dokumentidega;
2) algse korra austamise põhimõttest, mille kohaselt säilitatakse kord, mille arhiiv sai asutuse tegevuse käigus.
(2) Funktsiooni üleandmisel teisele asutusele liidetakse asjaajamises lõpetamata dokumendid teise asutuse arhiiviga. Dokumentide algne päritolu ja liitmise aeg peavad olema jälgitavad.
(3) Asutus käsitleb kõiki oma dokumente, sh andmekogudes olevat teavet olenemata teabekandjast ühe terviku, s.o arhiivi osana.
(4) Asutus hoiab ning kasutab dokumente selliselt, et see ei kahjusta nende seisundit ega ohusta nende autentsust, usaldusväärsust, terviklikkust ja kasutatavust.
(5) Arhivaali valdaja tagab arhivaali kasutamise selliselt, et see ei kahjusta arhivaali seisundit ega ohusta selle edasist säilimist.
§ 4. Arhiivi hoidmine
(1) Dokumente hoitakse alles kuni säilitustähtaja lõpuni või avalikku arhiivi üleandmiseni liigitusskeemist tulenevate sarjade kaupa. Säilitustähtaja jooksul või avalikku arhiivi üleandmiseni peavad dokumendid olema ülesleitavad ja kättesaadavad.
(2) Asutusel peab olema ülevaade arhiivi koosseisust. Ülevaade arhiivi koosseisu kohta peab sisaldama vähemalt:
1) funktsiooni nimetust;
2) sarja kehtivat ja varem kehtinud tähist, nimetust ja säilitustähtaega;
3) viidet avaliku arhiivi hindamisotsusele, kui dokumendid on hinnatud;
4) sarja koosseisu kuuluvate toimikute või muude üksuste kogust, pealkirju, piirdaatumeid ja asukohti;
5) viidet hävitamisaktile, kui dokumendid on hävitatud.
§ 5. Arhiivipüsivusnõuded
(1) Arhivaalide loomisel, korrastamisel ning hoidmisel peab asutus kasutama materjale, tooteid, vorminguid ja tehnoloogiaid, mis tagavad arhivaalide võimalikult pikaajalise säilivuse ja kasutusea.
(2) Asutus loob arhivaalid arhiivivormingus või viib mitte-arhiivivormingus arhivaalid arhiivivormingusse võimalikult kiiresti pärast arhivaali loomist või saamist.
(3) Arhiivipüsivate materjalide, toodete ja tehnoloogiate kohta väljastab teavet Rahvusarhiiv. Arhiivivormingud on sätestatud eeskirja lisas 1.
3. peatükk Dokumentide liigitamine
§ 6. Liigitusskeem
(1) Asutus töötab oma dokumentide liigitamiseks välja funktsioonide, struktuuri ja tööprotsesside ning nendega seotud toimingute analüüsil põhineva liigitusskeemi.
(2) Liigitusskeem on asutuse funktsioonide ja sarjade struktureeritud loetelu ning raamistik tema dokumentide hõlmamisel ja haldamisel.
(3) Liigitusskeem peab sisaldama vähemalt:
1) asutuse nimetust;
2) funktsiooni nimetust ja selle tähist;
3) sarjade nimetusi ja nende tähiseid.
(4) Arhiivimoodustajate liigitusskeem peab põhifunktsioonide osas sisaldama lisaks:
1) funktsiooni kirjeldust (tegevused või tööprotsessid, mida tehakse funktsiooni täitmiseks);
2) volitust funktsiooni teostamiseks ehk viidet õigusakti(de)le;
3) sarjade nimetused ja tähised eelmises liigitusskeemis, kui need erinevad.
(5) Sarnaste funktsioonidega asutustele võib välja töötada ühtse liigitusskeemi.
§ 7. Liigitusskeemi tasandid
(1) Liigitusskeemi tasandid on:
1) funktsiooni tasand;
2) sarja tasand.
(2) Liigitusskeemi igal tasandil võib luua alltasandeid.
(3) Liigitusskeemi funktsiooni tasandil võib esitada asutuse struktuuriüksuse nimetuse.
(4) Sari seob ühe või mitme tunnuse alusel kokkukuuluvaid dokumente. Sari moodustatakse järgmiste tunnuste alusel:
1) dokumendiliik;
2) sisu või teema;
3) funktsioon või tööprotsess(id), mille käigus dokumendid luuakse;
4) koht asjaajamissüsteemis;
6) juurdepääsutingimus.
§ 8. Liigitusskeemi kooskõlastamine
(1) Arhiivimoodustaja esitab liigitusskeemi kavandi või liigitusskeemi muudatuse kavandi kooskõlastamiseks avalikule arhiivile.
(2) Liigitusskeemi kavand esitatakse kooskõlastamiseks, kui:
1) koostatakse uus liigitusskeem;
2) liigitusskeemi lisanduvad sarjad, mis on tekkinud arhiivimoodustaja funktsioonide või struktuuri muutumise tulemusena;
3) arhivaale sisaldav sari või allsari liidetakse arhivaale mittesisaldava sarjaga;
4) arhivaalidest moodustuv sari jaotatakse kaheks või enamaks sarjaks.
(3) Kooskõlastamise käigus avalik arhiiv:
1) kontrollib, kas liigitusskeem hõlmab arhiivimoodustaja kõiki funktsioone ja funktsioonide dokumenteerimist;
2) teeb ettepanekuid liigitusskeemi optimeerimiseks.
(4) Liigitusskeemi kooskõlastamata jätmisel esitab avalik arhiiv motiveeritud põhjenduse.
(5) Avalik arhiiv võib liigitusskeemi kooskõlastamise käigus algatada hindamise arhivaalide väljaselgitamiseks. Avalik arhiiv teavitab arhiivimoodustajat liigitusskeemi kavandi või selle muudatuse kavandi kooskõlastamise käigus algatatud hindamisest.
4. peatükk Dokumentide hindamine
§ 9. Hindamise eesmärgid
(1) Hindamine on avaliku arhiivi tegevus, mille eesmärk on välja selgitada dokumentide arhiiviväärtus.
(2) Hindamisega otsustatakse, millised dokumendid on osa rahvuslikust kultuuripärandist ja mida seepärast säilitatakse püsivalt arhivaalidena.
