Määrus kehtestatakse «Eesti Vabariigi haridusseaduse» (RT 1992, 12, 192; RT I 1993, 35, 547; 40, 593; 63, 892; 1994, 12, 200; 1995, 12, 119; 16, 228; 23, 333; 58, 1003; 1996, 49, 953; 51, 965; 1997, 42, 678; 81, 1365; 1998, 57, 859; 61, 980; 64/65, 1007; 1999, 10, 150; 24, 358; 51, 550; 102, 908; 2000, 40, 255) § 5 lõike 2 punkti 71 alusel.
(1) Õpetajate koolituse raamnõuded kehtestavad ühtsed nõuded õpetajate koolitamisel koolieelse lasteasutuse, lasteaed-algkooli, algkooli, põhikooli ja gümnaasiumi (sealhulgas gümnaasium, mille juures on põhikooli klasse, ning põhikool ja gümnaasium, kes tegutsevad ühe asutusena), huvialakooli, kutseõppeasutuse, rakenduskõrgkooli ning ülikooli jaoks, olenemata õppeasutuse õiguslikust seisundist.
(2) Õpetajate koolituse raamnõuded reguleerivad õpetajate koolitust järgmistel pedagoogilistel kutsealadel:
1) alushariduse pedagoog ¿ koolieelse lasteasutuse õpetaja;
2) põhihariduse pedagoog ¿ klassiõpetaja, põhikooli aineõpetaja;
3) üldkeskhariduse pedagoog ¿ gümnaasiumi aineõpetaja, kutseõppeasutuse üldhariduslike õppeainete õpetaja;
4) kutsekeskhariduse pedagoog ¿ kutseõpetaja;
5) kõrghariduse pedagoog ¿ õppejõud;
6) huvialahariduse pedagoog ¿ huvialajuht, huvialakooli õpetaja;
(3) Õpetajate koolituse raamnõuded määravad õpetajakoolitusele, nooremõpetaja kutseaastale (edaspidi kutseaasta) ja õpetaja tööalasele täiendkoolitusele esitatavad üld- ja erinõuded.
(4) Õpetajakoolitusele kohaldatakse Vabariigi Valitsuse 13. juuni 2000. a määruse nr 190 «Kõrgharidusstandard» (RT I 2000, 47, 296) sätteid õpetajate koolituse raamnõuetest tulenevate erisustega.
(1) Õpetajakoolitus toimub kutsekõrgharidus-, diplomi- või bakalaureuseõppes (käesoleva määruse tähenduses edaspidi kõrghariduse esimene aste) õpetajakoolituse õppekava alusel või kõrghariduse esimesele astmele järgneva õpetajakoolituse õppekava alusel täiendusena kõrghariduse esimesele astmele.
(2) Õppejõu õpetajakoolitus toimub magistriõppes täiendusena kõrghariduse esimesele astmele. Erialadel, kus puudub magistriõpe, toimub õppejõu õpetajakoolitus doktoriõppes täiendusena kõrghariduse esimesele astmele.
(1) Õpetajakoolituse alustamise tingimus on Eesti keskharidus või sellele tasemelt vastav välisriigi haridus. Kõrghariduse esimesele astmele järgneva õpetajakoolituse alustamise tingimus on kõrghariduse esimese astme läbimine.
(2) Täiendava õppeaine või eriala õpetamise õpetajakoolituse alustamise tingimus on õpetajakoolituse õppekava läbimine.
(3) Õppejõu õpetajakoolituse alustamise tingimus magistriõppes on bakalaureusekraad või bakalaureusekraadile vastav haridustase ja doktoriõppes magistrikraad või magistrikraadile vastav haridustase.
(4) Koolieelse lasteasutuse õpetaja, klassiõpetaja, põhikooli aineõpetaja, gümnaasiumi aineõpetaja, kutseõppeasutuse üldhariduslike õppeainete õpetaja, kutseõpetaja, huvialajuhi, huvialakooli õpetaja ja eripedagoogi õpetajakoolituse alustamise täiendav tingimus on kutsesobivuskatsete läbimine.
(1) Õpetajakoolituse õppekava koostamisel arvestatakse lisaks õpetajate koolituse raamnõuetele, sealhulgas 5. ja 6. peatükis sätestatud, õpetajale esitatavatele üld- ja eripädevusnõuetele teisi vastava õppeasutuse õppe- ja kasvatustegevust reguleerivaid õigusakte.
2) ainealased õpingud;
3) üldkasvatusteaduslikud, psühholoogilised ja ainedidaktilised õpingud.
(3) Kõrghariduse esimesele astmele järgnev õpetajakoolitus koosneb üldkasvatusteaduslikest, psühholoogilistest ja ainedidaktilistest õpingutest. Üldhariduslikud ja ainealased õpingud sisalduvad kõrghariduse esimese astme õppekavas.
(4) Täiendava õppeaine või eriala õpetamise õpetajakoolitus koosneb ainealastest õpingutest. Üldhariduslikud ning üldkasvatusteaduslikud, psühholoogilised ja ainedidaktilised õpingud sisalduvad vastava kõrgharidusastme õppekavas.
(5) Õppejõu õpetajakoolitus koosneb üldkasvatusteaduslikest, psühholoogilistest ja ainedidaktilistest õpingutest. Ainealaste õpingute sisu määratakse kindlaks magistri- või doktoriõppe õppekavas täiendusena kõrghariduse esimese astme õppekavale. Üldhariduslikud õpingud sisalduvad kõrghariduse esimese astme õppekavas.
(3) Üldhariduslikud õpingud sisalduvad kõrghariduse esimese astme õppekavas.
§ 7. Ainealased õpingud
(1) Ainealaste õpingute eesmärk on:
(2) Ainealased õpingud sisalduvad vastava kõrgharidusastme õppekavas.
(3) Erialadel, kus puudub õpe kõrghariduse tasemel, sisalduvad kutseõpetaja ainealased õpingud kutsekeskhariduse taseme õppekavas.
§ 8. Üldkasvatusteaduslikud, psühholoogilised ja ainedidaktilised õpingud
(1) Üldkasvatusteaduslike, psühholoogiliste ja ainedidaktiliste õpingute eesmärk on:
1) saavutada õppeaine või eriala didaktiline valdamine, sealhulgas omandada muutuvatele haridusvajadustele reageerimise ja nendega kohanemise võime;
2) omandada oskused isiksust arendavate ja psühholoogiale toetuvate õppemeetodite rakendamiseks ja toimetulekuks mitmekultuurilises keskkonnas, sealhulgas õpikeskkonnas;
3) toetada õpetaja ametialast toimetulekut, sealhulgas omandada teadmised ja oskused organisatsiooni, klassi ja õpperühma juhtimiseks ning meeskonnatööks.
(2) Üldkasvatusteaduslikud, psühholoogilised ja ainedidaktilised õpingud sisalduvad vastava kõrgharidusastme õppekavas või kõrghariduse esimesele astmele järgnevas õpetajakoolituse õppekavas.
(3) Õpetajakoolituse õppekava sisaldab vähemalt 40 ainepunkti üldkasvatusteaduslikke, psühholoogilisi ja ainedidaktilisi õppeaineid, sealhulgas vähemalt 10 õppenädalat pedagoogilist praktikat. Õppejõu õpetajakoolitus sisaldab vähemalt 4 ainepunkti üldkasvatusteaduslikke, psühholoogilisi, ainedidaktilisi ja andragoogilisi õppeaineid.
(1) Kutseõpetaja õpetajakoolituse õppekavas määratud õpetajakoolituse maht on 120 ainepunkti.
(2) Huvialajuhi ja huvialakooli õpetaja õpetajakoolituse õppekavas määratud õpetajakoolituse maht on 140¿160 ainepunkti.
(3) Koolieelse lasteasutuse õpetaja õpetajakoolituse õppekavas määratud õpetajakoolituse maht on 160 ainepunkti.
(4) Klassiõpetaja, põhikooli aineõpetaja, gümnaasiumi aineõpetaja, kutseõppeasutuse üldhariduslike õppeainete õpetaja ja eripedagoogi õpetajakoolituse õppekavas määratud õpetajakoolituse maht on 200 ainepunkti.
(5) Kõrghariduse esimesele astmele järgneva õpetajakoolituse õppekavas määratud õpetajakoolituse maht on 40 ainepunkti.
(6) Täiendava õppeaine või eriala õpetamise õpetajakoolitus moodustab õpetajakoolituse õppekavas määratud õpetajakoolituse mahust vähemalt 30 ainepunkti.
(7) Õppejõu õpetajakoolitus moodustab vähemalt 4 ainepunkti magistri- või doktoriõppe õppekavas määratud õppe mahust.
(1) Kõrghariduse esimeses astmes, magistri- ja doktoriõppes toimuva õpetajakoolituse õppejõududele kohaldatakse vastava kõrgharidusastme õppejõududele kehtestatud nõudeid.
(2) Kõrghariduse esimesele astmele järgnevas õpetajakoolituses õpetavad vähemalt 40 protsenti õppekavas määratud õppeainete mahust õpetatavale ainele või erialale vastava Eesti doktorikraadiga või sellele tasemelt vastava välisriigi akadeemilise kraadiga õppejõud.
(1) Kõrghariduse esimeses astmes, magistri- ja doktoriõppes toimuv õpetajakoolitus lõpeb vastava kõrgharidusastme lõpetamisele kehtestatud tingimustel ja korras.
(2) Kõrghariduse esimesele astmele järgnev õpetajakoolitus lõpeb lõputöö kaitsmisega. Õpetajakoolituse lõpetanule antakse õpetajakoolituse õppekava täitmist tõendav tunnistus ja akadeemiline õiend või hinneteleht.
Kutseaasta eesmärk on rakendada õpetajakoolituses omandatud teadmisi ja oskusi ning kujundada koolieelse lasteasutuse õpetaja, klassiõpetaja, põhikooli aineõpetaja, gümnaasiumi aineõpetaja, kutseõppeasutuse üldhariduslike õppeainete õpetaja, kutseõpetaja ja eripedagoogi õpetajakoolituse läbinute valmisolek õpetajatööks, anda õppeasutusele tagasisidet õpetajakoolituse õppekava ja selle tulemuslikkuse kohta.
(1) Kutseaasta alustamise tingimus on õpetajakoolituse lõpetamine ühel § 1 lõike 2 punktides 1¿4 ja 7 nimetatud pedagoogilisel kutsealal.
(2) Kutseõpetajal, kellel on erialane kõrgharidus, on kutseaasta alustamise tingimus vähemalt kaheaastane erialase töö staaþ ja läbitud või läbimisel kõrghariduse esimesele astmele järgnev õpetajakoolitus. Kui kutseõpetaja poolt õpetataval erialal ei ole võimalik omandada kõrgharidust, on kutseaasta alustamise tingimus kutsekeskharidus, pedagoogiline kõrgharidus ja vähemalt kaheaastane erialase töö staaþ.
§ 14. Kutseaasta
(1) Kutseaasta nominaalkestus on üks aasta ja see läbitakse vastava haridusastme õppeasutuses.
(2) Nooremõpetajat juhendab mentor, kelleks on vastava koolituse läbinud õpetaja.
Kutseaasta lõpus annab mentor nooremõpetajale hinnangu vaadeldud tundide, nooremõpetaja kirjaliku eneseanalüüsi ja õpimapi alusel.
ÕPETAJA TÖÖALANE TÄIENDKOOLITUS
§ 16. Õpetaja tööalase täiendkoolituse eesmärk
Õpetaja tööalase täiendkoolituse eesmärk on toetada õpetaja kutse-, eri- ja ametialast arengut.
§ 17. Õpetaja tööalane täiendkoolitus
(1) Õpetaja tööalane täiendkoolitus toimub õpetaja iseseisva tööna ja riigi- või munitsipaalasutuses, koolitusloaga erakoolis, era- või avalik-õigusliku juriidilise isiku või füüsilisest isikust ettevõtja juures, kui selle tegevus vastab õpetaja poolt õpetatavale ainele või erialale.
(2) Õpetaja läbib iga viie aasta jooksul tööalase täiendkoolituse vähemalt 160 tunni (4 ainepunkti) ulatuses. Kutseõpetaja läbib iga kolme aasta jooksul tööalase täiendkoolituse vähemalt kahe kuu ulatuses.
(3) Tööalasele täiendkoolitusele laienevad «Täiskasvanute koolituse seaduse» (RT I 1993, 74, 1054; 1998, 71, 1200; 1999, 10, 150; 60, 617) tööalase koolituse kohta käivad sätted.
ÕPETAJA ÜLDPÄDEVUSNÕUDED
8) oskus kujundada inimvõimete ja -toimingute kohast ¿ ergonoomilist õpikeskkonda;
ÕPETAJA ERIPÄDEVUSNÕUDED
§ 19. Koolieelse lasteasutuse õpetaja
Koolieelse lasteasutuse õpetaja on võimeline:
1) kujundama lastele mänguks, õppimiseks, vaimseks, kehaliseks, sotsiaalseks, emotsionaalseks, kõlbeliseks ja kunstiliseks arenguks soodsa keskkonna;
2) tegema koostööd teiste õpetajate ja vanemate või neid asendavate isikutega, järgides õppeasutuse ja rühma õppekasvatustaotlusi;
3) kasutama lapse sisemist aktiivsust vallandavaid meetodeid;
4) kujundama lapsel esmaseid õppimis- ja tööharjumusi;
5) seostama õppe- ja kasvatustegevust kodukoha, selle looduse, igapäevaelu ja ümbritseva keskkonnaga, sealhulgas liiklus- ja tuleohutusega;
6) õpetama 1.¿3. klassi õppeaineid.
§ 20. Klassiõpetaja ja põhikooli aineõpetaja
(1) Klassiõpetaja ja põhikooli aineõpetaja on võimelised:
1) kujundama õppimiseks, vaimseks, kehaliseks, sotsiaalseks, emotsionaalseks ja kõlbeliseks arenguks soodsa keskkonna, seda ka individuaalsete arenguerinevuste ja -kriiside korral;
2) teadvustama õpilast kui õppijat, tegema koostööd teiste õpetajate, vanemate või neid asendavate isikute ja piirkonna teiste asutuste ning täiskasvanutega, järgides õppeasutuse ja õpperühma õppekasvatustaotlusi;
3) kujundama õpilasel vajalikud õpioskused ja toetama tema edasist arengut ja individuaalsete õpistiilide kujunemist;
4) seostama õppe- ja kasvatustegevust kodukoha, selle looduse, igapäevaelu ja ümbritseva keskkonnaga, ohu tunnetamisega, ohuolukordades tegutsemisega ning liikluskultuuriga;
5) juhendama õpilast õppeainega tegelemisel, käsiraamatute, Interneti jt allikmaterjalide kasutamisel ning iseseisval tööl;
6) olema õpilase usaldus- ja kontaktisikuks suhetes täiskasvanute maailmaga.
(2) Klassiõpetaja on lisaks lõikes 1 sätestatud eripädevusnõuetele võimeline õpetama 1.¿6. klassis põhiliselt kõiki õppeaineid oma klassis.
(3) Põhikooli aineõpetaja on võimeline lisaks lõikes 1 sätestatud eripädevusnõuetele õpetama 5.¿12. klassis ühte või mitut õppeainet vastavalt oma kvalifikatsioonile ja võib õpetada ühte või mitut õppeainet vastavalt oma kvalifikatsioonile ka 1.¿6. klassini.
