Tallinna ühisveevärgi ja -kanalisatsiooni arendamise kava 2010-2021
Tallinna Linnavolikogu 18.11.2010 määrus number 54 [RT IV, 21.05.2013, 35]
Jõustumine: 29.11.2010
Redaktsiooni kehtivus: 29.11.2010 - ... [RT IV, 21.05.2013, 35]
18. november 2010 nr 54
Määrus kehtestatakse kohaliku omavalitsuse korralduse seaduse § 6 lõike 1 ning ühisveevärgi ja -kanalisatsiooni seaduse § 4 lõigete 1 ja 11 alusel ning kooskõlas Tallinna Linnavolikogu 10. oktoobri 1996 määrusega nr 27 kinnitatud “Tallinna põhimääruse” § 6 lõike 1 punktiga 4.
§ 1. Kinnitada “Tallinna ühisveevärgi ja -kanalisatsiooni arendamise kava 2010-2021” (edaspidi arendamise kava) vastavalt lisale.
§ 2. Tallinna Linnavalitsusel:
(1) võtta arendamise kavas seatud eesmärgid ja põhimõtted aluseks ühisveevärgi ja -kanalisatsiooni arendamisel ning planeeringute koostamisel;
(2) arvestada iga-aastase eelarvekava koostamisel arendamise kava realiseerimiseks vajalike kulutustega vastavalt eelarve võimalustele;
(3) viia vee-ettevõtjate tegevuspiirkondade arv ja piirid vastavusse muutunud olukorraga, arvestades arendamise kavas toodud ettepanekuid;
(4) täpsustada arendamise kavas veeallikate kasutamist tulevikus linna joogiveevarustuses pärast täpsema terviseriski ning pinna- ja põhjavee segamise võimaluste uuringu koostamist. Optimaalse veevarustuse variandi väljatöötamisel arvestada ka vajadusega tagada veevarustuse töökindlus ja veekvaliteet ning võimalused linna veega varustamiseks hädaolukorras. Otsuste tegemiseni tagada põhjaveevarustusega piirkondade ja põhjavee tarbimise säilitamine senisel tasemel;
(5) võtta vastu seisukohad kinnistuid ja korruselamuid läbivate torustike määratlemiseks ühisveevärgi ja -kanalisatsiooni seaduse mõttes koos sellest tulenevate tegevuste ja vastutusalade piiritlemisega;
(6) moodustada töögrupp linnavalitsuse, linnavolikogu ja vee-ettevõtjate esindajatest, kes töötaksid välja linna sademeveesüsteemide, sh kraavide ja ojade ehitamise ja hooldamise kontseptsiooni;
(7) koostada kriteeriumid ühisveevärgi ja -kanalisatsiooniga katmata alade määratlemiseks varem asustatud piirkondades, arvestades olemasolevate süsteemide tehnilist seisukorda ja territooriumide iseärasusi.
§ 3. Tunnistada kehtetuks Tallinna Linnavolikogu 13. mai 2004 määrus nr 14 “Tallinna ühisveevärgi ja -kanalisatsiooni arendamise kava 2004-2015 kinnitamine” ja 13. detsembri 2007 määrus nr 55 “Tallinna Linnavolikogu 13. mai 2004 määrusega nr 14 kinnitatud “Tallinna ühisveevärgi ja -kanalisatsiooni arendamise kava 2004-2015” muutmine” ja 1. jaanuarist 2011 Tallinna Linnavolikogu 9. septembri 2010 määruse nr 45 “Tallinna Linnavolikogu määruste muutmine seoses euro kasutusele võtmisega” § 29 punkt 4.
§ 4. Määrus jõustub 29. novembril 2010.
LISA - Tallinna ühisveevärgi ja -kanalisatsiooni arendamise kava 2010-2021


Ida-Viru maakonna ettevõtluse ning inimeste tööalaste oskuste mitmekesistamiseks toetuse eraldamise tingimused ja kord – Riigi Teataja
Ida-Viru maakonna ettevõtluse ning inimeste tööalaste oskuste mitmekesistamiseks toetuse eraldamise tingimused ja kord
Ida-Viru maakonna ettevõtluse ning inimeste tööalaste oskuste mitmekesistamiseks toetuse eraldamise tingimused ja kord - sisukord
§ 3 Rakendamine
§ 4 Toetuse andmise eesmärk ja oodatavad tulemused
§ 5 Toetatav projekt
§ 12 Taotluste menetlemine ja hindamine
§ 13 Taotluse rahuldamine, osaline rahuldamine, kõrvaltingimusega rahuldamine ja rahuldamata jätmine
§ 14 Taotluse rahuldamise otsuse muutmine
4 Aruannete esitamine, toetuse väljamaksmine, toetuse saaja ning rakendusüksuse õigused ja kohustused
§ 15 Toetuse kasutamisega seotud aruannete esitamine
§ 16 Toetuse väljamaksmine
§ 18 Toetuse saaja õigused
§ 19 Rakendusüksuse kohustused
§ 20 Rakendusüksuse õigused
§ 21 Toetuse tagasinõudmise alused
§ 22 Vaide esitamine ja menetlemine
RT I, 16.05.2020, 3
Vastu võetud 15.05.2020 nr 21
(1) Määrusega kehtestatakse Rahandusministeeriumi valitsemisala eelarves olevate vahendite kasutamiseks Ida-Viru maakonna ettevõtluse ning inimeste tööalaste oskuste mitmekesistamiseks toetuse andmise tingimused ja kord.
(2) Toetuse andmisel lähtutakse Vabariigi Valitsuse 20. märtsi 2014. a korraldusega nr 107 kinnitatud „Eesti regionaalarengu strateegiast 2014–2020“.
(3) Toetuse andmise sihtpiirkonnaks on Ida-Viru maakond (edaspidi piirkond).
(4) Kui määruse alusel antav toetus on Euroopa Komisjoni määruse (EL) nr 651/2014 ELi aluslepingu artiklite 107 ja 108 kohaldamise kohta, millega teatavat liiki abi tunnistatakse siseturuga kokkusobivaks (ELT L 187, 26.06.2014, lk 1–78) (muudetud komisjoni määrusega (EL) 2017/1084 (ELT L 156, 20.06.2017, lk 1–18) (edaspidi üldine grupierandi määrus), artikli 14 või 56 alusel investeeringuteks ette nähtud regionaalabi või kohalikule taristule antav investeeringuteks ette nähtud abi, kohaldatakse toetuse andmisel üldises grupierandi määruses ja konkurentsiseaduse §-s 342 sätestatut.
(5) Kui toetus on käsitatav vähese tähtsusega abina Euroopa Komisjoni määruse (EL) nr 1407/2013, milles käsitletakse Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklite 107 ja 108 kohaldamist vähese tähtsusega abi suhtes (ELT L 352, 24.12.2013, lk 1–8) (edaspidi VTA määrus), artikli 3 mõistes, järgitakse toetuse andmisel nimetatud määruses ja konkurentsiseaduse §-s 33 sätestatut.
(6) Määrust ei kohaldata riigiabi saajale, kellele Euroopa Komisjoni eelneva otsuse alusel, millega abi on tunnistatud ebaseaduslikuks ja siseturuga kokkusobimatuks, esitatud korraldus abi tagasimaksmiseks on seni täitmata.
(7) Määrust ei kohaldata riigiabi saajale, kes on raskustes ettevõtja üldise grupierandi määruse artikli 2 punkti 18 mõistes.
(8) Määrust ei kohaldata lisaks lõikes 7 nimetatule ka muudel üldise grupierandi määruse artikli 1 lõigetes 2–5 ja VTA määruse artikli 1 lõikes 1 sätestatud juhtudel.
1) e-toetus – toetuste iseteeninduskeskkond taotluste ja dokumentide esitamiseks;
2) projekt – tegevus või tegevuste kogum, milleks toetust taotletakse;
3) põhivara – nii materiaalne põhivara, mida kasutatakse toodete tootmisel ja teenuste osutamisel, rendile andmiseks või halduseesmärkidel ning kavatsetakse kasutada pikema perioodi jooksul kui üks aasta, kui ka ilma füüsilise substantsita immateriaalne põhivara, mis on teistest varadest eristatav mitterahaline vara ja mida kavatsetakse kasutada pikema perioodi jooksul kui üks aasta;
4) alginvesteering – investeering materiaalsesse või immateriaalsesse varasse seoses uue ettevõtja asutamisega, olemasoleva ettevõtja tootmisvõimsuse suurendamisega, ettevõtja toodangu mitmekesistamisega toodetega, mida ei ole veel ettevõttes toodetud, või olemasoleva ettevõtja kogu tootmisprotsessi täieliku ümberkorraldamisega;
5) ümberpaigutamine – sama või sarnase tegevuse või selle osa üleviimine ühest Euroopa Majanduspiirkonna lepingu osalisriigi ettevõttest (algne ettevõte) teise lepingu muus osalisriigis asuvasse ettevõttesse, kuhu toetatav investeering tehakse (toetatav ettevõte), juhul kui toode või teenus täidab nii algses kui ka toetatavas ettevõttes vähemalt osaliselt sama otstarvet ja vastab sama liiki tarbija nõudmistele või vajadustele ning Euroopa Majanduspiirkonnas asuva abisaaja ühes ettevõttes lähevad samas või sarnases tegevusalas kaduma töökohad;
6) väikeettevõtja – ettevõtja, kes vastab üldise grupierandi määruse I lisas väikese suurusega ettevõtjale sätestatud kriteeriumidele;
7) keskmise suurusega ettevõtja – ettevõtja, kes vastab üldise grupierandi määruse I lisas keskmise suurusega ettevõtjale sätestatud kriteeriumidele;
8) suurettevõtja – ettevõtja, kes ei vasta üldise grupierandi määruse I lisas väikese ja keskmise suurusega ettevõtjale sätestatud kriteeriumidele;
9) põhivarainvesteering – investeering materiaalsesse või immateriaalsesse põhivarasse rahandusministri 22. detsembri 2017. a määruse nr 105 „Raamatupidamise Toimkonna juhendite kehtestamine“ lisa 5 mõistes;
10) omafinantseering – toetuse taotleja või juriidilisest isikust kaasfinantseerija rahaline panus projekti abikõlblike kulude katmiseks, mis on kajastatud projekti eelarves ja mida toetusest ei hüvitata.
§ 3. Rakendamine
§ 4. Toetuse andmise eesmärk ja oodatavad tulemused
(1) Toetust antakse eesmärgiga elavdada Ida-Viru maakonnas kõrgema lisandväärtusega ettevõtlust, pidurdada nooremaealise elanikkonna väljavoolu ja piirkonna eelisarendamise abil vähendada piirkonna mahajäämust võrreldes teiste Eesti piirkondadega.
(2) Toetuse saaja peab saavutama vähemalt ühe järgmistest tulemusnäitajatest taotluse rahuldamise otsuses sätestatud mahus:
1) projektist kasu saanud unikaalsete ettevõtjate arv on vähemalt kümme;
2) projektist kasu saanud inimeste arv on vähemalt 50.
(3) Toetuse saaja peab saavutama vähemalt ühe järgmistest väljundnäitajatest:
1) lisandunud uute ettevõtluse mitmekesistamist või inimeste tööturul rakendatavaid oskusi arendavate teenuste või tegevuste arv piirkonnas;
2) ettevõtluse mitmekesistamist või inimeste tööturul rakendatavaid oskusi arendavate teenuste või tegevuste mahu kasv piirkonnas.
§ 5. Toetatav projekt
(1) Toetatakse projekti, millega panustatakse vähemalt ühte § 4 lõikes 2 nimetatud tulemusnäitajasse ning vähemalt ühte § 4 lõikes 3 nimetatud väljundnäitajasse.
(2) Määruse alusel toetatakse:
1) projekte põhivarainvesteeringute tegemiseks (edaspidi põhivarainvesteeringute projekt);
2) projekte taotleja tegevuste arendamiseks (edaspidi tegevuskulude projekt).
(3) Abikõlblikud on kulud põhivarainvesteeringu tegemiseks või taotleja tegevuse arendamiseks.
(4) Põhivarainvesteeringu projekti korral on abikõlblikud:
1) materiaalse põhivara soetamise kulud, sealhulgas hoonete ja rajatiste ehitamine;
2) põhivarainvesteeringu ettevalmistamisega seotud kulud;
3) immateriaalse põhivara soetamise, arendamise ja juurutamise kulud;
4) toetusest teavitamise kulud.
(6) Põhivarainvesteeringu projekti ettevalmistamisega seotud kuludeks loetakse:
2) ehitusprojekti ekspertiisi tegemise kulud;
3) ehitusmaksumuse kalkulatsiooni koostamise kulud;
4) ehitusgeoloogiliste ja -geodeetiliste uurimistööde kulud;
5) keskkonnamõjude hindamise kulud;
6) ehitusloa väljastamisega seotud kulud;
7) muinsuskaitse eritingimuste koostamise ja selleks vajalike uuringute kulud.
(7) Tegevuskulude projekti korral on abikõlblikud:
3) uuringute, analüüside ja ekspertiiside tegemise kulud;
4) koolituste, nõustamiste, turundustegevuste, seminaride ja õppereiside korraldamise kulud;
5) teavitustegevuste, sealhulgas toetusest teavitamise kulud.
