RT I, 14.02.2013, 1
07.02.2013 otsus nr 225
§ 1. Tulumaksuseaduses tehakse järgmised muudatused:
„(1) Paragrahvi 1 lõikes 1 nimetatud tulumaksu maksjad on füüsiline isik, lepinguline investeerimisfond ja mitteresidendist juriidiline isik, kes saavad maksustamisele kuuluvat tulu. Lepinguline investeerimisfond on Eestis või välisriigis moodustatud lepinguline fond investeerimisfondide seaduse § 1 tähenduses.
(2) Paragrahvi 1 lõikes 2 nimetatud tulumaksu maksjad on füüsilisest isikust tööandja, residendist juriidiline isik, Eestis püsivat tegevuskohta omav mitteresident, Eestis tööandjana tegutsev mitteresident, Eesti riigiasutus ja Eesti kohaliku omavalitsuse üksuse asutus, kes teevad maksustatavaid erisoodustusi.”;
2) paragrahvi 2 lõigetes 3 ja 4 asendatakse sõna „maksjaks” sõnaga „maksja”;
„(1) Paragrahvi 1 lõikes 1 nimetatud tulumaksu maksustamisperiood on kalendriaasta, kui käesolevas seaduses ei ole sätestatud teisiti.”;
4) paragrahvi 5 lõige 11 tunnistatakse kehtetuks;
„(3) Lõikes 1 nimetamata tulumaks laekub riigile.”;
„(3) Mitteresident on lõigetes 1 ja 2 nimetamata füüsiline või juriidiline isik. Mitteresidendi kohta käivaid sätteid kohaldatakse ka juriidilise isiku staatuseta välismaisele isikuteühendusele või varakogumile (välja arvatud lepingulisele investeerimisfondile), mida selle asutamise või moodustamise riigi õiguse kohaselt käsitatakse tulumaksuga maksustamisel juriidilise isikuna. Mitteresident maksab tulumaksu ainult Eesti tuluallikast saadud tulult §-s 29 sätestatu kohaselt. Mitteresidendist juriidilise isiku tulud deklareeritakse ja maksustatakse ning tulumaks peetakse kinni ja tasutakse samadel tingimustel ja korras nagu mitteresidendist füüsilise isiku puhul, kui käesolevas seaduses ei ole sätestatud teisiti.”;
7) paragrahvi 6 lõige 31 tunnistatakse kehtetuks;
8) paragrahvi 15 lõiget 1 täiendatakse teise lausega järgmises sõnastuses:
„Väärtpaberi kehtivuse kaotamist käsitatakse väärtpaberi müügina.”;
9) paragrahvi 15 täiendatakse lõikega 31 järgmises sõnastuses:
„(31) Tulumaksuga maksustatakse lepingulise investeerimisfondi osaku tagastamisel või lepingulise investeerimisfondi likvideerimisel saadud väljamakse osa, mis ületab osaku soetamismaksumust, välja arvatud nimetatud väljamakse osa, mille aluseks olev investeerimisfondi tulu on 51. peatüki sätete kohaselt tulumaksuga maksustatud või § 312 lõike 2 kohaselt tulumaksust vabastatud.”;
„(1) Tulumaksuga maksustatakse laenult, liisingult ja muult võlakohustuselt, samuti väärtpaberilt ja hoiuselt saadud intress, sealhulgas selline võlakohustuselt arvutatud summa, mille võrra esialgset võlakohustust suurendatakse. Intressina käsitatakse ka lepingulise investeerimisfondi arvel osakuomanikule tehtud rahalist väljamakset, välja arvatud § 15 lõikes 31 nimetatud väljamakset. Rahalise kohustuse täitmisega viivitamise korral makstavat viivitusintressi (viivist) intressina ei käsitata.”;
11) paragrahvi 17 täiendatakse lõikega 11 järgmises sõnastuses:
„(11) Tulumaksuga ei maksustata lõikes 1 nimetatud intressi, mille aluseks olev investeerimisfondi tulu on 51. peatüki sätete kohaselt tulumaksuga maksustatud või § 312 lõike 2 kohaselt tulumaksust vabastatud.”;
12) paragrahvi 18 lõiked 4 ja 5 muudetakse ning sõnastatakse järgmiselt:
„(4) Kui residendist füüsiline isik on sellise isikuteühenduse liige või sellise varakogumi osanik või kaasomanik, mida selle asutamise või moodustamise riigi õiguse kohaselt ei käsitata tulumaksuga maksustamisel juriidilise isikuna, siis maksustatakse nimetatud ühenduse või varakogumi puhaskasumi osa proportsionaalselt maksumaksja osalusega, hääleõigusega või kaasomandi osaga.
(5) Lõiget 4 ei kohaldata osalusele varakogumis, mille kohta on emiteeritud väärtpaber väärtpaberituru seaduse § 2 tähenduses. Sellisest varakogumist saadud tulu maksustatakse § 15 lõigete 1–31 või § 17 lõike 1 alusel.”;
13) paragrahvi 29 lõike 4 punkt 5 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„5) võõrandati või tagastati osalus äriühingus, lepingulises investeerimisfondis või muus varakogumis, mille varast võõrandamise või tagastamise ajal või mõnel perioodil sellele eelnenud kahe aasta jooksul moodustasid otse või kaudselt üle 50% Eestis asuvad kinnisasjad või ehitised kui vallasasjad ja milles mitteresidendil oli nimetatud tehingu tegemise ajal vähemalt 10-protsendine osalus;”;
14) paragrahvi 29 lõiget 4 täiendatakse punktiga 6 järgmises sõnastuses:
„6) kasu saadi käesoleva lõike punktis 5 nimetatud tingimustel lepingulise investeerimisfondi või muu varakogumi likvideerimisel.”;
15) paragrahvi 29 täiendatakse lõikega 41 järgmises sõnastuses:
„(41) Tulumaksuga ei maksustata lõike 4 punktis 5 nimetatud osaluse tagastamisel või sama lõike punktis 6 nimetatud investeerimisfondi likvideerimisel saadud kasu osa, mille aluseks olev investeerimisfondi tulu on 51. peatüki sätete kohaselt tulumaksuga maksustatud või § 312 lõike 2 kohaselt tulumaksust vabastatud.”;
16) paragrahvi 29 lõige 7 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„(7) Tulumaksuga maksustatakse intress, mida mitteresident sai seoses osalusega lepingulises investeerimisfondis või muus varakogumis, mille varast intressi maksmise ajal või mõnel perioodil sellele eelnenud kahe aasta jooksul moodustasid otse või kaudselt üle 50% Eestis asuvad kinnisasjad või ehitised kui vallasasjad ja milles mitteresidendil oli intressi saamise ajal vähemalt 10-protsendine osalus. Tulumaksuga ei maksustata intressi, mille aluseks olev investeerimisfondi tulu on 51. peatüki sätete kohaselt tulumaksuga maksustatud või § 312 lõike 2 kohaselt tulumaksust vabastatud.”;
17) paragrahvi 29 täiendatakse lõikega 11 järgmises sõnastuses:
„(11) Juriidilise isiku staatuseta välismaise isikuteühenduse või varakogumi (välja arvatud lepingulise investeerimisfondi), mida selle asutamise või moodustamise riigi õiguse kohaselt ei käsitata tulumaksuga maksustamisel juriidilise isikuna, käesolevas paragrahvis sätestatud tulu maksustatakse sellise ühenduse osanike või liikmete või varakogumi kaasomanike tuluna proportsionaalselt nende osalusega. Kui ühenduse osanikud või liikmed või varakogumi kaasomanikud ei ole teada või kui ei ole tõendatud nende residentsus, siis omistatakse tulu ühendusele või varakogumile ning sellele tehtavatelt väljamaksetelt tulumaksu kinnipidamisel ja tasumisel ning tulu deklareerimisel kohaldatakse mitteresidendi kohta käivaid sätteid. Kui juriidilise isiku staatuseta ühendus või varakogum asub madala maksumääraga territooriumil, kohaldatakse tulumaksu kinnipidamisel madala maksumääraga territooriumil asuva juriidilise isiku kohta käivaid sätteid.”;
18) paragrahvi 31 lõike 1 punkt 5 tunnistatakse kehtetuks;
19) seadust täiendatakse peatükiga 51 järgmises sõnastuses:
LEPINGULISE INVESTEERIMISFONDI TULU MAKSUSTAMINE
Eestis moodustatud lepingulise investeerimisfondi fondivalitseja on osakuomaniku nõudmisel kohustatud andma tõendi talle osaku tagasivõtmisel, investeerimisfondi likvideerimisel või intressina tehtud väljamakse aluseks olnud tulu kohta, mis on käesoleva peatüki sätete kohaselt tulumaksuga maksustatud või § 312 lõike 2 kohaselt tulumaksust vabastatud, nimetatud väljamakse tegemisele järgneva kalendrikuu 5. kuupäevaks.”;
„(1) Residendist füüsilisel isikul on õigus maksustamisperioodil väärtpaberite võõrandamisest saadud kasust maha arvata samal perioodil väärtpaberite võõrandamisest saadud kahju. Väärtpaberi võõrandamisest saadud kasu ja kahjuna käsitatakse § 15 lõigetes 1–31 sätestatud juhtudel saadud väärtpaberiga seotud kasu ja kahju. Maha ei arvata kahju, mis on tekkinud väärtpaberite turuhinnast madalama hinnaga võõrandamisest maksumaksjaga seotud isikule (§ 8) või temalt turuhinnast kõrgema hinnaga omandatud väärtpaberite võõrandamisest või väärtpaberite kehtivuse kaotamisest maksumaksjaga seotud isiku kasuks turutingimustest erinevatel tingimustel või §-s 172 nimetatud investeerimiskontol olnud raha eest soetatud väärtpaberite võõrandamisest.”;
21) paragrahvi 40 lõike 2 punktist 4 jäetakse välja tekstiosad „, § 29 lõige 7” ja „, § 29 lõige 9”;
22) paragrahvi 41 punkt 4 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„4) residendist füüsilisele isikule, lepingulisele investeerimisfondile või mitteresidendile makstava tulumaksuga maksustatava intressi väljamakselt (§ 17 lõige 1, § 314 ja § 29 lõige 7);”;
23) paragrahvi 41 täiendatakse punktiga 71 järgmises sõnastuses:
„71) lepingulisele investeerimisfondile makstavalt üüri- või renditasult või tasult asja piiratud asjaõigusega koormamise eest (§ 313);”;
24) paragrahvi 43 lõike 1 punkt 1 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„1) punktides 1–71, 11 ja 13 nimetatud väljamaksetelt § 4 lõike 1 kohaselt;”;
25) paragrahvi 44 täiendatakse lõikega 31 järgmises sõnastuses:
„(31) Lepingulise investeerimisfondi fondivalitseja on kohustatud esitama § 312 kohaselt maksustatava kasu kohta Maksu- ja Tolliametile tuludeklaratsiooni kuu aja jooksul pärast kasu saamist. Kui lepinguline investeerimisfond on saanud § 313 või 314 kohaselt maksustatavat tulu, millelt ei ole tulumaksu kinni peetud, on fondivalitseja kohustatud esitama sellise tulu kohta Maksu- ja Tolliametile tuludeklaratsiooni tulu saamise kalendriaastale järgneva aasta 31. märtsiks.”;
„(3) Maksumaksja on kohustatud tasuma maksuteates näidatud juurdemakse Maksu- ja Tolliameti pangakontole hiljemalt maksustamisperioodile järgneva kalendriaasta 1. juuliks, välja arvatud lõigetes 4–5 nimetatud juhtudel.”;
27) paragrahvi 46 täiendatakse lõikega 41 järgmises sõnastuses:
„(41) Lepinguline investeerimisfond, mis sai § 44 lõikes 31 nimetatud kasu või tulu, tasub juurdemaksmisele kuuluva maksusumma kolme kuu jooksul pärast § 44 lõikes 31 sätestatud tuludeklaratsiooni esitamise tähtpäeva Maksu- ja Tolliameti pangakontole.”;
28) paragrahvi 50 täiendatakse lõikega 24 järgmises sõnastuses:
„(24) Tulumaksuga ei maksustata lõigetes 1 ja 2 nimetatud väljamakset, mille aluseks olev tulu on saadud lepingulise investeerimisfondi osaku tagastamisel või lepingulise investeerimisfondi likvideerimisel või intressina fondist ning on 51. peatüki sätete kohaselt tulumaksuga maksustatud või § 312 lõike 2 kohaselt tulumaksust vabastatud.”;
29) paragrahvi 53 täiendatakse lõikega 48 järgmises sõnastuses:
„(48) Püsivast tegevuskohast väljaviidud kasumit ei maksustata lõikes 4 sätestatud tulumaksuga, kui kasumi aluseks on püsiva tegevuskoha kaudu või arvel saadud tulu lepingulise investeerimisfondi osaku tagastamisel või lepingulise investeerimisfondi likvideerimisel või intressina fondist, mis on 51. peatüki sätete kohaselt tulumaksuga maksustatud või § 312 lõike 2 kohaselt tulumaksust vabastatud.”;
30) paragrahvi 572 lõige 8 tunnistatakse kehtetuks.
§ 2. Käesolev seadus jõustub 2014. aasta 1. jaanuaril.