§ 10. Hindamiskriteeriumid
(1) Dokumentide hindamisel lähtub avalik arhiiv:
1) asutuse või isiku olulisusest ja positsioonist ühiskonnas ja avaliku halduse hierarhias;
2) asutuse või isiku funktsioonidest ja muust dokumentide kontekstist;
3) dokumentide uurimispotentsiaalist;
4) dokumentides oleva teabe unikaalsusest ja autentsusest;
5) dokumentide olulisusest avaliku võimu teostamisel ja isikute õiguste või tehingute tõendamise vajadusest;
6) kasutatavusest ja seotusest teiste dokumentidega;
7) dokumentide ajaraamist, millest need pärinevad või mida need käsitlevad;
8) kogumistraditsioonist;
9) dokumentide loomisel kasutatud materjalidest ja vormingutest;
10) juurdepääsutingimustest;
11) asutuse või isiku või ühiskonna huvigruppide hinnangust dokumendi väärtusele;
12) dokumentide säilitamiseks vajalikust ressursist või avaliku arhiivi käsutuses olevatest eelarvevahenditest.
(2) Avalik arhiiv võib üheliigiliste dokumentide kogumit hinnates säilitamiseks välja valida statistiliselt esindusliku väljavõtu.
(3) Avalik arhiiv võib hindamisega välja valida näidiseid.
§ 11. Hindamise läbiviimine
(1) Hindamine toimub:
1) arhiivimoodustajate väljaselgitamisel;
2) arhivaalide väljaselgitamisel;
3) arhivaalilt arhiiviväärtuse äravõtmisel.
(2) Avalikult arhiivilt võib taotleda asutuse arvamist arhiivimoodustajate hulka.
(3) Dokumentide eraldamisel hävitamiseks või üleandmiseks avalikku arhiivi toimub hindamine juhul, kui dokumentide arhiiviväärtus või selle puudumine pole varasemalt välja selgitatud.
(4) Asutus esitab avaliku arhiivi nõudmisel hindamise läbiviimiseks:
1) liigitusskeemi;
2) ülevaate arhiivi koosseisust;
3) eri aegadel kehtinud liigitusskeemide vahelised seosed;
4) tehnilise dokumentatsiooni hinnatavate dokumentide haldamiseks kasutatud riist- ja tarkvara kohta, dokumentide säilitamise toimingute ja kasutajate kohta;
5) andmekogude struktuuri ning digitaaldokumentide failide näidised;
6) asutuse põhimääruse või põhikirja;
7) arhiivinimistu või hävitamisakti kava;
8) muud hindamise läbiviimiseks vajalikud andmed.
(5) Avalik arhiiv võib hindamise läbi viia dokumentidega vahetult tutvudes.
§ 12. Hindamisotsus
(1) Avalik arhiiv vormistab dokumentide hindamise tulemused hindamisotsusena ja teavitab sellest asjaomaseid asutusi või isikuid.
(2) Avalik arhiiv dokumenteerib hindamisotsuses hindamise tulemused nii, et arhivaalid oleksid lihtsalt tuvastatavad.
(3) Hindamisotsus peab sisaldama vähemalt:
1) hindamise tulemusi;
2) hindamise läbiviinud avaliku arhiivi nimetust;
3) hindamisotsuse numbrit ja kuupäeva;
4) hindamise läbiviijate nimesid ja ametinimetusi.
(4) Hindamisotsusele lisatakse hinnatavate dokumentide konteksti ja hindamisotsust põhjendavaid dokumente.
(5) Hindamisotsust ja selle lisasid säilitatakse alatiselt avalikus arhiivis.
5. peatükk Dokumentide hävitamine
§ 13. Dokumentide eraldamine hävitamiseks
(1) Asutus võib oma dokumendid eraldada hävitamiseks pärast säilitustähtaja möödumist. Arhivaale ei hävitata.
(2) Arhiivimoodustaja taotleb avalikult arhiivilt luba oma dokumentide hävitamiseks eraldamiseks juhul, kui dokumentide arhiiviväärtus või selle puudumine pole varem välja selgitatud.
(3) Asutus võib dokumendi teabekandja hävitada juhul, kui dokumendis olev teave on üle viidud teisele teabekandjale. Üleviimise protseduur, teostaja, aeg, kasutatud riist- ja tarkvara peavad olema dokumenteeritud ja kontrollitavad ning teabe autentsus, usaldusväärsus, terviklus ja kasutatavus peavad olema tagatud.
§ 14. Hävitamise dokumenteerimine
(1) Asutus dokumenteerib oma dokumentide hävitamise hävitamisaktiga.
(2) Hävitamisaktis esitatakse hävitamiseks eraldatavate dokumentide kohta vähemalt järgmised andmed:
1) viide avaliku arhiivi hindamisotsusele;
2) tähis liigitusskeemi või muu arhiivi koosseisu loetleva dokumendi järgi;
3) sarja nimetus või toimiku pealkiri;
4) piirdaatumid;
5) toimikute või muude üksuste hulk;
6) dokumentide säilitustähtaeg;
7) viide õigusaktidele, mis reguleerivad dokumendi säilitamist või hävitamist, kui need on olemas;
8) märge hävitamise viisi, aja, koha ja läbiviija kohta.
6. peatükk Arhivaalide üleandmine avalikku arhiivi
§ 15. Arhivaalide üleandmise kohustus ja tähtaeg
(1) Arhivaalid antakse üle avalikku arhiivi, kelle pädevusse kuulub arhivaalide vastuvõtmine.
(2) Andmekogu avalikule arhiivile üleandja ja üleandmise üksikasjad lepitakse kokku koostöös avaliku arhiivi ja andmekogu vastutava töötlejaga.
(3) Arhivaalid tuleb avalikku arhiivi üle anda, kui neid ei vajata enam oma ülesannete täitmiseks, kuid hiljemalt 10 aastat pärast arhivaali loomist või saamist. Üldjuhul antakse avalikku arhiivi üle mitte vähem kui viie aasta arhivaalid, digitaalarhivaalid sagedamini.
(4) Arhivaalide Rahvusarhiivile üleandmise tähtaja pikendamiseks esitab arhiivimoodustaja riigiarhivaarile taotluse, milles märgib ära:
1) kõnealuste arhivaalide koosseisu;
2) põhjenduse üleandmise tähtaja pikendamiseks;
3) ettepaneku uueks üleandmise tähtajaks, mis ei ole pikem kui 10 aastat.
