§ 8 Liitumistaotluste läbivaatamine
§ 10 Kinnistu veevärgi ja kanalisatsiooni projekt
§ 12 Ühendtorustiku ning kinnistu veevärgi ja kanalisatsiooni ehitusluba, ehitamine ja kasutusele võtmine
§ 26 Ühisveevärgi ja -kanalisatsiooni kasutamine üldistes huvides
§ 28 Ühisveevärgi ja -kanalisatsiooni kahjustuse või avarii korral vee andmise ja reovee ärajuhtimise piiramine või peatamine
§ 30 Omavoliline veekasutus ja reovee kanaliseerimine
§ 38 Reovee mõõtmine
§ 39 Reovee arvestus
Vastu võetud 20.10.2006 nr 23
Määrus kehtestatakse «Kohaliku omavalitsuse korralduse seaduse» paragrahvi 22 lõike 1 punkti 37 ning «Ühisveevärgi ja -kanalisatsiooni seaduse» paragrahvi 5 lõike 21 ja paragrahvi 8 lõike 4 alusel.
Käesolev ühisveevärgi ja -kanalisatsiooniga liitumise ja nende kasutamise eeskiri (edaspidi määrus) reguleerib kinnistute veega varustamise ning kinnistutelt reovee ärajuhtimise ja puhastamise, samuti avalikelt teedelt, tänavatelt ja väljakutelt sademevee, drenaaživee ning muu pinnase- ja pinnavee ärajuhtimise korraldamist ühisveevärgi ja-kanalisatsiooni kaudu. Määrus sätestab Halinga valla, vee-ettevõtja ning kliendi õigused ja kohustused, samuti ühisveevärgi ja-kanalisatsiooniga liitumise ning selle kasutamise nõuded ja korra Halinga valla territooriumil.
3) heitvesi – kasutusel olnud ja loodusesse tagasijuhitav vesi, samuti kanalisatsiooni kaudu ärajuhitav sademete- ja drenaaživesi ning muu pinnase- ja pinnavesi;
5) kanaliseerimine – reovee kogumine ja ärajuhtimine kanalisatsiooni kaudu;
6) kinnistu – kinnistusraamatusse iseseisva üksusena kantud kinnisasi või hoonestusõigus;
8) kinnistu omanik – kinnisasja omanik, hoonestusõiguse omanik ning ehitise kui vallasasja juurde kuuluva maa omanik või valdaja, samuti erastatavate elamute puhul kuni korteriühistu moodustamiseni kohustatud subjekt;
11) krundistamine – maa-ala kruntideks jaotamine;
12) liitumine – kinnistu veevärgi torustiku ühendamine ühisveevärgi torustikuga või kinnistu kanalisatsiooni ühendamine ühiskanalisatsiooni rajatistega veevarustuse ja reovee ärajuhtimise teenuste kasutamiseks;
13) liitumistasu – ühekordne tasu, mis tuleb kinnistu omanikul maksta kinnistu veevärgi ühendamiseks ühisveevärgiga ning kinnistu kanalisatsiooni ühendamiseks ühiskanalisatsiooniga;
15) peakraan – viimane sulgemisseade ühendustorul enne kinnistu veevärki;
16) peatoru – ühisveevärgi või -kanalisatsiooni torustik, mille kaudu toimub kinnistute veega varustamine või kinnistutelt reovee kanaliseerimine;
17) purgimine – tekkekohast äraveetud reovee ja fekaalide ühiskanalisatsiooni laskmine;
19) reovee kanalisatsioon – ehitised ja seadmed ainult reovee kanaliseerimiseks;
20) sademetevee kanalisatsioon – ehitised ja seadmed sademete- ja drenaaživee ning muu pinnase- ja pinnavee ja puhta heitvee ära juhtimiseks;
23) vaatluskaev – avatava luugi ja põhjasasuva voolurenniga kaev kanalisatsioonitorustikul;
24) vee-ettevõtja – ettevõtja, kes osutab veevarustuse ja reovee ärajuhtimise teenuseid ühisveevärgi ja -kanalisatsiooni abil;
25) vee-ettevõtte klient (edaspidi klient) - kinnistu omanik või valdaja, hoonestusõiguse alusel maakasutaja või ehitise kui vallasasja omanik või valdaja, kelle kinnistu veevärk või kanalisatsioon on ühendatud ühisveevärgi või -kanalisatsiooniga vastava torustikühenduse kaudu ja kellega vee-ettevõtja on sõlminud lepingu ühisveevärgivee võtmiseks või reovee ärajuhtimiseks;
26) vee- või reovee mõõtesõlm – vee või reovee mõõtmiseks ettenähtud vee- või reoveearvesti ja arvesti juurde kuuluvast armatuurist koosnev tehniline sõlm;
28) vääramatu jõud – loodusõnnetus, katastroof, üldstreik, ülestõus, sõda või muu taoline asjaolu, mille saabumist õigussuhte pooled ette ei näinud ega saanud ette näha ega ära hoida;
29) ühenduskraan – veevarustuse ühendustorul peatoru juures asuv sulgur, mis järgneva sulguri puudumisel on ühtlasi peakraaniks;
30) ühendustoru – kinnistu veevärki veega varustav või kinnistu kanalisatsioonist reovett vastuvõttev toru peatorust liitumispunktini;
31) ühisveevärk ja -kanalisatsioon – ehitiste ja seadmete süsteem, mille kaudu toimub kinnistute veega varustamine või reovee kanaliseerimine, mis on vee-ettevõtja hallatav või teenindab vähemalt 50 elanikku. Ühisveevärgi ja -kanalisatsioonina käsitatakse ühisveevärki või ühiskanalisatsiooni eraldi või mõlemat üheskoos. Sademetevee kanalisatsiooni käsitletakse ühiskanalisatsioonina;
32) ühisveevärgi ja -kanalisatsiooni avarii – ühisveevärgi ja -kanalisatsiooni ehitiste või seadmete ettenägematu purunemine või rikkiminek, mille tagajärjel oluliselt halveneb või katkeb klientide veega varustamine ja nende reovee kanaliseerimine, või on ohustatud inimesed, ehitised või keskkond;
33) ühisvoolne kanalisatsioon – ehitised ja seadmed reovee ning sademete- ja drenaaživee ning muu pinnase- ja pinnavee ühiseks kanaliseerimiseks.
(3) Ühisveevärgi vesi on mõeldud kasutamiseks olme, tootmise ning kahjutule kustutamiseks. Vee kvaliteet peab vastama kehtestatud joogivee kvaliteedi nõuetele.
(5) Kinnistu veevärgi ja kanalisatsiooni ühendamine ühisveevärgi ja -kanalisatsiooniga toimub ühisveevärgi ja -kanalisatsiooniga liitumise lepingu (edaspidi liitumisleping) alusel.
Ühisveevärgi ja -kanalisatsiooni ning kinnistu veevärgi ja kanalisatsiooni vahelise piiri määrab liitumispunkt. Liitumispunkt on ühisveevärgi ja -kanalisatsiooni oluline osa.
(1) Liitumispunkt on ühisveevärgi ja -kanalisatsiooni omaniku või valdaja määratud ühisveevärgi ja -kanalisatsiooni ühenduskoht kinnistu veevärgi või kanalisatsiooniga. Liitumispunkt asub avalikult kasutataval maal kuni üks meeter väljaspool kinnistu piiri. Kui liitumispunkti ei ole võimalik määrata eelnimetatud tingimustel, määratakse liitumispunkt ühisveevärgi ja -kanalisatsiooni omaniku või valdaja ja kinnistu omaniku või valdaja kokkuleppel.
(2) Liitumispunktiks veevärgi torustikul on peakraan.
(3) Liitumispunktiks kanalisatsioonitorustikul on kinnistupoolseim vaatluskaev enne kinnistu piiri.
(4) Liitumispunktid fikseeritakse kinnistu plaani koopiale, mis lisatakse liitumis- ja teenuslepingule.
(5) Avalikelt teedelt, tänavatelt ja väljakutelt sademe- ja drenaaživee ning muu pinnase- ja pinnavee ärajuhtimise ehitiste puhul lisatakse liitumispunktide skeem vallavalitsuse ning ühisveevärgi ja -kanalisatsiooni omaniku või valdaja vahelise lepingu juurde.
(6) Kui hoone kanalisatsiooni väljalaskude kogumistorustik on kinnistu hoonestamata ala piiratuse tõttu paigaldatud väljapoole kinnistut tänavale, loetakse liitumispunktiks vaatluskaev, millest toimub äravool peatorusse.
(7) Krundistamata hoonestuse puhul asub liitumispunkt ühisveevärgiga kahe meetri kaugusel hoone välisseinast ja liitumispunktiks ühiskanalisatsiooniga on viimane vaatluskaev, millesse juhitakse hoonest reovett.
(8) Kui ühisveevärgi või -kanalisatsiooni peatoru läbib kinnistut ja sellest hargneb torustik ehitisse, on peakraaniks ühenduskraan või peatorule kõige lähem sulgur, kanalisatsiooni liitumispunktiks aga peatorul hargnemiskohas asuv vaatluskaev.
(9) Olemasoleva hoonestusega krundistamata aladel viiakse ala krundistamisel veevärgi ja kanalisatsioonirajatiste piiritlus kooskõlla krundistatud alade piiritlusega. Kinnistu piiride muutmisel või kinnistu tükeldamisel täpsustatakse ka piiritlust. Kui eeltooduga kaasneb veevärgi ja kanalisatsioonirajatiste ümberehitamise vajadus, esitab vee-ettevõtja vastavad nõuded detailplaneeringu või krundijaotusplaani läbivaatamisel.
(10) Kruntide suuruse ja piiride muutmiseks detailplaneeringuta, kui muudetaval alal asuvad ühisveevärgi ja -kanalisatsiooniga ühendatud rajatised, tuleb klientidel see eelnevalt kooskõlastada vee-ettevõtjaga. Kui sellega seoses tekib vajadus veevärgi ja kanalisatsioonirajatiste ümberehituseks, väljastab vee-ettevõtja tehnilised tingimused koos teostustähtajaga. Kui klient ei järgi eeltoodut või ei pea kinni teostustähtajast, on vee-ettevõtjal õigus käesoleva määruse § 27 lõike 3 kohaselt vee andmine või reovee ning sademetevee kanaliseerimine sulgeda.
(11) Kui vee-ettevõtja või ühisveevärgi ja -kanalisatsiooni omanik või kinnistu omanik või klient taotleb liitumispunkti ümberehitamist, toimub see taotleja kulul.
(1) Ühisveevärgi ja -kanalisatsiooniga kaetud alal on kõigil kinnistu omanikel õigus liituda ühisveevärgi ja -kanalisatsiooniga.
(2) Liitumine ühisveevärgi ja -kanalisatsiooniga toimub kinnistu omaniku või valdaja (edaspidi liituja) poolt ühisveevärgi ja -kanalisatsiooni omanikule või valdajale esitatava liitumistaotluse põhjal koostatud liitumislepingu alusel.
(1) Liitumistaotluse vormi koostab ühisveevärgi ja -kanalisatsiooni omanik või valdaja ja see peab sisaldama:
1) isikuandmeid (nimi või ärinimi, aadress, ettevõtja registrikood või füüsilise isiku isikukood);
3) ndmeid olemasoleva ja kavandatava hoonestuse kohta;
§ 8. Liitumistaotluste läbivaatamine
(1) Ühisveevärgi ja -kanalisatsiooni omanik või valdaja vaatab liitumistaotluse läbi 30 päeva jooksul taotluse saamisest arvates ja esitab taotlejale liitumistingimused.
(2) Juhul kui ühisveevärgi ja kanalisatsiooniga liitumise taotluse rahuldamisega võib kaasneda häireid teiste klientide veega varustamises ja reovee ärajuhtimises ning ühisveevärgi ja -kanalisatsiooni nõuetekohases toimimises, on ühisveevärgi ja -kanalisatsiooni omanikul õigus taotlust mitte rahuldada või rahuldada piiratud ulatuses.
