text:
MA Liit - MA programmide Liit MA, Liit 2020
MA Liit - MA programmide Liit MA, Liit
Kapten 's aste on kraadiõppe teaduskraad. Kapten 's aste valmistab õpilasi viia ja korraldada. Kapten 's aste valmistab ka isiku erinevaid ajaviidet läbi spetsialiseerunud uuring valdkonnas.Ameerika Ühendriigid on suur riik Põhja-Ameerikas, mida sageli nimetatakse ka "USA ", "USA ", "USA ", "America " või lihtsalt " USA ". Ameerika kolledžites on rahastatud "õppemaksu… Loe edasi
MA Liit - Võtke MA Liits. Saad kõik MA programmi ja kooli kohta. Säästa aega ja kontaktandmed kooli otse siin!
Haridus (21)
Master of Arts in Communication Studies, mille kontsentratsioon Organizational Teatis valmistab õpilasi keskenduma laia paradigmad, mis viitavad protsessi inimeste suhtlemist ... +
Master of Arts in Communication Studies, mille kontsentratsioon Organizational Teatis valmistab õpilasi keskenduma laia paradigmad, mis viitavad protsessi inimeste suhtlemist organisatsiooniline käitumine. -
Master of Arts in Fine Arts Haridus: Studio võimalus on mõeldud eelkõige üksikisikute huvitatud arenenud töö stuudios kunsti.
Master of Arts in Fine Arts Haridus: Studio võimalus on mõeldud eelkõige üksikisikute huvitatud arenenud töö stuudios kunsti. -
Kean Ülikooli Master 's Õppekava sotsioloogia ja sotsiaalpoliitika justiits valmistab õpilasi tegelema ebavõrdsus põhineb identiteedi kategooriad nagu rassi, klassi, soo, seks ... +
Kean Ülikooli Master 's Õppekava sotsioloogia ja sotsiaalpoliitika justiits valmistab õpilasi tegelema ebavõrdsus põhineb identiteedi kategooriad nagu rassi, klassi, soo, seksuaalse sättumuse, ja võime. See on esimene omataoline riigi ja piirkonna. -
Master of Arts in Korraldus ja Õppekava: maateaduste programmi eesmärk on anda teadmisi ja oskusi, mis on vajalikud tõhusaks õpetamist maateaduste. -
Master of Arts in Korraldus ja Õppekava: Maailm Keel (Hispaania) programm pakub võimaluse õpilastele, kellel juba õpetamise sertifitseerimise valida akadeemiline ala lai kaebu ... +
Master of Arts in Korraldus ja Õppekava: Maailm Keel (Hispaania) programm pakub võimaluse õpilastele, kellel juba õpetamise sertifitseerimise valida akadeemiline ala lai kaebuse ja huvi tasandil trumpe oluline metoodilisi oskusi levitada teavet inimeste Hispanic maailma -
Master of Arts Liberal Studies programm on mõeldud täiskasvanutele, kes otsivad interdistsiplinaarne teed teadmisi, kes soovivad uurida väärtused omane vabade kunstide, kes ta ... +
Master of Arts Liberal Studies programm on mõeldud täiskasvanutele, kes otsivad interdistsiplinaarne teed teadmisi, kes soovivad uurida väärtused omane vabade kunstide, kes tahavad jätkata ja süvendada elu meeles. -
Master of Arts in Special Education: suur esinemissagedus puuetega Programm sisaldab kahte kontsentratsiooni: Õpiraskused ja emotsionaalselt häiritud. Õpilased selles programm ... +
Master of Arts in Special Education: suur esinemissagedus puuetega Programm sisaldab kahte kontsentratsiooni: Õpiraskused ja emotsionaalselt häiritud. Õpilased selles programmis keskenduda ühele kontsentratsioon. -
Master of Arts in Fine Arts Haridus: Esmane õpetamine sertifitseerimine programm on akadeemiliselt intensiivne programm, mõeldud õpilastele, kes on bakalaureuse ettevalmistami ... +
Master of Arts in Fine Arts Haridus: Esmane õpetamine sertifitseerimine programm on akadeemiliselt intensiivne programm, mõeldud õpilastele, kes on bakalaureuse ettevalmistamise ja vajalikud oskused stuudio kunst ja soov kindlustada New Jersey K-12 Õppetöö Sertifitseerimine Art. -
Master of Arts in Fine Arts Haridus: Järelevalve programm on mõeldud sertifitseeritud kunstiõpetajatele, kes soovivad veel hariduslik taust karjäärile kui ka sertifitseerimise ... +
Master of Arts in Fine Arts Haridus: Järelevalve programm on mõeldud sertifitseeritud kunstiõpetajatele, kes soovivad veel hariduslik taust karjäärile kui ka sertifitseerimise järelevalveasutuste seisukohti New Jersey kooli alasid. Programmi kasvatab sertifitseeritud linnaosa kunsti juhendajad, kes on potentsiaal põhjustada kunstiõpetajatele suunatud kaasaegse, demokraatliku ja kolmemõõtmelised kujundid hariduse erinevate populatsioonide lastel ja noorukitel. -
Master of Arts in Korraldus ja Õppekava: auditoorset programm viib sertifitseerimise ja magistrikraadi eest kunsti või teaduse lõpetajad soovivad saada õpetajate
Master of Arts in Korraldus ja Õppekava: auditoorset programm viib sertifitseerimise ja magistrikraadi eest kunsti või teaduse lõpetajad soovivad saada õpetajate -
Master of Arts in Korraldus ja Õppekava: Meisterlikkuse õpetamise programm on mõeldud üksikute hoides bakalaureusekraadi diplomi ja standard õpetamise sertifitseerimine, kes s ... +
Master of Arts in Korraldus ja Õppekava: Meisterlikkuse õpetamise programm on mõeldud üksikute hoides bakalaureusekraadi diplomi ja standard õpetamise sertifitseerimine, kes soovib saavutada suurenenud teadmised ja oskused õpetamise samuti laiendada Arvestades praeguseid suundumusi ja probleeme -
Master of Arts in Mathematics Education: õpetaja matemaatika programm on mõeldud töötajate haridust, kes soovivad ajakohastada ja laiendada oma matemaatilist koolitus
Master of Arts in Mathematics Education: õpetaja matemaatika programm on mõeldud töötajate haridust, kes soovivad ajakohastada ja laiendada oma matemaatilist koolitus -

matches:
in Fine
in Fine
in Fine
in Fine
in Fine
in Fine


text:
Käo Päevakeskus - Rehabilitatsioon
Rehabilitatsiooniteenuste kord Päevakeskuses Käo
Kellele rehabilitatsiooniteenuseid osutatakse?
Päevakeskuses Käo osutatakse rehabilitatsiooniteenuseid ilma majutuseta keskmise, raske ja sügava puudega lastele ning täiskasvanutele. Kõiki rehabilitatsiooniteenuseid osutatakse Päevakeskuses Käo eesti keeles, välja arvatud loovterapeudi teenus (muusikateraapia ja eripedagoogi teenus) Päevakeskus Käo Pae keskuses, mida osutatakse ka vene keeles.
Asutuses koostatakse isiklikke rehabilitatsiooniplaane järgmistele sihtrühmadele:
Puuetega inimeste sotsiaaltoetuste seaduse § 2' lg 2 p 1 tähenduses lapsed kuni 18-eluaastani;
Puuetega inimeste sotsiaaltoetuste seaduse § 2' lg 2 p 2 tähenduses 16-aastased ja vanemad isikud;
16-aastased kuni riikliku pensionikindlustuse seaduse § 7 vanaduspensioniikka jõudnud psüühilise erivajadusega isikud:
Milliseid rehabilitatsiooniteenuseid pakutakse?
Rehabilitatsiooniteenused Päevakeskus Käo lastekeskuses:
1. Puuetega inimeste sotsiaaltoetuste seaduse § 2' lg 2 p 1 tähenduses lapsed kuni 18-eluaastani;
2. Puuetega inimeste sotsiaaltoetuste seaduse § 2' lg 2 p 2 tähenduses 16-aastased ja vanemad isikud;
3. 16-aastased kuni riikliku pensionikindlustuse seaduse § 7 vanaduspensioniikka jõudnud psüühilise erivajadusega isikud.
rehabilitatsioonivajaduse hindamine ja rehabilitatsiooni planeerimine;
rehabilitatsiooniprotsessis osalemise juhendamine ja võrgustikutöö;
rehabilitatsiooni tulemuste hindamine;
füsioterapeudi teenus;
tegevusterapeudi teenus;
loovterapeudi teenus- muusikateraapia ja kunstiteraapia.
Rehabilitatsiooniteenused Päevakeskus Käo Pae keskuses:
1. Puuetega inimeste sotsiaaltoetuste seaduse § 2' lg 2 p 2 tähenduses 16-aastased ja vanemad isikud;
2. 16-aastased kuni riikliku pensionikindlustuse seaduse § 7 vanaduspensioniikka jõudnud psüühilise erivajadusega isikud.
loovterapeudi teenus- muusikateraapia ja kunstiteraapia;
Kes kuuluvad Päevakeskus Käo rehabilitatsioonimeeskonda?
meeskonna koordinaator, sotsiaaltöötaja Hanna-Liisa Tiitso;
arst Mallika Koel;
meditsiiniõde Inna Rahendi;
eripedagoog- logopeedi kvalifikatsiooniga Mai Uudevald, Kaie Henk, Sirly Eelmets, Margit Raigla, Merle Henberg;
eripedagoogid Kati Kiiver (hindamine, nõustamine), Kaidi Pill, Marge Siimann;
füsioterapeudid Laura Feldbach, Kärt Krautman, Liis Randmäe;
tegevusterapeudid Jaanika Savolainen, Jaanika Ennok, Käty Saluveer, Kristi Viimsalu;
muusikaterapeudid Kertu Rummel, Ingrid Floss;
kunstiterapeut Irina Evseeva, Miina Rõngas, Helina Vares.
Kuidas registreeruda rehabilitatsiooniteenusele?
Rehabilitatsiooniteenustele ja rehabilitatsiooniplaani koostamisele registreerumiseks palume ühendust võtta telefonil 677 3495 või e-maili teel hannaliisa@kaokeskus.ee
millises lasteasutuses, koolis või keskuses teenusesaaja käib (võimalusel eripedagoogiline iseloomustus);
NB! Teenusesaaja käib teraapiates koos esindajaga.
1. Päevakeskus Käo lastekeskuse rehabilitatsioonimeeskond asub Tallinnas, Kristiine linnaosas aadressil Käo 53. Ühistransporti kasutades saate meie juurde sõita kesklinnast bussidega nr. 17 ja 17A Nõmme tee peatusesse ning bussiga nr 23 Västriku peatusesse.
2. Päevakeskus Käo Pae keskuse rehabilitatsioonimeeskond asub Tallinnas, Lasnamäe linnaosas aadressil Pae 37/Võidujooksu 18. Ühistransporti kasutades saate meie juurde sõita kesklinnast bussiga nr 31 Uus-Pae peatusesse.
NB! Päevakeskus Käo lastekeskuses ja Pae keskuses on olemas kõik juurdepääsu võimalused liikumispuudega inimestele.
Lisainfot rehabilitatsiooni küsimustes leiate Sotsiaalkindlustusameti veebilehelt.
Intervallhoiuteenuse piloteerimine (ESF)

matches:
§ 2
§ 2
§ 7
§ 2
§ 2
§ 7
§ 2
§ 7


text:
Inimõiguste kohus tunnistas vastuvõetamatuks valimisõiguse rikkumise peale esitatud kaebuse kohtuasjas Kullasepp vs. Eesti (7651/17) | Välisministeerium
Avaleht Uudised Inimõiguste kohus tunnistas vastuvõetamatuks valim...
29. November 2019 - 8:19
Kaebajale määrati 16.11.2010 Harju Maakohtu määrusega viieks aastaks eestkostja. Kuigi määrusega ei võetud kaebajalt TsMS § 526 lõike 5 alusel hääleõigust, tehti rahvastikuregistrisse ekslik kanne, et isik on valimisõiguseta. Kui kaebaja püüdis väidetavalt 2011. aasta Riigikogu ja 2014. aasta Euroopa Parlamendi valimistel Mustamäe Linnaosa Valitsuses asuvas valimisjaoskonnas hääletada, teatati talle, et kuna ta ei ole paberkandjal välja trükitud valijate nimekirjas, siis ta ei saa hääletada. Seda, et probleem on rahvastikuregistri kandes, kaebaja väidetavalt kuni 2014. aasta suveni ei teadnud. Kui kaebaja helistas 13.10.2014 Harju Maavalitsusse, siis parandati kanne koheselt. Pärast eestkoste lõpetamist detsembris 2015 pöördus kaebaja Siseministeeriumi poole hüvitada talle tekitatud mittevaraline kahju, kuna tal ei olnud võimalust kasutada oma hääleõigust nimetatud valimistel. Hiljem pöördus kaebaja kahjunõudega Eesti riigi vastu halduskohtusse. Tallinna Halduskohus tagastas kahju hüvitamise nõude läbivaatamatult, leides, et see on materiaalõiguslikult perspektiivitu. Tallinna Ringkonnakohus jättis kaebaja määruskaebuse rahuldamata. Riigikohus kaebaja määruskaebust menetlusse ei võtnud.
EIK-sse esitatud kaebuses toetus kaebaja inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooni (konventsioon) esimese protokolli artiklile 3 (õigus vabadele valimistele) ja konventsiooni artiklile 13 (õigus tõhusale õiguskaitsevahendile), leides, et tema õigusi on rikutud, kuna tema suhtes oli rahvastikuregistrisse tehtud ekslik valimisõigust piirav kanne ning ta ei saanud valida 2011. a Riigikogu ja 2014.a Euroopa Parlamendi valimistel.
