text:
Riikide ja teiste riikide kodanike vaheliste investeerimisvaidluste lahendamise konventsioon – Riigi Teataja
RT II 2000, 26, 156
Riikide ja teiste riikide kodanike vaheliste investeerimisvaidluste lahendamise konventsioon1
Vastu võetud 22.04.1992
(õ) 13.08.09 15:50
Heaks kiidetud 18. märtsil 1965. a Washingtonis
võttes arvesse rahvusvahelise koostöö tähtsust majanduse arengule ja rahvusvaheliste erainvesteeringute osa selles;
pidades meeles, et aeg-ajalt võivad seoses sellise investeeringuga tekkida vaidlused osalisriikide ja teiste osalisriikide kodanike vahel;
tunnistades, et kuigi sellised vaidlused lahendatakse tavaliselt siseriiklikus kohtumenetluses, võivad teatud juhtudel sobivad olla rahvusvahelised lahendusmeetodid;
pidades eriti tähtsaks, et osalisriikidel ja teiste osalisriikide kodanikel oleks võimalus soovi korral esitada sellised vaidlused rahvusvahelisele lepitus- või vahekohtule;
soovides luua niisugune võimalus Rahvusvahelise Rekonstrueerimis- ja Arengupanga egiidi all;
tunnistades, et poolte vastastikune nõusolek esitada niisugused vaidlused lepitus- või vahekohtule tähendab siduvat kokkulepet, mistõttu tuleb tõsiselt arvesse võtta lepitajate iga soovitust ja nõustuda vahekohtu iga otsusega; ja
deklareerides, et ükski osalisriik ei ole kohustatud ainuüksi selle konventsiooni ratifitseerimise, vastuvõtmise või heakskiitmise tõttu esitama iga üksikut vaidlust lepitus- või vahekohtule,
Asutamine ja organiseerimine
1) Käesolevaga asutatakse Rahvusvaheline Investeeringuvaidluste Lahendamise Keskus (edaspidi keskus).
2) Keskuse eesmärgiks on luua võimalus lahendada investeerimisvaidlused osalisriikide ja teiste osalisriikide kodanike vahel lepitus- või vahekohtu abil ja kooskõlas selle konventsiooniga.
Keskus asub Rahvusvahelise Rekonstrueerimis- ja Arengupanga juures (edaspidi pank). Asukohta võib muuta haldusnõukogu otsusega, mis on vastu võetud selle liikmete kahekolmandikulise häälteenamusega.
Keskusel on haldusnõukogu ja sekretariaat. Ta peab lepituskohtunike nimestikku ning vahekohtunike nimestikku.
1) Haldusnõukogusse kuulub üks esindaja igast osalisriigist. Asendusliige võib täita esindaja kohta põhiliikme koosolekult puudumise või tema tegutsemisvõimetuse korral.
2) Kui ei ole sätestatud teisiti, on osalisriigi määratud panga haldur ja asehaldur ex officio selle riigi esindajaks ja aseesindajaks.
Panga president on ex officio haldusnõukogu esimeheks (edaspidi esimees), kuid tal ei ole hääleõigust. Kui ta puudub või on tegutsemisvõimetu või panga presidendi koht on täitmata, on haldusnõukogu esimeheks panga presidendi kohuseid täitev isik.
1) Piiramata konventsiooni muude sätetega kehtestatud volitusi ja funktsioone, haldusnõukogu:
a) võtab vastu keskuse haldus- ja finantseeskirjad;
b) võtab vastu lepituskohtu ja vahekohtu menetluse algatamise protseduurireeglid;
c) võtab vastu lepituskohtu ja vahekohtu menetluse protseduurireeglid (edaspidi lepituskohtu eeskirjad ja vahekohtu eeskirjad);
d) kinnitab kokkulepped pangaga panga haldussoodustuste ja teenuste kasutamiseks;
e) määrab peasekretäri ja asepeasekretäride teenistustingimused;
f) võtab vastu keskuse iga-aastase tulude ja kulude eelarve;
g) kinnitab keskuse iga-aastase tööaruande.
Punktides a, b, c ja f nimetatud otsused võetakse vastu haldusnõukogu liikmete kahekolmandikulise häälteenamusega.
2) Haldusnõukogu võib määrata komisjone, mida ta peab vajalikuks.
3) Haldusnõukogul on ka muud volitused ja ülesanded, mida ta peab vajalikuks selle konventsiooni täitmiseks.
1) Haldusnõukogu peab aastakoosolekut ja niisuguseid koosolekuid, mille määrab nõukogu või kutsub kokku esimees või peasekretär, vähemalt viie nõukogu liikme nõudmisel.
2) Igal haldusnõukogu liikmel on üks hääl, ja kui ei ole sätestatud teisiti, lahendab nõukogu kõik küsimused häälteenamusega.
3) Haldusnõukogu koosoleku kvoorumiks on selle liikmete enamus.
4) Haldusnõukogu võib liikmete kahekolmandikulise häälteenamusega kehtestada protseduuri, mille abil saab esimees taotleda hääletamist ilma nõukogu koosolekut kokku kutsumata. Hääletamine loetakse kehtivaks ainult siis, kui enamik nõukogu liikmeid hääletab selleks ette nähtud ajavahemiku jooksul.
Haldusnõukogu liikmed ja esimees ei saa keskuselt tasu.
Sekretariaat koosneb peasekretärist, ühest või mitmest asepeasekretärist ja personalist.
1) Haldusnõukogu valib peasekretäri ja asepeasekretäri oma liikmete kahekolmandikulise häälteenamusega, esimehe ettepanekul ja kuni kuueks aastaks. Nad on tagasivalitavad. Esimees esitab ühe kandidaadi või mitu kandidaati igale nimetatud ametile pärast haldusnõukogu liikmetega nõupidamist.
2) Peasekretäri ja asepeasekretäri ametid on ühitamatud mis tahes poliitilise funktsiooni täitmisega. Peasekretäril ega asepeasekretäridel ei tohi olla ühtki teist töökohta ega muud ametit, välja arvatud haldusnõukogu nõusolekul.
3) Kui peasekretär puudub või on tegutsemisvõimetu või peasekretäri koht on täitmata, täidab peasekretäri kohuseid asepeasekretär. Kui asepeasekretäre on mitu, määrab haldusnõukogu ette kindlaks nende järjekorra peasekretäri kohustuste täitmisel.
Peasekretär on keskuse seaduslik esindaja ja tähtsaim ametnik ning ta vastutab selle juhtimise eest, kaasa arvatud personali ametisse määramise eest, konventsiooni ja haldusnõukogus vastu võetud eeskirjade kohaselt. Ta täidab registripidaja ülesandeid ja tal on volitus kinnitada selle konventsiooni kohaselt väljastatud kohtuotsuseid ja nende koopiaid.
Kohtunike nimestikud
Lepituskohtunike nimestikus ja vahekohtunike nimestikus on kvalifitseeritud isikud, kes soovivad sinna kuuluda ja on määratud allpool sätestatud korras.