(3) Liituja taotluse rahuldamisest keeldumist või rahuldamist piiratud ulatuses peab ühisveevärgi ja -kanalisatsiooni omanik või valdaja kirjalikult põhjendama 30 päeva jooksul liitumistaotluse saamisest arvates.
(1) Liitumistingimused peavad sisaldama:
2) lubatavat veevõttu ja reovee ärajuhtimise koguseid ning reoveega ära juhtida lubatavaid reoaineid, nende lubatavad kontsentratsioone ja koguseid;
§ 10. Kinnistu veevärgi ja kanalisatsiooni projekt
(1) Kinnistu veevärgi ja kanalisatsiooni projekti (edaspidi liitumisprojekt) koostamisel lähtutakse liitumistingimustest ning see peab vastama «Ehitusseaduses» ja «Halinga valla ehitusmääruses» sätestatule.
(1) Liitumisleping sõlmitakse 30 päeva jooksul pärast liitumisprojekti esitamist.
2) andmeid ühisveevärgi ja -kanalisatsiooni omaniku või valdaja kohta (ärinimi, registrikood, esindaja);
§ 12. Ühendtorustiku ning kinnistu veevärgi ja kanalisatsiooni ehitusluba, ehitamine ja kasutusele võtmine
(1) Ühendustorustiku ning kinnistu veevärgi ja -kanalisatsiooni ehitusloa taotlemine, ühendustorustiku ning kinnistu veevärgi ja -kanalisatsiooni ehitamine ja kasutusele võtmine toimub «Ehitusseaduse» ja «Halinga valla ehitusmääruse» kohaselt.
(2) Ühendustorud ja nende sisselõiked vee- ja kanalisatsiooni peatorusse teeb vee-ettevõtja või ehitaja vee-ettevõtja tehnilise järelevalve all ning vee-ettevõtjaga kooskõlastatud tingimustel tööde eelarvet ja tähtaegu jälgides, pärast liitumistasu kokkulepitud osa laekumist vee-ettevõtja arvele.
1) ühisveevõrgu ja -kanalisatsiooni arendamine vastavalt ühisveevärgi ja -kanalisatsiooni arendamise kavale (välja arvatud «Ühisveevärgi- ja kanalisatsiooni seaduse» § 14 lõike 3 punktis 5 nimetatud piirkonnas);
(2) Liitumistasu võtmise aluseks on kinnistu tarbeks ehitatavate ühendustorude ja liitumispunktide ning kinnistu liitumislepingu liitumistingimuste kohaseks teenustega kindlustamiseks vajaliku ühisveevärgi ja -kanalisatsiooni ehitamise tegelikud kulud.
(2) Kui liituja ühisveevärgi ja -kanalisatsiooni omanik või valdaja ei ole kokku leppinud teisiti, siis maksab liituja või klient liitumistasu 30 päeva jooksul liitumislepingu sõlmimisest.
(3) Liitumislepingujärgsetest maksetähtaegadest mittekinnipidamise korral maksab liituja või klient ühisveevärgi ja -kanalisatsiooni omanikule või valdajale viivist 0,15% päevas tähtajaks tasumata liitumistasust.
(4) Liitumislepingujärgsest ehitustähtajast mittekinnipidamise korral maksab ühisveevärgi ja -kanalisatsiooni omanik või valdaja liitujale või kliendile viivist 0,15% päevas tasutud liitumistasu summalt.
(1) Ühisveevärgi ja -kanalisatsiooniga kaetud alal on kliendil õigus saada ühisveevärgist vett ning juhtida ühiskanalisatsiooni reovett.
(2) Liitumislepingu kohased liitumistingimused ning kinnistu plaani koopia, millel on märgitud liitumispunktid on teenuslepingu sõlmimisel lepingu osaks.
(4) Tähtajatu teenusleping sõlmitakse juhul kui on täidetud käesoleva määruse ning vee-ettevõtte ja liituja vahel sõlmitud liitumislepingu tingimused. Kuni liitumistasu viimase osamakse tasumiseni võib teenuste kasutamiseks sõlmida tähtajalise teenuslepingu.
(5) Tähtajaline teenusleping sõlmitakse, kui toimub ajutine veekasutus ja reovee ärajuhtimine või mõnel muul mõjuval põhjusel, mis on määratud määruses ja liitumislepingus. Otsuse, mille alusel veekasutus ja reovee ärajuhtimine loetakse ajutiseks, teeb vee-ettevõtja.
(6) Käesoleva määruse § 33 lõike 1 kohase tähtajalise teenustelepingu sõlmimiseks esitab klient avalduse ja dokumendi, mis tõendab tähtajalise teenuse kasutamise vajadust. Avalduse alusel väljastab vee-ettevõtja tehnilised tingimused. Paigaldatud torustikud ja seadmed vaatab üle vee-ettevõtja esindaja, kes nende nõuetele vastavuse korral vormistab kasutusele lubamise akti, mille alusel sõlmitakse leping.
(8) Vee-ettevõtja esitab liitujale teenuslepingu projekti 14 päeva jooksul pärast käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud avalduse kättesaamist.
(9) Kui maa on kaasomandis, sõlmitakse ühisveevärgivee võtmiseks või reovee ning sademetevee ühiskanalisatsiooni juhtimiseks üks kirjalik leping kaasomanike enamuse otsuse alusel nende volitatud esindajaga vastavalt «Asjaõigusseadusele». Lepingu üheks pooleks on vastav vee-ettevõtja ja teiseks pooleks kõik kliendid volitatud esindaja kaudu.
(1) Teenusleping lõpetatakse kliendi taotlusel, kui ta edaspidi ei soovi teenuseid kasutada, samuti muudel lepingus ettenähtud juhtudel. Kinnistu omandiõiguse üleminekul teisele isikule on klient kohustatud kirjalikult teatama lepingu lõpetamisest 15 tööpäeva ette. Teenuste kasutamise jätkamisel kinnistu uue omaniku poolt on viimane kohustatud seitsme tööpäeva jooksul kinnistu omandamisest arvates esitama avalduse koos kinnistu omandiõigust tõendavate dokumentidega uue teenuslepingu sõlmimiseks. Vastasel juhul võib vee-ettevõtja lugeda veekasutuse ja reovee kanaliseerimise omavoliliseks.
(1) Vee-ettevõttel on õigus lõpetada kliendiga sõlmitud teenusleping:
1) juhul, kui klient ei ole vee-ettevõtja poolt määratud tähtajaks kõrvaldanud põhjusi, mille tõttu oli kinnistule vee andmine ja reovee kanaliseerimine määruse alusel suletud;
(2) Kui ühe aasta jooksul pärast teenuslepingu lõppemist või lõpetamist ei ole lepingut käesoleva paragrahvi lõike 1 kohaselt uuendatud, on vee-ettevõtjal õigus lahutada kinnistu veevärk ja kanalisatsioon ühisveevärgi ja -kanalisatsioonirajatistest. Kui edaspidi soovitakse veevarustuse ja reovee ärajuhtimise teenuseid taaskasutada, tuleb kinnistu omanikul sõlmida uus liitumisleping.
(1) Vee-ettevõtja peab tagama nii ühisveevärki juhitava kui ka seal oleva vee kvaliteedi ja selle kontrolli vastavalt sotsiaalministri poolt kehtestatud kvaliteedi- ja kontrollinõuetele. Vee-ettevõtja ei vastuta vee kvaliteedi muutuste eest kinnistu veevärgis.
(2) Liitumispunktide veerõhk määratakse vee-ettevõtja poolt, lähtudes valdavast hoonestuskõrgusest ja võrgurajatiste tehnilisest lahendusest. Ühisveevärgiga liitumispunktis minimaalne lubatud veerõhu piirväärtus on 1,5 atmosfääri.
(3) Sisendustoru võib paigaldada, remontida või asendada vee-ettevõtja või nendeks töödeks registreeringut omav ettevõtja vee-ettevõtja tehnilise järelevalve all. Sisendustorul ei tohi olla veevõttu võimaldavat ühendust.
3) sademevee kanalisatsiooni puhul sademe- ja drenaaživee ning muu pinnase- ja pinnavee, samuti muu puhta reovee kanaliseerimiseks teenuslepingus määratud tingimustel.
(2) Ühiskanalisatsiooni torude paigaldussügavus liitumispunktis ja reovee paisutustase on määratud kanalisatsiooni tehnilise lahendusega ja antakse ühiskanalisatsiooniga liitujale teada liitumistingimustes või kliendile teenuslepingus. Kui paisutuskõrgus ei ole määratletud, loetakse selleks kinnistu poolt esimese, ühiskanalisatsiooni juurde kuuluva vaatluskaevu kaanest 10 cm võrra madalam tase. Kui see ei taga kinnistult reovee isevoolset või üleujutusriskita kanaliseerimist, tuleb reovee ümberpumpamine või paisutuskõrgusest allpool asuvate ruumide ja pindade kaitse üleujutuse eest lahendada kinnistu omanikul oma seadmetega ja oma kulul.
(5) Ühiskanalisatsiooni on lubatud kanaliseerida ainult sellist reovett, mille BHT7 ei ületa 500 mg/l. See piirväärtus fikseeritakse ka teenuslepingus.
(6) Kanaliseeritava reovee pH peab jääma vahemikku 6,5-8,5 ning temperatuur ei tohi olla kõrgem kui 40 ºC.
(9) Reovee kanaliseerimisel on keelatud tekitada ühiskanalisatsioonis nii hüdraulilisi kui reostuslikke löökkoormusi.
(1) Loodusesse suunatavale puhastatud heitveele on kehtestatud reoainete piirväärtused, mille ületamisel peab vee-ettevõtja maksma täiendavat saastetasu. Puhastisse suunatav reovee reostustase peab olema vastavuses puhasti võimsusega.
1) proovi võtmise aega ja kohta;
Hinnakoefitsient
(3) Kinnistu omanik peab hoidma lume- ja jäävabad oma puhastusalal ja kinnistul olevad hüdrandikaevude ja peakraani luugid ning hoidma vabad juurdepääsud maapealsetele hüdrantidele vastavuses valla heakorraeeskirjale, samuti hoolitsema peakraani luugi ja ühisveevärgi tähissiltide säilivuse ning nähtavuse eest, nende vigastustest ja kaotsiminekust kohe teatama vee-ettevõtjale.
(5) Vee-ettevõtjal on õigus ühisveevärgi ja -kanalisatsiooni avariide ja remonttööde korral kasutada kinnistu veevärki või kanalisatsiooni teiste kinnistute veega varustamiseks või reovee kanaliseerimiseks tingimusel, et see ei halvenda selle kliendi kasutustingimusi, kelle veevärki või kanalisatsiooni kasutatakse, ning talle hüvitatakse tekkinud kahju.
(9) Kui vee-ettevõtja on tuvastanud, et sademe- ja drenaaživesi või muu pinnase- ja pinnavesi satuvad ülenormatiivse infiltratsiooni ja vee juurdevoolu tõttu või muul teel suures ulatuses kinnistu reoveekanalisatsiooni, on vee-ettevõtjal õigus teostada selle vee kontrollmõõtmist. Kliendil või tema poolt volitatud isikul on õigus kontrollmõõtmise teostamist jälgida. Vee mõõtmisega seotud kulud kannab klient, kui ülenormatiivne infiltratsioon leiab kontrollmõõtmistega kinnitust.
(10) Kinnistu kanalisatsioonil peavad olema allpool ühiskanalisatsiooni paisutustaset paiknevatel reo- ja sademeveeneeludel ning drenaaživee äravoolul kaitseseadmed uputuste vältimiseks.
(1) Ühisveevärgi ja -kanalisatsiooniga ühendatud kinnistu veevärki ja kanalisatsiooni peab klient hoidma sellises korras, et need ei kahjustaks ühisveevärki või -kanalisatsiooni ega takistaks teenuste osutamist.
(2) Ühisveevärgi ja -kanalisatsiooniga ühendatava kinnistu veevärgi ja -kanalisatsiooni vastavust nõuetele on õigus kontrollida vallavolikogu otsusega volitatud isikul. Samuti on samal isikul õigus kontrollida veearvestite seisundit ning kliendi tegevuse vastavust seadusele ja määrusele nende toimimise ja säilivuse tagamisel .
