text:
Esileht / Teemad / Inimõigused Eestis / Inimõiguste aruanne / Inimõigused Eestis 2010 / Õigus isikuvabadusele
Tagasi eelmise peatüki juurde (“Piinamise, ebainimlikult või alandavalt kohtlemise ja karistamise keeld”)
Edasi järgmise peatüki juurde (“Õigus õiglasele kohtulikule arutelule”)
Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooni (EIÕK) artikkel 5 kaitseb nende isikute isikuõigusi ja põhivabadusi, kellelt on võetud vabadus. Artikkel 5 rakendusala hõlmab nii kriminaal- kui ka tsiviilkohtumenetluse raames vabaduse võtmist, kattes järgmised teemad:
1) isiku kinnipidamine ja kinnisesse asutusse vastuvõtmine(artikkel 5 lg 1);
2) kinnipidamise põhjendamine (artikkel 5 lg 2);
3) õigus asja arutamisele mõistliku aja jooksul (artikkel 5 lg 3);
4) ligipääs kohtule ja kohtu volitused (artikkel 5 lg 4);
5) õigus kompensatsioonile (artikkel 5 lg 5).
EIÕK artikli 5 reguleerimisala kattub osaliselt EIÕK artikli 6 reguleerimise valdkonnaga (õigus õiglasele kohtulikule arutamisele). Kuna artikkel 5 hõlmab ka vabaduse kaotanud isikute õigust õiglasele kohtumõistmisele, siis EIK kohtupraktikast tulenevalt[i] ei kohaldata nende isikute suhtes täiendavalt EIÕK artiklit 6.
Euroopa Inimõiguste Kohus(edaspidi EIK) selgitas lahendis Winterwerp versus Holland:
„artikli 5 lõikes 4 viidatud juriidilistel menetlustel ei pea alati olema samad garantiid kui need, mida nõutakse artikli 6 lõige 1 raames kriminaal- ja tsiviilasjade puhul. Vaatamata sellele on oluline, et asjaomasel isikul oleks juurdepääs kohtule ja võimalus, et teda kuulatakse kas isiklikult või, kui vajalik, läbi esindaja. [S]ellise võimaluse puudumisel ei oleks vabaduse võtmisel kohaldataval menetlusel fundamentaalseid garantiisid. Vaimne haigus võib tähendada sellise õiguse rakendamisviisi piiramist või muutmist, kuid ei saa õigustada selle põhimõtte olemuse nõrgestamist. Võib tekkida vajadus spetsiaalsete menetluslike kaistevahendite järele, et kaitsta inimeste huve, kes seoses vaimse puudega ei ole suutelised ise enda nimel tegutsema.“[ii]
EIÕK Art 3(1) – „Õigus asja kohtulikule arutamisele mõistliku aja jooksul või vabastamisele kuni asja arutamiseni“
EIK tegi 4. veebruaril 2010. a otsuse asjas Malkov versus Eesti,[iii] kus avaldaja kaebas, et Eesti riik on rikkunud EIÕK artikli 5 lõikes 3 sätestatud õigust asja kohtulikule arutamisele mõistliku aja jooksul[iv] ja samuti EIÕK artikli 6 lõikes 1 sätestatud õigust õiglasele ja avalikule asja arutamisele mõistliku aja jooksul[v].
Vaidlusaluses kriminaalasjas algasid uurimistoimingud avaldaja suhtes algasid vaidlusaluses kriminaalasjas tema tunnistajana ülekuulamisega 1999. aasta 10. augustil. Avaldaja vahistati kahtlustatavana 2003. aasta 1. detsembril. Viru Maakohus jõudis asjas otsusele 2008. aasta 4. septembril. Tartu Ringkonnakohus tegi otsuse 2009. aasta 27. jaanuaril ja vähendas sellega Viru Maakohtu poolt määratud karistust. Tartu Ringkonnakohus tuvastas, et kriminaalasja menetlus kestis kokku 10 aastat ja 6 kuud ning sedastas, et kriminaalasja menetlust ei viidud läbi mõistliku aja jooksul. Kohus leidis samas, et asjaolu, et süüdistatav veetis kohtuliku uurimise käigus eelvangistuses 5 aastat ja 2 kuud, on ebaoluline.
EIK leidis, et Eesti rikkus avaldaja õigust asja kohtulikule arutamisele mõistliku aja jooksul, mis on sätestatud artikli 5 lõikes 3.
Kohus tõi välja järgmised asjaolud.
Avaldaja taotles kohtuprotsessi ajal korduvalt ja tagajärjetult enda vabastamist. Vastavalt seadusele[vi] ei kuulunud esimese astme kohtu määrused edasikaebamisele. Kohus sedastas samuti, et avaldaja ei saanud enda kinnipidamist vaidlustada ka apellatsioonkaebuses, kuna kaebuse esitamise ajal kohus alles arutas tema süüdistuse asja (kohtuotsuse punkt 38).
Vastupidiselt Eesti Valitsuse väidetele ei olnud kaebaja kaotanud ohvri staatust, kuna Tartu Ringkonnakohus ei väljendanud selgesõnaliselt oma 27.1.2009. a otsuses seda, et Viru Maakohus oli oma varasemas otsuses rikkunud EIÕK artikli 5 lõiget 3; samuti ei sidunud Tartu Ringkonnakohus avaldaja karistuse olulist vähendamist selle artikli rikkumisega (kohtuotsuse punkt 41).
Valitsuse väited, et tegemist oli eriti keerulise menetlusega, on alusetud.
Hoolt tuleb kanda selle eest, et kriminaalmenetluse toimingud oleksid läbi viidud erilise hoolega (kohtuotsuse punkt 49). Antud asjas seda tehtud ei olnud (punkt 50). Lubamatult kaua kestnud menetluse põhjustasid protsessi pidev edasilükkamine, võimetus tagada tunnistajate kohalolek, menetluse poolte haigestumised, asja menetlemist alustanud kohtuniku surm ning kahe järgmise kohtuniku menetlusest taandumine (p 51).
Kohus jättis avaldaja kaebuse rahuldamata EIÕK artikli 6 lõikes 1 sätestatud ausa kohtupidamise põhimõtte väidetava rikkumise osas, leides, et avaldaja karistuse kestust vähendades viitas Tartu Ringkonnakohus just nimelt EIÕK artikli 6 lõikele 1.
Isikuvabaduse võtmine ekspertiisi tegemise eesmärgil
2010. a suvel pälvis üldsuse tähelepanu juhtum, milles Harju Maakohus kohaldas nii isiku sundtoomist eksperdi juurde kui ka tahtevastaselt üheks kuuks psühhiaatriakliinikusse psühhiaatrilisele jälgimisele paigutamist.[vii] See toimus lapse elukoha määramise tsiviilvaidluse kontekstis. Kuna ekspertiisialune ei ilmunud määratud kuupäeval ekspertidega kohtuma taotlesid eksperdid isiku sundtoomist ja psühhiaatriakliinikusse jälgimisele paigutamist. Ekspertiis oli määratud selleks, et jõuda selgusele isiku teo- ja tsiviilkohtumenetlusteovõimes. Kõnealusel isikul ei olnud psühhiaatrilist diagnoosi ning ta ei olnud kunagi varem psühhiaatrilisel ravil viibinud; tema suhtes ei olnud kohtule esitatud eestkostja määramise ja/või kinnisesse asutusse paigutamise avaldust.
Kohus põhistas isiku suhtes sundtoomise ja kinnisesse asutusse jälgimise kohaldamist menetlusnormiga, mis reguleerib kinnisesse asutusse paigutamist.[viii] Seadus sätestas, et kui isik keeldub ekspertiisist tsiviilkohtumenetlusteovõime kindlaksmääramise eesmärgil, on maakohtul õigus algatada menetlus eestkostja määramiseks (tsiviilkohtu menetluse seadustik, edaspidi TsMS, § 204 lg 2). Sama säte ei näe ette ekspertiisist keeldumise puhul sundtoomist ning tahtevastast ekspertiisi korraldamist kinnises asutuses. TsMS sätestab, et isiku võib kinnisesse asutusse paigutada vaid elukohajärgse valla- või linnavalitsuse (TsMS § 533 lg 1) või teatud juhtudel isiku eestkostja avalduse alusel (TsMS § 533 lg 2).
Kusjuures tuleb eelnevalt ära kuulata isik, kelle suhtes menetlus on algatatud (TsMS § 536 lg 1), valla- või linnavalitsus, isiku abikaasa ning muud isikuga koos elavad perekonnaliikmed, isiku eestkostja, isiku nimetatud usaldusisik jne (TsMS § 536 lg 2).
Kinnisesse asutusse võib isiku paigutada vaid juhul kui paigaldamise eelduste kohta on olemas ekspertarvamus, mille koostanud ekspert on isiku isiklikult läbi vaadanud või teda küsitlenud (TsMs § 537 lg 1). Kui ekspertiisi tegemiseks materjali napib, võib ekspert isiku vajadusel suunata ka raviasutusse vaatlusele (TsMS § 522 lg 3 ja § 537 lg 4). Oluline on ka see, et TsMS näeb ette sundtoomise ainult seaduses sätestatud juhtudel, kusjuures isikut tuleb sellest eelnevalt hoiatada (TsMS § 47 lg 4). Seega ei ole kohtul selles küsimuses iseotsustamise õigust.
Seadusest tulenevalt võibki isikut psühhiaatriakliinikusse jälgimisele paigutada ainult eestkostja määramise (TsMS § 522 lg 3) ja kinnisesse asutusse paigutamise kontekstis (TsMS § 537 lg 3 ja lg 4).
Kõnealusel juhtumil hospitaliseeriti isik ilma sundtoomise hoiatuseta ning sellises menetluses, milles TsMS ei näe ette sundtoomise võimalust. Sellisel moel asetas kohus isiku olukorda, kus tal oli ootamatult kinnisesse asutusse sattumise tõttu raske oma õigusi kaitsta.
Tallinna Ringkonnakohus otsustaski 18.6.2010. a kohtumääruses, et isiku suhtes sundtoomise kohaldamine ja tema ekspertiisi tegemise eesmärgil psühhiaatriakliinikusse paigutamine oli ebaseaduslik, kuna maakohus ei menetlenud isiku elukohajärgse valla või linnavalitsuse avaldust isiku tema tahte vastaselt psühhiaatriahaiglasse paigutamiseks, vaid lapse hooldusõigust puudutavat avaldust.[ix] Tallinna Ringkonnakohus asus seisukohale, et isiku teovõime piiramise vajadust tuleb äärmiselt põhjalikult kaaluda ka tsiviilkohtumenetluses. Ühelgi juhul ei tohi selline piirang ülemääraselt piirata isiku õigust autonoomiale ja enesemääramisele. Kohus asus samuti seisukohale, et teovõime piiramine, eriti kohtumenetluses, peab olema äärmuslik vahend, mida kohaldatakse tingimusel, et muul viisil isiku põhiõigusi ja vabadusi tagada ei ole võimalik.
Nii Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooni artikkel 5 lg 1 kui ka Eesti Vabariigi põhiseaduse § 20 sätestavad õiguse isikuvabadusele ja isikupuutumatusele ning põhimõtte, et vabadust võib võtta ainult seaduses sätestatud juhtudel ja korras.
Kuigi keeleliselt sisaldab EIÕK artikkel 5 kriminaalõiguslikku terminoloogiat, kaitseb artikkel 5 ka tsiviilkohtupidamise korras kinnisesse asutusse[x] paigutatud inimeste õigusi. EIK määras oma klassikaks saanud otsuses Winterwerp versus Holland,[xi] millised on kriteeriumid „ebaterve mõistusega“ inimese seaduslikuks kinnipidamiseks.
Isikul on usaldusväärselt tuvastatud[xii] „ebaterve mõistus[xiii]“, kusjuures vaimse häire aste peab olema selline, mis õigustab sunniviisilist kinnipidamist. Veelgi enam, kinnipidamise seaduslikkus sõltub sellise häire püsivusest.
Võimuorganitel on teatud diskreetsus „ebaterve mõistuse“ kriteeriumide üle otsustamisel.
Juhul, kui arsti otsus põhineb meditsiinilisel informatsioonil, mis ei väljenda isiku seisundit otsuse tegemise ajal, siis võib kliinilise uurimise ja meditsiinilise arvamuse koostamise vahel olev viivitus iseenesest olla vastuolus EIÕK artikli 5 põhiprintsiibiga (inimeste kaitsmine omavoli vastu neilt vabaduse võtmise üle otsustamise käigus).
Siseriiklik tsiviilseadus ise peab olema vastavuses EIÕK-ga, kaasa arvatud selles esitatud või vihjatud üldprintsiipidega.
Seisukohta, et EIÕK kasutusala on laiem kui pelgalt kriminaalõigus, selgitas EIK 1990. aastal ka lahendis Van der Leer versus Holland:
„Kohus ei ole unustanud artikli 5 lõikes 2 kasutatud sõnade kriminaalseaduse varjundit. Kuid kohus on Komisjoniga nõus, et neid tuleks tõlgendada „autonoomselt“, eriti vastavuses artikli 5 eesmärgiga, milleks on kaitsta kõiki inimesi vabaduse omavolilise äravõtmise eest.“[xiv]
Seega kuulub EIÕK artikkel 5 vaieldamatult kohaldamisele ka psüühikahäiretega isikute kinnisesse asutusse määramise protsessis tsiviilkohtumenetluses.
Euroopa Inimõiguste Kohus on oma hiljutises lahendis Gatt versus Malta korranud põhimõtet, et EIÕK artikkel 5 lg 1 nõuab esmajärjekorras, et vabadusevõtmine oleks seaduslik. Eelkõige tähendab see, et kinnipidamine toimub siseriikliku seadusega ettenähtud korras. Kuid kohus juhib samas lahendis tähelepanu ka sellele, et igasugune vabadusevõtmine peab olema ka kooskõlas EIÕK artikli 5 eesmärgiga kaitsta inimesi suva eest.[xv]
Eelpool kirjeldatud Harju Maakohtu 21. 5.2010. a kohtumäärus rikkus puudutatud isiku põhiseaduse paragrahvis 20 ja EIÕK artikli 5 lõikes 1 sätestatud vabadusõigust ning samades sätetes sisalduvat üliolulist seaduslikkuse printsiipi.