1) Iga osalisriik võib kummassegi kohtunike nimestikku määrata neli isikut, kes võivad olla, kuid ei pea olema tema kodanikud.
2) Esimees võib kummassegi kohtunike nimestikku määrata kümme isikut. Kõigil niiviisi kohtunike nimestikku määratud isikutel peab olema erinev kodakondsus.
1) Isikud, kes on määratud kohtunike nimestikesse, peavad olema kõrgete moraalsete omadustega ja kompetentsed õigusteaduse, äri, tööstuse või rahanduse alal, kelle sõltumatule kohtumõistmisele võib kindel olla. Kompetentsus õigusteaduse alal on eriti tähtis vahekohtunike nimestikku kuuluvate isikute puhul.
2) Isikute määramisel kohtunike nimestikesse pöörab esimees vajalikku tähelepanu ka maailma põhiliste õigussüsteemide ja majanduslike tegevusvormide esindatuse tagamisele.
1) Nimestike liikmed on teenistuses kuue aasta pikkuste ajavahemike kaupa, mida on võimalik uuendada.
2) Nimestiku liikme surma või tagasiastumise korral on liikme ametisse määranud asutusel õigus määrata selle liikme ülejäänud teenistusajaks teenistusse teine isik.
3) Nimestike liikmed jäävad ametisse seni, kuni nende ametijärglased on määratud.
1) Isik võib olla mõlemas kohtunike nimestikus.
2) Kui isiku on määranud samasse kohtunike nimestikku rohkem kui üks osalisriik või üks või mitu osalisriiki ja esimees, loetakse ta esimesena määranud organi poolt määratuks. Kui üks nendest organitest on riik, mille kodanik ta on, siis loetakse ta selle riigi poolt määratuks.
3) Kõikidest ametisse määramistest teatatakse peasekretärile ja need jõustuvad teatise kättesaamise kuupäeval.
Keskuse finantseerimine
Kui keskuse kulutusi ei kata selle kasutamise eest laekuvad tasud või muud tulud, katavad ülejäänud osa osalisriigid, kes on panga liikmed, vastavalt nende aktsiakapitali proportsioonidele, ning osalisriigid, kes ei ole panga liikmed, vastavalt haldusnõukogus vastu võetud eeskirjadele.
Staatus, immuniteet ja privileegid
Keskus on täieõiguslik rahvusvaheline juriidiline isik. Keskuseõigusvõime hõlmab:
a) õigust sõlmida lepinguid;
b) õigust omandada ja käsutada vallas- ja kinnisvara;
c) õigust algatada kohtumenetlusi.
Et keskus saaks oma funktsioone täita, tagatakse talle osalisriikide territooriumidel selles jaos toodud immuniteet ja privileegid.
Keskusel, tema omandil ja varal on kohtulik immuniteet, välja arvatud juhul, kui keskus sellest immuniteedist loobub.
Esimehel, haldusnõukogu liikmetel, lepitus- ja vahekohtunikel, artikli 52 lõike 3 järgi ametisse määratud isikutel ning sekretariaadiametnikel ja töötajatel on õigus:
a) saada kohtulik immuniteet oma ülesannete täitmisel tehtud tegude suhtes, välja arvatud juhul, kui keskus sellest immuniteedist loobub;
b) kui nad ei ole asukohariigi kodanikud, saada sama vabastus immigratsioonipiirangutest, välismaalaste registreerimise kohustusest ja ajateenistuskohustusest, samad valuutavahetuse soodustused ja samad reisimissoodustused, nagu osalisriigid võimaldavad teiste osalisriikide vastava ametiastmega esindajatele, ametnikele ja töötajatele.
Artikli 21 sätteid kohaldatakse isikute suhtes, kes selle konventsiooni alusel osalevad kohtumenetlustes poolte, esindajate, nõustajate, advokaatide, tunnistajate või ekspertidena, kuid tingimusel, et selle punkti b kohaldatakse ainult nende edasi-tagasi reisimisel ja viibimisel kohas, kus menetlus toimub.
1) Keskuse arhiiv on puutumatu, olenemata selle asukohast.
2) Osalisriik võimaldab keskusele ametlike teadete saatmisel samad soodustused kui teistele rahvusvahelistele organisatsioonidele.
1) Keskus, tema vara ja tulud ning tema konventsiooni alusel teostatud operatsioonid ja tehingud vabastatakse kõigist maksudest ja tollilõivudest. Keskus vabastatakse ka kohustusest koguda või maksta mis tahes makse või tollilõive.
2) Summadelt, mida keskus maksab esimehele või haldusnõukogu liikmetele kulude katteks, sekretariaadi ametnikele või töötajatele makstavatelt palkadelt, kulusid katvatelt summadelt ega muudelt sissetulekutelt ega nendega seoses ei võeta mingit maksu, välja arvatud asukohariigi kodanike puhul.
3) Maksu ei võeta selliste isikute töötasudelt ega hüvitistelt, kes osalevad kohtumenetlustes lepitajate, vahekohtunike või artikli 52 lõike 3 kohaselt määratud komisjoni liikmetena, ega nendega seoses, kui ainus õiguslik alus sellise maksu kogumiseks on keskuse asukoht või koht, kus selliseid töötasusid või hüvitisi makstakse.
KESKUSE JURISDIKTSIOON
1) Keskuse jurisdiktsiooni all on kõik otse investeeringust tulenevad kohtulikud vaidlused osalisriigi (või osalisriigi poolt määratud selle riigi koosseisu kuuluva üksuse või asutuse) ja teise osalisriigi kodaniku vahel, mille vaidluspooled on kirjalikult nõustunud keskusele esitama. Kui pooled on nõusoleku andnud, ei või kumbki pool ühepoolselt oma nõusolekut tagasi võtta.
2) «Teise osalisriigi kodanik» tähendab:
a) füüsilist isikut, kellel oli mõne muu kui vaidluspooleks oleva osalisriigi kodakondsus kuupäeval, mil pooled nõustusid esitama vaidluse lepitus- või vahekohtule, samuti kuupäeval, mil taotlus registreeriti artikli 28 lõike 3 või artikli 36 lõike 3 kohaselt. See ei hõlma isikut, kellel ühel nimetatud kuupäevadest oli ka vaidluspooleks oleva osalisriigi kodakondsus; ja
b) juriidilist isikut, kes oli mõne muu kui vaidluspooleks oleva osalisriigi resident kuupäeval, mil pooled nõustusid esitama vaidluse lepitus- või vahekohtule, ja juriidilist isikut, kes oli vaidluspooleks oleva osalisriigi resident sel kuupäeval, ja keda tuleks väliskontrolli tõttu ja poolte kokkuleppe kohaselt kohelda nagu teise osalisriigi residenti selle konventsiooni tähenduses.