Kokku: 289| Näitan: 1 - 20
Brüsseli II bis määrus kohaldub üksnes olukorras, kus lapse alaline elukoht (harilik viibimiskoht) on Euroopa Liidu liikmesriigis. Ülejäänud juhtudel tuleb kohtualluvuse kontrollimisel lähtuda Eesti Vabariigile siduvatest välislepingutest. 19. oktoobri 1996. a Haagi konventsiooni (Haagi 1996. a konventsioon) art 5 lg 1 kohaselt allub hooldusõiguse vaidlus Eesti kohtule üksnes juhul, kui lapse harilik viibimiskoht on avalduse esitamise ajal Eesti Vabariigis. Lapsel ei saa olla mitut harilikku viibimiskohta. Lapse hariliku viibimiskoha mõistet on kolleegium käsitlenud 10. oktoobril 2012 tsiviilasjas nr 3-2-1-109-12 tehtud määruses (p 17). Viidatud kolleegiumi käsitluse järgi saab lapse alalise elukoha (hariliku viibimiskoha) riigi määrata kindlaks ka Haagi 1996. a konventsiooni mõttes. (p 21)
Haagi 1980. a lapseröövi suhtes tsiviilõiguse kohaldamise rahvusvaheline konventsioon (konventsioon) on vastu võetud selleks, et kaitsta rahvusvaheliselt last tema õigusvastasest äraviimisest või kinnipidamisest tulenevate kahjulike tagajärgede eest ja kehtestada menetlus, tagamaks lapse viivitamatu tagasitoomine tema harilikku viibimiskoha riiki, samuti selleks, et tagada lapsega suhtlemise õiguse kaitse. Lapse tagastamise kohta tehtav lõplik otsustus peab tagama lapse parimate huvide kaitse (vt 22. märtsi 2017. a määrus tsiviilasjas nr 3-2-1-179-16, p 13), kuigi ainuüksi konventsiooni preambulis sätestatu ei ole aluseks lapse tagastamisest keeldumisele (vt 6. detsembri 2006. a otsus tsiviilasjas nr 3-2-1-123-06, p 17). (p 14) Konventsiooni art 1 lit-st a järgi peab kohus määrama lapse tagastamise varasemasse hariliku viibimiskoha riiki, mitte lapse tagastamise avalduse esitanud isikule (vt selle järelduse ja tagastamise korralduse kohta pikemalt Riigikohtu 18. veebruari 2015. a määrus tsiviilasjas nr 3-2-1-146-14, p-d 19-22 ning ka 6. detsembri 2006. a otsus tsiviilasjas nr 3-2-1-123-06, p 18; samas pole tagastamine avalduse esitanud isikule ka täiesti välistatud). (p 16.1)
Asenduskodus osutatava teenuse (varasemas regulatsioonis asenduskoduteenus; kehtivas regulatsioonis asendushooldusteenuse osutamine asenduskodus) riikliku rahastamise eesmärk on kaitsta asenduskodus viibiva lapse huve ning tagada tema vajaduste rahuldamine ka olukorras, kus vanemad ei täida lapse ülalpidamise kohustust. (p 17.1) Teenuse osutamise eesmärk ei ole kehtiva regulatsiooni kohaselt muutunud ning nii kehtiva kui ka varasema regulatsiooni järgi oli õigus asenduskodus teenust saada teiste hulgas lapsel, kelle vanematelt oli tema suhtes hooldusõigus ära võetud. (p 16.1) Nii kehtiva kui ka varasema regulatsiooni kohaselt tagatakse asenduskodus teenust saavate laste vajaduste rahuldamine (sh ka nt puudest või vanusest tulenevad lisakulud) ja piisavad vahendid nende arenguks riikliku rahastamise kaudu. (p 16.2.3) Sellega ei täida riik mitte vanema eest tema ülalpidamiskohustust, vaid täidab oma põhiseadusest tulenevat kohustust hoolitseda puudust kannatavate laste eest (põhiseaduse § 28). Riigil on kohustus hoolitseda puudustkannatava lapse eest üksnes siis, kui vanemad ei suuda lapse vajadusi piisaval määral rahuldada. Asenduskodus osutatava teenuse riikliku rahastamise mõte ei ole vabastada ülalpidamiskohustuse täitmisest vanemaid, kelle hooldusõigus lapse suhtes on peatatud, seda on piiratud või see on täielikult ära võetud. Laste eest hoolitsemise kohustus on esmajärjekorras vanematel. Riigi kohustus hoolitseda puudustkannatavate laste eest ei mõjuta vanemate kohustust oma lapsi ülal pidada (vt ka Riigikohtu põhiseaduslikkuse järelevalve kolleegiumi 5. mai 2014. a otsus asjas nr 3-4-1-67-13, p 32; 21. jaanuari 2004. a otsus asjas nr 3-4-1-7-03, p 18). (p 16.3 - 16.3.2, 17.1). Riigil ja kohalikul omavalitsusel ei teki VÕS § 1018 lg 1 p 3 (koosmõjus §-ga 1023) alusel vanema vastu ülalpidamiskohustuse täitmisel tagasinõuet. Riik ei täida mitte vanema, vaid omaenda kohustust. Lisaks ei ole sotsiaalhoolekande seaduses sätestatud, et riik võiks laste suhtes hoolekandekohustuse täitmise korral esitada vanema vastu tagasinõude lapse ülalpidamiseks kulutatu hüvitamiseks. (p 16.3.3)
Vt Riigikohtu praktikat alaealise lapse ülalpidamise kohustuse täitmise kohta Riigikohtu 13. veebruari 2018. a otsus tsiviilasjas nr 2-16-2343, p 13; 7. veebruari 2018. a otsus tsiviilasjas nr 2-16-118651, p 18; 9. juuni 2017. a otsus tsiviilasjas nr 3-2-1-35-17, p 21.3, 13. veebruari 2018. a otsus tsiviilasjas nr 2-16-2343, p 13; 7. veebruari 2018. a otsus tsiviilasjas nr 2-16-118651, p 10; 24. oktoobri 2012. a otsus tsiviilasjas nr 3-2-1-118-12, p 15, 7. veebruari 2018. a otsus tsiviilasjas nr 2-16-118651, p 10; 9. juuni 2017. a otsus tsiviilasjas nr 3-2-1-35-17, p 21.4, 28. märtsi 2018. a otsus tsiviilasjas nr 2-16-11905, p 18; 7. veebruari 2018. a otsus tsiviilasjas nr 2-16-118651, p 12; 9. juuni 2017. a otsus tsiviilasjas nr 3-2-1-35-17, p-d 28.1-28.2; 22. märtsi 2017. a otsus tsiviilasjas nr 3-2-1-174-16, p 13. (p-d 14 ja 20) Asenduskodus osutatava teenuse (varasemas regulatsioonis asenduskoduteenus; kehtivas regulatsioonis asendushooldusteenuse osutamine asenduskodus) riikliku rahastamise eesmärk on kaitsta asenduskodus viibiva lapse huve ning tagada tema vajaduste rahuldamine ka olukorras, kus vanemad ei täida lapse ülalpidamise kohustust. (p 17.1) Teenuse osutamise eesmärk ei ole kehtiva regulatsiooni kohaselt muutunud ning nii kehtiva kui ka varasema regulatsiooni järgi oli õigus asenduskodus teenust saada teiste hulgas lapsel, kelle vanematelt oli tema suhtes hooldusõigus ära võetud. (p 16.1) Nii kehtiva kui ka varasema regulatsiooni kohaselt tagatakse asenduskodus teenust saavate laste vajaduste rahuldamine (sh ka nt puudest või vanusest tulenevad lisakulud) ja piisavad vahendid nende arenguks riikliku rahastamise kaudu. (p 16.2.3) Sellega ei täida riik mitte vanema eest tema ülalpidamiskohustust, vaid täidab oma põhiseadusest tulenevat kohustust hoolitseda puudust kannatavate laste eest (põhiseaduse § 28). Riigil on kohustus hoolitseda puudustkannatava lapse eest üksnes siis, kui vanemad ei suuda lapse vajadusi piisaval määral rahuldada. Asenduskodus osutatava teenuse riikliku rahastamise mõte ei ole vabastada ülalpidamiskohustuse täitmisest vanemaid, kelle hooldusõigus lapse suhtes on peatatud, seda on piiratud või see on täielikult ära võetud. Laste eest hoolitsemise kohustus on esmajärjekorras vanematel. Riigi kohustus hoolitseda puudustkannatavate laste eest ei mõjuta vanemate kohustust oma lapsi ülal pidada (vt ka Riigikohtu põhiseaduslikkuse järelevalve kolleegiumi 5. mai 2014. a otsus asjas nr 3-4-1-67-13, p 32; 21. jaanuari 2004. a otsus asjas nr 3-4-1-7-03, p 18). (p 16.3 - 16.3.2, 17.1). Muu asjaolu PKS § 102 lg 2 kohaselt võib olla lapse vajaduste katmine muul viisil, näiteks vahetu ülalpidamisega lapsega suhtlemisel või kulude jooksva katmisega (Riigikohtu 9. juuni 2017. a otsus tsiviilasjas nr 3-2-1-35-17, p 28.2). Asjaolu, et riik või kohaliku omavalitsuse üksus rahastavad lapsele asenduskodus osutatavat teenust, ei saa pidada lapse vajaduste katmiseks muul viisil. (p 17.1) Lapse asenduskoduteenusel viibimine ei mõjuta vanemate kohustust tasuda lapsele elatist ning lapse vajaduste rahuldamist selle teenuse kaudu ei saa pidada mõjuvaks põhjuseks PKS § 102 lg 2 kolmanda lause mõttes, mille tõttu saaks lapsele väljamõistetavat elatist eraldi või koosmõjus teiste asjaoludega vähendada alla miinimummäära. Nii kehtiva kui ka varasema regulatsiooni kohaselt oli asenduskodus lapsele osutatava teenuse riikliku rahastamise puhul võimalik arvestada vanemate poolt lapse ülalpidamise kohustuse täitmist ehk vanemate tasutava elatise võrra asenduskodus osutatava teenuse maksumust vähendada. (p 17.2) Riigil ja kohalikul omavalitsusel ei teki VÕS § 1018 lg 1 p 3 (koosmõjus §-ga 1023) alusel vanema vastu ülalpidamiskohustuse täitmisel tagasinõuet. Riik ei täida mitte vanema, vaid omaenda kohustust. Lisaks ei ole sotsiaalhoolekande seaduses sätestatud, et riik võiks laste suhtes hoolekandekohustuse täitmise korral esitada vanema vastu tagasinõude lapse ülalpidamiseks kulutatu hüvitamiseks. (p 16.3.3) Teiste laste olemasolu tõttu elatise vähendamisel alla seaduses sätestatud alammäära, tuleb kohtul elatise vähendamise eeldustena tuvastada, et kostjal on veel mõni alaealine laps, ning analüüsida, kas kostjal on võimalik maksta kõigile lastele miinimumelatist (s.t analüüsida kostja sissetulekuid ja laste vajadusi). Vanemal, kes tugineb laste ebavõrdsele olukorrale, tuleb esile tuua, kohtul aga tuvastada, millised on kohustatud vanema iga lapse vajadused ja võimalused neid vajadusi rahuldada, sh milliste vahendite arvel neid vajadusi rahuldatakse. Sealjuures tuleb arvestada ka teise vanema panust laste ülalpidamisse (Riigikohtu 7. veebruari 2018. a otsus tsiviilasjas nr 2-16-118651, p 17; 13. veebruari 2018. a otsus tsiviilasjas nr 2-16-2343, p-d 10-11). (p 23)
Tulenevalt TsMS § 558 lg 1 on vanema isiklik ärakuulamine ühise hooldusõiguse lõpetamise asjas äärmiselt oluline, tagamaks asja õige lahendamine ja kõigi õigustega piisav arvestamine, eriti kuna tegu on suuresti kohtu diskretsiooniotsusega. (p 13 ja 15) Alused, mil kohtul on õigus jätta vanemad ära kuulamata, on toodud TsMS § 558 lg-tes 2 ja 3 (vt ka Riigikohtu 16. novembri 2016. a määrus tsiviilasjas nr 3-2-1-99-16, p 21). Kuna ühise hooldusõiguse lõpetamine puudutab vanema isiklikke õigusi, peab kohus seega vanemad üldjuhul isiklikult ära kuulama. (p 13) Vanema ärakuulamine üksnes esialgse õiguskaitse avalduse lahendamisel ei ole piisav õigusliku ärakuulamise tagamiseks ühise hooldusõiguse lõpetamise avalduse lahendamisel. (p 14) Vanema ära kuulamata jätmine tähendab vanemate lepitamise proovimisest loobumist ja seega TsMS §-s 561 sätestatu rikkumist. (p 15) Hooldusõiguse asi tuleb lahendada esmajoones lapse huvidest lähtudes. Hooldusõigus ja lapsega suhtlemine peab olema seatud selliselt, et lapse elukorraldus oleks mõistlik. Kui see ei ole lapse parimate huvidega vastuolus ja lapse turvalisus on tagatud, võiksid mõlemad vanemad osaleda lapse elu korraldamises. Hooldusõigust ei pea tingimata lahendama tervikuna ühtmoodi, vaid hooldusõiguse küsimusi saab ja tuleb hinnata igas valdkonnas eraldi (vt ka Riigikohtu 22. novembri 2017. a määrus tsiviilasjas nr 2-16-5794, p 21.2). (p 16)
Tulenevalt TsMS § 558 lg 1 on vanema isiklik ärakuulamine ühise hooldusõiguse lõpetamise asjas äärmiselt oluline, tagamaks asja õige lahendamine ja kõigi õigustega piisav arvestamine, eriti kuna tegu on suuresti kohtu diskretsiooniotsusega (p 13 ja 15). Vanema ärakuulamine üksnes esialgse õiguskaitse avalduse lahendamisel ei ole piisav õigusliku ärakuulamise tagamiseks ühise hooldusõiguse lõpetamise avalduse lahendamisel. (p 14) Vanema ära kuulamata jätmine tähendab vanemate lepitamise proovimisest loobumist ja seega TsMS §-s 561 sätestatu rikkumist. (p 15)
Vt vanema ja lapse suhtlemise korra määramisel (PKS § 143) arvestatavate asjaolude kohta Riigikohtu 9. novembri 2011. a määrus tsiviilasjas nr 3-2-1-83-11, p 21; Riigikohtu 30. mai 2011. a määrus tsiviilasjas nr 3-2-1-32-11, p 15; Riigikohtu 11. jaanuari 2017. a määrus tsiviilasjas nr 3-2-1-138-16, p 20 ja Riigikohtu 14. märtsi 2012. a määrus tsiviilasjas nr 3-2-1-6-12, p 19. Esmajoones peab kohus PKS § 123 lg 1 järgi vanema ja lapse suhtlemise korra määramisel lähtuma lapse huvidest. PKS § 143 lg 3 järgi ei ole lapse ja vanema suhtlusõiguse piiramisel määravaks lapse tahe, vaid see, et tuvastatud asjaoludel ei ole vanema ja lapse suhtlemine lapse huvides ning kahjustaks lapse tervist ja arengut. (p 18) Vt erieestkostja määramise kohta (PKS § 209) Riigikohtu 19. novembri 2014. a määrus tsiviilasjas nr 3-2-1-100-14, p 20 ja Riigikohtu 14. märtsi 2012. a määrus tsiviilasjas nr 3-2-1-6-12, p 23). (p 19)
2-16-11905/66 Riigikohtu tsiviilkolleegium 28.03.2018
Vt elatisenõude esitamise kohta alates 1. juulist 2010 kehtiva PKS järgi Riigikohtu 19. oktoobri 2011. a otsus tsiviilasjas nr 3-2-1-75-11, p 11 ja Riigikohtu 17. mai 2011. a otsus tsiviilasjas nr 3-2-1-33-11, p 15). Olukorras, kus seadus on pärast eelmise asja lahendamist muutunud, tuleb lähtuda kehtivast õigusest. Seega saab hagejate ema ja kotja vahelises vaidluses tehtud kohtulahendit erandlikult muuta ka hagejate hagi alusel kostja vastu, samuti kostja hagi alusel hagejate vastu. Uue lahendi tegemine asendab varasema täitedokumendina. (p-d 14.1–14.3)
