§ 14 Perehüvitiste tagasinõudmine ja tasaarvestamine2 Peretoetused1 Peretoetuste eesmärk ja liigid
§ 16 Peretoetuste liigid2 Iga kuu makstavad peretoetused
§ 21 Seitsme- ja enamalapselise pere vanema toetus3 Ühekordsed peretoetused
§ 24 Elluastumistoetus4 Peretoetuste taotlemine, arvutamine ja määramine
§ 28 Peretoetuste määramine5 Peretoetuste maksmise erisused
§ 31 Peretoetuste maksmise lõpetamine3 Vanemahüvitis1 Vanemahüvitise eesmärk ja õigus vanemahüvitisele
§ 34 Vanemahüvitise saamise õiguse tekkimine ja lõppemine2 Teatamiskohustus
§ 36 Sotsiaalmaksu maksja teatamiskohustus3 Vanemahüvitise suuruse arvutamine, vanemahüvitise määr ja selle arvutamise erisused
§ 41 Vanemahüvitise arvutamine laste järjestikuse sünni korral4 Vanemahüvitise ümberarvutamine
§ 43 Vanemahüvitise ümberarvutamine kalendriaasta vahetumisel või korduval taotlemisel5 Vanemahüvitise määramine, maksmine ja saaja vahetamine
§ 45 Vanemahüvitise saaja vahetamine6 Vanemahüvitise tagasinõudmine
§ 46 Vanemahüvitise tagasinõudmine4 Elatisabi1 Elatisabi eesmärk ja õigus saada elatisabi
§ 48 Elatisabi saama õigustatud isik2 Elatisabi maksmise alused ja taotlemine
§ 51 Elatisabi taotlemine3 Elatisabi määramine ja maksmine
§ 54 Elatisabi maksmise lõpetamine4 Elatisabi saaja kohustused
§ 56 Elatisabi tagasinõudmine ja tasaarvestamine5 Elatisnõude üleminek riigile ja selle sissenõudmine
§ 58 Riigile üleläinud elatisnõude sissenõudmine6 Täitemenetlusaegse elatisabi erisused täitemenetluse läbiviimisel välisriigis
§ 60 Välisriigist laekuv elatis, elatisabi väljamaksmine ja riigi nõude mahaarvamine5 Rakendussätted1 Üleminekusätted ja järelhindamine
§ 63 Seaduse järelhindamine2 Seaduste muutmine ja kehtetuks tunnistamine
§ 73 Perehüvitiste seaduse muutmine3 Seaduse jõustumine
Väljaandja:RiigikoguAkti liik:seadusTeksti liik:terviktekstRedaktsiooni jõustumise kp:01.01.2017Redaktsiooni kehtivuse lõpp:30.06.2017Avaldamismärge:RT I, 24.12.2016, 4
Perehüvitiste seadusVastu võetud 15.06.2016RT I, 08.07.2016, 1jõustumine 01.01.2017Muudetud järgmiste aktidega (näita)VastuvõtmineAvaldamineJõustumine19.12.2016RT I, 24.12.2016, 101.01.20171. peatükk Üldsätted § 1. Seaduse reguleerimis- ja kohaldamisala (1) Käesolev seadus sätestab perehüvitiste liigid, eesmärgid ja ulatuse ning nende määramise ja maksmise tingimused ja korra. (2) Käesolevas seaduses ettenähtud sotsiaalkaitsele kohaldatakse sotsiaalseadustiku üldosa seaduse sätteid, arvestades käesolevas seaduses sätestatud erisusi. (3) Kui pereliige elab või töötab Euroopa Majanduspiirkonna lepinguriigis või Šveitsi Konföderatsioonis, kohaldatakse perehüvitiste määramisel Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrust (EÜ) nr 883/2004 sotsiaalkindlustussüsteemide koordineerimise kohta (ELT L 166, 30.04.2004, lk 72–116).§ 2. Seaduse eesmärk Käesoleva seaduse eesmärk on toetada lastega peresid ja laste kasvatamist.§ 3. Perehüvitised (1) Perehüvitised on riigieelarvest Sotsiaalministeeriumi kaudu finantseeritavad rahalised hüvitised, mida makstakse lastega perede heaolu tagamiseks. (2) Perehüvitiste liigid on riiklikud peretoetused (edaspidi peretoetused), vanemahüvitis ja elatisabi.§ 4. Perehüvitisi saama õigustatud isikud (1) Perehüvitisi määratakse ja makstakse käesolevas seaduses sätestatud tingimustel sotsiaalseadustiku üldosa seaduse § 3 lõikes 1 nimetatud isikule. (2) Perehüvitise saamise õigus on käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud isiku Eestis elaval pereliikmel ja välismaal õppimise tõttu perest eemal viibival lapsel. (3) Eesti alalisel elanikul, kelle elukoht on mitmes riigis, on õigus perehüvitistele, kui ta on resident tulumaksuseaduse § 6 lõike 1 tähenduses. (4) Perehüvitise saamise õigust ei ole Eesti elanikul, kes saab mõne teise riigi samaliigilist hüvitist.§ 5. Isikute teavitamine peretoetuste ja vanemahüvitise saamise õiguse tekkimisest (1) Sotsiaalkindlustusamet kontrollib sotsiaalkaitse infosüsteemi kantud andmete alusel isikute vastavust peretoetuste või vanemahüvitise saamise tingimustele ja teavitab isikuid hüvitise õiguse tekkimisest. Sotsiaalkindlustusamet edastab hüvitise õiguse tekkimise kohta teate isikute e-posti aadressidele või sotsiaalseadustiku üldosa seaduse § 27 lõike 1 punktides 2 ja 3 nimetatud viisil. (2) Käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud hüvitise õiguse tingimuste vastavust kontrollitakse järgmiste andmete alusel: 1) isiku üldandmed – isikukood, perekonna- ja eesnimi, elukoha ja kontaktandmed, andmed perekonnaseisu, surma, surnuks tunnistamise, teadmata kadumise või tagaotsimise või eestkoste seadmise või hooldajaks määramise kohta, andmed isikuhooldusõiguse äravõtmise kohta, andmed elamisloa või -õiguse ja kodakondsuse kohta; 2) andmed aja- või asendusteenistuse perioodi kohta.§ 6. Perehüvitiste taotlemine (1) Perehüvitiste taotlemiseks esitab sotsiaalseadustiku üldosa seaduse § 3 lõikes 1 nimetatud isik (edaspidi taotleja) taotluse Sotsiaalkindlustusametile. Kui vanemad soovivad hüvitise saamise õigust kasutada kordamööda, esitab hüvitise uus taotleja taotluse, millel on seni hüvitist saanud isiku nõusolek. (2) Perehüvitiste taotlemise päevaks loetakse taotluse vastuvõtmise päev. Kui taotlus on saadetud posti teel, loetakse taotlemise päevaks taotluse lähtekohas postitamise kuupäev. Kui taotlus on esitatud elektrooniliselt, loetakse taotlemise päevaks taotluse esitamise päev. (3) Sotsiaalkindlustusamet edastab teate perehüvitiste määramise kohta selle vanema e-posti aadressile või teavitab seda isikut, kes ei esitanud perehüvitiste taotlust, sotsiaalseadustiku üldosa seaduse § 27 lõike 1 punktides 2 ja 3 nimetatud viisil. (4) Perehüvitiste taotluse andmete loetelu kehtestab valdkonna eest vastutav minister määrusega.§ 7. Perehüvitiste arvutamise alused (1) Peretoetuste suurused kehtestatakse konkreetse suurusena. Peretoetuste maksmise alguskuul arvutatakse toetuse suurus proportsionaalselt päevade arvuga, mille eest on õigus hüvitist saada. (2) Vanemahüvitise arvutamise aluseks on isikustatud sotsiaalmaksu suurus. Vanemahüvitise maksmise algus- ja lõpukuul arvutatakse hüvitise suurus proportsionaalselt päevade arvuga, mille eest on õigus hüvitist saada. (3) Elatisabi kehtestatakse konkreetse suurusena. Kohtumenetluse ajal makstava elatisabi maksmise algus- ja lõpukuul arvutatakse elatisabi suurus proportsionaalselt päevade arvuga, mille eest on õigus elatisabi saada.§ 8. Perehüvitiste määramine ja maksmine (1) Perehüvitiste määramise või määramata jätmise otsustab Sotsiaalkindlustusamet. (2) Kui isikul on õigus saada mitut liiki perehüvitisi, määratakse ja makstakse need samal ajal, kui käesolevas seaduses ei ole sätestatud teisiti. (3) Sotsiaalkindlustusametil on lisaks rahvastikuregistri seaduses sätestatud andmetele õigus lähtuda ka teistest andmetest, mille alusel otsustatakse perehüvitise maksmine, peatamine või lõpetamine. (4) Perehüvitisi makstakse sotsiaalseadustiku üldosa seaduse §-s 28 sätestatud korras. (5) Kui perehüvitiste saajale makstakse Sotsiaalkindlustusameti kaudu teisi sotsiaalkindlustushüvitisi posti teel kojukandega, rakendatakse perehüvitiste väljamaksmiseks sama viisi. (6) Perehüvitiste arvutamisel, määramisel, maksmisel ja tasaarvestamisel ümardatakse summa ühe sendi täpsusega.§ 9. Taotleja teatamiskohustus Taotleja on kohustatud Sotsiaalkindlustusametile viivitamata teatama järgmistest asjaoludest, mis mõjutavad perehüvitise saamist või selle suurust: 1) taotleja või lapse elama või õppima asumine teise riiki või teises riigis õpingute katkestamine või lõpetamine; 2) pereliikme – vanema, eestkostja, hooldaja, vanema abikaasa või muu hüvitist saama õigustatud isiku – tööle asumine Euroopa Majanduspiirkonna lepinguriiki või Šveitsi Konföderatsiooni; 3) perehüvitiste saamine välisriigilt.§ 10. Valla- ja linnavalitsuse teatamiskohustus Valla- või linnavalitsus teavitab Sotsiaalkindlustusametit viivitamata asjaoludest, mis mõjutavad perehüvitiste maksmise peatamist, jätkamist või lõpetamist. Muu hulgas teavitab valla- või linnavalitsus lapse perest eraldamisest ja last tegelikult kasvatavast isikust, peres hooldamise lepingu sõlmimisest, lapse turvakodusse või asenduskodusse paigutamisest ning asjaolust, et lapse elukohta ei ole olnud võimalik tuvastada valla või linna territooriumil, või perekonna kolimisest välisriiki.§ 11. Politsei- ja Piirivalveameti teatamiskohustus Politsei- ja Piirivalveamet teavitab Sotsiaalkindlustusametit tagaotsimismenetlusest või teadmata kadunud isiku asukoha tuvastamise menetluse lõpetamisest kümne tööpäeva jooksul.§ 12. Perehüvitiste maksmise peatamine ja jätkamine (1) Sotsiaalkindlustusamet peatab perehüvitiste maksmise, kui laps eraldatakse perest. (2) Sotsiaalkindlustusamet peatab perehüvitiste maksmise, kui valla- või linnavalitsus on paigutanud lapse asenduskodusse enne kohtumääruse tegemist. (3) Sotsiaalkindlustusamet jätkab perehüvitiste maksmist lapse vanemale, kui käesoleva paragrahvi lõikes 1 või 2 nimetatud põhjus on ära langenud. (4) Sotsiaalkindlustusamet peatab perehüvitiste maksmise, kui perehüvitiste saaja viibib kinnipeetava, arestialuse või vahistatuna kinnipidamisasutuses, välja arvatud käesoleva seaduse § 30 lõikes 6 sätestatud juhul. Perehüvitiste maksmist jätkatakse teisele taotlejale käesolevas seaduses sätestatud tingimustel. (5) Sotsiaalkindlustusamet peatab perehüvitiste maksmise, kui posti teel kojukandega makstavad hüvitised on välja võtmata vähemalt kaks kuud. Pärast taotluse esitamist makstakse hüvitised taotlejale välja. (6) Sotsiaalkindlustusamet peatab perehüvitiste maksmise perehüvitisi saavale isikule, kui tema suhtes on algatatud teadmata kadunud isiku asukoha tuvastamise menetlus või kui tema suhtes on algatatud tagaotsimismenetlus põhjusel, et isik hoiab kõrvale vabaduskaotusliku karistuse kandmisest. Perehüvitiste maksmist jätkatakse, kui peatamise põhjus on ära langenud.§ 13. Perehüvitiste maksmise lõpetamine Sotsiaalkindlustusamet lõpetab perehüvitiste maksmise vanemale, kui vanemalt on perekonnaseaduse § 135 alusel hooldusõigus ära võetud või kui tema alaealisele lapsele määratakse eestkostja või tehakse perekonnas hooldamise leping või laps paigutatakse asenduskodusse.§ 14. Perehüvitiste tagasinõudmine ja tasaarvestamine (1) Perehüvitiste tagasinõudmisel ja tasaarvestamisel kohaldatakse sotsiaalseadustiku üldosa seaduse sätteid, arvestades käesoleva seaduse erisusi. (2) Sotsiaalkindlustusamet võib tasaarvestada isikule alusetult makstud perehüvitisi käesoleva seaduse alusel makstavate perehüvitistega. Tasaarvestatav summa ei või ületada 20 protsenti isikule määratud peretoetuste ja elatisabi summast. Vanemahüvitise saajale säilitatakse vähemalt 50 protsenti käesoleva seaduse § 39 lõikes 1 sätestatud vanemahüvitise määrast. (3) Käesoleva seaduse § 19 alusel määratud toetus nõutakse tagasi või tasaarvestatakse ulatuses, mis kattub toitjakaotuspensioni või toitjakaotuse korral rahvapensioni maksmisega sama vanema või vanema abikaasa eest. (4) Kui Sotsiaalkindlustusamet teeb isikule ettekirjutuse sundtäitmise algatamise kohta tagasinõude täitmata jätmise kohustuse korral, ent puuduvad andmed isiku aadressi kohta, või kui isik ei ela teadaoleval aadressil ja tema tegelik viibimiskoht ei ole teada ning ettekirjutust ei ole võimalik sotsiaalseadustiku üldosa seaduses sätestatud viisil teatavaks teha, avaldatakse ettekirjutuse resolutiivosa ametlikus väljaandes Ametlikud Teadaanded.2. peatükk Peretoetused 1. jagu Peretoetuste eesmärk ja liigid § 15. Peretoetuste eesmärk Peretoetuste eesmärk on tagada lastega peredele laste hooldamise, kasvatamise ja õppimisega seotud kulutuste osaline hüvitamine.§ 16. Peretoetuste liigid (1) Iga kuu makstavad peretoetused on: 1) lapsetoetus; 2) lapsehooldustasu; 3) üksikvanema lapse toetus; 4) eestkostetava või hooldatava lapse toetus; 5) seitsme- ja enamalapselise pere vanema toetus. (2) Ühekordsed peretoetused on: 1) sünnitoetus; 2) lapsendamistoetus; 3) elluastumistoetus.2. jagu Iga kuu makstavad peretoetused § 17. Lapsetoetus (1) Lapsetoetuse saamise õigus on igal lapsel sündimisest kuni 16-aastaseks saamiseni. (2) Põhikoolis, gümnaasiumis või kutseõppe tasemeõppes õppival keskhariduseta lapsel on õigus lapsetoetusele kuni 19-aastaseks saamiseni. Kui laps saab 19-aastaseks, makstakse toetust jooksva õppeaasta lõpuni või õpilase kooli nimekirjast väljaarvamiseni. (3) Lapsetoetuse suurus pere esimese ja teise lapse kohta on 50 eurot. Kolmanda ja iga järgmise lapse kohta on lapsetoetuse suurus 100 eurot.