(8) Tegevuskulude projekti korral hüvitatakse projekti üldkulud ühtse määra alusel, mis on 25 protsenti projekti otsestest personalikuludest. Kui projektis personalikulusid ei ole, siis üldkulusid ei hüvitata. Projekti üldkuludeks loetakse:
(9) Käibemaks on abikõlblik kulu juhul, kui on võimalik näidata, et vastavalt käibemaksu reguleerivatele õigusaktidele ei ole projektis tasutud käibemaksu sisendkäibemaksuna õigust maha arvata või käibemaksu tagasi taotleda ning käibemaksu ei hüvitata ka muul moel. Kui selles osas ei ole võimalik kindlust saavutada, tuleb käibemaksu käsitada mitteabikõlbliku kuluna.
(10) Abikõlblikud on projektiga seotud kulud, mis tehakse projekti abikõlblikkuse perioodil ja tasutakse enne toetuse maksetaotluse esitamist.
(11) Kulu arvestatakse tekkepõhiselt. Kulu loetakse tekkinuks, kui kulu aluseks olev töö tehakse, kaup saadakse kätte või teenus osutatakse projekti abikõlblikkuse perioodil ja kulu tekkimine on tõendatav. Lihtsustatud kulude korral peavad kulu aluseks olevad toetatavad tegevused olema tehtud projekti abikõlblikkuse perioodil.
(12) Kui toetus on käsitatav vähese tähtsusega abina, on põhivarainvesteeringu projekti korral abikõlblikud lõigetes 4 ja 9 ning tegevuskulude projekti korral lõigetes 7 ja 9 nimetatud kulud.
(13) Kui põhivarainvesteeringu projekti toetus on käsitatav riigiabina üldise grupierandi määruse grupierandi liikide mõistes, loetakse abikõlblikuks järgmised kulud:
1) investeeringuteks ette nähtud regionaalabi korral lõigetes 4 ja 9 nimetatud alginvesteeringu kulud, lähtudes üldise grupierandi määruse artikli 14 lõigetes 5–11 sätestatud erisustest;
2) kohalikule taristule antava investeeringuteks ette nähtud abi korral on abikõlblikud lõigetes 4 ja 9 nimetatud kulud.
(14) Mitteabikõlblikud kulud on:
1) sularahas tasutud kulud;
2) kinnisasja soetamise kulud;
3) trahv, vaidlustega seotud õigusabikulud, kohtukulud ja viivis;
4) projektijuhtimise kulud;
5) erisoodustusmaks;
7) kulud, mis on toetuse saajale hüvitatud teistest meetmetest või riigieelarve, muu avaliku sektori või välisabi vahenditest;
8) kulud, mis on tehtud väljaspool projekti abikõlblikkuse perioodi.
(15) Tegevuskulude projekti edasiantava toetuse korral peab toetuse andmine olema korraldatud avalikult ja läbipaistvalt.
(1) Projekti abikõlblikkuse periood on taotluses ning taotluse rahuldamise otsuses määratud ajavahemik, kui projekt algab ja lõpeb ning projektiks vajalikud kulud tekivad.
(2) Projekti abikõlblikkuse periood võib alata taotlusvooru väljakuulutamise päeval, välja arvatud juhul, kui tegemist on põhivarainvesteeringu projektiga ning toetus on käsitatav riigiabina üldise grupierandi määruse mõistes.
(3) Kui põhivarainvesteeringu projekti toetus on käsitatav riigiabina üldise grupierandi määruse mõistes, ei tohi taotleja projekti alustada ega võtta kohustusi projekti elluviimiseks enne taotluse esitamist rakendusüksusele.
(4) Projekti abikõlblikkuse perioodi kestus on maksimaalselt kuni taotlusvooru aastale järgneva aasta lõpuni ja selle pikendamist kuni kuue kuu võrra võib toetuse saaja taotleda järgmistel tingimustel:
1) projekti elluviimiseks on ilmnenud toetuse saajast sõltumatud erakordsed või ettenägematud asjaolud;
2) projekti abikõlblikkuse perioodi pikendamiseks on toetuse saaja esitanud taotluse enne abikõlblikkuse perioodi lõppu.
(5) Taotlus projekti abikõlblikkuse perioodi pikendamiseks tuleb esitada toetuse saaja esindusõiguslikul isikul e-toetuse kaudu.
(6) Projekti abikõlblikkuse perioodi pikendamise taotluse rahuldamisest või mitterahuldamisest teavitab toetuse andja toetuse saajat e-toetuse kaudu kümne tööpäeva jooksul taotluse esitamisest arvates.
(1) Taotletava toetuse maksimaalne summa põhivarainvesteeringu projekti korral on 1 650 000 eurot ja tegevuskulude projekti korral 200 000 eurot. Taotletava toetuse minimaalne summa põhivarainvesteeringu projekti korral on 40 000 eurot ja tegevuskulude projekti korral 10 000 eurot.
(2) Toetuse osakaal põhivarainvesteeringu projekti korral on kuni 75 protsenti, tegevuskulude projekti korral kuni 90 protsenti tegevuste abikõlblikest kuludest.
(3) Üldises grupierandi määruses sätestatud tingimustele vastava toetuse puhul ei või projektile antava toetuse summa ületada nimetatud määruse artiklis 4 nimetatud teavitamiskünniseid.
(4) Kui toetust käsitatakse regionaalabina üldise grupierandi määruse artikli 14 mõistes, on maksimaalne toetus suurettevõtja puhul 25 protsenti, keskmise suurusega ettevõtja puhul 35 protsenti ja väikeettevõtja puhul 45 protsenti abikõlblikest kuludest.
(5) Kui toetust käsitatakse abina kohalikule taristule üldise grupierandi määruse artikli 56 mõistes, ei tohi toetuse summa ületada abikõlblike kulude ja investeeringu tegevuskasumi vahet. Tegevuskasum tuleb abikõlblikest kuludest maha arvata eelnevalt asjakohaste prognooside alusel või tagasinõudmise mehhanismi kaudu.
(6) Kui toetus antakse projektile mitme üldises grupierandi määruses sätestatud grupierandi alusel, kohaldatakse nimetatud määruse artiklis 8 sätestatud kumuleerimisreegleid. Üldise grupierandi määruse alusel antavat riigiabi ei tohi kumuleerida mis tahes vähese tähtsusega abiga, mille puhul on abikõlblikud kulud samad, kui sellise kumuleerimise tulemusel ületatakse abi osakaal, mis on sätestatud üldise grupierandi määruse III peatükis.
(7) Kui toetus on käsitatav vähese tähtsusega abina, kehtivad järgmised nõuded:
1) komisjoni määruse (EL) nr 1407/2013 alusel antava vähese tähtsusega abi korral ei tohi abi saajale jooksva majandusaasta ja kahe eelneva majandusaasta jooksul nimetatud määruse kohaselt antud vähese tähtsusega abi koos taotletava toetusega ületada 200 000 eurot;
2) kui abi saaja on maanteetranspordi valdkonnas rendi või tasu eest kaupu vedav ettevõtja, ei tohi talle jooksva majandusaasta ja kahe eelneva majandusaasta jooksul antud vähese tähtsusega abi koos taotletava toetusega ületada 100 000 eurot;
4) vähese tähtsusega abi andmisel peab arvesse võtma komisjoni määruse (EL) nr 1407/2013 artikli 5 lõikes 1 sätestatud erinevateks eesmärkideks antava vähese tähtsusega abi kumuleerimisreegleid.
(8) Kui toetus on käsitatav riigiabina üldise grupierandi määruse mõistes või vähese tähtsusega abina VTA määruse mõistes ja projekti finantseeritakse lisaks ka teistest riigi, kohaliku omavalitsuse üksuse, Euroopa Liidu ja selle liikmesriikide vahenditest, ei tohi projekti eespool nimetatud vahenditest ja käesoleva määruse alusel antavast toetusest finantseerimise osakaal ületada kokku vastavale abile kohalduvaid finantseerimismäärasid.
(1) Taotluse esitamise tähtaja, taotlusvooru eelarve ja tingimused kuulutab rakendusüksus välja oma veebilehel vähemalt seitse kalendripäeva enne taotlusvooru avamise päeva. Taotlusvooru rahalisest mahust teavitab ministeerium rakendusüksust enne taotlusvooru väljakuulutamist. Põhivarainvesteeringu projektidele ja tegevuskulude projektide taotlusvoorud kuulutatakse välja eraldi.
(2) Taotlus tuleb esitada taotlusvooru väljakuulutamisel sätestatud tähtajaks.
(3) Taotluse peab esitama esindusõiguslik isik e-toetuse kaudu.
(4) Kui taotluse esitamisel esineb e-toetuses tehniline viga, mis takistab taotluse tähtaegset esitamist, loetakse taotluse esitamise tähtpäevaks järgmine tööpäev pärast vea likvideerimist.
(5) Ühes taotlusvoorus saab taotleja esitada ühe taotluse. Kui samaaegselt on avatud taotlusvoor põhivarainvesteeringu projektidele ja tegevuskulude projektidele, saab taotleja esitada taotluse mõlemas voorus.
(6) Sama taotleja ei saa põhivarainvesteeringu projektile toetust rohkem kui üks kord. Tegevuskulude projektile ei saa toetust rohkem kui kahes järjestikuses taotlusvoorus.
(1) Toetuse taotlejaks võib olla sihtasutus, mittetulundusühing või avalik-õiguslik isik, välja arvatud kohaliku omavalitsuse üksus või riik. Taotleja põhikirjaline tegevus, varasem kogemus või ellu viidud ühekordsed projektid peavad toetama §-s 5 nimetatud projekti rakendamist.
(2) Taotleja maksu- või maksevõlg koos intressidega ei tohi olla suurem kui 100 eurot või see peab olema ajatatud. Maksuvõla ajatamise korral peavad maksud olema tasutud ajakava kohaselt.
(3) Kui taotleja on varem saanud käesoleva määruse alusel toetust, mis on kuulunud tagasimaksmisele, peavad tagasimaksed, mille maksmise tähtpäev on saabunud, olema nõutud summas tehtud.
(4) Taotleja või tema üle valitsevat mõju omava isiku suhtes ei tohi olla algatatud likvideerimis-, sundlõpetamis- või pankrotimenetlust ega tehtud pankrotiotsust.
(5) Kui toetust taotletakse põhivarainvesteeringu projektile, peab taotlejal olema selle kinnistu, millele tarnitavate seadmete ostuks või hoonete ja rajatiste ehitamiseks toetust taotletakse, kasutusõigus, sealhulgas peab ta olema kinnistu omanik või omama kinnistu kasutamiseks tähtajalist rendi- või üürilepingut, hoonestusõigust või kasutusvaldust vähemalt viis aastat pärast projektile viimase makse tegemist.
(1) Taotlus peab sisaldama järgmisi dokumente ja informatsiooni ulatuses, mis võimaldab kontrollida taotleja ning projekti vastavust nõuetele ning hinnata projekti vastavalt § 12 lõikes 5 nimetatud kriteeriumidele:
2) projekti nimetus, asukoht, tegevused, eesmärgid, oodatavad tulemused ja väljundnäitajad;
3) projekti tegevuste algus- ja lõpptähtpäev;
4) kinnitus taotleja vastavuse kohta §-s 10 sätestatud nõuetele;
5) kulutuste kalkulatsioonid ja nende aluseks olevate dokumentide koopiad, sealhulgas hinnapakkumised, hinnakirjad ja eelarved koos lähteülesandega;
6) kinnitus omafinantseeringu olemasolu kohta;
7) projektimeeskonna liikmete kompetentside kirjeldus;
8) põhivarainvesteeringu korral, kui taotleja ei ole kinnistu omanik, siis kinnistu kasutusõigust sisaldav rendi-, hoonestusõiguse või kasutusvalduse leping;
9) ehitamise korral ehitusprojekt, mis vastab vähemalt majandus- ja taristuministri 17. juuli 2015. a määruses nr 97 „Nõuded ehitusprojektile” sätestatud eelprojekti staadiumile;
10) regionaalabi korral taotleja kinnitus, et kahe aasta jooksul enne abitaotluse esitamist ei ole toimunud § 2 punkti 5 mõistes ümberpaigutamist ettevõttesse, kuhu tehakse taotletud abi alusel algne investeering, ning et ta võtab kohustuse, et ümberpaigutamist ei toimu kahe aasta jooksul pärast seda, kui taotletud abi alusel on algne investeering tehtud;
11) volikiri, kui taotleja esindajaõiguslik isik tegutseb volituse alusel.
(2) Kui taotleja on projektile või osale projekti tegevustest taotlenud toetust samal ajal mitmest toetusmeetmest või muudest riigieelarvelistest, Euroopa Liidu või muudest välisabi vahenditest, peab taotleja esitama sellekohase teabe.
(3) Ehitamise korral peab valmiv ehitis olema kasutatav kõigile selle objekti kasutajarühmadele parimal võimalikul viisil vastavalt universaalse disaini põhimõtetele.
(4) Paragrahvi 10 lõikes 5 nimetatud tingimuse täitmist tõendavad dokumendid võib esitada pärast § 13 lõikes 4 nimetatud kõrvaltingimusega rahuldamise otsuse tegemist.
§ 12. Taotluste menetlemine ja hindamine
(1) Taotluse menetlemise tähtaeg on kuni 30 tööpäeva taotluste esitamise tähtpäevast arvates.