3) Osalisriigi koosseisu kuuluva üksuse või asutuse nõusoleku peab kinnitama see osalisriik, kui ta ei ole keskusele teatanud, et kinnitamine ei ole vajalik.
4) Iga osalisriik võib konventsiooni ratifitseerides, vastu võttes, kinnitades või hiljem teatada keskusele, millist liiki vaidluste esitamist keskusele ta peab vajalikuks ja millist liiki mitte. Peasekretär edastab kohe selle teatise kõigile osalisriikidele. Selline teatis ei kujuta endast lõikes 1 nimetatud nõusolekut.
Poolte nõusolekut pöörduda selle konventsiooni alusel vahekohtusse loetakse vahekohtuga nõustumiseks muu abinõu puudumise tõttu. Konventsioonialusel vahekohtusse pöördumiseks nõusoleku andmise tingimusena võib osalisriik nõuda kohalike haldus- või kohtulike meetmete ammendamist.
1) Ükski osalisriik ei anna diplomaatilist kaitset ega esita rahvusvahelist hagi vaidluse suhtes, mille üks tema kodanikest ja teine osalisriik on nõustunud esitama või on esitanud vahekohtule selle konventsiooni alusel, välja arvatud juhul, kui teine niisugune osalisriik ei ole suutnud täita vahekohtu otsust selles vaidluses.
2) Diplomaatiline kaitse lõike 1 järgi ei hõlma mitteametlikku diplomaatilist vahendust ainsa eesmärgiga hõlbustada vaidluse lahendamist.
Lepituse taotlus
1) Osalisriik või osalisriigi kodanik, kes soovib algatada lepitusmenetlust, saadab selleks kirjaliku taotluse peasekretärile, kes edastab taotluse koopia teisele poolele.
2) Taotlus peab sisaldama vaidlusküsimust käsitlevat informatsiooni, poolte identifitseerimist võimaldavaid andmeid ja nende nõusolekut lepitamisega vastavalt lepituskohtu ja vahekohtu menetluste algatamise protseduurireeglitele.
3) Peasekretär registreerib taotluse, välja arvatud juhul, kui ta leiab taotluses sisalduva informatsiooni alusel, et vaidlus ei kuulu ilmselt keskuse jurisdiktsiooni alla. Ta teatab kohe pooltele registreerimisest või sellest keeldumisest.
Lepituskohtunike kogu koosseis
1) Lepituskohtunike kogu (edaspidi kogu) moodustatakse niipea kui võimalik pärast taotluse registreerimist artikli 28 järgi.
2) a) Kogu koosneb ühest lepituskohtunikust või paaritust arvust lepituskohtunikest, kes on määratud poolte kokkuleppe kohaselt.
b) Kui pooled ei lepi kokku lepituskohtunike arvus ja nende ametisse määramise meetodis, koosneb kogu kolmest lepituskohtunikust, kellest kumbki pool on määranud ühe lepituskohtuniku, ja kolmas on kogu eesistuja, kes on määratud poolte kokkuleppel.
Kui kogu ei ole moodustatud 90 päeva jooksul pärast registreerimisteate väljasaatmist vastavalt artikli 28 lõikele 3 või poolte kokkulepitud muu ajavahemiku jooksul, määrab lepituskohtuniku või lepituskohtunikud ametisse esimees poole nõudel ja pärast konsulteerimist mõlema poolega nii suures osas kui võimalik.
1) Lepituskohtunikke võib määrata väljastpoolt lepituskohtunike nimestikku, välja arvatud siis, kui neid määrab esimees artikli 30 järgi.
2) Väljastpoolt lepituskohtunike nimestikku ametisse määratud lepituskohtunikud peavad vastama artikli 14 lõikes 1 toodud nõuetele.
Lepitusmenetlused
1) Kogu otsustab ise oma pädevuse üle.
2) Poolte väiteid selle kohta, et vaidlus ei jää keskuse jurisdiktsiooni piiridesse või ei ole kogu pädevuses muul põhjusel, kaalub kogu ja otsustab, kaskäsitada seda eelmenetluse raames või ühendada see vaidluse sisulise aruteluga.
Lepitusmenetluse läbiviimisel järgitakse selle jao sätteid ja, kui pooled ei otsusta teisiti, lepitusmenetlusega nõustumise kuupäeval jõus olnud lepituskohtu eeskirju. Kogu lahendab menetlusküsimused, mida see jagu ega lepituskohtu eeskirjad või muud poolte kokku lepitud eeskirjad ei käsitle.
1) Kogu kohustuseks on selgitada välja vaidlusküsimused ja püüdaviia pooled kokkuleppele vastastikku vastuvõetavatel tingimustel. Selleks võib menetluse igal astmel ja aeg-ajalt soovitada pooltele lepitustingimusi. Pooled teevad koguga heauskselt koostööd, et võimaldada kogul täita ülesanded, ja võtavad tõsiselt arvesse selle soovitusi.
2) Kui pooled jõuavad kokkuleppele, koostab kogu aruande, milles nimetatakse vaidlusküsimused ja kinnitatakse, et pooled on jõudnud kokkuleppele. Kui menetluse mis tahes astmel kogule selgub, et kokkulepe poolte vahel ei ole tõenäoline, lõpetab ta menetluse ja koostab aruande, märkides vaidluse esitamise ja kinnitades, et poolte kokkulepe ebaõnnestus. Kui üks pooltest ei ilmu menetluses osalema, lõpetab kogu menetluse ja koostab aruande, märkides selle poole ilmumata või osalemata jätmist.
Kui vaidluspooled ei otsusta teisiti, ei ole kummalgi poolel õigust mõnes muus menetluses vahekohtunike ees, kohtus ega mujal viidata ega toetuda teise poole lepitusmenetluse kestel väljendatud vaadetele, väidetele, teise poole pakutud lahendus ettepanekutele ega pakkumistele, kogu koostatud aruandele ega soovitusele.
Vahekohtu taotlus
1) Osalisriik või osalisriigi kodanik, kes soovib algatada vahekohtu menetlust, saadab selleks kirjaliku taotluse peasekretärile, kes saadab taotluse koopia teisele poolele.
2) Taotlus peab sisaldama vaidlusküsimusi käsitlevat informatsiooni, poolte identifitseerimist võimaldavaid andmeid ja nende nõusolekut vahekohtuga vastavalt lepitus- ja vahekohtu menetluste algatamise protseduurireeglitele.
3) Peasekretär registreerib taotluse, välja arvatud siis, kui ta leiab taotluses sisalduva informatsiooni põhjal, et vaidlus ei kuulu ilmselt keskuse jurisdiktsiooni alla. Ta teatab kohe pooltele registreerimisest või sellest keeldumisest.
1) Vahekohus (edaspidi kohus) moodustatakse niipea kui võimalik pärast taotluse registreerimist artikli 36 järgi.