§ 18. Lapsehooldustasu (1) Lapsehooldustasu saamise õigus on ühel vanematest, kes: 1) kasvatab kuni kolmeaastast last – 38,36 eurot iga kuni kolmeaastase lapse kohta; 2) kasvatab kuni kolmeaastasele lapsele lisaks ka kolme- kuni kaheksa-aastast last – 19,18 eurot iga kolme- kuni kaheksa-aastase lapse kohta; 3) kasvatab kolme- või enamalapselises perekonnas kolme või enamat lapsetoetust saavat last – 19,18 eurot iga kolme- kuni kaheksa-aastase lapse kohta. (2) Õigus lapsehooldustasule tekib alates lapse sünnist ning lõpeb lapse kolmeaastaseks saamise päeval või lapse kaheksa-aastaseks saamise päeval. (3) Kui käesoleva paragrahvi lõike 1 punktides 2 ja 3 nimetatud laps läheb esimesse klassi ja saab jooksval õppeaastal kaheksa-aastaseks, makstakse tema kohta lapsehooldustasu õppeaasta lõpuni põhikooli- ja gümnaasiumiseaduse tähenduses. (4) Käesoleva paragrahvi lõike 1 punktide 2 ja 3 alusel samal ajal sama lapse kohta toetust ei maksta. (5) Kui üks vanematest on lapsehoolduspuhkusel, on õigus lapsehooldustasule sellel vanemal. (6) Kui lapsehoolduspuhkust kasutab vanema asemel mõni teine isik, on tal õigus lapsehooldustasule suuruses 38,36 eurot iga hooldatava lapse kohta, kuid kokku mitte rohkem kui 115,08 eurot kuus. Vanemale sama lapse kohta selle aja eest lapsehooldustasu ei maksta. (7) Lapse eestkostjal või hooldajal, kellega on sõlmitud kirjalik perekonnas hooldamise leping, on õigus lapsehooldustasule käesolevas paragrahvis sätestatud tingimustel. (8) Lapsehooldustasu ei maksta: 1) lapse kohta, kelle sünniga seoses makstakse sünnitushüvitist ravikindlustuse seaduse alusel; 2) lapse kohta, kelle lapsendamisega seoses makstakse lapsendamishüvitist ravikindlustuse seaduse alusel; 3) kui ühele vanemale makstakse vanemahüvitist käesoleva seaduse alusel.§ 19. Üksikvanema lapse toetus (1) Üksikvanema lapse toetuse saamise õigus on lapsel, kelle sünniaktis või rahvastikuregistrisse kantud perekonnaseisuandmetes puudub kanne isa kohta või kelle vanem on seadusega kehtestatud korras tunnistatud tagaotsitavaks ja kes vastab käesoleva seaduse § 17 lõikes 1 või 2 sätestatud tingimustele. (2) Õigus üksikvanema lapse toetusele tekib alates lapse sünnist või vanema tagaotsitavaks kuulutamise päevast. (3) Üksikvanema lapse toetuse suurus on 19,18 eurot. (4) Üksikvanema lapse toetuse maksmine lõpetatakse järgmistel juhtudel: 1) isaduse tuvastamine; 2) isaduse omaksvõtt; 3) lapse vanema tagaotsimise lõpetamine või sama vanema eest toitjakaotuspensioni või toitjakaotuse korral rahvapensioni määramine; 4) vanema abikaasa või kasuvanema kaotuse korral toitjakaotuspensioni või toitja kaotuse korral rahvapensioni määramine.§ 20. Eestkostetava või hooldatava lapse toetus (1) Eestkostetava või hooldatava lapse toetuse saamise õigus on lapsel, kelle vanemad ei täida perekonnaseadusest tulenevat kohustust last kasvatada ja tema eest hoolitseda ning kelle üle on seatud eestkoste või kelle suhtes on sõlmitud kirjalik perekonnas hooldamise leping sotsiaalhoolekande seaduses sätestatud alustel. (2) Eestkostetava või hooldatava lapse toetuse saamise õigus tekib eestkoste kohtumääruse jõustumise päeval või perekonnas hooldamise lepingu sõlmimise päeval ning toetuse maksmine lõpetatakse eestkoste või hooldamise lõppemisele järgnevast kuust. (3) Kui eestkoste või perekonnas hooldamine lõpeb seoses lapse 18-aastaseks saamisega, makstakse käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud toetust selle jooksva õppeaasta lõpuni põhikooli- ja gümnaasiumiseaduse tähenduses, millal laps saab 19-aastaseks, või õpilase kooli nimekirjast väljaarvamiseni, kui ta vastab käesoleva seaduse § 17 lõikes 2 sätestatud tingimustele. (4) Eestkostetava või hooldatava lapse toetuse suurus on 240 eurot iga eestkostetava või perekonnas hooldamisel oleva lapse kohta.§ 21. Seitsme- ja enamalapselise pere vanema toetus (1) Seitsme- ja enamalapselise pere vanema toetuse saamise õigus on ühel vanematest, hooldajal või eestkostjal, kes kasvatab peres seitset või enamat last, kes vastavad käesoleva seaduse § 17 lõikes 1 või 2 sätestatud tingimustele. (2) Seitsme- ja enamalapselise pere vanema toetuse suurus on 168,74 eurot.3. jagu Ühekordsed peretoetused § 22. Sünnitoetus (1) Sünnitoetuse saamise õigus on ühel vanematest lapse sünni korral. (2) Õigus sünnitoetusele tekib lapse sündimise päeval. (3) Sünnitoetuse saamise õigus on lapsendajal, eestkostjal või hooldajal, kui varem ei ole sama lapse kohta sünnitoetust makstud. (4) Sünnitoetuse suurus on 320 eurot iga sündinud lapse kohta. (5) Kolmikute või suurema arvu mitmike sünni korral on sünnitoetuse suurus 1000 eurot iga sündinud lapse kohta. (6) Sünnitoetust ei maksta surnult sündinud lapse kohta.§ 23. Lapsendamistoetus (1) Lapsendamistoetuse saamise õigus on lapsendajal, kellest lapsendatav laps ei põlvne ja kes ei ole selle lapse vanema abikaasa, kui varem ei ole sellele perele sama lapse kohta sünnitoetust makstud. (2) Õigus lapsendamistoetusele tekib lapsendamise kohtumääruse jõustumise päeval. (3) Lapsendamistoetust makstakse 320 eurot iga lapsendatud lapse kohta.§ 24. Elluastumistoetus (1) Elluastumistoetuse saamise õigus on isikul, kes lapsena viibis asenduskodus või kelle üle seati eestkoste või kelle suhtes sõlmiti kirjalik perekonnas hooldamise leping, kui ta asub uude elukohta iseseisvalt elama kahe aasta jooksul pärast asenduskoduteenuse, eestkoste või perekonnas hooldamise lepingu lõppemist. (2) Õigus elluastumistoetuse saamiseks tekib iseseisvalt uude elukohta elama asumise päeval. (3) Elluastumistoetuse suurus on 383,60 eurot.4. jagu Peretoetuste taotlemine, arvutamine ja määramine § 25. Peretoetuste taotleja (1) Peretoetusi taotleb last kasvatav vanem, eestkostja, hooldaja või: 1) vanema asemel lapsehoolduspuhkust kasutav isik; 2) last kasvatav vanema abikaasa; 3) last kasvatav isik, kes kasvatab ka ühist last lapse vanemaga; 4) iseseisvalt elama asunud üle 18-aastane peretoetustele õigust omav isik; 5) elluastumistoetuse taotlemise korral isik, kes vastab käesoleva seaduse § 24 lõikes 1 sätestatud tingimustele; 6) lapse perest eraldamise korral last kasvatav isik. (2) Käesoleva seaduse § 26 lõikes 3 nimetatud juhul on peretoetuste taotlejaks vanem, kelle pere koosseisu laps arvati.§ 26. Peretoetuste arvutamise alused (1) Peretoetuste suuruse kindlakstegemisel võetakse arvesse kõik peres koos kasvavad lapsetoetusele õigust omavad lapsed. (2) Peretoetuste suuruse kindlakstegemisel ei arvata peretoetusi taotleva vanema pere koosseisu last, kes elab perest lahus. (3) Kui laps kasvab võrdselt mõlema lahus elava vanema juures, arvatakse laps ühe vanema pere koosseisu vastavalt vanematevahelisele kokkuleppele. (4) Õppimise tõttu ajutiselt perest eemal viibiv laps arvatakse peretoetuste suuruse kindlakstegemisel pere koosseisu.§ 27. Peretoetuste arvutamine (1) Iga kuu makstava peretoetuse suurus arvutatakse toetuse saamise õiguse tekkimise päeval kehtinud toetuse suuruse alusel. Toetuse suuruse muutmise korral arvutatakse toetus ümber uue toetuse suuruse kehtestamise kuupäevast arvates. (2) Sünnitoetust, lapsendamistoetust ja elluastumistoetust makstakse toetuse saamise õiguse tekkimise päeval kehtinud toetuse suuruses.§ 28. Peretoetuste määramine (1) Igakuine peretoetus määratakse käesolevas seaduses sätestatud toetuse saamise õiguse tekkimise päevast, kui toetuse taotlemiseks vajalikud dokumendid on esitatud kuue kuu jooksul toetuse õiguse tekkimise päevast arvates. (2) Igakuise peretoetuse hilisemal taotlemisel määratakse toetus tagantjärele, kuid mitte rohkem kui taotluse esitamise kuule eelnenud kuue kalendrikuu eest. (3) Ühekordne toetus määratakse, kui toetust on taotletud kuue kuu jooksul toetuse õiguse tekkimise päevast arvates. (4) Sünnitoetuse maksmisel eestkostjale või hooldajale hakkab kuus kuud kulgema alates kohtumääruse jõustumise või perekonnas hooldamise lepingu sõlmimise päevast. (5) Määratud igakuist peretoetust makstakse jooksva kuu eest.5. jagu Peretoetuste maksmise erisused § 29. Iga kuu makstavate peretoetuste maksmine üle 16-aastasele lapsele (1) Lapse 16-aastaseks saamisel jätkatakse peretoetuste maksmist pärast Eesti hariduse infosüsteemist õpingute jätkamise kohta andmete saamist kuni Eesti hariduse infosüsteemist õpingute lõpetamise või kooli nimekirjast väljaarvamise kohta andmete saamiseni. (2) Kui põhikooli lõpetab 16-aastane või vanem laps või laps, kes saab enne uue õppeaasta algust 16-aastaseks, makstakse peretoetusi kuni uue õppeaasta algusele eelneva päevani. Õpingute jätkamise korral samal kalendriaastal õppeasutuses, kus õppimine annab õiguse peretoetustele, makstakse pärast Eesti hariduse infosüsteemist õpingute jätkamise kohta andmete saamist toetusi tagasiulatuvalt toetuste maksmise lõpetamisest. (3) Välismaal õppimise korral jätkatakse peretoetuste maksmist pärast õppeasutuse teatise esitamist kuni uue õppeaasta algusele eelneva päevani. Teatise hilisemal esitamisel makstakse toetusi tagasiulatuvalt, kuid mitte rohkem kui teatise esitamisele eelnenud kuue kuu eest.§ 30. Peretoetuste maksmise erisused (1) Kui käesoleva seaduse §-s 9 nimetatud asjaolud mõjutavad peretoetuse suurust, makstakse toetust uues suuruses asjaolude tekkimise kuule järgnevast kuust. (2) Lapsele, kes viibib asenduskodus, ja lapsele, kes viibib kinnipeetava, arestialuse või vahistatuna kinnipidamisasutuses, peretoetusi ei maksta. (3) Kui lapse suhtes on kohaldatud tõkendina vahi alla võtmist, makstakse peretoetused tagantjärele välja pärast kohtuotsuse jõustumist juhul, kui laps mõisteti õigeks või teda ei karistatud vangistusega. (4) Kui lapsele on määratud eestkostja, kantakse kohtumääruse alusel peretoetused lapse arvelduskontole, kusjuures käesoleva seaduse §-des 17 ja 21 nimetatud toetused jagatakse laste vahel võrdselt. (5) Kui lapsele on määratud juriidilisest isikust eestkostja, võib peretoetusi maksta juriidilise isiku arvelduskontole. (6) Emale, kes kasvatab kinnipidamisasutuses kuni kolmeaastast (kaasa arvatud) last, makstakse peretoetust juhul, kui laps viibib emaga kinnipidamisasutuses.§ 31. Peretoetuste maksmise lõpetamine Iga kuu makstava toetuse maksmine lõpetatakse peretoetuse saamise õiguse lõppemisele järgnevast kuust.3. peatükk Vanemahüvitis 1. jagu Vanemahüvitise eesmärk ja õigus vanemahüvitisele § 32. Vanemahüvitise eesmärk (1) Vanemahüvitise eesmärk on säilitada riigi toetuse andmisega varasem sissetulek isikule, kelle tulu väheneb laste kasvatamise tõttu, ning toetada töö- ja pereelu ühitamist. (2) Isikule, kes tulu ei ole saanud, tagatakse sissetulek vanemahüvitise määra ulatuses.§ 33. Vanemahüvitist saama õigustatud isik (1) Vanemahüvitise saamise õigus on last Eestis kasvataval vanemal, lapsendajal, vanema abikaasal, eestkostjal või hooldajal, kellega on sõlmitud kirjalik lapse perekonnas hooldamise leping sotsiaalhoolekande seaduse § 130 lõike 3 alusel, arvestades käesoleva seaduse §-s 4 sätestatud tingimusi. (2) Enne lapse 70 päeva vanuseks saamist on õigus vanemahüvitisele last kasvataval emal, välja arvatud juhul, kui lapse ema on surnud või ei täida perekonnaseadusest tulenevat kohustust last kasvatada ja tema eest hoolitseda või kui hüvitisele on õigus lapsendajal, eestkostjal või hooldajal. (3) Kui üks vanematest on lapsehoolduspuhkusel pärast lapse 70 päeva vanuseks saamist, on õigus vanemahüvitisele sellel vanemal. (4) Mitmikute sünni puhul on õigus vanemahüvitisele ühel vanematest, arvestades käesoleva paragrahvi lõigetes 1–3 sätestatud erisusi. (5) Isikule, kellele makstakse vanemahüvitist ja kellel tekib samal ajal õigus vanemahüvitisele seoses teise lapse või teiste laste kasvatamisega, makstakse vanemahüvitist ühe lapse kohta isiku valikul.