§ 21. Gümnaasiumi aineõpetaja ja kutseõppeasutuse üldhariduslike õppeainete õpetaja
(1) Gümnaasiumi aineõpetaja ja kutseõppeasutuse üldhariduslike õppeainete õpetaja on võimelised:
1) kujundama õppimiseks, vaimseks, kehaliseks, sotsiaalseks, emotsionaalseks ja kõlbeliseks arenguks soodsa keskkonna;
2) tegema koostööd teiste õpetajate, vanemate või neid asendavate isikute ja piirkonna teiste asutuste ning täiskasvanutega, järgides õppeasutuse ja õpperühma õppekasvatustaotlusi;
3) toetama õpilaste õpioskuste arengut ja individuaalsete õpistiilide kujunemist;
4) juhendama õpilast õppeainega tegelemisel, käsiraamatute, Interneti jt allikmaterjalide kasutamisel ning iseseisval tööl;
5) olema õpilase usaldus- ja kontaktisikuks suhetes täiskasvanute maailmaga;
6) nõustama õpilast isikliku tulemusliku haridustee ja õppimise küsimustes, arvestades eluaegse õppe põhimõttega.
(2) Gümnaasiumi aineõpetaja on võimeline lisaks lõikes 1 sätestatud eripädevusnõuetele õpetama 5.¿12. klassis ühte või mitut õppeainet vastavalt oma kvalifikatsioonile ja võib õpetada ühte või mitut õppeainet vastavalt oma kvalifikatsioonile ka 1.¿6. klassini.
(3) Kutseõppeasutuse üldharidusainete õpetaja on võimeline lisaks lõikes 1 sätestatud eripädevusnõuetele seostama üldhariduslikke õppeaineid õpitavate aine- või erialaste õppeainetega.
§ 22. Kutseõpetaja
Kutseõpetaja on võimeline:
1) õpetama õppeainet või eriala tänapäeva nõuetest lähtuvalt;
2) seostama aine- või erialaseid õppeaineid õpitavate üldhariduslike õppeainetega;
4) olema õpilase usaldus- ja kontaktisikuks suhetes täiskasvanute maailmaga, tegema koostööd teiste õpetajate, vanemate või neid asendavate isikute ja piirkonna teiste asutuste ning täiskasvanutega, järgides õppeasutuse ja õpperühma õppekasvatustaotlusi;
5) nõustama õppijat isikliku tulemusliku haridustee ja õppimise küsimustes ning tööalase karjääri kujundamises, arvestades eluaegse õppe põhimõttega.
§ 24. Huvialajuht ja huvialakooli õpetaja
(1) Huvialajuht ja huvialakooli õpetaja on võimelised:
(2) Huvialajuht on lisaks lõikes 1 sätestatud eripädevusnõuetele võimeline kavandama, suunama ja juhendama õpilase õppekavavälist tegevust koolis ja väljaspool kooli ning juhendama õpilasesinduse tegevust.
Eripedagoog on võimeline:
1) märkama keha-, meele- ja kognitiivse arengu puudeid, isiksuse emotsionaalseid ja käitumishälbeid ning väärkohtlemist;
2) rakendama keha-, meele- ja kognitiivse arengu puuetele, õpiraskustele ja käitumishälvetele ning väärkohtlemisele kohaseid esmase reageerimise põhimõtteid ja võtteid;
3) algatama keha-, meele- ja kognitiivse arengu puudega, õpiraskuse ja käitumishälbega ning vääriti koheldud isiku rehabiliteerimist;
4) õpetama põhikooli lihtsustatud õppekava ja toimetulekuõppekava järgi ning koostama vastavaid individuaalseid õppekavu;
5) nõustama pedagooge, sotsiaaltöötajaid, vanemaid või neid asendavaid isikuid ja teisi õppijaga kokkupuutuvaid isikuid arenguliste ja hariduslike erivajaduste küsimustes;
(1) Haridusministeeriumi õppekavade registrisse kantud õpetajakoolituse õppekavad viiakse määrusega vastavusse 1. septembriks 2001. a. Õpetajakoolituse õppekavad, mille suhtes on vastu võetud positiivne akrediteerimisotsus, viiakse määrusega vastavusse hiljemalt kolme kuu jooksul selle otsuse kehtivusaja lõppemisest.
Vabariigi Valitsuse 13. juuni 2000. a määruses nr 190 «Kõrgharidusstandard» (RT I 2000, 47, 296) tehakse järgmised muudatused:
« (3) Õpetajakoolitusele kohaldatakse kõrgharidusstandardi sätteid Vabariigi Valitsuse määrusega kehtestatud õpetajate koolituse raamnõuetest tulenevate erisustega.»;
2) 6. peatükk tunnistatakse kehtetuks.
(2) Paragrahvi 9 lõikes 3 ja § 19 punktis 6 sätestatut kohaldatakse 2003/2004. õppeaastast vastuvõetavatele üliõpilastele.


text:
Olulisemad tulumaksualased Riigikohtu lahendid - Raamatupidaja
Olulisemad tulumaksualased Riigikohtu lahendid
01. veebruar 2010 12:57
Maksumaksjate liidu juhatuse esimees Lasse Lehis annab artiklis lühikese ülevaate sellest, millised kohtuvaidlused on uue tulumaksuseaduse rakendamise pinnalt tekkinud ning kuidas Riigikohus on tulumaksuseadust tõlgendanud.
Kohtupraktika ülevaade on toodud valdkondade kaupa. Kõik asjaomased kohtulahendid on internetis numbri järgi ka kättesaadavad kas Riigikohtu kodulehel või EML kodulehe „Maksuinfo“ rubriigi lingikogus.
Tulu mõiste
Kohtuasi 3-1-1-57-07 (22.10.2007)
Kohtuasi 3-3-1-72-08 (17.12.2009)
Tulumaksuseaduse § 12 lg 1 annab mitteammendava loetelu füüsilise isiku maksustatava tulu liikidest, kuid seadus ei selgita, mida täpselt tähendab “tulu”. Riigikohus on kahes lahendis seda mõistet selgitanud viidetega erialakirjandusele — tulu tähendab rahaliselt hinnatavat ja tagastamatut sissetulekut. MaksuMaksja lugeja mäletab kindlasti neid tuliseid vaidlusi, mis omal ajal olid mitmesuguste kulude hüvitamise ümber ja lõppesid lausa seaduse täiendamisega
Riigikohtu praktikas on mindud veelgi kaugemale ja selgitatud, et alati ei ole ka tagastamatu sissetulek tuluna maksustatav. Nimelt peab tulu olema tekkinud
tulu saamise eesmärgil toimuva majandustegevuse tulemusena. Juhuslikku laadi sissetulekuid, mis ei ole tekkinud isiku tavapärase majandustegevuse tulemusena, ei ole õige tuluks lugeda ega tulumaksuga maksustada. Põhjuseks on see, et füüsiline isik, kes ei ole ettevõtja, pole kohustatud pidama oma tulude ja kulude kõikehõlmavat raamatupidamisarvestust. Konkreetselt peeti kohtuasjas silmas mittevaralise (moraalse) kahju hüvitist isikule, keda hoiti vangistuses, kuid mõisteti hiljem kuriteos õigeks.
Kohtuasi 3-3-1-56-07 (28.11.2007)
Füüsilise isiku kasu vara võõrandamisest maksustatakse üsna lihtsate reeglite alusel — saadud müügihinnast arvatakse maha soetamismaksumus ja võõrandamisega seotud kulud, soetamismaksumuse hulka kuuluvad vara omandamiseks, valmistamiseks või parendamiseks tehtud kulud (TuMS §-id 37, 38).
Soetamismaksumuse kohta on olnud ainult üks vaidlus ja see puudutas laenuintresse. Riigikohtu otsuse kohaselt saab vara valmistamise või parendamise eesmärgil võetud laenu intresse lülitada soetamismaksumuse koosseisu selle perioodi eest, mis kulus valmistus- või parendustöödeks.
Kohtuasi 3-3-1-2-09 (26.03.2009)
MaksuMaksjas on tihti kirjutatud probleemidest eluaseme võõrandamisest saadud tulu maksuvabastuste rakendamisel (TuMS § 15 lg 5). Riigikohtus on olnud vaidlus, milles kohus leidis, et maksuvabastust ei ole võimalik laiendada sellisele ehitisele, mida hakati ehitama algselt elumajaks, kuid hiljem hakati ümber ehitama motelliks ja võõrandati juba poolelioleva majutusasutusena.
Kohtuasi 3-3-1-55-03 (12.06.2003)
Kohtuasi 3-3-1-30-04 (28.06.2004)
Kohtuasi 3-3-1-70-08 (14.01.2009)
Kolmes kohtuasjas on Riigikohus selgitanud põhimõtteid, mille alusel eristada vara võõrandamisest saadud kasu ettevõtlustulust. Vara võõrandamine võib toimuda ka ettevõtluse käigus. Kui vara soetamisel on selle soetamismaksumus ettevõtlustulust maha arvatud, on vara võõrandamine igal juhul maksustatav ettevõtlustuluna ning maksustatakse kogu vara müügihind. Muudel juhtudel võib tegemist olla ettevõtlustuluga ja tulu arvutamisel lähtutakse vara võõrandamisest saadud kasu arvutamise reeglitest.
Väärtpaberite võõrandamine juriidilise isiku kaudu
Kohtuasi 3-3-1-57-08 (06.11.2008)
Kohtuasi 3-3-1-23-09 (17.06.2009)
Kohtuasi 3-3-1-52-09 (04.11.2009)
Kuum teema, millest ka MaksuMaksjas üksjagu kirjutatud, on Hansapanga ja Sylvesteri aktsiate võõrandamise kaasuste kohtuasjad. Eelkõige vaieldi küll maksukorralduse seaduse § 84 rakendamise üle ja Sylvesteri asjas ka usalduse kaitse põhimõtte üle, kuid algasid need vaidlused siiski TuMS § 15 lg 1 sisustamisest ja tõlgendamisest ning sellest, et füüsilise ja juriidilise isiku tulu maksustatakse erinevalt. Seega võib öelda, et need vaidlused on kõige otsesemalt seotud just uue tulumaksuseaduse põhimõtetest arusaamisega.
Elatise maksustamine
Kohtuasi 3-2-1-93-08 (19.11.2008)
Kohtuasi 3-2-1-127-09 (07.12.2009)
Otseselt elatise maksustamise kohta ei ole kohtuvaidlusi olnud, kuid nendes kahes tsiviilasjas on Riigikohtu tsiviilkolleegium selgitanud, et kui kohus mõistab välja elatise või otsustab muuta elatise suurust, peab ta kindlasti arvestama elatise tulumaksuga maksustamise reegleid ja ka muid tulumaksu aspekte — näiteks seda, et lapsi kasvatav vanem saab oma tulust maha arvata täiendavat maksuvaba tulu TuMS § 231 alusel ja laste koolituskulusid TuMS § 26 alusel.
Kohtuasi 3-3-1-21-99 (17.05.1999)
Kohtuasi 3-3-1-57-00 (15.01.2001)
Kohtuasi 3-3-1-26-02 (19.06.2002)
Kohtuasi 3-3-1-2-04 (16.02.2004)
Kohtuasi 3-3-1-62-06 (11.01.2007)
Kohtuasi 3-3-1-93-08 (03.03.2009)
Kohtuasi 3-3-1-73-09 (26.11.2009)
Kuigi erisoodustustest on kirjutatud pakse raamatuid ja peetud pikki loenguid, on Riigikohtu praktikas tegemist episoodilise teemaga. Ei ole pidanud kõrge kohus arutama joogivee, tualettpaberi, seebi, tööriiete, vaktsineerimise ega surmakuulutuste maksustamist. Riigikohus on peamiselt seletanud erisoodustuse olemust üldiselt.
Erisoodustus on rahaliselt hinnatav hüve, millest töötaja saab otseselt isiklikku kasu. Erisoodustusena tuleb vaadelda sellist hüve, mis antakse töötaja isiklikes huvides ja mida saaks põhimõtteliselt käsitleda ka loonuspalgana. Erisoodustus on määratlemata õigusmõiste, mille sisustamisel tuleb arvestada iga juhtumi eripära (3-3-1-26-02).
Veel selgitab kohus, et erisoodustusega ei ole tegemist siis, kui töötaja kompenseerib saadud hüve (3-3-1-73-09) või kui tööandja vara kasutatakse viisil, mis ei ole rahaliselt hinnatav ja ei too kaasa lisakulusid, näiteks kui töösõidu ajal peatutakse, et teha poes sisseoste (3-3-1-93-08).
Üksikutest erisoodustuste liikidest on Riigikohtu praktikast läbi käinud aktsiaoptsioonid (3-3-1-62-06), ametiauto kasutamine (3-3-1-93-08), kahjunõudest loobumine (3-3-1-2-04) ja kinnisvara müük (3-3-1-73-09). Riigikohus on selgitanud, et kui tööandja ametiautot ei kasutata üldse töötaja isiklike sõitude tegemiseks, siis võib seda fakti tõendada ka muude tõenditega kui sõidupäevik. Kui juhatuse liige müüb osaühingule kinnistu turuhinnast odavamalt ja ostab sama kinnistu tagasi samuti turuhinnast odavamalt, siis tuleb vaadelda kahte tehingut kogumis, mitte viimast üksikuna võetuna.
Ettevõtlusega mitteseotud väljamaksed
Kohtuasi 3-3-1-52-03 (12.06.2003)
Kohtuasi 3-3-1-50-03 (02.10.2003)
Kohtuasi 3-3-1-48-04 (20.10.2004)
Kohtuasi 3-3-1-34-06 (05.06.2006)
Kohtuasi 3-3-1-47-06 (28.09.2006)
Kohtuasi 3-3-1-34-07 (20.06.2007)
Kohtuasi 3-3-1-97-07 (13.02.2008)
Suurem osa Riigikohtu praktikat puudutab tegelikkusele mittevastavaid kuludokumente, st käibemaksu hoolsuskohustusega seotud vaidlusi.
Kohus selgitab, et kui tehingu toimumine müügidokumendil näidatud isikuga ei ole kinnitust leidnud, tuleb selle müügidokumendi alusel tehtud väljamakse maksustada kui ettevõtlusega mitteseotud kulu. Tuvastamata isikule tehtud väljamakse on maksustatav kui ettevõtlusega mitteseotud kulu.
Müüja isiku õigsuse hooletu kontrollimine võib käibemaksu ja tulumaksu osas tuua kaasa erinevaid tagajärgi. Kui maksumaksja teadis või pidi teadma, et müügidokumendil märgitud isik pole tegelik müüja, tuleb väljamakse maksustada tulumaksuga. Kui maksumaksja põhjendatult eeldas, et see isik on tegelik müüja, pole tulumaksu määramine õigustatud, kuid sisendkäibemaksu mahaarvamiseks tuleb tal esitada täiendavaid tõendeid. Kui aga arvel näidatud kaupa ei ole müüdud või teenust ei ole osutatud, on makstud tasu igal juhul maksustatav kui ettevõtlusega mitteseotud kulu, olgugi et kuludokument vastab nõuetele ja tehingu teine pool kinnitab tehingu toimumist.
Kohtuasi 3-3-1-22-07 (30.05.2007)
Pikemalt on Riigikohus saanud selgitada laenu andmist kui võimalikku ettevõtlusega mitteseotud väljamakset ning ümber lükata mitmedki linnalegendid näiteks sellest, et laenu andmine peab olema isiku “põhitegevus” või et laenuintress peab vastama võlaõigusseadusele.
Riigikohtu seisukohtade järgi tuleb üldjuhul eeldada, et mis tahes investeeringu tegemine (kaasa arvatud laenu andmine) on ettevõtlusega seotud, kui sellelt on eeldatavasti võimalik saada tulu, ning laenu andmine vastab sedalaadi tehingu tavapärastele tingimustele. Tuleb arvestada laenu andja ja saaja omavahelisi suhteid, laenu andja võimalikke alternatiive investeerimisel ning laenu saaja alternatiivseid võimalusi laenu saamisel. Tulumaksuga maksustamine on õigustatud eelkõige siis, kui laenulepingu tingimustest ja laenu kasutamisest nähtub, et laenu ei kavatseta tagasi maksta või see osutub ilmselgelt võimatuks, näiteks laenu andmine ebamõistlikult pikaks ajaks, ebamõistlik tagasimakse graafik, tagasimakse tähtaja korduv pikendamine või laenusumma korduv suurendamine, tagatise puudumine.