2) a) Kohus koosneb ühest vahekohtunikust või paaritust arvust vahekohtunikest, kes on määratud poolte kokkuleppe kohaselt.
b) Kui pooled ei lepi kokku vahekohtunike arvus ega nende määramise meetodis, koosneb kohus kolmest vahekohtunikust, kellest kumbki pool on määranud ühe vahekohtuniku, ja kolmas on kohtu eesistuja, kes on määratud poolte kokkuleppel.
Kui kohut ei ole moodustatud 90 päeva jooksul pärast taotluse registreerimise teate väljasaatmist vastavalt artikli 36 lõikele 3 või poolte kokku lepitud ajavahemiku jooksul, määrab vahekohtuniku või vahekohtunikud esimees poole nõudmisel ja pärast mõlema poolega konsulteerimist nii suures ulatuses kui võimalik. Vahekohtunikud, kelle on esimees selle artikli kohaselt määranud, ei tohi olla vaidluspooleks oleva osalisriigi kodanikud ega selle osalisriigi kodanikud, mille kodanik on vaidluspooleks.
Enamik vahekohtunikke peavad olema selliste riikide kodanikud, mis ei ole ise ega ole nende kodanik vaidluspooleks. Siiski ei kohaldata eelnevaid sätteid, kui üksainus vahekohtunik või iga kohtu liige eraldi on määratud poolte kokkuleppel.
1) Vahekohtunikke võib määrata väljastpoolt vahekohtunike nimestikku, välja arvatud siis, kui neid määrab esimees artikli 38 järgi.
2) Väljastpoolt vahekohtunike nimestikku ametisse määratud vahekohtunikud peavad vastama artikli 14 lõikes 1 sätestatud nõuetele.
Kohtu volitused ja funktsioonid
1) Kohus otsustab ise oma pädevuse üle.
2) Poolte väiteid selle kohta, et vaidlus ei jää keskuse jurisdiktsiooni piiridesse või ei ole kohtu pädevuses muul põhjusel, kaalub kohus ja otsustab, kas käsitada seda eelmenetluse raames või ühendada see vaidluse sisulise aruteluga.
1) Kohus lahendab vaidluse sellise õiguse alusel, milles pooled kokku lepivad. Niisuguse kokkuleppe puudumisel rakendab kohus vaidluspooleks oleva osalisriigi seadusi (kaasa arvatud kollisiooninormid) ja rahvusvahelise õiguse asjaomaseid sätteid.
2) Kohus ei või jätta otsust tegemata seaduse puudumise või ebamäärasuse tõttu.
3) Lõiked 1 ja 2 ei mõjuta kohtu õigust otsustada vaidluse üle ex aequo et bono, kui pooled selles kokku lepivad.
Kui pooled ei otsusta teisiti, võib kohus, kui ta vajalikuks peab, igal menetluse astmel:
a) paluda pooltel esitada dokumente või muid tõendeid, ja
b) külastada vaidlusega seotud kohta ning viia läbi uurimisi, mida ta vajalikuks peab.
Vahekohtu menetluse läbiviimisel järgitakse selle jao sätteid ja, kuipooled ei otsusta teisiti, vahekohtu eeskirju, mis on jõus kuupäeval, mil pooled on vahekohtuga nõustunud. Menetlusküsimused, mida see jagu ega vahekohtu eeskirjad ei käsitle, lahendab kohus.
1) Poole ilmumata jätmine või oma seisukoha esitamata jätmine eitähenda teise poole väidete tunnistamist.
2) Kui pool ei ilmu või ei esita oma seisukohta menetluse mingil astmel, võib teine pool nõuda kohtult esitatud küsimuste käsitlemist ja otsuse tegemist. Enne otsuse väljastamist peab kohus teatama ja andma ajapikendust poolele, kes ei ole ilmunud või ei ole esitanud oma seisukohta, välja arvatud juhul, kui kohus on veendunud, et see pool seda teha ei kavatse.
Kui pooled ei otsusta teisiti, peab kohus ühe poole nõudel otsustama juhuslike või lisanõuete või vastunõuete üle, mis otseselt tulenevad vaidluse põhiküsimusest, tingimusel et nad jäävad poolte nõusoleku piiridesse ja on ka muul viisil keskuse jurisdiktsiooni piirides.
Kui pooled ei otsusta teisiti, võib kohus, kui ta leiab, et olukord seda nõuab, soovitada ajutisi meetmeid, mille abil tagada ühe või teise poole õigusi.
1) Kohus otsustab küsimuste üle kõigi oma liikmete häälteenamusega.
2) Kohtuotsus on kirjalik ja sellele kirjutavad alla kohtu liikmed, kes selle poolt on hääletanud.
3) Kohtuotsuses tuleb käsitleda kõiki kohtule esitatud küsimusi ja sõnastada otsuse aluseks olevad põhjendused.
4) Kohtu iga liige võib lisada kohtuotsusele oma isikliku arvamuse, hoolimata sellest, kas see on erinev enamuse arvamusest või mitte, või oma lahkarvamuse.
5) Keskus ei tohi kohtuotsust avalikustada ilma poolte nõusolekuta.
1) Peasekretär väljastab kohe pooltele kohtuotsuse kinnitatud koopiad. Otsuse väljastamise kuupäevaks loetakse kuupäeva, mil kinnitatud koopiad on väljastatud.
2) Poole taotluse korral 45 päeva jooksul kuupäevast, mil kohtuotsus väljastati, võib kohus pärast teisele poolele teatamist otsustada küsimuse üle, mis oli kohtuotsusest välja jäänud, ja parandada kirja-, aritmeetilise või muu taolise vea kohtuotsuses. See otsus saab kohtuotsuse osaks ja sellest teatatakse pooltele samal viisil nagu kohtuotsusest. Artikli 51 lõikes 2 ja artikli 52 lõikes 2 sätestatud tähtajad algavad kuupäevast, mil otsus väljastati.
Kohtuotsuse tõlgendamine, läbivaatamine ja tühistamine
1) Kui poolte vahel tekib vaidlus kohtuotsuse tähenduse või ulatuse üle,võib üks või teine pool peasekretärile saadetava kirjaliku avaldusega taotleda kohtuotsuse tõlgendamist.
2) Taotlus tuleb võimaluse korral esitada kohtuotsuse väljastanud kohtule. Kui see osutub võimatuks, tuleb moodustada uus kohus vastavalt selle peatüki 2. jaole. Kohus võib, kui ta leiab, et olukord seda nõuab, peatada kohtuotsuse jõustumise kuni uue otsuseni.
1) Pool võib peasekretärile saadetava kirjaliku avaldusega taotleda kohtuotsuse läbivaatamist, kui on avastatud mõni fakt, mis võib kohtuotsust otsustavalt mõjutada, tingimusel et kohtuotsuse väljastamise ajal oli see fakt kohtule ja avalduse esitajale teadmata ning avalduse esitaja teadmatus ei olnud tingitud hooletusest.