Valitsus vaidles kaebuse vastuvõetavusele vastu kuuel alternatiivsel alusel. Esiteks leidis valitsus, et kaebus on vastuvõetamatu ratione materiae. Teiseks leidis valitsus, et kaebus on vastuvõetamatu, kuna kaebaja ei ole väidetavate rikkumiste ohver. Kolmandaks tõi valitsus välja, et kaebaja ei ole ammendanud riigisiseseid õiguskaitsevahendeid. Neljandaks väitis valitsus, et rikutud on kuuekuulist kaebetähtaega. Viiendaks toetus valitsus sellele, et kaebus on selgelt põhjendamatu, kuna kaebajalt ei ole kaebeõigust ära võetud ning kaebaja ei ole tõendanud, et ta oleks tahtnud valida. Kuuendaks märkis valitsus, et igal juhul ei ole kaebaja kandnud märkimisväärset kahju. Edasi vaidles valitsus vastu ka kaebuse sisule.
EIK märkis esiteks pikemalt põhjendamata, et kaebus kuulub hindamisele konventsiooni esimese protokolli artikli 3 alusel. Seejärel märkis EIK, et alustab kaebuse hindamist valitsuse vastuväitest riigisiseste õiguskaitsevahendite ammendamata jätmise kohta. EIK viitas oma väljakujunenud praktikale (mh 25.3.2014 otsus asjas Vučković jt vs. Serbia, 17153/11 jt, p-d 70-72; 17.5.2016 otsus asjas Karácsony jt vs. Ungari, 42461/13 ja 44357/13, p 76), mille kohaselt on konventsiooni artikli 35 lõike 1 eesmärk võimaldada esmalt riikidel endil ennetada väidetavaid rikkumisi või neid heastada. Seejärel meenutas EIK tõendamiskoormuse jaotust valitsuse ja kaebaja vahel. Valitsusel lasub kohustus tõendada, et õiguskaitsevahend oli asjaomasel ajal tõhus ja kaebajale kättesaadav nii teoorias kui ka praktikas ning oleks andnud kaebajale mõistlikud eduväljavaated rikkumise heastamiseks. Kaebaja kohustuseks on seejärel tõendada, et see õiguskaitsevahend on ammendatud või ei olnud mingil põhjusel talle kättesaadav või ei olnud konkreetse asja asjaoludel tõhus. EIK rõhutas, et pelgalt kahtlus, et kaebus ei osutu edukaks, ei ole piisav, et vabastada kaebajat kaebuse esitamise kohustusest pädevasse kohtusse.
Kaebaja asjas rõhutas EIK, et kaebaja teovõime piiramisel ja talle eestkoste seadmisel enne asjaomaseid valimisi ei võetud kaebaja valimisõigust ära. Samuti oli kaebajal võimalus teostada igapäevased olmetehinguid, ta sai osta eluks vajalikke tarbe- ja toidukaupu või maksta teenuste eest. EIK pööras tähelepanu ka asjaolule, et kaebaja oli enda sõnul valimisõiguse olemasolust teadlik ja läks valimisjaoskonda oma õigust realiseerima.
Edasi märkis EIK, et ei kahtle, et valitsuse viidatud riigisisesed õiguskaitsevahendid olid tõhusad ja ühtlasi kaebajale tegelikult kättesaadavad. EIK leidis, et kuivõrd Mustamäe Linnaosa Valitsuse valimisjaoskonnas olid olemas arvutid ning kuna määrus kaebajale eestkoste seadmise kohta oli lisatud rahvastikuregistri kande juurde, oleks saanud kaebaja andmeid koha peal kontrollida. Niisiis oleks saanud Riigikogu valimise seaduse § 24 lõike 1 ja lõike 4 ning Euroopa Parlamendi valimise seaduse § 23 lõike 1 ja lõike 4 alusel teha valimispäeval kaebaja valimisõigust puudutava kande paranduse, kui kaebaja oleks seda taotlenud. EIK viitas valitsuse viidatud halduspraktikale, et varem oli valimisõiguse piiramise kohta elektroonilistesse süsteemidesse tehtud ekslikke kandeid parandatud ka valimispäeval esitatud taotluste alusel. EIK rõhutas, et ka kaebaja oleks saanud valimisjaoskonnas taotleda eksliku kande muutmist, kuna 13.10.2014 parandati kaebaja kohta tehtud kanne kaebaja enda telefonikõne alusel.
Edasi nõustus EIK valitsusega, et kui valimisjaoskond oleks keeldunud kaebaja suhtes tehtud kande muutmisest, olnuks kaebajal, sh eestkostja abiga, Riigikogu valimise seaduse § 25 lõike 2 ja Euroopa Parlamendi valimise seaduse § 24 lõike 2 alusel võimalus teha registriandmete muutmiseks avaldus valla- või linnasekretärile. Kui valla- või linnasekretär oleks keeldunud vastava kande tegemisest, olnuks kaebajal eestkostja abiga õigus esitada valla- või linnasekretäri toimingu peale kaebus oma elukohajärgsele halduskohtule. Halduskohtule esitatavas kaebuses on omakorda võimalik taotleda esialgse õiguskaitse kohaldamist. EIK viitas valitsuse kajastatud riigisisesele kohtupraktikale, kus on kinnitatud, et valla- või linnasekretäri toimingu peale kaebuse esitamine on tõhus õiguskaitsevahend ning tegemist on tavapärasest kiirema menetlusega.
Eeltoodu põhjal asus EIK seisukohale, et valitsuse välja toodud õiguskaitsevahendid olid tõhusad ja kättesaadavad ning et kaebaja ise ei võtnud nende kasutamiseks vajalikke samme, kuigi need oleksid andnud talle võimaluse hääletada. EIK märkis lisaks, et kaebaja kasutatud kahju hüvitamise nõue ei ole üldiselt konventsiooni esimese protokolli artiklis 3 sätestatud õiguste kaitseks tõhus õiguskaitsevahend. EIK pidas oluliseks välja tuua ka selle, et lisaks on Eestis isikutel võimalik ka ennetavalt välja selgitada, kas nende kohta on valimisnimekirjas korrektne teave.
Kuna EIK luges kaebuse vastuvõetamatuks riigisiseste õiguskaitsevahendite ammendamata jätmise tõttu, ei pidanud ta vajalikuks vastata valitsuse muudele vastuvõetamatuse vastuväidetele.
Eestikeelne otsus on kättesaadav: https://vm.ee/sites/default/files/content-editors/legal/kullasepp_vs._eesti_ee.pdf (PDF)

matches:
kohus
kohus
§ 526
Riigikohus
§ 24
§ 23
§ 25
§ 24


Autor Tuuli Veersalu, Rahandusministeeriumi regionaalhalduse osakonna nõunik
Ootus oli ühise pildi saamine osapoolte seisukohtadest, vastastikuste kartuste ja väljakutsete kuulamine, vabamas vormis suhtlemine ja arutelu. Eesmärk oli saada uusi mõtteid, kuidas metsaga seonduvate teemadega ühises ruumis erinevaid huve arvestades paremini toimetada ja neid planeeringulises võtmes väljendada. Samuti koondada edasist koostööd vajavaid teemasid, pidades silmas ka võimalikke jätkutegevusi juba laiemas ringis.
Ümarlaud oli ajendatud korraldajate soovist, alustuseks ise saada suuremat selgust, milliste väljakutsetega üldplaneeringute koostamisel tänase seisuga tegemist on. Selleks oli ümarlauale kutsutud Tartu Ülikooli (TÜ) ökoloogia ja maateaduste instituudi loodusressursside õppetooli juhataja, looduskaitsebioloogia juhtivteadur Asko Lõhmus ja Eesti Maaülikooli (EMÜ) metsandus- ja maaehitusinstituudi metsakorralduse ja metsatööstuse õppetooli metsatakseerimise dotsent Ahto Kangur, et avada uuringute põhjal teadaolevaid aspekte kodumetsade olulisusest elanikele. Ja teiselt poolt anda üldplaneeringu koostaja jaoks olulist teadmist metsa majandamise spetsiifikast. Tagasivaate rohelise võrgustiku planeerimisele ja selle arengutele tegi Eesti Maaülikooli (EMÜ) põllumajandus- ja keskkonnainstituudi keskkonnakaitse ja maastikukorralduse õppetooli juht, keskkonnakaitse ja maastikukorralduse professor Kalev Sepp.
Üldplaneeringute koostamisel kerkinud probleeme, kogukonna ootusi ning kohaliku omavalitsuse dilemmasid avasid nendega igapäevaselt kokku puutuvad planeerimiskonsultandid ja paari omavalitsuse planeeringuspetsialistid. Rahandusministeeriumi, kui laiemalt ruumilise planeerimise valdkonna eest vastutaja ning üldplaneeringule heakskiidu andja jaoks oli oluline kuulata üldplaneeringut kooskõlastavate ja koostööd tegevate ametkondade (vt Vabariigi Valitsuse 17.12.2015 määrus nr 133) Keskkonnaministeeriumi (KeM) ja Keskkonnaameti (KeA) esindajate seisukohti. Kaasatud oli Keskkonnaagentuur (KAUR). Rahandusministeerium (RaM) omalt poolt selgitas ruumiplaneerimise põhimõtteid, mille alusel üldplaneeringus maa-alade kasutamist planeeritakse. Samuti käsitleti seadusest tulenevaid võimalusi üldplaneeringuga kitsenduste seadmiseks. Juurde oli kutsutud Eesti Linnade ja Valdade Liidu (ELVL) ning Riigimetsa Majandamise Keskuse (RMK) esindaja.
Kontsentreeritud kokkuvõte ümarlaua ettekannete, vestluste ja arutelude põhjal on leitav siin. Kõik ettekanded on kättesaadavad rubriigist Koolitused / Koolitusmaterjalid 2020.
Ruumilise planeerimise vaade, sh rohevõrgustiku kontseptsioon ja planeerimine
Üldplaneeringuga ruumiliste arengute planeerimine (planeerimisseaduse alusel) ja metsamajanduslike tööde planeerimine (metsamajanduskava koostamine metsaseaduse alusel) on kaks erinevat planeerimist, mis on põimunud nii, et osapooled ei hooma enam kummagi algupärast eesmärki, õiguseid ja kohustusi või millised mõisted on kummagi puhul asjakohased.
Vaid tosina aastaga on täielikult muutunud metsaseaduses nii metsa kasutamise eesmärkide kui ka metsakategooriate ja metsa kasutamise viiside loendid, kadunud on nende määramise võimalus planeeringuga. Metsamajanduslik planeerimine ei saa asendada ruumilist planeerimist ega täita ruumilise planeerimise ülesandeid, nii ka vastupidi. Vaata täpsemalt RaM planeeringute osakonna nõuniku Andres Levaldi saatesõnad ümarlauale „Metsa ümarlaud – lähtekohad ja ootused“. Vaata ka artiklit kultuurilehes Sirp „Metsa ruumiline planeerimine viib koostööle“, kus Andres Levald avab tausta ruumilisele ja metsa majanduslikule planeerimisele.
Rohevõrgustiku kontseptsiooni 50-ne aastast ajalugu (sh puhkemaastikud ja puhkemetsad) meenutas ümarlaual professor Kalev Sepp (EMÜ). Alates 2017-st aastast on Eesti kaetud maakonnaplaneeringu teemaplaneeringutega „Asustust ja maakasutust suunavad keskkonnatingimused“, kus üheks teemaks oli roheline võrgustik. Rohelise võrgustiku eesmärk on olnud saavutada kõige põhjendatum ruumistruktuur, sh ka kaitsealade võrgustiku täiendamine, inimmõju leevendamine, elurikkuse tagamine, kohaliku kogukonna elulaadi parandamine, puhkealade planeerimine ja kättesaadavaks muutmine. Rohevõrgustiku määratlemisel on olnud olulised kultuuriloolised kriteeriumid. Algselt on rohevõrgustik olnud seotud tihedamalt metsaseadusega ja toiminud läbi mõistete nagu hoiumets, kaitsemets.
Täna saab öelda, et suurlinnade rõngasvaldades ei ole rohelise võrgustiku sidusus alati arendussurvele vastu pidanud. Uus rohevõrgustiku täpsustamise ja tingimuste seadmise juhend on koostatud 2018. aastal. Arengud on toimunud rohevõrgustiku eesmärkides (multifunktsionaalsuse tagamine, elurikkuse kaitse ja säilitamine, kliimamuutustega kohanemine jne.). Uus arenev suund on arvestamine ökosüsteemi teenustega. Kaardistatakse teenuseid (sh soo, mets, niit ja põllumajandusmaa), mille tulemusel saadud uusi väärtuslikke alasid on edaspidi võimalik kasutada rohevõrgustiku täpsustamisel. Täpsustunud on rohevõrgustiku mõisted. Kõige tähtsam rohevõrgustiku planeerimise ja elluviimise tasand on üldplaneering. Vaata täpsemalt Kalev Sepa ettekanne „Roheline võrgustik planeeringutes“.
Kitsenduste seadmine üldplaneeringus
Lisaks omandiõiguse tugevale kaitsele Eesti õigussüsteemist sätestab põhiseadus ka põhimõtte, et omandit ei tohi kasutada üldiste huvide vastaselt ja kitsendused sätestab seadus. Kitsenduse seadmine on võimalik vaid üldiste- ehk avalike huvide kaitse tagamiseks, mis peab olema põhjendatud. RaM planeeringute osakonna nõunik Külli Siim tõdes, et see kust läheb avalikes huvides kitsenduste talumise piir – ongi keeruline küsimus ja lihtsat lahendust siin ka planeerimisalaste otsuste puhul ei ole. Mõnedes Euroopa riikides on selline piir seatud selgemalt, paljudes riikides seda siiski ei ole kuna iga juhtum vajab eraldi asjaolude kompleksset analüüsi. Eestis puudub kitsenduste talumise hüvitamise üheselt arusaadav regulatsioon valdkondlikes eriseadustes, puuduvad üldised reeglid kitsenduse hüvitamiseks. Üldised reeglid ja nõuded seab valdkondade üleselt kinnisasja avalikes huvides omandamise seadus (KAHOS).