Kui residendist juriidilise isiku antud laenu intressimäär on madalam sama liiki laenude puhul tavapäraselt kokkulepitavast intressi määrast, ei maksustata üldjuhul mitte laenusummat, vaid kohaldatud intressi ja turutingimustele vastava intressi vahet. Erinevate isikute puhul võib selline intressi vahe maksustamine toimuda vastavalt TuMS § 29 lõikele 7, § 48 lg 4 punktile 6 või § 50 lõikele 4. Erandlikel asjaoludel võib ettevõtlusega seotuks lugeda ka intressita laenu. Seda näiteks juhul kui laenuandja saab laenutehingust kasu mõnel muul viisil (soodustused, osa ühise äriprojekti kasumist vms).
Kohtuasi 3-3-1-67-08 (17.12.2008)
Riigikohus selgitab, et vara soetamist ei saa maksustada osaliselt ettevõtlusega mitteseotud väljamaksena põhjusel, et vara ostuhind on ebamõistlikult suur. Kui kahe juriidilise isiku vahel tehtud tehingu väärtus erineb oluliselt turuhinnast, on võimalik maksustada hinnaerinevust TuMS § 50 lõike 4 alusel (siirdehind), kuid seda eeldusel, et tehingu pooled on omavahel seotud isikud TuMS § 8 tähenduses. Ettevõtlusega osaliselt seotud väljamaksest saab rääkida näiteks siis, kui ostetud kaupa või saadud teenust kasutatakse ettevõtluse tarbeks vaid osaliselt.
URL: http://www.raamatupidaja.ee/uudised/2010/02/01/olulisemad-tulumaksualased-riigikohtu-lahendid

matches:
Riigikohus
§ 12
Riigikohus
§ 15
kohus
Riigikohus
§ 84
§ 15
kohus
§ 231
§ 26
kohus
Riigikohus
Riigikohus
Kohus
Riigikohus
§ 29
§ 48
§ 50
Riigikohus
§ 50
§ 8


Nõuded põlevkiviõli tootmisprotsessi lisatavale rehvihakkele – Riigi Teataja
Nõuded põlevkiviõli tootmisprotsessi lisatavale rehvihakkele
Nõuded põlevkiviõli tootmisprotsessi lisatavale rehvihakkele - sisukord
§ 3 Rehvihakke käitluskoha nõuded
§ 4 Rehvihakke tootmise eeldused
§ 5 Rehvihakke kvaliteedinõuded
§ 6 Rehvihakke valmistaja enesekontrollisüsteemi nõuded
§ 7 Rehvihakke kvaliteedinõuetele vastavuse hindamine ja tõendamine
§ 8 Proovi võtmine ja säilitamine
§ 9 Proovivõtuprotokoll
§ 10 Rehvihakke saateleht
§ 11 Rehvihakke kasutamine vedelkütuse tootmiseks
RT I, 09.10.2018, 18
Vastu võetud 08.10.2018 nr 40
Määrus kehtestatakse jäätmeseaduse § 21 lõike 2 ja § 29 lõike 4 punkti 10 ning toote nõuetele vastavuse seaduse § 5 lõike 4 alusel.
(1) Määrusega kehtestatakse nõuded põlevkiviõli tootmisprotsessi lisatavale rehvihakkele ja kasutamisele viisil, mille tulemusena lakkab rehvihake olemast jääde.
(2) Rehvihaket võib tootena turule lasta ja lisada põlevkiviõli tootmisprotsessi tööstusheite seaduse 4. peatükki kohaldamata, kui rehvihake ja selle tootmine vastavad käesoleva määruse nõuetele.
1) vanarehv on jäätmeseaduse § 25 lõike 3 punktis 5 nimetatud rehv, mis on muutunud jäätmeks;
2) tahke soojuskandjaga pürolüüs on tahke aine muundamine kõrgel temperatuuril ilma õhu juurdepääsuta, kus soojuskandjana kasutatakse osaliselt protsessi tagastatavat kuuma tuhka. Tahke soojuskandjaga pürolüüsi tulemusel toimub aine lagundamine lihtsamateks ühenditeks ning toodetakse vedelkütuseid;
3) rehvihake on vanarehvide purustamisel saadud tahke materjal, mis vastab käesoleva määruse nõuetele;
4) rehvihakke valmistaja on ettevõtja, kes toodab rehvihaket käesoleva määruse nõuete kohaselt;
5) partii on ühtlaste omadustega kuni 1000 tonnise massiga rehvihakke kogus.
§ 3. Rehvihakke käitluskoha nõuded
(1) Rehvihaket tuleb käidelda piiratud juurdepääsuga kõvakattega platsil (edaspidi käitluskoht).
(2) Käitluskoht peab vastama tuleohutuse seaduse §-s 19 sätestatud nõuetele.
§ 4. Rehvihakke tootmise eeldused
(1) Rehvihaket toodetakse vaid siis, kui selle järele on nõudlus. Rehvihakke peab ära kasutama kolme aasta jooksul alates selle tootmisest.
(2) Nõudlust tõendatakse rehvihakke valmistaja ja rehvihakke lõppkasutaja vahelise kirjaliku lepinguga, millega rehvihakke lõppkasutaja kohustub kasutama rehvihaket käesoleva määruse § 11 lõikes 1 nimetatud eesmärgil.
(3) Rehvihakke tootmiseks käesoleva määruse tähenduses loetakse protsessi, mille käigus toimub vanarehvi füüsiline purustamine ja vanarehvi koostisesse mittekuuluvate materjalide eraldamine.
§ 5. Rehvihakke kvaliteedinõuded
Rehvihake peab vastama järgmistele nõuetele (edaspidi kvaliteedinõuded):
1) rehvihakke tüki pikima külje pikkus maksimaalselt 30 mm;
2) väävlisisaldus kõikides vormides < 2,0%;
3) halogeenide (Cl+F) sisaldus < 0,75%;
4) tsinkoksiidi (ZnO) sisaldus < 2,0 %.
§ 6. Rehvihakke valmistaja enesekontrollisüsteemi nõuded
(1) Rehvihakke valmistaja peab kohaldama enesekontrollisüsteemi, et tagada rehvihakke tootmise vastavus käesoleva määruse nõuetele.
(2) Enesekontrollisüsteem võib olla rehvihakke valmistaja üldise kvaliteedijuhtimise osa, kui see on vastavuses kvaliteedijuhtimis- või keskkonnajuhtimissüsteemide standarditega.
(3) Enesekontrollisüsteemi rakendamiseks koostab rehvihakke valmistaja enesekontrolliplaani, milles kirjeldatakse rehvihakke valmistaja tegevust ja tehnoloogilise protsessi kontrollimise abinõusid. Enesekontrolliplaan sisaldab:
1) meetmeid käesoleva määruse §-s 3 sätestatud käitluskoha nõuete täitmiseks;
2) rehvihakke tootmiseks kasutatavate vanarehvide kontrollimise kirjeldust;
3) rehvihakke tootmise tehnoloogilist skeemi ja kirjeldust;
4) keskkonnahäiringu, nagu tolm, müra, jäätmete tuulekanne, vältimise ja vähendamise meetmete kirjeldust;
5) kvaliteedinõuetele vastava rehvihakke ladustamise kirjeldust;
6) kvaliteedinõuetele mittevastava rehvihakke käitlemise korda;
7) kvaliteediprobleemide lahendamise meetmeid;
8) rehvihakke lõppkasutaja esitatud kaebuste lahendamise korda;
9) isikute elu ja tervisele ähvardavast ohust või olulisest keskkonnahäiringust teavitamise korda;
10) tegevuskava juhuks, kui rehvihake süttib.
(4) Enesekontrolliplaan vormistatakse kirjalikult või elektrooniliselt ning sellele kirjutavad alla rehvihakke valmistaja seaduslik esindaja või tema volitatud isik ning enesekontrollisüsteemi rakendamise ja täitmise eest vastutavad isikud.
(5) Rehvihakke valmistaja esitab jäätmeloa või keskkonnakompleksloa andjale loa taotlemisel käesolevas paragrahvis nimetatud dokumendid.
(6) Enesekontrollisüsteemi eest vastutav isik dokumenteerib enesekontrollisüsteemi rakendamise ja täitmise andmed. Enesekontrollisüsteemi rakendamise käigus koostatud protokolle, rehvihakke kvaliteedidokumente, proovivõtuprotokolle ja rehvihakke saatelehti säilitatakse vähemalt viis aastat.
(7) Rehvihakke valmistaja kontrollib enesekontrolliplaani nõuetele vastavust üks kord aastas ja vajaduse korral teeb selles muudatusi.
(8) Käesolevas paragrahvis nimetatud dokumentidega on õigus tutvuda Keskkonnainspektsioonil ja kohaliku omavalitsuse üksusel või asutusel keskkonnajärelevalve seaduses sätestatud korras ning jäätmeloa või keskkonnakompleksloa andjal.
§ 7. Rehvihakke kvaliteedinõuetele vastavuse hindamine ja tõendamine
(1) Kvaliteedi hindamiseks võtab rehvihakke valmistaja igast partiist laborianalüüsiproovi (edaspidi laborianalüüsiproov), millest määratakse analüüsi teel kvaliteedinõuetele vastavuse hindamise aluseks olevad kvaliteedinäitajad.
(2) Kvaliteeti hindab kvaliteedinäitajate analüüsiks ja vaatluseks asjakohast akrediteeringut omav labor, järgides asjakohaseid standardeid või muid usaldusväärseid akrediteeritud analüüsimeetodeid.
(3) Rehvihakke valmistaja koostab kvaliteedinäitajate analüüsi tulemuste põhjal igale rehvihakke partiile kvaliteedidokumendi, millele märgitakse:
1) rehvihakke valmistaja nimi, registrikood ja tegevuskoha aadress;
3) partii suurus tonnides;
4) kvaliteedinõuetele vastavust tõendavad näitajad;
5) rehvihakke valmistaja seadusliku esindaja või tema volitatud isiku allkiri;
6) dokumendi andmise kuupäev.
§ 8. Proovi võtmine ja säilitamine
(1) Laborianalüüsiproovi saamiseks võetakse rehvihakke partiist kokku 16 osaproovi selliselt, et proovitamisala kataks ühtlaselt kogu partii. Osaproove tuleb võtta võrdsetes kogustes ja ühe osaproovi mass peab olema vähemalt üks kilogramm.
(2) Osaproovid segatakse maksimaalse ühtluse saavutamiseks ning segatud massi vähendatakse laborianalüüsiprooviks ja kontrollprooviks (edaspidi proovid), millede kaal on vähemalt üks kilogramm.
(3) Proovid pannakse õhukindlasse kotti, millele märgitakse proovivõtja nimi, proovivõtu kuupäev ja proovitatud rehvihakke partii number.
(4) Kontrollprooviga tõestatakse rehvihakke analüüsi tulemusi juhul, kui laborianalüüsiproov on muutunud kasutuskõlbmatuks või kui käesoleva määruse nõuete üle järelevalve teostajal tekib kahtlus laborianalüüsiproovi analüüsi õigsuses.
(5) Kontrollproovi säilitatakse vähemalt 36 kuud.
§ 9. Proovivõtuprotokoll
(1) Proovivõtja koostab kohe pärast proovi võtmist proovivõtuprotokolli.
(2) Proovivõtuprotokoll peab sisaldama vähemalt järgmist:
1) proovivõtu kuupäev ja kellaaeg;
2) ilmastikutingimused (temperatuur, pilvisus, sademed jms);
4) proovivõtu kirjeldus (proovivõtumeetod ja -vahendid jms);
5) proovivõtja ees- ja perekonnanimi ning allkiri;
6) proovi katselaborisse andmise kuupäev ja kellaaeg;
7) proovi vastuvõtja ees- ja perekonnanimi ning allkiri.
§ 10. Rehvihakke saateleht
(1) Iga rehvihakke partii saadetise kohta väljastab rehvihakke valmistaja saatelehe, millele on märgitud:
1) saatelehe number ja väljastamise kuupäev;
2) rehvihakke lõppkasutaja nimi ja kontaktandmed;
3) saadetise üleandmiskoha aadress;
4) aadress, kust saadetis lähetatakse;
5) saadetise veo korraldamise eest vastutava isiku nimi ja kontaktandmed;
6) saadetise suurus tonnides;
7) käesoleva määruse § 7 lõikes 3 nimetatud kvaliteedidokumendi number ja andmise kuupäev;
8) saatelehe koostaja nimi, ametikoht ja allkiri.
(2) Saateleht koostatakse kahes eksemplaris. Üks eksemplar antakse kaasa rehvihakke saadetisega ning teine eksemplar jääb rehvihakke valmistajale.
(3) Saateleht võib olla koostatud digitaaldokumendina ning digitaalselt allkirjastatud vastavalt e-identimise ja e-tehingute usaldusteenuste seaduse nõuetele.
§ 11. Rehvihakke kasutamine vedelkütuse tootmiseks
(1) Rehvihaket kasutatakse mehaanilise lisandina tahke soojuskandjaga pürolüüsil koos põlevkiviga põlevkiviõli tootmiseks.
(2) Rehvihaket võib põlevkiviõli tootmisprotsessi lisada juhul, kui lõikes 1 nimetatud tegevuseks on antud keskkonnakompleksluba.


Põllumajandusministeeriumi ning Maaelu Edendamise Sihtasutuse vahel sõlmitud haldusleping nr 297 – Riigi Teataja
Põllumajandusministeeriumi ning Maaelu Edendamise Sihtasutuse vahel sõlmitud haldusleping nr 297
RT I, 12.12.2014, 6
Vastu võetud 03.12.2014 nr 297
Tallinnas, Eesti Vabariigi Põllumajandusministeerium registrikoodiga 70000734, (edaspidi ministeerium), keda esindab põllumajandusminister Ivari Padar ja Maaelu Edendamise Sihtasutus registrikoodiga 90000245 (edaspidi sihtasutus), keda esindab juhatuse esimees Raul Rosenberg,
keda edaspidi nimetatakse eraldi “pool“ ja koos “pooled“,
sõlmivad maaelu ja põllumajandusturu korraldamise seaduse (edaspidi MPKS) § 8, § 16 lõike 2 ja § 19 lõike 2 alusel käesoleva halduslepingu (edaspidi leping), milles lepivad kokku:
a) selle lepingu käsitlemises tagatisi puudutavates küsimustes samade poolte vahel 29.06.2009. a sõlmitud halduslepingu tagatiste abikava rakendamiseks (RTL 2009, 46, 643), koos 01.09.2014.a jõustunud muudatustega (RT I, 29.08.2014, 7) jätkamises; ja
b) laenude, toetuste või kapitalisüstide osas punktis a) nimetatud lepingu muutmise ja uuendamisena ülesande lisamise teel; ning
c) alljärgnevas:
1.1 Lepinguga annab ministeerium sihtasutusele täitmiseks haldusülesande, mis seisneb tagatiste võimaldamises riigiabi ja vähese tähtsusega abina (edaspidi tagatistasude alandamine) võlakohustustele, mida võtsid:
1.1.1 põllumajandustoodete esmatootmisega tegelevad ettevõtjad;
1.1.2 põllumajandus- ja mittepõllumajandustoodete töötlemise või turustamisega tegelevad ettevõtjad;
1.1.3 maamajandustegevusega tegelevad isikud;
1.1.4 punktides 1.1.1-1.1.3 nimetatud isikuid esindavad mittetulundusühingud.
1.2 Lepinguga annab ministeerium sihtasutusele täitmiseks haldusülesande, mis seisneb lühi- ja pikaajaliste laenude võimaldamises riigiabi ja vähese tähtsusega abina, mida soovivad võtta:
1.2.1 põllumajandustoodete esmatootmisega tegelevad ettevõtjad;
1.2.2 põllumajandus- ja mittepõllumajandustoodete töötlemise või turustamisega tegelevad ettevõtjad;
1.2.3 maamajandustegevusega tegelevad isikud;
1.2.4 punktides 1.2.1-1.2.3 nimetatud isikuid esindavad mittetulundusühingud.