§ 16. Arhivaalide üleandmise toimingud ja üldised nõuded
(1) Arhivaalide üleandmine algatatakse üleandmise taotlemisega, mille käigus teatatakse avalikule arhiivile vähemalt:
1) üleandmist tingivad asjaolud;
2) arhiivimoodustaja nimetus;
3) arhivaalide võimalikult täpne hulk;
4) teave hindamisotsuse kohta.
(2) Arhivaalide üleandmiseks üleandja korrastab ja kirjeldab need vastavalt käesolevas eeskirjas esitatud nõuetele, arvestades avaliku arhiivi juhiseid.
(3) Arhivaalide üleandmiseks ettevalmistamine ja üleandmine toimub üleandja kulul.
(4) Arhivaalide üleandmiseks ettevalmistamiseks kasutatakse avaliku arhiiviga kooskõlastatud tarkvara, mille abil saab koostada arhiiviskeemi ja nimistut nii paber- kui ka digitaalarhivaalidele. Digitaalarhivaalid antakse Rahvusarhiivi üle, kasutades nimetatud tarkvara.
(5) Koos arhivaalidega annab üleandja avalikule arhiivile arhiivinimistusse (edaspidi nimistu) koondatud arhiivikirjeldused ning kasutuskoopiad arhivaalidest, kui need vastavad nõuetele.
(6) Arhivaalide vastuvõtmise käigus kontrollib avalik arhiiv:
1) kirjelduste olemasolu ja vastavust nõuetele;
2) arhivaalide korrastatust;
3) arhivaalide olemit;
4) arhivaalide füüsilist ja/või tehnilist seisundit.
(7) Olemikontrolli tulemused fikseeritakse olemiaktis, milles esitatakse vähemalt järgmised andmed:
1) arhiivimoodustaja nimi;
2) nimistutesse kantud säilikute hulk kokku ja nimistu(te) kaupa eraldi;
3) tegelikult olemasolevate säilikute hulk;
4) puuduvate säilikute numbrid;
5) arhivaalide füüsilise või tehnilise seisundi iseloomustus.
(8) Arhivaalide üleandja kõrvaldab olemikontrolli käigus avastatud puudused omal kulul.
(9) Juhul kui avaliku arhiivi käsutuses olevate tehniliste vahenditega ei saa tagada eritüübiliste arhivaalide kasutatavust, kopeeritakse arhivaalid üleandja kulul avaliku arhiivi poolt antavate juhiste kohaselt teisele teabekandjale.
§ 17. Eraarhivaalide üleandmine avalikku arhiivi
(1) Eraarhivaali võib üle anda:
1) kingitusena kinkelepingu alusel koos omandiõiguse üleminekuga;
2) pärandina;
3) hoiule (ilma omandiõiguse üleminekuta) lepingu alusel;
4) ostu-müügilepingu alusel.
(2) Eraarhivaalide üleandmisel võib omanik kehtestada neile juurdepääsupiiranguid. Juurdepääsupiirangud sätestatakse lepingus ja need ei tohi ajaliselt ületada 50 aastat alates dokumendi üleandmisest.
§ 18. Üleandmise dokumenteerimine
(1) Arhivaalide üleandmisel vormistab avalik arhiiv üleandmis-vastuvõtmisakti, mille allkirjastavad üleandja ja vastuvõtja.
(2) Üleandmis-vastuvõtmisakti kantakse vähemalt järgmised andmed:
1) üleandja nimi;
2) vastuvõtva avaliku arhiivi nimetus;
3) viide üleandmise asjaoludele;
4) arhiivimoodustaja nimi;
5) arhivaalide piirdaatumid;
6) säilikute hulk kokku ja eraldi paber- ja digitaalarhivaalide kohta (säilikute arv, riiulimeetrid, baidid jm);
7) arhivaalide omandiõiguse üleminek;
8) arhivaalide juurdepääsutingimused;
9) arhivaalide füüsiline või tehniline seisund.
(3) Üleandmis-vastuvõtmisakti võib lisada täiendavaid andmeid (avaliku arhiivi tähis, kasutuskoopiate olemasolu jm) või lisadokumente (olemiakt).
(4) Eritüübiliste arhivaalide kohta lisatakse tehniline dokumentatsioon arhivaalide sisu, vormi ja teostuse ning konteksti (tegijate jm) kohta, mis on vajalik arhivaalide säilimise, nendele juurdepääsu ning nende kasutamise tagamiseks (montaažileht, annotatsioon, tehniline pass jne) vastavalt avaliku arhiivi nõuetele.
(5) Peremehetud arhivaalid võetakse vastu ühepoolse vastuvõtmisakti alusel.
7. peatükk Arhiivikorrastamine
§ 19. Arhiivikorrastamise põhimõtted
(1) Arhiivikorrastamisega võimaldatakse:
1) arhivaalide üleandmine avalikku arhiivi;
2) arhivaalide säilimine avalikus arhiivis;
3) arhivaalide kasutamine avalikus arhiivis.
(2) Ühe arhiivimoodustaja arhivaalid korrastatakse üheks arhiiviks, olenemata dokumendi tüübist, liigist või teabekandjast.
§ 20. Korrastustasandid
(1) Arhiivikorrastamisel kasutatakse hierarhilist struktuuri, mille peamised korrastustasandid on:
1) arhiivi tasand;
2) sarja tasand;
3) säiliku tasand.
(2) Arhiivi ja sarja tasandil võib moodustada alltasandeid.
(3) Korrastustasandite ja nende alltasandite kasutamine peab olema optimaalne ning aitama säilitada arhivaalide vahelisi seoseid, nende loomise konteksti ning lihtsustama nende kasutamist.
(4) Arhiiv korrastusüksusena on arhiivimoodustaja arhivaalide terviklik kogum. Arhiiv koosneb üldjuhul ühe arhiivimoodustaja arhivaalidest.
(5) Arhiivikorrastamisel arvestatakse:
1) arhiivimoodustaja juriidilist iseseisvust või organisatsioonilist eraldatust;
2) arhiivimoodustaja iseseisvat asjaajamist ja funktsioonide olemasolu;
3) isikut ja tema seotust teiste isikutega.