Isikuvabaduse võtmist õigustav käitumine
Nii psühhiaatrilise abi seaduse § 11 lg 1[xvi] kui ka sotsiaalhoolekande seaduse § 19 lg 1[xvii] sätestavad asjaolud, mille koos esinemisel võib võtta inimeselt vabaduse:
2) haiglaravita jätmisel / hoolekandeasutusse ööpäevaringset erihooldusteenust saama paigutamata jätmisel ohustab isik psüühikahäire tõttu iseenda või teiste elu, tervist või julgeolekut;
3) muu psühhiaatriline abi / muud sotsiaalhoolekande teenused ei ole küllaldased või nende kasutamine ei ole võimalik;
Kinnisesse asutusse paigutamise protseduurireeglid on kirjas tsiviilkohtumenetluse seadustiku 54. peatükis.
Seadusandja ei ole täpsemalt lahti kirjutanud, mida täpselt mõista ohtlikkuse all ja millised on ohtlikkuse hindamise kriteeriumid.
Seetõttu puudub kinnisesse asutusse paigutamise protsessi menetlusosalistel ja kohtul ühene arusaamine sellest, mida ohtlikkuse all silmas peetakse. Ohtlikkuse mõistet on siiani sisustanud peamiselt Riigikohus oma lahenditega.[xviii] Käesoleval aastal on Tallinna Ringkonnakohus ilmutanud mõistmist inimloomuse suhtes ja möönnud, et teatud tingimustel võib ärritunud olek ja ebastabiilsus olla normaalne inimlik reaktsioon.
Nimelt sedastas Tallinna Ringkonnakohus oma 18.08.2010. a kohtumääruses järgmist:
„Ringkonnakohus nõustub siinkohal määruskaebuse esitaja seisukohaga, et olukorras, kus isik on paigutatud tema tahte vastaselt psühhiaatriakliinikusse ning on seetõttu ilmselgelt ärritunud ja ebastabiilne, ei saa nimetatud käitumist tõlgendada psüühikahäirena või isiku ohtlikkusena iseenda või teiste suhtes. Sellist käitumist võib kaebuse esitaja arvates isegi õigustada ja pidada normaalseks, kui inimene on põhjendamatult ja alusetult tema tahte vastaselt paigutatud kinnisesse asutusse.“[xix]
Oma 12.10.2010. a kohtumääruses, millega tühistati Harju Maakohtu varasem kohtumäärus tahtest olenematule psühhiaatrilisele ravile paigutamise osas, on Tallinna Ringkonnakohus leidnud: „Sellest, et puudutatud isik valjult laulab, tormab ringi või tantsib ja esitab jaburaid nõudmisi, ei saa järeldada ohtlikkust endale või ümbritsevatele“.[xx]
Tegemist on oluliste otsustega, kuna esimese astme kohtud arvestavad ringkonnakohtu praktikat oma otsuste tegemisel.
Vähem piiravate meetmete rakendamine
„Ohtlikud hullud tänavale?“ – sellise meediareaktsiooni tekitas Justiitsministeeriumi 2010. aasta eelnõu, mis jõudis sama aasta veebruaris Riigikogus teisele lugemisele. Sundravi süsteemi muutmise vajadus ilmnes kui avaldati Justiitsministeeriumi 2008. aasta uuring „Psüühikahäiretega isikute sundravile suunamise kiiruse ja korralduse analüüs“,[xxi] mis sisaldas soovitust:
„ … luua „tingimisi” sundravi kohaldamise võimalus, et piisava paranemisega isikuid ei peaks sundravil kinni hoidma, kuid kui isik paneb toime uue teo või muutub ohtlikuks, siis saaks teda lihtsustatud korras ravile tagasi saata; luua süsteem ekspertiiside kvaliteedi tagamiseks; luua tugiisikute süsteem nendele isikutele, kellel on täheldatud tõsisemaid psüühikahäireid või keda on vähemalt korra suunatud tahtest olenematule ravile või psühhiaatrilisele sundravile“.
Päevaleht Postimees esitas 2010. aasta veebruaris ülevaate erinevate osapoolte seisukohtadest ambulatoorse sundravi küsimuses artiklis „Eelnõu lubas osa kurja teinud vaimuhaigeid tänavale“.[xxii] Eesti Patsientide Esindusühingu juhataja Pille Ilves avaldas arvamust, et ohutumad vaimuhaiged peaksid tulevikus käima vaid kord-kaks kuus psühhiaatri juures, saama seal muuhulgas nn käitumissüsti, ja võiksid ravi toel üsna tavapärast elu edasi elada. Justiitsministeeriumi asekantsler Heili Sepp tõi välja, et ambulatoorse sundravi suur pluss ongi see, et ta on väga paindlik ning pakub paremaid võimalusi õigusrikkujatega tegelemiseks ning nende taasühiskonnastamiseks. Eesti psühhiaatrite Seltsi esimees Andres Lehtmets oli järgmisel seisukohal:
„Sundravi ei ole tavaline tervishoiuteenus. Kui tavaliselt pöördub haige arsti poole kliendina, siis sundravile saadetakse inimene kohustuslikus korras. Ambulatoorsel sundravil viibijatele peavad toeks olema erikoolitusega psühhiaatrid. Sundravialune kontingent vajab spetsialiseeritud abi, et süsteem töötaks. Seda ei saa usaldada suvalise psühhiaatri kätte. Euroopas on kohtupsühhiaatria eraldi eriala.”
Tervitatav on, et Riigikogu võttis vastu seadusmuudatuse,[xxiii] millega seadustas ambulatoorse psühhiaatrilise sundravi, mis on oluliselt vähem piirav abinõu kui statsionaarne ravi. Vastu võetud seaduses jäi paika eelnõus[xxiv] kavandatu, mille kohaselt hakkab ambulatoorse psühhiaatrilise sundravi sisulisi aspekte reguleerima psühhiaatrilise abi seaduse § 17 ja sotsiaalministri poolt kehtestatavad rakendusaktid, mis täpsustavad sundravi osutajale esitatavad nõuded, ravi nõuded ja tervishoiuteenuse osutaja töökorralduse. Kui hetkel kehtiv seadus veel ei sätesta, kas ja kes teostab sundravi üle riiklikku järelevalvet, siis alates 1. septembrist hakkab nii ambulatoorse kui ka statsionaarse psühhiaatrilise sundravi üle järelevalvet teostama Terviseamet. Kriminaalmenetluse seaduse sundravi puudutavatest muudatustest ega ka psühhiaatrilise abi seadusest ei selgu, kuidas riik plaanib tagada ambulatoorset sundravi saavate isikute jälgimissüsteemi, garanteerida sundravialuste isikute õigeaegse pääsemise psühhiaatri vastuvõtule ja tagada psühhiaatritele vajaliku koolituse. Samuti ei selgu eelnõust, kes vastutab kahju eest, mis tekib ambulatoorse sundravi käigus. Kas selleks on riik või tervishoiuteenuse osutaja?[xxv] Riigikohus leidis oma 17. aprilli 2009. a lahendis kohtuasjas M.V. versus Eesti riik ja SA PERH, et haldus- või tsiviilkohtupidamise korras määratud tahtest olenematu psühhiaatrilise ravi näol on tegemist võlaõigusliku suhtega ja selles suhtes kahju tekkimise eest riik ei vastuta.[xxvi]
Selline Riigikohtu seisukoht on vastuolus EIK praktikaga, kus kohus leidis lahendis Storck versus Saksamaaa, et riik on vastutav ka tahtest olenematu psühhiaatrilise ravi osutamisel eraõiguslikus raviasutuses. Riigi seadusandlust peab olema võimalik rakendada moel, mis on kooskõlas EIÕK-ga. Tagades õigusi, mis on kaitstud EIÕK-ga, peavad osalisriigid, eelkõige nende kohtud, rakendama rahvuslikku õigust konventsiooniga tagatud õiguste vaimus. Eeltooduga mitte toime tulemine võib kvalifitseeruda kõnealuse EIÕK sätte riigipoolse rikkumisena.[xxvii]
Hüvitis ebaseaduslikult võetud vabaduse eest
EIÕK artikli 5 reguleerimise objektiks on ka hüvitis ebaseaduslikult võetud vabaduse eest. Igaühel, kes on osutunud käesoleva artikli sätetega vastuolus oleva vahistamise või kinnipidamise ohvriks, on täitmiselekuuluv õigus kompensatsioonile (EIÕK artikli 5 lg 5). Põhiseadus sätestab, et igaühel on õigus talle ükskõik kelle poolt õigusvastaselt tekitatud moraalse ja materiaalse kahju hüvitamisele (põhiseaduse § 25).
Kriminaalasjades hüvitatakse ebaseaduslikult kinnipeetutele tekitatud varaline kahju „Riigi poolt alusetult vabaduse võtmisega tekitatud kahju hüvitamise seaduse“ (AVVKHS) alusel. Kusjuures hüvitist makstakse kindlaksmääratud summas, võtmata arvesse eelpoolviidatud põhiseaduslikku regulatsiooni.[xxviii] Kriminaalasjades see regulatsioon siiski toimis, kuni V. Õiglane, kes viibis alusetult vahi all 171 päeva, esitas halduskohtule kaebuse, milles leidis, et AVVKHS § 5 lg 1, 2 ja 4 tuleb tunnistada vastuolus olevaks põhiseaduse §-dega 11, 12 ja 25. Riigikogu Halduskolleegium möönis, et kehtiv õigus ei sisalda selgeid regulatsioone, mis võimaldaksid lahendada õigusvastase vabaduse võtmisega seotud kahju hüvitamise nõudeid.[xxix]
Riigikogu üldkogu asus seisukohale, et kuna üldkogul tuleb V. Õiglase kassatsioonkaebuse lahendamisel võtta seisukoht ka selle kohta, kas AVVKHS § 5 lg-d 1, 2 ja 4 on kooskõlas põhiseaduse §-des 12 ja 25 sätestatud võrdse kohtlemise ja kahju hüvitamise põhimõttega, samuti kas riigivastutuse seaduse § 15 lg 1 on osas, milles see piirab õigusvastase vabaduse võtmisega tekitatud kahju hüvitamist, põhiseaduspärane, siis kaasab üldkogu asja menetlusse ka Riigikogu, õiguskantsleri ja justiitsministri.[xxx]
Õiguskantsler leidis oma vastuses Riigikohtule, et riigi poolt alusetult vabaduse võtmisega tekitatud kahju hüvitamise seaduse § 5 lg 1, 2 ja 4 on põhiseadusega vastuolus osas, milles normeeritud hüvitise maksmisega loetakse isikule hüvitatuks alusetult vabaduse võtmise tõttu saamata jäänud tulu.[xxxi]
Kui kriminaalasjades on olemas AVVKHS-is sätestatud regulatsioon, mis siiski võimaldab kahju hüvitamist, siis neile isikutele, kellelt on alusetult vabadus võetud tsiviilkohtumenetluses, nagu eelpool kirjeldatud juhtumis, ei näe seadus ette mingisugust kahju hüvitamise korda. Ometigi allkirjastas Eesti Vabariik 11. juulil 2008. a Euroopa Inimõiguste Kohtus arutusel olnud asjas M.V. versus Eesti riik kokkuleppe, millega otsustati, et Justiitsministeerium koostab sellise seadusandliku akti eelnõu, millest tulenevalt hüvitatakse tekitatud kahju ka neile isikutele, kes on seadusevastaselt paigutatud hoolekandeasutusse tsiviilkohtupidamise korras.[xxxii]
Asjaolule, et see valitsuse poolt antud lubadus on siiani täitmata ning et Eesti seadusandluses puudub kompensatsioonimehhanism tsiviilkohtupidamise korras alusetult vabaduse võtmisega tekitatud kahju hüvitamiseks, juhtisid tähelepanu Eesti Patsientide Esindusühing ja Mental Disability Advocacy Center 2010. aastal ÜRO inimõiguste komiteele esitatud Eesti raporti variraportis, mis käsitles rahvusvahelise kodaniku- ja poliitiliste õiguste pakti täitmist.[xxxiii] ÜRO inimõiguste komitee ei pidanud seda teemat siiski piisavalt oluliseks, et arvata 4.8.2010 Eesti riigi kohta tehtud järeldusotsusesse.
Ka 2010. aastal jätkus EIK kriitika kohtupidamise ebamõistlikult pika kestuse üle, mis antud juhul tähendas ka isiku pikka kinnipidamist suure osa menetluse jooksul ja tema edutud katsed saavutad kinnipidamise lõpetamist. See kriitika on eriliselt kahetsusväärne kui võtta arvesse, et Eestit on selles osas kritiseeritud aastate jooksul juba korduvalt. Samuti tuli 2010. aastal taas päevakorrale juba 2008. aastal antud lubaduse täitmata jätmine, mille kohaselt pidi justiitsministeerium koostama eelnõu, mis võimaldaks hüvitada kahju isikutele, kes on seadusevastaselt paigutatud hoolekandeasutusse tsiviilkohtumenetluse korras.
Kahetsusväärne on Harju Maakohtu kergekäeline otsus paigutada isik psühhiaatriakliinikusse perekonnaõigusliku kohtuvaidluse käigus kusjuures selleks puudus täielikult seaduslik alus. Samas võib positiivse arenguna välja tuua kahes teises kaasuses tehtud kohtumäärusi, kus Tallinna Ringkonnakohus, sisustades terminit „ohtlikkus“, leidis, et isiku ärrituvus ja ebastabiilsus olukorras, kus ta paigutati tema tahte vastaselt psühhiaatriakliinikusse, ei tähista tingimata tema ohtlikkust. Selline käitumise tähistab pigem selle isiku normaalset reaktsiooni olukorrale, kus teda alusetult kinni peeti.
Veel ühe positiivse arenguna võib välja tuua muudatusi seadusandluses, mis võimaldavad ambulatoorset psühhiaatrilist sundravi. Selle tulemusel ei pea ühiskonnale ohutud, kuid siiski psühhiaatrilist ravi vajavad isikud viibima raviasutuses alaliselt, vaid saavad raviasutuse käia vastavalt arstide ettekirjutustele.