Mõjuvaks põhjuseks, mis lubab PKS § 102 lg 2 järgi miinimumelatisest väiksema elatise välja mõista, võib mh olla asjaolu, et lapse vajadused on kaetud muul viisil (nt vahetu ülalpidamisega lapsega suhtlemisel, kulude jooksva katmisega või lapsetoetusega), kui asjaolu on piisavalt kaalukas, arvestades ka lapse õigustatud huve. Peretoetuste maksmise fakt iseenesest ei anna alust vähendada elatist alla miinimummäära, st riiklike peretoetuste maksmine võib olla mõjuvaks põhjuseks koostoimes muude asjaoludega (nt vanemate halva varalise seisundiga või kui pool on tõendanud, et laste vajadused on miinimummäärast väiksemad) (vt Riigikohtu 9. juuni 2017. a otsus tsiviilasjas nr 3-2-1-35-17, p-d 28.1 ja 28.2). Seega ei saa kohus vähendada elatist alla miinimummäära üksnes seetõttu, et elatist õigustatud saama hagejate emal on õigus saada lapsetoetust. (p-d 18–20) Kohus saab asjaolu, et osa lapse vajadustest võib olla kaetud peretoetustega, arvesse võtta üksnes juhul, kui menetlusosaline sellele tugineb (vt Riigikohtu 9. juuni 2017. a otsus tsiviilasjas nr 3-2-1-35-17, p 28.2). Seda seisukohta ei mõjuta TsMS § 436 lg 6, mille järgi ei ole kohus perekonnaasjas seotud esitatud asjaolude ega seisukohtadega. Viidatud sätte eesmärgiks elatisasjades on kaitsta last. Kostja tugines asjaolule, et elatise väljamõistmisel tuleb arvestada lapsetoetusega alles ringkonnakohtu istungil oma lõppsõnas. Ringkonnakohus arvestas asja lahendamisel põhjendamatult kostja esiletoodud asjaoluga. Kuna kostja ei ole maakohtus tuginenud lapsetoetuse elatisest mahaarvamisele ega teinud seda ka apellatsioonimenetluses apellatsioonkaebuses ega selle esitamise tähtaja jooksul, oli ta minetanud õiguse sellele asjaolule tugineda ja see tuli jätta tähelepanuta. (p-d 23–25)
Kohustatud vanema varaline seisund võib anda alust mõista temalt välja miinimumelatisest väiksem elatis, kuid sealjuures tuleb arvestada lapse huve ning seda, kas elatise vähendamine on vanema ja lapse huve kaaludes proportsionaalne. Arvestada tuleb sellega, millised on lapse vajadused ning kohustatud vanema sissetulek ja varaline seisund. Ainuüksi ühe vanema parem majanduslik seisund ei anna alust vähendada väljamõistetavat elatist alla miinimummäära. (p 13) Kui kohus soovib välja mõista miinimumelatisest väiksema elatise, tuleb lapse vajadusi hinnata. (p 14) Kohustatud vanema vara kohta esitatud väidete ja tõendite hindamisel ei piisa vaid üldsõnalisest seisukohast, et need asjaolud ei muudaks ülalpidamiskulutuste jaotust vanemate vahel. Eriti olukorras, kus lapsel on eelduslikult tavalisest suuremad vajadused ning vanema sissetulek ületab nõutud elatist mitmekordselt. (p 18)
Lapse ülalpidamise ulatus määratakse kindlaks ülalpidamist saama õigustatud lapse vajadustest ja tema tavalisest elulaadist lähtudes. Lapse elulaadi kujundavad eelkõige tema vanemate käsutuses olevad varalised vahendid. Lapse vajaduste rahuldamiseks kulub eelduslikult kahekordne miinimumelatis ning selles ulatuses ei ole vaja lapse vajaduste rahuldamiseks tehtavaid kulutusi kohtumenetluses tõendada (vt nt Riigikohtu 22. märtsi 2017. a otsus tsiviilasjas nr 3-2-1-174-16, p 13; vt ka 8. jaanuari 2014. a otsus tsiviilasjas nr 3-2-1-165-13, p 15). Kostjal on võimalik tõendada, et esineb mõjuv põhjus elatise vähendamiseks alla miinimummäära PKS § 102 lg 2 mõttes. (p 12) PKS § 102 lg 2 kohaldamine ja mõjuva põhjuse hindamine on kohtu diskretsiooniotsus. (p 14)
Kohus saab asjaolu, et osa lapse vajadustest võib olla kaetud peretoetustega, arvesse võtta ning miinimumelatisest väiksema elatise välja mõista. Elatise vähendamiseks alla miinimumi võib riiklike peretoetuste maksmine olla mõjuv põhjus koostoimes muude asjaoludega, nt vanemate halva varalise seisundiga või kui pool on tõendanud, et laste vajadused on miinimummäärast väiksemad (Riigikohtu 9. juuni 2017. a otsus tsiviilasjas nr 3 2 1 35 17, p 28.2; vt 22. märtsi 2017. a otsus tsiviilasjas nr 3-2-1-174-16, p-d 11 ja 13). (p 14) Juhul, kui elatist on PKS § 102 lg 2 järgi vähendatud alla miinimummäära, siis ei saa elatise miinimummäära tõusuga põhjendada elatise automaatset suurenemist elatise miinimummäära tõstmise korral. Seevastu juhul kui elatis mõistetakse välja miinimummääras või kui pooled sõlmivad kohtuliku kompromissi, saab kohtulahendi resolutsioonis määrata väljamõistetava elatise suuruse nii, et selles nimetatakse algne elatise summa, ja lisaks näha ette selle muutumine vastavalt miinimumelatise määra muutumisele (vt Riigikohtu 9. juuni 2017. a otsus tsiviilasjas nr 3 2 1 35 17, p 35). (p 16) PKS § 102 lg 2 kohaldamine ja mõjuva põhjuse hindamine on kohtu diskretsiooniotsus. (p 14)
Ühisvarasse kuuluvad eelduslikult kõik abielu kestel omandatud varalised õigused, mh omandamisõigused. (p 17) Ühisvarasse kuuluvate asjade ja õiguste kuuluvusest eraldi tuleb aga hinnata abikaasade vastutust võetud kohustuste eest. (p 18) Varaühisuse varasuhte valinud abikaasade vastutuse puhul dubleerivad koos mõningate täpsustustega üldsätteid (PKS §-d 18 ja 19) erisätetena PKS §-d 29 ja 33. Kui üks abikaasadest on tehingu teinud, vastutab ta üldjuhul kohustuse täitmise eest üksi enda lahusvaraga ja pooles väärtuses ühisvaraga (PKS § 33 lg 3 esimene lause). See kehtib ka juhul, kui tehingust tulenevad õigused kuuluvad ühisvarasse. Ka varaühisuse varasuhte korral vastutavad abikaasad solidaarselt, kui nad on kohustuse ühiselt võtnud või kui ühe abikaasa tehtud tehingust saab tuleneda abikaasade solidaarkohustus (PKS § 33 lg 1 p-d 1 ja 2). PKS § 18 lg 1 kõrval näeb samasisuline PKS § 29 lg 1 kolmas lause ette, et abikaasa võib teise abikaasa nõusolekuta teha tehinguid enda ja perekonna igapäevaste vajaduste rahuldamiseks. Lisaks on abikaasad solidaarvõlgnikud või -võlausaldajad ühisvara valitsemisega seotud tehingutes (PKS § 29 lg-d 1 ja 4, PKS § 33 lg 1 p 1). Eripärasena on abikaasadel lisaks võimalik kokku leppida selles, et võlausaldaja saaks ühe abikaasa kohustuse täitmist nõuda nii selle abikaasa lahusvara, kuid ka kogu ühisvara arvel (PKS § 33 lg 1 p 3 ja lg 2). (p 19) Abielu kestel abikaasade kooselu ajal ühe abikaasa poolt liisingulepingu sõlmimisel sõiduauto kohta saab eeldada tehingut perekonna tavapäraste vajaduste katmiseks (rahuldamiseks) ning seega ka kummagi abikaasa olemist nii lepingu järgseks solidaarvõlgnikuks kui ka solidaarvõlausaldajaks. Seega on liisingulepingust tulenevad õigused ja kohustused abikaasadel PKS § 18 lg-test 1 ja 2 ning § 29 lg 1 kolmandast lausest ja lg-st 4 tulenevalt ühised, st pooled on mõlemad liisinguandja suhtes nii solidaarvõlgnikeks kui ka solidaarvõlausaldajateks. Seega lähtub kolleegium asja lahendamisel sellest, et liisingulepingust tulenevad õigused ja kohustused on hagejal ja kostjal PKS § 18 lg-test 1 ja 2 ning § 29 lg 1 kolmandast lausest ja lg-st 4 tulenevalt ühised, st pooled on mõlemad liisinguandja suhtes nii solidaarvõlgnikeks kui ka solidaarvõlausaldajateks. (p 20) Auto pidamiseks vajalike kulutuste aluseks olevad tehingud on eelduslikult tehtud perekonna tavapäraste vajaduste katmiseks või rahuldamiseks PKS § 18 lg 1 ja § 29 lg 1 kolmanda lause mõttes. Tehingute alusel saadud teenused on auto kasutamisega aga jooksvalt ära tarbitud, sellest ei tekkinud jagatavat asja ega õigust, mistõttu ei saa seda arvestada ka eraldi ühise hüvena ühisvara jagamisel. (p 26) Ei vaielda selle üle, et kulud kandis kostja, mitte hageja. Seega ei ole hagejal kostja vastu ka nõudeid perekonnaseadusevälisel alusel, mh lepingulisel alusel või lepinguvälisest võlasuhtest (käsundita asjaajamine, alusetu rikastumine) tulenevalt. Abielusuhte puhul saaks perekonnaseadusevälistest hüvitisnõuetest rääkida esmajoones siis, kui üks abikaasa on teinud oma lahusvara arvel kulutusi teise abikaasa lahusvarale. (p 27)
Ühisvara jagatakse kaasomandi lõpetamise sätete alusel (PKS § 37, asjaõigusseaduse (AÕS) § 77). (p 35) Kuigi ühisvarana jagatakse PKS §-st 25 tulenevalt esmajoones ühisvarasse kuuluvaid esemeid ja abikaasade muid varalisi õigusi, tuleb vara jagamisel PKS § 38 kohaselt arvesse võtta ka ühisvaral lasuvaid kohustusi. Ühisvara jagamisel tuleb arvestada poolte ühiseid kohustusi ning ühe abikaasa selliseid isiklikke kohustusi, mis on seotud ühisvarasse kuuluva esemega. Kohustused saab vara jagamise käigus täita või jagada abikaasade vahel sarnaselt muu varaga (vt Riigikohtu 21. mai 2014. a otsus tsiviilasjas nr 3-2-1-38-14, p 14). (p 35.1) Üldjuhul tuleks eelistada ühisvaral lasuvate kohustuste täitmist. Kui aga kohustused jagada, tuleb abikaasade solidaarkohustuste puhul arvestada, et jagamisega saavad abikaasad üldjuhul reguleerida vaid omavahelisi suhteid solidaarvõlgnikena. Pärast solidaarkohustuse omavahelist jagamist jäävad abikaasad võlausaldaja ees endiselt solidaarselt vastutama, välja arvatud juhul, kui võlausaldaja on ühe abikaasa solidaarkohustusest vabanemisega nõus VÕS § 175 lg 2 mõttes (vt Riigikohtu 21. mai 2014. a otsus tsiviilasjas nr 3-2-1-38-14, p 14). (p 35.2) Ühisvaras olevate esemete ja ühisvaral lasuvate kohustuste erinev käsitlus võib kaasa tuua, et vaatamata sellele, et ese kuulub abikaasadele ühiselt, vastutab sellega seotud kohustuste eest vaid üks abikaasadest. Seda juhul, kui tegemist ei ole abikaasade solidaarkohustusega. See, kas võlausaldaja ees vastutab vaid üks abikaasadest või mõlemad, ei piira siiski abikaasade võimalust reguleerida ühisvara jagamisel vastutust omavahelises suhtes. (p 35.3) Ühisvara jagamise käigus saab jagada ka lepingust tulenevaid varalisi õigusi ja lepingust tulenevaid kohustusi. Kohustuste täitmise või jagamise, sh abikaasade omavahelises suhtes, kõrval on ühisvarana võimalik jagada põhimõtteliselt ka lepinguga seotud varalisi õigusi. Varaliste õiguste jagamine ei mõjuta vastutust võlausaldaja ees. Varaliste õiguste jagamisel saab lähtuda kaasomandi lõpetamise viisidest. (p 35.4) Liisingulepingu puhul saab PKS § 37 lg 3 ja § 38 järgi põhimõtteliselt jagada nii lepingust tulenevaid varalisi õigusi kui ka lepingulisi kohustusi, kui mõlemad abikaasad on nende kandjad, mh kui liisinguleping on hinnatav perekonna vajaduste katmiseks tehtud tehinguna PKS § 18 lg 1 (ja PKS § 29 lg 1 kolmanda lause) mõttes. Kui liisinguandja õiguste ja kohustuste jagamisega nõus ei ole, saavad abikaasad lepingust tulenevad õigused ja kohustused ühele abikaasale jätta või üle anda üksnes endivahelises suhtes, mitte aga liisinguandja suhtes (VÕS § 175 lg-d 1 ja 2, § 179 lg 1). (p 36) Kasutusrendi põhimõttel sõlmitud liisingulepingu puhul ei kuulu auto väljaostuõigus ühisvara koosseisu automaatselt, sest kasutusrendi puhul ei ole teada, kas auto lepingu lõppemisel omandatakse. Seetõttu ei ole kasutusrendi põhimõttel sõlmitud liisingulepingust tulenevate õiguste jagamisel õige tasutud liisingumakseid mehhaaniliselt pooleks jagada. Samuti ei saa sellisel puhul kohaldada Riigikohtu 21. märtsi 2007. a otsust tsiviilasjas nr 3-2-1-13-07, milles tsiviilkolleegium käsitles kapitalirendi põhimõttel sõlmitud sõidukite liisingulepinguid. Enamsaadud ühisvara eest hüvitise arvestamisel saab aluseks võtta auto jääkmaksumuse ja turuhinna vahe ning auto ainukasutusele vastava proportsionaalne osa esimesest liisingumaksest (ettemaksest). (p-d 49-49.3)
Kui vara jagamise viisina valitakse, et liisingulepinguga seotud varalised õigused ja kohustused jäetakse või antakse üle ühele abikaasale, peab ta AÕS § 77 lg-st 2 tulenevalt maksma teisele abikaasale kaotatud ühisvara eest õiglase hüvitise. Hüvitise määramisel tuleb eristada olukordi, kus liisingulepingu eesmärgiks on liisingueseme soetamine krediidiga või esmajoones liisingueseme kasutamine. Arvestada tuleb ka sellega, et üks abikaasadest ei võiks liisingulepingust tulenevate õiguste ja kohustuste jagamisel olla halvemas olukorras võrreldes sellega, kui jagataks ühisvarasse kuuluv liisinguese. (p 42) Kui tegemist on kapitalirendi tüüpi liisingulepinguga või järelmaksuga müügilepinguga, mille puhul läheb omand liisitud asjale üle viimase liisingumakse tegemisega, saab hüvitise määramisel võtta lähtekohaks tasutud liisingumaksete suhte liisingueseme väärtusse. (p 43) Sel juhul saab hinnata kogu liisingulepingu järgi ühis- ja lahusvara arvel tehtud ja veel tehtavate liisingumaksete suhet liisingulepingu eeldatava lõppemise aegsesse auto väärtusse ja jagada tulem pooleks (vt ka nt Riigikohtu 26. aprilli 2017. a otsus tsiviilasjas nr 3-2-1-14-17, p 43.2; 25. oktoobri 2017. a otsus tsiviilasjas nr 2-14-18828, p-d 22, 28). Sarnane metoodika kehtib hüvitise arvestamisel nii PKS § 34 lg 1 kui ka lg 2 järgi. (p 43.1) Kui auto omand liisingulepingu lõppemisel üle ei lähe, tuleb hüvitise määramisel lepingust tulenevate õiguste (eelkõige auto kasutusõigus ja võimalik omandamisõigus) ja kohustuste (eelkõige liisingumaksete tasumise kohustus) jagamisel hinnata, kas ja kuivõrd on õigused kohustustest rohkem väärt. Enamsaadud ühisvara eest hüvitise arvestamisel saab aluseks võtta auto jääkmaksumuse ja turuhinna vahe ning auto ainukasutusele vastava proportsionaalne osa esimesest liisingumaksest (ettemaksest). (p 44) Hüvitise määramiseks tuleb hinnata esmajoones lepingu tähtaja möödumise tingimusi. Kui auto jääkmaksumus, millega liisinguandja