2) Avaldus tuleb teha 90 päeva jooksul pärast sellise fakti avastamist ja igal juhul kolme aasta jooksul kohtuotsuse väljastamise päevast.
3) Taotlus tuleb esitada võimaluse korral kohtule, kes on otsuse väljastanud. Kui see osutub võimatuks, tuleb moodustada uus kohus vastavalt selle peatüki 2. jaole.
4) Kohus võib, kui ta leiab, et olukord seda nõuab, peatada kohtuotsuse jõustumise kuni uue otsuseni. Kui taotluse esitaja nõuab oma taotluses kohtuotsuse peatamist, peatatakse jõustumine, kuni kohus jõuab selle taotluse suhtes otsusele.
1) Pool võib peasekretärile saadetava kirjaliku avaldusega taotleda kohtuotsuse tühistamist ühel või mitmel järgmistest põhjustest:
a) kohus ei olnud moodustatud õigesti;
b) kohus on ilmselt ületanud oma volitusi;
c) kohtu liikme korrumpeerumise tõttu;
d) ei ole järgitud mingit põhilist protseduurireeglit; või
e) kohtuotsuses pole suudetud sõnastada otsuse aluseks olevaid põhjendusi.
2) Taotlus tuleb esitada kohtuotsuse väljastamise kuupäevast arvates 120 päeva jooksul, välja arvatud juhul, kui taotletakse tühistamist korruptsiooni tõttu. Siis tuleb selline taotlus teha korruptsiooni avastamisest 120 päeva jooksul ja igal juhul kohtuotsuse väljastamise kuupäevast arvates kolme aasta jooksul.
3) Taotluse saamise järel määrab esimees kohe vahekohtunike nimestikust kolmest inimesest koosneva ad hoc komisjoni. Ükski komisjoni liige ei tohi olla otsuse väljastanud kohtu liige, ei tohi olla samast kodakondsusest ühegi selle liikmega, ei tohi olla vaidlusosalise riigi kodanik ega selle riigi kodanik, kelle kodanik on vaidluspooleks, ei tohi olla määratud vahekohtunike nimestikku ei ühe ega teise sellise riigi poolt ega tohi olla esinenud lepitajana samas vaidluses. Komisjonil on õigus tühistada kohtuotsus või mõni selle osa igal lõikes 1 toodud põhjusel.
4) Artikleid 41–45, 48, 49, 53 ja 54 ning VI ja VII peatükki kohaldatakse mutatis mutandis menetlusele komisjonis.
5) Komisjon võib, kui ta leiab, et olukord seda nõuab, peatada kohtuotsuse jõustumise kuni uue otsuseni. Kui taotluse esitaja nõuab oma avalduses kohtuotsuse jõustumise peatamist, peatatakse jõustumine, kuni komisjon jõuab selle taotluse suhtes otsusele.
6) Kui kohtuotsus tühistatakse, tuleb vaidlus kas ühe või teise poole nõudel esitada uuele kohtule, mis moodustatakse vastavalt selle peatüki 2. jaole.
Kohtuotsuse tunnustamine ja jõustumine
1) Kohtuotsus on pooltele kohustuslik ja edasikaebamisele ei kuulu. Selle suhtes ei saa võtta ka mingeid muid meetmeid peale konventsioonis sätestatu. Pooled peavad kohtuotsuse täitma, välja arvatud siis, kui jõustumine on peatatud konventsiooni sätete kohaselt.
2) Selles jaos tähendab «kohtuotsus» ka iga selle kohtuotsuse tõlgendamise, läbivaatamise või tühistamise otsust artiklite 50, 51 või 52 kohaselt.
1) Osalisriikide jaoks on selle konventsiooni kohaselt väljastatud kohtuotsus kohustuslik. Nad peavad oma territooriumil täitma selle otsusega neile pandud rahalisi kohustusi, nagu oleks see lõplik kohtuotsus selles riigis. Föderaalse ülesehitusega osalisriik võib sellist kohtuotsust jõustada oma föderaalkohtutes või nende kaudu ja võib kehtestada, et need kohtud käsitleksid sellist kohtuotsust samuti nagu föderatsiooni kuuluva riigi kohtute lõplikku otsust.
2) Pool, kes taotleb kohtuotsuse tunnustamist või jõustamist mingi osalisriigi territooriumil, peab saatma kompetentsele kohtule või muule asutusele, mille see riik on nimetatud otstarbeks määranud, kohtuotsuse koopia, mille on kinnitanud peasekretär. Iga osalisriik teatab peasekretärile sellise pädeva kohtu või muu asutuse määramisest ja kõigist muutustest selle määramise juures.
3) Kohtuotsuse jõustamine peab toimuma kooskõlas selle riigi seadustega, kelle territooriumil jõustamist taotletakse.
Artikkel 54 ei kitsenda osalisriigi seadusi, mis käsitlevad selle riigi immuniteeti, ega välisriigi otsuse täideviimist.
LEPITAJATE JA VAHEKOHTUNIKE ASENDAMINE JA TAGANDAMINE
1) Pärast seda, kui kogu või kohus on moodustatud ja menetlus on alanud, peab selle koosseis jääma muutumatuks; siiski tingimusel, et kui lepitaja või vahekohtunik peaks surema, tegutsemisvõimetuks jääma või tagasi astuma, täidetakse vabanenud koht vastavalt III peatüki 2. jaole või IV peatüki 2. jaole.
2) Kogu või kohtu liige jääb sellesse edasi ka siis, kui ta pole enam nimestiku liige.
3) Kui poole määratud lepitaja või vahekohtunik on tagasi astunud ilma selle kogu või kohtu nõusolekuta, mille liige ta oli, määrab esimees vabanenud kohale isiku vastavast nimestikust.
Pool võib teha kogule või kohtule ettepaneku tagandada selle liikmeid fakti tõttu, mis ilmselt viitab artikli 14 lõikes 1 loetletud omaduste puudumisele. Vahekohtu menetluse pool võib lisaks teha ettepaneku tagandada vahekohtunik kohtusse sobimatuse tõttu IV peatüki 2. jao alusel.
Otsuse lepitaja või vahekohtuniku tagandamise ettepaneku kohta teevad kogu või kohtu teised liikmed. Kui liikmeid on paarisarv ja on tehtud ettepanek tagandada üksainus lepitaja või vahekohtunik, või enamik lepitajaid või vahekohtunikke, teeb selle otsuse esimees. Kui otsustatakse, et ettepanek on põhjendatud, asendatakse lepitaja või vahekohtunik, keda see otsus puudutab, vastavalt III peatüki 2. jaole või IV peatüki 2. jaole.
Tasu, mida pooled maksavad keskuse võimaluste kasutamise eest, määrab kindlaks peasekretär kooskõlas eeskirjadega, mille on vastu võtnud haldusnõukogu.
1) Iga kogu ja iga kohus määravad kindlaks oma liikmete töötasud ja hüvitised pärast peasekretäriga konsulteerimist ja haldusnõukogu aeg-ajalt kehtestatavates piirides.