§ 26. Ühisveevärgi ja -kanalisatsiooni kasutamine üldistes huvides
(1) Ühiskanalisatsiooni kaudu avalikelt teedelt, tänavatelt ja väljakutelt sademete- ja drenaaživee ning muu pinnasevee ärajuhtimise kulud ning ühisveevärgil asuvatest tuletõrjehüdrantidest tulekustutusvee ning muu päästetöödeks ja õppusteks kasutatava vee eest tasutakse vastavalt vallavalitsuse ja vee-ettevõtja vahelisele halduslepingule.
(3) Ühisveevärgi tuletõrjehüdrantide korrashoiu eest vastutab vee-ettevõtja. Tuletõrjehüdrante kasutab Lääne-Eesti Päästekeskus (edaspidi päästekeskus) kahjutule tõrjumisel ja vajadusel teistel päästetöödel.
(1) Käesoleva määruse § 21 lõikudes 3 ja 4 toodud nõuete eiramise, samuti sisendustoru lekke kohta koostab ülevaatust teinud vee-ettevõtja esindaja või vallavolikogu volitatud isik sellekohase akti, mille alusel on vee-ettevõtjal õigus sulgeda vee andmine kinnistule vastavalt käesoleva määruse § 27 lõikele 3. Paragrahvi 21 lõike 5 nõuete eiramisel kliendi poolt või lekke ilmnemisel sisendustorust võib vee-ettevõtte sulgeda veeandmise kohe ilma eelteateta.
(2) Vee-ettevõtja võib sulgeda vee andmise kinnistule või kinnistu kanaliseerimise vastavalt käesoleva paragrahvi lõikele 3:
1) kui rikutakse käesoleva määruse § 24 lõike 2 punktide 1, 2 ja 3 nõudeid;
2) kui klient ei ole taganud käesoleva määruse § 24 lõigu 2 punkti 4 kohast juurdepääsu.
(3) Kliendile vee andmise ja reovee kanaliseerimise sulgemine võib toimuda pärast kliendi sellekohast kirjalikku teavitamist vee-ettevõtja poolt, omades selleks vallavalitsuse kirjalikku nõusolekut. Kui vallavalitsus ei ole kahe nädala jooksul pärast vee-ettevõtja poolt esitatud taotlust vee andmise ja reovee kanaliseerimise sulgemise kohta esitanud oma seisukohta, on vee-ettevõtjal õigus kliendile vee andmine ja reovee kanaliseerimine sulgeda. Erandjuhtudel avariiolukorras, vastavalt käesolevas määruses toodule, on vee-ettevõtjal õigus kliendile vee andmine ja reovee kanaliseerimine sulgeda ette teatamata.
(4) Kõigil juhtudel, kus määrus annab vee-ettevõtjale õiguse kliendile vee andmise ja kinnistu reovee kanaliseerimise sulgemiseks, ei vastuta vee-ettevõtja sellest kliendile põhjustatud võimalike kahjude eest. Vee andmine ja reovee kanaliseerimine taastatakse pärast sulgemise põhjuste kõrvaldamist ja vee-ettevõtjale tekitatud kulude tasumist. Omavolilised ühendused taasavamisele ei kuulu.
§ 28. Ühisveevärgi ja -kanalisatsiooni kahjustuse või avarii korral vee andmise ja reovee ärajuhtimise piiramine või peatamine
(3) Vääramatu jõu tagajärjel tekkinud veevarustuse ja reovee ärajuhtimise katkemisel teostab kliendi veega varustamist ja reovee ärajuhtimist vee-ettevõtja vastavalt antud valdkonna eest vastutava vallavalitsuse ametiisiku korraldustele.
(4) Vee-ettevõtja ei vastuta kliendile vee andmise ja reovee vastuvõtu vähenemise või katkemise ning üleujutuste ja nendest põhjustatud võimalike kahjude eest, kui see on toimunud vääramatu jõu tekitatud avarii tulemusena. Kui vee-ettevõtja on ühisveevärgi hooldus- või remonditööde käigus põhjustanud kliendi kinnistu veevärgile ja- kanalisatsioonile kahjustusi või kinnistu ruumide üleujutusi, korvab vee-ettevõtja kliendile kahjustuste kõrvaldamise kulutused.
(1) Mis tahes torustiku ühendust (ka ajutist voolikühendust) ühisveevärgi ja -kanalisatsiooniga, mis on tehtud ilma liitumislepinguta või teenuslepinguta ja tehnilise järelevalveta, loetakse omavoliliseks ühenduseks.
2) kliendi või kinnistu omanikul, kelle tarbeks ühendus tehti, tuleb vee-ettevõtjale hüvitada kahju vastavalt käesoleva määruse § 30 lõikudes 3 ja 4 ning § 31 lõikes 4 toodud arvestuskorrale ning lisaks tasuda ühenduse sulgemise kulud ja hüvitada ühisveevärgi ja -kanalisatsiooni rajatistele tekitatud kahju.
(3) Omavolilise ühenduse kestvus arvutatakse ajast, mil ühendus tehti. Kui vee-ettevõtjal pole seda küllaldaste tõendite puudumisel võimalik määratleda, loetakse kestvuseks üks aasta, veevõtu korral tuletõrjehüdrantidest üks kuu.
§ 30. Omavoliline veekasutus ja reovee kanaliseerimine
2) on eemaldatud või rikutud torustikule, sulguritele, tuletõrjesüsteemile, vee- või reoveemõõtesõlme vee-ettevõtja pandud plommid, välja arvatud käesoleva määruse § 24 lõikes 8 toodud juhud;
(2) Omavolilise veekasutamise ja reovee kanaliseerimise ilmnemisel koostab ülevaatust teinud vee-ettevõtja või volikogu poolt volitatud isik sellekohase akti ning kinnistule vee andmise ja reovee kanaliseerimise võib vee-ettevõtja sulgeda ette teatamata. Eemaldatud plommi asendamise eest tasub klient või kinnistu omanik.
(3) Omavolilise veekasutuse ilmnemisel tasub klient või kinnistu omanik vee-ettevõtjale hüvitust toru läbilaskevõime järgi avamis-, plommi eemaldamis-, rikkumis- või ühenduskohas arvestusega, et toru töötab kogu ristlõikega 24 tundi ööpäevas. Sealjuures võetakse vee kiiruseks torudes siseläbimõõduga 15–20 mm – 0,5 m/s, torudes 25–40 mm – 1,0 m/s ning torudes 50 mm ja suuremad – 1,5 m/s. Kui omavoliliselt kasutatud vett oli võimalik kanaliseerida ühiskanalisatsiooni, lisatakse hüvitusele tasu selle kanaliseerimise eest. Hüvitus arvutatakse lähtudes vastavale tarbijagrupile kehtestatud teenustasust reovee ärajuhtimise eest.
3) sademe-, drenaaživee ning muu pinnase- ja pinnavee kanaliseerimisel ühisvoolsesse või sademevee kanalisatsiooni vastavalt käesoleva määruse § 32 lõike 5 punktis 2 toodud arvestuskorrale;
4) käesoleva paragrahvi lõike 1 punkti 8 kohase omavolilise reovee kanaliseerimise korral vastavalt käesoleva määruse § 29 lõikele 4.
(3) Kui omavoliline veekasutamine ja reovee kanaliseerimine on tekkinud teenuslepingu lõppemise, lõpetamise või kinnistu omaniku vahetuse tõttu, on vee-ettevõtjal õigus sulgeda kinnistule vee andmine ja kinnistu reovee kanaliseerimine vastavalt käesoleva määruse § 27 lõikele 3.
(5) Omavoliliseks veekasutuseks ei loeta käesoleva määruse § 26 lõikes 3 ja § 24 lõikes 8 toodud juhtusid tingimusel, kui peeti kinni samas toodud nõuetest. Plommide tagasipaigalduse kulud käesoleva määruse punktis § 24 lõikes 8 toodud juhtudel kannab klient.
(5) Käesoleva paragrahvi lõike 2 kohaste keelatud ühenduste ilmsikstulekul määratakse ühenduse kestvus käesoleva määruse § 29 lõike 3 kohaselt ning klient tasub vee-ettevõtjale hüvitust:
1) käesoleva paragrahvi lõikes 2 punktis 3 toodud juhul vastavalt käesoleva määruse § 30 lõike 3 toodud arvestuskorrale;
2) käesoleva paragrahvi lõikes 2 punktis 4 toodud juhul iga sademe- ja drenaaživee ning muu pinnase- ja pinnavee vastuvõtu- või ühenduspunkti pealt (restkaev, kuivendusdrenaaži ühendus, maapinna kaldega korraldatud äravool vaatluskaevu, katuseäravool jne) summas, mis vastab 75 m3 reovee kanaliseerimise teenustasule kuus.
(6) Kui kliendi või kinnistuomaniku poolt keelatud ühenduse tegemise või nende muu süülise tegevuse tõttu on reostunud vesi ühisveevärgis või koormati üle ühiskanalisatsiooni rajatised, hüvitab sellest tulenevad kahjud klient või kinnistu omanik.
(5) Ajutiste torustike kohta kehtivad määruse kinnistu veevärgi ja kanalisatsiooni kohta käivad nõuded ja kliendi kohustused. Ainult suvel kasutatavate torustike puhul ei kehti neile külmumisohuga seonduvad nõuded.
(2) Kinnistu veevärgi ja kanalisatsiooni omanik peab lubama paigaldada kinnistu veevärgile veearvesteid ning tagama nende toimimise ja säilivuse seaduses ning määruses sätestatud korras ja tingimustel.
(1) Veemõõtesõlm peab asuma hoones selle peatorupoolsel küljel, kohe pärast sisendustoru suubumist hoonesse kuivas ja valgustatud ruumis, kus temperatuur ei lange alla +4 ºC.
(5) Vee-ettevõtja monteerib veearvesti omal kulul kliendi nõuetekohasesse veemõõtesõlme viie tööpäeva jooksul pärast lepingu sõlmimist, teostades ka edaspidist veearvesti hooldust ja taatlust. Teenuslepingu lõpetamisel demonteerib vee-ettevõtja veearvesti.
(2) Vee-ettevõtjale kuuluva rikutud (ka külmunud, kuumenenud) või omavoliliselt eemaldatud veearvesti asendab vee-ettevõtja viie tööpäeva jooksul pärast tekitatud kahjude tasumist vee-ettevõtjale kliendi poolt. Veearvesti tehnilise rikke korral, mis ei sõltunud kliendist, asendab arvesti vee-ettevõtja tasuta.
(3) Kui ei ole kinni peetud käesoleva paragrahvi lõike 1 nõuetest, on vee-ettevõtjal õigus sulgeda vee andmine kinnistule vastavalt käesoleva määruse § 27 lõikele 3.
(4) Veearvesti riketest, vigastustest, külmumisest, ülekuumenemist või arvesti ja veemõõtesõlme plommide riknemisest, kaotsiminekust tuleb kliendil kohe teatada vee-ettevõtjale. Eeltoodust kinnipidamisel võib vee-ettevõtja mitte rakendada käesoleva määruse § 30 lõikes 3 toodud hüvituse nõuet.
(6) Vee-ettevõtjal on õigus kehtestada nõudeid veearvestite elektritoite ja –ülekandesüsteemide ning nende plommimise kohta. Nimetatud plomme käsitletakse kui veemõõtesõlme plomme.
(2) Veearvesti rikke korral, kui klient ei ole selles süüdi, arvestatakse tarbitud vett rikke avastamisele eelnenud mõõteperioodi kolme kuu keskmise ööpäevase tarbimise järgi. Juhul kui kliendi tarbimise periood on lühem kui kolm kuud, siis võetakse aluseks kliendi tarbimise perioodi keskmine ööpäevane tarbimine. Nimetatud arvestamiskord kehtib rikke tuvastamise kuu kohta kuni uue arvesti paigaldamiseni.