– Vaadata üle kohtumenetluse regulatsioon ja analüüsida põhjuseid, miks Eesti ei suuda täita EIÕK-st tulenevat kohustust kohtumõistmisele mõistliku aja jooksul või selle võimatuse korral vabastada isik kohtumenetluse ajaks.
– Analüüsida põhjuseid, mis tegid võimalikuks Harju Maakohtu otsuse paigutada isik psühhiaatrakliinikusse ebaseaduslikel alustel ning viisil, mis tegi raskeks tema õiguste kaitsmise.
– Viia ellu 2008. aasta 11. juulil allkirjastatud kokkuleppe kaasuses M.V. vs Eesti, millega riik võttis kohustuse koostada seadusandlik akt, mis võimaldab hüvitada kahju ka neile isikutele, kes on seadusevastaselt paigutatud hoolekandeasutusse tsiviilkohtumenetluse korras.
[i] Vt näiteks Euroopa Inimõiguste Kohus. 4. veebruari 2010 otsus kaasuses Malkov vs. Eesti. Avaldus nr 31407/07.
[ii] Euroopa Inimõiguste Kohus. 24. oktoobri 1997 otsus kaasuses Winterwerp vs. Madalmaad. Avaldus nr 6301/73. Punkt 60.
[iii] Malkov vs. Eesti.
[iv] Inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsioon (edaspidi EIÕK). Vastu võetud Roomas 4.11.1950. Eesti allkirjastanud 14.05.1993. Ratifitseerinud 16.04.1996. Artikkel 5 lõige 3 sätestab: „Iga käesoleva artikli lõike 1 punkti c kohaselt vahistatu või kinnipeetu toimetatakse viivitamata kohtuniku või mõne muu seadusjärgse õigusvõimuga ametiisiku ette ning tal on õigus asja kohtulikule arutamisele mõistliku aja jooksul või vabastamisele kuni asja arutamiseni. Vabastamist võidakse seostada tagatistega ilmuda asja arutamisele.“
[v] EIÕK artikli 6 lõige 19 sätestab: „Igaühel on oma tsiviilõiguste ja -kohustuste või temale esitatud kriminaalsüüdistuse üle otsustamise korral õigus õiglasele ja avalikule asja arutamisele mõistliku aja jooksul sõltumatus ja erapooletus, seaduse alusel moodustatud õigusemõistmise volitustega institutsioonis.“
[vi] Kriminaalmenetluse seadustiku (RT I 2003, 27, 166 … RT I, 23.02.2011, 2) § 385 lg 6¹ sätestab, et määruskaebust ei saa esitada vahistuse põhjendatuse kontrollimise määruse peale.
[vii] Harju Maakohus. Kohtumäärus tsiviilasjas nr 2-09-66820 (21.05.2010).
[viii] Tsiviilkohtumenetluse seadustiku (RT I 2005, 26, 197 … RT I, 30.12.2010, 2) § 537 lg 3 ja 4 sätestavad:
„(3) Kui isikule on määratud ekspertiis, on ta kohustatud eksperdi juurde ilmuma. Kui isik ei ilmu eksperdi juurde, võib kohus pärast eksperdi arvamuse ärakuulamist kohaldada isikule eksperdi juurde toimetamiseks sundtoomist.
(4) Kohus võib pärast eksperdi ärakuulamist määrata isiku kuni üheks kuuks raviasutusse vaatlusele, kui see on ekspertiisi tegemiseks vajalik. Enne määruse tegemist tuleb isik ära kuulata. Vajaduse korral võib kohus pikendada määrusega isiku kinnipidamise aega kuni kolme kuuni ja rakendada isiku suhtes sundtoomist.“
[ix] Tallinna Ringkonnakohus. Kohtumäärus tsiviilasjas 2-09-66820 (18.06.2010).
[x] Kinnise asutuse all on siinkohal mõeldud psühhiaatria- ja /või nakkushaiguste haiglat ja hooldekodu kinnist osakonda.
[xi] Winterwerp vs. Madalmaad.
[xii] Eesti seadusandluse kontekstis tähendab see olenevalt rakendatavast meetmest kas psühhiaatri arvamust või kohtu poolt määratud eksperdi arvamust.
[xiii] Eesti seadusadnluse kontekstis kasutatakse tänapäeval mõistet „psüühilise erivajadusega inimene“.
[xiv] Euroopa Inimõiguste Kohus. 21. veebruari 1990 otsus kaasuses Van der Leer vs. Madalmaad. Avaldus nr 11509/85. Punkt 27.
[xv] Euroopa Inimõiguste Kohus. 27. juuli 2010 otsus kaasuses Gatt vs. Malta. Avaldus nr 28221/08. Punkt 40.
[xvi] Psühhiaatrilise abi seadus. RT I 1997, 16, 260 … RT I, 23.02.2011, 2.
[xvii] Sotsiaalhoolekande seadus. RT I 1995, 21, 323 … RT I 2010, 41, 240.
[xviii] Vt näiteks Riigikohtu tsiviilkolleegium. Otsus tsiviilasjas 3-2-1-145-06 (2.03.2007).
[xix] Tallinna Ringkonnakohus. Kohtumäärus tsiviilasjas 2-10-26582 (18.08.2010).
[xx] Tallinna Ringkonnakohus. Kohtumäärus tsiviilasjas nr 2-10-29892 (12.10.2010).
[xxi] Tammiste, Brit ja Kaing, Hendrik (2008). Psüühikahäiretega isikute sundravile suunamise kiiruse ja korralduse analüüs. Justiitsministeerium. Arvutivõrgus saadaval: http://www.just.ee/orb.aw/class=file/action=preview/id=39634/Ps%FC%FChikah%E4iretega_isikute_sundravile_suunamise_kiiruse_ja_korralduse_anal%FC%FCs_B.Tammiste,_H._Kaingx.pdf. Lk 73–74.
[xxii] Raun, Alo (2010). Eelnõu lubaks osa kurja teinud vaimuhaigeid tänavale. Postimees, 16.02.2010. Arvutivõrgus saadaval: http://www.postimees.ee/?id=225267.
[xxiii] Kriminaalmenetluse seadustiku ja sellega seonduvate seaduste muutmise seadus. RT I, 23.02.2011, 1.
[xxiv] 599SE-III Kriminaalmenetluse seadustiku muutmise ja sellega seonduvalt teiste seaduste muutmise seaduse eelnõu. Arvutivõrgus kättesaadav: http://www.riigikogu.ee/?page=eelnou&op=ems&emshelp=true&eid=793874&u=20110421095123.
[xxv] Riigivastutuse seaduse (RT I 2001, 47, 260 … RT I, 14.04.2011, 4) § 1 lg 2 ja 3 sätestavad:
1) võlaõigussuhtest tuleneva kohustuse rikkumisel, sealhulgas eraõiguslikus vormis veo-, ravi- või muu teenuse osutamisel …
[xxvi] Riigikohtu halduskolleegium. Otsus haldusasjas nr 3-3-1-16-09. (17.04.2009). Punktid 14–15.
[xxvii] Euroopa Inimõiguste Kohus. 16. juuni 2005 otsus kaasuses Storck vs. Saksamaa. Avaldus nr 61603/00. Punkt 93.
[xxviii] Riigi poolt alusetult vabaduse võtmisega tekitatud kahju hüvitamise seaduse (RT I 1997, 48, 775 … RT I 2004, 46, 329) § 5 lg 1 sätestab, et kahju hüvitatakse seitsme päevamäära (päevapalga) suuruses summas iga ööpäeva eest, millal isikult oli alusetult vabadus võetud.
[xxix] Riigikohtu halduskolleegium. Kohtumäärus haldusajsas nr 3-3-1-69-09 (15.03.2010). Punkt 23.
[xxx] Riigikohtu üldkogu. Kohtumäärus haldusasjas nr 3-3-1-69-09 (15.06.2010). Punkt 24(2).
[xxxi] Õiguskantsler (2010). Arvamus põhiseaduslikkuse järelevalve kohtumenetluses, nr 9-2/101471/1005395. 10.09.2010. Arvutivõrgus saadaval: http://www.oiguskantsler.ee/public/resources/editor/File/ERIMENETLUSED/Arvamused_Riigikohtule_2010/Riigikohus_arvamuse_edastamine_AVVKHS___5_lg_1_ja_2_ning_lg_4_ls_1_p_hiseadusp_rasus.pdf.
[xxxii] Euroopa Inimõiguste Kohus. 7. oktoobri 2008 otsus kaasuses M. V. vs. Eesti. Avaldus nr 21703/05.
[xxxiii] Eesti Patsientide Esindusühing ja Vaimse Puude Eestkoste Keskus (2010). Shadow report on the implementation of the International Covenant of Civil and Political Rights by Estonia [Variaruanne Eesti riigi rahvusvahelise kodanike ja poliitiliste õiguste konventsiooni täitmisest]. Juuni 2010. Arvutivõrgus saadaval: http://www2.ohchr.org/english/bodies/hrc/docs/ngos/EPAA_MDAC_Estonia99.doc. Lk 6, punkt 4.

matches:
Kohus
Kohus
Kohus
kohus
Kohus
Kohus
§ 204
§ 533
§ 533
§ 536
§ 536
§ 537
§ 522
§ 537
§ 47
§ 522
§ 537
kohus
Kohus
§ 20
kohus
Kohus
kohus
§ 11
§ 19
Riigikohus
§ 17
Riigikohus
kohus
§ 25
§ 5
§ 5
§ 15
§ 5
§ 385
§ 537
kohus
Kohus
kohus
§ 1
§ 5


Black friday samsung galaxy s8 uk black friday 2020 date italia, Best online black friday deals usa maa hindi songs
Black friday samsung galaxy s8 uk black friday 2020 date italia. panorama test hind black friday top sellers 2020
Travel black friday 2020 moncler jacket black friday sale. kia müük eestis travel black friday 2020 shop watch list.osta stringit mitsubishi õhk vesi soojuspump hind..
Http www valio ee kampaania violareis pomeranian walking on hind legs. range rover evoque hind materjali buy canon 600d online india.jalgratta velgede müük bmw i3 osta.nfl shop europe black friday 2020 origin keevitus seadmete müük..