1.3 Lepinguga annab ministeerium sihtasutusele täitmiseks haldusülesande, mis seisneb kapitalisüstide võimaldamises vähese tähtsusega abina, mida soovivad senised sihtasutuse tagatise- või laenukliendid või nende sidusettevõtjad, kes on sattunud makseraskustesse.
1.4 Leping hõlmab riigiabina või vähese tähtsusega abina antavaid toetusi ning ka seaduse alusel antavaid sotsiaalse iseloomuga riiklikke eritoetusi, kuivõrd need on kooskõlas lepinguga, ega ei ole juba hõlmatud riigiabi või vähese tähtsusega abi või vastava riigieelarvelise eraldise või muu õigusallika reeglitega.
1.5 Tagatistasude alandamise, laenude, toetuste või kapitalisüstide võimaldamist käsitletakse lepingus avaliku teenusena, mille kasutamine aitab parandada finantsvahendite kättesaadavust ja ettevõtjate majanduslikku jätkusuutlikkust väikese ja keskmise suurusega ettevõtluses.
1.6 Leping ei laiene sihtasutuse turupõhistele või dispositiivsetele tehingutele ega sisalda kohustust igal üksikjuhtumil tehingut teha. Kui tegemist ei ole ministeeriumi poolt eraldatud raha kasutamisega, kehtib leping üksiku tehingu suhtes vaid juhul, kui sihtasutusel on tehinguks huvi (sihtasutusele ei tulene lepingust kohustusi, kui ta jätab isiku taotluse läbi vaatamata, kuna ei soovi tehingut teha või teatab, et teeb tehingu vaid tingimustel, mis ei ole riigiabi ega vähese tähtsusega abi).
2. Haldusülesande täitmise rahastamise alused ja sihtasutuse tasu
2.1 Pooled lepivad kokku, et lepingu teostamiseks vajalikud vahendid kantakse sihtasutuse eelarvest või ministeeriumi kaudu tehtavatest eraldistest. Sihtasutus rakendab omafinantseeritud abikavasid isetasuvuse põhimõttel ning õigusega tehingutasusid korrigeerida, kui see põhimõte võib olla ohus.
2.2 Sihtasutus võib võtta laenulepingu sõlmimise korral lepingutasu ja intressi. Kui laenu antakse vähese tähtsusega abina, siis ei ole sihtasutus kohustatud lähtuma laenutaotleja krediidireitingust ega laenu tagatistest.
2.3 Kapitalisüsti rakendatakse erandjuhul üksnes varem väljastatud laenul või tagatisel põhineva finantshuvi kaitseks, lepingulise kasutusala ja/või tagastamiskohustusega. Kapitalisüsti andmine võib toimuda olemasoleva laenu vähendamise, tagatiskahju osalise väljamaksmise või otsese rahalise tehinguna.
2.4 Üksikjuhtumitel tagatistasu alandamise aluseid võib sihtasutus muuta samas korras nagu abikava (lepingu punkt 3.1).
2.5 Ministeerium võib haldusülesande täitmise eest arvestada sihtasutusele mõistlikku haldustasu. Haldustasu makstakse sihtasutusele eraldi või fondist.
3.1 Sihtasutus on kohustatud punktis 1 nimetatud haldusülesande täitmisel tekkivate probleemide korral konsulteerima ministeeriumiga, samuti esitama maaelu ja põllumajandusturu korraldamise seaduse § 16 lõike 1 või § 19 lõike 1 alusel tehtava abikava muudatused enne kehtestamist ministeeriumile kooskõlastamiseks.
3.2 Sihtasutus kohustub riigiabina tagatisi, laene ja toetusi andes järgima Euroopa Liidu riigiabi reegleid, eelkõige komisjoni määrust (EL) nr 702/2014 (ELT L 193, 01.07.2014, lk 1-75), määrust (EL) nr 651/2014 (ELT L 187, 26.06.2014, lk 1-78) ning tagatiste puhul Komisjoni teatist EÜ asutamislepingu artiklite 87 ja 88 kohaldamise kohta garantiidena antava riigiabi suhtes (2008/C 155/02). Sihtasutus tagab, et nimetatud määruste nõuded on vajalikul määral kajastatud § 16 lõike 1 alusel tehtavas abikavas.
3.3 Sihtasutus kohustub vähese tähtsusega abina tagatisi, laene, toetusi või kapitalisüste andes järgima komisjoni määrust (EL) nr 1408/2013 (ELT L 352, 24.12.2013, lk 9-17) ja määrust (EL) nr 1407/2013 (ELT L 352, 24.12.2013, lk 1-8), eelkõige komisjoni määrustes sätestatud vähese tähtsusega abi piirmäärade järgimise ning vähese tähtsusega abi elemendi arvutamise korda ning ka asjaolu, et vähese tähtsusega abina tagatiste ja laenude andmine ei ole lubatud raskustes olevatele ettevõtjatele.
3.4 Ministeerium kohustub sihtasutust teavitama haldusülesande täitmiseks vajalike Euroopa Liidu riigiabi ja vähese tähtsusega abi õigusaktide muudatustest ja vajadusel algatama lepingu muutmise. Sama kehtib lepingu täitmist mõjutavate Euroopa Kohtu otsuste ning ka Euroopa Komisjoni selliste seisukohtade osas, mille kohta õigusakti välja ei anta.
4. Abi andmine tagatistele
4.1 Kui sihtasutus on otsustanud anda tagatise laenutaotleja poolt soovitud võlakohustusele, siis on laenutaotlejal (edaspidi abi taotleja) õigus taotleda sihtasutuselt määratud tagatistasu alandamist riigiabi või vähese tähtsusega abi vormis.
4.2 Kui sihtasutus on otsustanud anda tagatise laenutaotleja poolt soovitud võlakohustusele ja laenutaotleja on sõlminud krediidi- või finantseerimisasutusega lepingu laenu saamiseks, siis on abi taotlejal õigus taotleda sihtasutuselt määratud tagatistasu alandamist üksnes vähese tähtsusega abi vormis.
4.3 Abi andmise riigiabina või vähese tähtsusega abina otsustab sihtasutus vastavalt abi taotluses märgitule ja konkreetset abi puututavate õigusaktide nõuetele.
4.4 Abitaotlus peab sisaldama vähemalt järgmisi andmeid:
4.4.1 üldandmed taotleja kohta, sealhulgas ärinimi, registrikood, postiaadress, tegevuskoht, telefoninumber, e-posti aadress, põhitegevusala(d) ja EMTAKi kood, kontaktisik, esindusõigusliku isiku andmed, omanikud ja nende osaluste suurus protsentides;
4.4.2 teave võlakohustuse kohta, mille tagatistasu alandamist soovitakse, sh võlakohustuse liik, krediidi- või finantseerimisasutus, kohustuse summa (eurodes), kohustuse kehtivus (uus või olemasolev kohustus), võlakohustuse eesmärk;
4.4.3 info selle kohta, kas abi taotlejal on ema- või tütarettevõtteid või omab taotleja mõnes muus äriühingus, või omatakse taotlejas, muul moel häälteenamust;
4.4.4 taotleja kinnitus esitatud andmete õigsuse kohta;
4.4.5 muud andmed, mis on sihtasutuse hinnangul abi andmise üle otsustamiseks vajalikud.
4.5 Abielemendi arvutamise aluseks on tagatistasu, mida arvestatakse protsentides aastas võlakohustusele antavast tagatise summast ja mida võib sihtasutus võtta otsuse langetamise hetkel määra alusel, mis ei ole väiksem, kui on sätestatud Komisjoni teatises EÜ asutamislepingu artiklite 87 ja 88 kohaldamise kohta garantiidena antava riigiabi suhtes (ELT C 155 20.06.2008, lk 10-22).
4.6 Üksikjuhtumil võib sihtasutus määrata tagatistasu punkti 4.5 järgi leitud määrast väiksemana, kasutades valikuliselt ühte või mitut järgmistest alandamise alustest:
4.6.1 regionaalne - tegevus toimub väljaspool linnasid;
4.6.2 mikroettevõte - töötajaid alla 10, bilansimaht ja käive alla 2 miljoni euro;
4.6.3 investeering loob uusi töökohti;
4.6.4 teaduspõhiste ja innovatiivsete tehnoloogiate kasutamine;
4.6.5 kohaliku tooraine kasutamine;
4.6.6 alustav ettevõte - asutamisest ei ole möödunud rohkem kui 12 kuud;
4.6.7 naisettevõtjad - vähemalt 51% ettevõtte kapitalist kuulub naistele või ettevõtet juhib naine.
4.7 Punktis 4.5 nimetatud tagatistasusid võib iga punkti 4.6 loetelus nimetatud alusel alandada kuni ühe protsendi võrra, kuid sealjuures ei tohi lõplik tagatistasu määr olla alla 0,4 protsendi. Tagatistasu ja selle määr märgitakse tagatise taotluse rahuldamise otsuses.
5. Abi andmine laenudele
5.1 Sihtasutus võib laenu anda riigiabina või vähese tähtsusega abina, kui laenu andmine turutingimustel on sihtasutuse hinnangul välistatud.
5.2 Kui sihtasutuse hinnangul on laenu andmine turutingimustel välistatud, siis esitab sihtasutus laenutaotlejale abina antava laenu pakkumise.
5.3 Kui laenutaotleja on sihtasutuse pakkumisega nõus, siis esitab ta kirjaliku nõusoleku pakkumisele ning sihtasutus hakkab menetlema laenutaotlust abitaotlusena.
5.4 Abitaotlus peab sisaldama vähemalt järgmisi andmeid:
5.4.1 üldandmed taotleja kohta, sealhulgas ärinimi, registrikood, postiaadress, tegevuskoht, telefoninumber, e-posti aadress, põhitegevusala(d) ja EMTAKi kood, kontaktisik, esindusõigusliku isiku andmed, omanikud ja nende osaluste suurus protsentides;
5.4.2 taotletud laenu summa (eurodes), laenu pikkus ja eesmärk;
5.4.3 taotleja kinnitus esitatud andmete õigsuse kohta;
5.4.4 muud andmed, mis on sihtasutuse hinnangul abi andmise üle otsustamiseks vajalikud.
6. Kapitalisüstid
6.1 Kapitalisüsti taotlemise õigus on ettevõtjal, kellel või kelle sidusettevõtjal on kehtiv laenuleping sihtasutusega või sihtasutuse tagatisega hõlmatud laenuleping krediidi- või finantseerimisasutusega.
6.2 Abitaotlus peab sisaldama vähemalt järgmisi andmeid:
6.2.1 üldandmed taotleja kohta, sealhulgas ärinimi, registrikood, postiaadress, tegevuskoht, telefoninumber, e-posti aadress, põhitegevusala(d) ja EMTAKi kood, kontaktisik, esindusõigusliku isiku andmed, omanikud ja nende osaluste suurus protsentides;
6.2.2 andmed võlakohustuse kohta, millele kapitalisüsti taotletakse, sh laenulepingu number ja kuupäev;
6.2.3 abitaotleja põhjendus kapitalisüsti vajaduse ja tulemuste saavutamise kohta;
6.2.4 taotleja kinnitus esitatud andmete õigsuse kohta;
6.2.5 muud andmed, mis on sihtasutuse hinnangul abi andmise üle otsustamiseks vajalikud.
6.3. Kapitalisüsti andmine toimub lepingu alusel.
7. Toetused
7.1 Lepingu punktiga 1.4 hõlmatud toetuse taotlemisel, tuleb taotlejal esitada andmed taotleja ja toetust käsitlevast õigusaktist või toetuse olemusest lähtudes toetatavasse sihtgruppi kuuluvuse, samuti toetamise kriteeriumite täitmise või täitmise määra kohta.
7.2. Kui lepingu punktiga 1.4 hõlmatud toetuse määr ei tulene muust õigusallikast, võib see olla etteulatuvalt määratletud ajaühikul väljastamiseks eraldatud kogusumma ning võrdse kohtlemise ja mittediskrimineerimise põhimõttel eeldatavalt rahuldatavate taotluste koguarvu jagatisena või muul objektiivsel viisil.
8. Abitaotluse läbivaatamise ja kontrollimise kord
8.1 Sihtasutus registreerib saabunud taotlused ja kontrollib neis olevat informatsiooni abitaotleja osas.
8.2 Sihtasutus peab kontrollimisel rakendama õiguspäraseid abinõusid ja viise vajaliku hoolega, tegutsedes samas eesmärgipäraselt ja efektiivselt ning võimalikult lihtsalt ja kiirelt, vältides üleliigseid kulutusi abitaotlejale.
8.3 Sihtasutus võib abitaotluse menetlemise käigus nõuda taotlejalt selgitusi ja lisainformatsiooni taotluses esitatud andmete kohta või taotluse täiendamist või muutmist, kui ta leiab, et isiku taotlus ei ole piisavalt selge, näidates ühtlasi, millised asjaolud vajavad täiendavat selgitamist, täiendamist või lisainformatsiooni. Sihtasutusel on õigus nõuda abitaotlejalt täiendavat informatsiooni, kui vajalik informatsioon ei ole sihtasutusele muul moel lihtsalt kättesaadav.
8.4 Taotluste menetlemist korraldab sihtasutuse juhatus.
8.5 Taotluste menetlemine toimub jooksvalt nende laekumise järjekorras.
8.6 Taotluse menetlemise tähtaeg on kuni 35 tööpäeva selle sihtasutuses registreerimisest arvates. Vähese tähtsusega abina antava laenu puhul hakkab abitaotluse menetlemise tähtaeg kulgema laenutaotleja poolt sihtasutusele edastatud laenupakkumise kirjaliku nõusoleku saamisest.
8.7 Kui sihtasutus on andnud taotlejale tähtaja taotluses esinevate puuduste kõrvaldamiseks või täiendava lisainformatsiooni saamiseks, siis taotluse menetlemise aeg peatub.
8.8 Sihtasutus kontrollib, kas laenutaotleja on samade abikõlblike kulude jaoks saanud toetust või taotleb toetust Maaelu Arengukava 2007-2013 või Maaelu Arengukava 2014-2020 meetmetest või saanud muud riigiabi või vähese tähtsusega abi. Nimetatud abi ei tohi kumuleeruda sihtasutuse antava riigiabi või vähese tähtsusega abiga, kui selle kumuleerumise tulemusel ületab abi osatähtsus lepingu punktis 3.2 viidatud määrustes olevaid ülemmäärasid.
8.9 Sihtasutus jätab taotluse läbi vaatamata, kui:
8.9.1 taotleja ei ole kõrvaldanud taotluses esinevaid puudusi sihtasutuse poolt antud tähtaja jooksul;
8.9.2 tagatistasu alandamise taotluse esitamisel ei ole sihtasutus otsustanud positiivselt abitaotlusega hõlmatud võlakohustusele tagatise andmist;
8.9.3 abina antava laenu puhul, kui sihtasutus ei ole esitanud taotlejale abina antava laenu pakkumist;
8.9.4 kapitalisüsti puhul, kui taotlejal või tema sidusettevõtjal puudub kehtiv laenuleping sihtasutusega või sihtasutuse tagatisega hõlmatud laenuleping krediidi- või finantseerimisasutusega.
9. Abitaotluse osalise või täieliku rahuldamata jätmise alused ja kord
9.1 Sihtasutus jätab abitaotluse osaliselt või täielikult rahuldamata, kui:
9.1.1 abitaotleja või abitaotluse sisu ei vasta asjaomase abi nõuetele, mis tulenevad EL õigusaktidest või muudest asjakohastest normidest;
9.1.2 abitaotluse täielikul rahuldamisel ületatakse asjaomasele abile ettenähtud abi ülemmäära või mahtu.