(6) Päästekeskuse poolt kahjutule tõrjumiseks ning teisteks päästetöödeks ja õppusteks kulutatud veekoguse üle peab arvestust päästeteenistus, esitades igakuiselt vee-ettevõtjale sellekohased andmed.
§ 38. Reovee mõõtmine
(1) Reovee mõõtesõlmega varustatakse kinnistud käesoleva määruse § 39 lõigetes 1 ja 2 toodud juhtudel.
(5) Reovee mõõtesõlme puhul tuleb sarnaselt veemõõtesõlmega kinni pidada käesoleva määruse § 36 lõikes 1 toodud nõuetest. Nõuete eiramisel on vee-ettevõtjal õigus sulgeda vee andmine või reovee kanaliseerimine ühiskanalisatsiooni vastavalt käesoleva määruse § 27 lõikele 3.
§ 39. Reovee arvestus
(1) Kliendilt ühiskanalisatsiooni ärajuhitava reovee kogus võrdsustatakse ühisveevärgist tarvitatud vee kogusega või mõõdetakse eraldi reoveearvestiga. Reovee mõõtmist kasutatakse siis, kui üks lepingupooltest seda soovib või see toimub määruse kohaselt. Kõik mõõtesõlme ehitamise ja hooldusega seotud kulud kannab reovee mõõtmist soovinud pool.
(2) Klient on kohustatud tasuma veevarustuse ja reovee ärajuhtimise teenuste eest vee-ettevõtjale teenuslepingus kokkulepitud ajal vastavalt vee-ettevõtja poolt esitatud arvetele. Kui arve tasumise tähtaeg ei ole kokku lepitud, siis on klient kohustatud tasuma arve kümne päeva jooksul alates arve väljasaatmise päevast . Arve loetakse tasutuks raha laekumise kuupäevast vee-ettevõtja arvelduskontole. Nimetatud tähtaegade ületamisel tasub klient vee-ettevõtjale viivist tasumata arve summast iga tasumise tähtaega ületava päeva eest.
(3) Viivise suurus lepitakse kokku teenuslepingus, kuid see ei või olla suurem kui 0,15% tasumata summalt päevas. Viivist ei tasuta, kui klient ei ole temast olenemata põhjustel saanud arvet või ei ole saanud seda õigeaegselt või esitatud arve on ebaõige.
(5) Pretensioone arvete õigsuse kohta võib klient vee-ettevõtjale esitada kümne tööpäeva jooksul arve kättesaamise päevast. Pretensioonid vaadatakse vee-ettevõtja poolt läbi viie tööpäeva jooksul arvates pretensiooni kättesaamisest. Klient on kohustatud arve tasuma kümne päeva jooksul pärast pretensiooni lahendi kättesaamist.
(6) Veevarustuse ja reovee ärajuhtimise teenuste arve ja muude maksekohustuste tähtajaks täitmata jätmisel on vee-ettevõtjal õigus esitada kliendile viie tööpäeva möödudes kirjalik hoiatus veeandmise ja reovee kanaliseerimise sulgemiseks. Sulgemine toimub käesoleva määruse § 27 lõike 3 kohaselt.
(1) Teenuse hinna kehtestab Halinga Vallavalitsus.
(3) Kehtestatud teenuste hinnad avalikustatakse vähemalt kolm kuud enne nende kehtivuse algust.
(1) Enne käesoleva määruse jõustumist vastuvõetud ühisveevärgi ja -kanalisatsiooniga liitumist ja nende kasutamist reguleerivad õigusaktid kehtivad niivõrd, kuivõrd need ei ole vastuolus seaduse, käesoleva määruse ja muude õigusaktidega.
(2) Enne käesoleva määruse jõustumist sõlmitud teenus- ja liitumislepingud kehtivad niivõrd, kuivõrd need ei ole vastuolus seaduse, käesoleva määruse ja muude õigusaktidega.
(3) Tunnistada kehtetuks Halinga Vallavolikogu 23. novembri 2000. a määrus nr 25 «Ühisveevärgi ja -kanalisatsiooniga liitumise ja nende kasutamise eeskiri».
(4) Määrus jõustub 01. novembril 2006. a.


1. Käitise ja käitaja mõistete määratlemise eesmärgiks on anda neile üheselt mõistetav sisu, millest saab lähtuda kogu seadustiku raames. Enne KeÜS-s üldmõistete sätestamist olid käitise ja käitaja mõisted avatud SVKS-s (mida asendab 1. juunist 2013 THS), kuid üksnes antud seaduse tähenduses, otsese võimaluseta laiendada definitsiooni teistele, samu mõisteid kasutavatele keskkonnaseadustele (nt JäätS, KeHJS ja KeVS). Samuti on sätte eesmärgiks erinevate, kuid sisult samatähenduslike mõistete kaotamine (nt operaator ja installatsioon). KeÜS-s on mõisted defineeritud keskkonnaõiguse vajadustest lähtuvalt. Sätte eesmärgiks ei saa seega pidada käitise ja käitaja mõistete avamist Eesti õigussüsteemis tervikuna. Teistes õigusvaldkondades, näiteks kriminaalõiguses või tsiviilõiguses (vrdl nt VÕS § 185) võivad samade terminite kasutamise taga seista mõnevõrra teistsugused eesmärgid ja põhimõtted, mistõttu ei pruugi KeÜS-s toodud määratlustest lähtumine olla asjakohane. Samas ei saa päriselt välistada KeÜS määratluste abistavat toimet ka keskkonnaseadustikust väljapoole jääva õiguse mõistmisel.
2. Vajadusel on keskkonnaseadustiku eriosas võimalik valdkondlike erisuste väljatoomine, mis käitise ja käitaja mõistete sisu konkreetse regulatsiooni tarbeks täpsustab, sh piirab või laiendab. Mõistete erinev maht on põhjendatud sellega, et lisaks KeÜS-s sätestatud üldistele kohustustele tulenevad eriseadustest konkreetset liiki käitistele erinõuded, mida ei ole vaja kõigile tootjatele rakendada. Niisiis on võimalik, et eriregulatsiooniga arvatakse mingit tüüpi üksused käitise mõiste alt välja või siis loetakse käitiseks ka selliseid üksusi, mis üldregulatsiooni alusel käitise mõiste alla ei mahu. Näiteks THS tähenduses on käitiseks vaid paiksed tehnilised üksused, kus toimub keskkonnakompleksluba nõudev tegevus (THS § 6).
3. Käitise ja käitaja mõisted on vajalikud keskkonnakaitse nõuete täitmise eest vastutaja kindlaks määramiseks. Keskkonnaalastes õigusaktides kasutatakse neid mõisteid seega eelkõige juhul, kui arendatav tegevus nõuab mingite keskkonnanõuete või -tingimuste seadmist, st üldjuhul keskkonnakaitseluba. Mõisted on laialdaselt kasutuses ka EL keskkonnadirektiivides, mistõttu on oluline need Eesti õigusaktidesse üle võtta.
4. Käitise definitsioon koosneb omakorda reast termineist, mille tähendus ei pruugi olla lähemate selgitusteta ilmne. Määratluse keskne element on tootmistegevuse toimumine. „Eesti keele seletav sõnaraamat” (Tallinn, 2009) defineerib tootmist kui tootmisvahendite abil hüviste loomist, toodete valmistamist, tootmisprotsessi. Tootmise alaliikidena toob sõnaraamat välja tööstusliku, põllumajandusliku ja käsitööndusliku tootmise. Tootmine on inimtegevus, mille tulemusel valmib toode – enamasti tarbija vajaduste rahuldamiseks vajalik ese või teenus.
5. Tootmistegevus peab toimuma tehnilises üksuses. Sõna tehniline tähendus on „Eesti keele seletavas sõnaraamatus” avatud kui tehnikasse puutuv, selle rakendustega seotud. Tehnika on omakorda lahti seletatud kui loodusjõudude ja varade rakendamisel põhinevate teadmiste, töövõtete ja oskuste kogum; vastav rakendusteadus. Määravaks on see, et üksus oleks kasutatav konkreetse tootmistegevuse läbiviimiseks. Seejuures ei pea tootmistegevus olema tehnoloogiliselt kuigi kõrgetasemeline või keeruline (IPPC käitise juhis, lk 4).
6. Üksus viitab sellele, et tegemist peab olema ühtse funktsiooniga tervikuga, nii et käitises teostatavaid töid on võimalik kompaktselt juhtida ja ka reguleerida. Käitise mõiste alla hõlmatud tootmiskohta tuleb vaadelda laiemalt kui üksikut ehitist. See hõlmab kogu ühtseks tootmistegevuseks mõeldud ehitiste kompleksi. Näiteks ohtlike ainetega seotud suurõnnetuste ohu ohjeldamise direktiivis nr 96/82/EÜ on käitis määratletud kui kogu käitaja kontrolli all olev ala, kus on ohtlikke aineid ühes või mitmes rajatises (art 3 p 1). Tehniline üksus hõlmab direktiivi art 3 p 2 kohaselt kõiki rajatise tööks vajalikke seadmeid, struktuure, torusid, masinaid, tööriistu, erakasutuses olevaid haruraudteid, dokke, rajatist teenindavaid lossimiskaisid, maabumissildu, ladusid ja muid samalaadseid ehitisi. Sarnase, tehnilise üksuse mõistesse hõlmatud ehitiste ja seadmete loetelu leiab jäätmete põletamise direktiivi 2000/76/EÜ art 3 p-st 4. Käitisteks on eelkõige igasugused tehased ja tootmishooned, sh põllumajanduslikud tootmishooned (laut, sigala jms). Jäätmete põletamine suvalises kohas maapinnal ei tee aga põletuskohast käitist, kuna tegemist pole vastavaks tegevuseks loodud tehnilise üksusega.
7. KeÜS käitise mõistega on hõlmatud nii paiksed kui ka liikuvad tehnilised üksused, milles toimuv tegevus vastab sättes toodud käitise mõiste elementidele. Liikuvaiks tehnilisteks üksusteks võivad olla näiteks laevad, autod või muud masinad, kus tootmistegevus toimub ühest kohast teise liikumise ajal. Paikseteks tehnilisteks üksusteks tuleks seevastu lugeda ka sellised tervikuna ühel kohal seisvad käitised, mille siseselt kasutatav varustus tootmistegevuse ajal liigub. Samuti saab paikseteks üksusteks pidada selliseid käitisi, mida põhimõtteliselt on võimalik liigutada, kuid mis praktikas töötavad pikema aja vältel ühes kohas (IPPC käitise juhis, lk 5).
8. Käitise mõistega on hõlmatud ka tehnilised üksused, milles toimub tootmisega võrdsustatav, tootmisega otseselt liituv ja sellega tehnilises seoses olev tegevus. Tegemist ei ole alternatiivide loeteluga, vaid ühte ja sama tegevust kirjeldavate tunnustega. Tootmisega liituvaks, kuid sellega mitte tehnilises seoses olevaks tegevuseks on näiteks tööstuslikus üksuses asuvail büroopindadel toimuv administratiivtegevus. Käitisega tehnilises seoses olevaks saab seevastu lugeda näiteks rajatisi, mis saavad käitisest elektrit, kuid kui neis toimuv tegevus ei kujuta endast ühtset tootmistegevust käitises toimuvaga, ei ole nad käitise osaks (näited pärinevad IPPC käitise juhisest, lk 45). Tehniline seos ei tähenda tingimata üksuste vahelist füüsilist ühendust. Piisab ka sellest, kui üksused on ühendatud ühtsena vaadeldava tootmisprotsessi kaudu. Tüüpiliste näidetena tootmisega võrdsustatava, sellega otseselt liituva ja tehnilist seost omava tegevuse kohta võib välja tuua tootmisüksust soojuse ja/või elektriga varustavad ehitised, põhiüksust toormaterjaliga varustavad ja materjali ette valmistavad üksused, toodete viimistlemise ja ladustamise ehitised jms (IPPC käitise juhis, lk 6).