Black friday samsung galaxy s8 uk black friday 2020 date italia. photo booth video freezes during recording spa pakettide pakkumised.garmin kellade müük friday paulig cupsolo müük.mtz 09 müük friday hosta fudge ripple
El hinduismo es black friday samsung galaxy s8 uk black friday 2020 date italia una religion mazda nexus 5 müük majade müük pärnumaal 323 müük Fiat coupe müük konteiner maja hind tallinna sadam aktsia märkimine osta raamatuid taimede müük internetis nba 2k18 corgi kutsikas müük elektrimootori harjad müük black friday deals
Iphone 7 plus original vs fake in black hindi black friday poker set
Mercedes müük tallinn hind kino tas ix.Katuse galaxy pleki hinnad aoife hinds actor.Armatuuri müük tallinnas range rover velar hinnad.Osta lippuja vr nokia lumia 830 müük.Norwegian airlines black friday 2020 oculus rift video quality.Vanade akende müük must muld müük.Kardaanide müük gaasikatelde müük tartus.Tõukoer müük tri equestrian osta black friday.Biggest and best black friday deals kloor müük.Puitbriketti müük tartus longboard video game.Lexus nx müük reisimessi pakkumised 2020.Apple watch series 3 hindi autoakude müük tallinnas.Beagle kutsikate müük millest sõltub kasko hind
Fiat samsung black müük eestis black friday banner free vector.Jõulukuused müük pakendite müük tallinnas
Osta lippu junassa nike sb müük.Taksi koerte müük xbox one controller black friday argos.Kuusetaimede müük black friday lyrics.Porgandiõli müük cane corso video carattere.Teravilja seemnete müük vanside müük eestis.Black friday 2020 zaragoza black friday sales uk.Brita koogi hind messing word in hindi.Best buy black friday ad friday käsitöö õlle müük.Hüdroõli müük tartu punktid ee soodustuse kood.Oneplus 6 details in hindi welsh corgi hind.Best buy black friday sale taittinger brut reserve hind.Maaküte paigalduse hind roast lamb hind shank Black friday black friday samsung galaxy s8 uk black friday 2020 date italia black friday samsung galaxy s8 uk black friday 2020 date italia online watch hinds campus Nikon d3300 unboxing in hindi peegelkaamera müük tartuMulti müük pärnus black friday wine cellar black friday haapsalu salli müük aleksandri lu hind 2020 paco perfumerias black friday flights uk.kuusetaimede hind kinolari uzbek tilida ps4 müük eestis istutamise hind riidevärvi müük Seb pin kalkulaator hind mis on aktsiakapital.Penoplasti müük reason elupuud smaragd müük.Dell inspiron 5520 müük nyx black friday.Odav rehvid võrkpallivõrk müük.Puitmaterjali müük tallinnas tell me in hindi.Korterite müük tallinn kesklinn erastvere hooldekodu müük.Oem honda atv parts kinnitusvahendite müük tartus.Paadid müük bagi müük.Kuponger kiwi poola teemaks hind.Gopro hero 6 black müük veerennide hind.Kindlustuse hind nokia 3310 aku müük.Liimpuidu müük chromecast setup hindi
Skuutrite müük iphone hindi keyboard half letters.Black black harilik friday deals vs christmas deals kust saab osta euroaluseid.Black friday graphics card amazon jysk kuponkikoodi.Kooritud palgi müük diivanvoodi müük.Plastpudelite müük vanametalli kokkuostuhinnad.Toiduvärvid müük hm black friday friday.Samsung galaxy j7 2020 müük iphone 8 osta.Korvpallivõistlused black friday clothing deals 2020 online.Saada kingitus kulleriga bacardi carta date oro hind.Pixel 3 black friday canada makeup peegel osta
Relvade müük f hinds jewellers date discount codes.Meeste saapad müük argooni balloon müük
Raja hindustani song ijust s vrumaal müük.Amplite müük fra mare spa kinkekaart.Laste kingitused black friday countdown images.North face black friday deals 2020 põhivara õiglane väärtus.Chow chow translate into hindi eckerö line sooduskood 2020.Veokonksude müük gruusia veinide müük.Does warframe do black friday sales microsoft store black friday laptop deals.Kasutatud soojakud müük h&m black friday españa.Amazon black friday children's books corgi müük 2020.Selfie stick müük airbaltic pagasi hind.Mdf plaatide müük paekivi müük harjumaa.Roheline kaart hind kw meaning in hindi.Puuvilja müük puukuuri müük Black friday samsung galaxy s8 uk black glock 19 müük kaabli müük tartus friday 2020 date italia Lil kim black friday mixtape download pellet teravilja müük vrumaal posta kodu istanbul ekmeköy tartu müük Nutribullet müük ehitusmaterjalide ost müükTäispuhutav batuut müük äärekivide müük viljandis ferrero rocher bussipiletite müük internetis nike factory outlet black friday sale 2020 kampaania lillesibulate müük Hapukoore hind poes uponor siccus hind.Veetorude hind koerte müük soomes.Sinise kütuse müük valge tellise hind.Black friday and cyber monday results iphone 8 black friday target.Mtz 05 müük mida samsung friday kinkida 30 aastasele naisele.Hindi duet film tekstiilipesur hind.Apple black friday 2020 iphone x amazon uk black friday 2020 kindle.Ogilvy samsung equestrian black friday ps4 black friday 2020 australia.Etsy black friday promo code osta siberian husky.Mängukonsoolid müük telia sooduskood 2020 Elron kütuse hinnad soomes dj gps hindi song pileti hind black friday wine case deals black friday sale instagram autocad lt hind Linnanmäki pileti hind ps3 müük euronicsKv sooduskood papagoi müük tulumaksusoodustus alates teisest xbox one controller black friday target hm kupongkode lapsest guinot osta Suurköögi tehnika müük galaxy gta 5 ostatnia aktualizacja.Lohilo jäätis hind jaapani kirss müük.Iphone 6s plus fake vs real in hindi google black black friday.Sony xperia xz price philippines 2020 sõrmuste müük.Xiaomi black mi a1 full review in hindi prusside müük.Samsung a7 hindi jack russell terrier kennel black van berkeloord.Iphone hind eestis moodulmajade hind.Yorkshire terrier kutsikad müügiks women's jeans black friday sale.Täitepinnase müük tupperware pakkumised.Black friday zombie shops apkpure osta elevant ära.Black friday 2020 perfumes maasikataimede müük rakveres
Jane iredale müük eestis black friday friday italia monitor uk.Piipude müük eften real estate fund iii aktsia täiendav 5
Black friday samsung galaxy s8 uk black friday 2020 date italia rose gold necklace black friday balteco vannide müük
Premia jäätise kampaania malmahi müük
Premia jäätise kampaania malmahi müük. viktoriin täiskasvanutele liviko crafters malmahi gin hind.voucheri pakkumised endwarts pen hind.alaska malamuut kutsikad müüa ps4 müük
Decora kampaania tyco hind
Decora kampaania tyco hind. osta 5 toys r us black friday 2020 nintendo switch.nintendo hindi 3ds xl müük ferrari müük eestis
Mootoripesu hind black friday 2020 ps4 pro deals uk
Mootoripesu hind black friday 2020 ps4 pro deals uk. skoda octavia müük kile banana in hindi.pap smear hindi deals puidu freesimine.gaasikütte paigaldamise hind windows 10 home müük
Iphone 4 icloud unlock hindi black friday history
Fiat multipla müüa nulla osta veneto strade
Beagle hund rose gold jewellery black friday
Garmin fenix 3 sapphire müük dewalt dw745 müük


text:
27. september 2011(*)
Kohtuasjas F‑55/08 DEP,
Carlo De Nicola, Euroopa Investeerimispanga töötaja, elukoht Strassen (Luksemburg), keda esindas advokaat L. Isola,
Euroopa Investeerimispank (EIP), esindaja: F. Martin, keda abistas advokaat A. Dal Ferro,
koosseisus: president P. Mahoney, kodade esimehed H. Tagaras, S. Gervasoni, kohtunikud H. Kreppel (ettekandja), I. Boruta, S. Van Raepenbusch ja M. I. Rofes i Pujol,
1 29. märtsil 2010 faksi teel Avaliku Teenistuse Kohtu kantseleisse saabunud dokumendiga (originaal esitati samal päeval) esitas Euroopa Investeerimispank (EIP) Avaliku Teenistuse Kohtule taotluse määrata kindlaks kohtukulud pärast Avaliku Teenistuse Kohtu 30. novembri 2009. aasta otsust kohtuasjas F‑55/08: De Nicola vs. EIP (Euroopa Liidu Üldkohtusse apellatsiooni korras edasi kaevatud, kohtuasi T‑37/10 P).
2 5. juunil 2008 Avaliku Teenistuse Kohtu kantseleisse saabunud hagiavaldusega esitas C. De Nicola muu hulgas ühelt poolt nõude, et tühistataks 14. detsembri 2007. aasta otsus, millega EIP vaidluste lahendamise komitee jättis rahuldamata tema taotluse esiteks talle 2006. aasta hindamise raames antud hinne uuesti üle vaadata, ja teiselt poolt nõudis ta, et esiteks tühistataks EIP 13. juuli 2007. aasta otsus 2006. aasta edutamiste kohta osas, milles hageja jäeti edutamata ametijärku D, teiseks tühistataks tema kohta koostatud 2006. aasta hindamisaruanne ja 13. juuli 2007. aasta otsused osas, millega ta jäeti sellesse ametijärku edutamata; kolmandaks tuvastataks, et teda ahistati psühholoogiliselt; neljandaks, et EIP‑d kohustataks talle hüvitama niisuguse ahistamisega väidetavalt tekkinud kahju; ning viimaseks, et tühistataks otsus jätta hüvitamata teatavad laserteraapiaga kaasnenud ravikulud.
3 Avaliku Teenistuse Kohus jättis eespool viidatud 30. novembri 2009. aasta otsusega kohtuasjas De Nicola vs. EIP selle hagi rahuldamata ja mõistis EIP kohtukulud välja C. De Nicolalt.
4 EIP palus 14. jaanuari 2010. aasta kirjas C. De Nicolal hüvitada talle 18 232,25 euro suuruse summa, millest 17 000 eurot moodustab sellele advokaadile makstud tasu, kelle abi EIP kasutas, 364,05 euro suurune summa vastab viimase sõidukuludele ja 868,20 eurot moodustavad „üldised halduskulud”.
5 C. De Nicola teatas 15. veebruari 2010. aasta e‑kirjas, et temalt nõutav summa ei ole ei proportsionaalne ega ka õigustatud. Mainitud isik andis siiski teada oma valmidusest tasuda 4800 euro suurune summa.
6 C. De Nicolale adresseeritud 1. märtsi 2010. aasta kirjas märkis EIP, et „kompromissini jõudmiseks ja kohtukulude kindlaksmääramise menetluse vältimiseks” on ta valmis kinnitama hüvitatavate kohtukulude summa 16 000 eurole, täpsustades siiski, et pakkumist tuleb mõista nii, et „see ei ole [EIP‑le] võimaliku hilisema kohtukulude kindlaksmääramise menetluse raames siduv”.
7 C. De Nicola vastas sellele kirjale 8. märtsi 2010. aasta e‑kirjaga, milles ta väljendas samuti valmidust vältida uue kohtumenetluse alustamist ja pakkus, et tasub EIP‑le 6000 euro suuruse summa ehk enam, kui ta oli valmis tasuma 15. veebruari 2010. aasta kirja järgi.
8 Dokumendiga, mis saabus Avaliku Teenistuse Kohtu kantseleisse 29. märtsil 2010 esitas EIP Avaliku Teenistuse Kohtule kõnesoleva kohtukulude kindlaksmääramise taotluse.
9 Kohtuasi määrati lahendamiseks Avaliku Teenistuse Kohtu esimesele kojale.
10 Dokumendiga, mis saabus Avaliku Teenistuse Kohtu kantseleisse 19. mail 2010, esitas C. De Nicola kohtukulude kindlaksmääramise taotluse kohta oma märkused.
11 EIP palub Avaliku Teenistuse Kohtul määrata kohtukulude summaks, mille C. De Nicola talle kohtuasja F‑55/08 alusel võlgneb, 18 214,50 eurot.
12 C. De Nicola palub Avaliku Teenistuse Kohtul jätta taotlus vastuvõetamatuse tõttu läbi vaatamata või teise võimalusena põhjendamatuse tõttu rahuldamata.
13 Kohtuasi suunati täiskogule.
14 Avaliku Teenistuse Kohus palus menetlust korraldavate meetmete raames pooltel vastata järgmistele küsimustele:
– Kui institutsioon kasutab advokaadi abi, siis kas viimasele makstavat tasu tuleb, arvestades avaliku teenistuse kohtuvaidluste eripära ja poolte võrdsust kohtu ees, pidada kodukorra artikli 91 punkti b mõttes „menetlusega seotud vältimatuks kuluks”, ehkki advokaadi abi kasutamine on üksnes institutsiooni õigus, mitte tal lasuv kohustus?
– Kas see, kui tasu, mida institutsioon advokaadile maksab, peetakse „menetlusega seotud vältimatuks kuluks” ei tekita mitte diskrimineerimist menetluse kaotanud hagejate vahel sõltuvalt sellest, kas kostjaks olev institutsioon kasutas advokaadi abi või mitte, arvestades, et hagejal ei ole mingit mõju põhjustele, mille tõttu institutsioon otsustab advokaadi abi kasutada (institutsiooni otsus mitte omada õigustalitust, mis tegeleks avaliku teenistuse kohtuasjadega, sellise talituse korraldus ja suurus, selle töötajate töökoormus, nende võimetus töötada kohtumenetluse keeles jne)?
– Igal juhul, kas EIP‑poolne advokaadi kasutamine oli kõnesolevas asjas tingimata vajalik, arvestades eeskätt tööd, mille tegid C. De Nicola vastu peetava kohtuvaidluse osas eelnevalt ära EIP talitused?
– Millist mõju peaks käesoleva menetluse tulemusele avaldama Euroopa Kohtu presidendi 26. novembri 2004. aasta otsus kohtuasjas C‑198/02 P (R)‑DEP: EIP vs. De Nicola?
15 Pooled järgisid neid menetlust korraldavaid meetmeid.
16 EIP väidab, et hüvitatavate kohtukuludena nõutav summa 18 214, 50 eurot, millest 17 000 eurot moodustavad sellele advokaadile makstud tasu, kelle abi EIP kasutas, 364,05 euro suurune summa vastab viimase sõidukuludele Avaliku Teenistuse Kohtusse jõudmiseks ja 850 eurot moodustavad „üldised halduskulud”, on mõistlik ja kohtupraktikas antud suunistega kooskõlas.
17 Mis puudutab konkreetsemalt 17 000 euro suurust advokaaditasu summat, siis tuletab EIP kõigepealt meelde, et kohtupraktika järgi kuuluvad need mõiste „menetlusega seotud vältimatu kulu” alla. EIP toob seejärel välja, et ehkki põhimenetluses tõstatatud õiguslikud küsimused ei olnud uued, tingisid hagi suur lehekülgede arv ja selle arvestatav hulk lisasid ning C. De Nicola esitatud arvukad nõuded EIP advokaadi suure töötundide arvu. Juba kohtuotsuse pikkus ise – 276 punkti – on tõendiks põhimenetluse keerukusest. Viimaks rõhutab EIP, et 17 000 eurot advokaaditasuna, mis hõlmab 1000 euro suurust tasu käesoleva kohtukulude kindlaksmääramise taotluse ettevalmistamise eest, vastab keskmist 220 euro suurust tunnitasu arvestades umbes 77 töötunnile, mis olevat osutatud teenust arvestades adekvaatne.
18 C. De Nicola väidab end kaitstes esmalt, et kohtukulude kindlaksmääramise taotlus on vastuvõetamatu, tuues esile, et sellele oleks pidanud EIP personalieeskirjade artikli 41 järgi eelnema lepitusmenetlus.
19 Teise võimalusena palub C. De Nicola jätta taotluse rahuldamata.
20 Seoses advokaaditasuga vaidlustab C. De Nicola väite, et see on „menetlusega seotud vältimatu kulu”. Ta rõhutab, et arvestades EIP võimalust lasta end Avaliku Teenistuse Kohtus esindada üksnes oma teenistujatel, on EIP kohustatud tõendama, et käesoleval juhul oli tal vaja kasutada välise advokaadi abi eeskätt tulenevalt käsitlemisel olevate küsimuste keerukusest. C. De Nicola väidab, et EIP, kes piirdus advokaaditasu ex ante kinnitamisega kindla määra alusel, ei esitanud niisuguseid tõendeid; samuti ei viidanud EIP C. De Nicola väitel ühelegi konkreetsele aktile, mille koostamine oli nii keeruline, et selleks läks vaja välise asjatundja abi. Viimaks meenutab C. De Nicola, et EIP tunnistas isegi oma taotluses, et põhimenetluses tõstatatud küsimused ei ole uued, ja lisab, et suur hulk tema põhimenetluse hagile lisatud dokumente pärinesid EIP‑lt endalt ning olid juba varasemate kohtuasjade raames esitatud.
21 Mis puudutab EIP advokaadi sõidukulusid Avaliku Teenistuse Kohtusse jõudmiseks, siis vaidlustab C. De Nicola nende õigsuse ja märgib, et selles osas nõutud summa ehk 364,50 eurot vastab täpselt summale, mille peale sama advokaat esitas EIP‑le arve 17. septembril 2008 toimunud koosolekule tulekuks.
22 Seoses üldiste halduskuludega, mille hüvitamist EIP nõuab summas 850 eurot, väidab C. De Nicola, et EIP ei ole niisuguste kulude kandmist tõendanud.
23 Vastusena C. De Nicola märkustele vaidlustab EIP väite, mille järgi tema advokaadile makstud tasu ei olevat olnud vältimatu. EIP väidab, et tema õigusteenistuste ressursid pühendatakse ennekõike nende ülesannete täitmisele, milleks EIP loodi, st laenude ja tagatiste andmine, et panustada siseturu arengusse ja see ei võimalda tal ette valmistada töötajaskonna liikmetega peetavaid kohtuvaidlusi ning neis osaleda.