§ 34. Vanemahüvitise saamise õiguse tekkimine ja lõppemine (1) Vanemahüvitise saamise õigus tekib ravikindlustuse seaduses sätestatud sünnitus- või lapsendamishüvitisele õigust andva sünnitus- või lapsendamislehe lõpupäevale järgneval päeval. Kui lapse emal ei olnud õigust sünnitushüvitisele, tekib õigus saada vanemahüvitist alates lapse sünnist. (2) Vanemahüvitis määratakse vanemahüvitise saamise õiguse tekkimise päevast arvates 435 päevaks. Kui lapse emal ei olnud õigust sünnitushüvitisele või juhul, kui vanemahüvitise taotleja on lapsendaja, eestkostja või hooldaja, määratakse hüvitis lapse 18 kuu vanuseks saamise päevani.2. jagu Teatamiskohustus § 35. Isiku teatamiskohustus (1) Kui vanemahüvitise saaja saab hüvitise maksmise kalendrikuul vanemahüvitise määrast suuremat sotsiaalmaksuga maksustatavat tulu, välja arvatud füüsilisest isikust ettevõtja ettevõtlustulu, on ta kohustatud sellest Sotsiaalkindlustusametile viivitamata kirjalikult teatama. (2) Kui vanemahüvitise saaja saab vanemahüvitise määrast suuremat sotsiaalmaksuga maksustatavat tulu mõnel käesoleva seaduse § 42 lõigetes 2 ja 3 nimetatud juhul, esitab ta Sotsiaalkindlustusametile sotsiaalmaksu maksja tõendi tulu saamise kohta, jõustunud kohtuotsuse, kohtumääruse, töövaidluskomisjoni otsuse või muud asjakohased dokumendid.§ 36. Sotsiaalmaksu maksja teatamiskohustus (1) Sotsiaalmaksu maksja on kohustatud andma vanemahüvitise saaja nõudel talle tõendi sotsiaalmaksuga maksustatava tulu väljamaksmise kohta või edastama selle Sotsiaalkindlustusametile: 1) esimesel hüvitise maksmise kalendrikuul hüvitise saamise õiguse tekkimisele eelnenud kalendrikuude eest saadud tulu kohta; 2) pärast hüvitise saamise õiguse lõppemist saadud tulu kohta, kui hüvitise maksmise kalendrikuul on tulu saadud perioodi eest, mis järgneb hüvitise saamise õiguse lõppemisele. (2) Käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud Sotsiaalkindlustusametile edastatava sotsiaalmaksu maksja tõendi andmekoosseisu kehtestab valdkonna eest vastutav minister määrusega.3. jagu Vanemahüvitise suuruse arvutamine, vanemahüvitise määr ja selle arvutamise erisused § 37. Vanemahüvitise suuruse arvutamine (1) Ühe kalendrikuu vanemahüvitise suurus arvutatakse vanemahüvitise taotleja ühe kalendrikuu keskmisest tulust, millelt on tasutud sotsiaalmaks. (2) Ühe kalendrikuu keskmine tulu on sotsiaalmaksuga maksustatud tulu, mis arvutatakse sotsiaalkaitse infosüsteemi kantud ühe kalendrikuu keskmise isikustatud sotsiaalmaksu andmete alusel. (3) Ühe kalendrikuu keskmise isikustatud sotsiaalmaksu suurus on vanemahüvitise taotleja hüvitise saamise õiguse tekkimise päevale eelnenud kalendriaasta isikustatud sotsiaalmaksu ja kalendrikuude arvu jagatis. Isikustatud sotsiaalmaksu hulka ei arvata töötuskindlustuse seaduses sätestatud töötuskindlustushüvitiselt ja tööandja maksejõuetuse hüvitiselt ning sotsiaalmaksuseaduse § 6, välja arvatud lõike 1 punktide 5 ja 14 alusel arvestatud sotsiaalmaksu. (4) Käesoleva paragrahvi lõikes 3 nimetatud kalendrikuude arv on kalendriaasta kalendripäevade arvu ja töövõimetuslehe alusel ajutiselt töölt vabastatud päevade arvu vahe jagatud 30-ga, kuid mitte suurem kui 12. Kalendrikuude arv arvutatakse täpsusega kaks kohta pärast koma. Kui kalendrikuude arv on võrdne nulliga, kuid isik on saanud sotsiaalmaksuga maksustatavat tulu, jagatakse tema tulu arvuga 12. (5) Ühe kalendrikuu vanemahüvitise suurus on 100 protsenti käesoleva paragrahvi lõigete 1–4 alusel arvutatud ühe kalendrikuu keskmisest tulust.§ 38. Vanemahüvitise ülempiir (1) Ühe kalendrikuu vanemahüvitise ülempiir (edaspidi käesolevas peatükis hüvitise ülempiir) on vanemahüvitise saamise õiguse tekkimisele eelnenud üle-eelmise kalendriaasta Eesti keskmise sotsiaalmaksuga maksustatava ühe kalendrikuu tulu kolmekordne suurus. (2) Eesti keskmise sotsiaalmaksuga maksustatava ühe kalendrikuu tulu suuruse arvutamiseks korrutatakse riikliku pensionikindlustuse seaduse § 13 lõike 3 alusel Vabariigi Valitsuse kinnitatud eelmise kalendriaasta isikustatud sotsiaalmaksu pensionikindlustuse osa keskmine suurus viiega ja saadud tulemus jagatakse 12-ga. Eesti keskmise sotsiaalmaksuga maksustatava ühe kalendrikuu tulu suuruse arvutamisel ümardatakse summa ühe sendi täpsusega. (3) Sotsiaalkindlustusamet arvutab ja avaldab järgmise kalendriaasta hüvitise ülempiiri oma veebilehel hiljemalt jooksva aasta 1. maiks.§ 39. Vanemahüvitise määr (1) Vanemahüvitise määr (edaspidi käesolevas peatükis hüvitise määr) on eelmise kalendriaasta 1. jaanuaril kehtinud töötasu alammäär. Hüvitise määr kehtestatakse igaks eelarveaastaks riigieelarvega. (2) Kui vanemahüvitise taotleja ei saanud käesoleva seaduse § 37 lõikes 3 sätestatud ajavahemikul sotsiaalmaksuga maksustatavat tulu, võrdub ühe kalendrikuu hüvitise suurus hüvitise määraga.§ 40. Vanemahüvitise suuruse arvutamise erisused (1) Kui käesoleva seaduse § 37 lõigete 1–4 või käesoleva paragrahvi lõigete 3 ja 4 alusel arvutatud ühe kalendrikuu keskmine tulu on vanemahüvitise taotlejal väiksem kui Vabariigi Valitsuse kehtestatud töötasu alammäär, võrdub ühe kalendrikuu hüvitise suurus töötasu alammääraga. (2) Kui rasedus- ja sünnituspuhkuse või sünnitushüvitise saamise õigust omav ema ei kasuta õigust rasedus- ja sünnituspuhkusele või sünnitushüvitisele, arvutatakse vanemahüvitise suurus esimese 70 päeva eest käesoleva seaduse § 37 lõigete 1–4 või käesoleva paragrahvi lõigete 3 ja 4 alusel, kuid vanemahüvitist ei maksta ühes kalendrikuus rohkem kui töötasu alammääras. (3) Käesoleva seaduse § 37 lõikes 4 nimetatud töövõimetuslehe alusel ajutiselt töölt vabastatud päevade hulka ei arvata perioodi, millal rasedal ning rasedus- ja sünnituspuhkuse saamise õigust omaval töötajal või ametnikul oli töö- või teenistustingimusi ajutiselt kergendatud või töötaja oli terviseseisundile vastava töö puudumisel tööülesannete täitmisest ajutiselt keeldunud või ametnikul oli avaliku võimu teostamise õigus peatatud. (4) Käesoleva paragrahvi lõikes 3 sätestatud juhtudel jagatakse vanemahüvitise saamise õiguse tekkimise päevale eelnenud kalendriaasta eest ravikindlustuse seaduse alusel makstud ajutise töövõimetuse hüvitis käesoleva seaduse § 37 lõike 4 alusel arvutatud kalendrikuude arvuga. Saadud jagatis arvatakse käesoleva seaduse § 37 lõikes 1 nimetatud ühe kalendrikuu keskmise tulu hulka. (5) Kui vanemahüvitise taotleja on hüvitise saamise õiguse tekkimise päevale eelnenud kalendriaastal töötanud teises Euroopa Majanduspiirkonna lepinguriigis või Šveitsi Konföderatsioonis ning tal puudub nimetatud perioodil ja selle perioodi lõpust kuni rasedus- ja sünnituspuhkuse alguseni Eestis sotsiaalmaksuga maksustatud tulu või tal ei olnud õigust rasedus- ja sünnituspuhkusele, võrdub ühe kalendrikuu hüvitise suurus töötasu alammääraga.§ 41. Vanemahüvitise arvutamine laste järjestikuse sünni korral (1) Kui vanemahüvitise taotlejal, kelle lapse sünni vahe eelmise lapse sünniga on lühem kui kaks aastat ja kuus kuud, on käesoleva seaduse §-de 37–40 alusel arvutatud ühe kalendrikuu keskmine tulu väiksem kui talle eelmisel korral määratud hüvitise arvutamise aluseks olnud tulu või see on sellega võrdne, arvutatakse hüvitise suurus varasemast tulust. (2) Sünnitushüvitist saama õigustatud isikule, kelle vanemahüvitis on arvutatud käesoleva paragrahvi lõike 1 alusel, hüvitatakse alates lapse sünnist vanemahüvitise ja sünnitushüvitise vahe, mis loetakse vanemahüvitiseks. (3) Käesoleva paragrahvi lõikes 2 nimetatud vanemahüvitise ja sünnitushüvitise vahe arvutamisel jagatakse isikule määratud ühe kalendrikuu vanemahüvitise summa 30-ga. Saadud jagatisest lahutatakse ühe kalendripäeva kohta määratud sünnitushüvitis. Saadud vahe korrutatakse kalendripäevade arvuga lapse sünni päevast kuni ravikindlustuse seaduses sätestatud sünnitushüvitise maksmise perioodi lõpupäevani. (4) Käesoleva paragrahvi lõikes 2 nimetatud vanemahüvitise ja sünnitushüvitise vahet ei hüvitata perioodi eest, millal vanemale makstakse vanemahüvitist eelmise lapse kohta. (5) Vanemahüvitise ja sünnitushüvitise vahe hüvitatakse taotlejale üks kord koos vanemahüvitise väljamaksega.4. jagu Vanemahüvitise ümberarvutamine § 42. Vanemahüvitise ümberarvutamine (1) Kui vanemahüvitise saaja saab hüvitise maksmise kalendrikuul hüvitise määrast suuremat sotsiaalmaksuga maksustatavat tulu, sealhulgas teisest Euroopa Majanduspiirkonna lepinguriigist või Šveitsi Konföderatsioonist, välja arvatud füüsilisest isikust ettevõtja ettevõtlustulu (edaspidi tulu), lahutatakse hüvitisest hüvitise määra ületav tuluosa, mis on jagatud kahega. Hüvitise suurus on vähemalt pool isikule määratud hüvitisest, kuid mitte väiksem kui hüvitise määr. (2) Kui sotsiaalmaksu maksja süü tõttu makstakse vanemahüvitise maksmise kalendrikuul vanemahüvitise saajale õigel ajal maksmata jäänud sotsiaalmaksuga maksustatav tulu, on Sotsiaalkindlustusametil õigus vanemahüvitise saaja esitatud tõendite alusel lugeda sotsiaalmaksuga maksustatav tulu välja makstuks kalendrikuul, millal sotsiaalmaksu maksja oleks pidanud selle tulu tegelikult välja maksma. (3) Käesoleva paragrahvi lõikes 1 sätestatud hüvitise vähendamist ei rakendata järgmise tulu suhtes: 1) esimesel hüvitise maksmise kalendrikuul hüvitise saamise õiguse tekkimisele eelnenud kalendrikuude eest saadud tulu; 2) pärast hüvitise saamise õiguse lõppemist saadud tulu, kui hüvitise maksmise kalendrikuul on tulu saadud perioodi eest, mis järgneb hüvitise saamise õiguse lõppemisele; 3) töötuskindlustuse seaduse alusel tööandja maksejõuetuse korral makstav hüvitis, kui see makstakse välja vanemahüvitise maksmise kalendrikuul; 4) enne hüvitise saamise õiguse tekkimist saamata jäänud tulu, mis makstakse välja vanemahüvitise maksmise kalendrikuul, kui hilisem maksmine toimus sotsiaalmaksu maksja süül.§ 43. Vanemahüvitise ümberarvutamine kalendriaasta vahetumisel või korduval taotlemisel (1) Iga kalendriaasta 1. jaanuaril arvutatakse käesoleva seaduse § 37 lõike 5 alusel määratud hüvitis ümber, kui hüvitise suurus on väiksem kui Vabariigi Valitsuse kehtestatud töötasu alammäär. Hüvitist makstakse töötasu alammääras. (2) Iga kalendriaasta 1. jaanuaril arvutatakse käesoleva seaduse § 40 lõike 1, 2 või 5 alusel määratud vanemahüvitis ümber, arvestades Vabariigi Valitsuse kehtestatud töötasu alammäära. (3) Kui hüvitis on määratud hüvitise ülempiiri suuruses või hüvitise määras, seda kalendriaasta vahetumisel ümber ei arvutata. (4) Kui vanemahüvitist taotleb sama lapse kohta korduvalt sama isik, siis tema hüvitise suurust ümber ei arvutata.5. jagu Vanemahüvitise määramine, maksmine ja saaja vahetamine § 44. Vanemahüvitise määramine ja maksmine (1) Vanemahüvitis määratakse käesoleva seaduse § 34 lõikes 1 sätestatud hüvitise saamise õiguse tekkimise päevast, kui hüvitise taotlemiseks vajalikud dokumendid on esitatud kuue kuu jooksul hüvitise saamise õiguse tekkimise päevast arvates. (2) Vanemahüvitise hilisemal taotlemisel määratakse hüvitis tagantjärele, kuid kõige rohkem taotluse esitamise kuule eelnenud kuue kalendrikuu eest. (3) Vanemahüvitise maksmise kalendrikuu on kuu, mille eest hüvitist makstakse. Hüvitis makstakse välja igas kuus eelmise kalendrikuu eest. (4) Kui isiku suhtes on jõustunud kohtuotsus vangistusega karistamise kohta ning vangistus on pööratud täitmisele, peatatakse vanemahüvitise maksmine karistuse kandmise ajaks.§ 45. Vanemahüvitise saaja vahetamine (1) Vanemahüvitise uue taotleja hüvitise suurus arvutatakse käesoleva seaduse §-de 37–40 alusel tema tulust kalendriaastal, mis eelnes hüvitise senise saaja § 34 lõikes 1 sätestatud hüvitise saamise õiguse tekkimise päevale, välja arvatud juhul, kui vanemahüvitis on määratud § 41 lõike 1 alusel. (2) Vanemahüvitise saaja vahetamise korral rakendatakse uuele taotlejale hüvitise senise saaja käesoleva seaduse § 34 lõikes 1 sätestatud hüvitise saamise õiguse tekkimise päeval kehtinud hüvitise määra, töötasu alammäära ja hüvitise ülempiiri. (3) Vanemahüvitise saajate vahetamisel määratakse vanemahüvitis uuele taotlejale taotluse esitamisele järgneva kuu esimesest kuupäevast.6. jagu Vanemahüvitise tagasinõudmine § 46. Vanemahüvitise tagasinõudmine (1) Vanemahüvitis nõutakse tagasi, kui: 1) ilmneb, et hüvitise saajale makstud tulu oli väiksem kui hüvitise arvutamise aluseks olnud tulu või tulu pealt makstud sotsiaalmaks, või 2) vanemahüvitisega samal ajal saadakse sünnitushüvitist või lapsendamishüvitist ravikindlustuse seaduse alusel. (2) Sotsiaalkindlustusamet kontrollib isikustatud sotsiaalmaksu andmeid vanemahüvitise maksmise kalendrikuude kohta hüvitise maksmise perioodil ning pärast nelja kalendrikuu möödumist hüvitise saamise õiguse lõppemisest. (3) Kui selgub, et vanemahüvitise arvutamise aluseks olevad isikustatud sotsiaalmaksu andmed on muutunud, arvutatakse hüvitis ümber ja enam makstud hüvitis nõutakse hüvitise saajalt tagasi. (4) Sotsiaalkindlustusamet kontrollib vanemahüvitise arvutamise aluseks olevaid isikustatud sotsiaalmaksu andmeid tagasiulatuvalt kolme aasta jooksul pärast hüvitise saamise õiguse lõppemist.4. peatükk Elatisabi 1. jagu Elatisabi eesmärk ja õigus saada elatisabi § 47. Elatisabi eesmärk Elatisabi eesmärk on tagada lapsele ülalpidamine, kui kohustatud isik (edaspidi võlgnik) ei täida ülalpidamiskohustust kohtumenetluse (edaspidi kohtumenetlusaegne elatisabi) või täitemenetluse ajal (edaspidi täitemenetlusaegne elatisabi).