Üldplaneeringu alusel saab seada metsade ja rohevõrgustikuga seonduvas kitsendusi järgmiselt:
rohevõrgustiku toimimist tagavate tingimuste täpsustamine ning sellest tekkivate kitsenduste määramine (PlanS § 75 lg 1 p 10)
kohaliku omavalitsuse üksuse tasandil kaitstavate loodusobjektide ja nende kaitse- ja kasutustingimuste seadmine (PlanS § 75 lg 1 p 13)
puhke- ja virgestusalade asukoha ja nendest tekkivate kitsenduste määramine (PlanS § 75 lg 1 p 20)
asula või ehitiste kaitseks õhusaaste, müra, tugeva tuule või lumetuisu eest või tuleohu vähendamiseks või metsatulekahju leviku tõkestamiseks lageraie tegemisel langi suurusele ja raievanusele piirangute seadmine (PlanS § 75 lg 1 p 21)
Kui isiku – metsaomaniku põhiseaduslike õiguste kasutamist üldplaneering osaliselt või täielikult tema tahte vastaselt välistab või oluliselt raskendab (vt PlanS § 76 lg 2 ja 3), sh kui kinnistut hõlmab planeeringuga seatav kitsendus, tuleb metsaomanik kaasata planeeringu koostamisse personaalselt. Üldplaneeringu koostamisse kaastakse ka isik, kelle huve (näiteks naabrusõiguslikke, majanduslikke või muid huve) planeering võib puudutada – näiteks planeeringualal tegutsevad ettevõtted. Kõikidel kaasatavatel on õigus esitada planeeringu koostamisel arvamust, mida kohalikul omavalitsusel tuleb arvestada või arvestamata jätmist sisuliselt põhjendada. Planeeringu eesmärk on enne kõike jõuda kokkuleppele, saavutada kompromiss. Selleks korraldatakse kohalikes omavalitsustes sageli mitmeid arutelusid nii enne üldplaneeringu eskiisi valmimist kui ka valminud eskiisi tutvustamiseks. Vaata täpsemalt RaM planeeringute osakonna nõunik Külli Siimu ettekanne „Üldplaneeringuga kitsenduste seadmine“.
Teave metsateadlastelt
Ümarlaud pakkus kahte teaduslikku vaatenurka metsale. Esiteks tutvustas Asko Lõhmus (TÜ) võimalusi kodumetsade (see tähendab tiheasutuse sees olevad ja seda vahetult ümbritsevad metsad) teisiti majandamiseks. Teisiti majandamine seisneb metsade mitmekülgsuse, kultuuriliste, hariduslike, esteetiliste, puhkemajanduslike ja ökoloogiliste väärtustega suuremas arvestamises (lisaks arvestamine looduse iseväärtusega). Asko Lõhmus tõi välja olemasolevatele teaduslikele uuringutele tuginevad lähtekohad.
Lähenemise rakendamisel on kasuteguriteks kogukonna võimestamine elukeskkonna kujundamise otsustuste ja võtetega (uuringud näitavad, et inimesed samastavad ennast tugevalt loodusega ja see on üks jõulisemaid väärtusi). Vähenevad kogukonna väärtuspõhised konfliktid ametkondadega, puidu ärivaldkonnaga. Metsade omadus pakkuda kõrvalhüvesid (lisaks puidule puhkefunktsioon, kultuurilised funktsioonid, korilusmets, rohealade kättesaadavus erinevate vanuserühmade lõikes) säilib pika aja jooksul – need omadused säilivad tulevikuks. Kokkuvõttes võib võita planeerimisprotsess tervikuna; suureneb elanike rahulolu ja kogukonna sidusus; säilib elukeskkonna konkurentsivõimekus ja maastikulised väärtused; vähenevad kulud tervisele (nii vaimne kui füüsiline) loodusharidusele ja loodushoidu. Vaata täpsemalt Asko Lõhmuse (TÜ) ettekanne „Metsade majandamine ja kohalik elukeskkond: mida me teame?“
Ehedat metsamajanduslikku teavet pakkus Ahto Kangur (EMÜ), vaata täpsemalt ettekandest “Metsa virtuaalne ümarlaud“. Nii erametsas kui riigimetsas viiakse majandamisel ellu omaniku soove. Metsa majanduslik kasutus toimub metsaseaduse alusel, teave kajastub metsaregistris. Vajalik on teada, milline on mets, kes on metsa omanik, millised on omaniku ootused ja huvid metsa kohta? Vähemalt 40% erametsa omanikest elab reaalselt oma metsa lähedal. Oma kodulähedus soodustab, et avaliku huvi aspekt võib olla juba tegevuste elluviimisesse sisse plaanitud.
Kaasamise teema metsakorralduslike tegevuste võtmes on olnud pikalt üleval ja on erinevaid lähenemisi. Ahto Kangur leidis, et Eesti võiks olla liikumas kaasava metsamajandamise põhimõtete suunas. Uuringu tulemused näitavad, et inimesed soovivad oma kodu vahetus läheduses näha püsivalt metsa, samas ei ole selge, kuidas jõuda soovide sidumiseni raiesüsteemi? Säästva metsakasutuse lähenemise keerukus seisneb, kuidas tuvastada huvigruppide ühisosa ja millises mahus suudetakse ühisosast tulenevaid eesmärke sõnastada nii, et metsakorraldaja suudab need tegevusteks kavandada? Ahto Kangur tõi välja planeerijate jaoks olulise taustteadmise, et ükskõik millist tegevust (majandamine, looduskaitseline tegevus) vaadatakse eraldise kontekstis. Ehk tegevuste elluviimise ühik on väga väike (võrreldes näiteks üldplaneeringuga). Suurtel pindadel (omandite kogum, ka riik) metsa majandamise kavandamise elluviimine eeldab vastust küsimusele, kuidas integreerida kõik soovitavad huvid ja sekkumist ettenägevad tegevused.
Seaduses sätestatud avalik huvi on täna sageli huvigruppide poolt enda vaates väga selgelt sisustatud. Omaniku seisukohast ei pruugi avalikes huvides teemade planeeringutes kajastamise viis alati olla rõõmustav. Samas ei ole välistatud, et omanik teeb juba igapäevaselt tegevusi, mille vajadust huvigrupid on tõstatanud, mistõttu vahel oletatakse konflikti seal, kus seda tegelikult ei ole. Eestis on olemas kõik eeldused (võimekus) ja hulk metsa kõrgelt väärtustavaid osapooli, et igapäevaselt saaks rakendada kaasavat metsakorraldust.
Üldplaneeringu koostaja vaade
Kui üldplaneeringu eelnõu koostamise protsessis tehakse väga konkreetseid metsamajanduslikke ettepanekuid – puudub planeerijal (ka kohalikul omavalitsusel) sageli kindlus hinnata nende võimalikke mõjusid metsamajandamise võimalikkusele, konkreetse maa-ala sihtotstarbelisele kasutamisele või kuivõrd sellised tingimused metsa majandamist piiraksid ja mis sellega pikemas perspektiivis kaasneks. Tagajärjeks võib olla loobumine metsamajanduslike ettepanekutega arvestamisest. Omavalitsusel puudub kindlus, et erametsaomanikud nõustuvad pakutud lähenemiste ja kompromissidega ning planeeringuprotsessiga on võimalik mõistliku aja piires lõpule jõuda. Pille Metspalu (Hendrikson&Ko) tõdes, et küsimusi ja hirme on palju – vastuseid mitte.
Ühe näitena Kose vallast on üldplaneeringuga määratud alad ainult RMK puhkeväärtusega metsa (sh tuginedes RMK põhikirjalistele eesmärkidele). Tihedas koostöös RMK-ga on kujunenud ühine arusaamine, et selliste metsade osas, kus avalik huvi on kõrge (kogukonna metsad, nn KAH metsad) oleks otstarbekas koostada metsa majandamiseks ja uuendamiseks detailsed kavad. Lähtekoht üldplaneeringu koostamisel on, et selliseid täpseid kavasid ei suudeta teha ÜP koostamise protsessi raames ja see ei ole ka üldplaneeringu ülesanne. Üldplaneeringuga on määratud ära alad, kus sellised kavad koostada tuleb ja seatud väga üldised tingimused, mida kavade koostamisel järgida. Vaata täpsemalt Pille Metspalu (Hendrikson&Ko) ettekandest „Metsa-teemalised probleemid Kose valla üldplaneeringu näitel“.
Teise näitena on Raasiku valla üldplaneeringuga seatud metsa majandamisele täpsemad tingimused, sealhulgas raiete planeerimisele koostöös kohaliku kogukonnaga ja omavalitsusega. Üldplaneering näeb ette, et koostöös RMK-ga koostatakse Aruküla männiku riigimetsa majandamise pikaajaline kava. Üldplaneeringus seatud tingimustega taotletakse Aruküla aleviku männiku, samas ka rohevõrgustiku ning puhke- ja väärtusliku elukeskkonna säilimist. Tingimuste lõpliku sõnastuseni jõuti RMK-ga pikka aega kestnud töiste arutelude käigus. Leiti, et omavalitsus saab piisava kindlustunde läbi täpsemate tingimuste seadmise metsa majandamisele üldplaneeringuga. Sarnaselt Kose vallaga kerkis küsimus – kui täpseks üldplaneeringus minna? Kas metsamajandamise kava koostamisel on avalikkusel ja kohalikul omavalitsusel sõnaõigust? Vaata täpsemalt Kadri Vaheri (Skepast&Puhkim) ettekanne „Raasiku valla üldplaneering, Aruküla männik“.
Tallinna linna näitel on Linnaplaneerimise Amet täpsustanud halduspraktikat maatulundusmaa sihtotstarbega kinnistutel ja täpsustanud metsa majandamise tingimusi üldplaneeringutes määratud rohevõrgustiku aladel, tulenevalt metsaseaduse ja looduskaitseseaduse muutmise seadusega tehtud täiendusest (metsaseaduse § 42 lõige 3). Olari Kärmas (Tallinna LPA) avas linna vaadet – kas ja kuidas sobib kokku linna rohealade (sh linnametsade) põhifunktsioon säilitada looduskeskkonda (ökoloogiline funktsioon) ja pakkuda linlastele puhke- ja virgestusvõimalusi (rekreatiivne funktsioon) ning metsade tulunduslikel eesmärkidel majandamine ja lageraie. Õigust otsitakse ka kohtust. Vaata täpsemalt Olari Kärmas (Tallinna LPA) ettekanne „Lageraied Tallinna rohevõrgustiku aladel“.
Üldplaneeringut kooskõlastavate ametkondade vaade (KeM, KeA, KAUR)
Keskkonnaministeeriumi (KeM), Keskkonnaameti (KeA) ja Keskkonnaagentuuri (KAUR) esindajad selgitasid kohaliku omavalitsuse võimalusi metsanduse arengute suunamisel kaasa rääkida ja jagasid omapoolseid suuniseid. Vaata täpsemalt Kristel Järve (KeM metsaosakond) ettekanne „Kohaliku omavalitsuse võimalused metsanduse suunamisel: metsaseadus“. Taimo Aasma (KeM looduskaitse osakond), Merit Otsuse (KeM looduskaitse osakond) ja Kris Heinsoo (KeM looduskaitse osakond) ettekanne „Kohaliku omavalitsuse võimalused metsakasutuse suunamisel, looduskaitseseadus ja maastikukonventsioon“. Olav Etverki (KeA metsaosakond) ettekanne „Mets ja ÜP“.
Kristel Järve tõi välja kohaliku omavalitsuse võimalused metsanduse suunamisel kaasa rääkida: kaitsealade moodustamisel, esindades kohalikke huvisid kaitse-eeskirjade muutmisel; moodustades kohaliku tähtsusega kaitsealasid; määrates üldplaneeringus kaitsefunktsioonidega metsi (seejuures täpsustades piirangu vajadust); kooskõlastades linna rohealal metsateatisi; tutvudes riigimetsa metsamajandamise kavas plaanituga vastavalt metsaseaduse § 43 lg 9, võimalusel arvestab RMK elanike arvamusi. Plaane seada tuleks metsaomanikuga koos. Tõdeti, et tänased metsad on metsaomanike seni tehtu ja tehtava nägu. Vajalik on, et metsaomanik saaks oma arvamust avaldada ja oleks teadlik, milliseid kitsendusi üldplaneeringuga seatakse. Nõustuti et piir, millal on hüvitise kaalumine asjakohane ja vajalik – vajab täpsustamist.
On teada, et n.-ö. esimese ringi üldplaneeringutes ei olnud metsadele seatud kitsendusi palju. Olav Etverk tuletas meelde Keskkonnaameti poolt 2017. aastal koostatud kaardikihti (mis on metsaregistri koosseisus) aladest, kus kehtivate üldplaneeringutega on seatud kitsendusi metsade majandamisele. Kaardikihil on kokku 25 500 hektarit maad (mitte metsa).
Ametkonnad jagasid selgitusi metsaseaduse kohta, mida tähendab säästev metsa majandamine, osundades metsaseaduse paragrahvile 2. Toodi välja haakuvust planeerimisseaduse eesmärkidega (PlanS § 1) ning huvide tasakaalustamise ja lõimimise põhimõtet (PlanS § 10). Ametkonnad selgitasid, et nende vaates vastutus rohelise võrgustiku eest – rohevõrgustiku toimimist tagavate tingimuste täpsustamisel ning sellest tekkivate kitsenduste määramisel, lasub planeerimisalase tegevuse korraldajana kohalikul omavalitsusel. Merit Otsus möönis, et omavalitsusele on antud seadusega pädevus rohevõrgustikku täpsustada ja tingimusi seada, ent raiete küsimustes on pädevus ebakindel. Seadus ei näe ette rohevõrgustiku kooskõlastamist, Keskkonnaministeerium ja Keskkonnaamet on arvamuse andjad ja tähelepanu juhtijad.