Kohtukulude kindlaksmääramise taotluse vastuvõetavus
24 On oluline märkida, et EIP kohtukulude kindlaksmääramise taotlus põhineb õigusel kohtukulude hüvitamisele, mille ta sai vastavalt põhimenetluses langetatud (ja eespool viidatud) kohtuotsusele De Nicola vs. EIP ja seega ei ole tegemist küsimusega, mis seonduks C. De Nicolale kui EIP töötajaskonda kuuluvale isikule personalieeskirjadest tulenevate õiguste ja kohustustega (vt selle kohta Esimese Astme Kohtu 4. augusti 1998. aasta otsus kohtuasjas T‑77/98: Eppe vs. komisjon, punkt 11). Neil tingimustel ei ole põhjendatud C. De Nicola väide, et kohtukulude kindlaksmääramise taotlus oleks olnud vastuvõetav vaid siis, kui sellele oleks eelnenud EIP personalieeskirjade artiklis 41 ette nähtud lepitusmenetlus, mille vabatahtlikkust on pealegi kohtupraktikas meenutatud (Esimese Astme Kohtu 17. juuni 2003. aasta otsus kohtuasjas T‑385/00: Seillen vs. EIP, punkt 73).
25 Sellest järeldub, et kohtukulude kindlaksmääramise taotlus on vastuvõetav.
Kohtukulude kindlaksmääramise taotluse põhjendatus
Advokaaditasu põhimenetluses
26 Esmalt olgu meenutatud, et vastavalt Euroopa Liidu Kohtu põhikirja artiklile 19 esindab liidu liikmesriike ja institutsioone Euroopa Kohtus igaks üksikuks kohtuasjaks määratud esindaja; esindajat võib abistada nõustaja või advokaat. Kohtupraktikast ilmneb, et terminit „institutsioon” ei tule mõista hõlmavana üksnes ELL artikli 13 lõikes 1 nimetatud institutsioone, vaid seda tuleb käsitada hõlmavana ka muid liidu asutusi ja üksusi nagu näiteks EIP (vt selle kohta 8. märtsi 2011. aasta otsus kohtuasjas F‑59/09: De Nicola vs. EIP, punkt 116, mis on Üldkohtusse edasi kaevatud, kohtuasi T‑264/11 P).
27 Kodukorra artikli 91 punkti b järgi kuuluvad hüvitamisele järgmised kulud: „poolte menetlusega seotud kulud, eelkõige reisi- ja elamiskulud ning esindaja teenustasud, kui need on vältimatud”. Sellest sättest tuleneb, et hüvitamisele kuuluvad kulud on piiratud ühelt poolt Avaliku Teenistuse Kohtu menetlusega seotud kuludega ja teiselt poolt kuludega, mis olid sel eesmärgil vältimatud (Avaliku Teenistuse Kohtu 26. aprilli 2010. aasta määrus kohtuasjas F‑7/08 DEP, punkt 23).
28 Üles on kerkinud küsimus, kas ja mis tingimustel on olukorras, kus Euroopa Kohtu põhikirja artikli 19 kolmanda lõigu mõttes institutsioon on kasutanud advokaadi abi, viimasele makstav tasu „hüvitamisele kuuluv kulu” kodukorra artikli 91 punkti b tähenduses.
29 Sellega seoses ei saa nõustuda seisukohaga, et tasu, mida institutsioon on maksnud advokaadile, kelle abi ta kasutas kohtumenetluse raames, ei saa ühelgi juhul pidada hüvitamisele kuuluvaks kuluks, sest institutsioon ei olnud sunnitud advokaadi abi kasutama. Ehkki vastab küll tõele, et advokaadi kasutamine on vaid institutsiooni parema äranägemise hooleks jäetud võimalus, on advokaadi kasutamise näol siiski tegemist kaitseõiguste teostamise olemusliku osaga. Neil tingimustel tuleb tasu, mida institutsioon on maksnud advokaadile, kelle abi ta kasutas, alati käsitada kohtukuludena.
30 Selle tasu hüvitatavus, mille institutsioon maksis advokaadile, kelle abi ta kasutas, sõltub siiski – nagu ka kodukorra artikli 91 punktis b on sõnaselgelt ette nähtud – asjaolust, kas institutsioon on tõendanud, et see oli menetlusega seoses vältimatu.
31 On muidugi otsustatud, et kui institutsioon kasutab advokaadi abi, kuulub viimasele makstud tasu menetlusega seotud vältimatute kulude mõiste alla (vt selle kohta Euroopa Kohtu 21. juuni 1976. aasta määrus kohtuasjas 126/76 DEP: Dietz vs. komisjon, punktid 5 ja 6; 7. septembri 1999. aasta määrus kohtuasjas C‑409/96 P‑DEP: komisjon vs. Sveriges Betodlares ja Henrikson, punkt 12, ja 26. novembri 2004. aasta määrus kohtuasjas C‑198/02 P‑DEP: EIP vs. De Nicola, punkt 18; Esimese Astme Kohtu 6. veebruari 1995. aasta määrus kohtuasjas T‑460/93 DEP: Tête jt vs. EIP, ja 24. märtsi 1998. aasta määrus kohtuasjas T‑175/94 DEP: International Procurement Services vs. komisjon, punkt 9).
32 Eelmises punktis viidatud kohtumäärustest ei saa aga siiski järeldada, et liidu kohtu jaoks on institutsiooni poolt oma advokaadile makstud tasu alati ja igal juhul hüvitamisele kuuluvad kulud, mille vältimatust on institutsioon kohustatud tõendama kooskõlas kodukorra artikli 91 punktiga b. Täpsustades osas neist kohtumäärustest, et advokaadi teenustasu kuulub mõiste „menetlusega seotud vältimatud kulud” alla, piirdus liidu kohus nimelt tõdemusega, et erinevalt muudest kuludest, mis juba loomuldasa ei kuulu hüvitatavate kulude hulka (nagu institutsiooni kohtus esindamise eest vastutava ametniku tasu), on advokaaditasu selle vältimatuse tõendamise eeldusel pigem siiski institutsioonidele hüvitatav. Kuigi vastab tõele, et pärast eelmises punktis viidatud kohtumääruste andmist lisas Euroopa Liidu Nõukogu 2. novembri 2004. aasta otsusega Avaliku Teenistuse Kohtu loomise kohta (ELT L 333, lk 7) Euroopa Kohtu põhikirjale I lisa, mille artikli 7 lõike 5 teises lauses on sätestatud, et kui mõnes kodukorra erisättes ei ole ette nähtud teisti, on menetluse kaotanud pool kohustatud hüvitama kohtukulud, kui teine pool on seda nõudnud, muudeti sellega üksnes hüvitamisele kuuluvate kohtukulude kandmise korda, mitte nende määratlust.
33 Kui kodukorra artikli 91 punkti b tuleks tõlgendada nii, et see tähendab, et institutsiooni poolt oma advokaadile makstud tasu tuleb kõigil juhtumitel ja ilma konkreetse objektiivse õigustuseta käsitada „vältimatu kuluna” selle artikli mõttes, tekiks erijuhul, kus kaks sama institutsiooni ametnikku esitavad mõlemad selle institutsiooni vastu hagi ja institutsioon otsustab ühes neis menetlustest kasutada advokaadi abi ja teises mitte, oht eirata võrdse kohtlemise põhimõtet. Olukorras, kus need mõlemad hagid jäetakse rahuldamata ja kostjast institutsiooni kohtukulud mõistetakse välja neilt ametnikelt, oleks esimese ametniku kohtukulud märksa suuremad kui teise omad. Kohtupraktikast tuleneb, et kaalutlusõiguse valdkonda kuuluvas küsimuses on võrdse kohtlemise põhimõtet rikutud siis, kui institutsioon teeb vahet meelevaldselt või ilmselgelt asjakohatult, arvestades taotletavat eesmärki (Esimese Astme Kohtu 13. detsembri 2004. aasta otsus kohtuasjas T‑251/02, punkt 124).
34 Asjaolu, et institutsioon on oma teenistujate vastu toimuvates menetlustes süstemaatiliselt kasutanud advokaadi abi, ei ole piisav, et jätta kõrvale võrdse kohtlemise põhimõtte rikkumise oht osas, milles selle institutsiooni ametnikele ja muudele teenistujatele langeb seega osaks erinev kohtlemine võrreldes nende institutsioonide ametnike ja muude teenistujatega, kellel ei ole tavaks avaliku teenistuse kohtuvaidlustes advokaadi abi kasutada või kes kasutavad seda neil juhtudel väga harva. Liidu kohus on muidugi rõhutanud iga institutsiooni autonoomia tähtsust Euroopa Kohtu põhikirja artikli 19 esimese lõigu mõttes, jättes kõrvale avaliku teenistuse ühtsusel rajanevad argumendid (vt Esimese Astme Kohtu 16. septembri 1997. aasta otsus kohtuasjas T‑220/95: Gimenez vs. Regioonide Komitee, punkt 72). Samas tunnustatakse autonoomia põhimõtte laienemist üksnes institutsioonidele kui tööandjatele nende töötajaskonna haldamise küsimustes. Samuti ei ole kõnesoleva põhimõttega võimalik õigustada seda, et liidu ametnikud ja muud teenistujad ei ole, sõltumata institutsioonist, mille teenistuses nad on, asetatud samasse olukorda, mis puudutab kohtusse pöördumise võimalust tööandjaga toimuva vaidluse lahendamiseks. Ehkki igal institutsioonil on oma talituste töö korraldamisel ja oma ülesannete täitmisel ulatuslik kaalutlusõigus, peavad kõigil liidu ametnikel ja muudel teenistujatel olema võrdväärsed tingimused kohtusse pöördumiseks ja see, kuivõrd tõhus on nende õigus kohtusse pöörduda, ei tohiks varieeruda sõltuvalt nende tööandja valikutest oma talituste korraldamisel.
35 Eelmises punktis mainitud erinev kohtlemine võib juhul, kui otsus advokaadi abi kasutada või mitte kasutada tehti menetluskeele alusel, kaasa tuua ka rahvusel põhineva erineva kohtlemise, sest see karistaks nende liikmesriikide kodanikke, kelle keel ei kuulu institutsioonide õigustalitustes kõige sagedamini kasutatud keelte hulka.
36 Viimaks olgu meenutatud, et enne kodukorra jõustumist 1. novembril 2007 jäid institutsioonidele Euroopa Ühenduste Esimese Astme Kohtus peetud avaliku teenistuse kohtuvaidlustes tekkinud kohtukulud Esimese Astme Kohtu kodukorra artikli 88 alusel institutsiooni kanda. 2. novembri 2004. aasta otsusega, millega loodi Avaliku Teenistuse Kohus, otsustas nõukogu, et – nagu on meenutatud eespool – kohtuvaidluse kaotanud pool on kohustatud hüvitama kohtukulud, kui vastaspool on seda nõudnud. Kui tuleks jääda kodukorra artikli 91 punkti b niisuguse tõlgenduse juurde, mille järgi institutsiooni poolt advokaadile makstud tasu kogusummat tuleks igal juhul pidada vältimatuks kuluks, muudaks see uus kohtukuludealane põhimõte olukorras, kus hageja kaotab kohtuvaidluse ja kostjast institutsioon nõuab, et kohtukulud mõistetaks välja hagejalt, menetluse hageja jaoks oluliselt kallimaks. Nimelt peaks kohtuvaidluse kaotanud hageja lisaks oma advokaaditasule maksma osaliselt või isegi täies ulatuses kinni ka institutsiooni advokaaditasu, mistõttu võivad kohtukulud sellisel puhul küündida palgaastme AST 1 ametniku kümne kuu töötasuga võrduva või isegi suurema summani, ilma et see oleks seotud hagi esitamise ajendanud võimaliku majandusliku huviga. Arvestades niisugust kohtumenetluslikku riski, võib ametnik või muu teenistuja olla sunnitud hagi esitamisest loobuma, iseäranis asjades, kus rahalises mõttes on kaalul vähe või üldse mitte midagi. Niisugune tagajärg kahjustaks menetluses kaalul oleva küsimuse ja menetluskulude vahelise ebaproportsionaalsuse tõttu liidu ametnike ja muude teenistujate kohtusse pöördumise õiguse tõhusust ning rikuks seega õigust tõhusale õiguskatsevahendile, mis on kujundatud välja kohtupraktikas ja fikseeritud Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklis 47.
37 Neist kaalutlustest tuleneb, et juhul kui hagejalt mõistetakse kas osaliselt või täielikult välja institutsiooni kohtukulud, on viimane kohustatud advokaaditasu tagasisaamise soovi korral tõendama, et see tasu oli menetlusega seotud „vältimatu kulu”.
38 Selles osas võib institutsioon tõendada advokaadi abi kasutamise vajadust, näidates konkreetsemalt ära konjunktuursed ja ajutist laadi põhjused (mis on eelkõige seotud töökoormuse ühekordse tõusuga või harilikult institutsiooni kohtuvaidluses esindavate õigustalituse teenistujate ootamatu töölt eemalejäämisega), mille tõttu ta oli sunnitud advokaadi abi kasutama. Sama kehtib institutsiooni kohta, kes leiab end olukorrast, kus hageja on esitanud väga mahukaid või palju hagisid, ja tõendab, et juhul kui ta ei oleks advokaadi abi kasutanud, oleks ta olnud kohustatud pühendama oma talituste ressursse nendele hagidele ebaproportsionaalses ulatuses.
39 Seevastu ei saa institutsioon nõuda advokaaditasu täielikku või osalist tagasimaksmist juhul, kui ta piirdub selgitusega, et otsustas eelarvelistel või organisatsioonilistel kaalutlustel mitte anda oma õigustalitusele avaliku teenistuse kohtuvaidluste haldamise ülesannet. Ehkki institutsioon on vaba niisugust valikut tegema, ei tohiks selle valikuga kaasnevad tagajärjed kohtukulude kaudu langeda ametnikele ja muudele teenistujatele; vastasel juhul tekib oht, et sellega kaasneb, nagu on meenutatud ka eespool, olukord, kus rikutakse õiguskaitse võrdse kättesaadavuse põhimõtet, mis puudutab ühelt poolt nende institutsioonide töötajaskonda, kelle õigustalitus tagab institutsiooni esindamise liidu kohtus ja teiselt poolt nende institutsioonide töötajaskonda, kes süstemaatiliselt kasutavad advokaadi abi.