§ 48. Elatisabi saama õigustatud isik (1) Elatisabi saama õigustatud isik on: 1) alaealine laps, kelle vanem ei täida ülalpidamiskohustust; 2) laps, kes täisealisena omandab põhi-, kesk- või kõrgharidust või õpib kutseõppe tasemeõppes, kuid mitte kauem kui 21-aastaseks saamiseni ja kelle vanem ei täida ülalpidamiskohustust. (2) Laps ei ole õigustatud elatisabi saama, kui vanema asemel täidab ülalpidamiskohustust perekonnaseaduse § 106 alusel teine isik.2. jagu Elatisabi maksmise alused ja taotlemine § 49. Kohtumenetlusaegse elatisabi maksmise alused (1) Kohtumenetlusaegset elatisabi makstakse, kui võlgnik ei täida ülalpidamiskohustust perekonnaseaduse § 101 lõikes 1 sätestatud ulatuses. (2) Kohtumenetlusaegset elatisabi makstakse õigustatud isikule, kes taotleb kohtult elatise väljamõistmist, välja arvatud elatise suuruse muutmist, ja kelle kasuks on tehtud lapse elatisnõude maksekäsu kiirmenetluse korral kohtu makseettepaneku määrus või vanemat elatist maksma kohustava hagi tagamise abinõu rakendamise määrus (edaspidi hagi tagamise määrus). (3) Kohtumenetlusaegse elatisabi suurus ühele lapsele on 100 eurot kalendrikuus. Kohtumenetlusaegset elatisabi makstakse 150 päeva eest käesoleva paragrahvi lõikes 2 nimetatud makseettepaneku määruse või hagi tagamise määruse tegemisest arvates. (4) Kohtumenetlusaegset elatisabi ei maksta, kui lapsele on seda varem makstud sama vanema suhtes elatist väljamõistva kohtumenetluse algatamise tõttu.§ 50. Täitemenetlusaegse elatisabi maksmise alused (1) Täitemenetlusaegset elatisabi makstakse elatist väljamõistva kohtulahendi või kohtulahendiga võrdsustatud haldusorgani otsuse alusel. Täitemenetlusaegse elatisabi suurus ühele lapsele on kuni 100 eurot kalendrikuus ja selle maksmise aluseks on võlgniku makstud elatise summa. (2) Täitemenetlusaegset elatisabi makstakse, kui elatise sissenõudmiseks täitetoimiku avamisest on möödunud neli kuud ja pärast seda on tekkinud võlgnevus käesoleva paragrahvi lõikes 5 sätestatud perioodi eest. (3) Kui võlgniku makstud elatise summa on väiksem kui 100 eurot kalendrikuus, on elatisabi suurus 100 euro ja makstud elatise vahe. Täitemenetlusaegset elatisabi ei maksta, kui võlgniku makstud summa on võrdne 100 euroga või suurem kui 100 eurot kalendrikuus. (4) Kui kohtulahendiga võlgnikult välja mõistetud elatise summa on väiksem kui 100 eurot kalendrikuus, on täitemenetlusaegse elatisabi maksimaalne suurus jõustunud kohtulahendiga kindlaks määratud suurus. (5) Täitemenetlusaegse elatisabi suuruse arvutamise aluseks võetakse sissenõudja arvelduskontole kohtutäituri poolt ülekantud elatise summa kalendrikuu esimesest kuni kalendrikuu viimase kuupäevani.§ 51. Elatisabi taotlemine (1) Kohtumenetlusaegse elatisabi saamiseks esitab õigustatud isik, kes taotleb kohtult elatise väljamõistmist, taotluse Sotsiaalkindlustusametile. (2) Täitemenetlusaegse elatisabi saamiseks esitab õigustatud isik taotluse Sotsiaalkindlustusametile täitemenetlust läbiviiva kohtutäituri kaudu. (3) Sotsiaalkindlustusamet algatab täitemenetlusaegse elatisabi menetluse kohtutäiturilt teate saamisega. Kohtutäitur edastab hiljemalt käesoleva seaduse § 50 lõikes 5 nimetatud arvestusperioodile järgneva kalendrikuu esimesel tööpäeval Sotsiaalkindlustusametile elatisabi taotleja taotluse, kui elatisabi taotleja on täitmisavalduses andnud nõusoleku täitemenetlusaegse elatisabi menetluse algatamiseks Sotsiaalkindlustusametis. (4) Käesoleva paragrahvi lõikes 3 nimetatud teate ja taotluse andmete loetelu ning esitamise korra kehtestab valdkonna eest vastutav minister määrusega.3. jagu Elatisabi määramine ja maksmine § 52. Elatisabi määramine (1) Kohtumenetlusaegne elatisabi määratakse, kui taotlemiseks vajalikud dokumendid on esitatud 45 päeva jooksul makseettepaneku määruse tegemisest või hagi tagamise määruse tegemisest arvates. (2) Kohtumenetlusaegse elatisabi määramise või määramata jätmise otsuse teeb Sotsiaalkindlustusamet 15 tööpäeva jooksul taotluse ja kõigi nõutavate dokumentide saamisest arvates. (3) Kohtumenetlusaegse elatisabi määramise otsuses märgitakse teave elatisnõude ülemineku kohta riigile. (4) Kohtumenetlusaegse elatisabi määramise otsus toimetatakse kätte elatisabi taotlejale ja elatisnõude võlgnikule. Kui puuduvad andmed elatisabi võlgniku aadressi kohta või kui elatisabi võlgnik ei ela teada oleval aadressil ja tema tegelik viibimiskoht ei ole teada ning otsust ei ole muul viisil võimalik teatavaks teha, avaldatakse elatisabi määramise otsus ametlikus väljaandes Ametlikud Teadaanded. (5) Täitemenetlusaegne elatisabi määratakse Sotsiaalkindlustusameti toiminguga. (6) Sotsiaalkindlustusamet teeb sotsiaalkaitse infosüsteemi kaudu teatavaks täitemenetlust läbiviivale kohtutäiturile käesoleva paragrahvi lõikes 5 nimetatud toimingu. Elatisabi taotlejale tehakse täitemenetlusaegne elatisabi määramise toiming teatavaks sotsiaalseadustiku üldosa seaduse §-s 27 sätestatud korras.§ 53. Elatisabi maksmine (1) Kohtumenetlusaegse elatisabi esimene väljamakse tehakse taotluse esitamise päevale järgneval kuul väljamaksmise kuu ja sellele eelnenud perioodi eest. Järgmised maksed tehakse järgmisel kuul väljamaksmise kuule vastavas elatisabi suuruses. (2) Täitemenetlusaegset elatisabi makstakse täitemenetlusaegse elatisabi taotluse esitamisele ning käesoleva seaduse § 50 lõikes 2 sätestatud tähtajale järgneva kuu 10. kuupäevaks.§ 54. Elatisabi maksmise lõpetamine (1) Sotsiaalkindlustusamet lõpetab kohtumenetlusaegse elatisabi maksmise enne käesoleva seaduse § 49 lõikes 3 nimetatud tähtaja möödumist ja tunnistab elatisabi määramise otsuse kehtetuks: 1) kui hagi tagamise määrus, millega võlgnikku kohustati elatist maksma kohtumenetluse ajal, on tühistatud; 2) kui kohtumenetlus elatisnõudes on lõpetatud; 3) kui ilmneb, et elatisabi maksmise tingimused ei olnud või ei ole enam täidetud; 4) võlgniku surma korral; 5) elatisabi saama õigustatud isiku surma korral. (2) Kui võlgnik tõendab, et ülalpidamiskohustust ei ole tekkinud või ülalpidamiskohustus on täidetud või esitab elatisnõudele muu tõendatud vastuväite, lõpetab Sotsiaalkindlustusamet kohtumenetlusaegse elatisabi maksmise üksnes käesoleva paragrahvi lõike 1 punktides 1–3 ja 5 sätestatud tingimustel.4. jagu Elatisabi saaja kohustused § 55. Elatisabi saaja teatamiskohustus (1) Kohtumenetlusaegse elatisabi saaja on kohustatud teatama Sotsiaalkindlustusametile lisaks käesoleva seaduse §-s 9 sätestatule viivitamata järgmistest asjaoludest, mis mõjutavad elatisabi maksmist: 1) hagi tagamise määruse tühistamine; 2) kohtumenetluse lõpetamine, sealhulgas kohtumenetluse lõpetamine elatisnõude rahuldamata jätmisega ja elatise väljamõistmisega; 3) lapse kasvatamise lõpetamine; 4) võlgniku asumine ülalpidamiskohustust täitma; 5) ülevaade võlgniku poolt lapsele makstud elatisest ja muud andmed, mis on kohtumenetlusaegse elatisabi maksmise ja elatise tagasinõude seisukohalt olulised; 6) elatise kohtuotsuse muutmine; 7) välisriigis toimuva lapse elatise sissenõudmise täitemenetluse lõpetamine. (2) Täitemenetlusaegse elatisabi saaja on käesoleva paragrahvi lõike 1 punktides 4–7 sätestatud asjaoludest kohustatud viivitamata teavitama kohtutäiturit.§ 56. Elatisabi tagasinõudmine ja tasaarvestamine (1) Sotsiaalkindlustusamet nõuab elatisabi saajalt tagasi või tasaarvestab alusetult makstud elatisabi, kui: 1) elatisabi on makstud hoolimata sellest, et käesolevas seaduses sätestatud elatisabi maksmise alused ei olnud täidetud; 2) kohtumenetlusaegse elatisabi saamise eelduseks olnud kohtumenetlus on lõppenud, ilma et elatis oleks välja mõistetud, välja arvatud juhul, kui selle põhjuseks oli kostja surm; 3) kohtumenetlusaegse elatisabi maksmise ajal asub võlgnik täitma ülalpidamiskohustust ning ta ei teadnud ega pidanudki kohustust täites teadma nõude üleminekust riigile; 4) täitemenetlusaegse elatisabi maksmise ajal asub võlgnik täitma ülalpidamiskohustust. (2) Alusetult makstud täitemenetlusaegset elatisabi ei ole lubatud tasaarvestada õigustatud isiku täitemenetlusaegse elatisabi nõudega. (3) Kui kohtutäitur saab teada käesoleva paragrahvi lõike 1 punktis 4 nimetatud asjaolust, teavitab ta sellest viivitamata Sotsiaalkindlustusametit. (4) Kui käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud tasaarvestus ei ole viinud nõude rahuldamiseni, on Sotsiaalkindlustusametil õigus edastada nõue sissenõudmiseks valdkonna eest vastutava ministri käskkirjaga määratud asutusele.5. jagu Elatisnõude üleminek riigile ja selle sissenõudmine § 57. Elatisnõude üleminek riigile (1) Kui lapsel oli kohtumenetluse ajal õigus nõuda ülalpidamist võlgnikult, läheb kohtumenetlusaegse elatisabi saaja nõue elatisabi määramise otsuse tegemisel üle riigile võlgniku ja võlausaldaja vahelises vaidluses tehtud kohtulahendis märgitud ulatuses, kuid mitte rohkem kui elatisabi taotlejale riigi poolt väljamakstud elatisabi ulatuses. (2) Täitemenetlusaegse elatisabi saaja kohtulahendist tulenev elatisnõue läheb riigile üle täitemenetlusaegse elatisabi määramisest väljamakstud täitemenetlusaegse elatisabi ulatuses. (3) Võlgniku ja võlausaldaja vahelises vaidluses tehtud kohtulahend käesoleva paragrahvi lõigete 1 ja 2 alusel riigile üleläinud elatisnõude kohta kehtib ka riigi kohta. Riigil on talle üleläinud elatisnõude suhtes olemasolevast täitedokumendist tulenevad õigused. (4) Sotsiaalkindlustusamet teatab võlgnikule kohtumenetlusaegse elatisabi nõude riigile üleminekust viivitamata pärast võlgniku ja võlausaldaja vahelises vaidluses tehtud kohtulahendi jõustumist. (5) Võlgnikule teatatakse kirjalikult, milline nõue, millisest hetkest, millises ulatuses ja millisel õiguslikul alusel on riigile üle läinud. Ühtlasi tehakse võlgnikule ettepanek kohtumenetlusaegse elatisabi maksmisest tulenev riigi nõue rahuldada ja antakse nõude rahuldamiseks vajalikke juhiseid.