(6) Arhiivikorrastamise käigus võib arhiivi kooskõlas arhiiviskeemiga jagada allarhiivideks. Allarhiivide moodustamine põhineb arhiivimoodustaja tegevuse ajalisel liigendatusel, organisatsioonilisel ülesehitusel ja funktsioonide jaotusel ning sellele vastaval asjaajamise korraldusel.
(7) Arhiivimoodustajate liitmisel või funktsioonide ülemineku korral võib mitme (tegevuse lõpetanud) arhiivimoodustaja arhivaalid koondada ühte arhiivi, määratledes iga moodustaja allarhiivina.
(8) Kollektsioon on arhiivi tasandi korrastusüksus, mis on moodustunud liigi-, tüübi-, teema-, autori- või mitme tunnuse alusel.
(9) Kui kollektsiooni moodustaja langeb kokku arhiivimoodustajaga, korrastatakse kollektsioon arhiivimoodustaja arhiivi osana.
(10) Sari on korrastusüksus, mis ühendab funktsiooni-, liigi-, sisu- või muu tunnuse alusel kokkukuuluvaid arhivaale. Sarja võib korrastamisel liigendada allsarjadeks.
(11) Säilik on korrastusüksus arhivaalide haldamiseks. Säiliku võib moodustada:
1) ühte sarja kuuluvatest kokku rühmitatud (toimik, mapp, karp jms) arhivaalidest;
2) üksikarhivaalist (kiri, foto jne).
§ 21. Arhiiviskeem ja selle kooskõlastamine
(1) Arhiivimoodustaja koostab või muudab arhiiviskeemi enne arhiivi või selle osa korrastamist üleandmiseks. Arhiiviskeem määrab kindlaks:
1) korrastusüksused – arhiiv ja sari koos alltasanditega;
2) korrastusüksuste hierarhilise järjestuse, nimetused ja tähistuse.
(2) Korrastusüksuste valikul ja nendevaheliste seoste kindlaksmääramisel arhiiviskeemis lähtutakse:
1) liigitusskeemist;
2) funktsioonidest;
3) struktuurist ning selles toimunud muudatustest;
4) arhiivi suurusest ja koosseisust.
(3) Arhiiviskeem võib ette näha arhiivi esialgsest korrast erineva korrastuse, kui:
1) esialgne kord ei ole kindlaks tehtav;
2) esialgne kord ei võimalda arhivaalide järjekindla liigituse läbiviimist.
(4) Arhiiviskeem koostatakse võimalikult optimaalne, et teda saaks kasutada pikema aja vältel. See peab võimaldama arhiivi järjepidevat üleandmist.
(5) Arhiiviskeem ja selle muudatused kooskõlastatakse avaliku arhiiviga.
§ 22. Arhivaalide püsivaks säilitamiseks ettevalmistamine
(1) Paberarhivaalide korrastamisel avalikku arhiivi üleandmiseks:
1) võetakse arhivaalid välja säilitamiseks mittesobivast ümbrisest;
2) eemaldatakse mittearhiiviaines ning paberiga kontaktis olevad metallkinnitid;
3) järjestatakse arhivaalid kronoloogiliselt, tähestiku järgi või muu tunnuse alusel;
4) lehed nummerdatakse pehme grafiitpliiatsiga;
5) lehed ja ümbrised kuivpuhastatakse;
6) lisatakse arhiivipüsivast dokumendipaberist leht säiliku esilehe ette ja kinnituskirje leht säiliku lõppu;
7) lehed paigutatakse lahtiselt arhiiviümbrisesse või kinnitatakse köitepaeltega arhiivimappi või -kaantesse ja paigutatakse arhiiviümbrisesse.
(2) Paberarhivaalidest moodustatud säilikud paigutatakse horisontaalselt hoiustatavasse arhiivikarpi, säilikud ja arhiivikarbid tähistatakse vastavalt avaliku arhiivi nõuetele.
(3) Kahjustunud paberarhivaalide puhul konsulteeritakse edasise tegevuse osas avaliku arhiiviga.
(4) Digitaalarhivaalid antakse Rahvusarhiivi:
1) tarkvaraplatvormist ja kindlast rakendustarkvarast sõltumatus või avatud vormingus ehk arhiivivormingus vastavalt eeskirja lisale 1;
2) tihendamata või kadudeta tihendatud ja krüpteerimata.
3) ühtse XML kujul kapslina.
(5) XML kujul kapsel digitaalarhivaalide ja nende kirjelduste üleandmiseks moodustatakse Rahvusarhiivi koostatud XML skeemi alusel.
(6) Digitaalallkirja kapslis üleantavate digitaalarhivaalide puhul kasutatakse eeskirja lisas 1 nimetatud arhiivivorminguid.
(7) Üleantavates tekstifailides kasutatakse UTF-8 (Unicode) ISO 10646 märgikoodi.
(8) Mitte-arhiivivormingus digitaalarhivaalid konverteeritakse enne arhiivi üleandmist arhiivivormingusse. Vormingu ja konverteerimistoimingud otsustab avalik arhiiv koostöös arhiivimoodustajaga.
8. peatükk Arhiivikirjeldamine
§ 23. Arhiivikirjeldamise eesmärk ja alused
(1) Arhiivikirjeldamisega luuakse arhiivimoodustaja arhiivi täpne esitus ning antakse ülevaade arhiivimoodustamisest. Arhiivikirjeldamisega võimaldatakse:
1) arhiivimoodustaja arhivaalide tekkekonteksti mõistmine;
2) juurdepääs arhivaalidele.
(2) Arhiivikirjeldamise aluseks on Rahvusvahelise Arhiivinõukogu poolt heakskiidetud üldised rahvusvahelised kirjeldusstandardid:
1) ISAD(G): General International Standard Archival Description;
2) ISAAR(CPF): International Standard Archival Authority Record for Corporate Bodies, Persons and Families.
§ 24. Arhiivikirjeldamise meetod ja kirjeldustasandid
(1) Arhiivikirjeldamiseks kasutatakse mitmetasandilise kirjeldamise tehnikat, mille kohaselt:
1) iga arhiivi, sarja, säiliku või arhivaali kohta saab koostada üksikkirjelduse;
2) kõrgemal tasandil esitatud kirjeldused on põhjalikumad ja ulatuslikumad;
3) madalamatel tasanditel lisatakse vajaduse korral vaid täpsustavat teavet, mida ei saa esitada kõrgematel tasanditel.