9.2 Sihtasutus võib jätta abitaotluse osaliselt või täielikult rahuldamata, kui:
9.2.1 abi andmisel satuks ohtu sihtasutuse isetasuvuse põhimõtte rakendamine;
9.2.2 sihtasutuse hinnangul on abitaotleja tegevus kõrge riskiga;
9.2.3 sihtasutusele on esitatud valeandmed või jäetud tõesed andmed esitamata. Sihtasutus võib jätta taotluse rahuldamata usaldamatuse tõttu ka siis, kui samad isikud või nendega seotud isikud on temale varem esitanud valeandmeid või jätnud tõesed andmed esitamata;
9.2.4 abi taotlemisel esinevad asjaolud, mis võivad tingida tehingute tühisuse või tühistamise;
9.2.5 sihtasutusel puuduvad vastavad vahendid;
9.2.6 kapitalisüsti puhul ei saavutata lepingu punktis 2.3 kirjeldatud eesmärki.
9.3 Punktis 9.2 nimetatud alustel tehtav otsus peab olema põhjendatud ja selles peavad olema välja toodud sihtasutuse kaalutlused. Samuti peab sihtasutus teavitama abi taotlejat otsuse vaidlustamise võimalustest.
10.1 Kui sihtasutusel ilmnevad lepingu täitmisel takistused või sellised asjaolud, mille vastu ministeeriumil võib olla huvi, siis peab sihtasutus pöörduma kirjalikult ministeeriumi poole juhiste saamiseks ja ministeerium on kohustatud neid juhiseid andma. Juhised on sihtasutusele täitmiseks kohustuslikud.
10.2 Punktis 10.1 nimetatud asjaolude all peetakse silmas ka abikavade või üksikabina antavate abide rakendamisel tekkida võivaid valikuid ning muid küsimusi, kus ei ole üheselt selge, milline lahendusviis vastab paremini ministeeriumi huvidele.
10.3 Juhised võib ministeeriumi nimel anda kantsler.
11. Lepingu muutmise tingimused ja kord
11.1 Lepingut võib reeglina muuta poolte kokkuleppel, välja arvatud juhul, kui lepingus on kokku lepitud, et üks lepingu pool võib ühepoolselt nõuda lepingu muutmist.
12. Lepingu täitmist takistavad asjaolud, mida loetakse vääramatuks jõuks
12.1 Lepingu täitmise lõpetamine või mittenõuetekohane täitmine loetakse põhjendatuks, kui see on tingitud vääramatu jõuna kvalifitseeritavatest asjaoludest, ehk asjaoludest, mida lepingupooled ei saanud mõjutada ja mõistlikkuse põhimõttest lähtudes ei saanud neilt oodata, et nad lepingu sõlmimise ajal selle asjaoluga arvestaksid, seda väldiksid või takistava asjaolu või selle tagajärje ületaksid, kusjuures pooled on kohustatud rakendama sobivaid meetmeid, et ära hoida teisele poolele kahju tekitamine ja tagada võimaluste piires oma lepingust tulenevate ja sellega seotud kohustuste täitmine.
13. Lepingu täitmise aruannete esitamise kord
13.1 Halduslepingu täitmise üle teeb järelevalvet ministeerium. Sihtasutus esitab haldusülesande täitmise aruande eelmisel kalendriaastal antud abikavade ja üksikabina antud abide kohta ministeeriumile mitte hiljem kui 30. aprilliks.
13.2 Lepingu täitmise aruanne peab sisaldama järgmisi andmeid: tagatiste, laenude, toetuste või kapitalisüstide taotlejate/saajate arv, määratud tagatiste arv laenutaotlejatele, väljastatud laenude arv, laenutaotlejate tegevusala, seda ka tagatiste korral, väljastatud toetuste või kapitalisüstide arv, tagatud laenude summa, väljastatud laenude, toetuste või kapitalisüstide summa ning määratud riigiabi ja vähese tähtsusega abi summad eelnevatest.
14. Vaidluste lahendamine ja lõppsätted
14.1 Kõik käesolevat lepingut puudutavad vaidlusküsimused, mida ei ole võimalik lahendada poolte kokkuleppel, lahendatakse vastavalt Eesti Vabariigi õigusaktidele.
14.2 Leping on sõlmitud digitaalselt.
15. Lepingu jõustumine ja kehtivusaeg, lepingu lõpetamise tingimused ja kord
15.1 Haldusleping jõustub kolmandal päeval pärast selle avaldamist Riigi Teatajas ja on sõlmitud tähtajatult.
15.2 Abikava kehtestamisel, mis sisaldab riigiabi, peab sihtasutus arvestama, et määruste (EL) nr 702/2014 ja 651/2014 rakendamiseks peab sihtasutus esitama Euroopa Komisjonile grupierandi teatise vastavalt MPKS §-le 10 ning konkurentsiseaduse §-le 342.
15.3 Lisaks alustele lepingu lõpetamiseks, mis tulenevad seadustest, on ministeeriumil õigus leping üles öelda ka siis, kui Euroopa Liidu õigus ei võimalda selle jätkamist või kaob vajadus lepingujärgse avaliku teenuse järele.
15.4 Sihtasutus võib lepingu täitmise ühepoolselt peatada, kui selle täitmisel ilmnevad asjaolud, mis võivad seada ohtu sihtasutuse tegevuse jätkuvuse. Kui ilmneb, et niisugused asjaolud võivad olla püsiva iseloomuga, võib sihtasutus lepingu lõpetada ülesütlemise teel. Nii peatamiseks, kui lõpetamiseks tuleb sihtasutusel esitada ministeeriumile sellekohane kirjalik teade.
16. Poolte andmed
Registrikood 70000734
Telefon 6256101
e-post pm@agri.ee
e-post: mes@mes.ee


«Maareformi seaduse» §-s 23^4 sätestatud vaba metsamaa erastamise kord – Riigi Teataja
«Maareformi seaduse» §-s 23^4 sätestatud vaba metsamaa erastamise kord
«Maareformi seaduse» §-s 23^4 sätestatud vaba metsamaa erastamise kord - sisukord
§ 2 Erastamise korraldaja
2 MAA ERASTAMINE
1 Katastriüksuse registreerimiseks vajalikud toimingud
§ 3 Katastrimõõdistamine või katastriüksuse piiride määramine kaardimaterjalil ja katastriüksuse registreerimine maakatastris
§ 4 Linna- ja vallavalitsuse toimingud
§ 5 Katastriüksuse registreerimine
2 Müügileping
1 Müügilepingu ettevalmistamine
§ 6 Erastamise otsustamine
§ 7 Erastamisotsuse kättetoimetamine
2 Maa erastamishinna määramisel rakendatavad soodustused
§ 8 Lapse sünniga seotud soodustuste rakendamine
§ 9 Alaealiste kasvatamise ja ülalpidamisega seotud soodustuste rakendamine
§ 10 Kustutussumma tagastamine
§ 11 Aruanne soodustuste rakendamisest
3 Müügilepingu sõlmimine
§ 12 Maa müügilepingu sisu
§ 13 Müügilepingu vorm
§ 131 Müügilepingu sõlmimise tähtaeg
§ 14 Erastatava maa kinnistamine
§ 15 Erastamisdokumentide säilitamine
3 Vaba metsamaa erastamisega seotud kulud
§ 16 Vaba metsamaa erastaja kantavad kulud
3 HÜPOTEEGIPIDAJA ÕIGUSED JA KOHUSTUSED NING VÕLA ÜLEKANDMINE
§ 17 Hüpoteegipidaja ülesannete täitmine
§ 18 Hüpoteegiga koormatud kinnisasja jagamine
§ 19 Hüpoteegisumma vähendamine
§ 20 Hüpoteegi loovutamine ja kustutamine
§ 21 Võla ülekandmine
§ 22 Müügilepingu sõlmimise tähtaeg
§ 23 Maa erastamise otsuse tühistamise tagajärjed
RT I, 12.12.2017, 21
Vastu võetud 27.01.2005 nr 16
RT I 2005, 7, 24
jõustumine 06.02.2005
16.02.2007 RT I 2007, 17, 85 02.03.2007
22.07.2010 RT I 2010, 52, 332 01.08.2010
30.11.2017 RT I, 12.12.2017, 1 01.01.2018, tekstis asendatud läbivalt sõna „vallavalitsus” sõnadega „linna- või vallavalitsus” ja sõna „vallavolikogu” sõnadega „linna- või vallavolikogu” vastavas käändes.
Määrus kehtestatakse «Maareformi seaduse» § 223 lõigete 9 ja 10, § 23 lõigete 5 ja 6 ning § 38 lõike 4 alusel §-s 234 sätestatud vaba metsamaa erastamiseks.
(1) Määrus reguleerib «Maareformi seaduse» § 22 lõikes 2 sätestatud tagastamise ja ostueesõigusega erastamise nõueteta metsamaa (välja arvatud maakorraldusnõuetest tulenevalt kasutusvaldusesse antava põllumajandusmaa koosseisu arvatud metsamaa), millest moodustatava katastriüksuse koosseisu võib maakorralduse nõuetest tulenevalt kuuluda ka teisi maatulundusmaa kõlvikuid (edaspidi vaba metsamaa), mis ei kuulu riigi omandisse jätmisele või munitsipaalomandisse andmisele, erastamist.
(2) Vaba metsamaana ei kuulu erastamisele 23. juulini 1940. a riigile kuulunud ja käesolevaks ajaks metsaga kaetud alad (riigimetsamaa).
(3) Vaba metsamaana ei kuulu erastamisele «Looduskaitseseaduses» sätestatud kaitsealade loodusreservaatide maa, sihtkaitse- ja piiranguvööndite maa, hoiualade maa, püsielupaikade maa, samuti kaitstavate looduse üksik- ja muude objektide juurde kuuluv maa, Natura 2000 võrgustiku maa või muu ajutise kaitse alla võetud maa ning «Muinsuskaitseseaduses» sätestatud mälestiste ja muinsuskaitsealade kaitsevööndite maa.
§ 2. Erastamise korraldaja
(1) Paragrahvi 1 lõikes 1 nimetatud vaba metsamaa erastamist korraldab Maa-amet (edaspidi erastamise korraldaja).
(2) Kohaliku omavalitsuse üksus teostab vaba metsamaa erastamisel «Maareformi seaduses» ja käesolevas määruses sätestatud eeltoiminguid.
2. peatükk MAA ERASTAMINE
1. jagu Katastriüksuse registreerimiseks vajalikud toimingud
§ 3. Katastrimõõdistamine või katastriüksuse piiride määramine kaardimaterjalil ja katastriüksuse registreerimine maakatastris
(1) Katastrimõõdistamise tellimiseks viib erastamise korraldaja vastavat litsentsi omavate isikute (edaspidi maamõõtja) vahel läbi vähempakkumise või teeb vaba metsamaa erastamise õigust omavale isikule ettepaneku tellida katastrimõõdistamine. Kui erastamise korraldaja teeb vastava ettepaneku vaba metsamaa erastamise õigust omavale isikule, on isik kohustatud katastrimõõdistamise tellima kolme kuu jooksul ettepaneku tegemisest arvates ja teavitama sellest kirjalikult kohalikku omavalitsust kümne päeva jooksul tellimuse esitamisest arvates. Kui isik mõjuva põhjuseta ei täida eelnimetatud kohustust, kaotab ta maa erastamise õiguse.
(2) Erastamise korraldaja annab vähempakkumisel valitud maamõõtjale linna- või vallavalitsuse poolt talle esitatud vaba metsamaa plaani(de) ja maatükkide registreerimise lehe koopia. Katastrimõõdistamine ja katastriüksuse registreerimine viiakse läbi maakatastriseaduse ja selle alusel kehtestatud korra kohaselt.
(3) Kui vaba metsamaana erastatav katastriüksus on varem moodustatud Vabariigi Valitsuse 4. aprilli 2000. a määruse nr 115 ««Maareformi seaduse» paragrahvides 231 ja 232 sätestatud vaba põllumajandus- ja metsamaa erastamise kord» § 4 lõike 3 ja § 12 lõike 2 alusel ning Vabariigi Valitsuse 5. jaanuari 1999. a määrusega nr 7 kinnitatud «Katastrimõõdistamise korras» sätestatu kohaselt ja vaba metsamaana erastatav katastriüksus kuulub erastamisele samades piirides ja suuruses, siis katastriüksust uuesti ei moodustata.
(4) Vaba metsamaa erastamiseks moodustatakse igast vaba metsamaana väljaselgitatud maatükist eraldi katastriüksused ja need erastatakse katastriüksuste kaupa, mitte nende kogumina.
(5) Vaba metsamaa erastamisel võib katastripidaja loal katastriüksuse piirid määrata kaardimaterjalil. Katastriüksuse piiride määramine kaardimaterjalil ja katastriüksuse registreerimine viiakse läbi maareformi seaduse, maakatastriseaduse ja nende alusel kehtestatud korra kohaselt.
(6) Katastripidaja teatab linna- või vallavalitsusele katastriüksuse üldpindala ja kõlvikute pindalad ning edastab väljavõtte katastrikaardist.
(7) Kasvava metsa maksumus määratakse Vabariigi Valitsuse 31. märtsi 1998. a määrusega nr 73 kinnitatud «Erastataval maal asuva metsa maksumuse määramise korras» sätestatu kohaselt. Metsa maksumuse määramiseks esitab erastamise korraldaja metsa hindajale kirjaliku tellimuse koos erastatava vaba metsamaa katastriüksuse plaani koopiaga. Metsa hindaja väljastab metsa maksumuse määramise akti erastamise korraldajale. Metsa maksumuse määramise eest tasumiseks esitab metsa hindaja erastamise korraldajale aruande tehtud töö kohta, näidates selles ära metsa hindamise maksumuse kohalike omavalitsuste lõikes maatükkide kaupa, ja arve.
§ 4. Linna- ja vallavalitsuse toimingud
(1) Linna- või vallavalitsus otsustab ühe kuu jooksul § 3 lõikes 6 nimetatud andmete saamisest arvates erastatava maaüksuse koha-aadressi, sihtotstarbe ja maksustamishinna määramise. Linna- või vallavalitsuse otsuses märgitakse maaüksuse üldpindala ja kõlvikute pindalad. Otsuse lisaks on maaüksuse plaan.
(2) Linna- või vallavalitsus edastab lõikes 1 nimetatud otsuse koos maa erastamise menetluses koostatud ja kogutud dokumentidega erastamise korraldajale. Erastamise korraldaja kontrollib dokumentide õigusaktidele vastavust ning edastab seejärel katastripidajale linna- või vallavalitsuse otsuse ja esitab taotluse katastriüksuse registreerimiseks.
(3) [Kehtetu - RT I, 12.12.2017, 1 - jõust. 01.01.2018]
§ 5. Katastriüksuse registreerimine
[Kehtetu - RT I, 12.12.2017, 1 - jõust. 01.01.2018]
2. jagu Müügileping
1. jaotis Müügilepingu ettevalmistamine
§ 6. Erastamise otsustamine
(1) Pärast katastriüksuse maakatastris registreerimist kontrollib erastamise korraldaja veel kord linna- või vallavolikogu poolt kinnitatud vaba metsamaa erastajate nimekirja kantud isikute vastavust «Maareformi seaduse» § 233 lõikes 2 ja § 234 lõikes 2 sätestatud vaba metsamaa erastamise õigust omava isiku tingimustele ja «Maareformi seaduse» § 234 lõigetes 7 ja 8 sätestatud vaba metsamaa erastamist välistavate asjaolude puudumist ning teiste talle maa erastamiseks esitatud dokumentide ja andmete õigsust. Erastaja peab vastama kogu erastamisprotsessi vältel «Maareformi seaduses» sätestatud tingimustele.
(2) Erastamise korraldaja selgitab välja maa erastamise olulised tingimused, pöördudes vajadusel teiste asutuste või isikute poole ning nõudes erastamise korraldamise seisukohast tähtsust omavaid täiendavaid dokumente. Asutus või isik, kelle poole pöördutakse, on kohustatud vastama 15 päeva jooksul vastava pöördumise saamise päevast arvates.