(2) Rakendusüksus viib esmalt läbi taotluse nõuetele vastavuse kontrolli. Kui taotlus ei vasta kehtestatud nõuetele või on vajalik täiendav teave projekti kohta, on rakendusüksusel õigus nõuda taotluse vastavusse viimist kehtestatud nõuetega, täiendava dokumentatsiooni esitamist või muudatuste tegemist taotluse andmetes kuni kümne tööpäeva jooksul vastava nõude esitamisest arvates. Taotluse menetlemise tähtaeg pikeneb puuduste kõrvaldamiseks antud aja võrra.
(3) Kui taotlus ei vasta nõuetele ja seda ei viida lõikes 2 nimetatud tähtaja jooksul nõuetega vastavusse, teeb rakendusüksus rahuldamata jätmise otsuse taotlust sisuliselt hindamata.
(5) Hindamiskomisjon hindab vastavaks tunnistatud taotlusi järgmiste hindamiskriteeriumide lõikes:
1) hindamiskriteerium 1 – projekti mõju meetme eesmärkide ja oodatavate tulemuste saavutamisele (osakaal 40 protsenti);
2) hindamiskriteerium 2 – taotleja võimekus projekti elluviimiseks (osakaal 30 protsenti);
3) hindamiskriteerium 3 – projekti põhjendatus ja kuluefektiivsus (osakaal 30 protsenti);
4) lisakriteerium – projekti uudsus.
(6) Projekti vastavust hindamiskriteeriumidele 1–3 hinnatakse skaalal 0–4, millest kõrgeim hinne on 4 ja madalaim 0. Lisakriteeriumi lõikes saab anda kuni 0,5 punkti.
(7) Hindamiskriteeriumide sisu täpsustatakse hindamismetoodikas, mille kinnitab rakendusüksus kooskõlastatult ministeeriumiga ja mis avalikustatakse rakendusüksuse veebilehel.
(8) Hinnang taotlusele loetakse positiivseks, kui sellele hindamisel antud kriteeriumide 1–3 koondhinne on vähemalt 2,75 ja kriteeriumides 1–3 on hinnatud vähemalt hindega 2.
(9) Hinnang taotlusele loetakse negatiivseks ning taotlus ei kuulu rahuldamisele, kui sellele hindamisel antud kriteeriumide 1–3 koondhinne on alla 2,75 või vähemalt üht kriteeriumidest 1–3 on hinnatud madalamalt kui hindega 2.
(10) Positiivse hinnangu saanud taotlused järjestatakse hindamistulemuste alusel pingeritta. Kui mitme projekti tulemuste koondsumma on võrdne, eelistatakse projekte, mis said hindamiskriteeriumi 1 raames kõrgema hinde.
§ 13. Taotluse rahuldamine, osaline rahuldamine, kõrvaltingimusega rahuldamine ja rahuldamata jätmine
(2) Taotluse rahuldamise otsus tehakse § 12 lõikes 8 nimetatud lävendi ületanud projekti puhul, kui selle rahastamise summa ei ületa pingerea alusel taotlusvooru eelarvet.
(3) Taotluse osalise rahuldamise otsus tehakse § 12 lõikes 8 nimetatud lävendi ületanud projekti puhul, kui taotletud toetuse summa või projekti kulud ei ole projekti eesmärkide, tulemuste või väljundinäitajate seisukohast osaliselt põhjendatud või kui taotluse täielik rahuldamine ei ole võimalik taotluste rahastamiseks ette nähtud toetuse vabade vahendite mahu tõttu. Osalise rahuldamise otsuse puhul on vajalik taotleja nõusolek, mille puudumise korral teeb rakendusüksus taotluse rahuldamata jätmise otsuse.
(4) Taotluse kõrvaltingimusega rahuldamise otsus tehakse § 12 lõikes 8 nimetatud lävendi ületanud projekti puhul § 10 lõikes 5 nimetatud tingimuste täitmiseni või muul põhjendatud juhul.
(5) Taotluse rahuldamata jätmise otsus tehakse projekti puhul, mis ei ületa § 12 lõikes 8 nimetatud lävendit või mille summa ületab pingerea alusel taotlusvooru eelarvet.
(6) Taotluse rahuldamise, osalise rahuldamise või kõrvaltingimusega rahuldamise otsuses (edaspidi otsus) tuleb ette näha, et põhjendatud juhul võib seda muuta, kui ilmnevad otsust mõjutada võivad asjaolud.
6) kui see on asjakohane, siis teave, et toetus on riigiabi või vähese tähtsusega abi, näidates ära ühtlasi viite vastavale Euroopa Komisjoni määrusele ja sättele;
7) projekti eesmärk, projekti tegevused ja elluviimise eeldatav ajakava;
8) projekti mõõdetavad näitajad koos sihttasemetega;
15) toetuse andmisega kaasnev kõrvaltingimus, kui tegemist on kõrvaltingimusega otsusega;
16) toetuse maksmise tingimused;
17) taotluse osalise rahuldamise otsuse puhul põhjendus.
1) taotluse osalist või kõrvaltingimusega rahuldamist;
§ 14. Taotluse rahuldamise otsuse muutmine
1) ei ole kooskõlas projekti tegevuste ja eesmärkidega või seab kahtluse alla projekti oodatava tulemuse saavutamise;
3) seab kahtluse alla projekti lõpetamise abikõlblikkuse perioodil;
(4) Toetuse saaja võib kooskõlastatult rakendusüksusega muuta taotluse rahuldamise otsuse muutmise avaldust esitamata projekti eelarves konkreetsele tegevusele ette nähtud eelarverea mahtu teise tegevuse eelarverea mahu arvelt kuni 20 protsendi võrra tingimusel, et ei muutu projekti väljundid, tulemused ja eesmärgid ning projekti abikõlblike kulude kogumaht ning toetuse osakaal ei suurene. Sama tegevuse eelarverea piires võib toetuse saaja teha muudatusi rakendusüksusega kooskõlastamata.
4. peatükk Aruannete esitamine, toetuse väljamaksmine, toetuse saaja ning rakendusüksuse õigused ja kohustused
§ 15. Toetuse kasutamisega seotud aruannete esitamine
(1) Toetuse saaja esitab rakendusüksusele projekti vahe- ja lõpparuanded taotluse rahuldamise otsuses sätestatud tähtaegadel. Aruandlusperioodi pikkus on maksimaalselt 12 kuud. Toetuse saaja esitab projekti lõpparuande 45 kalendripäeva jooksul pärast projekti abikõlblikkuse perioodi lõppemist.
(2) Vahe- ja lõpparuannetes esitatakse info projekti edenemise ning oodatavate tulemuste ja väljundnäitajate saavutamise kohta rakendusüksuse ette antud vormil e-toetuse kaudu.
§ 16. Toetuse väljamaksmine
(1) Toetus makstakse välja toetuse saajale tegelike kulude või ühtse määra alusel vastavalt otsuses toodud tingimustele. Kui toetus makstakse välja etapi kaupa, eelneb väljamaksele vahearuande kinnitamine. Pärast lõpparuande kinnitamist välja makstava lõppmakse summa peab moodustama toetuse kogumahust vähemalt 10 protsenti.
(2) Maksetaotlus esitatakse rakendusüksusele rakendusüksuse poolt otsuses ette antud viisil e-toetuse kaudu. Maksetaotlus esitatakse koos vahe- või lõpparuandega.
(6) Tegelike kulude alusel toetuse maksmise eeldused on järgmised:
2) projekti kulude tekkimist tõendavate dokumentide või nende koopiate ja punktis 1 nimetatud kulude tasumist tõendavate dokumentide või nende koopiate esitamine rakendusüksusele;
(7) Kõik projekti raames tehtud kulud peavad olema tasutud toetuse saaja pangakontolt.
(8) Toetuse saaja võib taotleda toetuse väljamaksmist pärast kulu tekkimist ja omafinantseeringu tasumist.
(9) Lõike 8 kohase makse saamisel esitab toetuse saaja rakendusüksusele kulu toetuse ulatuses tasumist tõendavad dokumendid kümne kalendripäeva jooksul makse saamisest arvates.
(10) Tegevuskulude projekti korral võib taotleda osa toetuse väljamaksmist ettemaksena. Ettemakse suurus ei tohi ületada 60 protsenti kogu toetussummast. Ettemakse saamise korral saab toetuse saaja taotleda järgmist väljamakset pärast ettemakse abikõlblikeks kuludeks kasutamise tõendamist.
(11) Riigi Tugiteenuste Keskusel on õigus tasaarveldada projekti järgmise aruandeperioodi eest välja makstavat toetus projekti varasema aruandeperioodi käigus tagasinõutud toetusega.
4) riigihangete seaduse subjektina järgima hangete läbiviimisel riigihangete seaduses kehtestatud nõudeid;
5) esitama võrreldavad hinnapakkumised üksteisest sõltumatutelt pakkujatelt ja pakkumise lähteülesande kirjelduse kõikide kulutuste puhul, kui projekti elluviimiseks teenuse, asja või ehitustöö ostutehing on suurem kui 5000 eurot, või põhjendama pakkumiste esitamise võimatust, kui tegemist ei ole riigihangete seaduse subjektiga;
6) esitama rakendusüksuse nõutud informatsiooni ja aruanded ettenähtud vormil, viisil ja tähtajal;
7) eristama selgelt oma raamatupidamises toetatava projekti kulud ja neid kajastavad kulu- ja maksedokumendid oma muudest kuludest ning kulu- ja maksedokumentidest;
8) taotlema projekti kestuse, tegevuste või kulude muutmiseks rakendusüksuselt nõusolekut, esitades vastava muutmistaotluse projekti abikõlblikkuse perioodil;
9) kandma kõik kulud, mis tulenevad projekti kallinemisest otsuses sätestatud summaga võrreldes;
10) võimaldama rakendusüksusel teostada kohapealset kontrolli toetuse ning omafinantseeringu kasutamist kajastavate kulu- ja maksedokumentide üle ning võimaldama kontrollijal juurdepääsu projektiga seotud ruumidesse ja territooriumidele, mida ta omab, rendib või mistahes muul moel kasutab;
11) andma kontrollija käsutusse kõik soovitud projektiga seotud andmed ja dokumendid viie tööpäeva jooksul vastava teate saamisest arvates;
12) osutama kontrolli kiireks läbiviimiseks igakülgset abi;
13) näitama projekti abikõlblikkuse perioodil ja pärast selle lõppu kuni sihipärase kasutamiskohustuse lõpuni rakendusüksuse ette antud viisil, et tegemist on Ida-Virumaa programmi raames antud toetusega;
14) säilitama vastavalt raamatupidamise seaduse §-le 12 taotluse ja toetusega ning projektiga seonduvat dokumentatsiooni ja materjale viis aastat pärast projektile viimase makse tegemisest;
15) kui toetus on vähese tähtsusega abi või riigiabi, säilitama projektiga seotud dokumente kümme aastat projektile viimase makse tegemisest;
16) tagama põhivarainvesteeringu korral projekti eesmärgi täitmiseks vajaliku vara sihtotstarbelise kasutamise vähemalt viie aasta jooksul projektile viimase makse tegemisest, mis ei takista selle perioodi jooksul masinate või seadmete väljavahetamist, kui need on vananenud või purunenud, tingimusel et majandustegevust jätkatakse asjaomases piirkonnas eespool nimetatud miinimumperioodi jooksul;
17) regionaalabina antud toetuse korral tagama, et kahe aasta jooksul pärast seda, kui taotletud abi alusel on algne investeering tehtud, ei toimu ümberpaigutamist § 2 punkti 5 mõistes;
18) põhivarainvesteeringu korral kooskõlastama rakendusüksusega projektiga hõlmatud kinnistu osas õiguste üleandmise korral üleandmise tingimused ning edasise vastutuse vara sihtotstarbelise kasutuse eest viie aasta jooksul projekti abikõlblikkuse perioodi lõppemisest arvates;
19) viivitamata kirjalikult informeerima rakendusüksust kõigist esitatud andmetes toimunud muudatustest või asjaoludest, mis mõjutavad või võivad mõjutada toetuse saaja kohustuste täitmist;
20) viivitamata kirjalikult informeerima tegevuste käigus ilmnenud asjaolust, mis ohustab projekti tulemuse saavutamist ja projekti edasise jätkamise otstarbekust;
21) vähese tähtsusega abi edasi andmisel kontrollima abisaaja vähese tähtsusega abi jääki enne tegevuste elluviimist ja veenduma, et vähese tähtsusega abi jääk võimaldab abi edasi anda;
22) vähese tähtsusega abi edasi andmisel kohustuma pidama arvestust antava abi kohta ning teavitama abi saajat abi andmisest;
23) vähese tähtsusega abi edasi andmisel esitama rakendusüksusele andmed vähese tähtsusega abi saanud tegevustes osalejate nimede ja antud abi summadega rakendusüksuse määratud vormil, mitte harvem kui kord kvartalis.
§ 18. Toetuse saaja õigused
§ 19. Rakendusüksuse kohustused
5) vähese tähtsusega abi ja riigiabi andmise korral säilitama toetuse andmisega seotud dokumente kümme aastat viimase toetuse makse tegemisest arvates;
7) vähese tähtsusega abi ja riigiabi andmise korral esitama andmed toetuse andmise kohta riigiabi ja vähese tähtsusega abi registrile.