(2) Arhiivikirjeldus koosneb arhiivimoodustaja kirjeldusest ja arhiivi kirjeldusest.
(3) Arhiiv kirjeldatakse järgmistel tasanditel:
1) arhiivi tasand, samal tasandil kirjeldatakse ka kollektsioon;
3) säiliku tasand;
4) arhivaali tasand.
§ 25. Kirjelduselemendid
(1) Kirjelduselementide loetelu koostab Rahvusarhiiv.
(2) Arhiivimoodustaja ja arhiivi kirjeldamisel kasutatakse vähemalt kirjelduselementide loetelus esitatud kohustuslikke kirjelduselemente.
§ 26. Nimistu
(1) Nimistu on arhiivikirjelduste kogum. Nimistu on arhivaalide peamine otsi- ja juurdepääsuvahend avalikus arhiivis.
(2) Arhiivikirjeldus esitatakse üldjuhul ühes nimistus. Keerukale ja mahukale arhiivile võib koostada mitu nimistut. Mitme nimistu kasutusele võtmise aluseks on põhjalikud muutused arhiivimoodustaja ülesannetes, organisatsioonis ja arhiivi koosseisus.
(3) Nimistus esitatud arhiivikirjeldus kooskõlastatakse avaliku arhiiviga enne arhiivikorrastamise lõpuleviimist.
9. peatükk Arhivaalide säilitamine ja kaitse avalikus arhiivis
§ 27. Arhivaalide säilitamise alused
(1) Arhivaalide säilitamiseks korraldatakse ja teostatakse järgmisi arhivaalide eluea pikendamisele suunatud tegevusi:
1) korrastamisel ja säilitamisel kasutatakse arhiivipüsivaid materjale, tooteid, vorminguid ja tehnoloogiaid;
2) tagatakse nõuetekohased tingimused (sisustus- ja keskkonnatingimused) arhivaalide säilitamisel arhiivihoidlas;
3) tagatakse arhivaalide kaitse mehaaniliste, keemiliste, füüsikaliste, bioloogiliste ja inimtekkeliste (sh vandalism, vargus) kahjustuste vastu;
4) luuakse kasutus- ja tagatiskoopiaid ning vajadusel arhivaalid konserveeritakse.
(2) Optimaalsete säilituslahenduste valimisel ja rakendamisel lähtutakse arhivaalide tüübist, formaadist, koostismaterjalidest, vormistusviisist ja vajadusel muudest tunnustest.
(3) Avalik arhiiv ja § 1 lõikes 3 nimetatud arhiivimoodustaja säilitab arhivaale nende püsivaks säilitamiseks ehitatud või kohandatud arhiivihoidlas (edaspidi hoidla).
§ 28. Nõuded hoidlale
(1) Hoidlas peavad olema aastaringselt tagatud nõuetele vastavad ja stabiilsed keskkonnatingimused. Keskkonnatingimuste nõuded ja õhusaaste piirmäärad on sätestatud eeskirja lisas 2.
(2) Hoidla keskkonnatingimusi peab regulaarselt kontrollima nõuetekohaselt kalibreeritud seadmetega.
(3) Hoidlad ehitatakse ilma akendeta. Kui hoidlas on aknad, tuleb need kohandada viisil, mis välistab otsese päevavalguse.
(4) Hoidla põranda kandevõime peab vastama hoidla sisustuse ja arhivaalide kaalule ja paigutusele hoidlas.
(5) Hoidla peab vastama arhivaalide säilimist tagavatele tuleohutusnõuetele.
(6) Hoidlas kasutatakse üldjuhul õhkkütet. Õhkkütte, samuti ventilatsioonisüsteemi õhk peab olema filtreeritud.
(7) Elektri-, gaasi- ja veevarustussüsteemid ei tohi asuda hoidlas või selle ligiduses, välja arvatud juhul, kui neid vajatakse otseselt arhivaalide säilitamise või kasutamisega seotud eesmärgil.
(8) Hoidla peab olema turvatud varguse, sissemurdmise, vandalismi ja terrorismi vastu.
(9) Hoidla väljapääsuteedel peab olema pimedas nähtav märgistus.
(10) Hoidla peab olema sisustatud viisil, mis tagab efektiivseima õhu ventileerimise ja välistab kõrge niiskusega piirkondade tekkimist.
(11) Hoidlas tohib kasutada valgustust ainult seal ettenähtud tegevuste ajal.
(12) Hoidlas ei tohi olla muud mööblit või seadmestikku, kui arhivaalide säilitamiseks ja käsitsemiseks vajalik ning see ei tohi kokkupuutel arhivaalidega neid kahjustada.
(13) Hoidlat, selle õhuvahetussüsteeme, sisustust ja säilikuid peab regulaarselt puhastama. Puhastusvahendid ei tohi arhivaale kahjustada.
(14) Digitaalarhivaalide säilitamisel tuleb juhinduda Vabariigi Valitsuse 20. detsembri 2007. a määrusega nr 252 „Infosüsteemide turvameetmete süsteem” sätestatud infosüsteemide kolmeastmelise etalonturbe süsteemi (ISKE) rakendamisjuhendi tüüpmoodulite turvameetmetest vastavalt digitaalarhivaalide säilitamisel kasutatavatele infrastruktuuri, IT-süsteemide, võrkude ja rakenduste komponentidele ning infovarade turbeastmele.
§ 29. Nõuded arhivaalide kasutamisele
(1) Hoidla ja arhivaalide kasutamine ning arhivaalide turvalisuse tagamine sätestatakse avaliku arhiivi sisemist töökorraldust reguleeriva õigusaktiga.
(2) Eriti väärtuslikust, tihti kasutatavast või halvas füüsilises seisukorras arhivaalist valmistatakse tagatiskoopiaid ja kasutuskoopiaid. Tagatiskoopia valmistatakse viisil, mis tagab koopia pikaajalise säilimise.
(3) Koopiate valmistamisel tuleb jälgida arhivaalide eripärasusi, mis tulenevad nende formaadist, kaalust, koostiskomponentidest, korrastusviisist või muudest tunnustest.
(4) Arhivaalide transportimisel pakitakse need vastavalt formaadile, seisundile ja teabekandja tüübile ning tagatakse nende kaitse kahjustumise ja varguse eest.