Euroopa maastikukonventsiooni valguses tõi Merit Otsus välja, et planeerimisseadusega reguleeritakse maakasutust kogu riigi territooriumil, mistõttu on see olulisemaid õigusakte maastikukonventsiooni eesmärkide saavutamisel. Samuti on planeeringud üheks kõige olulisemaks maastike kasutust suunavaks instrumendiks. Ruumiline planeerimine on konventsiooni rakendamisel üks peamisi instrumente, selle kaudu suunatakse nii maakasutust ja ehitust kui nähakse ette konkreetseid eesmärke ja tegevusi maastikuväärtuste säilitamiseks ja edendamiseks.
Ruumilise planeerimise roheline raamat (RaM 2020) rõhutab planeeringu koostamise olulisust, kuivõrd tegu on ainsa haldusmenetlusega, mille raames kaalutletakse valdkondade ruumilisi vajadusi kindlas asukohas ja vastastikuses koosmõjus. Vaja on otsida lahendusi, mis toetavad samal ajal erinevate eesmärkide saavutamist. Roheline raamat tõdeb, et kohaliku omavalitsuse ruumilise arengu suunamiseks kasutatavate instrumentide valikut mõjutab suurel määral maaomandi jaotus – erasektori arengusoovide raamistamine võib vajada keerulisemaid kokkuleppeid kui omavalitsuse enda omandis oleva maa kasutamise suunamine.
Eesti inimarengu aruanne 2019/2020 (peatoimetaja Helen Sooväli-Sepping) osundab peatükis 3.0 Looduskeskkond kui avalik hüve, et Eesti looduse seisundi koondnäitajad on halvenenud. Ökosüsteemide suhtelise seisundi mõõdiku – keskkonnaalase tulemuslikkuse indeksi (ingl Environmental Performance Index, EPI) järgi on Eesti langenud riikidevahelises võrdluses kümne aastaga maailmas 26. kohalt 48. kohale. Sealhulgas looduskeskkonda eraldi vaadates on Eesti positsioon taandunud elurikkuse ja elupaikade seisundi puhul 17. kohalt 24. kohale ja metsade puhul 124. kohalt 129. kohale (Wendling jt 2018).
Toimunud metsa ümarlaua mõttevahetused haakuvad väga otseselt tõdemusega värskes Eesti inimarengu aruandes, et loodusalad toimivad avalikus kasutuses omavahel seostatud maastikuna, mille eri osadel võivad olla erinevad funktsioonid ning planeerimis- ja valitsemisvõtted. Sellest lähtuvalt on nii kaasava keskkonna- ja ruumiplaneerimise kui kaasava metsade majandamise lõimimine oma vastutusvaldkonda meie kõigi ühine vajadus. Tasakaalu saavutamiseks on vajalik valdkondi tervikuna läbiv eesmärk ja koostoime arendamine.


Euroopa e-õiguskeskkonna portaal - Koostöö tsiviilasjades
Otsuse jõustamise menetlused - Saksamaa
1 Mida tähendab täitmine tsiviil- ja kaubandusasjades?
2 Milline asutus või millised asutused on täitmisel pädev/pädevad?
3 Mis tingimustel võib välja anda täitedokumendi või teha täitmisotsuse?
3.1 Menetlus
3.2 Peamised tingimused
4 Täitemeetmete ese ja laad
4.1 Millist liiki vara suhtes võib täitemeetmeid rakendada?
4.2 Milline on täitemeetmete mõju?
4.3 Milline on selliste meetmete kehtivus?
5 Kas sellise meetme kohaldamise otsust on võimalik edasi kaevata?
6 Kas täitmisel on piiranguid, eriti seoses võlausaldaja kaitsega, ja ajalisi piiranguid?
Sundtäitmine (Zwangsvollstreckung) on menetlus, mida kasutatakse eraõigusliku nõude täitmiseks riikliku sunni abil. Täitmisele pööramise volitused on riigil, kes tegutseb riigivõimu teostamisel oma esindajate kaudu.
Et sundida võlgnikku täitma talle kehtestatud maksekohustust, võtta meetmeid jne, on võimalikud järgmised täitemeetmed:
kaupade arestimine (Pfändung);
võlgniku omanduses olevate nõuete ja muude varade (eelkõige töötasu) arestimine;
võlgniku esitatav varade aruanne (Vermögensauskunft)
sunnimeetmed (Zwangsmaßnahmen), millega tagatakse meetmete võtmine või neist hoidumine;
sundmüük (Zwangsversteigerung);
pankrotivara haldamine (Zwangsverwaltung).
Sundtäitmist reguleeritakse Saksamaal peamiselt tsiviilkohtumenetluse seadustiku (Zivilprozessordnung, ZPO) §-ga 704 et seq ning sundmüügi ja pankrotivara haldamise seadusega (Gesetz über die Zwangsversteigerung und Zwangsverwaltung, ZVG).
Määrust (EL) nr 655/2014, millega reguleeritakse nõuete piiriülest täitmist ELi liikmesriikide vahel, rakendatakse Saksamaal tsiviilkohtumenetluse seadustiku §-ga 946 et seq.
Vt küsimus 3.
Kas täitmisele saab pöörata nii kohtuotsuseid kui ka kohtuväliseid otsuseid?
Jah. Nende otsuste hulka kuuluvad lõplikud kohtuotsused, mis ei kuulu enam edasikaebamisele või mis on ajutiselt täitmisele pööratavad (tsiviilkohtumenetluse seadustiku § 704), ajutine arest (Arrest) ja ajutised korraldused (einstweilige Verfügungen, tsiviilkohtumenetluse seadustiku §-d 929, 936), ja muud tsiviilkohtumenetluse seadustiku §-s 794 loetletud täitmisele pööratavad dokumendid, milleks on peale kohtumääruste ka vahekohtus saavutatud kokkulepped (Vergleiche vor Gütestellen), advokaatide sõlmitud kokkulepped (Anwaltsvergleiche) ja notariaalaktid (notarielle Urkunden).
Kas täitmisele pööramise loa saamisekt tuleb taotleda kohtumäärust?
Kohtumäärus on vajalik võlgniku nõuete ja muude varade arestimisel, sunnimeetmete puhul, millega tagatakse tegutsemine või tegutsemisest hoidumine, ja kinnisvaraga seotud sundtäitmisel vastavalt avalike enampakkumiste ja pankrotivara haldamise seadusele.
Milline kohus on täitmisele pööramise korralduse andmiseks pädev?
Võlgniku nõuete arestimisel: võlgniku elukoha kohalik kohus (Amtsgericht).
Sunnimeetmete puhul, millega tagatakse tegutsemine või tegutsemisest hoidumine: asjakohane esimese astme kohus.
Sundmüügi ja pankrotivara haldamisel: vara asukoha kohalik kohus.
Kohtutäituri seisund ja volitused
Kohtutäitur (Gerichtsvollzieher) on liidumaa (Land) kohtuametnik, kes kuulub kohaliku kohtu eesistuja haldusjärelevalve alla. Oma täitmisele pööramise kohustustes on ta aga sõltumatu – haldusjärelevalvet ei tohi tema mõjutamiseks kasutada. Kohtutäituri võetud meetmed ja tema koostatud kuluaruanded saab vaidlustada vastuväite esitamisega (Erinnerung). Sama kehtib juhul, kui kohtutäitur keeldub korraldust täide viimast. Vastuväite kuulab ära täitmisele pööramise asjus pädev kohus.
Kohtutäitur vastutab kohtuotsuste täitmisele pööramise eest tsiviilasjades vastavalt tsiviilkohtumenetluse seadustiku raamatule 8. Keskendutakse vallasvaraga seotud täitmisele pööramisele. Seejuures on kohtutäituril põhimõtteliselt õigus lubada võlgnikul osade kaupa maksta ning ta on kohustatud tagama, et täitemenetlus viiakse lõpule õigeks ajaks ja tulemuslikult. Üks tema peamisi ülesandeid on võtta võlgnikult vastu vandega kinnitatud varade aruanne. Muud pädevusvaldkonnad on järgmised:
vallas- ja kinnisvara sissenõudmine (väljatõstmine);
võlgniku vastuseisu ületamine toimingute puhul, mida ta on kohustatud lubama;
sundtäitmisel nõutavate dokumentide kättetoimetamine poole taotlusel;
ajutise arestimise korralduste ja ajutiste korralduste täitmisele pööramine (kui see ei ole kohtu ülesanne);
arestimismääruse täitmisele pööramine, kui varade aruande esitamisest on keeldutud.
Kas täitmisele pööramise taotluse peab esitama jurist?
Kui ei ole kohustuslik kasutada esindajana advokaati, on täitmisele pööramise taotluste asjus tavaliselt pädev kohalik kohus.
Sunnimeetmete puhul, millega tagatakse tegutsemine või tegutsemisest hoidumine, tuleb taotlus esitada asjakohasele esimese astme kohtule, mis võib teatavatel asjaoludel olla kõrgem kohus (piirkonnakohus, Landgericht), kus põhimõtteliselt on nõutav kasutada esindajana advokaati.
Täitemeetmete kulud
Seadusega nähakse ette erinevad täitmisele pööramise viisid olenevalt tagatavast nõudest. Erinevate täitemeetmetega kaasnevad erinevad kulud.
a. Varade arestimine
Kui teatud rahasumma maksmise õigust on tunnustatud, saab võlausaldaja paluda kohtutäituril makse täitmisele pöörata. Kohtutäituri kulude seadusele (Gerichtsvollzieherkostengesetz, GvKostG) lisatud tasutabeli (Kostenverzeichnis, KV) punkti 205 kohaselt tuleb selle eest, et kohtutäitur arestib võlgniku vallasvara, maksta tasu 26 eurot. Arestitud kaupade müümise, avaliku enampakkumise (mis võib toimuda kohapeal või interneti teel avalikkusele juurdepääsetava enampakkumisplatvormi kaudu) või mõnel muul viisil realiseerimise korral tuleb maksta tasu veel 52 eurot vastavalt tasutabeli punktile 300. Kui kohtutäituri koostatud aruandest nähtub, et ametliku toimingu täideviimiseks kulus üle kolme tunni, tuleb vastavalt tabeli punktile 500 maksta ka lisatunnitasu. Lisatunnitasu on 20 eurot iga järgmise tunni või selle osa eest. Peale selle on olemas kohtutäituri kulud, eelkõige sõidukulud (tasutabeli punkt 711).
b. Võlgniku nõuete arestimine
Rahasumma maksmise korralduse tagamiseks saab esitada kohtule ka taotluse arestida võlgniku nõue (nt töötasu makse) ja määrata see võlausaldajale, nii et maksed arvatakse võlast maha ((zur Einziehung, „sissenõudmiseks“), või määrata see võlausaldajalt võlgniku vastu esitatud nõude tasaarvestamiseks (an Zahlungs statt, „makse asemel“) (tsiviilkohtumenetluse seadustiku §-d 829 ja 835). Üldjuhul taotletakse nõude arestimist ja määramist ühekorraga ning need kombineeritakse arestimise ja määramise otsuses. Kohtukulude seadusele (Gerichtskostengesetz, GKG) lisatud tasutabeli punkti 2111 kohaselt tuleb taotluse menetlemise tasu maksta vaid 20 eurot. Kulud, sealhulgas kohtuotsuse kättetoimetamise kulud tuleb tasuda eraldi vastavalt sama tasutabeli osale 9.
c. Varade aruande vastuvõtmine
Kohtutäituri kulude seadusele lisatud tasutabeli punkti 260 kohaselt tuleb kohtutäiturile maksta varade aruande vastuvõtmise eest tasu 33 eurot.
d. Täitmisele pööramine kinnisvara puhul
Sundtäitmine võlgniku kinnisvara puhul tähendab kas hüpoteegi seadmist kinnistusraamatus, vara sundmüüki või selle haldamist pankrotivarana.
Et seada nõude tagamiseks kinnistusraamatus hüpoteek, tuleb kohtu- ja notarikulude seadusele (Gerichts- und Notarkostengesetz – GNotKG) lisatud tasutabeli punkti 14121 kohaselt maksta tasu, mille määr on 1% tagatava nõude väärtusest (seaduse § 53 lõige 1). Väärtusega kuni 3 miljonit eurot seotud tasude tabel on esitatud lisas 1.
Sundmüügi ja pankrotivara haldamise seaduse kohaste menetluste kohtukulud on kindlaks määratud kohtukulude seadusele lisatud tasutabeli 2. osa 2. jao 1. ja 2. jaotises. Maa sundmüügi korralduse taotlust või menetluste liitmise taotlust käsitleva otsuse eest tuleb maksta tasu 100 eurot. Samuti on olemas tasu menetluse enda eest, vähemalt ühe enampakkumise korraldamise eest, müügi lõpuleviimise eest ja tulude jaotamise eest. Iga sellise tasu määr on 0,5%. Menetlustasud ning enampakkumise korraldamise tasud määratakse kindlaks vara väärtuse alusel, mida täitekohus on aktsepteerinud (turuväärtus, kohtukulude seaduse § 54 lõige 1). Müügi lõpuleviimise ja tulude jaotamise tasud määratakse kindlaks eduka pakkumise põhjal, millest on maha arvatud intressid ja millele on lisatud kõikide olemasolevate õiguste väärtus vastavalt enampakkumise tingimustele (kohtukulude seaduse § 54 lõiked 2 ja 3). Väärtusega kuni 500 000 eurot seotud tasude tabel on esitatud lisas 2. Kohtukulude seadusele lisatud tasutabeli osa 9 kohaselt makstakse lisaks tasudele eraldi veel menetluses tekkinud kulude eest. Nendeks on kulud, mis tuleb tasuda vara turuväärtuse eksperdihinnangu eest vastavalt kohtulõivude ja -hüvitiste seadusele (Justizvergütungs‑ und ‑entschädigungsgesetz, JVEG) (kohtukulude seadusele lisatud tasutabeli punkt 9005).