(3) Erastamise korraldaja võtab «Maareformi seaduses» sätestatu, esitatud dokumentide, täiendavalt kogutud andmete ja maakatastri andmete alusel vastu vaba metsamaa erastamise otsuse, milles peavad olema märgitud:
1) isiku, kellele maa erastatakse, ees- ja perekonnanimi, isikukood ja elukoht;
2) katastriüksuse koha-aadress ja katastritunnus;
3) maa pindala;
5) maa müügihind (eraldi näidatakse maa ja kasvava metsa maksumus);
6) müügihinna tasumise kord ja tähtajad ning järelmaksu tingimused;
7) sanktsioonid lepingu mittekohase täitmise korral;
8) pangaasutuse nimi, kus on avatud erastamise korraldaja erastamise eriarve, ja arve number;
9) isiku, kellele maa erastatakse, kohustus sõlmida maa müügileping hiljemalt kolme kuu jooksul erastamise korraldaja poolt erastamise otsuse jõustumise päevast arvates. Kui erastaja mõjuva põhjuseta ei sõlmi müügilepingut tähtaegselt, kaotab erastaja müügilepingu sõlmimise õiguse;
10) muud maa erastamise tingimused.
(4) Vaba metsamaa, samuti metsamaa katastriüksuse koosseisu arvatud põllumajandusmaa ja sihtotstarbeta maa müügihinnaks on maa erastamise avalduse esitamise ajal kehtinud maa maksustamishind. Metsamaa erastamisel lisatakse maa müügihinnale kasvava metsa maksumus.
§ 7. Erastamisotsuse kättetoimetamine
Erastamise korraldaja otsus toimetatakse erastajale kätte vastavalt „Maareformi seaduse” §-s 381 sätestatule.
2. jaotis Maa erastamishinna määramisel rakendatavad soodustused
§ 8. Lapse sünniga seotud soodustuste rakendamine
(1) «Maareformi seaduse» § 223 lõike 9 alusel saavad maa väljaostuvõla kustutamist või müügihinna vähendamist, sõltumata maa müügilepingu sõlmimise ajast, taotleda füüsilised isikud, kellel on pärast 7. juunit 1996. a sündinud laps. Maa väljaostuvõla kustutamise või müügihinna vähendamise õigust saab kasutada üks lapsevanematest. Maaomanikul või maa erastajal on õigus maa väljaostuvõla kustutussummat kasutada mitme maatüki ostueesõigusega või piiratud enampakkumisel erastamisega või vaba maa erastamisega tekkinud väljaostuvõla kustutamiseks või müügihinna vähendamiseks.
(2) „Maareformi seaduse” § 223 lõike 9 alusel maa müügihinna vähendamiseks esitatakse avaldus erastamise korraldajale ja enammakstud summa tagastamiseks või väljaostuvõla kustutamiseks Rahandusministeeriumile või valdkonna eest vastutava ministri määratud Rahandusministeeriumi valitsemisala asutusele. Avalduses märgitakse, millise kinnistu väljaostuvõla kustutamist või müügihinna vähendamist millises ulatuses taotletakse, ning kinnitatakse, et kumbki vanematest ei ole kasutanud väljaostuvõla kustutamise või müügihinna vähendamise õigust selle lapse eest. Taotlusele lisatakse lapse sünnitunnistuse kinnitatud koopia. Kui avalduse esitaja või teine lapsevanem on osaliselt kasutanud lapse sünnist tulenevat väljaostuvõla kustutamise või müügihinna vähendamise õigust, peab avaldaja oma avalduses näitama, millise maatüki väljaostuvõlg millises ulatuses on kustutatud või millise maatüki müügihinda on vähendatud, ning avaldusele tuleb lisada väljaostuvõla kustutamise otsuse või vastava lepingu kinnitatud koopia.
(3) «Maareformi seaduse» § 223 lõikes 9 sätestatud soodustuse rakendamiseks juhul, kui erastatava maa omandamiseks on müügileping sõlmitud, langetab Rahandusministeerium või valdkonna eest vastutava ministri määratud Rahandusministeeriumi valitsemisala asutus esitatud dokumentide põhjal otsuse maa väljaostuvõla kustutamise kohta. Otsus sisaldab viidet lepingule (sõlmimise kuupäev, ostja nimi, väljaostuvõla suurus jms), mille alusel väljaostuvõlg tekkis, ja väljaostuvõla kustutamise põhimõtteid (millises ulatuses, milliste maksetähtaegade osas jne). Kui väljaostuvõlg on väiksem kui 1600 eurot, näidatakse otsuses ära ka kustutussumma kasutamata osa. Väljaostuvõla kustutamist alustatakse järelmaksu graafikus fikseeritud viimasest maksetähtajast. Otsus tehakse teatavaks väljaostuvõla kustutamist taotlenud isikule.
(4) «Maareformi seaduse» § 223 lõikes 9 sätestatud soodustuse rakendamiseks juhul, kui erastatava maa omandamiseks on müügileping sõlmimata, langetab maa erastamise korraldaja otsuse maa müügihinna vähendamise kohta. Otsus sisaldab andmeid müügihinna vähendamist taotlenud isiku ja müügilepingu objekti kohta ning viidet müügihinna vähendamise alusele, müügihinna vähendamise põhimõtteid ja vähendatud müügihinna suurust. Kui erastatava maa ja sellel kasvava metsa summaarne maksumus on 1600 eurot või väiksem, loetakse kogu müügihind tasutuks ja otsusesse tehakse vastav märge. Käesolevas lõikes nimetatud otsus võib sisalduda ka § 6 lõikes 3 nimetatud erastamise otsuses.
§ 9. Alaealiste kasvatamise ja ülalpidamisega seotud soodustuste rakendamine
(1) «Maareformi seaduse» § 223 lõike 10 alusel saavad maa väljaostuvõla kustutamist või müügihinna vähendamist kuni 1600 euro ulatuses taotleda füüsilised isikud, kelle kasvatada ja ülal pidada on vähemalt neli alla 18-aastast last.
(2) „Maareformi seaduse” § 223 lõike 10 alusel maa müügihinna vähendamiseks esitatakse avaldus erastamise korraldajale ja enammakstud summa tagastamiseks või väljaostuvõla kustutamiseks Rahandusministeeriumile või valdkonna eest vastutava ministri määratud Rahandusministeeriumi valitsemisala asutusele. Avalduses märgitakse, millise kinnistu väljaostuvõla kustutamist või müügihinna vähendamist millises ulatuses taotletakse, ning kinnitatakse, et teine neid lapsi kasvatav ja ülal pidav isik ei ole kasutanud väljaostuvõla kustutamise või müügihinna vähendamise õigust nende laste eest. Taotlusele lisatakse laste sünnitunnistuste kinnitatud koopiad või lapsendamist tõendavad dokumendid. Kui avalduse esitaja või teine samade laste kasvatamise ja ülalpidamisega tegelev isik on osaliselt kasutanud laste kasvatamisest ja ülalpidamisest tulenevat väljaostuvõla kustutamise või müügihinna vähendamise õigust, peab avaldaja oma avalduses näitama, millise maatüki väljaostuvõlg millises ulatuses on kustutatud või millise maatüki müügihinda on vähendatud, ning avaldusele tuleb lisada väljaostuvõla kustutamise otsuse või vastava lepingu kinnitatud koopia.
(3) Kui «Maareformi seaduse» § 223 lõike 10 alusel väljaostuvõla kustutamise õigust omav isik on sõlminud maa müügilepingu müügihinna järelmaksuga tasumise tingimusega, toimub väljaostuvõla kustutamine § 8 lõikes 3 sätestatud korras. Kui maa müügileping on sõlmimata, toimub müügihinna vähendamine § 8 lõikes 4 sätestatud korras.
[RT 2007, 17, 85 - jõust. 02.03.2007]
(4) Kui maaomanikul või maa erastajal on õigus saada soodustust nii «Maareformi seaduse» § 223 lõike 9 kui ka lõike 10 alusel, rakendatakse mõlemat soodustust vastavalt §-des 8 ja 9 sätestatule.
§ 10. Kustutussumma tagastamine
(1) «Maareformi seaduse» § 223 lõigetes 9 ja 10 sätestatud soodustuse rakendamiseks juhul, kui müügihind on täielikult tasutud, tagastatakse maaomanikule seadusest tulenev kustutussumma. Kui müügihind on väiksem kui seadusest tulenev kustutussumma, tagastatakse ainult maa müügihinnale vastav summa.
(2) Enammakstud summa tagastamiseks esitab isik vastava avalduse Rahandusministeeriumile või valdkonna eest vastutava ministri määratud Rahandusministeeriumi valitsemisala asutusele. Avalduses näidatakse ära, millise maatüki eest enammakstud summa tagastamist soovitakse. Lisaks peab avaldus sisaldama § 8 lõikes 2 või § 9 lõikes 2 nimetatud andmeid ja avaldusele peavad olema lisatud eelnimetatud sätetes märgitud dokumendid.
(3) [Kehtetu – RT I 2007, 17, 85 - jõust. 02.03.2007]
§ 11. Aruanne soodustuste rakendamisest
Vastavalt erastamisest laekuva raha kasutamise seaduse § 10 lõikele 9 esitab erastamise korraldaja aruandeid maa müügihinna vähendamise kohta ja valdkonna eest vastutava ministri määratud Rahandusministeeriumi valitsemisala asutus aruandeid väljaostuvõla kustutamise kohta.
3. jaotis Müügilepingu sõlmimine
§ 12. Maa müügilepingu sisu
(1) Maa müügileping peab sisaldama asjaõiguslepingu sätteid maa ja maaga seotud asjaõiguste kinnistamiseks.
(2) Müügihinna järelmaksuga tasumise korral peab müügileping või selle lisa sisaldama maksegraafikut ning müügileping ja asjaõigusleping peavad sisaldama poolte kokkulepet ostetud maa riigile pantimise kohta. Vastav võlakohustus kantakse kinnistusraamatusse esimesel järjekohal asuva hüpoteegina.
(3) Maa müügi- ja hüpoteegi seadmise lepingus tuleb sätestada ostja kinnitus selle kohta, et vastavat vaba metsamaatükki erastades ei ületa ta «Maareformi seaduse» § 234 lõikes 6 sätestatud maa erastamise piirmäära, ning «Maareformi seaduse» § 23 lõigetes 51 ja 52 sätestatud lepingu kohustuslikud tingimused vastavalt asjaoludele:
1) järelmaksu kasutamise korral poolte kokkulepe, mis näeb ette kinnisasja igakordse omaniku kohustuse alluda kohesele sundtäitmisele hüpoteegiga tagatud maa väljaostuvõla tasumise nõude rahuldamiseks. Vastav märge kantakse kinnistusraamatusse;
2) ostja kohustus tasuda erastamise korraldaja erastamise eriarvele rahas kolmekordne seadusliku müügihinna ning müügilepingus fikseeritud müügihinna vahe, kui pärast maa müügilepingu sõlmimist selgub, et ostja ei vastanud «Maareformi seaduse» § 223 lõigetes 9 ja 10 sätestatud väljaostuvõla kustutamiseks või müügihinna vähendamiseks vajalikele tingimustele;
3) ostja kohustus tasuda erastamise korraldaja erastamise eriarvele rahas kolmekordne müügihinnaga võrdne summa, kui pärast maa müügilepingu sõlmimist selgub, et ostja ületas vastava vaba metsamaatüki erastamisega «Maareformi seaduse» § 234 lõikes 6 sätestatud maa erastamise piirmäära;
4) ostja kohustus vältida hüpoteegiga koormatud kinnisasja väärtuse vähendamist ja hüpoteegipidaja õiguste muul viisil kahjustamist;
5) ostja kohustus ilma hüpoteegipidaja loata mitte raiuda kasvavat metsa maal, millele erastamisel tekkinud nõuete täitmise tagamiseks on seatud Eesti Vabariigi kasuks hüpoteek, samuti kohustus loa taotlemiseks esitada hüpoteegipidajale või tema volitatud esindajale «Metsaseaduses» sätestatud metsamajandamiskava ja metsateatis;
6) hüpoteegipidaja kohustus teatada hiljemalt kolme nädala jooksul, arvates käesoleva lõike punktis 5 nimetatud dokumentide saamisest, kas ja millises mahus raie on lubatud;
7) ostja kohustus tasuda vähemalt 1275 euro suurune leppetrahv käesoleva lõike punktides 4 ja 5 nimetatud kohustuste mittekohase täitmise eest;
8) ostja kohustus mitte võõrandada vaba metsamaana erastatud metsamaad enne väljaostuhinna täielikku tasumist, kuid mitte enne viie aasta möödumist müügilepingu sõlmimisest, välja arvatud abikaasale, alanejatele sugulastele ja vanematele;
9) ostja kohustus mitte seada vaba metsamaana erastatud metsamaale kasutusvaldust kümne aasta jooksul müügilepingu sõlmimisest arvates;
10) hüpoteegiga koormatud kinnisasja väärtuse vähenemisel alla seaduses sätestatud piirmäära hüpoteegipidaja õigus nõuda lisatagatist ning õigus koormata erastamise käigus tekkinud nõude täitmise tagamiseks hüpoteegiga kinnisasja, mis ei olnud erastamismenetluse objektiks;
11) järelmaksugraafiku mittetäitmisest tekkinud võlgnevuse korral maksete sooritamisel ostja võlgnevuste vähendamise järjekord: esimesena vähendatakse ostja võlgnevust viivise, teisena leppetrahvi, kolmandana intressi ja viimasena ostuhinna osas.
(4) Erastamise korraldajal on õigus käesoleva paragrahvi lõike 3 punktis 5 sätestatud loa andmisest keelduda, kui raie tulemusena langeks kinnisasja väärtus alla 1,2-kordse hüpoteegiga tagatud nõude määra.
(5) Järelmaksu tasumine algab mitte hiljem kui kuus kuud pärast müügilepingu sõlmimist ning tasuma peab kaks korda aastas võrdsete osadena maksegraafikus ettenähtud tähtaegadeks.
(6) Maaomanik võib väljaostuvõla täielikult või osaliselt tasuda enne graafikujärgset maksetähtaega. Ennetähtaegselt tasutud summalt intresse ei arvutata. Osalise ennetähtaegse tasumise korral jätkatakse edaspidi tasumist vastavalt maksegraafikule ning aastas tasumisele kuuluvat summat ümber ei arvutata. Järelmaksu osalisel ennetähtaegsel tasumisel alustatakse väljaostuvõla kustutamist järelmaksugraafikus fikseeritud viimasest maksetähtajast.
(7) Järelevalvet järelmaksu tasumise üle teostab Rahandusministeerium või valdkonna eest vastutava ministri määratud Rahandusministeeriumi valitsemisala asutus. Järelmaksu tasumisega viivitamisel maksab ostja tähtaegselt tasumata summalt viivist 0,05 protsenti iga tasumisega viivitatud päeva eest.
§ 13. Müügilepingu vorm
Maa müügi-, asjaõigus- ja hüpoteegi seadmise lepingud sõlmib riigi nimel erastamise korraldaja. Maa müügi- ja asjaõiguslepingu võib sõlmida kirjalikus vormis. Kui leping sõlmitakse kirjalikus vormis, on riigi nimel lepingule allakirjutaja kohustatud kontrollima ostja nimel lepingule allakirjutava isiku isikusamasust ning vastavate volituste olemasolu. Kui maa erastatakse järelmaksuga, sõlmitakse maa müügi-, asjaõigus- ja hüpoteegi seadmise lepingud notariaalselt tõestatud vormis. Notaritasu tasub ostja.