on nõus auto võõrandama liisinguvõtjale, vastab auto eeldatavale turuväärtusele sel ajal, tähendab see, et auto kasutamise eest tasutud liisingumaksetega proportsionaalselt on auto väärtus n-ö amortiseeritud ja hüvitise määramisel aluseks võetavat kapitaliosa ei olegi. Sel juhul puudub väljaostuõigusel turuväärtus, kuna sama raha eest võiks osta samasuguse liisingueseme ka mujalt. Väljaostuõigusel on aga rahaline ja jagatav väärtus vaid juhul, kui väljaostuhind (jääkmaksumus) on eeldatavast turuhinnast väljaostu ajal madalam. Sel juhul saab hüvitise määramisel aluseks võtta liisingueseme väljaostuhinna (jääkmaksumuse) ja turuväärtuse vahe. Kasutusrendi tüüpi liisingu puhul tuleb eeldada, et jääkmaksumus vastab turuhinnale viimase liisingumakse tasumise ajal, st vastupidist peab tõendama hüvitist nõudev abikaasa. (p 44.1) Lisaks saab hüvitise määramisel arvesse võtta liisingumaksete ettemaksena tehtud esimest sissemakset. Põhjendatud on võtta seda arvesse proportsionaalselt järgnevate kuude liisingumaksete ettemaksena, st jagada esmane sissemakse kõigi liisingukuude vahel ja seejärel arvutada välja ettemakse osa nende kuude eest, kui autot perekonna huvides enam ei kasutatud (eelduslikult abielu lõppemiseni), ja jagada saadud summa kahega. (44.2) Abielu kestel auto kasutamisest saadud kasutuseeliseid ei peaks üldjuhul ühisvara jagamisel arvesse võtma, sest kasutuseelised on ühisvara kasuks eeldatavasti ära tarbitud. Abikaasal on võimalik tõendada, et autot ei kasutatud perekonna huvides, vaid teise abikaasa ainuhuvides. Kui auto kuulus abikaasade ühisvarasse, kuid autot kasutas vaid üks abikaasadest, kes takistas teisel ühisomanikul autot kasutamast, saab teine abikaasa nõuda kasutuseeliste hüvitamist. (p 44.3) Liisingueset üksnes enda huvides kasutanud abikaasalt saab nõuda hüvitist kuude eest, mil liisingueset kasutati sisuliselt lahusvara huvides esmase sissemakse järgset ettemakset arvestades ka siis, kui liisingulepingust tulenevad õigused ja kohustused jäävad (esialgu) tuleviku osas jagamata, kuna kumbki abikaasa neid endale ei soovi. Toimunud ainukasutuse eest tasutud ettemakse saab sisuliselt ühisvarana jagada ja ühisvara enda huvides kasutanud abikaasalt välja mõista PKS § 34 lg 1 ja § 37 lg 1 alusel ka siis, kui auto väljaostuõigus jääb (esialgu) jagamata. (p 44.4)
2-15-11546/47 Riigikohtu tsiviilkolleegium 29.11.2017
PKS § 191 lg 1 ja § 192 lg 3 annavad eestkostjale õiguse nõuda eestkostetavalt eestkostmiseks tehtud kulutuste hüvitamist käsundi kohta kehtivate sätete järgi. Eelkõige tuleb kõne alla VÕS § 628 lg 2, mille põhimõttest tulenevalt saab eestkostja nõuda eestkostetavalt eestkoste teostamisega seotud vajalike ja mõistlike kulude hüvitamist. Igal üksikjuhul saab otsustada, millised kulutused saab lugeda eestkoste teostamisega seotud kuludeks, lähtudes konkreetse eestkostja ülesannetest. Samuti saab kulutuste vajalikkuse ja mõistlikkuse üle otsustada igal üksikjuhul, lähtudes muu hulgas eestkostetava huvide kaitse vajalikkuse ulatusest ja eestkostetava varalisest seisundist. (p 12) Kuivõrd PKS § 191 lg 1 ja § 192 lg 3 võimaldavad eestkostja ja eestkostetava vahelisest suhtest tulenevalt tekkinud kulutuste hüvitamist nõuda vaid ulatuses, milles need on seotud eestkoste teostamisega, siis ülejäänud kulutuste hüvitamist neile sätetele tuginedes nõuda ei saa. Kui eestkostjaks määratud isik on teinud eestkostetava kasuks kulutusi enne eestkostjaks nimetamist, saab ta nõuda eestkostetavalt kulutuste hüvitamist eeldusel, et isiku ja eestkostetava vahel on kehtiv võlasuhe. Siiski tuleb õigussuhte kehtivuse kontrollimisel tähelepanu pöörata. eestkostetava võimalikule piiratud teovõimele. Piiratud teovõime võib kaasa tuua lepingu tühisuse. Samas võib eestkostjal olla enne eestkostjaks nimetamist tehtud kulutuste hüvitamise nõue eestkostetava vastu lepinguvälisel alusel. (p 13) Eestkostja kulutuste hüvitamise nõude eestkostetava vastu saab maksma panna hagita menetluse vormis (TsMS § 520 jj, vt ka § 554). (p 14) Enne eestkostja nimetamist tekkinud kulutustega seotud vaidlused tuleb üldjuhul lahendada hagimenetluses. Erandina saab nimetatud vaidlused lahendada hagita menetluses siis, kui nende hüvitamist nõutakse koos pärast eestkoste seadmist tekkinud kulutustega ja nende kulutuste vahel on olemuslik seos. (p 15)
PKS § 191 lg 1 ega § 192 lg 3 ei sätesta iseenesest selgelt, millises korras saab eestkostja eestkostetava vastu kulutuste hüvitamise nõude maksma panna. Arvestades kohtu rolli eestkoste üle järelevalve tegijana ning TsMS § 527 lg 1 p 1 sõnastust, saab eestkostja kulutuste hüvitamise nõude eestkostetava vastu maksma panna hagita menetluse vormis (TsMS § 520 jj, vt ka § 554). (p 14) Üldjuhul tuleb vaidlused, mis on seotud kulutustega, mis on eestkostjal tekkinud enne eestkostjaks nimetamist, lahendada hagimenetluses. Menetlusökonoomia põhimõtet arvestades saab erandina enne eestkostja nimetamist tekkinud kulutustega seotud vaidlused lahendada hagita menetluses siis, kui nende hüvitamist nõutakse koos pärast eestkoste seadmist tekkinud kulutustega ja nende kulutuste vahel on olemuslik seos. (p 15)
2-16-12071/44 Riigikohtu tsiviilkolleegium 09.11.2017
Elatise võlgniku õiguste piiramise menetluses on võimalik töötavale võlgnikule ette heita seda, et ta ei otsi tasuvamat tööd, mille abil oleks võimalik tasuda temalt väljamõistetud elatist. Võlgniku õiguste piiramine oleks sel juhul meede, ajendamaks võlgnikku otsima mõistlikus ulatuses senisest tasuvamat tööd. Samas peab võlgnikule jääma võimalus tõendada, et tema elukohas või mõistlikus kauguses elukohast ei ole võimalik leida sellist tasuvamat tööd või et nt tervislikel põhjustel ei ole tal võimalik pakutavat tasuvamat tööd vastu võtta. (p 14.2) Kuna elatise võlgniku õiguste piiramise menetluses võidakse piirata võlgniku põhiseaduslikke õigusi (seda küll võlgniku kui lapsevanema PS § 27 lg-st 3 tuleneva kohustuse täitmiseks), tuleks hiljemalt kohtumenetluse alguses võlgnikule selgitada, et isegi kui tal on olemas madalapalgaline töökoht, mis eeldab juhiloa olemasolu, võib tal juhtimisõiguse peatamise korral kaduda võimalus sel töökohal töötada. Selle tagajärje vältimiseks peab ta tõendama, et tema elukohas või mõistlikus kauguses elukohast ei ole võimalik leida senisest tasuvamat tööd või et nt tervislikel põhjustel ei ole tal võimalik pakutavat tasuvamat tööd vastu võtta. (p 14.3)


Nõmme linnaosa põhimäärus – Riigi Teataja
Nõmme linnaosa põhimäärus
KO 2006, 171, 1934
Vastu võetud 07.09.2006 nr 55
Määrus kehtestatakse Kohaliku omavalitsuse korralduse seaduse § 22 lõike 1 punkti 11 ja § 57 lg 2 ning Tallinna põhimääruse § 86 lg 3 ja 4 alusel.
§ 1. Nõmme linnaosa
(1) Tallinna Nõmme linnaosa (edaspidi linnaosa) on Tallinna maa-alal ja koosseisus Tallinna Linnavolikogu (edaspidi linnavolikogu) moodustatud ja tema poolt kinnitatud linnaosa põhimääruse alusel tegutsev üksus.
(2) Linnaosa piiri kirjeldus ja skeem on esitatud Tallinna põhimääruse lisas nr 12.
(3) Linnaosal võib olla oma lipp ja vapp, mille kasutamise korra kehtestab linnavolikogu.
(4) Linnaosa tegutseb talle linna eelarves ettenähtud vahendite piires.
§ 2. Linnaosa haldusorganid
(1) Linnaosa tegevuse juhtimiseks moodustatakse linna ametiasutusena Nõmme Linnaosa Valitsus (edaspidi Valitsus), mida juhib linnaosa vanem.
(2) Linnavolikogu tööorganina tegutseb linnaosas Tallinna Nõmme Linnaosa Halduskogu (edaspidi Halduskogu), mis moodustatakse Tallinna põhimääruses sätestatud korras.
(3) Valitsuse ja Halduskogu moodustamise kord ja pädevus määratakse kindlaks Tallinna põhimääruse, käesoleva põhimääruse ning teiste Tallinna õigusaktidega.
§ 3. Linnaosa pädevus
(1) Linnaosa arengu kindlustamiseks ja infrastruktuuri normaalse funktsioneerimise tagamiseks lähtudes linna kui terviku ühtsetest huvidest ja ülesannetest ning arvestades linnaosa eripära lahendab linnaosa oma haldusterritooriumil talle riigi ja Tallinna õigusaktidega pandud ülesandeid järgmistes valdkondades:
1) sotsiaalhoolekanne;
2) noorsootöö;
3) erinoorsootöö;
4) elamu- ja kommunaalmajandus;
5) heakord;
6) haljastus;
7) jäätmekäitlus;
8) territoriaalplaneerimine;
9) kultuur-haridus;
11) vaba aja veetmine;
12) ettevõtlus, majandustegevuse registri haldamine;
13) reklaam;
14) rahvastikuregistri haldamine.
(2) Linnaosa lahendab oma haldusterritooriumil ka teisi talle seaduste ja Tallinna õigusaktidega pandud ülesandeid.
§ 4. Halduskogu moodustamine
(1) Halduskogu suurus on ühe võrra suurem, kui kahekordne linnavolikogu mandaatide arv linnaosas.
(2) Halduskogu koosseisu ja selles tehtavad muudatused sh halduskogu liikme volituste peatamise ja ennetähtaegse lõpetamise, samuti halduskogu asendusliikme määramise ja tema volituste lõpetamise kinnitab Tallinna põhimääruse kohaselt linnavolikogu poolt moodustatud Tallinna linnaosade halduskogude koosseisude kinnitamise ja seal muudatuste tegemise komisjon (edaspidi komisjon) oma otsusega.
(3) Halduskogu moodustamisel lähtutakse § 5 lg 1 kehtestatust, isiku soovist osaleda halduskogu töös ning järgmistest põhimõtetest:
1) halduskogusse kuuluvad antud linnaosast linnavolikogusse valitud isikud;
2) ülejäänud kohad halduskogus jaotatakse samas valimisringkonnas nimekirjas või üksikkandidaadina kandideerinud isikute vahel linnavolikogu asendusliikmete järjekorras. Juhul, kui nimekiri sai vastavas linnaosas (valimisringkonnas) kokku vähemalt 5% kehtivatest häältest, kuid nimekirjamandaatide jaotamisel ei osalenud, jaotatakse ülejäänud kohad halduskogus linnavolikogu asendusliikmete nimekirja alusel, mida on täiendatud linnaosas vähemalt 5% kehtivatest häältest saanud nimekirjade kandidaatidega ja linnaosas vähemalt 5% kehtivatest häältest saanud üksikkandidaatidega;
3) linnavolikogusse nimekirjas valitud isikute loobumisel, samuti halduskogu liikmeks oleku tingimustele mittevastavuse korral kinnitatakse halduskogu liikmeks järgmised samas valimisringkonnas antud kandidaatide nimekirjas kandideerinud isikud linnavolikogu asendusliikmete järjekorras. Linnavolikogusse valitud üksikkandidaadi loobumisel osalemast halduskogu töös, samuti tema mittevastavuse korral halduskogu liikmeks oleku tingimustele kinnitatakse halduskogu liikmeks järgmine kandidaat vastavalt linnavolikogu asendusliikmete järjekorrale.
(4) Valimistulemuste põhjal ning võttes aluseks isiku kirjaliku nõusoleku osaleda halduskogu töös kinnitab komisjon oma otsusega halduskogude koosseisud ning halduskogu asendusliikmete nimekirja. Komisjon esitab otsuse linnavolikogu esimehele ja linnaosa valitsusele.
(5) Linnaosa valitsus peab arvestust halduskogu koosseisus tehtavate muudatuste kohta.
§ 5. Halduskogu liige
(1) Halduskogu liikmeks võib olla kandidaatide registreerimiseks esitamisel Eesti hääleõiguslike kodanike riiklikusse registrisse antud linnaosas kantud ning selles linnaosas linnavolikogusse valitud või kandideerinud isik.
(2) Linnavolikogu liikmekandidaadi sooviavaldus halduskogu töös osalemise kohta esitatakse linnasekretärile samaaegselt linnavolikokku kandideerimise avalduse esitamisega linna valimiskomisjonile. Sooviavalduse vormi kinnitab komisjon oma otsusega.
(3) Halduskogu liige juhindub seadustest, Tallinna õigusaktidest ning linnaosa huvidest ja vajadustest.
(4) Halduskogu liikme tegevus oma volituste täitmisel on avalik.
(5) Halduskogu liikmel on õigus saada tasu halduskogu tööst osavõtu eest vastavalt linnavolikogu poolt kehtestatud korrale kehtestatud määrades ja korras.
(6) Halduskogu liikmel on õigus saada tema tööks vajalikke andmeid valitsusest.
§ 6. Halduskogu liikme volituste peatumine
(1) Halduskogu liikme volitused peatatakse linnavolikogu moodustatud komisjoni otsusel:
1) kui halduskogu liige on Tallinnas valitud linnapeaks, kinnitatud linnavalitsuse liikmeks või nimetatud ametisse palgaliseks linnavalitsuse liikmeks;
2) kui halduskogu liikme suhtes on kohaldatud tõkendina vahi alla võtmist kestusega üle kolme kuu;
4) kui ta on puudunud kolme järjestikuse kuu jooksul toimunud halduskogu koosolekutelt, arvestamata kuid, millal halduskogu koosolekuid ei toimunud.
(2) Halduskogu liige on kohustatud informeerima käesoleva paragrahvi 1. lõike punktis 2 nimetatud asjaolude ilmnemisel koheselt haldussekretäri.
(3) Käesoleva paragrahvi 1. lõike punktis 1 sätestatud piirang ei kehti halduskogu uude koosseisu kinnitatud eelmise linnavolikogu koosseisu linnapea ja linnavalitsuse liikmete suhtes, kes on esitanud lahkumispalve, kuid jätkavad oma tegevust kuni linnavolikogu poolt uue linnavalitsuse kinnitamiseni.
(4) Käesoleva paragrahvi 1. lõike punktis 2 sätestatud juhul saadab linnaosa valitsuse haldussekretär kolme tööpäeva jooksul vastava kohtumääruse kättesaamisest selle linnasekretärile.
(5) Käesoleva paragrahvi 1. lõike punktis 3 sätestatud juhul esitab halduskogu liige vastava avalduse linnasekretärile.