Pankrotivara haldamise korralduse taotlust või menetluste liitmise taotlust käsitleva otsuse eest tuleb maksta tasu 100 eurot. Pankrotivara haldamise enese eest tuleb maksta aastatasu määraga 0,5%, selle miinimumsumma on kokku 120 eurot ning esimesel ja viimasel kalendriaastal vähemalt 60 eurot. Tasu suurus määratakse kindlaks pankrotivara haldamisel laekunud kogutulu alusel (kohtukulude seaduse § 55).
e. Sissenõudmis- ja sunnimeetmed, millega tagatakse tegutsemine, tegutsemise lubamine või tegutsemisest hoidumine
Kui võlgnikult nõutakse vallasvara loovutamist, peab kohtutäitur vara võlgnikult sisse nõudma ja võlausaldajale üle andma. Kohtutäituri kulude seadusele lisatud tasutabeli punkti 221 kohaselt tuleb selle ametliku toimingu eest maksta kohtutäiturile tasu 26 eurot. Kui kohtutäituri koostatud aruandest nähtub, et ametliku toimingu täideviimiseks kulus üle kolme tunni, tuleb peale selle tasu maksta ka lisatunnitasu. Lisatunnitasu on 20 eurot iga järgmise tunni või selle osa eest.
Kui võlgnikult nõutakse kinnisvara loovutamist, peab kohtutäitur omandiõiguse võlgnikult üle võtma ja võlausaldajale üle andma (väljatõstmine). Kohtutäituri kulude seadusele lisatud tasutabeli punkti 240 kohaselt tuleb selle eest maksta tasu 98 eurot. Vastavalt tasutabeli punktile 500 tuleb ka siin maksta lisatunnitasu 20 eurot iga järgmise tunni või selle osa eest, kui ametliku toimingu täideviimiseks kulub üle kolme tunni. Lisaks tuleb tasuda kohtutäituri kulud, sealhulgas kolmandate isikute osutatud vajalike teenuste, näiteks kolimise või lukksepateenuste kulud.
Kohtumenetluses, millega sunnitakse tegutsema (ükskõik kas seda saab teha üksnes võlgnik või tema asemel mõni muu isik), lubatakse tegutseda või hoidutakse tegutsemast, tuleb iga juhtumi puhul maksta kohtukulude seadusele lisatud tasutabeli punkti 2111 kohaselt kohtulõivu kuni 20 eurot.
Võlausaldajal peab olema tema nõuet tõendav täitmisele pööratav dokument. See võib olla lõplik kohtuotsus, mis ei kuulu enam edasikaebamisele või on ajutiselt täitmisele pööratav (tsiviilkohtumenetluse seadustiku § 704) või üks tsiviilkohtumenetluse seadustiku §-s 794 loetletud dokument (nt kohtulik kokkulepe (gerichtlicher Vergleich), täitekorraldus (Vollstreckungsbescheid) või notariaalakt). Üldjuhul peab see dokument sisaldama kohtu kinnitust selle täitmisele pööratavuse kohta (Vollstreckungsklausel) ja see tuleb võlgnikule kätte toimetada. Kohtu kinnitust täitmisele pööratavuse kohta nõutakse täitekorralduste, ajutiste arestimiskorralduste ja ajutiste korralduste puhul vaid erandjuhul (tsiviilkohtumenetluse seadustiku § 796, § 929 lõige 1, § 936).
Täitmisele pööramist võidakse rakendada võlgniku vallasvara, nõuete ja muude omandiõiguste ning kinnisvara suhtes.
Tsiviilkohtumenetluse seadustiku §-s 811 täpsustatakse, millist vallasvara ei saa arestida. Selle eesmärk on võimaldada võlgnikule ja tema leibkonnale minimaalselt vajalik isiklikuks või kutsealaseks kasutuseks.
Samuti kohaldatakse arestimispiiranguid võlgniku teenitava sissetuleku suhtes. Tsiviilkohtumenetluse seadustiku §-des 850 et seq. sätestatakse kindel summa, mida ei saa arestida seepärast, et võlgnik vajab seda enda toimetulekuks. Kreeditsaldot saab kaitsta arestimisest vabastatud kontol (Pfändungsschutzkonto, tsiviilkohtuseadustiku § 850k). Sellisel kontol hoitakse teatavaid arestimisest vabastatud summasid, olenemata kreeditsaldo päritolust.
Võlgnik
Võlgniku vallasvara suhtes teostataval täitmisele pööramisel vara arestitakse ja realiseeritakse. Võlgniku nõuded ja õigused kolmandate isikute suhtes arestitakse täitekohtu korraldusega. Mõlemal juhul on arestimine ametlik toiming, mille tulemusel arestitud ese konfiskeeritakse. Lisaks muudele tagajärgedele kaotab võlgnik konfiskeerimisel kontrolli eseme üle.
Kolmandad isikud
Kui kohtutäitur on arestinud vallasvara, mis ei kuulu võlgnikule, vaid kolmandale isikule, saab kolmas isik esitada oma vara arestimise kohta kolmanda isiku vastuväite (Drittwiderspruchsklage).
Kui võlgniku nõuded kolmanda isiku vastu arestitakse ja loovutatakse, ei saa kolmas isik enam võlgnikule maksta. Ta saab nõude eest, mis on võlgniku võla tasaarvestamiseks määratud võlausaldajale, maksta üksnes võlausaldajale, ning see vabastab ta enda võlast. Kui kolmas isik rikub seda kohustust, võidakse tema vastu esitada kahjunõue.
Vastavalt tsiviilseadustiku (BGB) §-le 197 on nõuete, mis ei kuulu edasikaebamisele, ja täitmisele pööratavate kokkulepete või dokumentide kohaste nõuete kehtivusaeg piiratud 30 aastaga. Võlausaldaja saab täitemenetlust alustada igal hetkel selle aja jooksul.
Saksa õiguses ei ole erimenetlust täitmisele pööratavaks kuulutamiseks.
Võlgnik saab vaidlustada meetmed, mida kasutatakse täitemenetluses tema vastu. Ta saab esitada vastuväite (Erinnerung) täitmisele pööramise viisi vastu. Kui menetluses ei ole olnud ärakuulamist, saab ta menetluses tehtud otsuse kohta esitada viivitamata kaebuse (Beschwerde). See tuleb esitada kahe nädala jooksul kohtule, kelle otsuse kohta vastuväide esitatakse ja kes saab enda otsuse tagasi pöörata, või apellatsioonikohtuks olevale piirkonnakohtule.
Selle õiguskaitsevahendi rakendamisel ei ole viivitamatut mõju algatatud täitemenetluse jätkumisele; samuti ei ole sellel peatavat mõju.
Vt küsimus 4.
Lisa 1.
Firmaväärtus kuni ... eurot
Tabel B
…eurot
Firmaväärtus kuni
... eurot
2615,00
2695,00
2775,00
2935,00
3015,00
3095,00
3255,00
3335,00
3415,00
3575,00
3655,00
1255,00
1335,00
3815,00
1415,00
3895,00
1495,00
3975,00
4055,00
1655,00
4135,00
4215,00
1815,00
4295,00
1895,00
4375,00
1975,00
4455,00
2055,00
4535,00
2135,00
4615,00
2215,00
4695,00
2295,00
4775,00
2375,00
4855,00
2455,00
4935,00
2535,00
Nõutav summa kuni ... eurot
906,00
1026,00
1386,00
1506,00
1746,00
1925,00
2104,00
2283,00
2462,00
2641,00
3178,00
3357,00
3536,00
Viimati uuendatud: 24/01/2020


Söödaseadus – Riigi Teataja
Söödaseadus (lühend - SöS)
Jõustumine: 01.01.202014.12.201915.03.201901.01.201801.07.201701.09.201501.01.201501.07.201414.07.201304.03.201101.01.201115.10.201023.10.200901.02.2007
RT I, 04.12.2019, 29
(1) Käesolev seadus sätestab nõuded sööda, sööda käitlemise ja kasutamise kohta ning nõuded sööda ohutus- ja muudele nõuetele vastavuse üle riikliku järelevalve korraldamise kohta, et tagada sööda ohutus inimese ja looma tervisele ning keskkonnale ja soodne mõju loomale ja loomakasvatussaadusele.
(2) Euroopa Liidu õigusaktides ja käesolevas seaduses ettenähtud haldusmenetlusele kohaldatakse haldusmenetluse seaduse sätteid, arvestades Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) 2017/625,mis käsitleb ametlikku kontrolli ja muid ametlikke toiminguid, mida tehakse eesmärgiga tagada toidu- ja söödaalaste õigusnormide ning loomatervise ja loomade heaolu, taimetervise- ja taimekaitsevahendite alaste õigusnormide kohaldamine, millega muudetakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruseid (EÜ) nr 999/2001, (EÜ) nr 396/2005, (EÜ) nr 1069/2009, (EÜ) nr 1107/2009, (EL) nr 1151/2012, (EL) nr 652/2014, (EL) 2016/429 ja (EL) 2016/2031, nõukogu määruseid (EÜ) nr 1/2005 ja (EÜ) nr 1099/2009 ning nõukogu direktiive 98/58/EÜ, 1999/74/EÜ, 2007/43/EÜ, 2008/119/EÜ ja 2008/120/EÜ ning millega tunnistatakse kehtetuks Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrused (EÜ) nr 854/2004 ja (EÜ) nr 882/2004, nõukogu direktiivid 89/608/EMÜ, 89/662/EMÜ, 90/425/EMÜ, 91/496/EMÜ, 96/23/EÜ, 96/93/EÜ ja 97/78/EÜ ja nõukogu otsus 92/438/EMÜ (ametliku kontrolli määrus) (ELT L 95, 07.04.2017, lk 1–142), muude Euroopa Liidu õigusaktide ja käesoleva seaduse erisusi.
(3) Valdkonna eest vastutav minister võib oma pädevuse piires kehtestada söödaalaste meetmete kohaldamiseks õigusakte küsimustes, mille otsustamise õigus on vastavalt Euroopa Liidu õigusaktidele liikmesriigil.
§ 2. Sööt
(1) Sööt käesoleva seaduse tähenduses on Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 178/2002, millega sätestatakse toidualaste õigusnormide üldised põhimõtted ja nõuded, asutatakse Euroopa Toiduohutusamet ja kehtestatakse toidu ohutusega seotud menetlused (EÜT L 31, 01.02.2002, lk 1–24), artikli 3 lõikes 4 sätestatud aine või toode.
(2) Söödalisand käesoleva seaduse tähenduses on Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 1831/2003 loomasöötades kasutatavate söödalisandite kohta (ELT L 268, 18.10.2003, lk 29–43) artikli 2 lõike 2 punktis a sätestatud söödalisand.
(3) Eelsegu käesoleva seaduse tähenduses on Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 1831/2003 artikli 2 lõike 2 punktis e sätestatud eelsegu.
(4) Söödamaterjal käesoleva seaduse tähenduses on Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 767/2009 sööda turuleviimise ja kasutamise kohta, millega muudetakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrust (EÜ) nr 1831/2003 ning tunnistatakse kehtetuks nõukogu direktiivid 79/373/EMÜ, 82/471/EMÜ, 83/228/EMÜ, 93/74/EMÜ, 93/113/EÜ ja 96/25/EÜ, komisjoni direktiiv 80/511/EMÜ ning komisjoni otsus 2004/217/EÜ (ELT L 229, 01.09.2009, lk 1–28), artikli 3 lõike 2 punktis g sätestatud aine või toode.
(5) Segasööt käesoleva seaduse tähenduses on Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 767/2009 artikli 3 lõike 2 punktis h sätestatud sööt.
(6) Täissööt käesoleva seaduse tähenduses on Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 767/2009 artikli 3 lõike 2 punktis i sätestatud segasööt.
(7) Täiendsööt käesoleva seaduse tähenduses on Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 767/2009 artikli 3 lõike 2 punktis j sätestatud segasööt.
(8) Mineraalsööt käesoleva seaduse tähenduses on Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 767/2009 artikli 3 lõike 2 punktis k sätestatud täiendsööt.
(9) Erisööt käesoleva seaduse tähenduses on Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 767/2009 artikli 3 lõike 2 punktis o sätestatud sööt.
(10) Ravimsööt käesoleva seaduse tähenduses on sööt, mis sisaldab veterinaarravimit ja mida töötlemata kujul kasutatakse looma söötmiseks raviomaduste või haigust ärahoidvate omaduste tõttu.
§ 3. Heade tavade juhendi hindamine
(1) Ettevõtjate ühenduse väljatöötatud heade tavade juhendi vastavust Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 183/2005, millega kehtestatakse söödahügieeni nõuded (ELT L 35, 08.02.2005, lk 1–22), artikli 21 lõikes 2 sätestatud nõuetele hindab Veterinaar- ja Toiduamet.
(2) Veterinaar- ja Toiduamet keeldub heade tavade juhendi heakskiitmisest, kui juhend ei vasta Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 183/2005 artikli 21 lõikes 2 sätestatud nõuetele.
(3) Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 183/2005 artikli 21 lõikes 2 sätestatud nõuetele vastavaks hinnatud juhendi esitab Veterinaar- ja Toiduamet Maaeluministeeriumile, kes edastab selle Euroopa Komisjonile.
2. peatükk SÖÖDA KOHTA ESITATAVAD NÕUDED
§ 4. Sööda nõuetekohasus ja ohutus
(1) Sööt peab vastama asjakohastes Euroopa Liidu õigusaktides, käesolevas seaduses ning selle alusel kehtestatud õigusaktides sätestatud nõuetele.
(2) Sööt peab olema ohutu inimese ja looma tervisele ning keskkonnale (edaspidi ohutu) ning vastama kasutusotstarbele.
(3) Sööt ei tohi sisaldada keelatud koostisosa. Keelatud koostisosa käesoleva seaduse tähenduses on Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 767/2009 III lisa 1. peatükis nimetatud materjal.