[RT I 2010, 52, 332 - jõust. 01.08.2010]
§ 131. Müügilepingu sõlmimise tähtaeg
Maa müügi-, asjaõigus- ja hüpoteegi seadmise leping tuleb sõlmida kolme kuu jooksul maa erastamise otsuse jõustumise päevast arvates. Vaba metsamaa erastamise õigust omav isik, kes mõjuva põhjuseta ei sõlmi maa müügilepingut nimetatud tähtaja jooksul, kaotab maa erastamise õiguse ning erastamise korraldaja lõpetab erastamise menetluse erastamise otsuse kehtetuks tunnistamise otsusega, milles peab olema märgitud maa erastamise menetluse lõpetamise põhjus ja õiguslik alus viitega „Maareformi seaduse” vastavale sättele. Otsus toimetatakse erastajale kätte vastavalt „Maareformi seaduse” §-s 381 sätestatule.
§ 14. Erastatava maa kinnistamine
Erastatava maa kinnistusraamatusse kandmiseks esitab nõutavad dokumendid kinnistusosakonnale erastamise korraldaja. Poolte kokkuleppel võib vastavad dokumendid esitada ka ostja või notar.
§ 15. Erastamisdokumentide säilitamine
Vaba maa erastamisega seotud dokumendid kuuluvad alalisele säilitamisele erastamise korraldaja juures.
3. jagu Vaba metsamaa erastamisega seotud kulud
§ 16. Vaba metsamaa erastaja kantavad kulud
(1) Vaba metsamaa erastaja kannab järgmised erastamisega seotud kulud:
1) linna- või vallavalitsuse poolt maa erastamise eeltoimingute teostamise kulud – kuni 19,20 eurot katastriüksuse kohta;
2) maa erastamise korraldaja kulud – 31 eurot katastriüksuse kohta;
3) erastatava maa kinnistamisel tasutav riigilõiv;
4) erastatava maa katastriüksuse moodustamisega seotud kulud;
5) kasvava metsa maksumuse määramisega seotud kulud.
(2) Ostja tasub enne maa müügilepingu sõlmimist rahas kohaliku omavalitsuse arvele kohaliku omavalitsuse maa erastamise eeltoimingute kulud ning erastamise korraldaja arvele maa erastamise korraldaja kulud, kasvava metsa maksumuse määramisega seotud kulud ja katastriüksuse moodustamisega seotud kulud juhul, kui vastavad tööd telliti erastamise korraldaja poolt. Riigilõivu tasub ostja vastavalt kehtestatud korrale ning kviitung riigilõivu tasumise kohta esitatakse kinnistusosakonnale. Kui erastatava maa katastriüksuse moodustamise tellis erastaja, toimub vastavate kulude tasumine ostja ja maamõõtja vahelise kokkuleppe alusel.
(3) Kui maa müügileping sõlmitakse notariaalses vormis, maksab notaritasu isik, kes nõudis lepingu notariaalses vormis sõlmimist, välja arvatud §-s 13 sätestatud juhul.
3. peatükk HÜPOTEEGIPIDAJA ÕIGUSED JA KOHUSTUSED NING VÕLA ÜLEKANDMINE
§ 17. Hüpoteegipidaja ülesannete täitmine
(1) Vaba maa erastamisel tekkinud nõuete täitmise tagamiseks Eesti Vabariigi kasuks seatud hüpoteegi osas täidab hüpoteegipidaja ülesandeid Rahandusministeerium või valdkonna eest vastutava ministri määratud Rahandusministeeriumi valitsemisala asutus.
(2) Juhul kui kinnisasja väärtus langeb alla 1,3-kordse hüpoteegiga tagatud nõude määra, on hüpoteegipidaja kohustatud rakendama kõiki seaduses sätestatud meetmeid hüpoteegiga koormatud kinnisasja väärtuse vähenemise takistamiseks. Väärtuse vähenemise takistamiseks pöördub hüpoteegipidaja pädeva järelevalveasutuse või kohtu poole.
(3) Kui on alust eeldada, et koormatud kinnisasja väärtus võib langeda alla 1,3-kordse hüpoteegiga tagatud nõude määra või kui see on juba toimunud, võib hüpoteegipidaja nõuda kinnisasja omanikult endise olukorra taastamist või täiendavat tagatist, samuti on hüpoteegipidajal erastamise käigus tekkinud nõude täitmise tagamiseks õigus koormata hüpoteegiga kinnisasja, mis ei olnud erastamismenetluse objektiks.
§ 18. Hüpoteegiga koormatud kinnisasja jagamine
(1) Kui hüpoteegiga koormatud kinnisasja omanik soovib kinnisasja jagada, peab hüpoteegipidaja kokkuleppel kinnisasja omanikuga nimetama jagamise tulemusena tekkivate osade väärtuse määramiseks hindaja(d).
(2) Kui hindamise tulemusel selgub, et jagamise tulemusena langeb osade väärtus alla määra, mis tagab hüpoteegiga tagatud nõude rahuldamise, peab hüpoteegipidaja keelama kinnisasja jagamise.
(3) Kui hindamise tulemusel selgub, et hüpoteegiga tagatud nõude rahuldamiseks ei ole vajalik kõigi kinnisasja jagamisel tekkivate osade koormamine hüpoteegiga, koormatakse hüpoteegiga osad, mille väärtus tagab kõigi hüpoteegiga tagatud nõuete rahuldamise. Kõik hindamisega seotud kulud kannab koormatud kinnisasja omanik.
(4) Hüpoteegiga koormatud kinnisasja jagamiseks on nõutav hüpoteegipidaja ja kinnisasja omaniku notariaalselt tõestatud kokkulepe.
§ 19. Hüpoteegisumma vähendamine
Hüpoteegipidajal on õigus vähendada kuni kahel korral kinnistusraamatusse kantud hüpoteegisummat vastavalt kinnisasja omaniku poolt väljaostuvõla tasumisele, kuid mitte varem, kui kinnisasja omanik on tasunud väljaostuvõlast vähemalt 30%. Kõik hüpoteegisumma vähendamisega seotud kulud kannab koormatud kinnisasja omanik.
§ 20. Hüpoteegi loovutamine ja kustutamine
Pärast maa väljaostuvõla ja sellega liidetud muude võlakohustuste ning kõrvalnõuete (hüpoteegiga tagatud nõuete) täielikku rahuldamist korraldab hüpoteegipidaja või tema volitatud isik koormatud kinnisasja omaniku nõudel «Asjaõigusseaduses» sätestatud korras hüpoteegi kustutamise või hüpoteegi loovutamise koormatud kinnisasja omanikule. Kõik hüpoteegi kustutamise või loovutamisega seotud kulud kannab koormatud kinnisasja omanik.
§ 21. Võla ülekandmine
(1) Kinnisasja võõrandamisel, millele vaba maa erastamise käigus tekkinud nõuete täitmise tagamiseks on Eesti Vabariigi kasuks seatud hüpoteek, on hüpoteegipidajal õigus anda nõusolek vaba metsamaa erastamisel tekkinud väljaostuvõla ülekandmiseks kinnisasja omandajale.
(2) Hüpoteegipidajal on õigus keelduda sellise nõusoleku andmisest juhul, kui on alust eeldada, et kinnisasja omandaja ei ole võimeline võlakohustust täitma.
(3) Hüpoteegipidajal on võla ülekandmise nõusoleku andmiseks õigus nõuda kinnisasja omandajalt Maksu- ja Tolliametile esitatud ja selle poolt kinnitatud eelmise majandusaasta aruande ja/või tuludeklaratsiooni koopiat, Maksu- ja Tolliameti õiendit maksuvõlgade puudumise kohta ja/või teisi maksevõimet tõendavaid dokumente.
(4) Võla ülekandmisega nõustumine vormistatakse notariaalses vormis sõlmitava lepinguna. Lepingule kirjutavad alla hüpoteegipidaja, isik, kes loovutab võla, ning isik, kellele võlg üle kantakse.
(5) Lepingu notariaalse tõestamisega seotud kulud kannavad võlga ülekandvad isikud.
§ 22. Müügilepingu sõlmimise tähtaeg
Kui seadusega ei ole sätestatud varasemat tähtaega vaba metsamaana erastatava maa müügilepingu sõlmimiseks, on maa erastamise õigust omaval isikul õigus sõlmida maa müügileping kolme kuu jooksul alates 27. novembrist 2005. a. Erastamise õigust omav isik, kes mõjuva põhjuseta ei sõlmi maa müügilepingut nimetatud tähtaja jooksul, kaotab maa erastamise õiguse ning erastamise korraldaja lõpetab erastamise menetluse erastamise otsuse tühistamise otsusega, milles peab olema märgitud maa erastamise menetluse lõpetamise põhjus ja õiguslik alus viitega „Maareformi seaduse” vastavale sättele. Otsus toimetatakse erastajale kätte vastavalt „Maareformi seaduse” §-s 381 sätestatule.
§ 23. Maa erastamise otsuse tühistamise tagajärjed
„Asjaõigusseaduse rakendamise seaduse” § 11 lõikes 5 sätestatud juhul, kui maa erastamise aluseks olnud otsus tühistatakse pärast maa esmakinnistamist ja kinnistusraamatu kanne muutub seetõttu ebaõigeks, on isikul, kelle õigust on ebaõige kandega rikutud, õigus nõuda kande parandamiseks nõusolekut isikult, kelle õigust parandamine puudutab. Nõude rahuldamisel kantakse kinnistusraamatusse omanikuna riik. Nõude menetlemisel on riigi esindajaks nii haldus- kui ka kohtumenetluses Maa-amet, kellel on „Kinnistusraamatuseaduse” § 72 lõikes 2 sätestatud alusel kohustus esitada viivitamata kinnistusraamatupidajale avaldus riigile kuuluva kinnisasja kohta avatud registriosa sulgemiseks. Registriosa sulgemise järel taastub maareformi-eelne olukord.


Roy Strideri kaebuse läbivaatamine – Riigi Teataja
Roy Strideri kaebuse läbivaatamine
RT III, 22.02.2019, 3
Vastu võetud 21.02.2019 nr 70
Vabariigi Valimiskomisjon registreeris 21.01.2019 otsusega nr 69 „Kandidaatide registreerimine XIV Riigikogu valimisteks“ Riigikogu valimiste kandidaadiks nr 486 Raul Sillaste. Pärast kandidaatide registreerimist koostas riigi valimisteenistus valimisringkonna kandidaatide koondnimekirjad ning saatis need välisriigis hääletamise korraldamiseks Välisministeeriumile 28.01.2019.
Raul Sillastele anti 8.02.2019 NS § 16 lg 61 alusel uus isikunimi Roy Strider. Sellest tulenevalt edastas riigi valimisteenistus 11.02.2019 Välisministeeriumile valimisringkonna nr 1 uue kandidaatide koondnimekirja, milles Raul Sillaste nimi oli parandatud Roy Strideriks.
18.02.2019 esitas Roy Strider kaebuse Vabariigi Valimiskomisjonile, milles palus tunnistada seadusevastaseks toimingu, millega Riigikogu valimistel 17.02.2019 toimunud hääletamisel oli valijatele esitatud kehtetu kandidaatide koondnimekiri, kus ei olnud kaebaja nime. Kaebajat teavitati 17.02.2019 välisesindustes valimas käinud isikute poolt, et tema nime ei olnud Belgias, Brüsselis Eesti välisesinduses välja pandud nimekirjas ning kuuldavasti ka teistes nimekirjades. Kaebaja pöördus riigi valimisteenistuse poole ning 17.02.2019 kl 15.00 (Eesti aja järgi) vastati talle Välisministeeriumist, et Brüsselis algasid valimised 17.02.2019 kell 12.00 ja kohe pärast kaebaja teate saamist paluti hääletamise korraldajal nimekirjad üle kontrollida ja asendada esialgne nimekiri uuendatud nimekirjaga ning et selleks ajaks olid valimised kestnud üks tund ja 20 minutit. Seega tunnistas Välisministeerium, et vähemalt suursaatkonnas Brüsselis oli väljas vale kandidaatide nimekiri, kus ei olnud kirjas nime „Roy Strider“. Kaebaja leiab, et Välisministeeriumi esindaja viidatud kirjast võib välja lugeda, et rikkumine leidis aset Välisministeeriumi enda poolt ning Välisministeerium ei olnudki saatkondadele edastanud kehtivat muudetud nimekirja – seega on jämedalt rikutud Riigikogu valimise seaduse § 33 lõiget 4, põhjustades sellega talle otseselt olulise kahju – valijad, kes teavad teda kui Roy Striderit, ei leidnud teda nimekirjast ja jätsid tema poolt hääletamata. Välistatud ei ole ka teiste kandidaatide õiguste rikkumine, keda muudatused valimisnimekirjades võisid puudutada.
Ülaltooduga seoses taotleb kaebaja Vabariigi Valimiskomisjonilt selgitada välja, millistele Eesti Vabariigi välisesindustele ja Eesti lipu all sõitvatele laevadele oli edastatud vale kandidaatide koondnimekiri, millistes Eesti Vabariigi välisesindustes ja laevadel prinditi välja ja esitati valijatele vale kandidaatide koondnimekiri ja tühistada vale nimekirja alusel läbiviidud eelhääletamisel antud hääled täielikult ning kutsuda valijad nendes jaoskondades uuesti hääletama.
Asjaosaliste selgitused
Välisministeeriumi kaebajale esitatud ja kaebusele lisatud 17.02.2019 selgituse kohaselt edastas Välisministeerium 1. valimisringkonna kandidaatide parandatud koondnimekirja 11.02.2019 kõigile Eesti saatkondadele. Brüsselis algasid valimised 17.02.2019 ja kohe pärast kaebaja teate saamist paluti hääletamise korraldajal kontrollida nimekirjad üle ja asendada esialgne nimekiri uuendatud nimekirjaga. Selleks ajaks olid valimised kestnud üks tund ja 20 minutit. Vabariigi Valimiskomisjoni 20.02.2019 koosolekul kinnitas Välisministeeriumi esindaja Marika Kõiv-Urm täiendavalt, et ta edastas kõigile välisesindustele parandatud kandidaatide koondnimekirja koheselt ja temale teadaolevalt võtsid kõik välisesindused uue koondnimekirja kasutusele.
Brüsseli Eesti Vabariigi Suursaatkonnas hääletamist korraldanud konsul Jaanus Elvre 18.02.2019 selgituse kohaselt trükiti valimisringkonna kandidaatide koondnimekirjad 11.02.2019 ning see, et samal päeval saadeti valimisringkonna nr 1 uuendatud kandidaatide koondnimekiri, jäi tähelepanuta. 17.02.2019 kell 13.20 pärast konsulaarosakonnast tulnud telefonikõnet trükiti saatkonnas välja uus nimekiri. Selleks ajaks oli valimisringkonna nr 1 kandidaatide koondnimekirja kasutanud kaks valijat. Hääletamine lõppes 17.02.2019 kell 16.00.
1. Kaebus on esitatud hääletamise korraldamise toimingute kohta EV Suursaatkonnas Brüsselis. RKVS § 69 kohaselt võib Vabariigi Valimiskomisjonile esitada kaebuse valimiste korraldaja toimingu peale. RKVS § 13 lg 1 kohaselt korraldavad Riigikogu valimisi riigi valimisteenistus, valla- ja linnasekretärid, jaoskonnakomisjonid ja häältelugemiskomisjonid. RKVS § 49 lg 1 sätestab täiendavalt, et välisriigis alaliselt elavate valijate ja seal ajutiselt viibivate valijate hääletamist välisriigis viivad läbi Eesti välisesindused ning RKVS § 49 lg 3, et hääletamist korraldab välisesinduse juht või tema määratud ametnik. Kuna välisesindustele on Riigikogu valimise seadusega antud pädevus ning kohustus korraldada hääletamist välisriigis, käsitleb Vabariigi Valimiskomisjon välisesindust RKVS § 69 mõttes valimiste korraldajana ja vaatab kaebuse läbi.