2) Lõige 1 ei välista poolte ja asjaomase kogu või kohtu eelnevat kokkulepet selle liikmete töötasude ja hüvituste suhtes.
1) Lepitusmenetluste korral maksavad pooled võrdsetes osades kogu liikmete töötasud ja hüvitised, samuti tasu keskuse võimaluste kasutamise eest. Pooled kannavad ise oma muud kulud, mis tekivad seoses menetlusega.
2) Vahekohtu menetluse korral, kui pooled teisiti ei otsusta, hindab kohus poolte kulutusi seoses menetlusega ja otsustab, kuidas ja kes maksab kohtu liikmete töötasud ja hüvitised ning tasu keskuse võimaluste kasutamise eest. See otsus saab kohtuotsuse osaks.
MENETLUSE KOHT
Lepitus- ja vahekohtumenetlused toimuvad keskuse juures, välja arvatud allpool sätestatud juhtudel.
Lepitus- ja vahekohtumenetlusi võib poolte kokkuleppel pidada:
a) Alalise Vahekohtu juures või muu sobiva, kas era- või riigiasutuse juures, millega keskus selles kokku lepib; või
b) muus kohas, mille kogu või kohus on pärast peasekretäriga konsulteerimist heaks kiitnud.
VAIDLUSED OSALISRIIKIDE VAHEL
Osalisriikide vahel tekkivad konventsiooni rakendamisvaidlused, mida ei saa lahendada läbirääkimiste teel, esitatakse Rahvusvahelisele Kohtule ühe vaidluspoole avaldusega, kui asjaomased riigid ei lepi kokku muu lahendusmeetodi suhtes.
Kõik osalisriigid võivad teha konventsiooni parandusettepanekuid. Parandusettepaneku tekst edastatakse peasekretärile vähemalt 90 päeva enne haldusnõukogu kokkutulekut, kus seda ettepanekus arutatakse. Peasekretär edastab selle kohe haldusnõukogu kõigile liikmetele.
1) Haldusnõukogu liikmete kahekolmandikulise häälteenamusega tehtud otsuse alusel edastatakse parandusettepanek kõigile osalisriikidele ratifitseerimiseks, vastuvõtmiseks või kinnitamiseks. Parandus jõustub 30 päeva möödumisel päevast, mil konventsiooni depositaar väljastab osalisriikidele teatise selle kohta, et kõik osalisriigid on paranduse ratifitseerinud, vastu võtnud või kinnitanud.
2) Parandused ei mõjuta ühegi osalisriigi ega selle koosseisu kuuluva üksuse või asutuse ega ühegi sellise riigi kodaniku konventsioonist tulenevaid õigusi ega kohustusi, mis tulenevad nõustumisest keskuse jurisdiktsiooniga enne paranduse jõustumist.
Konventsioon on avatud allakirjutamiseks panga liikmesriikidele. See on allakirjutamiseks avatud ka teistele riikidele, kes on Rahvusvahelise Kohtu1 statuudi pooleks ja keda haldusnõukogu oma liikmete kahekolmandikulise häälteenamusega on kutsunud konventsioonile alla kirjutama.
1 TS 993; 59 Stat. 1055.
1) Allakirjutanud riigid peavad konventsiooni ratifitseerima, vastu võtma või kinnitama vastavalt oma põhiseaduslikele protseduuridele.
2) Konventsioon jõustub kahekümnenda ratifitseerimis-, vastuvõtmis- või kinnitamiskirja deponeerimisest arvates 30 päeva pärast. Riigi jaoks, kes deponeerib oma ratifitseerimis-, vastuvõtmis- või kinnitamiskirja hiljem, jõustub see deponeerimise kuupäevast arvates 30 päeva pärast.
Osalisriik võtab seadusandlikke või muid meetmeid, mida on vajakonventsiooni jõustamiseks tema territooriumil.
Konventsiooni kohaldatakse kõikidel territooriumidel, mille rahvusvaheliste suhete eest osalisriik vastutab, välja arvatud need territooriumid, mille riik on välja jätnud oma kirjaliku teatega depositaarile kas ratifitseerimise, vastuvõtmise või kinnitamise ajal või hiljem.
Osalisriik võib konventsiooni denonsseerida kirjaliku teatega konventsiooni depositaarile. Denonsseerimine jõustub sellise teate kättesaamisest arvates kuue kuu pärast.
Osalisriigi teatis artiklite 70 või 71 järgi ei mõjuta selle riigi ega tema koosseisu kuuluvate üksuste või asutuste ega selle riigi kodanike konventsioonist tulenevaid õigusi ega kohustusi, mis tulenevad nõustumisest keskuse jurisdiktsiooniga enne, kui depositaar teatise kätte sai.
Konventsiooni ja selle paranduste ratifitseerimis-, vastuvõtmis- või kinnitamiskirjad deponeeritakse panka, mis on konventsiooni depositaariks. Depositaar saadab konventsiooni kinnitatud koopiad panga liikmesriikidele ja teistele riikidele, keda on kutsutud konventsioonile alla kirjutama.
Depositaar registreerib konventsiooni ÜRO sekretariaadis kooskõlas ÜRO põhikirja artikliga 102 ja sellest tulenevate peaassambleel vastu võetud eeskirjadega.
Depositaar teatab kõigile allakirjutanud riikidele järgnevast:
a) allakirjutamistest vastavalt artiklile 67;
b) ratifitseerimis-, vastuvõtmis- ja kinnitamiskirjade deponeerimisest vastavalt artiklile 73;
c) konventsiooni jõustumise kuupäeva vastavalt artiklile 68;
d) konventsiooni territoriaalsest mitterakendamisest vastavalt artiklile 70;
e) käesoleva konventsiooni paranduse jõustumise kuupäeva vastavalt artiklile 66; ja
f) denonsseerimistest vastavalt artiklile 71.
Koostatud Washingtonis inglise, prantsuse ja hispaania keeles. Kõik kolm teksti on võrdselt autentsed, ühes eksemplaris ja deponeeritakse Rahvusvahelise Rekonstrueerimis- ja Arengupanga arhiivi, kes on oma allkirjaga allpool andnud nõusoleku täita talle konventsiooniga pandud ülesandeid.
This Convention shall be open for signature on behalf of States members of the Bank. It shall also be open for signature on behalf of any other State which is a party to the Statute of the International Court of Justice1 and which the Administrative Council, by a vote of two-thirds of its members, shall have invited to sign the Convention.
1 Eesti Vabariik ratifitseeris riikide ja teiste riikide kodanike vaheliste investeerimisvaidluste lahendamise konventsiooni 22. mail 1992. a Ülemnõukogu 22. aprilli 1992. a otsuse alusel (RT 1992, 18, 258) ning nimetatud konventsioon jõustus Eesti Vabariigi suhtes 22. juulil 1992. a.
Metaandmetes parandatud akti andja: Ülemnõukogu. Lisatud seosed ja ingliskeelne tekst.