(4) Sööt ei tohi sisaldada soovimatut ainet lubatust suuremal määral. Soovimatu aine käesoleva seaduse tähenduses on söödas sisalduv kahjulik aine või toode, mis on sinna lisandunud, tekkinud või sattunud sööda tootmisel või keskkonna saastumise tõttu ning mille lubatust suurem sisaldus söödas on ohtlik inimese või looma tervisele või keskkonnale või halvendab loomakasvatussaaduse omadusi. Soovimatu ainena ei käsitata haigusetekitajat.
(5) Sööta, mis sisaldab soovimatut ainet lubatust suuremal määral, ei tohi soovimatu aine sisalduse vähendamiseks segada sama või muu söödaga.
(6) Soovimatute ainete loetelu ja nende ainete sisalduse lubatud piirmäärad söödas kehtestab valdkonna eest vastutav minister.
(7) Põhjendatud kahtlusest, et sööt võib olla ohtlik inimese või looma tervisele või keskkonnale või sisaldab keelatud koostisosa (edaspidi ohtlik), teatab sellise sööda avastanud isik viivitamata Veterinaar- ja Toiduametile. Teatada tuleb ka võimalikult täpsed järelevalvetoimingute alustamist võimaldavad andmed, eelkõige ohukahtlusega sööda asukoht ja päritolu ning sööda käitleja nimi.
§ 5. Sööda märgistamine
(1) Sööt märgistatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 767/2009 nõuete kohaselt.
(2) Erisööda märgistamise nõuded kehtestab valdkonna eest vastutav minister.
(3) Lemmikloomale ettenähtud segasööda märgistusel võib segasöödas sisalduva söödamaterjali nimetuse asendada selle söödamaterjali rühma nimetusega.
(4) Lemmiklooma segasööda märgistusel avaldatavate söödamaterjalide rühmade nimetused ja nende rühmade kirjeldused kehtestab valdkonna eest vastutav minister.
(5) Geneetiliselt muundatud organisme sisaldav, neist koosnev või neist toodetud sööt märgistatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 1829/2003 geneetiliselt muundatud toidu ja sööda kohta (ELT L 268, 18.10.2003, lk 1–23) artiklis 25 ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 1830/2003, milles käsitletakse geneetiliselt muundatud organismide jälgitavust ja märgistamist ning geneetiliselt muundatud organismidest valmistatud toiduainete ja sööda jälgitavust (ELT L 268, 18.10.2003, lk 24–28), artiklites 4 ja 5 sätestatud nõuete kohaselt.
3. peatükk SÖÖDA KÄITLEMISE JA KASUTAMISE NÕUDED
§ 6. Sööda käitlemine ja kasutamine
(1) Sööda käitlemisel ja kasutamisel järgitakse asjakohastes Euroopa Liidu õigusaktides, käesolevas seaduses ning selle alusel kehtestatud õigusaktides sätestatud nõudeid.
(2) Sööda käitlemine käesoleva seaduse tähenduses on söödaga seotud tegevus Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 178/2002 artikli 3 lõikes 16 sätestatud käitlemise etappides.
(3) Sööda käitleja käesoleva seaduse tähenduses on Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 183/2005 artikli 3 punktis b nimetatud isik.
(4) Eelsegu ja söödalisandit on lubatud võõrandada või muul eesmärgil üle anda üksnes sööda käitlejale, kellel on selle eelsegu või söödalisandi käitlemiseks tegevusluba või kes on esitanud majandustegevusteate nende käitlemise kohta.
(5) Sööda kasutamise korral turustamisotstarbelise loomse toidu saamiseks peetava looma söötmiseks täidetakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 183/2005 III lisa nõudeid.
(6) Loomset proteiini ning seda sisaldavat sööta käideldakse ja kasutatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruses (EÜ) nr 999/2001, millega sätestatakse teatavate transmissiivsete spongioossete entsefalopaatiate vältimise, kontrolli ja likvideerimise eeskirjad (EÜT L 147, 31.05.2001, lk 1–40), ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruses (EÜ) nr 1069/2009, milles sätestatakse muuks otstarbeks kui inimtoiduks ettenähtud loomsete kõrvalsaaduste ja nendest saadud toodete tervise-eeskirjad ning tunnistatakse kehtetuks määrus (EÜ) nr 1774/2002 (ELT L 300, 14.11.2009, lk 1–33), sätestatud nõuete kohaselt.
[RT I, 04.07.2013, 1 - jõust. 14.07.2013]
(7) Loomne proteiin käesoleva seaduse tähenduses on Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 999/2001 IV lisa I peatüki punkti b alapunktides i–v ja II peatüki punkti a alapunktides i–iii nimetatud toode.
(8) Töödeldud loomset proteiini, dikaltsiumfosfaati, trikaltsiumfosfaati või veretooteid sisaldava sööda tootmise ja söötmisega võib tegelda Veterinaar- ja Toiduameti loal. Veterinaar- ja Toiduamet keeldub loa andmisest, kui ettevõttes ei suudeta tagada Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruses (EÜ) nr 999/2001 sätestatud nõuete täitmist.
(9) Käesoleva paragrahvi lõikes 8 nimetatud loa taotluse sisu- ja vorminõuded ning taotluse menetlemise korra kehtestab valdkonna eest vastutav minister.
(10) Sööda esmatoodangu väikesed kogused ning nende turuleviimise nõuded kehtestab valdkonna eest vastutav minister.
§ 7. Enesekontroll
(1) Sööda käitleja, kelle ettevõttes tegeldakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 183/2005 artikli 5 lõikes 2 nimetatud tegevusega, kontrollib sööda ja selle käitlemise nõuetekohasust (edaspidi enesekontroll) ning rakendab abinõud sööda nõuetekohasuse tagamiseks.
(2) Enesekontrolliks koostatakse ettevõttes enesekontrolliplaan, mis on kooskõlas Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 183/2005 artikli 6 lõikes 2, artiklis 7 ning määruse II lisas sätestatud nõuetega.
(3) Enesekontrolliplaan ning sööda ja selle käitlemise nõuetekohasuse tagamiseks rakendatavad abinõud moodustavad enesekontrollisüsteemi. Enesekontrollisüsteemi andmed dokumenteeritakse ja neid säilitatakse vähemalt 18 kuud.
§ 8. Söödamaterjali turuleviimine
§ 9. Söödalisandi käitlemine ja kasutamine
Söödalisandit ja seda sisaldavat eelsegu võib käidelda või loomade söötmiseks kasutada kooskõlas Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruses (EÜ) nr 1831/2003 sätestatud nõuetega.
§ 10. Segasööda käitlemine
§ 11. Erisööda kasutamine
Erisööda kasutusotstarvete ja nende saavutamiseks vajalike kasutusviiside loetelu kehtestab valdkonna eest vastutav minister.
§ 12. Erisöödamaterjali käitlemine ja kasutamine
§ 13. Ravimsööda käitlemine ja kasutamine
(1) Ravimsööta võib toota üksnes Ravimiametis veterinaarravimina registreeritud ravimsööda eelsegust ning veterinaararsti väljastatud ravimsööda retsepti alusel.
(2) Ravimsööda eelsegu käesoleva seaduse tähenduses on ravimiseaduse § 6 lõikes 2 sätestatud ravimsööda eelsegu.
(3) Ravimsööt peab vastama retseptile ning seda antakse loomale üksnes veterinaararsti juhiste kohaselt ja lisatöötlemiseta.
(4) Ravimsööda käitlemise nõuded kehtestab valdkonna eest vastutav minister.
§ 14. Geneetiliselt muundatud sööda käitlemine ja kasutamine
(1) Geneetiliselt muundatud sööta ja söödaks kasutatavat geneetiliselt muundatud organismi võib turule viia kooskõlas Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruses (EÜ) nr 1829/2003 sätestatud nõuetega.
(11) Pädev asutus Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 1829/2003 artikli 17 lõike 2 tähenduses on Veterinaar- ja Toiduamet.
(12) [Kehtetu - RT I, 10.11.2017, 2 - jõust. 01.01.2018]
(2) [Kehtetu - RT I, 10.11.2017, 2 - jõust. 01.01.2018]
§ 15. Sööda kasutamine teadustegevuseks
(1) Teadus- ja arendusasutus võib Veterinaar- ja Toiduameti kirjalikul nõusolekul Eestisse toimetada ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 1831/2003 artikli 3 lõikes 2 sätestatud nõudeid arvestades kasutada teadustegevuseks, sealhulgas katsete tegemiseks, söödalisandit, mis ei ole kantud Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 1831/2003 artiklis 17 nimetatud ühenduse söödalisandite registrisse.
(2) Veterinaar- ja Toiduamet keeldub käesoleva paragrahvi lõikes 1 sätestatud nõusoleku andmisest, kui teadus- ja arendusasutus ei suuda tagada Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 1831/2003 artikli 3 lõikes 2 sätestatud nõuete täitmist või sööda ohutust.
(3) Käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud sööda Eestisse toimetamise ja teadustegevuseks kasutamise kirjaliku nõusoleku saamiseks esitatava taotluse sisu- ja vorminõuded ning taotluse menetlemise korra kehtestab valdkonna eest vastutav minister.
§ 16. Sööda liiduvälisest riigist Eestisse toimetamine
(1) Väljaspool Euroopa Liidu tolliterritooriumi asuvast riigist või territooriumilt (edaspidi liiduväline riik) sööda Eestisse toimetamine käesoleva seaduse tähenduses on Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) 2017/625 artikli 3 punktis 40 sätestatud tegevus.
(11) Sööta on lubatud liiduvälisest riigist Eestisse toimetada riigipiiri seaduse alusel rahvusvaheliseks liikluseks avatud piiripunkti kaudu.
(2) Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) 2017/625 artikli 47 lõike 2 punkti a alusel kehtestatud loetelus nimetatud sööta võib liiduvälisest riigist Eestisse toimetada loomade ja loomsete saadustega kauplemise ning nende impordi ja ekspordi seaduses sätestatud alustel ja korras.
(3) [Kehtetu - RT I 2010, 72, 542 - jõust. 15.10.2010]
(4) [Kehtetu - RT I 2010, 72, 542 - jõust. 15.10.2010]
(5) Kui käesoleva paragrahvi lõikes 2 viidatud loetelus nimetamata sööda (edaspidi mitteloomne sööt) liiduvälisest riigist Eestisse toimetamise korral peab Euroopa Liidu asjakohasest õigusaktist tulenevalt kontrollima selle nõuetekohasust piiripunktis või imporditava mitteloomse sööda ametliku kontrollimise kohas, on lubatud sellist sööta liiduvälisest riigist Eestisse toimetada üksnes Veterinaar- ja Toiduameti määratud piiripunkti või ametliku kontrollimise koha kaudu ning sellise sööda liiduvälisest riigist Eestisse toimetamisest teavitatakse Veterinaar- ja Toiduametit vähemalt üks tööpäev enne sööda esitamist ametlikuks kontrollimiseks.
(6) [Kehtetu - RT I, 04.12.2019, 2 - jõust. 14.12.2019]
(7) [Kehtetu - RT I, 04.12.2019, 2 - jõust. 14.12.2019]
(8) [Kehtetu - RT I, 04.12.2019, 2 - jõust. 14.12.2019]
(9) [Kehtetu - RT I, 04.12.2019, 2 - jõust. 14.12.2019]
(10) [Kehtetu - RT I, 04.12.2019, 2 - jõust. 14.12.2019]
§ 161. Piiripunkt ja imporditava mitteloomse sööda üle ametliku kontrolli teostamise koht
§ 162. Piiripunkt
(1) Riigipiiri seaduse alusel rahvusvaheliseks liikluseks avatud piiripunkti omaniku või valdaja taotluse alusel määrab Veterinaar- ja Toiduamet selle piiripunkti, mille kaudu on lubatud mitteloomset sööta liiduvälisest riigist Eestisse toimetada (edaspidi piiripunkt), kui piiripunkti määramise õigus on Euroopa Liidu asjakohase õigusakti kohaselt liikmesriigil.
§ 163. Imporditava mitteloomse sööda ametliku kontrollimise koht
(1) Veterinaar- ja Toiduamet määrab imporditava mitteloomse sööda ametliku kontrollimise koha isiku taotluse alusel, kui selle määramise õigus on Euroopa Liidu asjakohase õigusakti kohaselt liikmesriigil. Ametliku kontrollimise koht asub Maksu- ja Tolliameti aktsepteeritud kohas.
(2) Imporditava mitteloomse sööda ametliku kontrollimise kohtade loetelu avalikustatakse Veterinaar- ja Toiduameti veebilehel Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) 2017/625 artikli 53 lõikes 2 viidatud nõuete kohaselt.
(3) Kui ametliku kontrollimise koht vastab Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) 2017/625 artikli 53 lõike 1 punktis a viidatud nõuetele, teeb Veterinaar- ja Toiduamet imporditava mitteloomse sööda ametliku kontrollimise koha määramise otsuse.
(4) Kui ametliku kontrollimise koht ei vasta Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) 2017/625 artikli 53 lõike 1 punktis a viidatud nõuetele, teeb Veterinaar- ja Toiduamet imporditava mitteloomse sööda ametliku kontrollimise koha määramisest keeldumise otsuse.
(5) Veterinaar- ja Toiduamet teeb käesoleva paragrahvi lõikes 3 või 4 sätestatud otsuse 30 tööpäeva jooksul imporditava mitteloomse sööda ametliku kontrollimise koha määramise taotluse saamisest arvates.
(6) Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) 2017/625 artikli 62 lõikes 1 ning artikli 63 lõigetes 1 ja 4 sätestatud juhul ja artikli 53 lõiget 2 arvestades teeb Veterinaar- ja Toiduamet asjakohase otsuse ja muudatuse imporditava mitteloomse sööda ametliku kontrollimise kohtade loetelus ning teavitab sellest Euroopa Komisjoni ja teisi liikmesriike nimetatud määruse artiklite 62 ja 63 kohaselt.
(7) Käesoleva paragrahvi lõikes 1 sätestatud imporditava mitteloomse sööda ametliku kontrollimise koha määramise taotluse sisu nõuded ning taotluse menetlemise korra kehtestab valdkonna eest vastutav minister määrusega.