2. Kandidaat registreerimisnumbriga 486 Roy Strider (registreeritud 21.01.2019 kandidaadiks kui Raul Sillaste) kandideerib Riigikogu valimistel valimisringkonnas nr 1. Tema vaidlustatud isikunime muutmata jätmine kandidaatide koondnimekirjas võis mõjutada temale antud häälte arvu ja võis seega rikkuda tema subjektiivseid õigusi.
3. Kandidaatide koondnimekirjad koostab vastavalt RKVS § 33 lõikele 1 riigi valimisteenistus. RKVS § 33 lg 4 sätestab, et koondnimekirjade parandustest ja muudatustest teavitab riigi valimisteenistus valla- ja linnasekretäre, välisriigis hääletamist korraldavaid välisesindusi ja laevade kapteneid, kes teevad asjakohased muudatused ja parandused kandidaatide koondnimekirja.
4. Käesoleval juhul tegi riigi valimisteenistus kandidaadi nime paranduse kandidaatide koondnimekirjas põhjusel, et kandidaadile anti pärast tema kandidaadina registreerimist ja kandidaatide koondnimekirjade koostamist uus isikunimi. RKVS § 28 lg 4 sätestab, et kandidaat kasutab kandideerimisel oma nimena üksnes ees- ja perekonnanime. Sellest tulenevalt ja kuna kandidaadile anti uus isikunimi, on paranduse tegemine kandidaatide koondnimekirjas põhjendatud.
5. Nagu asjaoludest nähtub, saatis riigi valimisteenistus valimisringkonna nr 1 kandidaatide uuendatud koondimekirja Välisministeeriumile 11.02.2019 ja Välisministeerium edastas uue koondnimekirja samal päeval välisesindustele. Selgitustest ega esitatud kaebusest ei nähtu, et nimekirju ei oleks välisesindustele edastatud. RKVS § 56 sätestatud korras esitatud taotlusi laeval hääletamise korraldamiseks nendeks valimisteks ei esitatud. Seega on RKVS § 33 lg 4 sätestatud parandusest teavitamise nõue täidetud. Uuendatud koondnimekirja kättesaamist kinnitas ka Brüsselis hääletamist korraldav isik. Kaebuses esitatud kahtlus selle kohta, et kandidaadi isikunime ei olnud parandatud ka teistes välisesindustes, on oletuslik ja Vabariigi Valimiskomisjon ei leidnud kahtluse kontrollimisel tõendeid, et mujal oleks sellist probleemi esinenud. Muid muudatusi lisaks Roy Strideri isikunime parandamisele kandidaatide koondnimekirjades pärast kandidaatide registreerimist ei tehtud, seetõttu teiste kandidaatide õigusi rikutud ei ole. Seetõttu käsitleb Vabariigi Valimiskomisjon vaid hääletamise korraldust EV Suursaatkonnas Brüsselis.
6. RKVS § 33 lg 4 sätestab, et välisesindus teeb asjakohased muudatused ja parandused kandidaatide koondnimekirja. Nagu kaebusest ja hääletamise korraldaja selgitusest nähtub, alustati hääletamist EV Suursaatkonnas Brüsselis parandamata koondnimekirjaga. Seega RKVS § 33 lg 4 sätestatud nõue teha koondnimekirjas asjakohane parandus ei olnud täidetud. Parandus tehti (koondnimekiri asendati uuega) tund ja kakskümmend minutit pärast hääletamise algust välisesinduses.
7. Ülaltoodust tulenevalt tuleb kaebus rahuldada osas, millega taotletakse tunnistada seadusvastaseks valimisringkonna nr 1 kandidaatide koondnimekirja uuendamata jätmine hääletamisel 17.02.2019 EV Suursaatkonnas Brüsselis.
8. Järgnevalt käsitleb Vabariigi Valimiskomisjon, kas RKVS § 33 lg 4 sätestatud paranduse tegemata jätmine võiks kaasa tuua häälte tühistamise vajaduse EV Suursaatkonnas Brüsselis. RKVS § 9 lg 2 p 2 sätestab, et Vabariigi Valimiskomisjonil on oma ülesannete täitmiseks õigus tühistada eelhääletamisel antud hääled olulise seadusrikkumise tõttu osaliselt või täielikult ning kutsuda valijad uuesti hääletama eelhääletamise ajal või valimispäeval. Nagu asjaoludest nähtub, uuendati kandidaatide koondnimekiri kohe pärast vea selgumist ning potentsiaalselt mõjutas rikkumine kahte valijat, kes kasutasid valimisringkonna nr 1 uuendamata kandidaatide koondnimekirja. Seetõttu leiab Vabariigi Valimiskomisjon, et seaduserikkumine ei olnud sellise ulatusega, mis tingiks eelhääletamisel antud häälte tühistamise EV Suursaatkonnas Brüsselis.
Lähtudes RKVS § 72 lõike 3 punktist 3 Vabariigi Valimiskomisjon otsustab:
1. Roy Strideri kaebus rahuldada osaliselt ja tunnistada seadusevastaseks hääletamist korraldava isiku toiming, millega jäeti uuendamata valimisringkonna nr 1 kandidaatide koondnimekiri välisesinduses hääletamisel 17.01.2019 EV Suursaatkonnas Brüsselis.


text:
Tabivere valla eelarvest mittetulundustegevuse toetuste andmise kord – Riigi Teataja
Tabivere valla eelarvest mittetulundustegevuse toetuste andmise kord
Tabivere valla eelarvest mittetulundustegevuse toetuste andmise kord - sisukord
§ 4 Toetatavad tegevused ja kulud
§ 5 Mitteabikõlblikud tegevused ja kulud
§ 6 Taotluse menetlemine ja otsuse tegemine
§ 7 Lepingu sõlmimine ja toetuse ülekandmine
§ 8 Aruandlus ja kontroll toetuse kasutamise üle
§ 9 Mittetulundustegevuse toetuste menetluse vormid
RT IV, 02.10.2015, 8
Vastu võetud 24.09.2015 nr 19
(1) Mittetulundustegevuseks toetuste andmise korda (edaspidi kord) kohaldatakse mittetulundusühingutele, sihtasutustele, seltsingutele (edaspidi taotleja) mittetulundustegevuseks toetuste (edaspidi toetus) taotlemisele ja kasutamisele, samuti taotluste menetlemisele, toetuste eraldamisele ning toetuste kasutamise üle järelevalve teostamisele.
(2) Tabivere valla eelarve vahenditest toetatakse elukeskkonna arendamist, kultuuri-, noorsoo- ja spordiprogramme ning kohalikku omaalgatust eesmärgiga soodustada Tabivere valla elanike koostööd, tõsta valla elanike vaimset ja füüsilist heaolu ning võimete arendamise mitmekesistamist järgnevates tegevusvaldkondades:
1) kultuurivaldkonna;
2) spordivaldkonna;
3) muud tegevusvaldkonnad.
(3) Toetuse liigid on:
1) tegevustoetus – toetus mittetulundusühingu, sihtasutuse või seltsingu põhitegevuse ja põhikirjaliste eesmärkide täitmiseks ettenähtud tegevuste toetamiseks;
2) ühekordne projektitoetus – vallavalitsuse toetus kogukonna ja piirkonna arengule suunatud tegevuste, sh investeeringuprojektide, läbiviimiseks.
(4) Tegevus, millele toetust taotletakse, on kooskõlas Tabivere valla arengukavaga, eelarve strateegiaga ja eelarveaasta rahaliste võimalustega.
(1) Taotluse tegevustoetuse saamiseks võivad esitada mittetulundusühingud ja sihtasutused:
1) kes on registreeritud ja tegutsevad Tabivere valla haldusterritooriumil ja kelle põhikirjaliste eesmärkide hulka kuulub Tabivere valla kultuuri-, noorsoo- ja spordialase tegevuse arendamine või elukeskkonna parendamine ning kohaliku omaalgatuse arengule kaasa aitamine;
2) kes on registreeritud väljaspool Tabivere valda, kuid kelle tegevusest saavad Tabivere valla elanikud olulist kasu.
(2) Taotluse ühekordse toetuse saamiseks võib esitada mittetulundusühing, sihtasutus või seltsing ning äriühing § 2 lg 1 punktis 1 nimetatud tegevusteks.
(3) Kord ei laiene üldjuhul taotlejatele, kes on tegutsenud taotluse esitamise hetkeks vähem kui üks aasta.
(4) Toetust ei anta aruande- ega maksuvõlglastele ega neile taotlejatele, kellele on esitatud nõue toetuse tagasi maksmiseks ja kes pole seda teinud.
(1) Toetuse taotlemise aluseks on vormikohane taotlus (lisa 1), mis esitatakse Tabivere Vallavalitsusele (edaspidi vallavalitsus) hiljemalt iga aasta 1. oktoobriks.
(2) Vallavalitsus avaldab teate taotluste vastuvõtmisest valla veebilehel ja vallalehes vähemalt 1. kuu enne taotluste vastuvõtmise tähtaja saabumist.
(3) Taotlustähtaegade vahelisel ajal võib erakorraliste projektide toetamist otsustada vallavalitsus lähtudes reservfondi käsutamise õigusest ja eelarvelistest vahenditest.
(4) Taotlus esitatakse allkirjastatult kas paberkandjal või elektrooniliselt digitaalallkirjaga.
(5) Taotluses märgitakse andmed taotleja kohta, taotletav summa, toetuse kasutamise otstarve ja põhjendus.
(6) Taotlusele lisatakse taotleja kohta järgnev informatsioon:
1) jooksva aasta eelarve, arengu- või tegevuskava;
2) treenerite/juhendajate nimekiri ja teave nende erialase hariduse ja/või kvalifikatsiooni kohta;
3) treeningrühma liikmete nimekirjad (ees- ja perekonnanimi, sünniaeg, elukoht);
4) mittetulundusühingu puhul liikmete nimekiri;
5) sihtasutuse puhul asutajate nimekiri;
6) seltsingul tuleb esmaesitamisel lisada koopia ühise tegutsemise lepingust. Järgmiste toetuste taotlemisel tuleb kinnitada allkirjaga ühise tegutsemise lepingu kehtivust.
7) andmed vajalike finantsressursside olemasolu või nende saamise allikate kohta.
(8) Toetuse kasutamise perioodiks on eelarveaasta.
§ 4. Toetatavad tegevused ja kulud
(1) Abikõlblikud on need tegevused ja kulud, mis on otseselt vajalikud § 1 lõikes 2 toodud eesmärkide saavutamiseks.
(2) Ühekordse toetuse saamiseks peab toetatav objekt või tegevus olema kohalikul tasandil (külas, alevikus, kandis, vallas) prioriteetne ja sisalduma vastavas arengukavas.
(3) Toetust võib kasutada muudest fondidest ja programmidest rahastatavate projektide oma- ja kaasfinantseeringu katteks, näidates oma rahalise või mitterahalise panuse toetatavasse tegevusse.
§ 5. Mitteabikõlblikud tegevused ja kulud
(1) Ühekordse toetuse tähenduses ei ole abikõlblikud järgmised tegevused ja kulud:
(2) Abikõlblike kulude hulka ei arvata kulusid, mis tulenevad tehingust tulumaksuseaduse tähenduses seotud isikute vahel, välja arvatud juhul, kui selline tehing on vältimatu projekti elluviimiseks.
§ 6. Taotluse menetlemine ja otsuse tegemine
(1) Käesoleva korra tingimustele vastav taotlus esitatakse vallavalitsusele.
(2) Vallavalitsus kontrollib esitatud taotluses toodud andmete õigsust ja dokumentide vastavust käesoleva korra § 3 lõigetes 4, 5 ja 6 sätestatud nõuetele 10 tööpäeva jooksul taotluse esitamise tähtajast arvates. Puuduste ilmnemisel teavitatakse taotlejat ja antakse tähtaeg puuduste kõrvaldamiseks, mis ei tohi olla pikem kui 5 tööpäeva. Kui taotleja määratud tähtajaks puudusi ei kõrvalda, tagastatakse talle esitatud dokumendid ja menetlus toetuse määramiseks lõpetatakse.
(3) Toetuse eraldamise otsustab Tabivere Vallavolikogu (edaspidi volikogu) vallaeelarve vastuvõtmisega.
(4) Vallavalitsusel on õigus teha volikogule ettepanek taotluses sisalduvate tegevuste osaliseks rahastamiseks.
(5) Vallavalitsus teatab taotlejale toetuse eraldamisest või eraldamata jätmisest kirjalikult hiljemalt 1 kuu jooksul arvates otsuse tegemisest.
(6) Toetuse eraldamise ja maksmisega seotud vaidlusi lahendab vallavalitsus. Vaie haldusaktile või toimingule tuleb esitada vallavalitsusele haldusmenetluse seaduses sätestatud korras 30 päeva jooksul arvates päevast, millal isik vaidlustatavast haldusaktist või toimingust teada sai või oleks pidanud teada saama.
§ 7. Lepingu sõlmimine ja toetuse ülekandmine
(1) Tabivere vallavanem sõlmib toetuse saajaga lepingu (edaspidi leping) ühe kuu jooksul arvates otsuse tegemisest.
(2) Lepingus (lisa 2) sätestatakse:
2) toetuse kasutamise otstarve ja toetuse ülekandmise tähtaeg või maksegraafik;
3) vallavalitsuse õigused toetuseks eraldatud raha sihipärase kasutamise kontrollimisel;
4) fikseering, et lepingu sõlmimise ajaks ei ole taotlejal riigimaksu võlgnevusi;
6) toetuse kasutamise aruande esitamise tähtaeg ja kord;
(3) Kui pooled lepingu sõlmimises kokkuleppele ei jõua, lõpetatakse toetuse eraldamise menetlus.
§ 8. Aruandlus ja kontroll toetuse kasutamise üle
(1) Lepingus nimetatud tähtaegadeks on toetuse saaja kohustatud toetuse kasutamise kohta esitama vormikohase aruande (lisa 3).
(2) Vallavalitsus teavitab toetuse saajaid e-posti teel aruande esitamise kohustusest 1 kuu enne aruande esitamise tähtaja saabumist.
(3) Vallavalitsusel on õigus saada lisateavet toetuse kasutamise kohta ning nõuda lisaks toetuse kasutamise aruandele ka tõendite esitamist oma- ja kaasfinantseeringu kasutamise kohta.
(4) Toetuse sihtotstarbelise ja toetuslepingu tingimustele vastava kasutamise kontrolli teostab vallavalitsus. Toetuse kasutamise kontrollimisel lähtub vallavalitsus taotlusest, toetuse andmise otsusest, lepingust, aruannetest ja vajadusel kohapealse kontrolli tulemustest.
(5) Toetuse mittesihtotstarbelise kasutamise või lepingu tingimuste muu rikkumise korral on vallavalitsusel õigus toetusleping üles öelda ja nõuda saadud toetuse kas täielikku või osalist tagastamist.
§ 9. Mittetulundustegevuse toetuste menetluse vormid
(1) Käesoleva määrusega kehtestatakse järgmised vormid (juurde lisatud):
1) taotlus mittetulundustegevuse toetuseks vorm (lisa 1);
2) leping mittetulundustegevuse toetuseks vorm (lisa 2);
3) aruanne toetuse kasutamise kohta vorm (lisa 3);
(2) Käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud vormid on avaldatud Tabivere valla veebilehel www.tabivere.ee ja kättesaadavad valla kantseleis.
(1) Määruses reguleerimata küsimused lahendab ja otsustab vallavalitsus.
(2) Tunnistatakse kehtetuks Tabivere Vallavolikogu 23. oktoobri 2012 määrus nr 9 „Tabivere valla eelarvest mittetulundustegevuse toetuse andmise kord“.
Lisa 1 Taotlus mittetulundustegevuse toetuseks
Lisa 2 Leping mittetulundustegevuse toetuseks

matches:
§ 4
§ 5
§ 6
§ 7
§ 8
§ 9
§ 2
§ 4
§ 1
§ 5
§ 6
§ 3
§ 7
§ 8
§ 9