9. Käitis pole mitte igasugune tehniline üksus, kus toimub tootmistegevus, vaid üksnes selline, milles tootmisega kaasneb saastamine või saastus. Need mõisted on omakorda avatud KeÜS § 7 lg-tes 4 ja 5. Saastamine on heite väljutamine nii, et see põhjustab keskkonnaohu või keskkonnariski (heite mõiste kohta vt KeÜS § 7 lg 1 kommentaare). Saastus on saastamisest põhjustatud oluline ebasoodne muutus õhu, vee või pinnase kvaliteedis. Kuna keskkonnariski mõiste (KeÜS § 4) juba sisaldab endas ettevaatuspõhimõttest tulenevat teadusliku ebakindluse elementi, on käitise mõiste avamisel kasutatud kaasneb väljendi võib kaasneda asemel. Seega, kuigi näiteks kemikaalide ladustamine iseenesest ei tohiks nõuetekohase teostamise puhul heiteid ega saastust kaasa tuua, tuleb ladustamisüksus sellegipoolest lugeda käitise mõiste alla kuuluvaks, kuna saastus võib kaasneda õnnetusjuhtumite või lekete tagajärjel (IPPC käitise juhis, lk 7).
10. Käitaja on füüsiline või juriidiline isik, kes käitist valdab või töötamas hoiab ja kasutab, omades seejuures määravat kontrolli käitises toimuva tootmistegevuse üle. Valduse mõiste on avatud AÕS §-s 32 – see on tegelik võim asja üle. Oluline pole see, kes on käitise omanik, vaid see, kes käitises tootmistegevust arendab. Näiteks on võimalik, et tootmishoone kuulub isikule, kes seal ise tootmisega ei tegele, vaid rendib pinda ühele või mitmele isikule, kes käitises iseseisvalt tegutsevad.
11. Käitaja on isik, kelle tegevus ei ole allutatud mõnele teisele isikule, vaid kellel on iseseisev otsustusõigus käitises toimuva üle. Käitises tootmistegevust arendava isiku töötajad või alltöövõtjad ei ole seega käitajad. Nad võivad küll käitises vahetult tegutsevate isikutena omada teatavat kontrolli tootmistegevuse üle, kuid käitaja kindlaksmääramisel on oluline see, kellele kuulub määrav kontrolli- ja otsustusõigus. Teisi isikuid oma majandus- või kutsetegevuses kasutava isikuna vastutab käitaja ka oma töötajate või alltöövõtjate tekitatud kahju eest (VÕS § 1054 lg 1), samuti on käitajal kohustus tagada käitises vahetult tegutsevate isikute keskkonnakaitsealane väljaõpe (KeÜS § 19).
12. Välistatud pole ka võimalus, et ühte käitist haldab kaks (või enam) isikut, kelle tegevus pole üksteisele allutatud. Sellisel juhul on kõik need isikud käitajad ning nad on kohustatud täitma KeÜS kolmandas peatükis loetletud nõudeid (näitena võib siinkohal tuua abikaasadest talupidajad). Samuti on võimalik, et ühes käitises (näiteks tehases) toimub mitu üksteisega seotud tootmistegevust, mida teostavad ja kontrollivad erinevad juriidilised isikud. THS § 7 kohaselt on sellisel juhul võimalik anda keskkonnakompleksluba ka käitise osa kasutamiseks. Seejuures ei tulene asjaolust, et käitist haldab mitu käitajat, järeldust, et tegemist on mitme käitisega;(IPPC käitise juhis, lk 10).
13. Kuigi EL keskkonnaalastes õigusaktides on käitaja (ingl k operator) mõiste laialdaselt kasutusel, ei ole sellele antud ühtset ja kõikehõlmavat definitsiooni. Mõiste on enamasti avatud üksnes seoses konkreetsele õigusaktile omaste kindlat liiki käitiste ja tegevustega. Ühise elemendina saab siiski välja tuua käitaja määrava otsustusõiguse käitise tehnilise toimimise üle (vt nt tööstusheidete direktiiv 2010/75/EL, art 3 p 15).
14. Käitises toimuva üle kontrolli omava isikuna vastutab käitaja ka käitise tegevust reguleerivate keskkonnanõuete täitmise eest. Käitaja üldised kohustused on sätestatud KeÜS kolmandas peatükis. Näiteks on käitajal kohustus vältida keskkonnaohtu ja rakendada ettevaatusmeetmeid, kasutada toorainet, loodusvarasid ja energiat säästlikult, tagada käitises töötavate inimeste keskkonnaalane väljaõpe ja teavitada Keskkonnainspektsiooni viivitamatult käitisest lähtuvast olulisest keskkonnahäiringust. Seaduses sätestatud juhtudel on käitajal ka kohustus hankida käitise tegevust reguleeriv keskkonnakaitseluba.


Muutub riigi raamatupidamise üldeeskiri - Raamatupidaja
Muutub riigi raamatupidamise üldeeskiri
Riigi raamatupidamise üldeeskirja muutmine on tingitud arvestuspõhimõtete muutmisest, täpsustamisest ja kontoplaani täiendamisest, aga ka Raamatupidamise seaduses seisuga 01.01.2017 jõustuvate terminite muutustest. Ühtlasi saab üldeeskiri endale uue nimetuse.
Raamatupidamise seaduses tehtud muudatuse tulemusena kuulub üldeeskiri alates 01.01.2017 Eesti finantsaruandluse standardi (endise nimetusega Eesti hea raamatupidamistava) paketti koos teiste Raamatupidamise Toimkonna (edaspidi toimkond) poolt väljaantavate juhenditega, mille koostab ja esitab rahandusministrile kinnitamiseks toimkond.
Muuhulgas muudetakse ka üldeeskirja pealkiri. Uueks pealkirjaks alates 01.01.2017 on „Avaliku sektori finantsarvestuse ja –aruandluse juhend“. Lähtudes uutest nõuetest kinnitas toimkond üldeeskirja kehtiva redaktsiooni ja otsustas esitada käesolevad üldeeskirja muudatused kooskõlastamiseks avaliku sektori üksustele vastavalt Raamatupidamise seaduse § 34 lõigetele 1 ja 2.
Määruse § 1 punktide 1 ja 5 kohaselt asendatakse alates 01.01.2017 määruse senine nimetus „Riigi raamatupidamise üldeeskiri“ nimetusega „Avaliku sektori finantsarvestuse ja –aruandluse juhend“.
Määruse § 1 punkt 2 sätestab normitehnilise muudatuse, millega täpsustatakse üldeeskirja kehtestamise aluseid. Kuna üldeeskiri muutub hiljemalt alates 01.01.2017 toimkonna juhendiks, siis laienevad sellele ilma erisäteteta nõuded, et üldeeskiri peab lähtuma rahvusvaheliste avaliku sektori raamatupidamise standarditest ja olema nendega kooskõlas ning et selles võib põhjendatud juhtudel ette näha erisusi, mille korral peab neid üldeeskirjas kirjeldama ja põhjendama.
Määruse § 1 punktiga 3 asendatakse üldeeskirjas kasutatud väljend „Eesti hea raamatupidamistava“ väljendiga „Eesti finantsaruandluse standard“.
Määruse § 1 punkti 4 kohaselt asendatakse üldeeskirjas mõiste „kohustus“ läbivalt mõistega „kohustis“, k.a liitsõnades. Muudatus vastab raamatupidamise seaduse muudatusele. Mõiste „kohustis“ võeti kasutusele seetõttu, et eristada seda mõiste definitsioonis kasutatud sõnast „kohustus“. Vastavalt raamatupidamise seaduse §-le 3 mõistetakse kohustiste all raamatupidamiskohustuslase eksisteerivaid kohustusi, mis tulenevad mineviku sündmustest ja millest vabanemine eeldatavalt vähendab majanduslikult kasulikke ressursse.
Määruse § 1 punktidega 6–8 muudetakse üldeeskirja § 11 „Majandusaasta aruanne“ lõiget 1, tühistatakse sama paragrahvi lõiked 2 ja 3 ja tehakse senisele praktikale tuginev korrastav muutus lõikes 7. Muudatused kehtivad riigiraamatupidamiskohustuslaste kohta, mitte ülejäänud avaliku sektori üksuste kohta. Seisuga 01.01.2016 riigiraamatupidamiskohustuslaste majandusaasta aruannete kohta jõustunud sätted kehtestasid nn lihtsustatud majandusaasta aruande, mis koosnes mitmesugustest aruannetest, millel olid erinevad esitamise tähtajad. Leiame, et antud sätteid on võimalik ilma aruandluse taset kahjustamata veelgi lihtsustada.
Määruse § 1 punktiga 9 muudetakse üldeeskirja § 18 „Riigiraamatupidamiskohustuslaste üksuste asutamised, lõpetamised ja ümberkorraldamised“ lõige 4 3 . Muudatus puudutab õiglase väärtuse leidmist varade üleandmisel ühelt avaliku sektori üksuselt teisele juhul, kui vara üleandmise eesmärk on tagasirent ja kui rendileping sõlmitakse samasse konsolideerimisgruppi kuuluva üksusega. Muudatuse tulemusena loetakse sel juhul õiglaseks väärtuseks vara üleandja bilansis olev raamatupidamisväärtus. Muudatus lähtub eelkõige konsolideeritud aruandes vara kajastamisest, kus vara tuleb edasi kajastada endises raamatupidamisväärtuses.
Määruse § 1 punkti 10 alusel täiendatakse üldeeskirja § 25 „Toetuste kajastamise üldpõhimõtted“ lõiget 8. Lõige puudutab riigiraamatupidamiskohustuslasi ja nende üksusi, kes saadud toetustega seoses tõstavad kaudsed kulud, mida ei pea dokumentaalselt tõestama, selleks eraldi avatud kulukontodel 508000 ja 555000 ümber, muutes eelarve liiki. Lõiget täiendatakse, kuna praktikas esineb olukordi, kus lisaks välistoetuste kaudsetele kuludele oleks otstarbekas arvestuse liigse keerukuse vältimiseks samamoodi eelarve liiki muuta muudel juhtudel.
Määruse § 1 punkti 11 alusel täiendatakse üldeeskirja § 32 „Muud tegevuskulud“ lõigetega 4 ja 5, millega kehtestatakse riigiasutustele täiendavad nõuded maismaasõidukitega seotud tehingute kajastamiseks. Lõiked kehtivad ainult riigiraamatupidamiskohustuslastele, kes kasutavad riigi ühtset majandusarvestustarkvara SAP. Need ei kehti teistele avaliku sektori üksustele.
Tegemist on halduskoormust lisava nõudega, mis tuleneb vajadusest seirata senisest paremini maismaasõidukitega seotud kulutusi ning teha ettepanekuid majanduslikult otstarbekamate lahenduste leidmiseks transpordikulude valdkonnas. Selleks seatakse nõue kasutada riigiasutuste omandis oleva või renditud või tasuta kasutusse saadud sõidukite korral ressursi/kulukoha koodi. Siiani on koode kasutatud vabatahtlikkuse alusel. Ressursi/kulukoha kood luuakse SAPis tunnusega MS, sellele järgnevad asutuse kolmekohaline tunnus, sidekriips ning sõiduki riiklik registreerimisnumber.
Lisaks ressursi/kulukoha koodi kasutamisele muudetakse kohustuslikuks SAPis olevad mõningad allkontod (8-kohalised kontod).
Määruse § 1 punktide 12 ja 15 kohaselt muudetakse üldeeskirja § 41 „Materiaalse ja immateriaalse põhivara soetus“ lõiget 1 ja lisatakse §-i 58 uus rakendussäte lõikena 15. Sellega tõstetakse materiaalse ja immateriaalse põhivara, kinnisvarainvesteeringute ja bioloogilise vara arvelevõtmise piirmäär 5 000 euroni ilma käibemaksuta. Põhivara soetusmaksumusega alla 5 000 euro kantakse hiljemalt seisuga 31.12.2016 bilansist välja. Seni kehtis piirmäär 2 000 eurot ilma käibemaksuta. Piirmäära ei rakendatud ega rakendata ka edaspidi maa objektidele või maa komponentidele (kinnisvarainvesteeringute korral), mis tuleb võtta põhivarana arvele olenemata maksumusest.