§ 17. Sööda eksport
(1) Sööta võib eksportida kooskõlas Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 178/2002 artiklis 12 sätestatud nõuetega.
(2) Sööda eksportimise korral väljastab Veterinaar- ja Toiduamet sööda nõuetekohasust tõendava dokumendi, kui sellise dokumendi esitamist nõutakse liiduvälises riigis.
4. peatükk TEATAMIS- ja LOAKOHUSTUS
§ 18. Teatamiskohustus
(1) Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 183/2005 artikli 9 lõike 2 punktis a nimetatud tegevusalal tegutsemiseks peab esitama majandustegevusteate Veterinaar- ja Toiduametile.
(2) Valdkonna eest vastutav minister kehtestab nende tegevusalade ja käitlemisel kasutatavate ainete täpsustatud loetelu, mille puhul peab sööda käitleja esitama majandustegevusteate.
(3) Käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud majandustegevusteates sisalduvate andmete riigi toidu ja sööda käitlejate registrisse kandmise eest ei tasu ettevõtja riigilõivu.
§ 19. Loakohustus
(1) Sööda käitlejal peab olema tegevusluba Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 183/2005 artiklis 10 nimetatud juhul või tegevusluba ravimsööda tootmiseks.
(2) Tegevusluba annab sööda käitlejale õiguse majandustegevuse alustamiseks ja teostamiseks üksnes tegevusloas märgitud ettevõttes või ettevõtte osas.
(3) Valdkonna eest vastutav minister kehtestab nende tegevusalade ja käitlemisel kasutatavate ainete täpsustatud loetelu, mille puhul peab sööda käitlejal olema tegevusluba.
§ 20. Tegevusloa taotlemine
(1) Tegevusloa taotluse lahendab Veterinaar- ja Toiduamet tegevusloa andmise või andmisest keeldumisega 90 päeva jooksul tegevusloa taotluse esitamisest arvates.
(2) Tegevusloa taotluses esitatakse lisaks majandustegevuse seadustiku üldosa seaduses sätestatud andmetele käesoleva seaduse § 7 lõikes 2 nimetatud enesekontrolliplaan ja olenevalt tegevuse laadist selles sisalduvad järgmised dokumendid:
1) dokumendid, mis tõendavad ohuanalüüsi ja kriitiliste kontrollpunktide süsteemi (Hazard Analysis and Critical Control Point System, edaspidi HACCP) põhimõtete järgimist;
2) dokumendid, mis tõendavad ehitiste ja vahendite sobivust kasutusotstarbeks;
3) puhastamis- ja desinfitseerimisplaan, mis sisaldab andmeid seadmete ja ruumide puhastamiseks ning desinfitseerimiseks rakendatavate meetmete ja kasutatavate ainete kohta;
4) kahjuritõrjeplaan, mis sisaldab andmeid kahjurite tõrjeks rakendatavate meetmete kohta;
5) käitlemisprotsessi tehnoloogiline skeem koos söödaohutuse seisukohalt oluliste parameetritega ja tehnoloogia lühikirjeldus.
(3) Veterinaar- ja Toiduamet edastab tegevusloa saanud ettevõtjate nimekirja ja andmed tegevuslubade muutmise kohta Euroopa Komisjonile.
(4) Ettevõtja ei pea tegevusloa taotluse lahendamisel tasuma riigilõivu.
§ 201. Tegevusloa kontrolliese
Sööda käitlejale antakse tegevusluba, kui tema ettevõte vastab Euroopa Liidu õigusaktide ja käesolevast seadusest tulenevatele nõuetele.
§ 21. Majandustegevuse peatamise ja keelamise ning tegevusloa peatamise ja kehtetuks tunnistamise erisused
(1) Veterinaar- ja Toiduamet peatab sööda käitleja majandustegevuse või tunnistab tegevusloa osaliselt või täielikult kehtetuks Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 183/2005 artiklis 14 sätestatud juhtudel.
(2) Veterinaar- ja Toiduamet keelab ettevõtja majandustegevuse või tunnistab tegevusloa osaliselt või täielikult kehtetuks Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 183/2005 artiklis 15 sätestatud juhtudel.
§ 22. Tunnustamisotsuse ja registreeringu kehtetuks tunnistamine
§ 221. Sööda käitlemise kohta andmete esitamise kohustus
[Kehtetu - RT I, 04.12.2019, 2 - jõust. 01.01.2020]
5. peatükk RIIGI TOIDU JA SÖÖDA KÄITLEJATE REGISTER
§ 23. Riigi toidu ja sööda käitlejate register
(1) Riigi toidu ja sööda käitlejate registri (edaspidi ka register) eesmärk on tõhusa ametliku kontrolli tagamiseks pidada arvestust:
1) toidu ja sööda käitlejate kohta, kellel on tegevusluba;
2) toidu ja sööda käitlejate kohta, kes on esitanud majandustegevusteate toidu või sööda käitlemiseks;
3) ettevõtjate kohta, kes on esitanud majandustegevusteate toiduga kokkupuutuvate materjalide ja esemete valmistamiseks, töötlemiseks ja turustamiseks.
(11) Registrisse kantakse isiku ja tema tegevuse kohta majandustegevuse seadustiku üldosa seaduse § 51 lõikes 1 nimetatud andmed.
(12) Registri asutab ja selle põhimääruse kehtestab valdkonna eest vastutav minister määrusega.
(2) Registri vastutav töötleja on Maaeluministeerium ja volitatud töötleja määratakse registri põhimääruses.
(3) Registrisse kantud andmete õigsuse eest vastutab nende esitaja. Registrisse kantud andmete muutumise korral esitatakse viivitamata avaldus andmete muutmiseks.
(4) Registrisse kantud andmed on avalikud, välja arvatud andmed, mille puhul on kehtestatud juurdepääsupiirang. Registriandmetest ametlikult kinnitatud väljavõtte tegemise eest tasutakse riigilõivu riigilõivuseaduses sätestatud määra järgi.
(5) Registrile kohaldatakse majandustegevuse seadustiku üldosa seaduses registri kohta sätestatut, arvestades käesolevas seaduses sätestatud erisusi.
6. peatükk AMETLIK KONTROLL JA MUUD AMETLIKUD TOIMINGUD
§ 24. Ametliku kontrolli ja muude ametlike toimingute tegemine
Veterinaar- ja Toiduamet teeb ametlikku kontrolli nende nõuete täitmise üle, mis on kehtestatud asjakohaste Euroopa Liidu õigusaktidega, käesoleva seadusega ja selle alusel kehtestatud õigusaktidega sööda, sööda käitlemise ja söötmise kohta, ning teeb asjakohaseid muid ametlikke toiminguid.
§ 25. Volitatud veterinaararst
§ 261. Riikliku järelevalve erisused
(1) Ärisaladuse võib avalikustada, kui selle hoidmine ohustab inimese või looma tervist või keskkonda. Ärisaladusena ei käsitata:
1) sööda nimetust ja koostist;
2) sööda füsikokeemilisi ja bioloogilisi omadusi;
3) sööda farmakoloogilisi ja toksikoloogilisi omadusi ning nende mõju keskkonnale;
4) analüüsimeetodeid.
§ 28. Ametliku kontrolli korraldamine
(1) Sööda, sööda käitlemise ja söötmise ametlik kontroll korraldatakse, lähtudes Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) 2017/625 artikli 109 kohaselt koostatud kontrollikavast. Kontrollikava avalikustatakse nimetatud määruse artikli 111 kohaselt Veterinaar- ja Toiduameti veebilehel.
(2) Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) 2017/625 artikli 11 lõikes 1 sätestatud andmed ametliku kontrolli tulemuste kohta avalikustatakse Veterinaar- ja Toiduameti veebilehel.
(4) [Kehtetu - RT I, 04.12.2019, 2 - jõust. 01.01.2020]
(5) Veterinaar- ja Toiduamet on järelevalvekoostöö kontaktasutus Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) 2017/625 artikli 103 lõike 1 tähenduses.
(6) [Kehtetu - RT I, 04.12.2019, 2 - jõust. 01.01.2020]
(7) Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) 2017/625 artiklis 115 nimetatud situatsiooniplaani koostamist koordineeriv asutus ning artikli 109 lõikes 2 nimetatud mitmeaastase kontrollikava eest vastutav asutus on Veterinaar- ja Toiduamet. Veterinaar- ja Toiduamet esitab mitmeaastase kontrollikava ning selle täitmise aruande Euroopa Komisjonile nimetatud määruse artikli 113 kohaselt.
(8) Vabariigi Valitsus võib kehtestada määrusega käesoleva paragrahvi lõikes 7 nimetatud situatsiooniplaani ja mitmeaastase kontrollikava väljatöötamiseks korrakaitseorganite vahelise koostöö korra.
(9) Muu korrakaitseorgan, haldusorgan või valitsusasutus teatab Veterinaar- ja Toiduametile viivitamata, kui esineb järgmine võimalik nõuete rikkumine seoses söödaga, sööda käitlemisega ja söötmisega:
1) rikkumine, mis võib kujutada ohtu looma või inimese tervisele, looma heaolule või keskkonnale;
§ 29. Meetmed mittenõuetekohase sööda avastamise korral
(1) Mittenõuetekohase sööda avastamise korral kohaldab Veterinaar- ja Toiduamet Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) 2017/625 artiklis 138 sätestatud meetmeid.
(2) Mittenõuetekohase sööda liiduvälisest riigist Eestisse toimetamise korral kohaldab Veterinaar- ja Toiduamet Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) 2017/625 artiklis 66 sätestatud meetmeid.
(3) Hävitamiseks ettenähtud sööta käideldakse kooskõlas jäätmeseaduses sätestatud nõuetega.
(4) Käesoleva paragrahvi lõigetes 1 ja 2 nimetatud meetmeid kohaldatakse sööda käitleja kulul ning inimese ja looma tervisele ja keskkonnale ohutul viisil.
(5) Toiduohutuse seisukohalt ohtlikust söödast teavitab Veterinaar- ja Toiduamet Euroopa Komisjoni Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 178/2002 artiklis 50 nimetatud kiirhoiatussüsteemi kaudu.
61. peatükk SÖÖDAJÄRELEVALVE TASU
[RT I, 04.12.2019, 2 - jõust. 01.01.2020]
§ 291. Söödajärelevalve tasu
(1) Söödajärelevalve tasu (edaspidi järelevalvetasu) on teatamis- või loakohustusega ja selle kohustuse täitnud ettevõtja ettevõtte, sööda, sööda käitlemise ja söötmise nõuetekohasuse ametliku kontrolli ja muude ametlike toimingute (edaspidi söödajärelevalve toiming) tegemise eest käesoleva seaduse alusel kehtestatud määras tasutav summa.
(2) Järelevalvetasu laekub Rahandusministeeriumi riigikassa kontsernikonto koosseisus olevale Veterinaar- ja Toiduameti arvelduskontole.
(3) Järelevalvetasu makstakse söödajärelevalve toimingu tegemise eest, välja arvatud veterinaarkorralduse seaduse §-s 4 nimetatud sööda järelevalvetoimingu tegemise eest.
(4) Järelevalvetasu ei maksta Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 183/2005 artikli 5 lõikes 1 nimetatud toimingute ning taimse söödamaterjali esmatootmise ja selle esmatoodangu turule viimiseks kuivatamisega seotud järelevalvetoimingu tegemise eest.
§ 292. Järelevalvetasu maksmiseks kohustatud isik
(1) Järelevalvetasu maksmiseks kohustatud isik (edaspidi kohustatud isik) on isik, kelle suhtes on tehtud söödajärelevalve toiming.
(2) Mitu kohustatud isikut vastutavad ühise söödajärelevalve toimingu tegemise eest järelevalvetasu maksmise korral solidaarselt.
§ 293. Järelevalvetasu määramise põhimõtted
(1) Järelevalvetasu määra arvutamise aluseks võetakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) 2017/625 artiklis 81 sätestatud kulud, mis on seotud Veterinaar- ja Toiduameti söödajärelevalve toimingute tegemisega.
(2) Järelevalvetasu võetakse söödajärelevalve toimingute tegemise eest tunnitasuna, välja arvatud käesoleva paragrahvi lõikes 9 sätestatud laboratoorsete lisauuringute tegemise eest.
(3) Kohustatud isik maksab tunnitasu söödajärelevalve toimingule kulunud aja eest, kuid mitte rohkem kui kaheksa tunni eest järelevalvetoimingu kohta. Järelevalvetoimingule kulutatud aeg arvestatakse tunni täpsusega ja iga alustatud tund loetakse järgmiseks täistunniks. Arvesse ei võeta järelevalvetoimingu tegemise paika kohalesõiduks kulunud aega.
(4) Tunnitasu määra arvutamise aluseks võetakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) 2017/625 artiklis 81 sätestatud kulud, mis on seotud Veterinaar- ja Toiduameti söödajärelevalve toimingute tegemisega. Söödajärelevalve toimingutega seotud töötasu ja majanduskulu, sealhulgas laboratoorsete analüüside ja uuringute kulu arvutamisel lähtutakse tegelikust kulust toimingueelsel kalendriaastal. Nimetatud ajavahemikul söödajärelevalve toimingutega seotud kogukulu jagatakse samal ajavahemikul järelevalvetoimingute tegemisele, välja arvatud laboratoorsete analüüside ja uuringute tegemisele, kulunud töötundidega.
(5) Käesoleva paragrahvi lõikes 4 nimetatud söödajärelevalve toimingutega seotud majanduskulu arvutamisel ei võeta arvesse lõikes 9 nimetatud laboratoorsete lisauuringute kulu.
(6) Söödajärelevalve toimingu tegemise eest võetava tunnitasu määra igaks aastaks kehtestab valdkonna eest vastutav minister määrusega.