§ 30. Ohuplaneering
(1) Avalik arhiiv ja § 1 lõikes 3 nimetatud arhiivimoodustaja teostab enda valduses olevate arhivaalide kahjustumise või hävimise ärahoidmiseks ohuplaneeringu.
(2) Ohuplaneeringu alusel koostatakse tegevuskava arhivaalide kaitseks, päästmiseks ja taastamiseks tõenäolistes ohuolukordades.
(3) Tegevuskava kehtestatakse ohuplaanina või mõne teise seadusest tuleneva ohutust ja päästetöid käsitleva akti osana.
§ 31. Arhivaalide konserveerimine
(1) Arhivaali kahjustuse korral otsustab selle valdaja arhivaali konserveerimisvajaduse üle, lähtudes säilitamise kohustusest ja kasutamise vajadusest.
(2) Arhivaali tohib konserveerida ainult vastava erialase ettevalmistusega isik.
(3) Arhivaali konserveerimine dokumenteeritakse. Konserveerimise dokumentatsioon sisaldab vähemalt teostaja nime, aega, arhivaali seisundikirjeldust enne ja pärast töötlust ning töötluse kirjeldust.
(4) Konserveerimise dokumentatsiooni hoiab arhivaali valdaja.
10. peatükk Arhivaalidele juurdepääsu korraldamine
§ 32. Juurdepääsu korraldamise põhimõtted
(1) Avalik arhiiv tagab arhivaalidele juurdepääsu:
1) avalikus arhiivis või selle veebikeskkonnas;
2) vahendades teavet vastusena isiku või asutuse päringule.
(2) Teave juurdepääsupiiranguga arhivaalide olemasolu ja kasutustingimuste kohta on avalik.
§ 33. Arhivaalide kasutamise tagamine
(1) Arhivaalide kasutamiseks peab avalikus arhiivis olema uurimissaal või vastavalt sisustatud töökoht.
(2) Arhivaalide ja nende kasutuskoopiate kasutamiseks peab kasutaja olema registreeritud. Avalikul arhiivil on õigus nõuda isikut tõendavat dokumenti.
(3) Kasutuskoopia olemasolul väljastab avalik arhiiv koopia. Originaalarhivaali väljastamise üle kasutuskoopia olemasolul otsustab avalik arhiiv.
§ 34. Teabe vahendamine vastusena päringule
(1) Avalik arhiiv vahendab teavet arhivaalide olemasolu kohta ja arhivaalides sisalduvat teavet vastusena asutuste ja isikute suulistele ja kirjalikele päringutele.
(2) Vastusena suulisele päringule vahendatakse teavet vaid arhivaalide olemasolu kohta kas suuliselt või kirjaliku lühivastusena.
(3) Vastusena kirjalikule päringule vahendab avalik arhiiv teavet päringu esitaja vajadustest lähtuvalt.
(4) Õiguste või tehingute tõestamiseks vajaliku teabe vahendamiseks väljastab avalik arhiiv arhiiviteatisi.
(5) Avalik arhiiv ei lahenda päringut, kui:
1) sellest ei selgu päringu esitaja isik ja tema kontaktandmed;
2) sellest ei selgu faktilised asjaolud, mille kohta teavet taotletakse;
3) selles esitatud lähteandmed ei ole küllaldased objekti käsitlevate arhivaalide leidmiseks;
4) sellele vastamine nõuab suuremahulist uurimistööd.
(6) Avalik arhiiv teavitab päringu esitajat asjaoludest, mille tõttu pole päringu menetlemine võimalik.
§ 35. Arhiiviteatis
(1) Arhiiviteatise taotlemiseks esitatakse päring kirjalikus vormis. Päringus tuuakse ära vähemalt järgmised andmed:
1) päringu esitanud isiku nimi või asutuse nimetus;
2) päringu esitaja kontaktandmed;
3) faktilised asjaolud, mille kohta teavet taotletakse.
(2) Arhiiviteatise kohustuslikud koostisosad on:
1) päringu kokkuvõtlik taasesitus;
2) kasutatud arhivaalide lühikirjeldus, milles näidatakse vähemalt avaliku arhiivi nimetus ning dokumendi liik ja daatum;
3) arhivaalidel põhinev kokkuvõtlik teave päringus püstitatud küsimuse kohta või koopiate väljastamist kinnitav märge juhul, kui vastavat teavet asendavad taotluse eesmärgist tulenevalt arhivaali koopiad;
4) arhiiviteatise koostamisel kasutatud arhivaalide leidandmed.
(3) Kui arhiiviteatise koostamisel kasutatud arhivaalis esineb iseärasusi, millel võib olla sisuline tähendus (lünk, läbikriipsutus või vahelekirjutus; muudatus või loetamatu tekstiosa, kustutamisjäljed või muud dokumendi esialgse sisu muutmisele viitavad asjaolud, kaasa arvatud asjaolu, et arhiiviteatise aluseks olev arhivaal on tõestatud või tõestamata ärakiri), siis fikseeritakse see arhiiviteatises.
(4) Arhiiviteatis vormistatakse kirjalikult vastavalt avaliku arhiivi töökorraldust reguleerivatele õigusaktidele.
(5) Arhiiviteatis ja sellele lisatud arhivaali koopiad allkirjastatakse arhivaari poolt. Koopiad vormistatakse viisil, mis võimaldab tuvastada nende vastavust originaalile.
(6) Arhiiviteatis väljastatakse ühe kuu jooksul päringu saamisest alates. Kui teatise väljastamine nimetatud tähtaja jooksul ei ole võimalik, teatatakse päringu esitajale tähtaja pikenemisest esimesel võimalusel, või kui arhiiviteatist ei ole võimalik väljastada, siis selle põhjus.
(7) Arhiiviteatise väljastamise eest tasub päringu esitaja riigilõivu vastavalt „Riigilõivuseadusele”.
§ 36. Arhivaalide kasutamine väljaspool avalikku arhiivi
(1) Seaduses või selle alusel sätestatud avaliku ülesande täitmiseks või avalikku huvi silmas pidades võib arhivaale anda tähtajaliseks kasutamiseks väljaspool avalikku arhiivi.
(2) Arhivaalide kasutamiseks väljaspool avalikku arhiivi esitab taotleja avalikule arhiivile taotluse, milles märgitakse vähemalt järgmised andmed:
1) taotleja nimi, ametiisiku puhul ka ametinimetus;
2) arhivaalide leidandmed, pealkirjad ja daatumid;
3) arhivaalide hulk;
4) arhivaalide kasutamise eesmärk;
5) arhivaalide kasutamise tähtaeg.