§ 58. Riigile üleläinud elatisnõude sissenõudmine (1) Kui kohtumenetlusaegse elatisabi nõude võlgnik ei ole riigile üleläinud nõuet rahuldanud, võib Sotsiaalkindlustusamet elatisnõude tasaarvestada või nõuda võla sisse pärast elatist maksma kohustava kohtulahendi jõustumist sotsiaalseadustiku üldosa seaduses sätestatud korras. (2) Riigile üleläinud elatisnõude sissenõudmist korraldab ja võlausaldaja õigusi teostab valdkonna eest vastutava ministri käskkirjaga määratud asutus. (3) Täitemenetlusaegse elatisabi maksmisega riigile üleläinud nõude kohta teeb Sotsiaalkindlustusamet riigi nimel avalduse elatisasjas algatatud täitemenetlusega ühinemiseks või välisriigist laekuva elatise vahendamise korral riigi nõude mahaarvamiseks käesoleva seaduse § 60 lõike 3 alusel. (4) Riigile üleläinud elatisnõue makstakse riigile ühinenud täitemenetluses välja ainult siis, kui lapsele kuuluv ja sissenõutavaks muutunud elatisnõue on täies mahus välja makstud. (5) Elatisabi ei nõuta sisse elatisabi saama õigustatud isikult, kui riigi nõue tema vastu on tekkinud pärimisseaduses sätestatud korras. (6) Riigile üleläinud ja võlgnikult sissenõutud elatisnõude ja elatisabi saajalt tagasinõutud elatisabi summad kantakse riigieelarvesse.6. jagu Täitemenetlusaegse elatisabi erisused täitemenetluse läbiviimisel välisriigis § 59. Kohtulahendi välisriiki täitmisele esitamine (1) Kui võlgniku suhtes ei saa Eestis täitemenetlust läbi viia, sest tal puudub Eestis vara, elu- ja asukoht ning taotlejale on teada, et võlgniku või tema vara asukoht võib olla välisriigis, peab elatisabi taotleja täitemenetlusaegse elatisabi saamiseks esitama elatist väljamõistva kohtulahendi täitmisele asjakohasesse välisriiki. Sel juhul esitab taotleja ka täitemenetlusaegse elatisabi taotluse käesoleva paragrahvi lõike 3 alusel volitatud kohtutäiturile. (2) Kui võlgniku vara, elu- või asukoht on Euroopa Liidu liikmesriigis või riigis, mis on liitunud elatist väljamõistva kohtulahendi täitmise taotlemist Eesti keskasutuse kaudu võimaldava konventsiooniga, peab elatisabi taotleja esitama elatist väljamõistva kohtulahendi täitmisele vastavasse riiki Justiitsministeeriumi kaudu. Sel juhul esitab taotleja ka täitemenetlusaegse elatisabi taotluse Justiitsministeeriumile. (3) Elatisabi taotleja kohustub elatist väljamõistva kohtulahendi välisriiki täitmisele esitamise korral volitama enda poolt valitud kohtutäiturit võtma vastu välisriigis võlgnikult sissenõutud elatist. Elatisabi taotleja märgib elatist väljamõistva kohtulahendi välisriiki täitmisele esitamise korral elatise saajaks volitatud kohtutäituri ja saaja kontoks selle kohtutäituri ametialase arvelduskonto. (4) Käesoleva paragrahvi lõikes 3 nimetatud volikirja andmete loetelu, millega elatisabi taotleja volitab kohtutäiturit välisriigist sissenõutud elatist vastu võtma, kehtestab valdkonna eest vastutav minister määrusega. (5) Justiitsministeerium edastab volitatud kohtutäiturile elatisabi taotluse, välisriiki saadetava kohtulahendi koopia ja taotleja poolt esitatud võlgnevuse kalkulatsiooni. (6) Volitatud kohtutäitur avab välisriigist laekuva elatise vahendamise toimiku, milles peab arvestust lapsele ja riigile kuuluvate elatisnõuete üle tema arvelduskontole laekuva elatise ning talle esitatud andmete ja dokumentide alusel. Kohtutäitur esitab Sotsiaalkindlustusametile käesoleva seaduse § 50 lõikes 5 sätestatud tähtaja jooksul elatisabi väljamakse suuruse samas sättes nimetatud arvestusperioodi eest, lähtudes tema poolt elatisabi taotlejale ülekantud elatise suurusest ning talle esitatud kirjalikest dokumentidest, millest nähtub, et elatisabi taotleja nõue on rahuldatud. (7) Kui võlgniku suhtes viiakse Eestis läbi täitemenetlust, kuid lisaks on võimalik tema suhtes alustada täitemenetlust ka välisriigis, on elatisabi taotleja kohustatud algatama täitemenetluse ka välisriigis käesoleva jao kohaselt. Sellisel juhul volitab elatisabi taotleja välisriigis sissenõutud elatist vastu võtma Eestis täitemenetlust läbiviiva kohtutäituri. (8) Kui elatisabi taotleja on algatanud elatist väljamõistva kohtulahendi alusel välisriigis täitemenetluse enne, kui ta esitab elatisabi taotluse, peab ta elatisabi saamiseks volitama Eesti kohtutäiturit käesoleva paragrahvi kohaselt välisriigis sissenõutud elatist vastu võtma ning teavitama välisriigis täitemenetlust läbiviivat asutust või isikut, et sissenõutud elatis tuleb kanda volitatud kohtutäituri ametialasele kontole. Elatisabi taotleja peab välisriigis alustatud täitemenetluse kohta esitama täitemenetlust läbiviiva asutuse väljastatud ning apostillitud või legaliseeritud kinnituse. (9) Kui Justiitsministeerium on välisriigi keskasutuselt saanud teabe, et täitemenetlust välisriigis ei ole alustatud või täitemenetlus on lõpetatud, edastab Justiitsministeerium nimetatud teabe välisriigist elatist vahendama volitatud Eesti kohtutäiturile. Kohtutäitur lõpetab teabe saamise järel elatise vahendamise ning sulgeb elatise vahendamise toimiku.§ 60. Välisriigist laekuv elatis, elatisabi väljamaksmine ja riigi nõude mahaarvamine (1) Kohtutäitur, keda on volitatud vastu võtma välisriigis sissenõutud elatist on kohustatud tema kontole laekunud elatise kandma elatisabi taotleja kontole kümne tööpäeva jooksul. (2) Täitemenetlusaegset elatisabi makstakse alates nelja kuu möödumisest välisriigis sundtäitmisele pädeva isiku poolt kohtulahendi vastuvõtmise kohta kinnituse esitamisest. Kui kohtulahend on esitatud täitmisele Justiitsministeeriumi kaudu, makstakse täitemenetlusaegset elatisabi alates nelja kuu möödumisest, kui Justiitsministeerium on saanud välisriigi pädevalt keskasutuselt teate kohtulahendi täitmisele edastamise kohta. (3) Kohtutäitur arvab riigile üleläinud elatisnõude maha välisriigist laekunud elatisest talle esitatud kohtulahendi ja nõude üleminekut tõendava dokumendi alusel, kui lapsele kuuluv ja sissenõutavaks muutunud elatisnõue on täies ulatuses välja makstud.5. peatükk Rakendussätted 1. jagu Üleminekusätted ja järelhindamine § 61. Üksikvanema lapse toetuse maksmise jätkamine Kui isikule makstakse käesoleva seaduse jõustumise ajal üksikvanema lapse toetust, jätkatakse selle maksmist vastavalt käesoleva seaduse §-le 19.§ 62. Paragrahvi 50 lõike 2 rakendamine Käesoleva seaduse § 50 lõikes 2 sätestatud neljakuulist tähtaega ei kohaldata isiku suhtes, kes on täitemenetluse algatanud vähemalt neli kuud enne käesoleva seaduse jõustumist.§ 63. Seaduse järelhindamine (1) Käesoleva seaduse järelhindamiseks koostab Sotsiaalkindlustusamet tegevuskava, kus sätestatakse järelhindamise aeg, vaadeldavad mõju liigid ja hindamise kriteeriumid. Sotsiaalkindlustusamet esitab nimetatud tegevuskava Sotsiaalministeeriumile 2018. aasta 1. jaanuariks. (2) Sotsiaalkindlustusamet teeb järelhindamise lõpliku analüüsi 2020. aasta 1. jaanuariks ja esitab selle Sotsiaalministeeriumile kinnitamiseks.2. jagu Seaduste muutmine ja kehtetuks tunnistamine § 64. – § 72. [Käesolevast tekstist välja jäetud.]§ 73. Perehüvitiste seaduse muutminePerehüvitiste seaduses tehakse järgmised muudatused:1) paragrahvi 16 lõike 1 punkt 5 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
[RT I, 24.12.2016, 1 - jõust. 01.01.2017]§ 74. – § 87. [Käesolevast tekstist välja jäetud.]3. jagu Seaduse jõustumine § 88. Seaduse jõustumine (1) Käesolev seadus jõustub 2017. aasta 1. jaanuaril. (2) Käesoleva seaduse § 79 punkt 2 ning § 87 punktid 1 ja 2 jõustuvad üldises korras. (3) Käesoleva seaduse § 73 punktid 1 ja 4, § 76 punkt 1 ja § 78 punkt 5 jõustuvad 2017. aasta 1. juulil. (4) Käesoleva seaduse § 64, § 70 punkt 1 ja § 73 punkt 2 jõustuvad 2018. aasta 1. jaanuaril. (5) Käesoleva seaduse § 73 punkt 3 jõustub 2019. aasta 1. jaanuaril.


text:
Maksumaksja portaal - 2006 > august (nr 8) > Halduskohtumenetluse seadustiku muudatused. Gaily Kuusik
Halduskohtumenetluse seadustiku muudatused. Gaily Kuusik
1. septembrist 2006 jõustub hulgaliselt muudatusi halduskohtumenetluse seadustikus[i] (HkMS) ja sellega seonduvates seadustes. Peamiselt on need tingitud uue tsiviilkohtumenetluse seadustiku[ii] jõustumisest 1. jaanuarist 2006. HkMS § 5 kohaselt peab halduskohus juhinduma lisaks halduskohtumenetluse seadustikule ka tsiviilkohtumenetluse seadustikust, ning sellest tingituna on vajalik, et mõlemad seadustikud lähtuksid samadest terminitest ja loogikast. Suurem osa muudatusi on siiski vormilist laadi. Järgnevalt keskendun eelkõige sisulistele muudatustele.[iii]
Muudatusega korrigeeritakse kohtute alluvust. Kui üldreegli kohaselt tuleb kaebus esitada sellele halduskohtule, mille tööpiirkonnas asub vaidlustatud haldusakti andnud või toimingu sooritanud haldusorgan, siis lisatud täiendustega kehtestatakse erisused vangidele ja vahi all viibivatele isikutele. Samuti ei mõjuta muudatuse kohaselt kohtualluvust enam vaideorgani asukoht, kui vaidlustatakse nii esialgne haldusakt kui ka selle haldusakti kohta tehtud vaideotsus. Näiteks vaidlustades Lääne maksu- ja tollikeskuse maksuotsust ning selle otsuse peale esitatud vaide kohta tehtud Maksu- ja Tolliameti vaideotsust, tuleb kaebus esitada siiski Tallinna halduskohtu Pärnu kohtumajja, mitte aga Tallinna kohtumajja.[iv]
Lisaks kohtute alluvusele on muudetud ka asjade läbivaatamise aega. Kui senine seadustik sätestas haldusasja läbivaatamise tähtajaks 2 kuud, siis uue redaktsiooni kohaselt on asja lahendamise tähtajaks mõistlik aeg. Piiri kaotamise peamine põhjus oli kohtute suur töökoormus ja suutmatus asja 2 kuu jooksul läbi vaadata.
Seni kehtinud HkMS redaktsioon ei võimaldanud rakendada esimeses astmes kirjaliku menetlust. 1. septembrist selline piirang aga kaob. Tegemist on inimeste ja ka kohtute endi jaoks mõistliku lahendusega. Tihti polegi otsuse langetamiseks vajalik osaliste suuline ärakuulamine, mistõttu vähendab selline lahend nii menetluse aega kui ka inimeste vaeva. Samas on isikutel alati õigus nõuda suulist menetlust, kui nad seda vajalikuks ja otstarbekaks peavad. Täiendamist leiab ka teise astme kirjaliku menetluse regulatsioon. Kui varasemalt oli kohtul kohustus välja selgitada, kas menetlusosalised soovivad suulist või kirjalikku menetlust, siis muudatuse kohaselt peab apellant ise kaebuses ära märkima, kui ta soovib asja arutamist kohtuistungil.[v] Vastasel korral loetakse, et isik ei soovi asja lahendamist kohtuistungil. Antud juhul on sisuliselt korratud tsiviilkohtumenetluse seadustikus sätestatud põhimõtet ja ühtlustatud erinevate kohtute tööd.
Lisaks kirjalikule menetlusele laiendavad jõustuvad muudatused ka kaebuste tagastamise aluseid ehk siis olukordi, kus kohtul on õigus jätta kaebus läbi vaatamata. Uus säte annab halduskohtule kaalutlusõiguse enne kaebuse menetlusse võtmist otsustada, kas isikul on õigus halduskohtusse pöörduda, kas haldusasjal on sisu või mitte jne.[vi] Selle sättega püütakse vähendada kohtute töökoormust ja välistada menetlusest ilmselgelt põhjendamatud kaebused. Seoses kaebuste tagastamisega muudetakse ka riigilõivuseadust ja ilmselgelt põhjendamatute kaebuste puhul lõivu enam ei tagastata.[vii]
Samuti võib kohus jätta kaebuse läbi vaatamata, kui isikud mõjuva põhjuseta kohtusse ei ilmu. Sellise muudatuse põhjenduseks on eelnõu seletuskirjas välja toodud, et istungile ilmumata jätmine näitab üheselt kaebuse esitaja huvipuudust vaidluse vastu, mistõttu ei saa õigeks pidada ka õigusemõistmise ressursi kulutamist sellise kaebuse lahendamisele. Siiski ei ole tegemist üldreegliga, seega kohus võib siiski kaebuse läbi vaadata, kui leiab, et esindajate kohalolek ei ole vajalik.
Kui varasemalt andis halduskohus toimingute tegemiseks loa otsusega, siis paranduste kohaselt antakse kohtuniku luba või loast keeldumine määrusena. Samuti muutub määruskaebuse läbivaatamise kord ja kaebuse läbivaatamisel lähtutakse tsiviilkohtumenetluse sätetest. See tähendab, et esmalt vaatab kaebuse läbi toimingu või määruse teinud kohus ja alles siis, kui ta kaebusega ei nõustu, edastab asja ringkonnakohtule läbivaatamiseks. Kui aga määruskaebus on piisavalt põhjendatud, rahuldab kaebuse esimese astme kohus.[viii]
Kaebuse vorminõudeid täpsustatakse HkMS uue redaktsiooni § 10 lõikes 1. Selle kohaselt tuleb tsiviilkohtumenetluses üldjuhul lähtuda menetlusosaliste avaldustele ja taotlustele kehtestatud nõuetest.
Halduskohtusse esitatavas kaebuses tuleb kindlasti märkida:
3) kaebust või protesti põhjendavad asjaolud;
4) kaebuse või protesti lisade nimekiri.
Uudse lahendusena on haldusmenetluses võimalus isikutel, kes soovivad oma kaebuses moraalse kahju hüvitamist, jätta tekkinud kahjusumma märkimata ja taotleda õiglast hüvitist. Kuna aga kahju hüvitamise nõude puhul sõltub riigilõivu suurus nõudesummast, siis täiendatakse ka riigilõivuseadust. Muudatuse kohaselt tasutakse õiglase hüvitise nõudmisel lõivu 1000 krooni.[ix] Endiselt jääb isikul õigus tasuda riigilõivu lähtudes nõude summast 3%,[x] kui 1000-kroonine lõiv on isiku arvates põhjendamatult suur.[xi] Alternatiivsete nõuete puhul tuleb riigilõivu tasumisel lähtuda aga nõudest, mille esitamisel on ette nähtud kõige suurem lõiv.[xii]
[i] RTI 1999, 31, 425; 2006, 31, 235.
[ii] RTI, 2005, 26, 197; 2006, 7, 42. Vt Birgit Punison. Uus tsiviilkohtumenetluse seadustik tõhustab ja lihtsustab kohtumenetlust. – MaksuMaksja, 2006, nr 2, lk 44–46.
[iii] 857 SEI Halduskohtumenetluse seadustiku ja sellega seonduvate seaduste muutmise seadus, eelnõu seletuskiri. Vt Riigikogu veebilehel: http://web.riigikogu.ee/ems/plsql/motions.show?assembly=10&id=857&t=E.
[iv] Maa- ja halduskohtute kohtumajade täpsed asukohad ja teeninduspiirkonnad ning ringkonnakohtute asukohad. RTL 2005, 111, 1706; 2006, 43, 768. Kohtute struktuuri muutustest loe Mariliis Kannukene. Kohtute struktuur muutunud. – MaksuMaksja, 2006, nr 1, lk 37.
[v] HkMS § 32 lg 5.
[vi] Kaebuse tagastamise alused on sätestatud HkMS § 11 lg-s 3¹.