§ 20. Rakendusüksuse õigused
2) nõuda taotluses sisaldunud kulude kohta mistahes täiendavate andmete ja dokumentide esitamist;
4) nõuda toetus osaliselt või täielikult tagasi vastavalt §-le 21, kui toetuse saaja ei saavuta projektis oodatavaid tulemusi või väljundnäitajaid või toetust ei ole kasutatud sihipäraselt.
§ 21. Toetuse tagasinõudmise alused
1) kulu ei ole abikõlblik, sealhulgas maksetaotluse menetluse peatamise aluseks olev asjaolu ei ole tähtaja jooksul selgunud või kõrvaldatud;
4) projekti oodatavate tulemuste saavutamine või põhivarainvesteeringu korral sihipärane kasutamine viie aasta jooksul pärast projektile viimase makse tegemisest vastavalt ettenähtud tingimustele ja tähtajale ei ole võimalik, sealhulgas toetuse saaja suhtes on algatatud likvideerimismenetlus või haldur või kohus on prokurörile või politseile esitanud pankrotiseaduse § 28 lõike 1 kohase teabe kriminaalmenetluse alustamise otsustamiseks;
2) toetuse saaja avastas ja teatas rakendusüksusele esimesel võimalusel kirjalikult, et talle on hüvitatud mitteabikõlblik kulu, ning tagastas rakendusüksuse nõusolekul toetuse kümne tööpäeva jooksul rakendusüksuse kirjalikult või registri kaudu edastatud nõusoleku saamisest arvates;
3) toetuse saajalt tagasi nõutav summa jääks alla 100 euro.
(5) Kui finantskorrektsiooni otsuse tegemisel ei ole kohustuse või nõude täitmata jätmise laadist tulenevalt võimalik selle rahalise mõju suurust hinnata, kuid esineb põhjendatud oht, et kohustuse või nõude täitmata jätmine tõi kaasa rahalise mõju, vähendatakse toetust kaalutlusõigust kohaldades.
§ 22. Vaide esitamine ja menetlemine
(1) Taotlejal on õigus esitada vaie 30 kalendripäeva jooksul alates päevast, kui taotleja sai teada või pidi teada saama oma õiguste rikkumisest. Vaide lahendab rakendusüksus.
(2) Vaide esitamisel lähtutakse haldusmenetluse seaduses sätestatud korrast.


text:
kriminaalasja täiendavaks uurimiseks saatmise alus
kriminaalasja tehiolude uurimine apellatsioonimenetluses
tunnistaja ülekuulamise taktika
3-1-1-8-00 Riigikohus 25.01.2000
Juhul kui kriminaalasjast materjalide eraldamine ja saatmine täiendavaks uurimiseks ühe isiku süüdistuses teeb materjalide eraldi arutamise võimatuks nende tihedalt seotuse tõttu ning eeluurimismaterjalide puudulikkust ei saa täiendada kohtulikul uurimisel, tuleb kogu kriminaalasi saata täiendavaks uurimiseks.
Esimese astme kohtu otsuse läbivaatamise ulatuse nõude rikkumist ja apellatsioonkaebuses sisalduva taotluse eiramist ringkonnakohtu poolt, samuti kriminaalasjast materjalide ebaseaduslikku eraldamist esimese astme kohtu poolt võib Riigikohus tunnistada kriminaalmenetluse seaduse oluliseks rikkumiseks AKKS § 39 lg 4 alusel.
3-1-1-91-96 Riigikohus 10.09.1996
KrMK § 189 p-s 2 nimetatud rikkumine ei ole hõlmatud AKKS § 39 lg-ga 3. Selle üle otsustamisel, kas KrMK § 189 p 2 nõuet on rikutud, tuleb silmas pidada KrMK § 194 lg 1 p-s 2 sätestatut.
kriminaalmenetluse seaduse olulise rikkumise tuvastamine
Ringkonnakohtul on õigus tunnistada AKKS § 39 lg-s 3 loetletud kriminaalmenetluse seaduse rikkumise oluliseks ja saata kriminaalasi esimese astme kohtusse uueks arutamiseks vaid tingimusel kui kohus põhjendab, et vastav rikkumine välistas esimese astme kohtu lahendi seaduslikkuse.
kriminaalmenetluse seaduse olulise rikkumise tuvastamiseks
Ringkonnakohtul on õigus tunnistada AKKS § 39 lg-s 3 loetletud kriminaalmenetluse seaduse rikkumise oluliseks ja saata kriminaalasi esimese astme kohtusse uueks arutamiseks vaid tingimusel kui kohus põhjendab, et vastav rikkumine välistas esimese astme kohtu lahendi seaduslikkuse..
3-1-1-60-96 Riigikohus 21.05.1996
ennakkaitse
hädaseisundi tuvastamise kohustuslikkus
Isiku käitumine moodustab tapmise hädakaitse piiride ületamisel vaid tingimusel, et ründajalt elu võtmisele suunatud käitumisakti ajal oli hädakaitseseisund juba tekkinud.
esimese astme kohtust kriminaalasja täiendavaks uurimiseks saatmine uue või muudetud süüdistuse esitamise vajadusel
Kui uue või muudetud süüdistuse esitamise kohustus tuleneb Riigikohtu otsusest, peab kriminaalasja teist korda arutav esimese astme kohus saatma selle täiendavaks kohtueelseks uurimiseks.
kohtualuse olukorra halvendamiseks AKKS § 32 lg 3 p 1 alusel
Ringkonnakohus tohib kohtualuse süüdi tunnistada raskemas kuriteos, kui seda tegi esimese astme kohus (AKKS § 32 lg 3 p 1) vaid juhul, kui esimese astme kohus oli isiku selle raskema kuriteo eest kohtu alla andnud

matches:
Riigikohus
Riigikohus
§ 39
Riigikohus
§ 189
§ 39
§ 189
§ 194
§ 39
kohus
§ 39
kohus
Riigikohus
kohus
§ 32
kohus
§ 32
kohus


text:
3-12-1512/140 Riigikohtu halduskolleegium 21.02.2020
HKMS § 157 lg 2
HKMS § 157 lg 3
Kohtutoimikust nähtub, et kirja esitas halduskohtule kaebaja. Kohtuistungil nõudis halduskohus kaebajalt selle kirja tõlget ning hoiatas, et kui tõlget ei esitata, võib kohus jätta tõendi tähelepanuta. Kaebaja tõlget ei esitanud ja halduskohus kirjale oma otsuses ei viidanud. Niisiis jättis halduskohus tõendi põhjendatult tähelepanuta (HKMS § 81 lg 4). Ringkonnakohus võttis kirja otsuse tegemisel tõendina arvesse, kuid ei teatanud sellest pooltele ega andnud vastustajale võimalust avaldada tõendi kohta oma seisukohta. Ringkonnakohtu istungil tõendit ei uuritud. Sellega rikkus ringkonnakohus kohtumenetluse normi, mis lubab otsust tehes tugineda üksnes asjas kogutud tõenditele, mida pooltel oli võimalik uurida (HKMS § 157 lg 2), ning normi, mis keelab rajada oma otsust tõendile, mida istungil ei uuritud (HKMS § 157 lg 3). Ühtlasi rikkus ringkonnakohus menetlusõiguse normi, mis lubab ringkonnakohtul hinnata halduskohtu otsuses hindamata tõendeid ainult juhul, kui halduskohus jättis tõendid põhjendamatult tähelepanuta (HKMS § 198 lg 2 p 1). (p 12)
Otsuse tegemisel võttis ringkonnakohus asja materjalide juurde kinnisvaraportaalis avaldatud müügikuulutuse väljatrüki ning arvestas seda kinnistu väärtuse ja kahju suuruse kindlaksmääramisel. Tõendi kogumisest ringkonnakohus pooltele ei teatanud ega andnud neile võimalust tõendiga tutvuda ega selle kohta oma seisukohta avaldada. Ringkonnakohtu istungil tõendit ei uuritud. Sellega rikkus ringkonnakohus kohtumenetluse normi, mis lubab otsust tehes tugineda üksnes asjas kogutud tõenditele, mida pooltel oli võimalik uurida (HKMS § 157 lg 2), kui ka normi, mis keelab rajada oma otsust tõendile, mida istungil ei uuritud (HKMS § 157 lg 3). Ringkonnakohtu toodud põhjendused (menetlusosaliste asjatu koormamine, asja lahendamiseks kuluva aja pikenemine, et poolte seisukohad ja tõendid kahju suuruse kohta on juba esitatud, et täiendavate tõendite kogumine ja hindamine on uurimisprintsiibi järgi lubatud ja vajalik, hüvitise summa jääb poolte pakutud summade vahepeale ega ole üllatuslik, menetlusökonoomia põhimõte) ei õigusta nende menetlusnormide rikkumist ega võta menetlusosaliselt õigust osaleda tõendite uurimisel ja avaldada nende suhtes oma seisukohta (HKMS § 27 lg 1 p 6, § 2 lg 6). Täiendava tõendi kogumiseks ja uurimiseks oleks ringkonnakohus pidanud asja arutamise uuendama (HKMS § 130 p 2). (p 13)
Korralduse õiguspärasus sõltub sellest, kes oli korralduse andmise ajal garaažihoone omanik, mitte sellest, kas kohalik omavalitsus teadis või pidi teadma, et hoone omandiõiguse üle käib kohtuvaidlus. Samuti ei sõltu korralduse õiguspärasus sellest, kas kohalik omavalitsus teadis või pidi teadma, et kaebaja ei ole hoone omanik. Keelunormivastaselt antud haldusakti ei muuda materiaalses mõttes õiguspäraseks see, et haldusorgan ei teadnud ega pidanud teadma haldusakti andmist välistavat asjaolu (RKHK otsus asjas nr 3-3-1-7-17, p 11). (p 12)
Vt p-d 13 ja 14.
Halduskohtus kantud menetluskulude väljamõistmisel tuleb lähtuda enne 1.01.2018. a kehtinud HKMS § 109 lg-st 1 ja seda tõlgendavast kohtupraktikast, mille kohaselt peavad menetluskulud nende väljamõistmiseks olema reaalselt kantud (RKHK otsus asjas nr 3-3-1-15-15, p 15). Kui halduskohtule esitatud menetluskulude nimekirja kohta ei esitatud menetluskulude tegelikku kandmist tõendavaid dokumente, ei olnud need kulud halduskohtus väljamõistetavad. Kui kuludokumendid ei vasta seaduse nõuetele halduskohtu poolt menetluskulude jagamise otsustamise ajal, ei saa hiljem neid välja mõista ka ringkonnakohus (HKMS § 1 lg 4 ja § 285 lg 1). Riigikohtule tasutud kautsjon ei ole käsitatav väljamõistetava menetluskuluna (RKHK otsus asjas nr 3-3-1-69-07, p 15). (p 16)
Riigikohtule tasutud kautsjon ei ole käsitatav väljamõistetava menetluskuluna (vt ka RKHK otsus asjas nr 3-3-1-69-07, p 15). (p 16)
3-3-1-7-14 Riigikohus 26.03.2014
RVastS § 7 lg 4 sätestab, et kui seadusega pole sätestatud teisiti ja see pole vastuolus avalik-õiguslike suhete olemusega, kohaldatakse avaliku võimu teostamisel tekitatud kahju hüvitamisele lisaks riigivastutuse seadusele ka eraõiguse kahju hüvitamise sätteid. VÕS § 65 lg 1 sätestab, et kui mitu isikut peavad täitma kohustuse solidaarselt, võib võlausaldaja nõuda kohustuse täielikku või osalist täitmist kõigilt võlgnikelt ühiselt või igaühelt või mõnelt neist. Nt praeguses asjas ei pidanud kaebaja esitama kaebust samal ajal nii Tallinna Vangla kui ka PPA vastu: kui kaebaja esitas kahju hüvitamise kaebuse üksnes PPA vastu ja PPA võis olla kahju tekitanud, tuligi kogu hüvitis välja mõista PPA-lt. VÕS § 69 lg-st 2 tulenevalt läheb solidaarkohustuse täitnud võlgnikule üle võlausaldaja nõue teiste võlgnike vastu, välja arvatud talle endale langevas osas. (p 15)
solidaarvastutus
Kuigi RVastS § 7 lg 4 näeb avaliku võimu teostamisel tekitatud kahju hüvitamisel ette ka eraõiguse kahju hüvitamise sätete kohaldamise, saab eraõiguse norme kohaldada üksnes juhul, kui riigivastutuse seadus ei sätesta teisiti. RVastS § 12 lg 4 on avalik-õiguslikes suhetes kahju tekitamise korral erinorm VÕS § 138 lg 3 suhtes. Nimelt sätestab RVastS § 12 lg 4, et kui kahju on kohustatud hüvitama mitu avaliku võimu kandjat, vastutavad nad kannatanu ees solidaarselt. Seadusandja on selle sättega näinud ette osavastutuse asemel (VÕS § 138 lg-d 1 ja 3) solidaarvastutuse kohaldamise avalik-õiguslikus suhtes tekitatud kahju hüvitamisel. Vastasel korral puuduks vajadus küsimust reguleerida riigivastutuse seaduses, sest vastutuse liik oleks võimalik siis kindlaks määrata alati RVastS § 7 lg 4 järgi võlaõigusseaduse alusel. RVastS § 12 lg-s 4 sätestatud põhimõtet tuleb kohaldada ka siis, kui kahju võivad olla tekitanud mitu haldusorganit. (p 14)
Kui kaebaja oli menetlusabi korras täielikult vabastatud kautsjoni tasumisest, ei tule kautsjonit siiski vastustajalt HKMS § 118 lg 2 alusel riigituludesse välja mõista, sest kassatsioonkaebuse osalise rahuldamise korral kautsjon tagastataks HKMS § 107 lg 4 alusel, mitte ei kantaks riigituludesse. (p 19)
3-3-1-66-13 Riigikohus 06.02.2014
Kui ringkonnakohus pidas ebapiisavaks asjas juba esitatud ja toimikus olemasolevaid tõendeid, siis oleks ta pidanud tegema ette¬paneku esitada lisatõendeid või koguma tõendeid ise (HKMS § 59 lg 3).