(7)  Söödajärelevalve toimingu tegemise käigus on Veterinaar- ja Toiduametil õigus võtta hilinenud kaubasaadetise ooteaja eest lisatasu järgmiselt:
1) tööajal tunnitasuna ametniku kohta käesoleva paragrahvi lõike 3 kohaselt;
2) väljaspool tööaega ning isiku taotlusel väljaspool tööaega tehtud järelevalvetoimingu eest kahekordse tunnitasuna ametniku kohta käesoleva paragrahvi lõike 3 kohaselt.
(8) Käesoleva paragrahvi lõike 7 alusel makstavale lisatasule kohaldatakse käesoleva seaduse §-s 294 sätestatud korda.
(9) Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) 2017/625 artikli 79 lõike 2 punktis c sätestatud juhul maksab kohustatud isik söödajärelevalve lisatoimingute eest järelevalvetasu tunnitasuna käesoleva paragrahvi lõike 3 kohaselt. Kui tuvastatud nõuete rikkumisega seoses on vaja teha laboratoorseid lisauuringuid, maksab kohustatud isik järelevalvetasu ka nende uuringute kogukulu ulatuses.
§ 294. Järelevalvetasu maksmine
(1) Veterinaar- ja Toiduamet teeb eelmise kalendrikuu jooksul tehtud söödajärelevalve toimingute eest järelevalvetasu sissenõudmise otsuse iga kalendrikuu viiendaks kuupäevaks.
(3) Kohustatud isik kannab järelevalvetasu üle otsuses näidatud pangakontole kümne tööpäeva jooksul järelevalvetasu sissenõudmise otsuse saamise päevast arvates.
(4) Sööda liiduvälisest riigist Eestisse toimetamise korral maksab kohustatud isik järelevalvetasu enne kauba tolliprotseduurile suunamist Veterinaar- ja Toiduameti esitatud järelevalvetasu sissenõudmise otsuses märgitud summas.
(5) Veterinaar- ja Toiduamet võib sööda liiduvälisest riigist Eestisse toimetamise korral vabastada kohustatud isiku järelevalvetasu maksmisest enne kauba tolliprotseduurile suunamist, kui on täidetud mõlemad järgmised tingimused:
§ 295. Enammakstud järelevalvetasu tagastamine
(1)  Ettenähtust suuremas summas makstud järelevalvetasu (edaspidi enammakstud järelevalvetasu) tagastatakse kohustatud isikule
(2) Kohustatud isikul on õigus taotleda enammakstud järelevalvetasu tagastamist kahe aasta jooksul järelevalvetasu maksmise päevast arvates.
(3) Enammakstud järelevalvetasu tagastamise taotlemiseks esitab kohustatud isik Veterinaar- ja Toiduametile kirjaliku taotluse ning järelevalvetasu maksmist tõendava dokumendi.
(4) Veterinaar- ja Toiduamet teeb enammakstud järelevalvetasu tagastamise või sellest keeldumise otsuse kümne tööpäeva jooksul taotluse saamisest arvates.
(5) Enammakstud järelevalvetasu ei tagastata, kui ei ole võimalik kindlaks teha järelevalvetasu maksnud isikut või isikut, kelle eest tasu on makstud, või kui isikul puudub tagasimakse saamise õigus.
§ 296. Järelevalvetasu sissenõudmine
(1) Kohustatud isik maksab maksmata järelevalvetasu sissenõudmiseks tehtud ettekirjutuses määratud summa kümne tööpäeva jooksul ettekirjutuse saamise päevast arvates.
(2) Kui kohustatud isik ei ole ettekirjutuses määratud tähtaja jooksul järelevalvetasu maksnud, on Veterinaar- ja Toiduametil õigus pöörduda kohtutäituri poole, kes nõuab maksmata järelevalvetasu kohustatud isikult sisse täitemenetluse seadustikus ettenähtud korras.
62. peatükk PROOVIDE VÕTMINE JA ANALÜÜSIMINE NING LABORATOORIUMID
§ 30. Proovide võtmine ametliku kontrolli või muude ametlike toimingute tegemisel
(1) Ametliku kontrolli või muude ametlike toimingute tegemisel võib vallasasja läbivaatusel võtta isiku kulul proove. Kui läbi vaadatud vallasasja ei ole võimalik pärast läbivaatust tavapäraselt kasutada, ei hüvitata isikule vallasasja või vallasasja tavapäraseks kasutamiseks taastamise maksumust.
(2) Ametliku kontrolli või muude ametlike toimingute käigus söödast proovide võtmise korra kehtestab valdkonna eest vastutav minister.
(3) Söödapartiid, millest on ametliku kontrolli või muude ametlike toimingute käigus võetud proov, on lubatud kasutada või üle anda pärast Veterinaar- ja Toiduametilt sellekohase loa saamist.
(4) Sööda käitleja võib esitada taotluse, et lisaks käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud proovile võetakse käitleja kulul samadel tingimustel lisaproov, mis jääb tema käsutusse.
§ 31. Proovide analüüsimine
(2) [Kehtetu - RT I 2009, 48, 321 - jõust. 23.10.2009]
(3) Ametliku kontrolli ja muu ametliku toimingu tegemise käigus võetud proove analüüsitakse asjakohaste analüüside tegemiseks Veterinaar- ja Toiduameti poolt volitatud ametlikus laboratooriumis (edaspidi volitatud laboratoorium), mis vastab Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) 2017/625 artikli 37 lõigetes 4 ja 5 sätestatud nõuetele.
(31) Volitatud laboratooriumina tegutsema võib Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) 2017/625 artiklites 40 ja 42 sätestatud juhtudel volitada ka akrediteerimata laboratooriumi.
(4) Andmed laboratooriumi kohta, kus analüüsitakse ametliku kontrolli käigus võetud proove, avaldatakse Veterinaar- ja Toiduameti veebilehel.
(5) Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) 2017/625 artiklis 35 sätestatud teisest eksperdiarvamusest tuleneva Veterinaar- ja Toiduameti ning sööda käitleja vahelise vaidluse korral võib käitleja taotleda omal kulul algse analüüsi dokumentide läbivaatamist ning vajaduse korral lasta käesoleva seaduse § 30 lõikes 4 nimetatud proovi omal kulul analüüsida teises, nimetatud määruse artikli 37 lõikes 1 sätestatud laboratooriumis.
(6) Teise eksperdiarvamuse taotlemisest sõltumata rakendab Veterinaar- ja Toiduamet Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) 2017/625 artiklis 66 või 138 sätestatud vajalikke meetmeid.
(8) [Kehtetu - RT I, 13.03.2014, 4 - jõust. 01.07.2014]
§ 32. Referentlaboratoorium
(1) Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) 2017/625 artikli 93 lõikes 1 viidatud iga Euroopa Liidu söödaalase referentlaboratooriumi kohta volitatakse riiklik referentlaboratoorium (edaspidi referentlaboratoorium). Referentlaboratooriumiks võib volitada laboratooriumi, mis vastab Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) 2017/625 artikli 100 lõigetes 2 ja 3 sätestatud nõuetele.
(2) Referentlaboratooriumi volitus antakse laboratooriumile valdkonna eest vastutava ministri käskkirjaga, milles kirjeldatakse volituse ulatust.
(3) Referentlaboratooriumi volituse taotlemise ja andmise korra kehtestab valdkonna eest vastutav minister määrusega.
(4) Kui referentlaboratoorium ei täida oma ülesandeid nõuetekohaselt või ei vasta käesoleva seaduse § 31 lõikes 3 sätestatud nõuetele, määrab valdkonna eest vastutav minister puuduste kõrvaldamiseks tähtaja ning võib käesoleva paragrahvi lõikes 2 nimetatud käskkirja kehtivuse osaliselt või täielikult peatada.
(5) Kui määratud tähtaja jooksul puudusi ei kõrvaldata, tunnistab valdkonna eest vastutav minister käesoleva paragrahvi lõikes 2 nimetatud käskkirja osaliselt või täielikult kehtetuks.
§ 33. Sööda kohta esitatavate nõuete rikkumine
(1) Sööda kohta esitatavate nõuete rikkumise eest viisil, mis ohustab inimese või looma tervist või keskkonda, –
§ 34. Sööda märgistamise nõuete rikkumine
(1) Sööda märgistamise nõuete rikkumise või sööda võltsimise eest –
§ 35. Sööda käitlemise ja söötmise nõuete rikkumine
(1) Sööda käitlemise või söötmise nõuete rikkumise, sealhulgas arvestuskohustuse täitmata jätmise eest –
§ 36. Sööda liiduvälisest riigist Eestisse toimetamisest teatamata jätmine
(1) Sööda liiduvälisest riigist Eestisse toimetamisest Veterinaar- ja Toiduametile teatamata jätmise eest, kui teavitamine on käesoleva seaduse alusel nõutav, –
§ 361. Teatamiskohustuse rikkumine
(1) Käesoleva seaduse §-s 18 sätestatud teatamiskohustuse rikkumise eest –
§ 37. Sööda kogusest teatamata jätmine
§ 38. Menetlus
(1) Käesolevas peatükis sätestatud väärtegude kohtuväline menetleja on Veterinaar- ja Toiduamet.
(2) Kohus või käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud väärteo kohtuväline menetleja võib kohaldada käesoleva seaduse §-s 33 sätestatud väärteo toimepanemise vahetuks objektiks olnud aine või toote konfiskeerimist karistusseadustiku § 83 kohaselt.
§ 39. Söödaseaduse kehtetuks tunnistamine
Söödaseadus (RT I 2002, 18, 97; 2006, 21, 162) tunnistatakse kehtetuks.
§ 40. Riikliku järelevalve ümberkorraldamine
(1) [Kehtetu - RT I 2009, 48, 321 - jõust. 23.10.2009]
(3) [Kehtetu - RT I 2009, 48, 321 - jõust. 23.10.2009]
(4) Käesoleva seaduse §-des 13 ja 15 sätestatud nõuete täitmise üle riikliku järelevalve teostamisel täidavad Veterinaar- ja Toiduameti järelevalveametnikud käesolevas seaduses sätestatud järelevalveametniku ülesandeid ning neil on kõik järelevalveametniku õigused alates käesoleva seaduse jõustumisest.
(6) [Kehtetu - RT I 2009, 48, 321 - jõust. 23.10.2009]
§ 41. Haldusülesannete täitmise ümberkorraldamine
[Kehtetu - RT I 2009, 48, 321 - jõust. 23.10.2009]
§ 42. Muud üleminekusätted
(1) Senikehtinud söödaseaduse § 23 lõike 4 alusel tunnustatud või registreeritud ettevõttes võib tegevust jätkata kuni senikehtinud söödaseaduse alusel tehtud tunnustamis- või registreerimisotsuse kehtetuks tunnistamise või muutmiseni.
(3) Käesoleva seaduse §-s 23 nimetatud riigi söödaregistrina käsitatakse senikehtinud söödaseaduse § 28 alusel asutatud riigi söödaregistrit.
(4) [Kehtetu - RT I 2009, 48, 321 - jõust. 23.10.2009]
§ 421. Enne 2010. aasta 15. oktoobrit piiripunktide ja imporditava mitteloomse sööda üle järelevalve teostamise kohtade loetelusse kantud piiripunkt ja järelevalve teostamise koht
Enne 2010. aasta 15. oktoobrit Veterinaar- ja Toiduameti veebilehel piiripunktide ja imporditava mitteloomse sööda üle järelevalve teostamise kohtade loetelusse kantud piiripunkt ja järelevalve teostamise koht on nimetatud loetelus kuni Veterinaar- ja Toiduameti poolt piiripunkti või järelevalve teostamise koha nimetatud loetelust väljaarvamise otsuse tegemiseni.
§ 422. Ametliku kontrolli teostamise kohad
Piiripunktide ja imporditava sööda üle järelevalve teostamise kohtade loetelusse kantud järelevalve teostamise kohad loetakse ametliku kontrolli teostamise kohtadeks.
§ 423. Riigi toidu ja sööda käitlejate register
Käesoleva seaduse §-s 23 nimetatud riigi toidu ja sööda käitlejate registrina käsitatakse riigi toidu ja sööda käitlejate registrit, mis on asutatud käesoleva seaduse § 23 lõike 1 alusel 2014. aasta 1. juulil kehtinud redaktsioonis.
§ 424. Sööda käitlemise kohta andmete esitamine
Sööda käitleja, kes tegutseb 2019. aasta viimases kvartalis ettevõttes, kus tegeletakse sööda sellise tootmise või töötlemisega, mille puhul peab järgima Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 183/2005 artikli 5 lõikes 2 sätestatud nõudeid, esitab 2020. aasta 10. jaanuariks Veterinaar- ja Toiduametile andmed 2019. aasta viimases kvartalis:
1) toodetud ja turustatud sööda liigi ja koguse kohta;
2) töödeldud ja turustatud söödamaterjali koguse kohta;
3) toodetud ja turustamisotstarbelise loomakasvatussaaduse tootmiseks kasutatud segasööda koguse kohta.
§ 425. Riigilõivu tasumine
(1) Sööda käitleja tasub iga ettevõtte kohta, kus tegeletakse 2019. aasta viimases kvartalis Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 183/2005 artikli 5 lõikes 2 nimetatud tegevusega, riigilõivu 2020. aasta 10. jaanuariks ametlike kontrollide, sealhulgas järelevalvetoimingute tegemise eest riigilõivuseaduses sätestatud määra järgi. Riigilõivu ei pea tasuma sellise ettevõtte kohta, kus tegeletakse üksnes pakendatud sööda müügiga jaekaubanduse korras.
(2) Sööda vabasse ringlusse suunamisel tasutakse riigilõiv 2020. aasta 10. jaanuariks nende söötade puhul, mille kohta on kehtestatud käesoleva seaduse kuni 2019. aasta 31. detsembrini kehtinud redaktsiooni § 28 lõike 4 alusel tariifne klassifikatsioon.
§ 43. – § 46. [Käesolevast tekstist välja jäetud.]
(1) Käesolev seadus jõustub 2007. aasta 1. veebruaril.
(2) Käesoleva seaduse § 44 jõustub 2007. aasta 1. juulil.