matches: Kohus kohus Kohus kohus Kohus kohus Kohus kohus kohus kohus Kohus kohus kohus Kohus kohus Kohus kohus kohus kohus kohus kohus kohus kohus


5 VALIMISKOMISJONID
§ 13 Valimiskomisjoni volituste kestus
§ 19 Jaoskonnakomisjoni moodustamine
§ 20 Jaoskonnakomisjoni pädevus
§ 38 Kinnipidamiskohas hääletamine
§ 53 Hääletamistulemuste kindlakstegemine maakonna valimiskomisjonis
§ 56 Kaebuse mõiste
§ 57 Kaebusele esitatavad nõuded
§ 58 Jaoskonnakomisjoni toimingu peale kaebuse esitamise ja kaebuse läbivaatamise kord
§ 59 Maakonna valimiskomisjoni otsuse või toimingu peale kaebuse esitamise ja kaebuse läbivaatamise kord
§ 60 Valimiskomisjoni otsuse või toimingu peale kaebuse esitamine
(3) Jaoskonnad on alalised. Rahvahääletusel korraldatakse hääletamine samades jaoskondades, kus Riigikogu, kohaliku omavalitsuse volikogu ja Euroopa Parlamendi valimistel, kui valla- või linnavalitsus ei otsusta teisiti, muutes lõikes 2 nimetatud määrust.
(1) Jaoskonnakomisjoni liige võib olla isik, kellel on hääletamisõigus § 2 kohaselt ning kelle valimiskomisjoni liikme volitusi ei ole viimase viie aasta jooksul Vabariigi Valimiskomisjoni otsusega lõpetatud.
(3) Valimiskomisjoni liikmel on keelatud agiteerida rahvahääletusele pandud küsimuses poolt või vastu hääletama ning rahvahääletusel osalema või sellest loobuma.
5) tunnistada hääletamistulemused jaoskonnas, maakonnas, Tallinnas, Tartu linnas või riigis kehtetuks ning korraldada kordushääletamine, kui seaduserikkumine mõjutas või võis hääletamistulemusi oluliselt mõjutada.
1) hääletajate nimekirja vormi ;
2) välisriigis hääletamise korra ;
3) hääletamise korraldamise ning hääletamistulemuste kindlakstegemise korra ;
4) hääletamissedeli vormi ;
5) hääletamistulemuste protokollide vormid ;
6) vaatleja staatuse ;
6) teha Vabariigi Valimiskomisjonile ettepanek tunnistada hääletamistulemused jaoskonnas kehtetuks ning korraldada jaoskonnas kordushääletamine, kui seaduserikkumine mõjutas või võis hääletamistulemusi oluliselt mõjutada.
(1) Rahvastikuregistri vastutav töötleja korraldab rahvastikuregistri andmete alusel iga jaoskonna hääletajate nimekirja koostamise ja trükkimise ning selle jaoskonnakomisjonidele kättetoimetamise hiljemalt seitsmendaks päevaks enne rahvahääletuse päeva. Hääletajate elektroonilised nimekirjad edastatakse Vabariigi Valimiskomisjonile hiljemalt seitsmendaks päevaks enne rahvahääletuse päeva.
(2) Hääletajate nimekirja koostamise aluseks on § 21 lõikes 3 ettenähtud andmed rahvahääletuse päevale eelneva 30. päeva seisuga. Hääletajate nimekirja koostamisel võetakse arvesse ka § 21 lõike 3 punktides 1-5 nimetatud andmetes pärast rahvahääletuse päevale eelnevat 30. päeva tehtud muudatused. Elukoha aadressiandmetes pärast rahvahääletuse päevale eelnevat 30. päeva tehtud muudatusi arvesse ei võeta.
(7) Hääletajate nimekirja koostaja kirjutab nimekirjale alla hiljemalt seitsmendal päeval enne rahvahääletuse päeva ning jaoskonnakomisjoni esimees rahvahääletuse päeval pärast hääletamise lõppemist. Elektrooniliselt hääletanud hääletajate nimekirjale kirjutab pärast hääletamise lõppemist alla Vabariigi Valimiskomisjoni esimees.
1) kolmeteistkümnendast päevast kuni üheksanda päevani enne rahvahääletuse päeva maakonna valimiskomisjoni määratud jaoskonnas. Hääletamine algab kell 12.00 ja lõpeb kell 20.00;
2) kuuendast päevast kuni neljanda päevani enne rahvahääletuse päeva kõigis jaoskondades. Hääletamine algab kell 12.00 ja lõpeb kell 20.00;
3) kuuendast päevast kuni neljanda päevani enne rahvahääletuse päeva elektrooniliselt. Hääletamine algab kuuendal päeval enne rahvahääletuse päeva kell 9.00 ja kestab ööpäevaringselt kuni hääletamise lõpuni neljandal päeval enne rahvahääletuse päeva kell 20.00.
(4) Kinnipidamiskohas hääletamine korraldatakse käesolevas seaduses ettenähtud juhtudel käesoleva paragrahvi lõike 2 punktis 2 ettenähtud päevadel.
(1) Hääletaja hääletab selles jaoskonnas, mille hääletajate nimekirja ta on kantud, välja arvatud §-des 34-38 ja 40 ning 8. peatükis ettenähtud juhtudel.
(1) Hääletajal on eelhääletamise päevadel (§ 31 lõige 2) võimalik hääletada väljaspool oma elukohajärgset jaoskonda maakonna valimiskomisjoni või valla- või linnavalitsuse poolt määratud jaoskonnas.
(3) Maakonna valimiskomisjon, välja arvatud Harju Maakonna Valimiskomisjon ja Tartu Maakonna Valimiskomisjon, määrab oma otsusega hiljemalt 45. päeval enne rahvahääletuse päeva vähemalt ühe maakonnakeskuses paikneva jaoskonna, kus hääletajad saavad hääletada väljaspool oma elukohajärgset jaoskonda § 31 lõike 2 punktis 1 ettenähtud päevadel. Tallinnas ja Tartu linnas määrab vastava jaoskonna linna valimiskomisjon. Maakonna valimiskomisjon avalikustab oma otsuse hiljemalt eelhääletamise algusele eelneval nädalal.
(3) Hääletaja täidab hääletamissedeli § 32 lõikeid 3-6 järgides.
(1) Kui väljaspool elukohajärgset jaoskonda hääletada sooviv hääletaja tervise tõttu või muul mõjuval põhjusel ei saa hääletada jaoskonnas asuvas hääletamisruumis, võib ta esitada oma asukohas hääletamiseks kirjaliku taotluse oma asukohajärgsele valla- või linnavalitsusele või § 34 lõikes 2 ettenähtud korras määratud jaoskonnakomisjonile. Jaoskonnakomisjon registreerib taotluse. Valla- või linnavalitsus registreerib taotluse ja edastab selle asjaomasele jaoskonnakomisjonile.