(3) Arhivaalid antakse avaliku arhiivi juhi või tema poolt volitatud isiku otsusega kasutamiseks akti alusel, milles märgitakse lisaks käesoleva paragrahvi lõikes 2 toodud andmetele järgmised andmed:
1) arhivaalide tagastamise kuupäev;
2) juurdepääsupiirang selle olemasolu korral;
3) arhivaalide kasutamise ja säilitamise nõuded;
4) arhivaalide üleandja ja vastuvõtja nimi, ametinimetus ja allkiri.
(4) Arhivaalide kasutaja väljaspool avalikku arhiivi:
1) tagab arhivaalide eesmärgipärase kasutamise vastavalt taotluses märgitule;
2) tagab arhivaalide säilimise, korrastatuse ja edaspidise kasutatavuse;
3) hoiab ära arhivaalide sattumise kolmandate isikute valdusesse.
§ 37. Käesoleva määruse § 8 rakendamine
Enne käesoleva määruse jõustumist avaliku arhiivi poolt dokumentide loetelule antud arvamusega loetakse liigitusskeem kooskõlastatuks käesoleva määruse § 8 kohaselt.
§ 38. Käesoleva määruse § 15 rakendamine
Enne käesoleva määruse jõustumist loodud paberarhivaalidele rakendatakse üleandmistähtaega 20 aastat nende loomisest arvates või need antakse kokkuleppel avaliku arhiiviga üle koos hiljem tekkinud arhivaalidega.
§ 39. Käesoleva määruse 10. peatüki rakendamine
Avalikud arhiivid rakendavad käesoleva määruse §-de 32–36 nõudeid kõigile avalikku arhiivi üleantud dokumentidele juurdepääsu tagamisel, välja arvatud Vabariigi Valitsuse 26. veebruari 2001. a määruse nr 80 „Asjaajamiskorra ühtsed alused” § 47 lõikes 11 nimetatud üle 10-aastase säilitustähtajaga digitaaldokumentidele juurdepääsu korraldamisel.
Lisa 1 Arhiivivormingud
Lisa 2 Nõuded hoidla keskkonnatingimustele


text:
Õigus vabadele valimistele – Eesti Inimõiguste Keskus
Valimiste järel esitas rühm vange kaebuse, millega taotlesid valimiste hääletustulemuste kehtetuks tunnistamist ja kohalike omavalitsuste valimiste õigustühiseks kuulutamist. Vangistuses viibiv süüdimõistetud kurjategija ei saa valimistel hääletada. Kaebajad väitsid, et keeld rikkus 2380 inimese õigusi ja on vastuolus EIÕK, EIK lahendite, EL-i põhiõiguste harta, ÜRO kodaniku- ja poliitiliste õiguste rahvusvahelise pakti ja Euroopa Nõukogu Veneetsia Komisjoni vastu võetud valimiste hea tava koodeksiga. Osade kaebajate suhtes jäeti kaebus läbi vaatamata, sest valimiskomisjoni otsuse või toimingu peale saab kaebuse esitada isik, kelle suhtes on tehtud valimiskomisjoni otsus ja ta väidab, et see rikub tema õigusi. Nemad ei olnud Vabariigi Valimiskomisjonile kaebust esitanud ja seega ei saanud valimiskomisjoni otsus nende õigusi rikkuda. Kaebajate suhtes, kes olid esitanud kaebuse Vabariigi Valimiskomisjonile, jättis Riigikohus kaebuse rahuldamata. Valimiskomisjon oli jätnud nende kaebuse kaebeõiguse puudumise pärast läbi vaatamata, sest valimiskomisjoni pädevus on läbi vaadata maakonna, Tallinna, Tartu ja elektroonilise hääletamise komisjoni otsuse või toimingu peale esitatud kaebused. Antud kaebuses ei vaidlustatud ühtegi nimetatud komisjoni otsust ega toimingut. Järgnevalt andis Riigikohus täiendavaid selgitusi üleriigiliste valimistulemuste tühistamise nõude võimalikkuse, EIK-lt eelotsuse küsimise ja hääletamisõiguse tõhusa kaitse kohta. Põhiseaduslikkuse järelevalve kohtumenetluse seadus koos Riigikogu valimiste seaduse, Euroopa Parlamendi valimiste seaduse ja rähvahääletuse seadusega annab Riigikohtule pädevuse tunnistada kehtetuks hääletustulemus kogu riigis, kuid kohaliku omavalitsuse volikogu valimiste seaduse järgi saab kehtetuks tunnistada hääletustulemuse valimisjaoskonnas, -ringkonnas, vallas või linnas. Kohaliku omavalitsuse volikogu valimiste seaduse § 17 lõike 2 punkt 7 annab Vabariigi Valimiskomisjonile pädevuse tunnistada hääletamistulemus kehtetuks ka kogu riigis, kui seadusrikkumine mõjutas või võis hääletamistulemusi oluliselt mõjutada. Riigikohtu arvates tuleb seda sätet kohaldada ka olukorras, kus valimistulemusi mõjutas või võis oluliselt mõjutada põhiseadusvastasuse tõttu kehtetuks tunnistatud sätte kohaldamine ja Vabariigi Valimiskomisjon on kohustatud kaaluma talle antud pädevuse kasutamist. Kaebajad palusid, et Riigikohus taotleks EIK-lt eelotsustust selle kohta, kas EIÕK ja EIK praktikaga on kooskõlas riigisisene õigus, mille järgi vanglas karistust kandvad isikud ei saa KOV-i valimistel hääletada. Kehtiva õiguse järgi ei saa eelotsust küsida. Eelotsust saab küsida Euroopa Liidu kohtult, kuid küsimus ei ole EL-i õiguses. EIK-lt nõuandva arvamuse küsimise võimaluse näeb ette EIÕK lisaprotokoll nr 16. Eesti riik ei ole seda protokolli ratifitseerinud, mistõttu Eesti kohtul ei ole võimalik selle alusel EIK poole pöörduda. Riigikohus märkis, et EIK on tõlgendanud kohalike omavalitsuse valimiste kontekstis EIÕK lisaprotokolli nr 1 artiklit 3, millele kaebajad tuginevad. Lisaprotokolli nr 1 artikkel 3 sätestab: „Kõrged Lepinguosalised kohustuvad mõistlike ajavahemike järel läbi viima salajase hääletamisega vabu valimisi tingimustel, mis tagavad rahva vaba tahteavalduse seadusandja valimisel.“ EIK seisukoha järgi ei ole sätte kohaldamine piiratud üksnes riigi parlamendiga ja seda tuleb tõlgendada lähtuvalt valitava organi rollist ja pädevusest riigi struktuuris. Riigikohus selgitas kaebajatele, et hääletamisõiguse kaitseks tuleb taotleda enda kandmist valijate nimekirja. Kui valla- või linnasekretär jätab avalduse rahuldamata, siis saab pöörduda kaebusega halduskohtusse, kes peab kaebuse läbi vaatama ja otsuse tegema kolme tööpäeva jooksul. Taotleda võib ka esialgset õiguskaitset, st valijate nimekirja kandmist enne kohtuotsuse tegmist.[15]
Kui midagi soovitada, siis: mitte muuta valimisseaduse põhimõtteid. Oluliselt muudetakse valimisseadusi sageli siis, kui mõni poliitiline jõud arvab neist kasu saavat. Järgmisteks valimisteks on ka teised õppinud kasutama muudatustest tulenevaid võimalusi ja seega on kasu ühekordne. Valijate eelistuste kohased valimistulemused ilmnevad siis, kui valijad on harjunud valimiste korraldusega ja teavad, kuidas hääletustulemus valimistulemuseks muutub.