[vii] HkMS § 84 lg 4 p 3.
[viii] HkMS § 47².
[ix] Riigilõivuseaduse § 37 lg 9².
[x] Riigilõivuseaduse § 37 lg 9¹.
[xi] St et kahju, mille hüvitamist soovitakse, ei ole suurem kui 33 333,33 krooni.
[xii] HkMS § 84 lg 1.

matches:
§ 5
kohus
kohus
kohus
§ 10
§ 32
§ 11
§ 84
§ 47
§ 37
§ 37
§ 84


7. jaanuari 2002. a
otsusega nr 83
3) meditsiinis, farmaatsias, veterinaarias, teadus- ja õppetöös ning parfümeeriatoodete valmistamisel õigusaktis ettenähtud tingimustel kasutatavale piiritusele;
4) alkohoolsele joogile, mis toimetatakse üle tollipiiri reisija poolt koos temaga liikuvas pagasis, õigusaktis ettenähtud tingimustel;
5) alkohoolsele joogile, mis saadetakse füüsilisele isikule välisriigist postisaadetisena alkoholiaktsiisi seaduse (RT I 2000, 58, 375; 102, 676; 2001, 88, 531) §-s 13 sätestatud tingimustel või mis saadetakse füüsilise isiku poolt postisaadetisena välisriiki;
7) alkohoolsele joogile, mis toimetatakse üle tollipiiri välisriigi diplomaatiliste esinduste ja konsulaarasutuste, valitsustevaheliste organisatsioonide esinduste, Eestisse akrediteeritud välisriigi diplomaatiliste esindajate, konsulaarametnike ja erimissioonide esindajate poolt ametialaseks kasutamiseks;
8) alkohoolsele joogile, mida toodetakse alkoholiaktsiisi seaduse § 7 lõikes 2 sätestatud tingimustel.
2) importimine alkoholiaktsiisi seaduse § 5 lõike 2 tähenduses (edaspidi import);
3) eksportimine alkoholiaktsiisi seaduse § 11 punkti 2 tähenduses (edaspidi eksport);
4) müügiks pakkumine või müük ühelt ettevõtjalt teisele ettevõtjale või muule isikule, kes ei ole tarbija tarbijakaitseseaduse (RT I 1994, 2, 13; 1999, 35, 450; 102, 907; 2000, 40, 252; 59, 379; 2001, 50, 283 ja 289; 56, 332) § 3 punkti 1 tähenduses (edaspidi hulgimüük);
ALKOHOLI KÄITLEMISE ERINÕUDED
Käitlemiseks lubatud alkohol
3) vastama Riiklikku alkoholiregistrisse kandmisel esitatud tootjapoolses vastavusdeklaratsioonis märgitud näitajatele;
(3) Vastavusdeklaratsioonis ja katseprotokollis sisalduvate kohustuslike andmete loetelu kehtestab põllumajandusminister.
(4) Käesoleva paragrahvi lõike 1 punktides 1¿5 sätestatu ei laiene:
2) alkoholile, millele kohaldatakse käesoleva seaduse § 3 lõike 1 punktides 2 ja 3 osundatud tolliprotseduuridest erinevat tolliprotseduuri selle alkoholi käitlemist kitsendavate õigusaktiga sätestatud tingimuste järgimisel;
3) rahvusvahelisel reisijateveol kasutatava vee- või õhusõiduki pardal asuvale alkoholile.
(4) Kui tarbijapakendis alkohoolse joogi importijal on selle alkohoolse joogi tootja kirjalik nõusolek täpsustada või muul viisil täiendada alkohoolse joogi tarbijapakendi tootjapoolset märgistust, võib alkohoolse joogi importija teha seda tolliprotseduuri «tolliladustamine» kohaldamisel tingimusel, et:
1) alkohoolse joogi tootja kirjalik nõusolek esitatakse enne vastava toimingu läbiviimist asjaomasele tolliametnikule, kes kinnitab seda esitatud dokumendil pitsati ja oma allkirjaga ning märgib sealsamas oma ees- ja perekonnanime ning kuupäeva;
2) tootjapoolset märgistust ei kaeta lisamärgistusega, seda ei eemaldata, parandata ega teostata selle suhtes muid toiminguid, mis annaksid alust arvata, et märgistus on võltsitud;
3) lisamärgistus ei ole vastuolus õigusaktis sätestatud nõuetega või tootjapoolse märgistusega;
4) alkohoolne jook kantakse enne lisamärgistusega kaubakoguse importi uuesti Riiklikku alkoholiregistrisse.
Piiratud käitlemiseks lubatud alkohol ja käitlemiseks mittelubatud alkohol
(1) Kui on täidetud käesoleva seaduse § 9 lõikes 2 sätestatud tingimused, võib alkoholi toota katsetuste käigus enne selle Riiklikku alkoholiregistrisse kandmist mittekaubanduslikus koguses, et teha selle alkoholi edasiseks käitlemiseks vajalikud toimingud või taotleda nende toimingute tegemist. Seejuures on lubatud saata alkohoolset jooki välisriigi ettevõtjale tutvumiseks tehingu tegemise otsustamise eesmärgil postisaadetisena, kui ühes postisaadetises ei sisaldu alkohoolset jooki enam kui 1,5 liitrit ühes või mitmes tarbijapakendis või, kui ühe tarbijapakendi maht on suurem kui 1,5 liitrit, siis mitte rohkem kui üks tarbijapakend alkohoolset jooki.
(2) Riikliku erinõuetega tegevusaladel tegutsevate ettevõtjate registri registreeringu alusel tegutsev importija võib saada välisriigi ettevõtjalt postisaadetisena Riiklikku alkoholiregistrisse kandmata alkohoolset jooki sellega tutvumiseks ja vajaduse korral selle tutvustamiseks kolmandatele isikutele, et otsustada tehingu tegemine selle alkohoolse joogi lähetanud ettevõtjaga. Seejuures ei tohi üks postisaadetis sisaldada alkohoolset jooki enam kui 1,5 liitrit ühes või mitmes tarbijapakendis. Kui ühe tarbijapakendi maht on suurem kui 1,5 liitrit, võib üks postisaadetis sisaldada ühe tarbijapakendi alkohoolset jooki.
(3) Riikliku erinõuetega tegevusaladel tegutsevate ettevõtjate registri registreeringu alusel tegutsev importija võib kasutada käesoleva seaduse § 18 lõike 2 punktide 2¿4 kohaselt imporditud Riiklikku alkoholiregistrisse kandmata alkoholi vaid selle alkoholi kohta koostatud tollideklaratsioonis märgitud otstarbel.
(4) Alkohoolse joogi, mille tootmine toimub kooskõlas alkoholiaktsiisi seaduse § 36 lõikes 1 sätestatuga, eksport ja hulgimüük ei ole lubatud. Nimetatud alkohoolse joogi jaemüük on lubatud vaid selle alkohoolse joogi tootjal.
6) piquette¿i.
(5) Käitlemiseks mittelubatud alkoholi on suures koguses, kui käitlemiseks mittelubatud alkoholi kogusele vastav arvestuslik aktsiis ületab kümnekordselt ja enam alkoholiaktsiisi seaduse § 9 lõikes 5 nimetatud aktsiisimäära.
1) Eestis toodetud alkoholi ja Eestisse imporditud alkoholi kandmine alkoholiregistrisse (registrikande tegemine);
(1) Eestis toodetud alkoholi puhul taotleb selle alkoholi kandmist alkoholiregistrisse alkoholi tootja. Kui tootjaid on mitu, on taotlejaks see ettevõtja, kes laseb alkoholi oma nimel turule.
(2) Käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud taotleja peab omama alkoholiaktsiisi seaduse §-s 25 ettenähtud aktsiisilao kehtivat tegevusluba ja ettevõte, kus alkohol toodeti, peab olema tunnustatud toiduseaduse (RT I 1999, 30, 415; 58, 608; 2001, 93, 566) tähenduses, arvestades seejuures toiduseaduse § 63 lõikes 1 sätestatut.
(3) Välisriigist pärit alkoholi puhul taotleb selle alkoholi kandmist alkoholiregistrisse alkoholi importija.
(4) Käesoleva paragrahvi lõikes 3 nimetatud taotleja peab omama kehtivat registreeringut Riiklikus erinõuetega tegevusaladel tegutsevate ettevõtjate registris.
2) tootjapoolse vastavusdeklaratsiooni originaali, kusjuures imporditud alkohoolse joogi puhul võib originaal olla asendatud selle alkohoolse joogi saatja poolt kinnitatud koopiaga;
3) katseprotokolli originaali, mille on väljastanud Eesti vastavateks analüüsideks volitatud labor või välisriigi labor, mis on Euroopa Liidus notifitseeritud;
5) tolli poolt aktsepteeritud tollideklaratsiooni originaali tootenäidise impordi kohta, kusjuures tollideklaratsioonis peab olema märge, et see tootenäidis tuleb esitada registrikande tegemiseks (imporditud alkohoolse joogi puhul).
1) tootjapoolse vastavusdeklaratsiooni originaali, kusjuures imporditud alkoholi puhul võib originaal olla asendatud selle alkoholi saatja kinnitatud koopiaga;
2) katseprotokolli originaali, mille on väljastanud Eesti vastavateks analüüsideks volitatud labor või välisriigi labor, mis on Euroopa Liidus notifitseeritud.
1) ei oma aktsiisilao kehtivat tegevusluba või kui alkohol on toodetud ettevõttes, mis ei ole tunnustatud toiduseaduse tähenduses ja puudub toiduseaduse § 63 lõikes 1 nimetatud asjaolu, ¿ Eestis toodetud alkoholi puhul;
2) ei oma kehtivat registreeringut Riiklikus erinõuetega tegevusaladel tegutsevate ettevõtjate registris ¿ imporditud alkoholi puhul;
7) on jätnud täitmata alkoholiregistri volitatud töötleja nõude esitada käesoleva seaduse § 11 lõike 2 punktis 2 nimetatud tõlge.
(3) Kui seadus, kohtuotsus või -määrus või pädeva ametniku ettekirjutus ei sätesta teisiti, tuleb alkoholi, mille registrikanne on tunnistatud kehtetuks, tootmine või import lõpetada kolmandal päeval, arvates registrikande kehtetuks tunnistamise otsuse tegemisest. Eelviidatud tähtaja möödumisel loetakse alkohol, mille registrikanne on tunnistatud kehtetuks, käitlemiseks mittelubatud alkoholiks, arvestades seejuures käesoleva paragrahvi lõikes 4 sätestatut.
(4) Registrikande kehtetuks tunnistamine ei oma õiguslikku tähendust selle alkoholi osas, mis on toodetud või imporditud enne registrikande kehtetuks tunnistamist, kui seadus, kohtuotsus või -määrus või ettekirjutus ei sätesta teisiti.
(1) Alkoholiregistrisse kantud alkohoolse joogi tarbijapakendi või selle elementide muutumisel (välja arvatud tootjapoolse partii tähistuse või selle asukoha muutumisel) kuulub alkohoolne jook uuesti alkoholiregistrisse kandmisele käesoleva seaduse §-des 9¿13 sätestatud alustel.
2) kehtetuks tunnistatud registrikannete kohta;
3) Euroopa Liidus notifitseeritud laborite kohta.
1) registrikande number;
7) importija (imporditud alkoholi puhul);
(4) Euroopa Liidus notifitseeritud laborite nimekiri avaldatakse laborite asukohariikide kaupa.
Alkoholi ringluse dokumenteerimine
(1) Alkoholi tootja või importija peab pidama arvestust tema poolt toodetava või imporditava alkoholi kohta selle müügipakendil kasutatava tootjapoolse partii tähistuse järgi.
(2) Ettevõtja, kes toodab või impordib tarbijapakendis viina, peab edastama Riikliku alkoholiregistri volitatud töötlejale iga kuu 15. kuupäevaks teatise tema poolt eelmisel kuul ekspordiks, hulgimüügiks või jaemüügiks suunatud viina tarbijapakendil kasutatud partii tähistuse kohta, märkides lähtuvalt viina registrikande numbrist ja selle viina tarbijapakendile kantud tootjapoolse partii tähistusest:
1) ettevõtjad, kellele on viin lähetatud, ja lähetatud viina kogused;
2) viina tootnud või importinud ettevõtjale kuuluvad kaubandusettevõtted, kuhu on viin lähetatud, ja lähetatud viina kogused.
(1) Alkoholi impordil peab lisaks tollieeskirjades sätestatud nõuetele tollile esitama Riikliku alkoholiregistri õiendi, millest nähtub, et imporditav alkohol on kantud Riiklikku alkoholiregistrisse importija taotlusel.
(3) Käesoleva paragrahvi lõike 2 punktides 2¿4 nimetatud juhtudel tehakse tollideklaratsioonis asjakohane märge.
(1) Alkoholi ekspordil peab lisaks tollieeskirjades sätestatud nõuetele tollile esitama Riikliku alkoholiregistri volitatud töötleja õiendi, millest nähtub, et eksporditav alkohol on kantud Riiklikku alkoholiregistrisse eksportija taotlusel.
(2) Kui alkoholi eksporti teostab ettevõtja, kellele käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud õiendit väljastatud ei ole, siis asendab õiendit Riikliku alkoholiregistri volitatud töötleja poolt koostatud tõend, mis väljastatakse ettevõtjale, kui viimane esitab eksporditava Riiklikku alkoholiregistrisse kantud alkoholi päritolu tõendava nõuetekohase saatedokumendi.
(3) Käesolevas paragrahvis sätestatud õiendi või tõendi esitamise nõuet ei kohaldata alkohoolse joogi käesoleva seaduse § 6 lõike 1 alusel toimuva ekspordi korral.
Alkoholi impordi, hulgimüügi ja ekspordi korral arveldatakse selle alkoholi eest sularahata arvelduse korras.
2) käideldava alkoholi registrikande number ja kuupäev;
4) tollideklaratsiooni number (imporditud alkoholi puhul).
(3) Alkoholi eksport, hulgimüük ja jaemüük ettevõtja poolt, kes ei ole selle alkoholi tootja või importija, samuti alkoholi edasitoimetamine ettevõtja poolt väljaspool tema tegutsemiskohta on lubatud vaid juhul, kui selle alkoholi kohta omatakse nõuetekohast saatedokumenti.
(1) Ettevõtja võib teise ettevõtja poolt toodetud või imporditud alkoholi suunata oma erinevatesse tegutsemiskohtadesse hulgi- või jaemüügiks ettevõttesisese saatedokumendiga.
(3) Ettevõttesisese saatedokumendi olemasolu on kohustuslik alkoholi importijale kuuluvas kaubandusettevõttes tema poolt imporditud alkoholi hulgi- või jaemüügil.
1) kannab teavet käesoleva seaduse § 21 lõike 1 punktides 1 ja 2, imporditud alkoholi puhul ka punktis 4 nimetatud ulatuses;
2) sisaldab teavet hulgimüügi korras alkoholi lähetanud ettevõtja kohta (ärinimi, registreeringu number, saatedokumendi number ja kuupäev) ¿ käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud juhul;
Tegutsemine registreeringu alusel
(1) Alkoholi importi, hulgimüüki ja eksporti võib teostada äriregistrisse kantud ettevõtja, kelle kohta on kehtiv registreering Riiklikus erinõuetega tegevusaladel tegutsevate ettevõtjate registris (käesolevas jaos edaspidi register).