Vabatahtlikult ei ole piirmäära rakendamine kohustuslik ka mälestiste ja muude kunstiväärtusega asjade, sh kunsti-, ajaloo- ning teadusväärtusega asjade 7 korral, mille väärtus aja jooksul ei vähene ning teavikute korral nendes avalikes raamatukogudes, kus teavikute hoidmine ja väljalaenutamine avalikkusele on põhitegevuseks.
Piirmäära tõstmine toimub kooskõlas riigieelarve koostamisel kehtivate põhimõtetega ning see on eelnevalt läbi räägitud Rahandusministeeriumi ja Riigikontrolliga. Alates 2017. aastast on riigieelarve koostatud lähtudes 5 000 euro suurusest investeeringute soetuse piirmäärast (ilma käibemaksuta). Rakendussätte alusel tuleb põhivara soetusmaksumusega alla 5 000 euro kanda hiljemalt 31.12.2016 bilansist välja, kasutades rahavoo koodi 12 ja kajastades jääkväärtuse amortisatsioonikulude grupis (kontoklassis 61).
Määruse § 1 punktide 13 kuni 15 alusel muudetakse üldeeskirja § 48 „Kohustused ja saadud ettemaksed“ lõige 101 ja tunnistatakse kehtetuks lõige 102 , tehes muudatuse ühises konsolideerimisgrupis rendilepingute klassifitseerimisel. Seni kajastatud kapitalirendilepingute ümberklassifitseerimiseks lisatakse §-i 58 rakendussäte lõikena 16. Muudatuse eesmärk on sätestatud üldeeskirja § 48 lõike 101 muudetud sõnastuses. Nimelt hakatakse ühises konsolideerimisgrupis arvestuse lihtsustamise eesmärgil kajastama renditehinguid kasutusrendina. Praktiline vajadus on tekkinud riigiasutuste poolt RKASile vara üleandmisel, kus riskid jaotatakse riigiasutuste kui rentnike ja RKASi kui rendileandja ja vara korrashoiu eest vastutava üksuse vahel.
Kuna siiamaani on ühises konsolideerimisgrupis osa rendilepingutest olnud kajastatud kapitalirendina, siis lisatakse rakendussäte rendilepingute arvestuspõhimõtte muutmiseks tagasiulatuvalt, kasutades saldoandmikes rahavoo koodi 28. Arvestuspõhimõtte muutmisega ei kaasne vajadust muuta rendilepingu tingimusi.
Määruse § 1 punkti 16 alusel kehtestatakse üldeeskirja lisa 1 „Kontode koodid“ täismahus, kusjuures see võtab arvesse kõiki aasta jooksul toimunud muudatusi. Kontoplaani lisatakse kontod 413600 ja 413610 tulenevalt 01.07.2016 kehtima hakanud töövõimetoetuse seadusest, et eristada uusi sotsiaaltoetuste liike. Kontosid kasutab Töötukassa. Kontoplaani lisatakse uus käibemaksukulu konto 601005, et eristada käibemaksu finantseerimistehingutelt, sh kapitalirendi põhiosalt, mis riigieelarveseaduses kajastub koos kapitalirendi põhiosaga eelarve kontol 206. Lisaks muudetakse kontode nimetused, asendades läbivalt sõna „kohustus“ vastavas käändes sõnaga „kohustis“, k.a liitsõnades.
Määruse § 1 punkti 17 alusel kehtestatakse üldeeskirja lisa 2 „Tehingupartnerite koodid“ täismahus. See võtab arvesse kõiki aasta jooksul toimunud uute tehingupartnerite lisandumisi ja olemasolevate muutusi, sh ühise koodi kasutamisele üleminekuid, asutamisi, soetusi, likvideerimisi, müüki jne.
Määruse § 1 punkti 18 alusel kehtestatakse üldeeskirja lisa 3 „Tegevusalade koodid“ täismahus. Ainsa muudatusena lisatakse hiljemalt alates 01.01.2017 uus kood 05101 - Avalike alade puhastus. Ettepaneku tegevusala koodi lisamiseks tegi Keskkonnaministeerium, kes soovib koodilt 05100 – Jäätmekäitlus (sh prügivedu) eraldada eraldi tegevusala koodile 05101 seni koodil 05100 kajastatud järgmised avalike alade puhastamisega seotud kulud: suvine ja talvine teede ja tänavate, parkimisplatside, ühistranspordipeatuste, sildade, viaduktide, parkide, väljakute, turgude jm avalike alade puhastus, sh olmeprügi kogumine, lume- ja libedusetõrje, abrasiivmaterjali, olmeprügi ja lume äravedu, kastmine, avalike aladega piirneva (näit teemaal oleva) haljastuse hooldus koos olmeprügi koristamisega.
Määruse § 1 punkti 19 alusel kehtestatakse uues versioonis üldeeskirja lisa 5 „Rahavoo koodid“. Muudatus tuleneb vajadusest asendada läbivalt sõna „kohustus“ vastavas käändes sõnaga „kohustis“, k.a liitsõnades.
Määrus jõustub osaliselt alates raamatupidamise seadusesse viidud muudatuste kehtimahakkamisest ning muus osas tavakorras.
URL: http://www.raamatupidaja.ee/uudised/2016/09/21/muutub-riigi-raamatupidamise-uldeeskiri


RT III, 18.06.2019, 1
Vastu võetud 12.06.2019 nr 114
Käskkiri antakse muinsuskaitseseaduse § 14 lõike 1 ja § 19 lõike 1 alusel.
1. Tunnistan kultuurimälestiseks mälestise liigiga arheoloogiamälestis:1.1. Kaubalaeva Bungsberg vrakk (asukoht sisemeri, Soome laht, Tallinna laht, mälestise piiri koordinaadid: 6596874.00 531231.00; 6596855.00 531231.00; 6596855.00 531156.00; 6596874.00 531156.00).
1.2. Allveelaeva M-103 vrakk (asukoht territoriaalmeri, Läänemeri, mälestise piiri koordinaadid: 6565686.00 448641.00; 6565677.00 448651.00; 6565649.00 448611.00; 6565660.00 448603.00).
1.3. Allveelaeva S-12 vrakk (asukoht majandusvöönd, Soome laht, mälestise piiri koordinaadid: 6621566.00 530433.00; 6621539.00 530461.00; 6621514.00 530446.00; 6621491.00 530413.00; 6621501.00 530400.00).
1.4. Allveelaeva Štš-408 vrakk (asukoht territoriaalmeri, Soome laht, mälestise piiri koordinaadid: 6632556.00 620206.00; 6632539.00 620214.00; 6632509.00 620152.00; 6632526.00 620144.00).
2. Kehtestan käskkirja punktides 1.1.–1.4. nimetatud mälestiste piirid ja kaitsevööndid vastavalt kaartidele käskkirja lisades 1–4.
3. Käesoleva käskkirja punktides 1.1.–1.4. nimetatud laevavrakkide kaitsevööndite eesmärk on tagada mälestiste säilimine sobivas ja toetavas keskkonnas.
4. Muinsuskaitseametil teha käesolev käskkiri teatavaks Veeteede Ametile ning kanda mälestiste ja kaitsevööndite andmed kultuurimälestiste registrisse ja Maa-ameti kaardile.
Muinsuskaitseamet algatas laevavrakkide kultuurimälestiseks tunnistamise menetluse 2018. aastal ja koostas laevavrakkide kohta eksperdihinnangud. Eksperdihinnangud koostas Muinsuskaitseameti allveearheoloogia nõunik Krista Karro. Mälestiseks tunnistamise menetluse kestel jõutus 01.05.2019 uus muinsuskaitseseadus, mille normidega kooskõla mälestiseks tunnistamisel on hinnatud. Menetluse läbiviimisel on lähtutud haldusmenetluse seaduse § 5 lõikest 5.
Laevavrakid on rahvusvahelise tähtsusega leiud, mis on seotud mitme riigi ajalooga ning nende kaitse alla võtmisel tuleb muuhulgas arvestada võimalike päritoluriikide huvide ja kaitsepraktikatega.
Käskkirja punktis 1.1 nimetatud laevavrakk kuulub muinsuskaitseseaduse § 12 lõike 2 kohaselt Eesti Vabariigile. Vastavalt kaubandusliku meresõidu koodeksile kaotas omanik õiguse uppunud varale, kui ta ei tõstnud vara üles ühe aasta jooksul peale uppumist.
Punktides 1.2–1.4 nimetatud vrakid kuuluvad Eesti Vabariigile vastavalt Eesti Vabariigi Ülemnõukogu otsusele 23. jaanuaril 1992 (otsus Eesti Vabariigi territooriumil endise NSV Liidu relvajõudude halduses olevate hoonete, rajatiste, relvastuse, lahingutehnika, varustuse ja muu vara Eesti Vabariigi omandiks kuulutamise kohta).
Muinsuskaitseseaduse § 12 lõike 3 kohaselt on riigile kuuluvate veealuste mälestiste valitseja Muinsuskaitseamet.
Muinsuskaitseseaduse § 10 lg 1 kohaselt on riikliku kaitse alla võtmise eelduseks, et kultuuriväärtusega asi või maa-ala esindab Eesti ainelise kultuuripärandi väärtuslikumat osa, millel on teaduslik, ajalooline, kunstiline või muu kultuuriväärtus. Kultuuriväärtuse hindamisel kasutatakse mälestise liikide kriteeriume vastavalt kultuuriministri 15.05.2019 määrusele nr 23 „Mälestise liikide ja muinsuskaitseala riikliku kaitse üldised kriteeriumid ning muinsuskaitsealal asuvate ehitiste väärtusklassid“.
Mälestiseks tunnistamisel on hinnatud vrakkide vastavust arheoloogiamälestise riikliku kaitse kriteeriumitele. Vrakid vastavad arheoloogiamälestise kriteeriumitele. Esiteks on tegu veealuse kultuuripärandiga. Laevavrakkide mälestiseks tunnistamisel on üheks kriteeriumiks veealune asukoht ise, mis rõhutab selle keskkonna pakutavat erilist elamust ja veealuse keskkonna loodud säilimistingimusi. Selle kriteeriumiga on seotud teine kriteerium, milleks on säilitatavus. Vastavalt eespool nimetatud määrusele on eelistatud asja säilitamine algses asukohas. Veealuse kultuuriväärtuse puhul nagu laevavrakk ja seal leiduda võivad esemed on see eriti määrav, kuna veealune keskkond pakub häid säilimistingimusi. Aastakümneid vee all olnud objektide pinnale toomine põhjustaks keskkonnamuutuste tõttu nende kiiret hävinemist. Samuti on laevavrakkide puhul hinnatud kriteeriume nagu olulisus, selektiivsus, originaalsubstantsi säilivus ja tehniline seisukord. Muinsuskaitseameti eksperdihinnangute põhjal vastavad käskkirja punktides 1.1.–1.4. nimetatud neli laevavrakki riikliku kaitse eeldusele ja muinsuskaitseseaduse § 11 lg 3 arheoloogiamälestise mõistele.
Kaubalaev Bungsberg oli Saksa lipu all seilanud kaubalaev, mis hukkus Eesti vetes seoses II maailmasõja sündmustega. Kaubalaeva Bungsberg vrakk on arheoloogiline ajalooallikas, mis kannab endas informatsiooni 20. sajandi keskpaiga ja II maailmasõja aegsest merekaubandusest. Kaubalaeva Bungsberg vrakk on hästi säilinud, kuid sukeldujate seas rahvusvaheliselt tuntud ning seega ilma riikliku kaitseta ohustatud.
Allveelaev M-103 oli Nõukogude Vene sõjaväe allveelaev, mis hukkus Eesti vetes II maailmasõja tegevuse käigus. Allveelaeva M-103 vrakk on arheoloogiline ajalooallikas, mis kannab endas informatsiooni 20. sajandi keskpaiga sõjandusest ja sõjalaevade ehitusest, samuti II maailmasõjast ja sellega seotud sündmustest Eestis. M-103 vrakk on heas seisukorras nõukogude allveelaeva vrakk, mis pakub sellisel kujul ka erilist elamust.