(6) Käesoleva paragrahvi 1. lõike punktis 4 sätestatud juhul teavitab linnaosa valitsuse haldussekretär linnasekretäri kolme tööpäeva jooksul vastava asjaolu teatavaks saamisest.
§ 7. Halduskogu liikme volituste ennetähtaegne lõppemine
(1) Halduskogu liikme volitused lõpevad enne tähtaega linnavolikogu moodustatud komisjoni otsusel seoses:
2) isiku püsiva elukoha muutusega, kui püsiv elukoht ei asu Eesti rahvastikuregistri andmetel Tallinna linnas;
3) valimisega Vabariigi Presidendiks, nimetamisega Vabariigi Valitsuse liikmeks, riigisekretäriks, riigikontrolöriks, õiguskantsleriks, maavanemaks, kohtunikuks või prokuröriks;
5) nimetamisega sama linnaosa ametnikuks;
6) asumisega tegevteenistusse kaitseväes või sellega võrdsustatud teenistuses, välja arvatud osavõtt õppekogunemisest;
7) tahtliku kuriteo eest süüdimõistva kohtuotsuse jõustumisega või seoses jõustunud kohtuotsusega, millega tühistati valmiskomisjoni otsus tema registreerimise kohta linnavolikogu liikmeks tema Kohaliku omavalitsuse volikogu valimise seadusega sätestatud nõuetele mittevastavuse tõttu, kui Riigikohtule esitatud kassatsioonikaebust ei võetud menetlusse või Riigikohus on kaebuse läbi vaadanud ja rahuldamata jätnud;
8) temale kohtu poolt piiratud teovõime tõttu eestkostja määramisega;
9) tema surmaga.
(2) Halduskoguliige on kohustatud informeerima käesoleva paragrahvi 1. lõike punktides 2?7 nimetatud asjaolude ilmnemisel koheselt haldussekretäri.
(3) Käesoleva paragrahvi 1. lõike punktides 1 ja 6 sätestatud juhul esitab halduskogu liige vastava avalduse linnasekretärile.
(4) Käesoleva paragrahvi 1. lõike punktis 2 sätestatud asjaolust teadasaamisel hiljemalt kolme tööpäeva jooksul linnaosa valitsuse haldussekretärile vastava registri pidaja.
(5) Linnaosa valitsuse haldussekretär edastab hiljemalt kolme tööpäeva jooksul käesoleva paragrahvi 1. lõike punktides 2, 3, 4 ja 9 sätestatud asjaolude teatavaks saamisest vastava teate linnasekretärile.
(6) Käesoleva paragrahvi 1. lõike punktides 7 ja 8 sätestatud juhtudel edastab linnaosa valitsuse haldussekretär vastava kohtuotsuse hiljemalt kolme tööpäeva jooksul selle kättesaamisest arvates linnasekretärile.
(7) Käesoleva paragrahvi 1. lõike punktis 3 sätestatud asjaolusid kinnitava dokumendi saamisel, kuid mitte hiljem kui kolme tööpäeva jooksul pärast Riigi Teatajas avaldamist edastab linnaosa valitsuse haldussekretär vastava teate linnasekretärile.
(8) Käesoleva paragrahvi 1. lõike punktis 5 sätestatud juhul edastab linnaosa valitsuse haldussekretär kättesaamisest arvates kolme tööpäeva jooksul vastava dokumendi ärakirja linnasekretärile.
§ 8. Halduskogu asendusliige
(1) Halduskogu liikme volituste peatumisel ja ennetähtaegsel lõppemisel kinnitatakse väljalangenud liikme asemele asendusliige lähtudes käesoleva põhimääruse §?st 4, § 5 lõikest 1 ja järgmistest põhimõtetest:
1) nimekirjas kandideerinud ja halduskogu liikmeks kinnitatud isiku asendusliikmeks saab väljalangenuga samasse kandidaatide nimekirja kuuluv isik vastavalt linnavolikogu asendusliikmete järjekorrale;
2) üksikkandidaadina kandideerinud ja halduskogu liikmeks kinnitatud isiku asendusliikmeks kinnitatakse vastavalt halduskogu asendusliikmete järjestusele järgmine isik.
(2) Halduskogust väljalangenuga samas nimekirjas kandideerinud isikute ammendumisel kinnitatakse tema asemele järgmine linnavolikogu asendusliige lähtudes käesoleva põhimääruse §?s 4 ja § 5 lõikes 1 sätestatust.
(3) Halduskogu asendusliikmel on kõik halduskogu liikme õigused ja kohustused tema liikmeks kinnitamise otsuse jõustumisest.
(4) Nimekirjas kandideerinud ja halduskogu liikmeks kinnitatud isiku volituste taastumisel lõpevad selle liikme volitused, kes on viimasena kinnitatud asendusliikmeks samast kandidaatide nimekirjast. Üksikkandidaadina kandideerinud ja halduskogu liikmeks kinnitatud isiku volituste taastumisel lõpevad selle asendusliikme volitused, kes on viimasena kinnitatud asendusliikmeks kandidaatide nimekirjast, millest oli asendusliige.
§ 9. Halduskogu esimehe, aseesimehe ja komisjonide esimeeste valimine
(1) Halduskogu esimees, aseesimees ja komisjonide esimehed valitakse halduskogu koosseisust halduskogu poolt.
(2) Halduskogu esimees peab olema linnavolikogu liige. Kui halduskogu koosseisu ei kuulu linnavolikogu liikmeid, valitakse halduskogu esimees halduskogu liikmete hulgast.
(3) Halduskogu esimees ja aseesimees valitakse salajasel hääletamisel, muud valimised halduskogus on avalikud.
(4) Halduskogu esimees, aseesimees ja komisjonide esimehed valitakse halduskogu koosseisu häälteenamusega.
§ 10. Valitud isikute tagasikutsumine
(1) Halduskogu poolt valitud või kinnitatud isikuid võib halduskogu tagasi kutsuda.
(2) Halduskogu esimehe, aseesimehe ja halduskogu komisjonide esimeeste tagasikutsumiseks on vajalik halduskogu koosseisu häälteeenamus. Halduskogu komisjonide teised liikmed kutsutakse tagasi halduskogu poolthäälte enamusega.
§ 11. Halduskogu esimees
(1) Halduskogu esimees või tema äraolekul aseesimees:
1) juhib halduskogu tööd;
2) koostab halduskogu koosoleku päevakorra projekti ja otsustab, keda kutsuda osalema päevakorrapunktide arutelule;
3) kutsub kokku halduskogu koosoleku;
4) juhatab halduskogu koosolekut ja lahendab koosoleku töökorra rakendamisel tekkivaid küsimusi;
5) allkirjastab halduskogu otsused ja koosoleku protokollid;
6) peab halduskogu nimel kirjavahetust.
(2) Halduskogu esimehe asendamise kord sätestatakse linnaosa halduskogu töökorras.
(3) Kui halduskogu esimees oli valitud linnavolikogu liikmena halduskogu esimeheks, kuid tema volitused linnavolikogu liikmena on lõppenud, loetakse tema volitused halduskogu esimehena lõppenuks tema linnavolikogu liikme volituste lõppemise päevast. Halduskogu poolt uue esimehe valimiseni täidab halduskogu esimehe ülesandeid aseesimees. Juhul, kui halduskogu esimehe volitused linnavolikogu liikmena peatuvad, täidab halduskogu esimehe ülesandeid kuni halduskogu esimehe linnavolikogu liikme volituste taastamiseni aseesimees.
§ 12. Halduskogu töökorraldus
(1) Uue halduskogu esimese koosoleku kutsub hiljemalt kolme nädala jooksul peale halduskogu koosseisu kinnitamist kokku ja seda juhatab kuni halduskogu esimehe valimiseni linnavolikogu esimees või tema poolt määratud aseesimees.
(2) Halduskogu töövormiks on koosolek. Halduskogu korraline koosolek toimub üldjuhul kord kahe nädala jooksul halduskogu poolt kinnitatud nädalapäeval ja kellaajal. Koosoleku kutsub kokku halduskogu esimees või aseesimees. Halduskogu erakorralise koosoleku kutsub kokku halduskogu esimees või tema äraolekul halduskogu aseesimees omal algatusel või ¼ halduskogu liikmete kirjalikul nõudel.
(3) Halduskogu koosoleku päevakorraprojekti valmistab ette halduskogu esimees. Kutse, milles on märgitud halduskogu koosoleku toimumise aeg ja koht ning koosoleku päevakorraprojekt, edastatakse halduskogu liikmetele kolm tööpäeva enne koosoleku toimumist. Kutse halduskogu erakorralisele koosolekule edastatakse halduskogu liikmetele hiljemalt 24 tundi enne koosoleku toimumisaega.
(4) Halduskogu koosolekud on avalikud. Halduskogu võib kuulutada koosoleku või mõne selle päevakorrapunkti arutelu kinniseks.
(5) Halduskogu arutab päevakorraprojektis märgitud küsimusi. Erandjuhtudel võib võtta täiendavalt päevakorda küsimuse, mille materjalid on halduskogu liikmetele kättesaadavad hiljemalt koosoleku alguseks. Täiendava küsimuse päevakorda võtmise otsustab halduskogu hääletamise teel. Halduskogu arutab üldjuhul küsimusi, mille kohta on esitatud eelnõu ja on olemas linnaosa vanema seisukoht, v.a organisatsioonilised küsimused.
(6) Halduskogu korraline koosolek on otsustusvõimeline, kui sellest võtab osa üle poole halduskogu liikmetest, sealhulgas halduskogu esimees või tema asendaja. Halduskogu võtab otsuseid vastu poolthäälte enamusega.
(7) Üksikasjalikum halduskogu koosoleku kokkukutsumise, küsimuste arutamise, otsuste vastuvõtmise kord sätestatakse halduskogu töökorras, mille kinnitab halduskogu poolthäälte enamusega.
(8) Halduskogu organisatsioonilise ja tehnilise teenindamise tagab valitsus.
§ 13. Halduskogu otsused ja protokollid
(1) Halduskogu võtab oma pädevuse piires vastu otsuseid Tallinna õigusaktidega pandud ülesannete täitmiseks.
(2) Halduskogu esitab oma seisukoha arutatavale päevakorrapunktile ühe kuu jooksul, kui riigi või Tallinna õigusaktidest ei tulene teisiti. Nimetatud tähtaja möödudes loetakse vastav päevakorrapunkt halduskogu poolt kooskõlastatuks.
(3) Halduskogu otsusele kirjutab alla halduskogu esimees või tema asendaja – koosoleku juhataja. Halduskogu koosolek ja otsused protokollitakse ja vormistatakse üldjuhul koosolekule järgneval tööpäeval. Halduskogu koosoleku protokoll peab vastama õigusaktides ja standardites ettenähtud nõuetele.
(4) Halduskogu otsus ei ole haldusakt, ei kuulu Tallinna õigusaktide hulka ning sellel on linnaosa vanemale, Tallinna Linnavalitsusele (edaspidi linnavalitsus) ja linnavolikogule soovituslik iseloom. Linnavolikogu või linnavalitsus võivad kindlaks määrata küsimused, milles linnaosa vanem peab otsuse vastuvõtmiseks ära kuulama halduskogu seisukoha.
§ 14. Halduskogu komisjon
(1) Halduskogu moodustab vähemalt 3?liikmelise revisjonikomisjoni ning võib moodustada alatisi ja ajutisi komisjone. Vajadusel lõpetab halduskogu komisjoni tegevuse.
(2) Komisjonide tegevusvaldkonnad tulenevad linnaosa valitsusele Tallinna põhimäärusega pandud ülesannetest. Üldjuhul ei moodustata üle kümne komisjoni.
(3) Halduskogu komisjon on halduskogule nõuandev organ, halduskogu komisjoni otsus on halduskogule soovitusliku iseloomuga. Halduskogu komisjon valmistab ette halduskogus arutusele tulevad küsimused.
(4) Halduskogu komisjonide liikmed kinnitatakse komisjoni esimehe ettepanekul halduskogu poolthäälte enamusega. Halduskogu valib revisjonikomisjoni liikmed.
(5) Üle poole komisjoni liikmetest peavad olema halduskogu liikmed. Vähemalt ühe komisjoni liikme esitab linnaosa valitsus.
(6) Halduskogu komisjoni esimees:
1) kutsub kokku komisjoni koosoleku;
2) valmistab ette komisjoni koosoleku päevakorra;
3) juhib komisoni tööd ja juhatab komisjoni koosolekut;
(7) Halduskogu komisjon võib valida komisjoni liikmete hulgast aseesimehe, kes asendab komisjoni esimeest tema äraoleku korral.
(8) Oma ülesannete täitmiseks võib komisjon koostada tööplaani poolaasta või aasta kaupa.
(9) Komisjoni töö vormiks on koosolek, mis toimub vähemalt kord kuus. Komisjoni koosolek protokollitakse. Komisjon on otsustusvõimeline, kui koosolekust võtab osa vähemalt pool komisjoni koosseisust, sealhulgas komisjoni esimees või aseesimees.
(10) Komisjoni esimees tagab komisjonist osavõtvate liikmete arvestuse korraldamise ning selle esitamise kaks korda aastas linnaosa valitsusele.
VALITSUS JA VANEM
§ 15. Linnaosa valitsus
(1) Valitsus on linna ametiasutus, mille põhimääruse, struktuuri, teenistujate koosseisu ja palgamäärad ning palgatingimused kinnitab linnavolikogu linnavalitsuse ettepanekul. Vastava ettepaneku, mis on eelnevalt kooskõlastatud halduskoguga, esitab linnavalitsusele linnaosa vanem.
(2) Valitsuse pädevus ja ülesanded määratakse kindlaks Tallinna põhimääruse, käesoleva põhimääruse, valitsuse põhimääruse ja teiste Tallinna õigusaktidega.
§ 16. Linnaosa vanem
(1) Valitsust juhib linnaosa vanem, kelle nimetab ametisse ja vabastab ametist linnavalitsus linnapea ettepanekul, kuulates ära linnaosa halduskogu arvamuse. Linnaosa vanema volituste tähtaeg ei tohi ületada linnavolikogu volituste tähtaega.
(2) Linnaosa vanem:
1) juhib ja korraldab valitsuse tööd;
2) esindab Tallinna linna kohtus linnavalitsuse volituse alusel;
3) esindab linnaosa ja valitsust Tallinna põhimääruse ja käesoleva põhimäärusega sätestatud korras. Linnaosa vanem võib volitada teisi isikuid esindama valitsust temale antud pädevuse piires;
4) võib oma volituste piires ja ülesannete täitmiseks anda üksikaktidena korraldusi;
5) võib valitsuse sisemise töö korraldamiseks anda käskkirju;
6) kirjutab alla teistele valitsuse dokumentidele või volitab selleks teisi valitsuse ametnikke;
7) teeb linnapeale ettepanekuid valitsuse hallatava asutuse juhi ametisse kinnitamiseks ja ametist vabastamiseks, sõlmib ja lõpetab temaga töölepingu ning täidab teisi tööandja õigusi ja kohustusi seaduses ja Tallinna õigusaktidega sätestatud korras;
8) nimetab ametisse valitsuse ametnikud ja sõlmib töölepingud abiteenistujatega;
9) täidab tööandja õigusi ja kohustusi linnaosa valitsuse ametnike ja abiteenistujate suhtes kui Tallinna õigusaktides ei ole sätestatud teisiti;
10) käsutab valitsuse eelarvelisi vahendeid;
11) tagab linnaosa valitsuse eelarve projekti koostamise ja linnaosa valitsuse eelarve täitmise ning arvestuse pidamise riigi ja linna õigusaktides sätestatud korras.