Halduskohtumenetluse seadustik ei näe ette määruskaebuse esitamise võimalust Riigikohtu määruse peale, millega jäeti kaebaja menetlusabi taotlus rahuldamata. Seega ei ole kaevatav ka Riigikohtu määrus, millega jäeti rahuldamata kaebaja menetlusabi taotlus vabastada ta kautsjonist, ja kaebajal puudub kaebeõigus selle peale määruskaebuse esitamiseks.
Kautsjon tagastatakse kaebuse või avalduse osalise või täieliku rahuldamise korral, samuti siis, kui kaebus või avaldus jäetakse läbi vaatamata või tagastatakse või asja menetlus lõpetatakse ( HKMS § 107 lg 4 ). Rohkem tasutud kautsjon tagastatakse kautsjoni tasunud isiku nõudmisel (HKMS § 107 lg 5). Kui kassatsioonkaebus jääb rahuldamata ning kautsjoni ei ole tasutud ettenähtust rohkem, puudub alus kautsjoni tagastamiseks.
2011. a toimus Viru Vanglas kinnipeetavate toitlustamine sotsiaal-ministri 31. detsembri 2002. a määruse nr 150 "Toidunormid kinnipidamisasutustes" alusel. Määruses ei ole sätestatud, mida teraviljatoodetena tuleb käsitada, ega määratud ka seda, millise osa teraviljatoodetest peavad katma leib ja sai. Menüü muutmine iseenesest ei saanud rikkuda kaebaja õigusi, kuna sellega ei kaasnenud teravilja-toodetest saadava toiduenergia koguse osakaalu langemine alla määrusega nõutava taseme. Määrusest ega muudest õigusaktidest ei tulene kinnipeetavale õigust nõuda vangla menüü koostamisel lähtumist endale meelepärastest toiduainetest ja toitudest.
Asjaolu, et esimese astme kohus ei kontrollinud kohustusliku kohtueelse menetluse läbimist ega teavitanud kaebajat kohustusliku kohtueelse menetluse läbimata jätmisest, ei tähenda, et kaebaja ei pidanudki kohustusliku kohtueelse menetluse läbimise nõuet järgima.
3-3-1-53-08 Riigikohus 23.10.2008
Avaliku teenistuse seadus § 131 lg 1
KES § 30 2 lg 4
Kautsjoni tasumisest vabastamine selliselt, et ühise määruskaebuse esitamisel tasutaks üks kautsjon, ei ole põhjendatud. Isikut on võimalik tema taotluse alusel vabastada kautsjoni tasumisest vastavalt HKMS § 91 lg-le 2. Seadus ei sätesta kautsjoni tasumisest vabastamise eraldi aluseid. Analoogia korras tuleb aluseks võtta HKMS § 91 lg 1 regulatsioon, mille kohaselt vabastatakse isik riigilõivu tasumisest juhul, kui isik on maksejõuetu. Kautsjoni tasumisest vabastamise eesmärgiks on vajadus kaitsta isikute seadusest tulenevat edasikaebeõigust ka juhtudel, kui nende majanduslik olukord seda takistab (vt Riigikohtu 19.12.2002 määrust asjas nr 3-3-1-74-02).
HKMS § 33 lg 3 p-i 5 tuleb tõlgendada kitsendavalt, st selle sättega hõlmatakse vaid juhud, kus isikul ilmselgelt puudub halduskohtusse pöördumise õigus. Kui kohus möönab kaebuses toodud asjaoludel kaebaja õiguste rikkumise võimalikkust, siis on ta kohustatud asja sisuliselt menetlema (vt Riigikohtu 15.05.2008 määrust asjas nr 3-3-1-9-08).Kui kohus annab hinnangu sellele, milline õigusnorm kuulub asjas kohaldamisele, siis sellega on kohus asunud apellatsioonkaebust lahendama ja käsitlema kaebaja sisulisi väiteid. Kohus saab materiaalõiguse normi põhiseadusele vastavust kontrollida sarnaselt haldusakti või toimingu õiguspärasuse sisulise kontrolliga ainult kohtuotsuses.
3-3-1-69-07 Riigikohus 12.12.2007
Kassatsiooniastmes tasutav kautsjon ei ole mitte riigipoolne rahaline nõue kohtutoimingute tegemise eest, vaid tagatisraha, mis peaks ära hoidma põhjendamatu kaebamise. Selle poolest erineb kautsjon esimeses ja teises kohtuastmes tasutavast riigilõivust. Menetlus Riigikohtus on lõivuvaba. Kassatsioonkaebuse osalise või täieliku rahuldamise korral kautsjon tagastatakse tulenevalt HKMS § 90 lg-st 2. Kassatsioonkaebuse rahuldamata jätmise korral arvatakse kautsjon riigituludesse. Kautsjoni tasumine ja tagastamine on seotud üksnes kassatsioonkaebuse ja selle rahuldamisega, see ei olene kaebuse sisulisest rahuldamisest või rahuldamata jätmisest.
VangS § 29 lg 2 kohaselt võib kinnipeetava kirjavahetuse ja telefoni teel edastatavate sõnumite sisu kontrollida üksnes kohtu loal ja Jälitustegevuse seaduses sätestatud alustel ja korras. Samasisuline regulatsioon kehtib vastavalt VangS § 97 lg-le 2 ka vahistatute suhtes. Dokumentidest koopiate tegemisel ei saa vanglaametnikel olla kohustust tutvuda paljundatavate dokumentide sisuga. Kinnipeetava või vahistatu isiklikus toimikus ei sisaldu ainuüksi tema vanglas kinnipidamise aluseks olevad kohtulahendid, vaid isiklikku toimikusse võidakse lisada ka muid kinni peetava isiku kohta käivaid või teda ja tema vanglaväliseid suhteid iseloomustavaid andmeid. Õiguspärane ei ole eeldada, et koopiaid tegev isik peab paljundatavate dokumentidega tutvuma sel määral, et aru saada, et tegemist on Riigikohtu määrusega, millega otsustatakse kinnipeetava kaebuse kassatsiooni menetlusse mittevõtmine, mille tagajärjel kinnipeetava suhtes tehtud süüdimõistev kohtuotsus jõustub.
3-3-1-17-06 Riigikohus 07.03.2006
Kohus võib HKMS § 91 lg 1 järgi vabastada isiku täielikult või osaliselt riigilõivu tasumisest maksejõuetuse tõttu. HKMS § 91 lg 2 võimaldab küll isiku vabastamist kautsjoni tasumisest, kuid ei loetele eraldi vabastamise aluseid. Analoogia põhjal tuleb kautsjonist vabastamisel pidada oluliseks põhjuseks isiku maksejõuetust (vt Riigikohtu 10.02.2005 määrust nr 3-3-1-4-05, 19.12.2002 määrust nr 3-3-1-74-02, 2.05.2001 määrust nr 3-3-1-29-01, 6.06.2000 määrust nr 3-3-1-26-00).
Pankrotis äriühingu maksejõuetuse tõendamiseks piisab halduskohtumenetluse ökonoomsuse ja efektiivsuse põhimõttest lähtuvalt pankrotiotsuse esitamisest. Seadusandja on HKMS § 91 lg-te 1 ja 2 kehtestamisel pidanud protsessiökonoomika seisukohalt õigeks vabastada pankrotis äriühing riigilõivu ja kautsjoni tasumisest sõltumata pankrotivara suurusest. Ka enne 01.01.2006 kehtinud Riigilõivuseaduse § 16 lg 1 p 10 väljendas sama põhimõtet ning sarnane regulatsioon sisaldus kuni 31.12.2005 kehtinud Tsiviilkohtumenetluse seadustiku § 57 lg-s 2. Kehtiva Tsiviilkohtumenetluse seadustiku § 183 lg 2 automaatset riigilõivust või kautsjoni tasumisest vabastamist ette ei näe. Kautsjoni tasumisest vabastamise küsimuse lahendamisel isiku maksejõulisuse hindamisel tuleb halduskohtumenetluses lähtuda HKMS § 91 lg-test 1 ja 2 ning tsiviilkohtumenetluse menetlusabi sätted ei ole kohaldatavad.
3-3-1-38-05 Riigikohus 13.10.2005
Kaebuse või avalduse rahuldamata jätmise korral arvatakse kautsjon riigituludesse. Kaebuse rahuldamata jätmine eeldab kohtuasja sisulist läbivaatamist. Kui asja menetlus lõpetatakse pädevuse puudumise tõttu, ei ole võimalik otsustada ka kaebuse sisulise põhjendatuse üle. Seega puudub alus kautsjoni riigituludesse arvamiseks ning kautsjon tuleb tagastada (vt näiteks Riigikohtu 18. aprilli 2002. a otsus nr 3-3-1-5-02 RT III 2002, 13, 142).
Halduskohtutes lahendatakse ametnike teenistussuhtest tulenevaid vaidlusi ning tööõigussuhetest tekkinud vaidluste lahendamine on üldkohtute pädevuses (vt näiteks Riigikohtu erikogu 15. juuni 2001. a määrus nr 3-3-4-1-01). Vallavolikogu otsus, millega antakse töölepingud üle eraõiguslikule äriühingule, ei ole suunatud avalik-õigusliku suhte tekkimisele ega muutmisele, vaid selle eesmärgiks on ühe töösuhte poole (tööandja) muutumine. Seetõttu ei anna asjaolu, et töölepingute üleandmise otsustab vallavolikogu, s.t avalik võim, alust esitada tööõigussuhtest tulenevaid nõudeid Riigivastutuse seaduse alusel ning töösuhte jooksul või selle lõppemisel saamata jäänud töötasu, puhkusetasu või hüvitisi ei saa käsitleda kahjuna selle seaduse tähenduses. Sellistel asjaoludel põhinev vaidlus ei kuulu halduskohtu pädevusse.
3-3-1-40-05 Riigikohus 05.09.2005
3-3-1-51-05 Riigikohus 05.09.2005
3-3-1-4-05 Riigikohus 10.02.2005
Halduskohtumenetluse seadustik § 91 lg 2
Lisaks kautsjoni tasumisest täielikult vabastamisele on kohtul võimalik HKMS § 91 lg 1 alusel vabastada isik kautsjoni tasumisest osaliselt. Üldjuhul tuleb vanaduspensioni saava isiku puhul, kellel puuduvad muud sissetulekuallikad, pidada põhjendatuks tasumisele kuuluva kautsjoni suuruse vähendamist. Efektiivse õiguskaitse põhimõttega ei ole kooskõlas nõuda selliselt isikult kautsjoni tasumist pooles suuruses kuupalga alammäärast, mis moodustaks tema sissetulekust sedavõrd suure osa, et takistaks ilmselt ebamõistlikult edasikaebeõiguse teostamist.
Olukorras, kus isik on korduvalt riigi kulul õigusabi taotledes osundanud oma vähesele võimele kasutada kohtumenetluse seadusest tulenevaid õigusi, peab kohus näitama üles suuremat aktiivsust selgitamaks, kas taotluse esitaja on maksujõuetu või mitte ning nõudma selleks vajaduse korral täiendavate tõendite esitamist. Isiku kulutuste põhjendatuse hindamisel tuleb arvesse võtta vajadust teatud juhtudel perekondlikel või muudel olulistel põhjustel reisida väljaspoole oma kodukohta, sealhulgas välisriikidesse.
3-3-1-71-04 Riigikohus 19.10.2004
Halduskohtumenetluse seadustik § 90 lg 1
Kautsjoni tasumisest mittevabastamise määruse peale erikaebuse esitamisel on kautsjoni tasumata jätmine põhjendatud juhul, kui kautsjoni tasumise nõue võib osutuda takistuseks edasikaebeõiguse teostamisel. Edasikaebeõigus oleks takistatud, kui erikaebuse esitaja ei ole oma maksujõuetuse tõttu suuteline kautsjoni tasuma. Kuivõrd kautsjoni tasumisest vabastamist taotleti põhjendusel, et kautsjoni suurus on sätestatud põhiseadusevastase regulatsiooniga ning muud põhjust ei esitatud, siis tuleb erikaebuse esitamisel kautsjon tasuda.
Kautsjoni suurus ei ole määratud põhiseadusevastase regulatsiooniga. Palga alammäära fikseerimisel ei kehtesta Vabariigi Valitsus kassatsioonikautsjoni suurust, vaid kautsjoni suurus on määratud HKMS § 90 lg-s 1. Kindlal ajahetkel kautsjoni suurusele vastav konkreetne rahasumma ei nähtu küll otseselt Halduskohtumenetluse seadustikust, kuid seadusandja on HKMS § 90 lg-s 1 sätestanud reegli, mille alusel on võimalik kautsjoni suurus kindlaks määrata.