Allveelaev S-12 oli Nõukogude Vene sõjaväe allveelaev, mis hukkus Eesti vetes II maailmasõja tegevuse käigus. Allveelaeva S-12 vrakk on arheoloogiline ajalooallikas, mis kannab endas informatsiooni 20. sajandi keskpaiga sõjandusest ja sõjalaevade ehitusest, samuti II maailmasõjast ja sellega seotud sündmustest Eestis. S-12 vrakk on heas seisukorras nõukogude allveelaeva vrakk, mis pakub sellisel kujul ka erilist elamust.
Allveelaev Štš-408 oli Nõukogude Vene sõjaväe allveelaev, mis hukkus Eesti vetes II maailmasõja tegevuse käigus. Allveelaev Štš-408 vrakk on arheoloogiline ajalooallikas, mis kannab endas informatsiooni 20. sajandi keskpaiga sõjandusest ja sõjalaevade ehitusest, samuti II maailmasõjast ja sellega seotud sündmustest Eestis. Štš-408 vrakk on heas seisukorras nõukogude allveelaeva vrakk, mis pakub sellisel kujul ka erilist elamust.
Nimetatud laevavrakkide kaitse alla võtmise eesmärk on tagada nende pikaajaline säilimine. Kaitse alla võetavate laevavrakkide puhul on võetud arvesse nende kultuuriväärtust, mis seisneb vraki allikaväärtuses, andes informatsiooni nii laevaehituse, meresõidu, kaubanduse kui ka rahvusvaheliste suhete kohta erinevatel ajaloo perioodidel. Laevavrakid on rahvusvaheline pärand ja nende kaitse ja säilimise korraldamine on rannikuriigi kohustus.
Kaitse alla võtmise järel kohalduvad mälestistele muinsuskaitseseaduse asjakohased sätted, mis takistavad laevavrakkide kahjustamist või hävitamist ehitustegevuse, süvendus- või muude tööde käigus ning tagavad võimalike allveearheoloogiliste uuringute teadusliku teostamise erialaspetsialistide poolt. Leevendusi ei teha, kuna kõik tegevused – ehitamine, ankurdamine, traalimine, süvendamistööd ja tahkete ainete kaasamine – võivad laevavrakke mõjutada.
Muinsuskaitseseaduse § 14 lõike 1 kohaselt võib kinnismälestise kaitseks kehtestada kaitsevööndi. Käskkirja punktides 1.1–1.4 nimetatud vrakkide kaitsevööndi määramisel on kaalutud kaitsevööndi vajalikkust, ulatust ja eesmärki. Laevavrakkide kaitsevööndite eesmärk on mälestise säilimine sobivas ja toetavas keskkonnas (looduslikud setted) (§ 14 lg 2 p 1). Kaitsevööndi kehtestamine aitab tagada laevavraki kui arheoloogilise informatsiooni kandja ja seda ümbritseva kultuurkihi säilimise ning kaitse, juurdepääsu ja uurimisvõimalused. Kaitsevööndite ulatus on toodud kaartidel käskkirja lisades. Kaitsevööndi määramine ei mõjuta varem kehtestatud detailplaneeringute ega väljastatud ehituslubade kehtivust.
Lisa 1 Kaubalaeva Bungsberg vrakk. Mälestise ja kaitsevööndi piiri kaart
Lisa 2 Allveelaeva M-103 vrakk. Mälestise ja kaitsevööndi piiri kaart
Lisa 3 Allveelaeva S-12 vrakk. Mälestise ja kaitsevööndi piiri kaart
Lisa 4 Allveelaeva Štš-408 vrakk. Mälestise ja kaitsevööndi piiri kaart


Vändra valla jäätmehoolduseeskiri – Riigi Teataja
Vändra valla jäätmehoolduseeskiri
Vändra valla jäätmehoolduseeskiri - sisukord
§ 4 Jäätmehoolduse arendaja
§ 5 Läheduse põhimõte jäätmekäitluses
§ 7 Jäätmevaldaja kohustused
§ 8 Jäätmete sorteerimise üldnõuded
§ 9 Jäätmete põletamine
§ 10 Korraldatud jäätmeveole üleminek
§ 11 Korraldatud jäätmeveoga liitumise kohustuslikkus
§ 12 Veoettevõtja eri- või ainuõiguse tähtaeg
§ 13 Korraldatud jäätmeveoga hõlmatud jäätmeliik
§ 14 Jäätmevaldaja liitunuks lugemine
§ 15 Kogumismahutid
§ 16 Kogumismahutisse paigutamise keeld
§ 17 Pakendi ja pakendijäätmete käitlemine
§ 19 Suurjäätmed
§ 20 Probleemtooted
§ 21 Vanametall ja metallijäätmed
§ 22 Biolagunevate jäätmete ja reoveesette käitlemine
§ 24 Jäätmete käitlemise üldnõuded
§ 25 Tehnilised nõuded tervishoiuasutuse jäätmehoidlale
7 Ehitus- ja lammutusjäätmete käitlemise nõuded
§ 26 Vastutus ehitusjäätmete nõuetekohase käitlemise eest
§ 27 Ehitusjäätmete käitlemise üldnõuded
§ 28 Ohtlike ehitusjäätmete käitlemine
8 Jäätmete vedu ja kõrvaldamine
§ 30 Kogumismahutite tühjendamissagedus
§ 31 Jäätmeveo aeg
§ 33 Jäätmete kõrvaldamine
9 Vastutus ja järelvalve
§ 35 Vastutus
§ 36 Keskkonnasaastatuse likvideerimine
§ 37 Varasema määruse kehtetuks tunnistamine
Vändra Vallavolikogu
RT IV, 15.02.2013, 62
Vastu võetud 22.01.2008 nr 1
Määrus kehtestatakse "Kohaliku omavalitsuse korralduse seaduse" § 22 lõike 1 punktide 36 5 ja 36 6 ja "Jäätmeseaduse" § 66 lõike 4 ja § 71 lõike 1 ja 2 ning "Pakendiseaduse" § 15 lõike 1 alusel.
(1) Jäätmehoolduseeskiri reguleerib Vändra valla haldusterritooriumil olmejäätmete ja tootmisjääkide kogumist, sorteerimist, vedu, töötlemist, hoidmist, taaskasutamise ja kõrvaldamise korraldamist ning jäätmete tekitaja, territooriumi valdaja, jäätmekäitlusettevõtte ja Vändra valla, kui omavalitsusüksusüksuse vahelisi suhteid jäätmekäitlusalases tegevuses.
(2) Vändra valla jäätmehoolduseeskiri (edaspidi eeskiri) kehtestab jäätmehoolduse korraldamise nõuded, korraldatud jäätmeveoga hõlmatud jäätmeliigid, veopiirkonnad, jäätmete vedamise sageduse ja aja Vändra vallas.
Eeskirjas kasutatakse mõisteid Jäätmeseaduse tähenduses juhul, kui eeskirjast ei tulene teisiti. Käesolevas eeskirjas kasutatavate mõistete sisu seletatakse järgmiselt:
1) Aia- ja pargijäätmete all mõistetakse aedade ja haljasalade hooldamisel tekkinud biolagunevaid jäätmeid nagu rohi, lehed, oksad jne;
2) Taaskasutatavate jäätmete all mõistetakse jäätmeid, mida saab kasutada toorainena, kütusena või muuks otstarbeks (vanapaber, kartong, pakendijäätmed, metallijäätmed ja puidujäätmed);
3) Ehitus- ja lammutusjäätmete all mõistetakse ehituse, remondi ja lammutamise käigus tekkivaid jäätmeid ning väljaveetud pinnast;
4) Jäätmete kogumismahuti all mõistetakse standardset jäätmete kogumiseks kasutatavat mahutit, mida saab jäätmeveovahendiga tühjendada;
5) Jäätmehoidla all mõistetakse lukustatud uksega ruumi või hoonet, kus hoitakse jäätmeid kuni nende üleandmiseni jäätmekäitlusettevõttele;
6) Kompostimise all mõistetakse orgaaniliste jäätmete segamist ja ladestamist ning käitlemist maapinnal või komposteris nende looduslikuks lagundamiseks mullaviljakuse parandamise eesmärgil;
7) Komposteri all mõistetakse orgaaniliste jäätmete lagundamiseks kasutatavat anumat;
8) Jäätmejaama all mõistetakse spetsiaalselt rajatud, tehniliselt varustatud jäätmekäitluskohta (detailplaneeringu ja projekti alusel), kuhu on paigutatud taaskasutatavate ja ohtlike jäätmete kogumiseks ja esmaseks töötlemiseks kogumismahutid;
9) Jäätmepunkti all mõistetakse taaskasutatavate jäätmete (paberi, papi, plasti, klaasi jne) esmaseks kogumiseks mõeldud kohta, kuhu on paigutatud vastavad mahutid, vajadusel piiratud aiaga. Jäätmepunktis ei toimu jäätmete töötlust;
10) Kogumisringi all mõistetakse Vändra valla poolt korraldatud ohtlike jäätmete ja/või suurjäätmete ja/või elektroonikaromude kogumist kindlaks määratud ajal ja kohtades;
11) Territooriumi haldaja all mõistetakse kinnisasja omanikku, hoonestusõigust omavat isikut ning ehitise kui vallasasja omanikku;
12) Jäätmevaldaja on jäätmetekitaja või muu isik või seaduse alusel asutatud muu asutus, kelle valduses on jäätmed;
13) Jäätmetekitaja on isik või seaduse alusel asutatud muu asutus, kelle tegevuse käigus tekivad jäätmed, või isik, kelle tegevuse tulemusel jäätmete olemus või koostis muutub.
(1) Eeskirja eesmärgiks on säilitada Vändra vallas puhas ja tervislik elukeskkond, vähendada jäätmete koguseid ning soodustada jäätmete taaskasutamist.
(2) Eeskiri on täitmiseks kohustuslik kõigile juriidilistele ja füüsilistele isikutele, kes tegutsevad, elavad või viibivad Vändra valla haldusterritooriumil.
(3) Jäätmevaldaja on kohustatud käitlema tema valduses olevaid jäätmeid vastavalt kehtestatud nõuetele või andma need käitlemiseks üle selleks õigust omavale isikule.
§ 4. Jäätmehoolduse arendaja
(1) Jäätmehoolduse arendamist korraldavad Vändra Vallavalitsus (edaspidi vallavalitsus) ja MTÜ Kesk-Eesti Jäätmehoolduskeskus (edaspidi jäätmehoolduskeskus) vastavalt oma pädevusele.
(2) Vallavalitsus korraldab vallas jäätmehooldust ja teostab järelvalvet jäätmekäitluse üle järgmiselt:
1) nõustab valla elanikke ja levitab jäätmealast teavet;
2) kontrollib jäätmete käitlemist, sh liigiti kogumist elamumaa sihtotstarbega kinnistutel, korraldab valla haljasaladel tekkivate aia- ja pargijäätmete kogumist ja kompostimist selleks rajatavatel kompostimisväljakutel;
3) teostab kontrolli valla territooriumi prahistamise üle ja korraldab prahistatud alade korrastamist;
4) kontrollib jäätmekäitluslepingute olemasolu ja jäätmekäitlustoiminguid elamumaa sihtotstarbega kinnistutel.
§ 5. Läheduse põhimõte jäätmekäitluses
Jäätmeid tuleb taaskasutada või kõrvaldada nende tekkekohale võimalikult lähedal asuvas tehnoloogiliselt sobivas ning tervisekaitse- ja keskkonnanõuetele vastavas jäätmekäitluskohas.
§ 7. Jäätmevaldaja kohustused
(1) Jäätmete kogumise, taaskasutamise või lõpliku kõrvaldamise korraldab jäätmevaldaja, v.a. korraldatud olmejäätmeveo korral.
(2) Jäätmevaldaja on kohustatud järgima vallavalitsuse esitatud nõudeid jäätmete segunemise vältimiseks nende tekkekohas ja jäätmete liigiti kogumiseks selleks ettenähtud mahutitesse, jäätmepunktidesse ja jäätmejaama.