(3) Linnaosa vanemat asendab üks tema poolt määratud linnaosa vanema asetäitjatest.
(4) Linnaosa vanem on aruandekohustuslik linnavalitsuse ja linnaosa halduskogu ees.
(5) Lisaks avaliku teenistuse seaduses sätestatud teenistusest vabastamise alustele vabastatakse linnaosa vanem teenistusest linnapea põhjendatud ettepanekul.
§ 17. Linnaosa vanema korraldus
(1) Linnaosa vanema korraldustele, mis on eelnevalt viseeritud linnaosa haldussekretäri poolt, kirjutab alla linnaosa vanem või tema asendaja. Linnaosa vanema korraldus jõustub adressaadile teatavakstegemisest, kui korralduses eneses ei sätestata hilisemat tähtpäeva. Linnaosa vanema korraldus vormistatakse eesti keeles ja see peab vastama haldusaktidele ja -dokumentidele kehtestatud nõuetele.
(2) Linnaosa vanemal ei ole õigustloova akti andmise õigust.
§ 18. Sotsiaalsed garantiid
Linnaosa vanema ja teiste valitsuse ametnike sotsiaalsed garantiid sätestatakse Tallinna õigusaktidega.
§ 19. Halduskogu aruanne
Hiljemalt järgmise aasta 1. veebruariks esitab halduskogu esimees linnavolikogu esimehele kirjaliku aruande halduskogu eelmise aasta tööst. Kohaliku omavalitsuse volikogu valimise aastal esitab halduskogu esimees aruande hiljemalt 15. oktoobriks. Aruanne peab muuhulgas sisaldama ülevaadet halduskogus arutatud olulisematest küsimustest ning nende lahendamise käigust. Aruanne avalikustatakse Tallinna veebilehel.
§ 20. Järelevalve valitsuse tegevuse üle
Valitsuse tegevuse üle teostab teenistuslikku järelevalvet linnavalitsus.
§ 21. Kontroll vanema korralduste üle
(2) Kui linnapea leiab, et linnaosa vanema korraldus või selle säte on vastuolus seaduste või teiste riigi ja Tallinna õigusaktidega, teeb ta linnaosa vanemale ettepaneku viia vastav korraldus seaduste ja teiste õigusaktidega kooskõlla 15 päeva jooksul. Kui linnaosa vanem ei ole 15 päeva jooksul pärast linnapea kirjaliku ettepaneku saamist korraldust või selle sätet seaduse või muu õigusaktiga kooskõlla viinud või on keeldunud seda tegemast, teeb linnapea linnavalitsusele ettepaneku teenistusliku järelevalve algatamiseks.
LINNAOSA TEGEVUSE LÕPETAMINE
§ 22. Linnaosa tegevuse lõpetamine
(1) Linnaosa lõpetamise võivad algatada:
1) üks neljandik linnavolikogu liikmetest;
2) taotluse korras vähemalt üks protsent hääleõiguslikest linnaelanikest, kuid mitte vähem, kui viis hääleõiguslikku linnaelanikku;
3) linnavalitsus.
(2) Linnaosa tegevuse lõpetamise otsustab linnavolikogu.
§ 23. Õigusaktide kehtetuks tunnistamine
Tunnistatakse kehtetuks Tallinna Linnavolikogu:
1) 27. mai 1993 otsus «Omavalitsuse põhiülesanded linnaosas»;
2) 7. oktoobri 1999 määrus nr 36 «Tallinna linnaosade põhikirjade muutmine»;
3) 3. septembri 1998 määruse nr 29 «Tallinna põhimääruse ja Tallinna linnaosade põhikirjade muudatused» punkt 2;
4) 16. oktoobri 1997 määrus nr 49 «Tallinna linnaosade põhikirjade kinnitamine».
Määrus jõustub 14. septembril 2006.
Volikogu esimees Toomas VITSUT


Kodakondsuse taotleja Eesti Vabariigi põhiseaduse ja „Kodakondsuse seaduse” tundmise eksami läbiviimise kord – Riigi Teataja
Kodakondsuse taotleja Eesti Vabariigi põhiseaduse ja „Kodakondsuse seaduse” tundmise eksami läbiviimise kord
Jõustumine: 01.09.201322.07.201314.09.201201.10.201001.01.201001.03.2009
RT I, 19.07.2013, 7
Määrus kehtestatakse kodakondsuse seaduse § 9 lõike 2 alusel.
Käesolevas määruses sätestatakse Eesti Vabariigi põhiseaduse ja „Kodakondsuse seaduse” tundmise eksami (edaspidi eksam) läbiviimise, eksamitulemuste hindamise ja vormistamise ning vaidlustamise kord.
§ 2. Eksamite korraldamine
(1) Eksameid korraldab Haridus- ja Teadusministeerium või „Kodakondsuse seaduse” § 9 lõike 22 alusel temaga halduslepingu sõlminud riigi sihtasutus (edaspidi eksameid korraldav asutus).
(2) Eksamil kontrollitakse testi vormis Eesti Vabariigi põhiseaduse ja „Kodakondsuse seaduse” tundmist järgmistes valdkondades:
1) Eesti riigikorra põhialused, mis on sätestatud Eesti Vabariigi põhiseaduse I ja III peatükis;
2) igaühe põhiõigused, vabadused ja kohustused, mis on sätestatud Eesti Vabariigi põhiseaduse II peatükis;
3) Riigikogu, Vabariigi Presidendi, Vabariigi Valitsuse ja kohtu pädevus vastavalt Eesti Vabariigi põhiseadusele;
4) Eesti kodakondsuse omandamise, saamise, taastamise ja kaotamise tingimused ning kord vastavalt „Kodakondsuse seadusele”.
§ 3. Eksamimaterjalid
(1) Testis on 24 eestikeelset valikvastustega küsimust, igal küsimusel on üks õige vastusevariant. Test koostatakse nii, et hõlmatud on kõik § 2 lõikes 2 loetletud valdkonnad.
(2) Eksamiküsimused koos õigete vastusevariantidega koostab ekspertkomisjon, mille liikmed kinnitab haridus- ja teadusminister käskkirjaga.
[RT I, 19.07.2013, 4 - jõust. 22.07.2013]
(3) Eksameid korraldav asutus tagab eksamite läbiviimiseks piisava arvu testiversioonide koostamise. Testide konfidentsiaalsuse tagab eksameid korraldav asutus. Testide koostajad, eksamikomisjoni liikmed ja teised testidega ametialaselt kokku puutuvad isikud kohustuvad tagama testide konfidentsiaalsuse.
§ 4. Eksamile registreerimine
(2) Kirjalikul registreerumisel esitab isik eksameid korraldavale asutusele:
1) kirjaliku avalduse eksameid korraldava asutuse veebilehel avaldatud vormil;
2) „Isikut tõendavate dokumentide seaduses” sätestatud isikut tõendava dokumendi koopia;
3) olemasolu korral Vabariigi Valitsuse 13. detsembri 2007. a määruse nr 247 „Isiku terviseseisundist tulenevalt kodakondsuse või pikaajalise elaniku elamisloa taotleja eesti keele ning kodakondsuse taotleja „Kodakondsuse seaduse” ja Eesti Vabariigi põhiseaduse tundmise eksami sooritamise ulatuse ja viisi määramise või nimetatud eksamite sooritamisest vabastamise tingimused ja kord” alusel moodustatud ekspertkomisjoni otsuse.
(3) Lõike 2 punktis 1 nimetatud avalduses märgitakse eksamile registreeruja:
1) ees- ja perekonnanimi trükitähtedega;
31) e-posti aadress ja kontakttelefon;
4) avalduse esitamise kuupäev;
5) allkiri.
(4) Eksamile registreerunud isikule teatab eksameid korraldav asutus eksami toimumise aja ja koha kirjalikult või e-posti teel hiljemalt 7 päeva enne eksami toimumist.
§ 5. Eksamieelsed konsultatsioonid ja näidismaterjalid
(1) Eksamile registreerunud isikul on õigus saada vähemalt ühe tunni ulatuses tasuta rühmakonsultatsiooni eksaminõuete ja korralduse kohta.
(2) Konsultatsioonide läbiviimise ning konsultantide metoodilise juhendamise korraldab eksameid korraldav asutus.
(3) Eksameid korraldav asutus korraldab eksamit kirjeldava ning eksami teemavaldkondi tutvustava käsiraamatu ning näidistestide avaldamise oma veebilehel.
§ 6. Eksami läbiviimine
(1) Eksameid korraldav asutus määrab eksamite toimumise aja ja koha. Eksam korraldatakse vähemalt 12 korda aastas.
(2) [Kehtetu - RT I, 19.07.2013, 4 - jõust. 22.07.2013]
(3) Eksameid viivad läbi eksamikomisjonid, mille liikmete nimekirja kinnitab haridus- ja teadusminister käskkirjaga. Eksamikomisjoni koosseisu kuulub vähemalt kaks liiget, kellest üks on eksamikomisjoni esimees.
(4) Eksamile lubatakse „Isikut tõendavate dokumentide seaduses” sätestatud isikut tõendava dokumendi alusel.
(5) Enne eksami algust tutvustab eksamikomisjoni esimees eksamineeritavatele eksami läbiviimise korda.
(6) Eksamiruumis on eksami sooritamise ajal lisaks eksamineeritavatele ja eksamikomisjoni liikmetele õigus viibida ka eksameid korraldava asutuse, Haridus- ja Teadusministeeriumi, Siseministeeriumi ning Politsei- ja Piirivalveameti esindajatel.
(7) Eksam sooritatakse kirjalikult või elektrooniliselt eesti keeles. Eksami kestus on 45 minutit. Eksami sooritamisel võib kasutada eestikeelset Eesti Vabariigi põhiseadust ja „Kodakondsuse seadust” ning sõnaraamatut. Nende olemasolu eksamiruumis tagab eksameid korraldav asutus.
(8) Eksam loetakse mittesooritatuks ja eksaminand kõrvaldatakse eksamilt, kui:
(9) Eksameid korraldav asutus valmistab ette eksamimaterjalide komplekti ning korraldab eksamimaterjalide komplekti toimetamise eksami toimumise kohta ning pärast eksami toimumist eksamitööde toimetamise eksameid korraldavasse asutusse.
(10) Isiku, kes terviseseisundi tõttu ei ole võimeline sooritama eksameid üldises korras, eksam viiakse läbi Vabariigi Valitsuse 13. detsembri 2007. a määruse nr 247 „Isiku terviseseisundist tulenevalt kodakondsuse või pikaajalise elaniku elamisloa taotleja eesti keele ning kodakondsuse taotleja „Kodakondsuse seaduse” ja Eesti Vabariigi põhiseaduse tundmise eksami sooritamise ulatuse ja viisi määramise või nimetatud eksamite sooritamisest vabastamise tingimused ja kord” alusel moodustatud ekspertkomisjoni otsuses määratud ulatuses ja viisil.
§ 7. Eksamitulemuste vormistamine ja teatavaks tegemine
(1) Eksamil antud vastused sisestatakse infosüsteemi, mis arvutab õigete vastuste põhjal kokku eksami tulemuse.
(2) Eksam loetakse sooritatuks, kui eksamineeritav on testi 24 küsimusest õigesti vastanud vähemalt 18 küsimusele. Eksami sooritanutele väljastab eksameid korraldav asutus Eesti Vabariigi põhiseaduse ja „Kodakondsuse seaduse” tundmise eksami tunnistuse.
(3) Eksameid korraldav asutus teatab eksamitulemusest isikule kirjalikult või e-posti teel 14 päeva jooksul eksami toimumise päevast arvates. Eksameid korraldav asutus teeb eksami sooritanud isikule tunnistuse kättesaadavaks riigiportaali eesti.ee kaudu.
[RT I 2010, 57, 370 - jõust. 01.10.2010]
(4) Eksameid korraldav asutus säilitab eksamitöid viis aastat.
§ 8. Eesti Vabariigi põhiseaduse ja „Kodakondsuse seaduse” tundmise eksami sooritamine gümnaasiumi ühiskonnaõpetuse riigieksami lisana
[Kehtetu - RT I, 19.07.2013, 4 - jõust. 01.09.2013]
§ 9. Eesti Vabariigi põhiseaduse ja „Kodakondsuse seaduse” tundmise eksami sooritamine põhikooli ühtlustatud küsimuste ja ülesannetega ühiskonnaõpetuse eksami lisana
(1) Põhikoolilõpetaja, kes sooritab põhikooli ühtlustatud küsimuste ja ülesannetega ühiskonnaõpetuse eksami (edaspidi ühiskonnaõpetuse lõpueksam), võib sooritada Eesti Vabariigi põhiseaduse ja „Kodakondsuse seaduse” tundmise eksami ühiskonnaõpetuse lõpueksami lisana, kui teatab oma sellekohasest soovist kooli juhtkonnale kirjalikult samaaegselt tema ühiskonnaõpetuse lõpueksamile registreerimisega.
(2) Koolid teatavad lõikes 1 nimetatud põhikoolilõpetajate nimed ja isikukoodid eksameid korraldavale asutusele kirjalikult koos põhikooli lõpueksami materjalide tellimisega.
(3) Koolis, kus vähemalt üks õpilane sooritab Eesti Vabariigi põhiseaduse ja „Kodakondsuse seaduse” tundmise eksamit ühiskonnaõpetuse lõpueksami lisana, viibib eksamiruumis lisaks lõpueksamikomisjonile ka välisvaatleja.
(4) Välisvaatleja on eksameid korraldava asutuse juhi kinnitatud isik, kelle ülesanne on jälgida eksamikorrast kinnipidamist. Eksamiruumis on eksami sooritamise ajal lisaks eksamineeritavatele, eksamikomisjoni liikmetele ja välisvaatlejale õigus viibida ka § 2 lõikes 1 nimetatud asutuste, Siseministeeriumi ning Politsei- ja Piirivalveameti esindajatel.
(5) Lõikes 1 nimetatud põhikoolilõpetaja lahendab lisaks ühiskonnaõpetuse lõpueksamiülesannetele iga § 2 lõikes 2 sätestatud valdkonna kohta neli eestikeelset valikvastustega lisaküsimust. Nimetatud küsimusi ei arvestata põhikooli lõpueksami tulemuste hindamisel ning nende lahendamiseks antakse eksaminandile lisaaega 30 minutit.
(6) Lisaküsimustele antud vastuseid hindab § 7 lõikes 1 nimetatud hindamiskomisjon.
(7) Õpilane, kes vastab lõikes 5 sätestatud lisaküsimustest õigesti vähemalt 12 küsimusele, loetakse Eesti Vabariigi põhiseaduse ja „Kodakondsuse seaduse” tundmise eksami sooritanuks ning tal on õigus saada käesoleva määruse § 7 lõikes 2 sätestatud tunnistus.
§ 10. Eksamitulemuse vaidlustamine
(1) Isikul on õigus esitada eksameid korraldavale asutusele avaldus oma eksamitulemuse vaidlustamiseks ja läbivaatamiseks 30 päeva jooksul alates selle teadasaamisest. Avalduse eksamitulemuse vaidlustamiseks ja läbivaatamiseks saab esitada ainult üks kord.
(2) Eksamitulemuse vaidlustamise avaldusi vaatab läbi ja lahendab vaidekomisjon, mille koosseisu ja töökorra kinnitab haridus- ja teadusminister käskkirjaga.
(3) Vaidekomisjoni otsusega võib hindamiskomisjoni otsust muuta (eksamitulemust võib tõsta või langetada).