(2) Hääletamist korraldavad vähemalt kaks jaoskonnakomisjoni liiget § 27 lõiget 3, § 32 lõikeid 4-6 ning § 35 lõikeid 1, 2 ja 4 järgides.
2) hääletades hääletamissedeliga kuuendast päevast kuni neljanda päevani enne rahvahääletuse päeva §-s 33–36, 38 või 40 ettenähtud korras.
(1) Kinnipidamiskohas korraldatakse hääletamine § 31 lõike 2 punktis 2 ettenähtud päevadel.
(3) Hääletamist korraldavad vähemalt kaks jaoskonnakomisjoni liiget § 27 lõiget 3, § 32 lõikeid 4-6 ning § 35 lõikeid 1, 2 ja 4 järgides.
(1) Välisriigis elav hääletaja, kes on kantud alaliselt välisriigis elavate hääletajate nimekirja ja kes ei ole hääletanud 8. peatükis ettenähtud korras, võib hääletada eelhääletamise ajal § 34 lõike 2 esimeses lauses või § 34 lõikes 3 ettenähtud korras määratud mis tahes jaoskonnas.
(4) Hääletaja täidab hääletamissedeli § 32 lõikeid 3-6 järgides.
(6) Käesolevas paragrahvis ettenähtud korras antud hääli arvestatakse hääletamistulemuste kindlakstegemisel § 41 lõikeid 1 ja 2 ning § 48 lõikeid 2-6 järgides.
(5) Kui hääletaja on hääletanud mitu korda väljaspool elukohajärgset jaoskonda ja elektrooniliselt, jäetakse kõik hääletaja hääletamissedeliga ümbrikud ja elektrooniliselt antud hääl arvestamata. Jaoskonnakomisjon saadab Vabariigi Valimiskomisjonile asjakohase teatise, mille alusel Vabariigi Valimiskomisjon tühistab hääletaja elektrooniliselt antud hääle.
81) elektroonilise hääletamise aeg;
(2) Elektrooniline hääletamine toimub § 31 lõike 2 punktis 3 ettenähtud ajal ja §-s 37 ettenähtud korras.
(3) Kui alaliselt välisriigis elav hääletaja on hääletanud hääletamissedeliga mitu korda või kui ta ei ole kantud välisriigis alaliselt elavate hääletajate nimekirja, jätab Vabariigi Valimiskomisjon kõik hääletaja hääletamissedeliga ümbrikud arvestamata. Kui hääletaja on hääletanud nii elektrooniliselt kui ka hääletamissedeliga, arvestatakse hääletaja hääletamissedelit. Kui hääletaja on hääletanud mitu korda hääletamissedeliga ja elektrooniliselt, jäetakse kõik hääletaja hääletamissedeliga ümbrikud ja elektrooniliselt antud hääl arvestamata.
(7) Vabariigi Valimiskomisjon edastab ajutiselt välisriigis viibivate hääletajate hääletamissedelitega ümbrikud maakonna valimiskomisjonide kaudu hiljemalt rahvahääletuse päevale eelneval päeval jaoskonnakomisjonidele, kus sedeleid arvestatakse hääletamistulemuste kindlakstegemisel § 41 lõigete 4-7 kohaselt.
(2) Käesolevat seadust järgides korraldab laeval hääletamise laeva kapten kõige varem 30. päeval enne rahvahääletuse päeva. Hääletaja hääletab laeval § 35 lõikeid 3 ja 4 järgides. Hääletamistulemusi kindlaks tehes arvestatakse laeval antud hääled § 48 lõigete 1 ja 7 ning § 41 lõigete 4-7 kohaselt.
(1) Jaoskonnakomisjon avab rahvahääletuse päeval kasutatud hääletamiskastid pärast hääletamise lõppemist. Avamise juures peab olema üle poole jaoskonnakomisjoni liikmetest.
(3) Enne hääletamiskastide avamist teeb jaoskonnakomisjon hääletajate nimekirja alusel kindlaks hääletajate arvu ning hääletamissedeli saamise kohta antud allkirjade ja märkuste alusel esialgse hääletamisest osavõtnute arvu ning edastab need viivitamata Vabariigi Valimiskomisjonile. Arvestada tuleb hääletajate nimekirja märkusi väljaspool elukohta eelhääletanud, elektrooniliselt hääletanud ja kodus hääletanud hääletanute kohta. Hääletajate arv kantakse vormikohasesse protokolli.
(6) Väljaspool elukohajärgset jaoskonda hääletanute hääletamissedelite välisküljele pannakse jaoskonnakomisjoni pitsati jäljend ning need sedelid pannakse koos eelhääletanute hääletamissedelitega pärast § 51 lõikes 4 nimetatud kokkuvõtte koostamist rahvahääletuse päeval hääletanute sedelite hulka.
(1) Jaoskonnakomisjon avab eelhääletamisel kasutatud hä��letamiskasti häälte lugemiseks rahvahääletuse päeval pärast kella 19.00. Avamise juures peab olema vähemalt kolm komisjoni liiget või asendusliiget.
(3) Väljaspool elukohajärgset jaoskonda hääletanute hääletamissedeleid sisaldavad sisemised ümbrikud avatakse ning neid arvestatakse eelhääletamise tulemuste kokkuvõtete tegemisel ja hoitakse eraldi teistest hääletamissedelitest kuni neile jaoskonnakomisjoni pitsati jäljendi panemiseni.
(1) Jaoskonnakomisjonidelt laekunud protokollide alusel teeb maakonna valimiskomisjon kindlaks hääletajate nimekirjadesse kantud hääletajate arvu, hääletamissedeli saanud hääletajate arvu, hääletamiskastides olnud sedelite arvu, sealhulgas kehtetute sedelite arvu, ning rahvahääletusele pandud küsimusele jaatavalt vastanud isikute ja eitavalt vastanud isikute arvu. Tulemuse kontrollimiseks loetakse hääletamissedelid üle.
(3) [Kehtetu – RT I 2006, 30, 231 - jõust. 14.07.2006]
(6) Kui maakonna valimiskomisjon kaebuse rahuldab, võib ta otsustada teha § 18 lõikes 2 loetletud toiminguid.
(6) Kui Vabariigi Valimiskomisjon kaebuse rahuldab, võib ta otsustada teha § 17 lõikes 2 loetletud toiminguid.
(11) Kordushääletamist ei korraldata, kui Vabariigi Valimiskomisjon on tunnistanud elektroonilise hääletamise tulemused kehtetuks ja kutsunud elektrooniliselt hääletanuid hääletama rahvahääletuse päeval §-s 32 või 39 ettenähtud korras.
(2) Kordushääletamise suhtes ei kohaldata §-des 33-38, 40 ning 8. peatükis ettenähtut.
(3) Lõikes 1 sätestatud väärteo kohtuväline menetleja on politseiprefektuur.
§ 66–70. [Käesolevast tekstist välja jäetud]