40 Kui institutsioon on tõendanud advokaadi abi kasutamise vajalikkust, peab kohus määrama kindlaks summa, mille ulatuses saab kohtukulud sisse nõuda poolelt, kellelt need välja mõistetakse.
41 Selles osas ei pea kohus arvestama siseriiklikku advokaadi teenustasu määra ega võimalikku kokkulepet huvitatud isiku ja tema esindajate või nõustajate vahel (vt näiteks Esimese Astme Kohtu 9. septembri 2002. aasta määrus kohtuasjas T‑182/00 DEP: Pannella vs. parlament, punkt 28). Kui üheski liidu õigusnormis ei ole määrasid reguleeritud, on kohus vaba hindama kohtuasja faktilisi asjaolusid, arvestades kohtuvaidluse eset ja laadi, selle olulisust liidu õiguse vaatevinklist, kohtuasja keerukust, töömahtu, mida kohtuvaidlus võis eeldada menetluses osalenud esindajatelt või nõustajatelt, ning poolte menetlusega seotud majanduslikke huvisid (eespool viidatud kohtumäärus Pannella vs. parlament, punkt 29). Kohus peab hüvitatava tasusumma kinnitamisel samuti arvesse võtma selle poole maksevõimet, kellelt kohtukulud välja mõisteti, et ei riivataks ebaproportsionaalselt kõnesoleva poole õigust tõhusale õiguskaitsevahendile, mille näeb ette põhiõiguste harta artikkel 47.
42 Viimaks ei või asjaomasele institutsioonile hüvitatava advokaaditasu summat hinnata, jättes tähelepanuta töö, mida selle institutsiooni talitused tegid enne Avaliku Teenistuse Kohtusse pöördumist. Kuna hagi vastuvõetavus sõltub eelneva halduskaebuse esitamisest ja selle rahuldamata jätmisest ametisse nimetava asutuse poolt, tegelevad institutsiooni talitused vaidluse lahendamisega juba enne selle Avaliku Teenistuse Kohtusse jõudmist. Sellest tuleneb, et kohtuasjades, kus institutsioon kasutab ühel käesoleva kohtumääruse punktis 38 esitatud põhjustest advokaadi abi, tuleb menetluse jaoks objektiivselt võttes vältimatuks töötundide koguarvuks pidada põhimõtteliselt kolmandikku sellest tundide arvust, mida advokaat oleks vajanud, kui ta ei oleks saanud toetuda varem institutsiooni õigustalituse poolt ära tehtud tööle.
43 Selleks suhtarvuks võib kinnitada ka suurema protsendi ja seda eelkõige juhul, kui institutsioon on suure hulga ilmselgelt kuritarvituslikke hagisid esitanud hagejaga seoses olukorras, kus ta peab usaldama neist hagidest kas kõik või osa advokaadi hoolde (sh kohtueelses menetluses), et vältida oma õigustalituse ressursside ebaproportsionaalset rakendamist.
44 Just eelnevaid kaalutlusi arvestades tuleb lahendada kõnesolev kohtukulude kindlaksmääramise taotlus, mis puudutab EIP makstud advokaaditasu põhimenetluses.
45 Käesolevas asjas väidab EIP, et avaliku teenistuse kohtuvaidlus ei kuulu kuidagi tema õigustalituse ülesannete hulka, kuna viimane täidab ennekõike neid ülesandeid, milleks EIP loodi, st laenude ja tagatiste andmine, et panustada siseturu arengusse. Nagu eespool öeldud, ei piisa sellest asjaolust tõendamaks, et EIP makstud advokaaditasu tuleks pidada menetlusega seotud vältimatuks kuluks.
46 Arvestades siiski kohtuasja konkreetseid asjaolusid, on Avaliku Teenistuse Kohus seisukohal, et EIP‑l oli vaja advokaadi abi kasutada. Ehkki põhimenetlus ei olnud iseäranis keerukas ja seal püstitatud õiguslikud küsimused, mis puudutasid põhiosas hindamisaruande ja edutamata jätmise otsuse õiguspärasust ning väidetava psühholoogilise ahistamise esinemist, ei olnud liidu õiguse seisukohast uued, tuleb siiski märkida, et 42 lehekülje pikkune hagi oli harilikult Avaliku Teenistuse Kohtule esitatavatest hagidest pikem, sellel oli enam kui 700 lk ulatuses lisasid, esitatud väited olid arvukad, olemata – vähemalt ühes osas neist – tõsiseltvõetavad. Lisaks oli C. De Nicola juba enne selle hagi esitamist esitanud Euroopa Kohtule ja Esimese Astme Kohtule arvestatava hulga hagisid, millest igaüks nõudis vastava dokumendi pikkuse tõttu EIP õigustalituselt iseäranis palju tööd (liidetud kohtuasjad T‑7/98, T‑208/98 ja T‑109/99, liidetud kohtuasjad T‑120/01 ja T‑300/01, liidetud kohtuasjad T‑7/98 DEP, T‑208/98 DEP ja T‑109/99 DEP ja kohtuasi C‑198/02 P‑DEP).
47 Kuna C. De Nicola põhimenetluse hagi ei saa vaadelda ilmselgelt kuritarvituslikuna, on põhimenetluse jaoks vältimatut tööhulka hinnatud õigesti, kui kinnitada töötundide arvuks 25 h ehk kolmandik sellest (75 h), mida advokaat oleks vajanud, kui ta ei oleks saanud tugineda varem EIP õigusteenistuste poolt tehtud tööle.
48 Eelnevast järeldub – arvestades, et töötunni hind 220 eurot on seda liiki kohtuasjades kogenud advokaadi puhul mõistlik teenustasu –, et vältimatuid kulusid, mis EIP‑le põhimenetlusega seoses tekkisid, tuleb hinnata 5500 eurole (ehk 25 h × 220 eurot).
Muud põhimenetlusega seotud kulud
49 EIP palub kõigepealt hüvitada 364,50 euro suuruse summa, et katta tema advokaadi väidetav sõidukulu kohtuistungile jõudmiseks. Niisugust nõuet ei saa siiski rahuldada. Ehkki vastab tõele, et advokaat, kelle abi EIP kasutas, esitas viimasele tõepoolest arve summas 364,50 eurot ärireisi eest Luxembourgi (Luksemburg), ei ole EIP esitatud dokumentide alusel tõendatud, et see reis, mille eesmärk oli osaleda 17. septembril 2008 EIP asukohas toimunud koosolekul, mitte kohtuistungil, mis toimus 24. märtsil 2009, oli istungi ettevalmistamiseks vajalik.
50 Mis puudutab lisaks muid kulusid, mille osas EIP on esitanud 850 euro suuruse hüvitusnõude ja mis vastavad tema kantud „üldkuludele”, siis ei tule nende kulude osas, mis ei ole EIP sisetegevusest eraldatavad, määrata mingit hüvitust – ka mitte kindla määra alusel (vt selle kohta eespool viidatud kohtumäärus EIP vs. De Nicola, punkt 19).
Kohtukulude kindlaksmääramise menetlusega seotud kulud
51 Kodukorra artikkel 92, mis käsitleb kulude vaidlustamist, ei näe erinevalt selle määruse artiklist 86 ette, et kohtuotsuses või määruses, millega lõpetatakse asjas menetlus, lahendatakse kohtukulude jaotamine. Nimelt, kui Avaliku Teenistuse Kohus, otsustades kodukorra artikli 92 alusel esitatud taotluse üle määrata kindlaks põhimenetluse kohtukulud, langetaks otsuse nii selle taotluse esemeks olevate kulude kui ka eraldi kohtukulude kindlaksmääramise menetluses tekkinud uute kohtukulude üle, saaks hiljem uued kohtukulud uuesti vaidlustada.
52 Eeltoodust järeldub, et käesoleva menetlusega seotud kulude ja tasude kohta ei ole vaja eraldi otsust langetada (Avaliku Teenistuse Kohtu 10. novembri 2009. aasta määrus kohtuasjas F‑14/08 DEP: X vs. parlament, punkt 40).
53 Avaliku Teenistuse Kohtul tuleb hüvitatavate kohtukulude summat kindlaks määrates siiski arvestada kõigi kohtuasja asjaoludega kuni kohtukulude kindlaksmääramise määruse andmiseni. Seda arvestades võib Avaliku Teenistuse Kohus määrata kindlaks kohtukuludega seotud menetluse kulud, mis olid kodukorra artikli 91 mõttes vältimatud (vt eespool viidatud kohtumäärus Schönberger vs. parlament, punkt 48).
54 Kõnesoleval juhul jääb Avaliku Teenistuse Kohtul vaid tõdeda, et kohtukulude kindlaksmääramise taotlus on summa osas ilmselgelt proportsioonist väljas, sest EIP, kes taotles, et põhimenetluse raames makstud hüvitamisele kuuluvate tasude summa kinnitataks 16 000 eurole, sai vastavas osas hüvitist vaid 5500 euro suuruses summas ehk vähem kui C. De Nicola 8. märtsi 2010. aasta e‑kirjas pakutud 6000 eurot. Lisaks kasutas EIP advokaat kindlasti, muu hulgas ka käesoleva kohtukulude kindlaksmääramise menetluse raames, EIP talituste abi.
55 Siiski on oluline arvesse võtta, et käesolevas kohtumääruses on täpsustatud korda, mille alusel hinnata nende tasude summat, mille institutsioon on oma advokaadile maksnud. Lisaks nähtub toimiku materjalidest, et EIP advokaat mitte üksnes ei koostanud kohtukulude kindlaksmääramise taotlust, vaid andis ka palju üksikasjalikke vastuseid küsimustele, mida Avaliku Teenistuse Kohus pooltele esitas.
56 Neil tingimustel leiab Avaliku Teenistuse Kohus, et 1000 eurost, mille osas EIP taotles kohtukulude kindlaksmääramisega seotud kulude hüvitamist, saab üksnes 500 euro suurust summat pidada kodukorra artikli 91 mõttes vältimatuteks kuludeks.
57 Eeltoodut arvesse võttes tuleb summaks, mille ulatuses C. De Nicola peab kohtukulud EIP‑le hüvitama, määrata 6000 eurot.
Kinnitada Euroopa Investeerimispangale kohtuasjas F‑55/08: De Nicola vs. EIP hüvitatavate kohtukulude summaks 6000 eurot.
Kuulutatud 27. septembril 2011 Luxembourgis.

matches: Kohus Kohus kohus kohus kohus kohus kohus Kohus Kohus Kohus Kohus


Jõustumine: 21.07.201301.04.201001.02.200924.07.2005
§1. Türisalu maastikukaitseala kaitse-eesmärk
(2) Kaitseala välispiir ja vööndite piirid on kantud määruse lisas 4 esitatud kaardile.
Kaitseala valitseja on Keskkonnaministeeriumi Harjumaa keskkonnateenistus.
§6. Vajalik tegevus
§7. Tegevuse kooskõlastamine
(4) Keskkonnaministeeriumil või kavandatava tegevuse asukoha keskkonnateenistusel on keskkonnamõju hindamise järelevalvajana õigus määrata kaitstava loodusobjekti kaitseks keskkonnanõudeid, kui kavandatav tegevus võib kahjustada kaitstava loodusobjekti kaitse-eesmärgi saavutamist või kaitstava loodusobjekti seisundit.
§8. Sihtkaitsevööndi määratlus
§9. Lubatud tegevus
§10. Keelatud tegevus
§11. Sihtkaitsevööndi kaitse-eesmärgi saavutamine
§12. Piiranguvööndi määratlus
§15. Piiranguvööndi kaitse-eesmärk
§16. Kehtetuks tunnistamine
Vabariigi Valitsuse 13. mai 1999. a määruse nr 155 «Panga maastikukaitseala, Türisalu maastikukaitseala ja Narva jõe kanjoni maastikukaitseala kaitse-eeskirjade ja välispiiri kirjelduste kinnitamine» (RT I 1999, 46, 530; 2000, 30, 176) punkti 1 alapunktid 3 ja 4 tunnistatakse kehtetuks.
1 EÜ nõukogu direktiiv 92/43/EMÜ looduslike elupaikade ning loodusliku taimestiku ja loomastiku kaitse kohta (EÜT L 206, 22.07.1992, lk 7–50; C 241, 29.08.1994, lk 175; L 305, 8.11.1997, lk 42–65; L 236, 23.09.2003, lk 667–702; L 284, 31.10.2003, lk 1–53).
2 Kaitseala on moodustatud Harju Maavalitsuse 18. detsembri 1991. a määrusega nr 232 «Uute alade looduskaitse alla võtmisest» loodud Türisalu kaitseala baasil.
Kaitseala kaardiga saab tutvuda Harjumaa keskkonnateenistuses, Keskkonnaministeeriumis, Keskkonnaministeeriumi Info- ja Tehnokeskuses ja Maa-ameti veebilehel maainfosüsteemis (www.maaamet.ee).
RT I, 11.07.2013, 29
(1) Türisalu maastikukaitseala2 (edaspidi kaitseala) kaitse-eesmärk on:
2) EÜ nõukogu direktiivi 92/43/EMÜ looduslike elupaikade ning loodusliku taimestiku ja loomastiku kaitse kohta I lisas nimetatud elupaigatüüpide – merele avatud pankrandade (1230)3, püsitaimestuga liivarandade (1640), eelluidete (2110), metsastunud luidete (2180), jõgede ja ojade (3260), loopealsete (6280*), lubjakivipaljandite (8210), liivakivipaljandite (8220) ning rusukallete ja jäärakute metsade (pangametsade) (9180*) kaitse.
[RT I, 11.07.2013, 27 - jõust. 21.07.2013]
(3) Kaitsealal tuleb arvestada „Looduskaitseseaduses” sätestatud piiranguid käesolevas määruses sätestatud erisustega.
(4) Tulenevalt Vabariigi Valitsuse 5. augusti 2004. a korralduse nr 615-k „Euroopa Komisjonile esitatav Natura 2000 võrgustiku alade nimekiri” lisa 1 punkti 2 alapunktist 439 hõlmab kaitseala Türisalu loodusala, kus tegevuste kavandamisel tuleb hinnata nende mõju loodusala kaitse-eesmärkidele, arvestades Natura 2000 võrgustiku alade suhtes kehtivaid erisusi.