(4) Vaidekomisjon vaatab esitatud avaldused ja vaidlustatud eksamitööd läbi ning teatab oma otsusest kirjalikult avalduse esitajale 30 päeva jooksul avalduse kättesaamisest arvates.
Määrus jõustub 1. märtsil 2009. a.


Töökohtade loomise seadus | Vali Keskerakond psikoteknik evden eve nakliyat örgü teli k belgesi
Avaleht Töökohtade loomise seadus
§ 1. Sotsiaalhoolekande seaduses (RT I 1995, 21, 323; 2010, 11, 56) paragrahvi 222 lg 2 täiendatakse punktiga 6 järgmises sõnastuses:
„6) tööturuteenuste ja -toetuste seaduses sätestatud korras tehtava avaliku töö eest saadud tasu.“.
§ 2. Sotsiaalmaksuseaduses (RT I 2000, 102, 675; 2009, 62, 405) tehakse järgmised muudatused:
1. paragrahvi 6 lõiget 1 täiendatakse punktiga 14 järgmises sõnastuses:
„14) enne tööle või kohaliku omavalitsuse üksusesse teenistusse asumist kuus kuud töötuna registreeritud isiku töötasult ulatuses, mis ei ületa ühes kuus kahekordset töölepingu seaduse § 29 lõike 5 alusel kehtestatud töötasu alammäära, kuid mitte enam kui 12 kuu vältel alates isiku tööle asumisest. Käesolevas punktis nimetatud isiku töötasu selle osa eest, mis ületab kahekordset töölepingu seaduse § 29 lõike 5 alusel kehtestatud töötasu alammäära, maksab sotsiaalmaksu tööandja.“;
2. paragrahvi 6 lõiget 2 muudetakse ja sõnastatakse järgnevalt:
„(2) Sotsiaalmaksu maksmise erijuhtudel makstakse sotsiaalmaksu käesoleva seaduse §-s 21 nimetatud kuumääralt, välja arvatud käesoleva paragrahvi lõike 1 punktis 14 ja lõigetes 21 ja 22 nimetatud juhtudel.“;
3. paragrahvi 6 täiendatakse lõikega 32 järgmises sõnastuses:
„(32) käesoleva paragrahvi lõike 1 punktis 14 nimetatud isiku eest makstakse sotsiaalmaksu töötasu ulatuses, mis ei ületa ühes kuus kahekordset töölepingu seaduse § 29 lõike 5 alusel kehtestatud töötasu alammäära, kuid mitte enam kui 12 kuu vältel alates tema tööle asumisest. Käesolevas lõikes nimetatud isiku töötasu selle osa eest, mis ületab kahekordset töölepingu seaduse § 29 lõike 5 alusel kehtestatud töötasu alammäära, maksab sotsiaalmaksu tööandja“;
4. seadust täiendatakse paragrahviga 61 järgmises sõnastuses:
„§ 61. Riigi poolt tasutud sotsiaalmaksu tagastamine
Käesoleva seaduse paragrahv 6 lg 1 punktis 14 sätestatud summa tagastatakse kogu ulatuses, kui asjakohane töö- või teenistussuhe lõpetatakse tööandja algatusel enne kuue kuu möödumist töölepingu sõlmimisest või ametisse nimetamisest, välja arvatud juhul, kui:
1) vabastamise põhjus on teenistuja poolne teenistuskohustuste rikkumine, usalduse kaotus või vääritu tegu või töötaja töölepingu ülesütlemine töölepingu seaduse § 88 lõike 1 punktides 3–8 nimetatud põhjustel;
2) teenistuja ei vasta ametikohale oma tööoskuste või tervise poolest või töötajaga on tööleping üles öeldud töölepingu seaduse § 88 lõike 1 punktides 1 ja 2 nimetatud põhjustel.“.
§ 3. Tööturuteenuste- ja toetuste seaduses (RT I 2005, 54, 430; 2009, 36, 234) tehakse järgmised muudatused:
1. paragrahvi 9 lõiget 1 täiendatakse punktiga 14 järgmises sõnastuses:
„14) sotsiaalne töökoht.“;
2. paragrahv 16 lõiget 2 muudetakse ja sõnastatakse järgnevalt:
„(2) Töötu suunatakse tema nõusolekul avalikule tööle kuni 10 tööpäevaks, kuid mitte kauemaks kui 80 tunniks ühe kuu jooksul. Töötu osaleb avalikus töös kuni 8 tundi päevas ja kuni 25 tundi nädalas. 16–17-aastane töötu osaleb avalikus töös kuni 7 tundi päevas ja kuni 25 tundi nädalas.”;
3. seadust täiendatakse paragrahviga 231 järgmises sõnastuses:
„§ 231. Sotsiaalne töökoht
(1) Sotsiaalne töökoht on avalikes huvides loodud ajutine töökoht.
(2) Perioodil, kui Eesti Töötukassa poolt avaldatud registreeritud töötuse osakaal tööjõust ületab 5% on sotsiaalsele töökohale õigus isikul, kes on töötu. Perioodil, kui Eesti Töötukassa poolt avaldatud registreeritud töötuse osakaal tööjõust on alla 5%, on sotsiaalsele töökohale õigus isikul, kes on olnud töötuna arvel järjest üle kuue kuu.
(3) Sotsiaalsel töökohal töötava isiku eest sotsiaalmaksu maksmisel kohaldatakse sotsiaalmaksuseaduse § 6 sätestatut.
(4) Töötu suunatakse tema nõusolekul sotsiaalsele töökohale kuni 12 kuuks. Eesti Töötukassa sõlmib sotsiaalse töökoha korraldamiseks halduslepingu. Halduslepingus määratakse lisaks halduskoostöö seaduse § 10 nimetatud asjaoludele kindlaks:
1) sotsiaalse töökoha laad;
2) töötamiskoht ja töö kestus;
3) rakendatavate isikute arv;
4) sotsiaalsel töökohal töötava isiku õigused ja kohustused;
5) sotsiaalsel töökohal töötava töötu tasu suurus ja selle maksmise tingimused;
6) sotsiaalsel töökohal töötavate isikute arvestuse pidamise ja Eesti Töötukassale vastavate andmete esitamise kord.
(5) Sotsiaalsete töökohtade loomise ja finantseerimise kord kehtestatakse Vabariigi Valitsuse määrusega.“.
§ 4. Eesti Arengufondi seaduses (RT I 2006, 52, 385; 2010, 9, 41) paragrahv 28 lõike 2 punkti 1 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„1) riigieelarvelistest eraldistest, mille suuruseks on 0,3 % planeeritavast riigieelarvest eelarveaasta jooksul;“.
(1) Käesolev seadus jõustub üldises korras
(2) Käesoleva seaduse § 4 jõustub 1. jaanuaril 2011.aastal.
Tallinn, „…..“ „…………………………………….“ 2010.a.
15. aprill 2010.a.
TÖÖKOHTADE LOOMISE SEADUSE EELNÕU JUURDE
Käesoleva seaduse eelnõuga muudetakse sotsiaalmaksuseadust, tulumaksuseadust, Eesti Arengufondi seadust ja tööturuteenuste- ja toetuste seadust.
Eelnõu seadusena vastuvõtmiseks on vajalik Riigikogu poolthäälteenamus.
2. Eelnõu eesmärk
Eelnõu eesmärk on töö kaotanud inimeste võimalikult kiire tööle rakendamise soodustamine ning majanduse elavdamine ajal, mil Eestis on üle 100 000 töötu. Üha enam on neid inimesi, kes on pikaajaliselt töötud, kaotanud lootuse töö leida ning langevad Töötukassa ametlikust statistikast välja mõne sanktsiooni tõttu. Riigi poolt seni pakutud meetmed, nagu palgatoetuse saajate ringi laiendamine, ei ole toonud kaasa oodatavat tulemust ja tööle saanute arv ei ole oluliselt tõusnud. Töötukassa kodulehelt pärineva statistika järgi jäi 2009. aasta teises pooles töö leidunud töötute arv 2000 kuni 3500 inimese juurde ning näitajad on 2010. aastal selles osas tõusnud vaid paarisaja inimese võrra.
3. Eelnõu sisu ja võrdlev analüüs
Tööturuteenuste ja toetuste seaduse muutmisega tuuakse seadusesse sotsiaalse töökoha mõiste. Sotsiaalne töökoht on loodud ajutine töökoht. Kõige sobivam oleks kombineeritud lähenemine, kus sotsiaalseid töökohti loob riik ise, loovad kohalikud omavalitsused, eraettevõtted ja kolmas sektor. Perioodil, kui Eesti Töötukassa poolt avaldatud registreeritud töötuse osakaal tööjõust ületab 5% on sotsiaalsele töökohale õigus isikul, kes on töötu. Perioodil, kui Eesti Töötukassa poolt avaldatud registreeritud töötuse osakaal tööjõust on alla 5%, on sotsiaalsele töökohale õigus isikul, kes on olnud töötuna arvel järjest üle kuue kuu.
Lisaks laiendatakse töötu õigust osaleda avalikus töös senilubatust suuremas mahus. Kehtiva seaduse kohaselt ei või töötu osaleda avalikus töös rohkem kui 50 tundi kuus. Olemasolev piirang on põhjendatud kahe asjaoluga: esiteks töötu kohustusega otsida tööd ja avaliku töö ajaline piirang peab jätma selleks piisavalt aega. Lisaks aitab see vältida juhtumeid, kus kohalikud omavalitsused sõlmivad hädaabitööde lepinguid ka siis, kui võiks sõlmida tähtajalisi töölepinguid.
Piirang 80 tundi kuus jätaks töötule piisavalt vaba aega töö otsimiseks ja ei õigustaks samas tähtajalise töölepingu sõlmimata jätmist, kui selline vajadus esineb. Avalikus töös suuremas mahus osalemine võimaldaks töötul teenida kuni 810 krooni lisaraha kuus.
Eelnõus esitatud piirang võimaldab motiveerida töötuid senisest enam osalema avalikus töös ega kahjusta riigi ega kolmandate isikute huve.
Sotsiaalmaksuseaduse muutmisega tasub vähemalt kuus kuud töötuna arvel olnud ja pärast seda tööle võetud isiku eest sotsiaalmaksu riik. Riik tasub sotsiaalmaksu kuni 12 kuu vältel alates tööle asumisest töötasult, mis ei ületa ühes kuus kahekordset töötasu alammäära. Töötasu selle osa eest, mis ületab ühes kuus kahekordset töötasu alammäära, maksab sotsiaalmaksu tööandja.
Sotsiaalhoolekande seaduse muutmisega jäetakse avaliku töö eest saadavad tulud toimetulekutoetuse arvestamisel välja. Sellega motiveeritakse neid töötuid, kellele enam töötutoetust ei maksta, võtma osa sellest tööturumeetmest, kaotamata igakuist sissetulekut.
Eesti Arengufondi seaduse muutmisega tagatakse arengufondile iga-aastaselt riigieelarve mahuga seotud summa, mis tagab selle organisatsiooni jätkusuutlikkuse ning vähendab sõltumist poliitilistest tõmbetuultest. Muudatus tagab fondi stabiilsuse ning võimaldab tal täita oma peamist ülesannet - algatada ja toetada Eesti majanduses ning ühiskonnas muutusi, mis kiirendaksid meie majandusstruktuuri kaasajastamist, viiksid ekspordi kasvule ja aitaksid luua uusi kõrget kvalifikatsiooni nõudvaid töökohti.
4. Eelnõu terminoloogia
Eelnõu sätestab uue mõistena sotsiaalse töökoha.
5. Eelnõu vastavus Euroopa Liidu õigusele
Eelnõu ei sisalda sätteid, mis oleksid vastuolus Euroopa Liidu õigusega.
6. Eelnõu mõjud
Sotsiaalmaksu seaduse muutmisega seotud kulutused:
Kahekordne kuupalga alammäär 2009. aastal on 4350x2=8700 krooni. Eelnõu järgi tuleb tööd leidnud inimese eest sotsiaalmaksu maksta minimaalselt 1435,5 krooni kuus ning maksimaalselt 2871 krooni kuus. (Ühe tööd leidnud isiku eest tuleks riigil sotsiaalmaksu aastas tasuda sellisel juhul maksimaalselt 34 452 krooni.)
Tööturuteenuste- ja toetuste seaduse § 16 muutmine ei too kaasa kulutusi riigieelarves. Sotsiaalsete töökohtade loomine toob kaasa kulutusi kuivõrd riik otsustab sotsiaalseid töökohti luua.
Eesti Arengufondi seaduse muutmine toob kaasa kulutusi 2011. aasta riigieelarvest 0,3 % ulatuses.
Sotsiaalhoolekande seaduse muutmine toob kaasa kulutusi 3 miljoni krooni ulatuses.
Eelnõuga seotud kulutuste katteallikaks on astmeline tulumaks.
7. Seaduse jõustumine
Seadus jõustub üldises korras. Eesti Arengufondi seaduse muudatused jõustuvad 1. jaanuaril 2011. aastal.
Riigikogu soodustab tippspetsialistide Eestisse tulekut
Tiit Terik: hümni märkimine lipuseaduses on toonud Riigikogus vajaliku üksmeele
Riigikogu piirab Kaitseväest kõrvalehoidjate õigusi
Erki Savisaar: kinnisasja avalikes huvides võõrandamine muutub varasemast paindlikumaks
Ratas: Reformierakond kahjustab Eesti välispoliitikat
Nõmmel kaasatakse inimesi aktiivsesse poliitikasse
Tasuta ühistransporti toetab Lääne-Virumaal oma allkirjaga üle 1000 inimese
Valitsus otsustas algatada tselluloositehase eriplaneeringu lõpetamise
Reformierakonna ja Keskerakonna populaarsus on võrdsustunud
Meedia: Trump ja Putin valmistuvad kohtuma juulis
Keskerakonna toetus EMOR-i uuringus kasvas
Jüri Ratas julgustas parimaid õpilasettevõtjaid arendama oma firmad jätkusuutlikeks ettevõteteks
Valitsus arutab ministrite arvu vähendamist
Tallinna, Riia ja Vilniuse linnapead tähistavad koos Läti Vabariigi 100 sünnipäeva
TASUTA! Kanadast pärit filharmoonia kammerkoor pakub muusikaelamusi kammermuusika sõpradele
Eesti epeenaiskond võitis EM-il pronksi
Juulist peab laskekõlbmatud relvad politseis registreerima
Katrin Bats: kui keskmiselt küsitakse 20% alaealistelt alkoholi ostmisel dokumenti, siis Rimis on see näitaja ligi 60%
Algab suur suvine jaht Eesti 100-le aardele
EK analüüsib asüülitaotlejate abistamist keelavaid Ungari seadusi
FOTOD! Peaminister Jüri Ratas võõrustas Gruusia president Giorgi Margvelašvilit
Tartumaal Nõo vallas hukkus kahe auto kokkupõrkes noor mees
Saksamaa on Kreeka aitamise pealt teeninud 2,9 miljardit eurot


Tallinna Linnavolikogu 14.12.2006 määrus number 70
Jõustumine: 01.01.2007
Kehtetuks tunnistamine: 21.12.2014
Redaktsiooni kehtivus: 01.01.2007 - 21.12.2014
jõustumine 20.12.2007, Tvk m 13.12.2007 nr 54
jõustumine 01.01.2007,
14. detsember 2006 nr 70
Määrus kehtestatakse kohaliku omavalitsuse korralduse seaduse § 22 lõike 1 p 34 ja § 53¹, 53² lg 1 ja 2, § 53³ lg 1 ja § 535 lg 1 ning Tallinna põhimääruse § 52 lg 2 ja lg 7 alusel.