3-3-1-74-02 Riigikohus 19.12.2002
HKMS § 91 lg 1 kohaselt võib vabastada isiku täielikult või osaliselt riigilõivu tasumisest, kui kohus leiab, et isik on maksejõuetu. HKMS § 91 lg 2 näeb ette, et isikut on võimalik tema taotluse alusel vabastada kautsjoni tasumisest. Kuna nimetatud sättes ei ole loetletud kautsjoni vabastamiseks eraldi aluseid, tuleb sama paragrahvi esimesest lõikest tuleneva analoogia põhjal ka kautsjoni tasumisest vabastamisel pidada isiku maksejõuetust oluliseks põhjuseks. Maksejõuetuse kui kautsjoni tasumisest vabastamise kriteeriumi sätestab ka TsMS § 57 lg 2.
Kautsjoni tasumise üks eesmärke on piirata läbimõtlematute kaebuste esitamist. Seadusandja on kautsjoni tasumisest vabastamise sätestamisel soovinud kaitsta isikute seadusest tulenevat edasikaebeõigust ka juhtudel, kui nende majanduslik olukord seda takistab. Isiku majanduslikku olukorda arvestades võib olla põhjendatud ka kautsjoni vähendamine.
3-3-1-5-02 Riigikohus 18.04.2002
HKMS § 90 lg 2 kohaselt arvatakse kaebuse või avalduse rahuldamata jätmise korral kautsjon riigituludesse. Kaebuse rahuldamata jätmine eeldab kohtuasja sisulist läbivaatamist. Juhtumil, kui Riigikohtu halduskolleegium lõpetab asjas menetluse pädevuse puudumise tõttu, ei ole võimalik otsustada ka kaebuse sisulise põhjendatuse üle. Seega puudub alus kautsjoni riigituludesse arvamiseks ning kautsjon tuleb tagastada.
Riigikohtu erikogu asus 10. aprilli 2002. a määruses nr 3-3-4-2-02 seisukohale, et kui isik on pöördunud halduskohtusse vaidluses, mille lahendamine pole seaduse järgi halduskohtu pädevuses, ja halduskohus on kaebuse vastu võtnud ning protsessiosalised ei ole esimese astme halduskohtu otsuse tegemiseni halduskohtu pädevust vaidlustanud, siis ei pea erikogu, mõistlikuks tühistada kohtuotsus üksnes põhjusel, et seaduse järgi ei kuulu vaidlus lahendamisele halduskohtus. Juhtumil, kui vastustaja kirjalikus vastuses halduskohtusse esitatud kaebusele on leidnud, et tegemist pole avalik-õigusliku vaidlusega, mis kuuluks lahendamisele halduskohtus, tuleb menetlus asjas lõpetada vastavalt HKMS §-le 24 lg 1 p 1.
Kuna kohtutäituri toimingud polnud vaidlustatavad halduskohtus, siis ei saanud enne Riigivastutuse seaduse jõustumist 1. jaanuaril 2002 ka nende toimingutega tekitatud kahju hüvitamist nõuda halduskohtu kaudu. Need vaidlused tuli lahendada üldkohtus tsiviilkohtumenetluse korras. Kahju hüvitamise õiguslik regulatsioon muutus Riigivastutuse seaduse jõustumisega, mis andis avaliku võimu teostamisel tekitatud kahju hüvitamise vaidlused halduskohtu pädevusse. Enne Riigivastutuse seaduse jõustumist 1. jaanuaril 2002 esitatud kaebused täituri tekitatud kahju hüvitamiseks tuli esitada maa- või linnakohtusse. Pärast 1. jaanuari 2002 esitatud kahju hüvitamise kaebused kuuluvad aga Riigivastutuse seaduse § 17 lg 1 alusel halduskohtu pädevusse.
3-3-1-29-01 Riigikohus 02.05.2001
HKMS § 91 lg. 1 kohaselt võib isiku taotlusel vabastada ta täielikult või osaliselt riigilõivu tasumisest, kui kohus leiab, et see isik on maksujõuetu. HKMS § 91 lg. 2 näeb ette, et isikut on võimalik tema taotluse alusel vabastada kautsjoni tasumisest. Kuna nimetatud sättes ei ole loetletud kautsjoni vabastamiseks eraldi aluseid, tuleb sama paragrahvi esimesest lõikest tuleneva analoogia põhjal ka kautsjoni tasumisest vabastamisel pidada isiku maksejõuetust oluliseks põhjuseks. Maksejõuetuse kui kautsjoni tasumisest vabastamise kriteeriumi sätestab ka TsMS § 57 lg. 2.
Seadusandja eesmärk kautsjoni tasumisest vabastamise sätestamisel on kaitsta isikute seadusest tulenevat edasikaebeõigust ka juhtudel, kui nende majanduslik olukord seda takistab.

matches:
§ 157
§ 157
kohus
§ 81
§ 157
§ 157
§ 198
§ 157
§ 157
§ 27
§ 2
§ 130
§ 109
§ 1
§ 285
Riigikohus
§ 7
§ 65
§ 69
§ 7
§ 12
§ 138
§ 12
§ 138
§ 7
§ 12
§ 118
§ 107
Riigikohus
§ 59
§ 107
§ 107
kohus
Riigikohus
§ 131
§ 30
§ 91
§ 91
§ 33
kohus
kohus
kohus
Kohus
Riigikohus
§ 90
§ 29
§ 97
Riigikohus
Kohus
§ 91
§ 91
§ 91
§ 16
§ 57
§ 183
§ 91
Riigikohus
Riigikohus
Riigikohus
Riigikohus
§ 91
§ 91
kohus
Riigikohus
§ 90
§ 90
§ 90
Riigikohus
§ 91
kohus
§ 91
§ 57
Riigikohus
§ 90
§ 17
Riigikohus
§ 91
kohus
§ 91
§ 57


Põhikooli- ja gümnaasiumiseaduse ning erakooliseaduse muutmise seadus – Riigi Teataja
Põhikooli- ja gümnaasiumiseaduse ning erakooliseaduse muutmise seadus
RT I 2007, 3, 13
Vabariigi Presidendi 9. jaanuari 2007. a otsusega nr 74
§ 1. Põhikooli- ja gümnaasiumiseaduses (RT I 1993, 63, 892; 2006, 53, 399) tehakse järgmised muudatused:
1) paragrahvi 17 lõige 7 tunnistatakse kehtetuks;
2) paragrahvi 23 lõige 2 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« (2) Kool võimaldab põhiharidust omandaval õpilasel tasuta kasutada vähemalt kooli õppekava läbimiseks vajalikke õpikuid, tööraamatuid, töövihikuid ja töölehti ning üldkeskharidust omandaval õpilasel vähemalt kooli õppekava läbimiseks vajalikke õpikuid.»;
3) paragrahvi 23 täiendatakse lõigetega 21 ja 22 järgmises sõnastuses:
« (21) Kool ei tohi õpilaselt ega vanemalt nõuda käesoleva paragrahvi lõikes 2 nimetatud õppevahendite soetamist ega kaasrahastamist.
(22) Käesoleva paragrahvi lõikes 2 nimetatud õppevahendite kasutamise ning koolile tagastamise tingimused ja kord sätestatakse kooli kodukorras.»;
4) paragrahvi 30 lõikes 2 asendatakse sõna «sisekorraeeskirjas» sõnaga «kodukorras»;
5) paragrahvi 44 lõige 3 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« (3) Munitsipaalkooli kulud katab kooli pidaja. Lähtudes munitsipaalkoolide õpilaste arvust, määratakse kooskõlas riigieelarve seadusega igal aastal riigieelarvest toetus valla- ja linnaeelarvetele munitsipaalkoolide pedagoogide palgavahendite ja täienduskoolituse, munitsipaalkoolide investeeringute ning nendes koolides põhiharidust omandavatele õpilastele kooli õppekava läbimiseks vajalike õpikute, tööraamatute, töövihikute ja töölehtede ning üldkeskharidust omandavatele õpilastele kooli õppekava läbimiseks vajalike õpikutega seotud kulude katmiseks. Kui käesolevas paragrahvis nimetatud õppevahenditega seotud kulud on kaetud või kooli õppekava ei nõua nende õppevahendite kasutamist, võib õppevahenditega seotud kulude katmiseks riigieelarvest eraldatud toetust kasutada teiste kooli õppekava läbimiseks vajalike õppevahenditega seotud kulude katmiseks.»;
6) paragrahvi 44 lõige 3 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« (3) Munitsipaalkooli kulud katab kooli pidaja. Lähtudes munitsipaalkoolide õpilaste arvust, määratakse kooskõlas riigieelarve seadusega igal aastal riigieelarvest toetus valla- ja linnaeelarvetele munitsipaalkoolide pedagoogide palgavahendite ja täienduskoolituse, investeeringute ning käesoleva seaduse § 23 lõikes 2 nimetatud õppevahenditega seotud kulude katmiseks. Kui käesoleva seaduse § 23 lõikes 2 nimetatud õppevahenditega seotud kulud on kaetud või kooli õppekava ei nõua nende õppevahendite kasutamist, võib õppevahenditega seotud kulude katmiseks riigieelarvest eraldatud toetust kasutada teiste kooli õppekava läbimiseks vajalike õppevahendite tasuta kasutamise võimaldamiseks.»;
7) paragrahvi 44 lõige 33 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« (33) Riigieelarvest valla- ja linnaeelarvetele munitsipaalkoolide käesoleva paragrahvi lõikes 3 sätestatud kulude katmiseks eraldatava toetuse arvestamise aluseks on Eesti Vabariigi haridusseaduse § 366 lõike 4 alusel asutatud Eesti Hariduse Infosüsteemi järgne õpilaste arv planeeritavale aastale eelneva aasta 10. novembri seisuga.»;
8) paragrahvi 441 lõike 2 punktis 1 asendatakse sõnad «töötasu ja sotsiaalmaksu» sõnaga «palgavahendite»;
9) paragrahvi 441 lõike 2 punkt 3 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« 3) õppevahenditega seotud kulu, välja arvatud käesoleva seaduse § 44 lõike 3 alusel riigieelarves ettenähtud eraldiste osas.»
§ 2. Erakooliseaduse (RT I 1998, 57, 859; 2006, 46, 334) § 22 lõige 2 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« (2) Käesoleva seaduse § 2 lõike 2 punktides 11–4 nimetatud õppeasutuste kulude osaline katmine toimub põhikooli- ja gümnaasiumiseaduse § 44 lõigetes 3 ja 33 munitsipaalkoolile sätestatud alustel.»
(2) Käesoleva seaduse § 1 punktid 2, 3 ja 6–9 jõustuvad 2007. aasta 1. septembril.


Riigikogu 21.04.2004 seadus; jõustumiskuupäev 10.05.2004
redaktsioon 07.05.2020 - 01.01.2021 [RT I, 06.05.2020, 17]
31.05.2011 RT I, 10.06.2011, 3 31.05.2011 Riigikohtu üldkogu otsus tunnistab looduskaitseseaduse § 10 lõike 1 tekstiosa „määrusega” põhiseadusega vastuolus olevaks ja kehtetuks.
31.05.2011 RT I, 10.06.2011, 3 31.05.2011 Riigikohtu üldkogu otsus tunnistab looduskaitseseaduse § 10 lõike 1 tekstiosa "määrusega" põhiseadusega vastuolus olevaks ja kehtetuks.
[RT I, 10.06.2011, 3 - jõust. 31.05.2011 Riigikohtu üldkogu otsus tunnistab looduskaitseseaduse § 10 lõike 1 tekstiosa "määrusega" põhiseadusega vastuolus olevaks ja kehtetuks.]
§ 20 <!- END 19 -!> . Kaitstavat loodusobjekti sisaldava kinnisasja omandamine
§ 20 <!- END 20b1 -!> 2. Tasaarvestamine keskkonnaministri poolt
§ 21 <!- END 20b2 -!> . Kaitstava loodusobjekti valitseja
§ 37 <!- END 36 -!> . Ranna ja kalda piiranguvöönd
<!- END 51b2 -!>
[RT I, 29.06.2014, 109 - jõust. 01.07.2014, Vabariigi Valitsuse seaduse § 107³ lõike 4 alusel asendatud lause esimesed sõnad "Majandus- ja kommunikatsiooniministril" ja lause keskel sõna "keskkonnaministri" sõnadega "valdkonna eest vastutav minister" vastavas käändes.]
§ 67 <!- END 66 -!> . II kaitsekategooria kivistise kaitse
§ 68 <!- END 67 -!> . Looduse üksikobjekti kaitse
<!- START 68b3 -!>
<!- END 68b3 -!>
§ 73 <!- END 72 -!> . Tiheasustusala puude ebaseaduslik raie
<!- START 74b2 -!>
<!- END 74b2 -!>
<!- START 74b3 -!>
<!- END 74b3 -!>
<!- START 74b4 -!>
<!- END 74b4 -!>
<!- START 74b5 -!>
<!- END 74b5 -!>
<!- START 74b6 -!>
<!- END 74b6 -!>
Lisa Valik- ja turberaie tingimused kaitstava loodusobjekti ning ranna ja kalda piiranguvööndis [RT I, 06.07.2017, 1 - jõust. 01.09.2017]


Töötuskindlustusmakse mõisted - Raamatupidaja
Töötuskindlustusmakse mõisted
Töötuskindlustuse seaduse (TKS) jõustumisega 1.jaanuarist 2002.a. käivitati sissemaksetest finantseeritav töötuskindlustushüvitiste süsteem. Töötuskindlustuse finantseerimiseks kehtestati sundkindlustusmakse - töötuskindlustusmakse (edaspidi makse).