(2) Füüsilise isiku või eraõigusliku juriidilise isiku omandis oleval kinnisasjal viibimine on lubatud, arvestades „Asjaõigusseaduses” ja „Looduskaitseseaduses” sätestatut.
(1) Kaitsealal on keelatud ehitiste püstitamine, välja arvatud käesoleva määruse § 9 punktis 2 ja § 13 lõikes 2 sätestatud juhtudel.
(3) Kui tegevust ei esitata kaitseala valitsejale kooskõlastamiseks või tegevuse juures ei arvestata kirjalikult seatud tingimusi, mille täitmisel tegevus ei kahjusta kaitstava loodusobjekti kaitse-eesmärgi saavutamist või kaitstava loodusobjekti seisundit, ei teki isikul, kelle huvides nimetatud tegevus on, vastavalt „Haldusmenetluse seadusele” õiguspärast ootust sellise tegevuse õiguspärasuse osas.
1) olemasolevate maaparandussüsteemide hooldustööd;
2) tee, tehnovõrgurajatise või tootmisotstarbeta ehitise ümberehitustööd kaitsealal paikneva kinnistu või kaitseala tarbeks ja olemasolevate ehitiste hooldustööd.
(1) Piiranguvööndis on majandustegevus lubatud.
(2) Kaitseala valitseja nõusolekul on lubatud ehitiste püstitamine Keila-Joa reoveepuhasti ümberehitamiseks ja rajatiste rajamine kaitseala tarbeks.


Koondumise lõpetamise otsus - Deutsche Post AG / DHL International Limited
Otsus 26.09.2002.a. nr 59-KO
Koondumisele nr 15-ko/2002 Deutsche Post AG/DHL International Limited loa andmine
02.09.2002.a. esitas Deutsche Post AG esindaja Konkurentsiametile koondumise teate, mille kohaselt Deutsche Post AG 30.juulil 2002.a sõlmitud ostu-müügi lepingu tulemusena omandas õiguse osta Lufthansa Cargo AG-le kuuluvad DHL International Limited aktsiad.
Nimetatud tehingu tulemusel omandab Deutsche Post AG valitseva mõju DHL International Limited üle KonkS § 2 lg 4 tähenduses. Seega on tegemist koondumisega KonkS § 19 lg 1 p 2 sätestatud viisil.
Konkurentsiamet avaldas 12.09.2002.a. ülal nimetatud koondumise teate saamise kohta teate väljaandes “Ametlikud Teadaanded”. Kolmandad isikud nimetatud koondumise kohta arvamusi ja vastuväiteid ei esitanud.
KonkS § 20 punktide 2 ja 4 järgi on koondumise osaline ettevõtja, kes omandab valitseva mõju teise ettevõtja või tema osa üle ning ettevõtja või tema osa, kelle üle valitsev mõju omandatakse. Käesoleva koondumise puhul on koondumise osalisteks Deutsche Post AG ja DHL International Limited.
Deutsche Post AG on Saksamaa seaduse alusel asutatud piiratud vastutusega aktsiaselts. Deutsche Post AG on Deutsche Post World Net grupi emaettevõtja ning tema peamiseks eesmärgiks on riikliku postiteenuse osutamine Saksamaal, mis hõlmab posti ja postipakke (rahvusvahelisi ja kohalikke) ning letiteenuseid. Samuti pakub Deutsche Post World Net kohalikke ning rahvusvahelisi kiirkulleri- ja logistikateenuseid, kohalikku ja rahvusvahelist ekspedeerimisteenust ning kohalikku ja rahvusvahelist kiirveoteenust.
Eestis tegutseb Deutsche Post AG Deutsche Post World Net grupi tütarettevõtja Danzas ASG AB (Rootsis asutatud Holding-firma) kaudu, mis on Danzas ASG Eurocargo AB ning SGS Holding AB emaettevõtjaks. Danzas ASG Eurocargo AB omakorda kontrollib Eesti äriühingut Danzas AS, mis tegutseb Eestis iseseisvalt ning Interterminal AS kaudu (mille aktsiatest 50% kuulub Danzas AS-ile). SGS Holding AB-le kuulub Scandinavian Garment Service A/S, millele omakorda kuulub SGS Polargarment Oy, mis on Eesti äriühingu Scandinavian Garment Services Eesti OÜ omanikuks.
Danzas AS peamiseks tegevusalaks on rahvusvaheline ekspedeerimine, mis hõlmab mere-, õhu- ja maismaakaubavedusid. Interterminal AS tegeleb ladustamis- ja terminaliteenuste osutamisega oma aktsionäridele Danzas AS ning SP Transit Eesti AS. Scandinavian Garment Services Eesti OÜ pakub logistilisi lahendusi ning peamiselt rõivaste ekspedeerimist Eestis. Teenuste hulka kuuluvad rõivaste transport ja ladustamine ning moealal lisaväärtust tootvad teenused.
DHL International Limited on Bermudal registreeritud ettevõtja, kelle peamiseks tegevusalaks on rahvusvaheline dokumentide ja postipakkide uksest-ukseni kullerteenus. DHL International tegutseb Eestis läbi oma tütarettevõtja DHL Holdings NV, mis on DHL Worldwide Express BV emaettevõtjaks, mis omakorda omab kontrolli DHL International Eesti AS üle.
DHL International Eesti AS peamiseks tegevusalaks on rahvusvaheline (kuid mitte kohalik) dokumentide ja postipakkide uksest-ukseni kiirkullerteenus.
Deutsche Post AG 2001.a. majandusaasta ülemaailmne käive oli üle […] miljoni krooni. DHL International Limited 2001.a. majandusaasta ülemaailmne käive oli üle […] miljoni krooni. Deutsche Post AG äritegevus Eestis toimub tema tütarettevõtjate Danzas AS, Interterminal AS ja OÜ Scandinavian Garment Service OÜ kaudu. DHL International Limited äritegevus Eestis toimub tema tütarettevõtja DHL International Eesti AS kaudu. Seega kuulub Deutsche Post AG ja DHL International Limited koondumine KonkS § 21 lg 1 kohaselt kontrollimisele.
KonkS § 3 lg 1 kohaselt on kaubaturg hinna, kvaliteedi, tehniliste omaduste, realiseerimis- ning kasutustingimuste, tarbimis- ja muude omaduste poolest ostja seisukohalt vahetatavate või asendatavate kaupade käibimise ala kogu Eesti territooriumil või selle osal.
Deutsche Post AG äritegevus Eestis toimub Danzas AS-i, Interterminal AS-i ja Scandinavian Garment Services Eesti OÜ kaudu. Danzas AS, Interterminal AS ning Scandinavian Garment Services Eesti OÜ tegutsevad Eestis ekspedeerimisteenuste turul. Geograafiliselt on ekspedeerimise kaubaturg kogu Eesti territoorium, sest konkurentsitingimused kauba ekspedeerimisteenuse osutamiseks on Eesti erinevates piirkondades sarnased.
DHL International Eesti AS poolt osutatavad teenused kuuluvad rahvusvahelise postipakkide ja dokumentide kiirkullerteenuse turule. Rahvusvahelise postipakkide ja dokumentide kiirkullerteenuse turg on geograafiliselt kogu Eesti territoorium, kuna konkurentsitingimused on Eesti erinevates piirkondades sarnased.
Koondumise tulemusel ei muutu konkurentsiolukord ega kaubaturgude struktuur. DHL International Eesti AS-i ja Danzas AS-i tegevusalad ei kattu. Kuna Eestis puuduvad koondumise poolt mõjutatud kaubaturud, kus tegutseb vähemalt kaks koondumise osalist või nendega samasse kontserni kuuluvat ettevõtjat, siis koondumine ei tekita ega tugevda turguvalitsevat seisundit Eestis. Seega KonkS § 22 lg 2 nimetatud asjaolusid, mis tingiksid koondumise keelamise, ei esine.
Anda luba Deutsche Post AG ja DHL International Limited koondumisele.


text:
Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EÜ) nr 861/2007, 11. juuli 2007 , millega luuakse Euroopa väiksemate nõuete menetlus
02007R0861 — ET — 14.07.2017 — 003.004
EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS (EL) 2015/2421, 16. detsember 2015,
KOMISJONI DELEGEERITUD MÄÄRUS (EL) 2017/1259, 19. juuni 2017,
Parandus, ELT L 069, 13.3.2018, lk 63 (2017/1259)
1. Käesolevat määrust kohaldatakse artiklis 3 määratletud piiriülestele kohtuasjadele tsiviil- ja kaubandusasjades igat liiki kohtutes, kui nõude väärtus, välja arvatud intressid, kulud ja muud kõrvalnõuded, ei ületa 5 000 eurot ajal, mil nõudevorm saabub pädevasse kohtusse. See ei laiene eelkõige maksu-, tolli- ega haldusasjadele ega ka riigi vastutusele, mis tuleneb riigi tegevusest või tegevusetusest riigivõimu teostamisel (acta iure imperii).
a) füüsiliste isikute perekonnaseis ning õigus- ja teovõime;
b) abielusuhtest või suhtele kohaldatava õiguse kohaselt abieluga sarnase toimega suhtest tulenevad varalised õigused;
c) perekonna-, sugulus-, abielu- või hõimlussuhetest tulenevad ülalpidamiskohustused;
d) testamendid ja pärimine, sealhulgas surma tagajärjel tekkivad ülalpidamiskohustused;
e) pankrotimenetlus, maksejõuetute äriühingute või teiste juriidiliste isikute likvideerimismenetlus, kohtulikud kokkulepped, kompromissi tegemine ja muud sarnased menetlused;
f) sotsiaalkindlustus;
g) vahekohtumenetlus;
h) tööõigus;
i) kinnisvara üürimine või rentimine, välja arvatud rahaliste nõuetega seotud hagid, või
j) eraelu puutumatus ja isikuõiguste rikkumine, sealhulgas au teotamine.
2. Alaline elu- või asukoht määratakse kindlaks vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 1215/2012 ( 1 ) artiklitele 62 ja 63.
3. Asjaolu, kas kohtuasja puhul on tegemist piiriülese kohtuasjaga, määratakse kindlaks selle kuupäeva seisuga, mil nõudevorm saabub pädevasse kohtusse.
Kui nõue on selgelt põhjendamatu või taotlus lubamatu või kui ►C2 hageja ◄ ei täienda või paranda nõudevormi määratud tähtaja jooksul, lükatakse avaldus tagasi. ►M2 Kohus teavitab hagejat hagiavalduse tagasilükkamisest ja sellest, kas tagasilükkamise saab vaidlustada. ◄
5. Liikmesriigid tagavad, et nõude tüüpvorm A oleks kättesaadav kõikides kohtutes, kus on võimalik Euroopa väiksemate nõuete menetlust alustada, ning et see oleks kättesaadav asjakohastel liikmesriikide veebisaitidel.
1. Euroopa väiksemate nõuete menetlus on kirjalik menetlus.
1a. Kohus peab kohtuistungi vaid juhul, kui ta leiab, et kirjalike tõendite põhjal ei ole võimalik otsust teha, või kui üks pooltest seda taotleb. Kohus võib sellise taotluse rahuldamisest keelduda, kui ta leiab, et kohtuasja asjaolusid arvestades ei ole kohtuistung kohtuasja õiglaseks menetlemiseks vajalik. Keeldumist põhjendatakse kirjalikult. Keeldumist ei saa vaidlustada eraldi kohtuotsuse enda vaidlustamisest.
1. Kui vastavalt artikli 5 lõikele 1a peetakse vajalikuks pidada kohtuistung, kasutatakse kohtuistungi pidamiseks kohtule kättesaadavaid asjakohaseid sidevahendeid, nagu video- või telekonverents, välja arvatud juhul, kui selliste sidevahendite kasutamine on kohtuasja konkreetsete asjaolude tõttu selle õiglaseks menetlemiseks sobimatu.
Kui ärakuulatava isiku alaline elu- või asukoht või peamine elukoht on liikmesriigis, mis ei ole liikmesriik, kus asub hagiavaldust menetlev kohus, korraldatakse kõnealuse isiku osalemine kohtuistungil video- või telekonverentsi või muude asjakohaste sidevahendite abil, kasutades nõukogu määruses (EÜ) nr 1206/2001 ( 2 ) sätestatud menetlusi.
2. Pool, kes on kutsutud kohtuistungil füüsiliselt kohal viibima, võib taotleda sidevahendite kasutamist, tingimusel et sellised vahendid on kohtule kättesaadavad, ning põhjendusel, et füüsilise kohalviibimise korraldamine, eelkõige sellest kõnealusele poolele tulenevad võimalikud kulud, ei oleks nõuet arvestades proportsionaalsed.
3. Pool, kes on kutsutud kohtuistungil osalema sidevahendite abil, võib taotleda füüsilist kohalviibimist kohtuistungil. Nõude tüüpvormis A ja vastuse tüüpvormis C, mis kehtestatakse artikli 27 lõikes 2 sätestatud korras, esitatakse pooltele teavet selle kohta, et ühe poole taotlusel kohtuistungil füüsilise kohalviibimise tõttu tema kantud kulude hüvitamine sõltub artiklis 16 sätestatud tingimuste täitmisest.
4. Kohtu poolt lõigetes 2 ja 3 sätestatud taotluse osas tehtud otsust ei saa vaidlustada eraldi kohtuotsuse enda vaidlustamisest.
1. Kohus määrab kindlaks tõendite kogumise viisi ja otsuse tegemiseks vajalike tõendite piisavuse, arvestades tõendite lubatavuse kohta kehtestatud norme. Ta kasutab tõendite kogumisel lihtsaimaid ja kõige vähem koormavaid meetodeid.
2. Kohus võib tõendeid koguda kirjalike ütluste abil tunnistajatelt, ekspertidelt või pooltelt.
3. Kui tõendite kogumiseks on vaja isik ära kuulata, korraldatakse ärakuulamine vastavalt artiklis 8 sätestatud tingimustele.
4. Kohus võib kasutada tõenditena eksperdiarvamusi või võtta suulisi ütlusi ainult juhul, kui muude tõendite põhjal ei ole võimalik otsust teha.