(1) Tallinna Munitsipaalpolitsei Amet (edaspidi amet) on Tallinna linna ametiasutus.
(2) Amet on korrakaitseüksus “Kohaliku omavalitsuse korralduse seaduse” tähenduses.
(3) Ameti ametlik nimi on Tallinna Munitsipaalpolitsei Amet.
Amet asub aadressil Paldiski mnt 47, 10614 Tallinn.
§ 3. Sümboolika, pitsat, pangaarve ja eelarve
(1) Ametil on Tallinna suure vapi kujutise ja oma nimega pitsat, dokumendiplangid ning ametit teenindavad pangakontod.
(2) Amet tegutseb talle linnaeelarves ettenähtud vahendite piires.
(3) Ametil võib olla oma lipp ja muu sümboolika, mille kirjelduse ja kasutamise korra kehtestab Tallinna Linnavolikogu (edaspidi linnavolikogu).
§ 4. Ameti moodustamine, lõpetamine ja aruandlus
(1) Ameti moodustab, korraldab ümber ja tegevuse lõpetab ning tema põhimääruse kinnitab ja teeb selles muudatusi linnavolikogu Tallinna Linnavalitsuse (edaspidi linnavalitsuse) ettepanekul.
Ameti tegevusvaldkonnaks on järelevalve teostamine linnavolikogu poolt vastuvõetud eeskirjade täitmise üle Tallinna haldusterritooriumil ja sisevalve üksuse ülesannete täitmine.
(1) Tegevusvaldkonna raames on ameti ülesanneteks:
1) linnavolikogu poolt vastuvõetud eeskirjade täitmise üle järelevalve teostamine ja nende rikkumistel väärtegude menetlemine;
2) linnavalitsuse volitusel seaduste täitmise üle järelevalve teostamine ja väärtegude menetlemine;
3) linna omandis või valduses oleva vara valve;
4) linna asutustes ja avalikel üritustel avaliku korra tagamisel osalemine;
5) väärteoasjaderegistri ning muude ameti ülesannete täitmiseks vajalike registrite ja andmekogude pidamine;
6) ameti pädevusse kuuluvates küsimustes Tallinna õigusaktide väljatöötamine;
7) ennetustöö oma pädevusse kuuluvate väärtegude ennetamise osas;
8) informatsiooni edastamine linna ametiasutustele haldussunni kohaldamise vajaduse kohta.
(2) Amet täidab ka teisi talle Tallinna õigusaktidega pandud ülesandeid.
2) saada linna teistelt ametiasutustelt, linna ametiasutuste hallatavatelt asutustelt ning teistelt juriidilistelt ja füüsilistelt isikutelt andmeid ja informatsiooni, mis on vajalikud ametile pandud ülesannete täitmiseks;
3) moodustada komisjone ja töögruppe;
6) rakendada ööpäevaringset patrullteenistust ameti pädevusse antud kohustuste täitmiseks;
8) anda erialaseid konsultatsioone, korraldada seminare, teha analüüse;
9) osaleda riiklikes ja rahvusvahelistes projektides, programmides ning koostöös;
10) teha koostööd riigiorganite, riigi politseiasutuste, eraõiguslike juriidiliste isikute ja kodanikega ning nende ühendustega;
11) kasutada Tallinna õigusaktidega ametile antud muid õigusi.
(1) Ametit juhib juhataja, kelle nimetab ametisse ja vabastab ametist linnavalitsus linnapea ettepanekul. Ameti juhataja allub linnavalitsuse liikmete tööjaotuses toodud vastava valdkonna linnavalitsuse liikmele.
4) nimetab ametisse ja vabastab ametist ametnikke ning sõlmib, muudab ja lõpetab töölepinguid abiteenistujatega;
6) määrab ameti teenistujate lisatasud, preemiad ja toetused;
7) sõlmib Tallinna õigusaktidega sätestatud korras lepinguid ja kokkuleppeid;
8) vastutab ameti ja tema haldusala eelarve vahendite sihipärase kasutamise eest, ameti valdusesse antud linna vara säilimise ja heaperemeheliku kasutamise eest, ameti haldusala eelarve projekti koostamise, raamatupidamis- ja eelarve täitmise aruannete koostamise eest ning ametiasutuse haldusala raamatupidamise korraldamise eest;
9) rakendab abinõusid ameti majandusliku ja tehnilise baasi arenguks, töötingimuste ajakohastamiseks ning teenistujate kvalifikatsiooni tõstmiseks;
10) kinnitab ameti asjaajamise korra, sisekorraeeskirja ja raamatupidamise sisekorraeeskirja;
11) kinnitab vormiriietuse kandmise korra;
12) esindab ametit ilma täiendavate volitusteta suhetes füüsiliste ja juriidiliste isikutega.
(3) Ameti juhataja äraolekul asendab teda ameti juhataja asetäitja või viimase äraolekul muu juhataja poolt määratud ametnik.
(2) Ameti struktuuriüksusteks on osakonnad, mille täpsemad ülesanded ja pädevus määratakse juhataja kinnitatava osakonna põhimäärusega.
Määrus jõustub 1. jaanuaril 2007.


Haapsalu linna arengukava aastateks 2018–2028 muutmine – Riigi Teataja
Haapsalu linna arengukava aastateks 2018–2028 muutmine
RT IV, 01.11.2019, 8
Vastu võetud 25.10.2019 nr 57
Määrus kehtestatakse kohaliku omavalitsuse korralduse seaduse § 22 lg 1 p 7, § 37 lg 1, § 37² lg 3, lg 7 ja Haapsalu linna põhimääruse § 53 alusel.
§ 1. Muuta Haapsalu Linnavolikogu 26.10.2018.a määrusega nr 36 kinnitatud "Haapsalu linna arengukava aastateks 2018-2028" järgmiselt:
(1) Muuta ptk 1.1. valdkond Valitsemine/1.1.2 Arenguvajadused teise alapunkti sõnastust järgmiselt:
„Haapsalu kui toimepiirkonna keskuse ja ühtlasi maakondliku keskuse rolli ja ülesannete pidev täpsustamine ning kujundamine.“
(2) Täiendada ptk 1.1. valdkond – Valitsemine/1.1.2. Arenguvajadused järgmiste alapunktidega:
„3. Läänemaa KOV-ide ühise rahastuse korraldamine Haapsalu linnas asuvate maakondliku tähtsusega objektide (sotsiaalasutused, huvikoolid, spordiasutused, muuseumid, turg, jäätmejaamad, bussijaam, rongijaam jms) investeeringuteks.
4. Läänemaa KOV-ide ühise rahastuse korraldamine maakondliku tähtsusega teenuste osutamiseks vms tegevusteks.
5. Maakondliku tähtsusega asutuste (muuseumid, spordibaasid/objektid jms) ühtne administreerimine.
6. Riigilt kohalikule omavalitsusele üle antavate maakondliku tähtsusega haridus-, sotsiaalasutuste vms ühtse ülalpidamise korraldamine Läänemaa KOV-ide poolt.
7. Hariduse ja sotsiaalvaldkonna tugiteenuste ühtne arendamine Läänemaa KOV-ide poolt.“;
(3) Täiendada ptk 3.1. valdkond – Kultuur/3.1.2. Arenguvajadused järgmiste alapunktidega:
„1. Haapsalu Kultuurikeskuse renoveerimine.
2. Haapsalu Kultuurikeskuse ümbruse ja Vaba tn äärse parkimise korraldamine (parklate laienduse projekteerimine ja ehitamine).“;
(4) Täiendada ptk 3.3. valdkond – Turism/3.3.2. Arenguvajadused järgmiste alapunktidega:
„1. Haapsalu Promenaadi Jaan Poska pargi taristu (sh paadisillad jmt) uuendamine.
2. Väike viigi ümbruse kujundamine terviklikuks puhkealaks (sh pargid, supluskoht, paviljonid jmt).
3. Parkide hooldamine ja nende taristu kaasajastamine.“;
(5) Täiendada ptk 6.2. valdkond – Jäätmekäitlus/6.2.2. Arenguvajadused järgmise alapunktiga:
„7. Pullapää suletud prügila maa-alale uue kasutusotstarbe leidmine (päikeseenergia park vms.“.
§ 2. Kinnitada Haapsalu Linnavolikogu 26.10.2018.a määrusega nr 36 kinnitatud „Haapsalu linna arengukava aastateks 2018–2028“ lisa „Haapsalu linna arengukava tegevuskava aastateks 2020–2023“ vastavalt lisale 1
§ 3. Tunnistada kehtetuks Haapsalu Linnavolikogu 26. oktoober 2018 määrusega nr 36 kinnitatud „Haapsalu linna arengukava aastateks 2018–2028“ lisa „Haapsalu linna arengukava tegevuskava aastateks 2019–2022“.
§ 4. Määrus jõustub kolmandal päeval pärast avaldamist Riigi Teatajas. Määruse § 3 jõustub 01.01.2020. a.
Lisa Haapsalu linna arengukava aastateks 2018–2028
Lisa Haapsalu linna arengukava tegevuskava 2020 - 2023


Kütusekäitleja aktsiisivabastuse loa vorm ja selle täitmise kord – Riigi Teataja
Kütusekäitleja aktsiisivabastuse loa vorm ja selle täitmise kord
Vastu võetud 19.02.2003 nr 25
RTL 2003, 30, 445
07.04.2004 nr 52 (RTL 2004, 44, 735) 1.05.2004
04.01.2005 nr 1 (RTL 2005, 9, 77) 21.01.2005 (rakendatakse alates 1.01.2005)
06.07.2005 nr 52 (RTL 2005, 80, 1135) 22.07.2005 (rakendatakse alates 01.07.2005)
Määrus kehtestatakse «Alkoholi-, tubaka- ja kütuseaktsiisi seaduse» § 77 lõike 4 alusel.
§1. Loa vorm
Kütusekäitleja aktsiisivabastuse loa (edaspidi luba) vorm kehtestatakse käesoleva määruse lisaga. (õ) 5.04.2006 15:10
§2. Loa täitmine
(1) Loa, välja arvatud tabel nr 2, täidab aktsiisivaba kütuse soetamisõiguse taotleja elu- või asukohajärgne Maksu- ja Tolliameti piirkondlik struktuuriüksus. Loa tabeli nr 2 täidab asutus või isik (edaspidi kütuse saaja), kellel on õigus soetada aktsiisivaba kütust või kütusesarnast toodet (edaspidi kütus).
(2) Loa reale «Kütusekäitleja aktsiisivabastuse luba nr» märgitakse loa number, mis koosneb loe väljastanud väljastava Maksu- ja Tolliameti piirkondliku struktuuriüksuse koodist, aktsiisivabastuse loa liiki tähistavatest tähtedest, aktsiisivabastuse loa väljastamise aasta viimasest numbrist, aktsiisivabastuse loa väljastamise kuu numbrist ja aktsiisivabastuse loa järjekorranumbrist.
(3) Loa reale «Kütuse saaja» märgitakse kütuse saaja nimi.
(4) Loa reale «Kütuse saaja tegevuskohajärgne aadress» märgitakse aadressid, kus kütust ladustatakse ja kasutatakse.
(5) Loa tabelisse nr 1 “Kütuse kogus 12 kalendrikuuks” esimesse veergu märgitakse kütuse kombineeritud nomenklatuuri (edaspidi KN) alamrubriigile vastav kirjeldus vastavalt “Alkoholi-, tubaka- ja kütuseaktsiisi seadusele", teise veergu kütuse KN alamrubriik vastavalt "Alkoholi-, tubaka- ja kütuseaktsiisi seadusele" ning kolmandasse veergu selle kütuse kogus vastavalt "Alkoholi-, tubaka- ja kütuseaktsiisi seaduse" §-s 66 nimetatud ühikule, mida aktsiisivabastuse loa omanik võib aktsiisivabalt soetada.
(6) Loa reale «Allkiri» märgib kütuse saaja elu- või asukohajärgse Maksu- ja Tolliameti piirkondlik struktuuriüksuse juhataja oma allkirja. (õ) 5.04.2006 15:10
(7) Loa tabelisse nr 2 märgitakse järgmised andmed:
2) veerg 2: kütuse KN alamrubriigile vastav kirjeldus vastavalt "Alkoholi-, tubaka- ja kütuseaktsiisi seadusele";
3) veerg 3: kütuse KN alamrubriik vastavalt "Alkoholi-, tubaka- ja kütuseaktsiisi seadusele"
4) veerg 4: kütuse kogus vastavalt “Alkoholi-, tubaka- ja kütuseaktsiisi seaduse” §-s 66 nimetatud ühikule;
5) veerg 5: kütuse väljastanud aktsiisilaopidaja number või registreeritud kaupleja number või selle tollideklaratsiooni number, millega on deklareeritud imporditud kütus.
(8) Loa reale «Kehtib alates» märgitakse kuupäev (päev, kuu, aasta), millest alates võib selle loa alusel kütust soetada.
(9) Loa reale «MTA juhataja nimi ja allkiri» märgitakse loa väljastanud Maksu- ja Tolliameti piirkondliku struktuuriüksuse juhataja ees- ja perekonnanimi ning tema allkiri.
(10) Loa reale “MTA” märgitakse loa väljastanud Maksu- ja Tolliameti piirkondliku struktuurüksuse nimi, aadress ja telefoninumber.
(11) Loa reale «Kuupäev» märgitakse loa väljastamise kuupäev (päev, kuu, aasta).
[RTL 2005, 80. 1135; 22.07.2005]
§3. Loa asendamine
Kütuse saaja elu- või asukohajärgne Maksu- ja Tolliameti piirkondlik struktuuriüksus asendab loa, kui loa tabelis nr 2 toodud ridade arvust ei piisa kütuse soetamise tehingute märkimiseks ja kütuse saaja pole loale märgitud 12 kalendrikuu kütuse kogust täies ulatuses soetanud. Loa asendamiseks ei pea loa saaja esitama «Alkoholi-, tubaka- ja kütuseaktsiisi seaduse» § 76 lõikes 1 nimetatud dokumente. Asendatud loa väljastaja märgib tabelisse nr 1 «Kütuse kogus 12 kalendrikuuks" analoogselt käesoleva määruse § 2 lõikele 5 soetamata jäänud kütuse KN alamrubriigi, sellele vastava kirjelduse ja kütuse koguse.
Rahandusministri 19. veebruari 2003. a määruse nr 25 «Kütusekäitleja aktsiisivabastuse loa vorm ja selle täitmise kord»
lisa (õ) 5.04.2006 15:10
KÜTUSEKÄITLEJA AKTSIISIVABASTUSE LUBA NR ...
Kütuse saaja: ___________________________________________________
Kütuse saaja tegevuskohajärgne aadress: _____________________________
Tabel nr 1. Kütuse kogus 12 kalendrikuuks:
Kütus / Kütuse-
Tabel nr 2
Kütus / kütusesarnane toode
ALP, RK või
tollideklaratsiooni
Kehtib alates: _______________
MTA juhataja nimi ja allkiri: ______________________________
MTA: ___________________________
Kuupäev: __________________
19. veebruari 2003. a määruse nr 25 "Kütusekäitleja aktsiisivabastuse loa vorm ja selle täitmise kord" terviktekstis ei olnud sisse viidud kõiki rahandusministri 20. detsembri 2005. a määruse nr 81 ""Alkoholi-, tubaka- ja kütuseaktsiisi seaduse" alusel kehtestatud rahandusministri määruste muutmine" §3 punktidega 1 ja 2 tehtud muutusi.