Makse kogumise efektiivsuse tagamiseks tegeleb makse haldamisega Maksu- ja Tolliamet. Maksu- ja Tolliametil on maksete kogumisel ja sanktsioonide rakendamisel maksukorralduse seaduses sätestatud maksuhalduri õigused ja kohustused, makse maksmise kohustuse rikkumise korral kohaldatakse makse maksja ja makse kinnipidaja suhtes maksukorralduse seaduses sätestatud vastutust.
töötajale töö- või teenistuslepingu alusel ja avalikule teenistujale makstud palgalt ja muudelt tasudelt, välja arvatud töölepingu lõpetamisel Eesti Vabariigi töölepingu seaduse alusel makstud hüvitistelt või teenistusest vabastamisel avaliku teenistuse seaduse alusel makstud hüvitifüüsilisele isikule töövõtu-, käsundus- või muu teenuse osutamiseks sõlmitud võlaõigusliku lepingu alusel makstud tasudelt, välja arvatud juhul, kui tasu saaja on kantud äriregistrisse või registreeritud Maksu- ja Tolliameti piirkondlikus maksukeskuses füüsilisest isikust ettevõtjana ja tasu on saaja ettevõtlustulu.
ettevõtlustuludeltjuriidilise isiku juhtimis- või kontrollorgani liikme tasudelt *Vabariigi Presidendile, Riigikogu, Vabariigi Valitsuse, kohaliku omavalitsuse volikogu liikmetele, riigikontrolörile, õiguskantslerile ja kohtunikele makstud palgalt ja muudelt tasudelterisoodustusteltsotsiaalmaksuseaduse §-s 3 nimetatud summadelt*Kui juriidilise isiku juhtimis- või kontrollorgani liige on samaaegselt töölepingulistes suhetes vastava juriidilise isikuga, siis palk ja muud tasud, mis makstakse sellele isikule töölepingu alusel maksustatakse töötuskindlustusmaksega TSK § 40 lg 1 p1 alusel. See tähendab,et teda käsitletakse kindlustatuna, kui töölepingu alusel tasu saavat isikut.
kindlustatu (antud mõiste hõlmab töötajat, avaliku teenistujat ja töövõtjat)tööandja.
Tööandja töötuskindlustuse seaduse tähenduses on isik, kes teeb kindlustatule töötuskindlustusmaksega maksustatavaid väljamakseid:
residendist juriidiline isik;riigi ja kohaliku omavalitsuse asutus;füüsilisest isikust tööandja;Eesti püsivat tegevuskohta omav või Eestis tööandjana tegutsev mitteresident.
Töötuskindlustuse subjektide (kindlustatute) ringi ei kuulu (TKS § 3 lg 2):
juriidilise isiku juhtimis- või kontrollorgani liikmed;
põhiseaduslike institutsioonide ametnikud (Vabariigi President, Riigikogu liikmed, Vabariigi Valitsuse liikmed, kohaliku omavalitsuse volikogu liikmed, riigikontrolör, õiguskantsler ja kohtunikud);
riikliku pensionikindlustuse seaduse (RT I 2001, 100, 648; 2002, 53, 336, 338; 61, 375) § 7 lõikes 1 või 2 sätestatud vanaduspensioniikka jõudnud isik;
x § 41 2002. aastaks - § 52 lg 6 2003, 2004 ja 2005 a
kindlustatu makse määr 0,5 - 2% 1% maksustatavatelt summadelt 1% maksustatavatelt summadelt
tööandja makse määr 0,25 - 1% 0,5% maksustatavatelt summadelt 0,5% maksustatavatelt summadelt
Makse määr võib muutuda TKS §-s 41 kehtestatud piirides. 2002.a makse määrad on kehtestatud TKS § 52 lõikes. Iga järgmise aasta makse määrad kehtestab Vabariigi Valitsus hiljemalt jooksva aasta 1.detsembriks. 2003.a. maksemäärad on kehtestatud Vabariigi Valitsuse 19.11.2002 määrusega nr 351 (RTI 2002, 95, 557). 2004.a. maksemäärad on kehtestatud Vabariigi Valitsuse 21.11.2003.a. määrusega nr 287 (RTL, 26.11.2003, 74, 492). 2005.a. maksemäärad on kehtestatud Vabariigi Valitsuse 22.11.2004.a. määrusega nr 333 (RTI, 2004, 81, 545).
Makse kogumine toimub paralleelselt kinnipeetud tulumaksu ja isikustatud sotsiaalmaksu kogumisega. Makse deklareerimiseks on kehtestatud rahandusministri 24. detsembri 2003.a määrusega nr 107 ühine deklaratsioon TSD.
Kindlustatu makse kinnipidamisel ja tööandja makse arvestamisel kasutatakse kassapõhist arvestusprintsiipi, mis kehtib ka tulumaksu kinnipidamisel ja sotsiaalmaksu arvestamisel. See tähendab, et makset arvestatakse ja peetakse kinni kalendrikuus tehtud väljamaksetelt, olenemata sellest millise kuu eest tasu on arvestatud.
TÖÖANDJA KOHUSTUSED (TKS § 42 lg 1)
1) Arvestama ja pidama kindlustatule makstud tasudelt kinni töötuskindlustusmakse maksemääraga 1%. Kindlustatu töötuskindlustusmaksete arvestamise ja kinnipidamise kohustus lõpeb kindlustatu vanaduspensioniikka jõudmise kuu viimasel kuupäeval.
Näide: 15.mail 1940.a. sündinud meessoost töötaja saab 63-aastaseks 15.mail 2003. Temalt ei peeta enam töötuskindlustusmakset 1% määraga kinni alates 1.juunist 2003.a.
Kindlustatu makse osas peetakse personaalset arvestust, seetõttu deklareeritakse kinnipeetud makse iga kindlustatu kohta eraldi deklaratsiooni TSD lisa 1 veerus 8 ja lisa 2 veerus 14. Vanaduspensionieas isikute ja ennetähtaegsete pensionäride kohta näidatakse nendes veergudes 0.
Makse peetakse kinni lisa 1 veerus 9 näidatud summadelt ja lisa 2 veerus 15 näidatud summadelt väljamakse tegemisel. Makse peetakse maksustatavalt summalt kinni enne mahaarvamiste tegemist ja tulumaksu kinnipidamist.
Kinnipeetava tulumaksu arvestamisel arvatakse residendist füüsilisele isikule makstavalt palgalt ja muudelt tasudelt ning töövõtu- või muu võlaõigusliku lepingu alusel makstud tasudelt maha kinnipeetud töötuskindlustusmakse. Kui makse peetakse kinni mitteresidendile makstud tasudelt, siis kinnipeetud töötuskindlustusmakset tulumaksu kinnipidamisel maha arvata ei tohi.
2) Arvestama töötuskindlustusmakse töö-andjale kehtestatud 0,5% maksemääraga. Tööandja makse (0,5%) arvutatakse antud kuus tehtud väljamaksete kogusummalt (lisa 1 veerg 9 kokku pluss lisa 2 veerg 14) ja deklareeritakse TSD põhivormi A osa real 5. Tööandja makset ei jaotata kindlustatute vahel, st ei peeta personaalset arvestust. Tööandja peab maksma töötuskindlustusmakset 0,5% määraga kindlustatutele ning vanaduspensionieas isikutele ja ennetähtaegsete pensionäridele makstud summadelt, st. et lisa 1 veerus 9 ja lisa 2 veerus 15 näidatakse ka viimati nimetatud isikutele makstud summad.
3) Kandma väljamaksetelt arvestatud tööandja makse ja kinnipeetud kindlustatu makse üle Maksu- ja Tolliameti ameti pangakontole hiljemalt väljamakse tegemise kuule järgneva kuu 10. kuupäevaks ning esitama samaks kuupäevaks Maksu- ja Tolliameti piirkondlikule maksukeskusele deklaratsiooni TSD. Deklaratsiooni TSD järgi tasumisele kuuluvad töötuskindlustusmaksed kantakse Maksu- ja Tolliameti kontole nr 10220020230015 Eesti Ühispangas või kontole nr 22 101 798 7351 Hansapangas. Töötuskindlustusmaksete maksmiseks on igal tööandjal eraldi viitenumber, mis tuleb näidata maksedokumendil. Viitenumbrid avaldatakse Maksu- ja Tolliameti veebilehel www.emta.ee , samuti saab viitenumbreid teada Maksu- ja Tolliameti piirkondlike maksukeskuste teenindusbüroodest
4) Andma kindlustatu nõudmisel talle tõendi väljamaksetelt kinni peetud töötuskindlustusmaksete kohta kalendriaastale järgneva aasta 1.veebruariks või kindlustatuga töösuhte lõppemisel koos lõpparvega. Tõendi vorm TSM ja TSM1 2005 .aastaks on kehtestatud 24.detsembri 2002.a määrusega nr 107. Antud vormil kajastatud andmeid kasutatakse füüsilise isiku tuludeklaratsiooni täitmiseks.
5) andma kindlustatu nõudmisel talle töösuhte lõpetamisel tõendi viimasel 12 töötatud kalendrikuul makstud tasude liikide, suuruste ja tasudelt kinni peetud töötuskindlustusmakse kohta kalendrikuude lõikes. Tõendi vorm on kehtestatud sotsiaalministri 3.01.2003 määrusega nr 3 töötuskindlustuse seaduse § 42 lk 21 alusel. Antud vormi esitab kindlustatu vajadusel Töötukassale töötuskindlustushüvitise taotlemisel ning seda ei kasutata füüsilise isiku tuludeklaratsiooni täitmisel.
Iga kindlustatu kohta arvutatud ja tööandja poolt maksmisele kuuluvad töötuskindlustusmaksete summad ümardatakse täiskroonideks. Summat alla 50 sendi ei arvestata ning 50 senti ja üle selle ümardatakse kroonini.
Töötajale arvestati 2004.a detsembrikuu eest palka 5300 krooni. Palk makstakse välja 2005.a jaanuaris. Töötuskindlustusmakse peetakse kinni palga välja-maksmisel ehk jaanuaris.. Töötaja esitas tööandjale avalduse tulumaksu kinnipidamisel maksuvaba tulu rakendamise kohta.
(5300 - 1700 - 53 = 3547x 24%) = 851 krooni
(5300 - 851 - 53)= 4396 krooni
+ 1 kuu töötuskindlustusstaaži
Tööandja tegi jaanuarikuus töötuskindlustusmaksega maksustatavaid väljamakseid kokku 100 000 krooni. Sellelt summalt arvestab tööandja töötuskindlustus-makse tööandjale kehtestatud määras 0,5%.
Tööandja kannab jaanuarikuus kinnipeetud kindlustatu makse (1%) ja arvestatud tööandja makse (0,5%) Maksu- ja Tolliameti pangakontole üle 10. veebruariks ning esitab samaks kuupäevaks Maksu- ja Tolliameti piirkondlikule maksukeskusele deklaratsiooni TSD jaanuarikuu eest. Maksu- ja Tolliamet kannab tööandja ja kindlustatu maksetest laekuvad vahendid üle avalik-õigusliku juriidilise isiku Eesti Töötukassa arvele ühe pangapäeva jooksul nende laekumisest Maksu- ja Tolliameti pangakontole. Samuti annab Maksu- ja Tolliamet Töötukassale andmeid kindlustatu ja tööandja makstud töötuskindlustusmaksete kohta (TKS § 35). Töötukassa määrab ja maksab töötuskindlustus-hüvitisi alates 01.01.2003.a.
Tööandja töötuskindlustusmakse (eeltoodud näite puhul 500 krooni) on ettevõtlusega seotud kulu (avaliku sektori asutuse puhul osa asutuse ülalpidamiskuludest) ning ei kuulu maksustamisele tulu- ega sotsiaalmaksuga, kuna tegemist on seadusest tuleneva kohustusega. *Kindlustatu töötuskindlustusmakse (eeltoodud näite puhul 53 krooni) on tema tasu osaks, millelt tööandja tasub sotsiaalmaksu. Samas vähendab töötaja makse tema tulumaksuga maksustatavat tulu (eeltoodud näite puhul lahutatakse enne brutosummast maksuvaba tulu ja töötuskindlustusmakse, alles siis maksustatakse tulem tulumaksuga: 5300 - 1700 - 53= 3547; 3547 x 24 % = 851 krooni). *Töötuskindlustuse seaduse alusel saadud hüvitised on töötu tulu- ja sotsiaalmaksuga maksustatav tulu, seejuures rakendab isiku avalduse alusel väljamakse tegija (Töötukassa) hüvitiselt tulumaksu kinnipidamisel tulumaksuvaba miinimumi ning maksab sotsiaalmaksu.