(2) Alkoholi impordil ei ole toiduseaduse § 42 lõikes 1 nimetatud tegevusluba nõutav.
(3) Kui alkoholi käideldakse täitemenetluse käigus, kehtivad kohtutäiturile ettevõtjaga samased õigused ja kohustused.
(1) Ettevõtja, kes soovib teostada alkoholi importi, hulgimüüki või eksporti, esitab registri volitatud töötlejale vastava taotluse, milles peavad sisalduma vähemalt:
1) ettevõtja ärinimi, äriregistrikood, aadress ja muud kontaktandmed;
3) alkoholi impordi, hulgimüügi või ekspordi eest vastutava isiku nimi ja kontaktandmed, kusjuures füüsilisest isikust ettevõtja poolt esitatava taotluse puhul on selleks isikuks sama füüsiline isik;
4) tegutsemiskoha aadress või tegutsemiskohtade aadressid;
5) ettevõtte või selle osa toiduseaduse tähenduses tunnustamise kohta tehtud otsuse number, otsuse tegemise kuupäev ja otsuse teinud asutuse nimi (arvestades seejuures toiduseaduse § 63 lõikes 1 sätestatut);
6) taotluse esitamise kuupäev ja allkiri;
7) taotluse allkirjastanud isiku nimi, ametinimetus ja kontaktandmed.
(2) Registreerimistaotluses toodud andmete õigsuse eest vastutab registreerimistaotluse esitaja.
§ 25. Registreering
(1) Registreering tehakse ettevõtja poolt esitatud taotluses sisalduvate andmete alusel kahe tööpäeva jooksul registreerimistaotluse saamisest arvates tingimusel, et:
1) taotlus on nõuetekohane;
2) registri volitatud töötleja poolt Karistusregistri volitatud töötlejale esitatud päringu vastusest ilmneb, et käesoleva seaduse § 26 lõike 1 punktis 2 või 3 nimetatud asjaolud taotlejat ei puuduta.
3) registreeringu alusel lubatud tegevus;
4) ettevõtja ärinimi, äriregistrikood, aadress ja muud kontaktandmed;
5) alkoholi impordi, hulgimüügi või ekspordi eest vastutava isiku nimi ja kontaktandmed;
6) tegutsemiskoha aadress või tegutsemiskohtade aadressid;
7) märge registreeringu alusel lubatud tegevuse ajutise katkestamise kohta.
(4) Ettevõtja soovil teeb registri volitatud töötleja registreeringuandmetest ametlikke väljavõtteid.
§ 26. Registreeringu tegemisest keeldumine
(1) Registreeringu tegemisest keeldutakse, kui:
2) Karistusregistrile esitatud päringu vastusest ilmneb, et registreeringu taotlejaks olevat ettevõtjat on karistatud karistusseadustiku (RT I 2001, 61, 364) §-de 226, 227, 230, 255, 256, 372, 374, 375, 386¿388 või 390¿394 järgi kvalifitseeritud kuriteo eest ja möödunud ei ole karistusregistri seaduse (RT I 1997, 87, 1467; 1998, 111, 1830; 2001, 93, 565) § 25 lõikes 1 nimetatud tähtajad;
3) Karistusregistrile esitatud päringu vastusest ilmneb, et registreeringu taotlejaks olev juriidiline isik on mõistetud mis tahes kuriteo eest sundlõpetamisele või registreeringu taotlejaks oleva füüsilisest isikust ettevõtja suhtes on mis tahes kuriteo eest kohaldatud tegutsemiskeeldu, mis käsitletaval juhul on asjakohane ja kehtiv.
(2) Motiveeritud teade registreeringu tegemisest keeldumise kohta edastatakse registreerimistaotluse esitanud ettevõtjale hiljemalt registreeringu tegemisest keeldumise otsuse tegemise päevale järgneval tööpäeval.
§ 27. Registreeringuandmete kustutamine
(1) Registreeringuandmed kustutatakse:
1) selle ettevõtja taotluse alusel, kelle kohta oli registreering tehtud;
2) kui ettevõtjat, kelle kohta oli registreering tehtud, on karistatud käesoleva seaduse § 26 lõike 1 punktis 2 nimetatud kuriteo eest;
3) kui ettevõtja suhtes, kelle kohta oli registreering tehtud, on kohaldatud käesoleva seaduse § 26 lõike 1 punktis 3 nimetatud meedet;
4) kui ettevõtte või selle osa toiduseaduse tähenduses tunnustamise kohta tehtud otsus on tunnistatud kehtetuks.
(2) Kui Karistusregistri volitatud töötlejale laekub teave käesoleva paragrahvi lõike 1 punktis 2 või 3 nimetatud asjaoludest seonduvalt käesoleva seaduse § 23 lõikes 1 nimetatud isikuga, siis peab Karistusregistri volitatud töötleja teavitama sellest viivitamata registri volitatud töötlejat.
(3) Ärakirja otsusest, millega tunnistati kehtetuks otsus ettevõtte või selle osa toiduseaduse tähenduses tunnustamise kohta, peab Veterinaar- ja Toiduamet viivitamata edastama registri volitatud töötlejale.
(4) Motiveeritud teade registreeringuandmete kustutamise kohta edastatakse viivitamata ettevõtjale, kelle kohta registreering oli tehtud.
§ 28. Andmete muutumisest teavitamise kohustus
(1) Ettevõtja, kelle kohta registreering oli tehtud, on kohustatud registri volitatud töötlejat kohe teavitama:
1) registreeringuandmete muutumisest;
2) alkoholi impordi, hulgimüügi või ekspordi katkestamisest enam kui kolmeks kuuks.
(2) Registreering, mille kohta on tehtud märge tulenevalt käesoleva paragrahvi lõike 1 punktis 2 sätestatust, ei ole kehtiv. Registreeringu alusel lubatud tegevuse jätkamisel tuleb eelnevalt kohaldada käesoleva paragrahvi lõike 1 punkti 1.
§ 29. Registreeringujärgne tegutsemiskoht
(1) Alkoholi import, hulgimüük ja eksport on lubatud vaid registreeringus märgitud tegutsemiskoha kaudu.
(2) Tegutsemiskoht alkoholi impordil, hulgimüügil ja ekspordil on:
3) ladu, mille suhtes ei kohaldata maksu- või tolliseaduses ettenähtud regulatsiooni.
(3) Käesoleva paragrahvi lõikes 1 sätestatu ei kehti alkohoolse joogi hulgimüügil, kui alkohoolset jooki realiseeritakse selle jaemüügiga tegelevale ettevõtjale viimase tegutsemiskohas ja kui hulgimüügi korras realiseeritava alkohoolse joogi ladustamine toimub hulgimüüki teostava ettevõtja registreeringus märgitud tegutsemiskohas.
Tegutsemine kauplemisloa alusel
Alkohoolse joogi jaemüügi õiguse andmise, peatamise ja kehtetuks tunnistamise alused
(1) Alkohoolse joogi jaemüüki võivad teostada juhul, kui omatakse kehtivat kauplemisluba, millele on tehtud alkohoolse joogi jaemüügi õigust andev märge, järgmised isikud ja asutused:
2) füüsilisest isikust ettevõtja, kes ei ole äriregistrisse kantud, kui ta teostab vaid enda poolt alkoholiaktsiisi seaduse § 36 lõikes 1 sätestatud tingimustel toodetud alkohoolse joogi jaemüüki;
(2) Käesoleva paragrahvi lõikes 1 sätestatu ei kehti alkohoolse joogi jaemüügil:
1) rahvusvahelisel reisijateveol kasutatava vee- või õhusõiduki pardal;
2) täitemenetluse käigus.
(3) Alkohoolse joogi jaemüüki teostavale etendusasutusele, rahvamajale või muuseumile, samuti kohtutäiturile laienevad alkohoolse joogi jaemüügil käesoleva paragrahvi lõike 1 punktis 1 nimetatud ettevõtjale kehtestatud nõuded.
(4) Kauplemisloale tehakse alkohoolse joogi jaemüügi õigust andev märge ettevõtja vastava taotluse alusel riigilõivuvabalt:
1) kauplemisloa esmakordsel väljastamisel;
2) kauplemisloa muutmisel.
(5) Märge kauplemisloal kehtib kauplemisloale märgitud tingimustel kauplemisloa kehtivuse ajal, kui õigusaktiga ei ole sätestatud teisiti.
§ 31. Alkohoolse joogi jaemüügi õiguse saamiseks esitatav taotlus ja sellega kaasnev materjal
(1) Alkohoolse joogi jaemüügi õiguse saamiseks esitatavas taotluses peavad sisalduma vähemalt:
2) taotleja nimi, registrikood ja vastava registri nimi, taotleja aadress ja muud kontaktandmed;
3) tegutsemiskoha määratlus vastavalt käesoleva seaduse § 40 lõikele 1;
4) ettevõtte nimi (selle olemasolu korral) ja tegutsemiskoha aadress või käesoleva paragrahvi lõikes 2 nimetatud teave;
5) müügikohtade asupaigad rändkauplust valdava ettevõtja puhul;
6) alkohoolse joogi jaemüügi eest vastutava isiku nimi ja kontaktandmed, kusjuures füüsilisest isikust ettevõtja poolt esitatava taotluse puhul on selleks isikuks seesama füüsiline isik;
(2) Kui taotlus on esitatud alkohoolse joogi jaemüügiks rändkaupluses, sõitjateveo teenuse osutamisel kasutatavas vee- või õhusõidukis või reisirongi restoranvagunis, siis märgitakse taotluses tegutsemiskoha aadressi asemel seda sõidukit identifitseeriv tunnus. Kui taotlus on esitatud alkohoolse joogi jaemüügiks avalikul üritusel, siis märgitakse taotluses tegutsemiskoha aadressi asemel selle avaliku ürituse nimetus, toimumise aeg, toimumispaik ja selle ettevõtja müügikohtade arv.
(3) Alkohoolse joogi jaemüügi õiguse taotlemisel kauplemisloa esmakordse väljastamise korral ei pea esitama sellekohast taotlust eraldi dokumendina, kui käesoleva paragrahvi lõigetes 1 ja 2 osundatud teave sisaldub tarbijakaitseseaduse § 144 lõikes 1 nimetatud taotluses.
(4) Kui alkohoolse joogi jaemüüki soovitakse teostada avalikul üritusel, peab koos taotlusega esitama selle avaliku ürituse korraldaja kirjaliku nõusoleku. Kui alkohoolse joogi jaemüüki soovitakse teostada rändkauplusest ja müügikohad paiknevad teise kohaliku omavalitsuse territooriumil, peab koos taotlusega esitama nende müügikohtade järgse valla- või linnavalitsuse kirjaliku nõusoleku.
§ 32. Alkohoolse joogi jaemüügi õiguse andmine
(1) Alkohoolse joogi jaemüügi õiguse andmise otsustamiseks võib kauplemisloa väljastaja küsida alkohoolse joogi jaemüügi õiguse taotlemisel esitatud kirjalike või suuliste andmete kohta ettevõtjalt või tema esindajalt, samuti riigi- või kohaliku omavalitsuse asutuselt täpsustavaid andmeid ja kontrollida esitatud andmete õigsust, sealhulgas tegutsemiskohas.
(2) Kui ei esine alkohoolse joogi jaemüügi õiguse andmist välistavaid asjaolusid, edastab kauplemisloa väljastaja Riikliku erinõuetega tegevusaladel tegutsevate ettevõtjate registri volitatud töötlejale ärakirja haldusaktist, millega otsustati alkohoolse joogi jaemüügi õiguse andmine. Riikliku erinõuetega tegevusaladel tegutsevate ettevõtjate registri volitatud töötleja teeb laekunud dokumendi alusel registreeringu kahe tööpäeva jooksul dokumendi laekumisest arvates, millest teatab kauplemisloa väljastajale viivitamata, edastades ühtlasi registreeringu numbri.
(3) Registreeringuandmed on:
3) käesoleva seaduse § 31 lõike 1 punktides 2¿6 nimetatud andmed.
(4) Alkohoolse joogi jaemüügi õigust andev märge tehakse kauplemisloale ettevõtja esitatud andmete alusel pärast Riikliku erinõuetega tegevusaladel tegutsevate ettevõtjate registri volitatud töötlejalt registreeringu tegemise kohta kinnituse saamist, kusjuures kohustuslik on kanda kauplemisloale registreeringu number.
(5) Alkohoolse joogi jaemüügi õiguse saamiseks esitatud dokumente ettevõtjale või tema esindajale ei tagastata.
§ 33. Alkohoolse joogi jaemüügi õiguse andmisest keeldumine
(1) Alkohoolse joogi jaemüügi õiguse andmisest keeldutakse, kui alkohoolse joogi jaemüügi õigust taotlev isik:
1) ei esita nõuetekohaseid dokumente või esitab tegelikkusele mittevastavaid andmeid;
2) soovib teostada alkohoolse joogi jaemüüki õigusaktiga mittelubatud tegutsemiskohas või tingimustel;
3) soovib teostada alkohoolse joogi jaemüüki samas tegutsemiskohas, kus temale varem antud alkohoolse joogi jaemüügi õigus on tunnistatud kehtetuks käesoleva seaduse § 37 lõikes 2 nimetatud alustel ja selle õiguse kehtetuks tunnistamise otsuse jõustumise päevast on möödunud vähem kui kuus kuud.
(2) Kauplemisloa väljastaja võib avaliku korra tagamise huvides keelduda avalikul üritusel alkohoolse joogi jaemüüki teostada soovivale isikule mis tahes alkohoolse joogi või teatud etanoolisisaldusega või teatud liiki alkohoolse joogiga kauplemise õiguse andmisest.
(3) Alkohoolse joogi jaemüügi õiguse andmisest keeldumise kohta antud haldusakti ärakiri edastatakse asjakohase taotluse esitanud ettevõtjale hiljemalt vastava otsuse tegemise päevale järgneval tööpäeval.
(4) Alkohoolse joogi jaemüügi õiguse saamiseks esitatud dokumente ettevõtjale või tema esindajale ei tagastata.
(5) Alkohoolse joogi jaemüügi õiguse andmisest keeldumine ei võta ettevõtjalt õigust esitada samasisuline taotlus uuesti.
§ 34. Tegutsemiskoht alkohoolse joogi jaemüügil
(1) Alkohoolse joogi jaemüüki võib teostada vaid kauplemisloale kantud tegutsemiskohas tarbijakaitseseaduse § 142 tähenduses.
(2) Käesoleva paragrahvi lõikes 1 sätestatu ei kehti jaemüüki teostava ettevõtja suhtes, kes realiseerib alkohoolset jooki temale esitatud tellimuse alusel väljaspool alalist müügikohta, kui realiseeritava alkohoolse joogi ladustamine toimub kauplemisloale kantud tegutsemiskohas ja sellele kauplemisloale on märgitud eritingimusena «lubatud alkohoolse joogi kohalevedu».
§ 35. Andmete muutumisest teavitamise kohustus
(1) Ettevõtja on kohustatud kauplemisloa väljastajat viivitamata teavitama alkohoolse joogi jaemüügi eest vastutava isiku või tema ametinimetuse või kontaktandmete muutumisest.
(2) Kauplemisloa väljastaja peab Riikliku erinõuetega tegevusaladel tegutsevate ettevõtjate registri volitatud töötlejat kohe teavitama alkohoolse joogi jaemüügi õigust omava ettevõtja käesoleva seaduse § 31 lõike 1 punktides 2¿6 nimetatud andmete muutumisest.