[1] „Valimised Eestis 1992–2011. Statistikat ja selgitusi.“. Arvutivõrgus kättesaadav: http://www.vvk.ee/public/documents/Valimised_Eestis_1992-2011_est_issuu.pdf
ja http://info.kov2013.vvk.ee/uldinfo/
[2] Arvutivõrgus kättesaadav: http://kov2013.vvk.ee/party-results.html
[3] Arvutivõrgus kättesaadav: http://uudised.err.ee/v/eesti/957c6196-e707-4a1a-980b-854ad152e4a0 ja RTL 2009, 40, 533. Arvutivõrgus kättesaadav: https://www.riigiteataja.ee/akt/13176047
[4] RT I 2009, 27, 165. Arvutivõrgus kättesaadav: https://www.riigiteataja.ee/akt/13183081
[5] RT I 2010, 22, 108. Arvutivõrgus kättesaadav: https://www.riigiteataja.ee/akt/13310847
[6] RT I 2010, 29, 150. Arvutivõrgus kättesaadav: https://www.riigiteataja.ee/akt/13324354
[7] RT I 10, 12. 2010, 1. Arvutivõrgus kättesaadav: https://www.riigiteataja.ee/akt/110122010001
[8] RT I, 21.03.2011, 1. Arvutivõrgus kättesaadav: https://www.riigiteataja.ee/akt/121032011001
[9] RT I, 06.07.2012, 1. Arvutivõrgus kättesaadav: https://www.riigiteataja.ee/akt/106072012001
[10] RT I, 10.07.2012, 3. Arvutivõrgus kättesaadav: https://www.riigiteataja.ee/akt/110072012003
[11] RT I, 01.11.2012,1. Arvutivõrgus kättesaadav: https://www.riigiteataja.ee/akt/101112012001
[12] Arvutivõrgus kättesaadav: http://www.stat.ee/64305?parent_id=32784
[13] Arvutivõrgus kättesaadav: http://oiguskantsler.ee/et/oiguskantsler/suhted-avalikkusega/uudised/oiguskantsler-tallinna-linnavolikogu-valimise-korda
[14] Arvutivõrgus kättesaadav: http://www.riigikohus.ee/?id=11&tekst=RK/3-4-1-44-13, http://www.riigikohus.ee/?id=11&tekst=RK/3-4-1-46-13, http://www.riigikohus.ee/?id=11&tekst=RK/3-4-1-50-13,
[15] Arvutivõrgus kättesaadav: http://www.riigikohus.ee/?id=11&tekst=RK/3-4-1-58-13
[16] Arvutivõrgus kättesaadav: http://www.riigikohus.ee/?id=11&tekst=222555590
[17] Arvutivõrgus kättesaadav: http://www.riigikohus.ee/?id=11&tekst=222565121
[18] Arvutivõrgus kättesaadav: http://www.nc.ee/?id=11&tekst=RK/3-4-1-64-13
[19] Arvutivõrgus kättesaadav: http://www.svv.ee/index.php?id=621
[20] Vt näiteks Andres Herkel „Mida kartellierakonnad valesti teevad?“. Sirp. 25.07.2013. Arvutivõrgus kättesaadav: http://www.sirp.ee/index.php?option=com_content&view=article&id=18652:mida-kartellierakonnad-valesti-teevad&catid=9:sotsiaalia&Itemid=13&issue=3448
[21] Arvutivõrgus kättesaadav: http://www.erjk.ee/et/aruanded/tulude-ja-laekumiste-paringud?period=2013&party=all&person=&group=5&type
[22] Euroopa Õigusdemokraatia Komisjon (Veneetsia Komisjon). „Aruanne. haldusressursside väärkasutamise kohta valimisprotsessi ajal“. 2013.
Arvutivõrgus kättesaadav: http://www.erjk.ee/sites/default/files/veneetsia_komisjoni_aruanne_haldusressursside_kasutamisest.pdf
[23] Arvutivõrgus kättesaadav: http://www.riigikogu.ee/public/Riigikogu/Korruptsioon/Kor_kom_hinnang.pdf
[24] Arvutivõrgus kättesaadav: http://www.erjk.ee/sites/default/files/2014-01-15_protokoll_32.pdf
[25] Arvutivõrgus kättesaadav: http://epl.delfi.ee/news/arvamus/kari-kasper-valimisoigus-ei-ole-privileeg.d?id=67663905
[26] Arvutivõrgus kättesaadav: https://www.rahvakogu.ee/pages/kokkuvote-valimised
[27] Arvutivõrgus kättesaadav: http://oiguskantsler.ee/et/oiguskantsler/suhted-avalikkusega/pressiteated/oiguskantsler-poliitilise-valireklaami-taielik-keeld

matches:
Riigikohus
Riigikohus
§ 17
Riigikohus
Riigikohus
Riigikohus