URL: http://www.raamatupidaja.ee/uudised/2005/08/22/tootuskindlustusmakse-moisted


Trammi ja selle haagise tehnoseisundile ja varustusele esitatavad nõuded ning nende tehnoseisundi kontrollimise ja registreerimise eeskirjad - sisukord
2 NÕUDED RÖÖBASSÕIDUKI TEHNOSEISUNDILE JA VARUSTUSELE
§ 10 Tulekustutusvahendid
§ 13 Lähituled
§ 14 Kaugtuled
§ 16 Eesmised ääretuled
§ 17 Tagumised ääretuled
§ 18 Pidurituled
§ 19 Suunatuled
§ 20 Armatuurlaua märgulambid
§ 21 Ohutuled
§ 22 Nõuded piduritele
§ 23 Kerest väljaulatuvad osad
§ 24 Klaasid
§ 25 Klaasipuhasti
§ 26 Aknapesur
§ 27 Kere
§ 28 Kere sisustus
§ 29 Istmed
§ 30 Kirjed ja märgistus
§ 31 Juhi vaateväli
§ 32 Istmetevaheline käik
§ 33 Käsipuud ja kinnihoidmise rihmad
§ 34 Väljapääsud
§ 35 Teenindusuks ja varuaken
§ 36 Ukse ja väljapääsu signalisatsioon
§ 37 Eesmine pealesõidutõke
§ 38 Küljelt rööbassõiduki rataste alla jalakäijate kukkumist vältiv tõke
§ 39 Veermikule esitatavad nõuded
§ 40 Katuseseadmele esitatavad nõuded
§ 41 Lubatud suurim pikkus
§ 42 Lubatud suurim laius
§ 43 Lubatud suurim kõrgus
§ 44 Rööbastee
§ 45 Vooluvõtturi kõrgus
§ 46 Lubatud suurim registrimass ja registriteljekoormus
3 RÖÖBASSÕIDUKI TEHNOSEISUNDI KONTROLLIMISE EESKIRI
§ 47 Eeskirja reguleerimisala
§ 48 Ülevaatuse korraldamine
§ 49 Lepingu kohustuslikud tingimused
§ 50 Ülevaatusele esitamise tähtaeg
§ 51 Kasutamise piirang
§ 52 Ülevaatusel nõutavad dokumendid
§ 53 Ülevaatuse töömaht
§ 54 Ülevaatuse tulemuste hindamine
§ 55 Otsused ja nendest tulenevad piirangud
§ 56 Ülevaatuse vormistamine
§ 57 Nõuded ülevaatuse töökohale
§ 58 Nõuded ülevaatuse töökoha seadmetele
§ 59 Nõuded rööbassõiduki ülevaatajale ja ülevaataja töö kvaliteedi kontroll
4 RÖÖBASSÕIDUKI REGISTREERIMISE EESKIRI
§ 60 Rööbassõiduki registreerija
§ 61 Rööbassõiduki registreerimine
§ 63 Varasema õigusakti kehtetuks tunnistamine
03.08.2007 RTL 2007, 65, 1167 13.08.2007
Määrus kehtestatakse «Liiklusseaduse» paragrahvi 72 lõike 1 ja paragrahvi 66 lõike 2 alusel.
– seisupidur on seade, mis kindlustab rööbassõiduki püsimise paigal ka teekaldel, kusjuures juhi kohalolek ei ole vajalik;
– sõidupidur on seade, mis võimaldab juhil kontrollida trammi liikumist ning tagab, sõitjaid ohustamata, koos seisupiduriga trammi sujuva pidurdamise kuni seismajäämiseni iga kiiruse, koormuse ja teekalde puhul;
– ohupidur on seade, mis võimaldab juhil trammi kiiresti peatada ja seda ka sõidupiduri rikke korral;
– hädapidur on seade, mis võimaldab nii juhil kui ka sõitjatel trammi kiiresti peatada;
[RTL 2007, 65, 1167 - jõust. 13.08.2007]
2. peatükk NÕUDED RÖÖBASSÕIDUKI TEHNOSEISUNDILE JA VARUSTUSELE
(3) Hoiatuskella kontrollimine peab toimuma proovilülimisega.
(1) Nõuded esmaabivahenditele ja nende asukoha märgistamisele ning sõidukite loetelu, millel on esmaabivahendid kohustuslikud, on kehtestatud sotsiaalministri määrustega.
(3) Esmaabivahendite ja nende asukoha märgistamise kontrollimine peab toimuma vaatluse teel.
§ 10. Tulekustutusvahendid
(1) Nõuded esmastele tulekustutusvahenditele on kehtestatud siseministri määrusega ja nõuded nende asukoha märgistamisele on kehtestatud sotsiaalministri määrusega.
(2) Tulekustutusvahendid peavad olema töökorras ja asuma kättesaadavas kohas ning olema kättesaadavalt kinnitatud.
(3) Tulekustutusvahendite ja nende asukoha märgistamise kontrollimine peab toimuma vaatluse teel.
2) haakepolt;
(3) Trammil võib kasutada valmistaja poolt ettenähtud põhilaternaid või põhjendatud juhtudel teistele sõidukitele ettenähtud laternaid tingimusel, et need täidavad põhilaternatele esitatavaid nõudeid.
§ 13. Lähituled
§ 14. Kaugtuled
§ 16. Eesmised ääretuled
§ 17. Tagumised ääretuled
§ 18. Pidurituled
§ 19. Suunatuled
(4) Suunatulede vilkumissagedus peab olema 90±40 korda minutis.
§ 20. Armatuurlaua märgulambid
§ 21. Ohutuled
§ 22. Nõuded piduritele
(2) Trammil, v.a liigendtrammil ja sihtotstarbelisel trammil, peab olema vähemalt sõidupidur ja seisupidur ning lisaks kas ohupidur või hädapidur. Liigendtrammil peab olema vähemalt sõidupidur, seisupidur ja hädapidur.
(3) Trammihaagisel peab olema vähemalt seisupidur.
(4) Seisupidur peab seisvat täismassini koormatud trammi või trammihaagist hoidma paigal 5% kaldega teelõigul. Seisupidur peab olema mehaanilise ajamiga, toimima vedru jõul ja olema lülitatav nii seest kui väljast.
(6) Ühe piduri väljalangemisel peab teiste piduritega saavutama tabelis 1 toodud keskmise aeglustuse või pidurdusteekond ei tohi olla pikem tabelis 1 toodust.
Kiirus pidurdamise alguses km/h
Keskmine aeglustus m/s2
Pidurdusteekonna pikkus m
(7) Ohupiduriga või hädapiduriga peab saavutama tabelis 2 toodud keskmise aeglustuse või pidurdusteekond ei tohi olla pikem tabelis 2 toodust.
(9) Sihtotstarbelisel rööbassõidukil, mille suurim kiirus ei ületa 40 km/h, peab olema vähemalt üks pidur, mis peab saavutama keskmise aeglustuse või pidurdusteekond ei tohi olla pikem, kui on toodud tabelis 1, kuid ta ei pea täitma lõikes 5 toodud nõuet.
(11) Klotspiduri varraste reguleermuhvides ei tohi olla ülemääraseid lõtkusid.
(13) Pidurite kontrollimine peab toimuma aeglustusmõõturi abil või pidurdusteekonna määramisega ja vaatluse teel.
§ 23. Kerest väljaulatuvad osad
(3) Kontrollimine peab toimuma joonlaua ja šabloonide abil ning vaatluse teel.
§ 24. Klaasid
§ 25. Klaasipuhasti
§ 26. Aknapesur
§ 27. Kere
§ 28. Kere sisustus
§ 29. Istmed
(2) Ühele inimesele arvestatakse vähemalt 400 mm x 400 mm pinda ja 500 mm kõrgusel istmepadjast vähemalt 400 mm laiust leeni pinda. Istmekoha laiust mõõdetakse 100 mm kaugusel leenist. Leeni vähim kõrgus on 400 mm.
§ 30. Kirjed ja märgistus
(2) Kontrollimine peab toimuma vaatluse teel.
§ 31. Juhi vaateväli
(3) [Kehtetu – RTL 2007, 65, 1167 - jõust. 13.08.2007]
§ 32. Istmetevaheline käik
§ 33. Käsipuud ja kinnihoidmise rihmad
§ 34. Väljapääsud
§ 35. Teenindusuks ja varuaken
(8) Kontrollimine peab toimuma mõõdulindi, joonlaua ja šablooni abil ning vaatluse teel. Sõitja käe või jala muljumise vältimise kontrollimiseks kasutatakse 300 mm pikkust ja 30 mm paksust šablooni, mille nurgad on ümardatud raadiusega 5 mm.
§ 36. Ukse ja väljapääsu signalisatsioon
§ 37. Eesmine pealesõidutõke
§ 38. Küljelt rööbassõiduki rataste alla jalakäijate kukkumist vältiv tõke
§ 39. Veermikule esitatavad nõuded
§ 40. Katuseseadmele esitatavad nõuded
(8) [Kehtetu – RTL 2007, 65, 1167 - jõust. 13.08.2007]
(9) Kõik seadmed ja nende katted peavad olema terved ja kinnitatud.
§ 41. Lubatud suurim pikkus
(1) Trammil – 15 m.
(2) Haagisel – 15 m.
(3) Haagisega trammil ja liigendtrammil – 40 m.
§ 42. Lubatud suurim laius
(1) Trammil – 2,3 m.
(2) Haagisel – 2,3 m.
§ 43. Lubatud suurim kõrgus
(1) Trammil – 3,85 m.
(2) Haagisel – 3,85 m.
§ 44. Rööbastee
§ 45. Vooluvõtturi kõrgus
§ 46. Lubatud suurim registrimass ja registriteljekoormus
3. peatükk RÖÖBASSÕIDUKI TEHNOSEISUNDI KONTROLLIMISE EESKIRI
§ 47. Eeskirja reguleerimisala
§ 48. Ülevaatuse korraldamine
§ 49. Lepingu kohustuslikud tingimused
§ 50. Ülevaatusele esitamise tähtaeg
§ 51. Kasutamise piirang
§ 52. Ülevaatusel nõutavad dokumendid
§ 53. Ülevaatuse töömaht
§ 54. Ülevaatuse tulemuste hindamine
1) veergu VO – «väheohtlikud»: tehniliselt lihtsamad rikked ja puudused, mis ei ohusta liiklust rikke või puuduse kõrvaldamiseks vajaliku aja jooksul. Rikked ja puudused on lihtsalt kõrvaldatavad ühe osa või sõlme vahetamise, kinnitamise või lihtsa reguleerimise teel;
2) veergu OV – «ohtlikud rikked ja puudused»: tehniliselt keerulised rikked ja puudused, mille kõrvaldamiseks on vajalikud eriseadmed ja eriettevalmistusega töötajad ning liiklus- ja keskkonnaohtlikud rikked ja puudused. Remondi kvaliteedi kontrolliks on vajalik korduvülevaatus.
§ 55. Otsused ja nendest tulenevad piirangud
2) «esitada korduvülevaatusele», kui rööbassõidukil on viis või enam väheohtlikku (VO) riket või puudust ehk kas või üks ohtlik (OV) rike või puudus. Kuni rikete või puuduste kõrvaldamiseni loetakse rööbassõiduk mittevastavaks kehtivatele nõuetele, kuid erandina võib sellises tehnoseisundis rööbassõidukiga sõita rikete või puuduste kõrvaldamiseks remondikohani ning pärast rikete või puuduste kõrvaldamist korduvülevaatusele. Sõitmisel peab juhil kaasas olema kontrollkaart.
§ 56. Ülevaatuse vormistamine
§ 57. Nõuded ülevaatuse töökohale
(2) Rööbassõiduki ülevaatuspunkti ruumid peavad vastama «Töötervishoiu ja tööohutuse seaduse» nõuetele ja esmased tulekustutusvahendid siseministri kehtestatud nõuetele.
§ 58. Nõuded ülevaatuse töökoha seadmetele
5) [Kehtetu – RTL 2007, 65, 1167 - jõust. 13.08.2007]
§ 59. Nõuded rööbassõiduki ülevaatajale ja ülevaataja töö kvaliteedi kontroll
4. peatükk RÖÖBASSÕIDUKI REGISTREERIMISE EESKIRI
§ 60. Rööbassõiduki registreerija
§ 61. Rööbassõiduki registreerimine
§ 63. Varasema õigusakti kehtetuks tunnistamine
Teede- ja sideministri 23. mai 2000. a määrus nr 30 «Trammi tehnojärelevalve eeskirja kehtestamine» tunnistatakse kehtetuks.
teede- ja sideministri 28. märtsi 2001. a määruse nr 30 «Trammi ja selle haagise tehnoseisundile ja varustusele esitatavad nõuded ning nende tehnoseisundi kontrollimise ja registreerimise eeskirjad» juurde
1Euroopa Nõukogu direktiivid 70/387/EMÜ (EÜT L 176, 10.08.1970), 74/408/EMÜ (EÜT L 221,12.08.1974), 74/483/EMÜ (EÜT L 266, 02.10.1974), 79/488/EMÜ (EÜT L 128, 26.05.1979), 95/28/EÜ (EÜT L 281, 23.11.1995), 96/37/EÜ (EÜT L 186, 25.07.1996), 96/96/EÜ (EÜT L 046, 17.02.1996), 98/90/EÜ (EÜT L 337, 12.12.1998), 99/52/EÜ (EÜT L 142, 5.6.1999, lk 26)