(1) Avaliku korra tagamise huvides võib kauplemisloa kehtivuse alkohoolse joogi jaemüügi õiguse suhtes peatada kuni peatamise tinginud asjaolu äralangemiseni:
1) Vabariigi Valitsus ¿ riigis tervikuna;
2) maavanem ¿ maakonnas tervikuna;
3) valla- või linnavalitsus ¿ oma haldusterritooriumil tervikuna või teatud müügikohtade või ühe müügikoha suhtes.
(2) Kui kauplemisloa kehtivus alkohoolse joogi jaemüügi õiguse suhtes peatatakse riigis, maakonnas või kohaliku omavalitsuse haldusterritooriumil tervikuna, teavitatakse kauplemisloa omajat sellest viivitamata massiteabevahendite kaudu.
(3) Kui kauplemisloa kehtivus alkohoolse joogi jaemüügi õiguse suhtes peatatakse teatud müügikohtade või ühe müügikoha suhtes, edastatakse kauplemisloa omajale viivitamata sellekohane teade.
§ 37. Alkohoolse joogi jaemüügi õiguse kehtetuks tunnistamine
(1) Kauplemisloa väljastaja tunnistab oma haldusaktiga alkohoolse joogi jaemüügi õiguse kehtetuks, kui seda taotleb selle õiguse omaja.
(2) Kauplemisloa väljastaja võib oma haldusaktiga tunnistada alkohoolse joogi jaemüügi õiguse kehtetuks, kui on aset leidnud:
1) alkohoolse joogi jaemüügi õiguse taotlemisel tegelikkusele mittevastavate andmete esitamine;
2) alkohoolse joogi jaemüük ajal, mil alkohoolse joogi jaemüügi õigus oli peatatud;
3) käitlemiseks mittelubatud alkoholi jaemüük;
4) käitlemiseks mittelubatud alkoholi hoidmine või ladustamine tegutsemiskohas, sõltumata asjaolust, kas see alkohol kuulub kauplemisloa omajale, kauplemisloa omaja töötajale, kolmandale isikule või on selle alkoholi kuuluvus ebaselge, samuti sõltumata selle alkoholi hoidmise või ladustamise eesmärgist;
5) maksuseaduse oluline rikkumine või maksuseaduse korduv rikkumine, mis seostub alkohoolse joogi jaemüügiga antud tegutsemiskohas;
6) alkohoolse joogi müük alaealisele;
7) käesoleva seaduse §-s 42 sätestatust tulenevate eritingimuste järgimata jätmine.
(3) Otsus alkohoolse joogi jaemüügi õiguse kehtetuks tunnistamise kohta jõustub selle kohta antud haldusaktis märgitud tähtpäeval.
(4) Tunnistanud alkohoolse joogi jaemüügi õiguse kehtetuks, edastab kauplemisloa väljastaja selle haldusakti ärakirja viivitamata:
1) isikule, kelle suhtes õiguse kehtetuks tunnistamise otsus tehti;
2) Riikliku erinõuetega tegevusaladel tegutsevate ettevõtjate registri volitatud töötlejale, kes kustutab vastava registreeringu.
§ 38. Kauplemisloa muutmine seoses alkohoolse joogi jaemüügi õiguse kehtetuks tunnistamisega
Alkohoolse joogi jaemüügi õiguse kehtetuks tunnistamise korral muudab kauplemisloa väljastaja alkohoolse joogi jaemüügi õigust omanud ettevõtja kauplemisloa, märkides muudetud kauplemisloale, et alkohoolse joogi jaemüük on keelatud.
§ 39. Teave alkohoolse joogi jaemüügiga tegelevate ettevõtjate kohta
Alkohoolse joogi jaemüügi õigust omavate ettevõtjate üle peetakse arvestust:
1) kauplemislubade väljastajate poolt peetavate andmekogude kaudu;
2) Riikliku erinõuetega tegevusaladel tegutsevate ettevõtjate registri kaudu.
Alkohoolse joogi jaemüügi nõuded
(2) Alkohoolse joogi jaemüük kohapeal tarbimiseks on lubatud käesoleva paragrahvi lõike 1 punktides 2¿6 ja 8¿10 osundatud müügikohas.
(3) Alkohoolse joogi jaemüük tänavakaubanduses on keelatud. Nimetatud keelu järgimise tagamiseks on tänavakaubanduse müügikohas keelatud hoida või ladustada alkoholi, sõltumata selle alkoholi kuuluvusest või hoidmise või ladustamise eesmärgist.
(2) Kauplemisloa väljastajal on õigus alkohoolse joogi jaemüügi õiguse andmisel kehtestada käesoleva paragrahvi lõikes 1 sätestatu alusel alkohoolse joogi jaemüügile tingimusi, mis kantakse kauplemisloale.
2) õlle puhul värvus;
3) avaldatud müügihinnale vastav alkohoolse joogi kogus ¿ alkohoolse joogi jaemüügil kohapeal tarbimiseks.
Alkohoolse joogi jaemüük kaupluses ja toitlustusettevõttes on lubatud, kui tegutsemiskohas asub kassaaparaat, mille kaudu tuleb fikseerida kõik alkohoolse joogi jaemüügil sooritatavad tehingud.
PIIRANGUD ALKOHOOLSE JOOGI TARBIMISELE
Käesoleva seadusega kehtestatud erinõuete ja piirangute järgimise üle teostavad järelevalvet vastavalt oma pädevusele:
1) maksuametnikud;
6) tolliametnikud;
8) alkoholi, mis kuulub või võib kuuluda konfiskeerimisele, avastamisel mootorsõidukis või selle haagises ¿ suunata mootorsõiduk selles sõidukis või selle haagises edasitoimetatava alkoholi mahalaadimiseks lähimasse paika, kus on võimalik äravõetud alkoholi hoidmine;
9) saada ametialaseks kasutamiseks Riiklikust alkoholiregistrist ja Riiklikust erinõuetega tegevusaladel tegutsevate ettevõtjate registrist kõiki andmeid;
10) teha kauplemisloa väljastajale motiveeritud ettepanek alkohoolse joogi jaemüügi õiguse kehtetuks tunnistamiseks ja saada asjaomaselt ametnikult sellele ettepanekule motiveeritud vastus.
1) maavanemale või valla- või linnavalitsusele ¿ alkohoolse joogi jaemüügi õiguse peatamiseks vastavalt käesoleva seaduse § 36 lõike 1 punktides 2 ja 3 sätestatule;
2) kauplemisloa väljastajale ¿ avalikul üritusel mis tahes või teatud etanoolisisaldusega või teatud liiki alkohoolse joogi jaemüügiks õiguse andmisest keeldumiseks.
(1) Käitlemiseks mittelubatud alkoholiga kauplemise, samuti käitlemiseks mittelubatud alkoholi kaubanduslikul eesmärgil hoidmise, ladustamise või edasitoimetamise eest ¿ karistatakse rahatrahviga kuni 300 trahviühikut või arestiga.
(2) Sama teo eest, kui selle on toime pannud juriidiline isik, ¿ karistatakse rahatrahviga kuni 50 000 krooni.
(3) Kohus konfiskeerib käesolevas paragrahvis sätestatud väärteo toimepanemise vahetuks objektiks olnud alkoholi.
(1) Käitlemiseks mittelubatud alkoholi teadvalt omandamise, hoidmise või edasitoimetamise eest ¿ karistatakse rahatrahviga kuni 100 trahviühikut või arestiga.
(2) Kohus konfiskeerib käesolevas paragrahvis sätestatud väärteo toimepanemise vahetuks objektiks olnud alkoholi.
(1) Puskariaparaadi valmistamise, hoidmise, edasitoimetamise, omandamise või edasiandmise eest ¿ karistatakse rahatrahviga kuni 200 trahviühikut või arestiga.
(2) Sama teo eest, kui selle on toime pannud juriidiline isik, ¿ karistatakse rahatrahviga kuni 30 000 krooni.
(3) Kohus konfiskeerib käesolevas paragrahvis sätestatud väärteo toimepanemise vahetuks objektiks olnud aparaadi.
§ 56. Valeandmete esitamine ja andmete esitamata jätmine
(1) Riikliku alkoholiregistri volitatud töötlejale või Riikliku erinõuetega tegevusaladel tegutsevate ettevõtjate registri volitatud töötlejale või kauplemisloa väljastajale tegelikkusele mittevastavate andmete või esitamisele kuuluvate andmete mitteõigeaegse esitamise või esitamata jätmise eest, samuti käesoleva seaduse § 13 lõikes 4 sätestatud kohustuse täitmata jätmise eest, ¿ karistatakse rahatrahviga kuni 300 trahviühikut.
(1) Alkoholi impordi, hulgimüügi või ekspordi eest registreeringus märkimata tegevuskoha kaudu ¿ karistatakse rahatrahviga kuni 300 trahviühikut.
(1) Nõuetekohase saatedokumendita alkoholi ekspordi, hulgimüügi, jaemüügi või kaubanduslikul eesmärgil edasitoimetamise eest ¿ karistatakse rahatrahviga kuni 300 trahviühikut.
(1) Alkoholi ekspordil, hulgimüügil, jaemüügil või kaubanduslikul eesmärgil edasitoimetamisel nõuetekohase saatedokumendi kontrollimomendil esitamata jätmise eest ¿ karistatakse rahatrahviga kuni 100 trahviühikut.
(2) Sama teo eest, kui selle on toime pannud juriidiline isik, ¿ karistatakse rahatrahviga kuni 20 000 krooni.
(1) Alkoholi hulgimüügil või ekspordil nõuetekohase saatedokumendi koostamata jätmise eest ¿ karistatakse rahatrahviga kuni 200 trahviühikut.
(1) Alkoholi omandamisel või müügil käesoleva seadusega sätestatud sularahata arveldamise nõude järgimata jätmise eest ¿ karistatakse rahatrahviga kuni 300 trahviühikut.
(1) Alkohoolse joogi jaemüügil tehingu kassaaparaadis fikseerimata jätmise eest ¿ karistatakse rahatrahviga kuni 200 trahviühikut.
(1) Alkohoolse joogi jaemüügil alkohoolse joogi müügihinna kohta teabe avaldamata jätmise või mittenõuetekohase avaldamise eest ¿ karistatakse rahatrahviga kuni 100 trahviühikut.
§ 64. Alkoholi hoidmine või ladustamine tänavakaubanduse müügikohas
(1) Alkoholi hoidmise või ladustamise eest tänavakaubanduse müügikohas ¿ karistatakse rahatrahviga kuni 200 trahviühikut.
(1) Alkohoolse joogi jaemüügi eest ilma loata või ajal, mil alkohoolse joogi jaemüük ei olnud lubatud, samuti muude alkohoolse joogi jaemüügil kehtivate piirangute või keeldude rikkumise eest, kui puuduvad mõne teise käesolevas peatükis nimetatud väärteo tunnused, ¿ karistatakse rahatrahviga kuni 300 trahviühikut.
(1) Alkohoolse joogi kohaleveoteenuse osutamisel kehtivate nõuete rikkumise eest ¿ karistatakse rahatrahviga kuni 200 trahviühikut.
(1) Alkohoolse joogi käitlemisel vanusepiirangu rikkumise eest ¿ karistatakse rahatrahviga kuni 200 trahviühikut.
(1) Alkohoolse joogi müümise eest joobnud olekus isikule ¿ karistatakse rahatrahviga kuni 200 trahviühikut.
Alkohoolse joogi ostmise eest alaealisele või joobnud olekus isikule ¿ karistatakse rahatrahviga kuni 50 trahviühikut.
Alkohoolse joogi tarbimise eest tänaval, staadionil, haljasalal, pargis, ühissõidukis või muus avalikus kohas, välja arvatud kohaliku omavalitsuse volikogu õigusaktis ettenähtud juhul või paigas, kus teostatakse alkohoolse joogi jaemüüki kohapeal tarbimiseks, samuti avalikku kohta joobnud olekus ilmumise eest, millega solvatakse inimväärikust ja ühiskondlikku moraalitunnet, ¿ karistatakse rahatrahviga kuni 100 trahviühikut või arestiga.
Alaealise poolt alkohoolse joogi tarbimise eest ¿ karistatakse rahatrahviga kuni kümme trahviühikut.
Alaealise poolt alkohoolse joogi ostmise eest ¿ karistatakse rahatrahviga kuni 20 trahviühikut.
(1) Käesoleva seaduse §-des 53¿72 sätestatud väärtegudele kohaldatakse karistusseadustiku üldosa ja väärteomenetluse seadustiku sätteid.
(2) Käesoleva seaduse §-des 53¿72 sätestatud väärtegude kohtuväline menetleja on:
1) Maksuamet;
7) Tolliamet;
§ 74. Rahatrahvi laekumine
(1) Käesoleva seaduse §-de 53¿72 järgi määratav rahatrahv laekub riigieelarvesse, välja arvatud käesoleva paragrahvi lõikes 2 nimetatud juhtudel.
(2) Käesoleva seaduse §-de 53¿72 järgi määratav rahatrahv laekub väärteo koha järgse omavalitsuse eelarvesse, kui:
1) väärteoprotokolli on koostanud või kiirmenetluse otsuse on teinud valla- või linnavalitsuse ametnik ¿ mis tahes väärteo puhul;
2) rahatrahvi on kohaldatud valla- või linnavolikogu poolt käesoleva seaduse alusel antud õigusakti rikkumise eest, sõltumata sellest, kas väärteoprotokolli on koostanud või kiirmenetluse otsuse on teinud valla- või linnavalitsuse või täidesaatvat riigivõimu teostava asutuse ametnik.
(3) Konfiskeeritud alkoholi võõrandaja peab hiljemalt selle alkoholi üleandmise päeval edastama Tolliametile ning Veterinaar- ja Toiduametile teatise võõrandatud alkoholikoguse ning alkoholi omandanud isiku kohta.
(4) Tolliametil ning Veterinaar- ja Toiduametil on õigus kontrollida konfiskeeritud alkoholi omandanud isiku ettevõttes selle alkoholi edasist kasutamist.
(1) Kehtetuks tunnistatava alkoholiseaduse (RT I 1999, 24, 359; 58, 610; 92, 827; 102, 907; RT III 2000, 12, 125; RT I 2001, 18, 87) § 10 lõike 2 punktides 1¿6 nimetatud tegevusluba kehtib, kui tegevusloaga lubatud tegevus ei ole vastuolus käesolevas seaduses sätestatuga, kuni tema omaja kohta Riiklikus erinõuetega tegevusaladel tegutsevate ettevõtjate registris tehtava registreeringuni, kuid mitte kauem tegevusloale märgitud tähtpäevast.
(2) Kehtetuks tunnistatava alkoholiseaduse § 10 lõike 2 punktides 7¿10 nimetatud tegevusluba kehtib, kui tegevusloaga lubatud tegevus ei ole vastuolus käesolevas seaduses sätestatuga, kuni tema omajale väljastatud kauplemisloa õigusaktiga kooskõlla viimiseni, kuid mitte kauem tegevusloale märgitud tähtpäevast.
Alkoholiseadus (RT I 1999, 24, 359; 58, 610; 92, 827; 102, 907; RT III 2000, 12, 125; RT I 2001, 18, 87) tunnistatakse kehtetuks.