Poolte abistamine
1. Liikmesriigid tagavad, et pooled saavad nii praktilist abi vormide täitmisel kui ka üldist teavet Euroopa väiksemate nõuete menetluse kohaldamisala kohta ning üldist teavet selle kohta, millised kohtud on asjaomases liikmesriigis pädevad tegema otsust Euroopa väiksemate nõuete menetluses. Kõnealune abi peab olema tasuta. Käesoleva lõikega ei kehtestata nõuet, mille kohaselt peaksid liikmesriigid andma tasuta õigusabi konkreetse kohtuasja õigusliku hindamise kujul.
2. Liikmesriigid tagavad, et teave lõikes 1 sätestatud abi andmiseks pädevate asutuste ja organisatsioonide kohta oleks kättesaadav kõikides kohtutes, kus on võimalik Euroopa väiksemate nõuete menetlust alustada, ning et selline teave oleks kättesaadav liikmesriikide asjakohastel veebisaitidel.
Dokumentide kättetoimetamine ja muu kirjalik suhtlus
1. Artikli 5 lõigetes 2 ja 6 osutatud dokumendid ning artikli 7 kohaselt tehtud kohtuotsused tuleb kätte toimetada
a) posti teel või
b) elektrooniliste vahendite abil,
i) kui need on tehniliselt kättesaadavad ja lubatavad selle liikmesriigi menetlusõiguses, kus Euroopa väiksemate nõuete menetlust läbi viiakse, ning kui poole, kellele tuleb dokumendid kätte toimetada, alaline elu- või asukoht või peamine elukoht on teises liikmesriigis, siis kõnealuse liikmesriigi menetlusõiguses, ning
ii) kui pool, kellele tuleb dokumendid kätte toimetada, on eelnevalt andnud sõnaselge nõusoleku dokumentide elektrooniliseks kättetoimetamiseks või kellel on seadusjärgne kohustus sellise kättetoimetamisviisiga nõustuda vastavalt selle liikmesriigi menetlusõigusele, kus on asjaomase poole alaline elu- või asukoht või peamine elukoht.
Kättetoimetamist tõendatakse kättesaamise kuupäeva kandva vastuvõtuteatisega.
2. Lõikes 1 nimetamata muu kirjalik suhtlus kohtu ja poolte või muude menetlusosaliste vahel toimub elektrooniliselt ja seda tõendab vastuvõtuteatis, juhul kui elektroonilised vahendid on tehniliselt kättesaadavad ja lubatavad selle liikmesriigi menetlusõiguses, kus Euroopa väiksemate nõuete menetlust läbi viiakse, ning tingimusel, et pool või isik on selliste suhtlusvahendite kasutamisega eelnevalt nõustunud või kui tal on seadusjärgne kohustus sellise suhtlusvahendi kasutamisega nõustuda vastavalt selle liikmesriigi menetlusõigusele, kus on asjaomase poole või isiku alaline elu- või asukoht või peamine elukoht.
3. Lisaks muudele vahenditele, mis on liikmesriigi menetlusõiguses kättesaadavad, et anda lõigete 1 ja 2 kohaselt elektrooniliste vahendite kasutamisele eelnev nõusolek, saab sellise nõusoleku väljendamiseks kasutada ka nõude tüüpvormi A ja vastuse tüüpvormi C.
4. Kui lõike 1 kohane kättetoimetamine ei ole võimalik, võib see toimuda ühel määruse (EÜ) nr 1896/2006 artiklis 13 või 14 sätestatud viisidest.
Kui lõike 2 kohane suhtlus ei ole võimalik või kui see on kohtuasja konkreetsete asjaolude tõttu sobimatu, võib kasutada mis tahes muud Euroopa väiksemate nõuete menetluse toimumiskoha liikmesriigi õiguses lubatud suhtlusviisi.
Riigilõiv kohtumenetluses ja makseviisid
1. Liikmesriigis Euroopa väiksemate nõuete menetluses tasumisele kuuluv riigilõiv ei tohi olla ebaproportsionaalne ega suurem selles liikmesriigis lihtmenetluses kohaldatavast riigilõivust.
2. Liikmesriigid tagavad, et pooled saavad riigilõivu tasuda kaugmakse teel, mis võimaldab pooltel teha makse ka muust liikmesriigist kui kohtu asukoha liikmesriik, võimaldades vähemalt üht järgmistest makseviisidest:
a) pangaülekanne,
2. Artikleid 15a ja 16 kohaldatakse igasuguse kaebuse suhtes.
Kohtuotsuse läbivaatamine erandjuhtudel
1. Kostjal, kes ei ilmunud kohtusse, on õigus esitada avaldus Euroopa väiksemate nõuete menetluse raames tehtud kohtuotsuse läbivaatamiseks kohtuotsuse tegemise liikmesriigi pädevale kohtule juhul, kui
a) kostjale ei toimetatud nõudevormi kätte või kui toimus kohtuistung, ei kutsutud teda sellel osalema piisavalt aegsasti ja sellisel viisil, et ta oleks saanud end kaitsta, või
b) kostjal ei olnud temast olenemata põhjustel võimalik nõuet vaidlustada vääramatu jõu või erakorraliste asjaolude tõttu,
välja arvatud juhul, kui kostja ei vaidlustanud kohtuotsust, mil tal oli selleks võimalus.
2. Läbivaatamise avalduse esitamise tähtaeg on 30 päeva. Tähtaega arvestatakse alates kuupäevast, mil kostja sai kohtuotsuse sisust tegelikult teadlikuks ja tal oli võimalus sellele reageerida, ning hiljemalt alates kuupäevast, mil tehti esimene täitetoiming, mille tulemusel ta kaotas osaliselt või täielikult vara käsutusõiguse. Seda tähtaega ei saa pikendada.
3. Kui kohus lükkab lõikes 1 osutatud läbivaatamise avalduse tagasi põhjusel, et nimetatud lõikes sätestatud läbivaatamise tingimused ei ole täidetud, jääb kohtuotsus jõusse.
Kui kohus otsustab, et läbivaatamine on põhjendatud mõnel lõikes 1 sätestatud põhjustest, on Euroopa väiksemate nõuete menetluses tehtud kohtuotsus tühine. Hagejal säilib siiski õigus aegumistähtaja täielikule või osalisele peatamisele, kui selline peatamine on vastavalt siseriiklikule õigusele kohaldatav.
2. Poole taotlusel annab kohus Euroopa väiksemate nõuete menetluse raames tehtud kohtuotsuse kohta ilma lisakuludeta kinnituse, kasutades selleks IV lisas esitatud tüüpvormi D. Kõnealuse poole taotlusel esitab kohus talle kinnituse mis tahes teises liidu institutsioonide ametlikus keeles, kasutades selleks Euroopa e-õiguskeskkonna portaalis olevat mitmekeelset dünaamilist tüüpvormi. Käesoleva määrusega ei kohustata kohut esitama kinnituse vaba tekstiga väljadele sisestatud teksti tõlget ja/või transliteratsiooni.
b) artikli 20 lõikes 2 osutatud kinnituse ja vajaduse korral selle tõlke kohtuotsust täitva liikmesriigi ametlikku keelde või, kui kõnealuses liikmesriigis on mitu ametlikku keelt, kohtuotsuse täitmise taotlemise asukoha kohtu või menetlustoimingute ametlikku keelde või ühte ametlikest keeltest vastavalt asjaomase liikmesriigi õigusele, või muusse keelde, mille aktsepteerimisest kohtuotsust täitev liikmesriik on teatanud.
Kinnituse keel
1. Iga liikmesriik võib teatavaks teha liidu institutsioonide selle ametliku keele või need ametlikud keeled, mis ei ole tema riigikeeled, kuid mille kasutamist ta võib artikli 20 lõikes 2 osutatud kinnituse puhul aktsepteerida.
2. Artikli 20 lõikes 2 osutatud kinnituses esitatud teavet kohtuotsuse sisu kohta tõlgib isik, kes on kvalifitseeritud tegema tõlkeid ühes liikmesriikidest.
Kohtulikud kokkulepped
Euroopa väiksemate nõuete menetluse käigus kohtu poolt kinnitatud või kohtus sõlmitud kohtulikku kokkulepet, mis on menetluse läbiviimise liikmesriigis täitmisele pööratav, tunnustatakse ja täidetakse teises liikmesriigis samadel tingimustel, kui Euroopa väiksemate nõuete menetluse käigus tehtud kohtuotsust.
Kohtulikele kokkulepetele kohaldatakse mutatis mutandis III peatüki sätteid.
1. Liikmesriigid teatavad 13. jaanuariks 2017 komisjonile,
a) millised kohtud on pädevad tegema otsuseid Euroopa väiksemate nõuete menetluses;
b) millised sidevahendid on vastavalt artikli 4 lõikele 1 Euroopa väiksemate nõuete menetluses lubatud ja kohtutele kättesaadavad;
c) millised asutused või organisatsioonid on pädevad pakkuma praktilist abi vastavalt artiklile 11;
d) millised elektroonilised kättetoimetamisviisid ja sidevahendid on tehniliselt kättesaadavad ja nende menetlusõiguses lubatavad vastavalt artikli 13 lõigetele 1, 2 ja 3 ning millised vahendid, kui üldse, on nende siseriikliku õiguse kohaselt kättesaadavad artikli 13 lõigete 1 ja 2 kohaselt elektrooniliste vahendite kasutamise osas eelneva nõusoleku andmiseks;
e) millistel isikutel või kutsealadel, kui üldse, on seadusjärgne kohustus nõustuda elektrooniliste sidevahendite abil toimuva dokumentide kättetoimetamise või muu kirjaliku suhtlusega vastavalt artikli 13 lõigetele 1 ja 2;
f) kui suur on riigilõiv Euroopa väiksemate nõuete menetluses või kuidas seda arvutatakse, samuti millised on riigilõivu tasumise lubatud makseviisid vastavalt artiklile 15a;
g) kooskõlas artikliga 17, kas nende menetlusõiguses on ette nähtud edasikaebeõigus, millise tähtaja jooksul tuleb kaebus esitada ning millisele kohtule saab kaebust esitada;
h) milline on artikli 18 kohase läbivaatamise taotlemise menetlus ja millised kohtud on selliseks läbivaatamiseks pädevad;
i) milliseid keeli nad artikli 21a lõike 1 kohaselt aktsepteerivad ning
j) milliste ametiasutuste pädevusse kuulub täitmine ning millistel ametiasutustel on pädevus artikli 23 kohaldamise eesmärgil.
Liikmesriigid teavitavad komisjoni kõigist hilisematest muudatustest kõnealuses teabes.
2. Komisjon teeb lõike 1 kohaselt edastatud teabe üldsusele kättesaadavaks kõikide asjakohaste vahendite abil, näiteks Euroopa e-õiguskeskkonna portaali kaudu.
Komisjonil on kooskõlas artikliga 27 õigus võtta vastu delegeeritud õigusakte I–IV lisa muutmiseks.
2. Artiklis 26 osutatud õigus võtta vastu delegeeritud õigusakte antakse komisjonile määramata ajaks alates 13. jaanuarist 2016.
3. Euroopa Parlament ja nõukogu võivad artiklis 26 osutatud volituste delegeerimise igal ajal tagasi võtta. Tagasivõtmise otsusega lõpetatakse otsuses nimetatud volituste delegeerimine. Otsus jõustub järgmisel päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas või otsuses nimetatud hilisemal kuupäeval. See ei mõjuta juba jõustunud delegeeritud õigusaktide kehtivust.
5. Artikli 26 alusel vastu võetud delegeeritud õigusakt jõustub üksnes juhul, kui Euroopa Parlament ega nõukogu ei ole kahe kuu jooksul pärast õigusakti teatavakstegemist Euroopa Parlamendile ja nõukogule esitanud selle suhtes vastuväidet või kui Euroopa Parlament ja nõukogu on enne selle tähtaja möödumist komisjonile teatanud, et nad ei esita vastuväidet. Euroopa Parlamendi või nõukogu algatusel pikendatakse seda tähtaega kahe kuu võrra.
1. Komisjon esitab 15. juuliks 2022 Euroopa Parlamendile, nõukogule ning Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteele käesoleva määruse toimimist käsitleva aruande, milles hinnatakse, kas
a) artikli 2 lõikes 1 osutatud piirväärtuse täiendav suurendamine on asjakohane, et saavutada käesoleva määruse eesmärk, milleks on hõlbustada õiguskaitse kättesaadavust kodanikele ning väikestele ja keskmise suurusega ettevõtjatele piiriüleste kohtuasjade puhul, ning
b) Euroopa väiksemate nõuete menetluse kohaldamisala laiendamine, eelkõige töötasu nõuetele, on asjakohane, et hõlbustada õiguskaitse kättesaadavust töötajatele piiriülestes töövaidlustes tööandjaga, olles analüüsinud sellise laiendamise igakülgset mõju.
Asjakohasel juhul lisatakse aruandele seadusandlikud ettepanekud.
Sel eesmärgil esitavad liikmesriigid 15. juuliks 2021 komisjonile andmed Euroopa väiksemate nõuete menetluse raames esitatud hagiavalduste arvu ja Euroopa väiksemate nõuete menetluses tehtud kohtuotsuste täitmise taotluste arvu kohta.
2. Komisjon esitab 15. juuliks 2019 Euroopa Parlamendile, nõukogule ning Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteele aruande Euroopa väiksemate nõuete menetluse alase teabe levitamise kohta liikmesriikides ning võib esitada soovitusi, kuidas selle menetluse tuntust veelgi parandada.
( 1 ) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 12. detsembri 2012. aasta määrus (EL) nr 1215/2012 kohtualluvuse ning kohtuotsuste tunnustamise ja täitmise kohta tsiviil- ja kaubandusasjades (ELT L 351, 20.12.2012, lk 1).
( 2 ) Nõukogu 28. mai 2001. aasta määrus (EÜ) nr 1206/2001 liikmesriikide kohtute vahelise koostöö kohta tõendite kogumisel tsiviil- ja kaubandusasjades (EÜT L 174, 27.6.2001, lk 1).

matches: Kohus Kohus Kohus Kohus Kohus Kohus kohus kohus kohus kohus