(3) Jäätmevaldaja peab kasutama kõiki võimalusi jäätmete koguse ja ohtlikkuse vähendamiseks. Ta peab jäätmeid liigiti koguma, vedama ja taaskasutama või andma need üle jäätmeluba omavale jäätmekäitlusettevõttele eeskirjaga määratud korras.
(4) Jäätmetekitaja ja kinnistu omanik (valdaja) on kohustatud:
1) koguma oma kinnistul tekkinud jäätmed ning teavitama kinnistul asuvaid elanikke ja seal töötavaid isikuid jäätmete sorteerimise ja kogumise korraldusest;
2) omama või rentima piisavas koguses ja suuruses jäätmete kogumismahuteid või kasutama jäätmeveolepingu alusel ühismahuteid. Mahutid ja kogumiskohad peavad vastama käesoleva eeskirja nõuetele;
3) korraldama jäätmete üleandmist jäätmeluba omavale jäätmekäitlejale või taaskasutama või kõrvaldama jäätmed vastavalt kehtivatele nõuetele. Kui jäätmetekitaja, kinnistu omanik ja valdaja on erinevad isikud, registreeritakse nendevaheline kohustuste jaotus üüri-, rendi- või jäätmekäitluslepinguga;
4) võimaluse korral vähendama jäätmete mahtu enne kogumismahutisse asetamist kokkupressimise teel.
(5) Territooriumide haldajad, kinnisvarahalduse ja -hoolduse ettevõtted ja juriidilisest isikust jäätmevaldajad on kohustatud teavitama oma hallatavate hoonete elanikke või oma ettevõtete töötajaid vallas toimivast jäätmehooldussüsteemist ning eeskirja nõuetest.
(6) Juriidilisest isikust jäätmetekitaja on kohustatud:
2) korraldama jäätmekäitlust, ladustamist või üleandmist jäätmekäitlusettevõttele;
3) pidama koguselist ja liigilist arvestust oma tegevusega seotud jäätmete tekke ja käitlemise kohta;
4) käitlema tervishoiu- ja veterinaarteenuse osutamisel tekkinud jäätmeid ja ehitus- ja lammutusjäätmeid vastavalt eeskirja peatükkidele 6 ja 7 toodud korrale;
5) koostama ettevõtte jäätmekava hiljemalt 1.jaanuariks 2008, võttes aluseks Jäätmeseaduse § 44 lg 4, juhul kui:
- ettevõtte tegevuse tagajärjel tekib aastas rohkem kui 10 tonni tavajäätmeid aastas;
- ettevõtte tegevuse tagajärjel tekib aastas rohkem kui 100 kg ohtlikke jäätmeid aastas.
§ 8. Jäätmete sorteerimise üldnõuded
Jäätmetekitaja kogub eraldi taaskasutatavad jäätmed, suuremõõtmelised jäätmed, püsijäätmed, ohtlikud jäätmed, probleemtoodete jäätmed ja segaolmejäätmed.
§ 9. Jäätmete põletamine
(1) Jäätmete põletamine on lubatud ainult selleks jäätmeluba või ohtlike jäätmete käitluslitsentsi omavas ettevõttes.
(2) Jäätmete põletamine väljaspool selleks ettenähtud kohti on keelatud.Küttekolletes võib loata põletada ainult immutamata ja värvimata puitu ning kiletamata paberit ja pappi.
(3) Okste ja prahi põletamine on lubatud jäätmevaldaja kinnistu piires ajavahemikul 1.oktoobrist kuni 1.maini tuulevaikse ilmaga naabreid mittehäirival viisil ja tule tegemise koht peab paiknema vähemalt 15 m kaugusel mistahes ehitisest või põlevmaterjali lahtisest hoiukohast ja vähemalt 30 m kaugusel metsast.
(4) Välikaminas võib oksi ja risu põletada aastaringselt. Okste, risu ja leheprahi põletamine väljaspool oma kinnistu piire on keelatud.
(5) Jaanitule tegemise koht ja kasutatav põletusmaterjal tuleb eelnevalt kooskõlastada Pärnumaa Päästeteenistusega.
(6) Kulu põletamine lubatud kaks nädalat peale lume sulamist.
§ 10. Korraldatud jäätmeveole üleminek
(1) Korraldatud jäätmevedu on segaolmejäätmete kogumine ja vedu valla haldusterritooriumil jäätmehoolduskeskuse korraldatud konkursi korras valitud jäätmekäitlusettevõtte poolt.
(2) Piirkonnad, kust jäätmeid kokku kogutakse ning jäätmekäitluskohad ja isikud, kuhu ja kellele jäätmed üle antakse, sealhulgas sortimisettevõtted ja prügila, määratakse korraldatud jäätmeveoga.
(3) Korraldatud jäätmeveole ülemineku kord ja teostus nähakse ette eraldi valla õigusaktidega.
§ 11. Korraldatud jäätmeveoga liitumise kohustuslikkus
(1) Korraldatud jäätmeveoga liitumine on kohustuslik kõikidele jäätmevaldajatele Vändra Vallavolikogu poolt määratud korraldatud olmejäätmeveoga hõlmatud piirkonnas.
(2) Jäätmevaldaja on ka korteriühistu, selle puudumisel aga kinnisasja, millel asub suvila, elu- või äriruum, omanik.
(3) Liitumine korraldatud olmejäätmeveoga on kohustuslik kogu Vändra valla territooriumil.
(4) Korraldatud jäätmeveoga ei ole hõlmatud tootmismaa sihtotstarbega maaüksused, avaliku ürituse korraldamise luba vajavad üritused ega ühistranspordipeatustes, tänavatel, avalikes parkides, kalmistutel ning haljasaladel paiknevate avalike jäätmemahutite tühjendamine.
§ 12. Veoettevõtja eri- või ainuõiguse tähtaeg
Vändra vallas veoettevõtja leidmiseks korraldatud avalikul konkursil edukaks tunnistatud ettevõtjal on määratud veopiirkonnas jäätmeveo eri-või ainuõigus kuni kolmeks aastaks.
§ 13. Korraldatud jäätmeveoga hõlmatud jäätmeliik
Korraldatud jäätmeveoga hõlmatud jäätmeliigiks on segaolmejäätmed (jäätmekood 20 03 01).
§ 14. Jäätmevaldaja liitunuks lugemine
(1) Jäätmevaldaja loetakse liitunuks korraldatud jäätmeveoga elu- või tegevuskohajärgses veopiirkonnas sõltumata sellest, kas ta on sõlminud jäätmeveolepingu konkursi korras valitud jäätmevedajaga või ei ole seda teinud.
(2) Vallavalitsus võib erandkorras teatud tähtajaks lugeda jäätmevaldaja korraldatud jäätmeveoga mitteliitunuks jäätmevaldaja poolt vallavalitsusele esitatud kirjaliku põhjendatud avalduse alusel. Mitteliitunuks loetud jäätmevaldaja esitab üks kord aastas vallavalitsusele kirjaliku selgituse oma jäätmete käitlemise kohta.
§ 15. Kogumismahutid
(1) Jäätmete kogumiseks tuleb kasutada nõuetele vastavaid kogumismahuteid. Kogumismahuteid tuleb kasutada ümbrust reostamata ja risustamata ning neis sisalduvad jäätmed ei tohi sattuda sademete, lindude ega loomade mõjuvalda.
(2) Jäätmete kogumismahuti peab olema kompaktne, terve, korralikult suletav ning sellele peab olema tagatud juurdepääs. Ümbruskorra saastumise vältimiseks tuleb kogumismahutit puhastada ja desinfitseerida piisavalt sageli, kuid mitte harvemini kui üks kord aastas.
(3) Kogumismahuti puhtuse ja õige kasutamise eest vastutab jäätmevaldaja kui jäätmekäitlusleping ei sätesta teisiti. Kogumismahutite tehnilise korrashoiu tagab mahutite omanik, mahuti nõuetekohase paigutuse ja ümbruse korrashoiu tagab mahuti valdaja.
(4) Kogumismahutina võib kasutada:
1) 80, 100, 120, 140, 240, 360, 370, 600 või 800 liitriseid kaanega ning haaratavaid plastmassist või metallist kogumismahuteid, mida on võimalik tõstemehhanismiga tühjendada jäätmeid kokkupressivasse jäätmeveomasinasse;
2) kaanega varustatud 1,5 m 3 , 2,5 m 3 ja 4,5 m 3 metallist kogumismahuteid, mida on võimalik mehhaanilisel teel tühjendada jäätmeid kokkupressivatesse jäätmeveokitesse või toimetada käitluskohta;
3) presskonteinereid.
(5) Jäätmete kogumismahuti võib olla jäätmevaldaja või territooriumi haldaja omandis või lepingu alusel kasutatav.
(6) Jäätmete kogumismahuti ei tohi olla paigutatud sõidu- või kõnniteele ega häirida muul viisil liikluskorraldust. Rajatud piirded, kaitsed ja alused ei tohi takistada kogumismahuti tühjendamist. Mahutite lukustamise korral peab jäätmevaldaja kindlustama nende avamise tühjenduspäeval.
(7) Segunenud olmejäätmed ning muud kergesti riknevad ja halvasti lõhnavad jäätmed tuleb paigutada mahutisse paber- või kilekottidesse pakitult ning selliselt, et need ei levitaks lõhna, ei põhjustaks ohtu inimestele ega määriks mahuteid.
(8) Erinevate jäätmeliikide kogumiseks tuleb kasutada erinevat värvi jäätmemahuteid:
1) must, hall, roheline - olmejäätmed;
3) sinine - paberi- ja papijäätmed;
4) kollane - pakendijäätmed;
5) punane - ohtlikud jäätmed
(9) Jäätmemahutil peab olema kasutajale nähtavas kohas kiri või märk, mis viitab mahutiga kogutavale jäätmeliigile. Kogumispunktidesse paigutatatud mahutitel peab lisaks olema kirjas mahutit tühjendava ettevõtte nimi ja kontaktandmed.
(10) Olmejäätmete kogumismahutisse on lubatud koguda vaid segaolmejäätmeid, mis kuuluvad kõrvaldamisele.
(11) Kogumismahuti tuleb paigutada krundile või kinnistule, kus jäätmed on tekkinud, välja arvatud juhul, kui jäätmed paigutatakse lepingu alusel kasutatavasse ühismahutisse. Ühismahuti asukoht tuleb kooskõlastada territooriumi valdaja ja vallavalitsusega. Korterelamutega aladel, kus elamutele on moodustatud minimaalse suurusega kinnistud, tohib jäätmemahuteid paigutada väljapoole oma kinnistut ainult vallavalitsuse tingimustel ja kirjalikul loal.
(12) Kogumismahutid peavad paiknema naaberkinnistul paiknevast eluhoonest vähemalt 3 meetri kaugusel, kui naabrid ei lepi kokku teisiti.
(13) Kogumismahutite asukoha valikul tuleb arvestada esteetilisi ja tervisekaitse alaseid aspekte.
(14) Kinnistul või krundil tekkivad jäätmed, mida ei saa kohapeal taaskasutada, tuleb paigutada selle jäätmeliigi kogumiseks ettenähtud jäätmemahutisse. Suurjäätmed võib paigutada ajutiselt mahutite vahetusse lähedusse. Suurjäätmete valdaja korraldab nende äraveo hiljemalt 3 päeva jooksul.
(15) Juhul kui jäätmed ei mahu või neid ei ole mingil muul põhjusel võimalik kogumismahutisse paigutada, on lubatud jäätmete ajutine hoidmine kogumismahuti vahetus läheduses, kus need tuleb äravedamiseks selgelt märgistada.
(16) Ajutine mahutiväline ladestamine ei ole lubatud selliste jäätmete puhul, mis võivad tekitada keskkonnareostust või kahjustada inimeste tervist.
(17) Kogumismahuti tuleb paigutada korralikult suletuna kokkulepitud ajaks jäätmevedajale kättesaadavasse kohta tasasele horisontaalsele alusele sõidutee lähedale nii, et jäätmeveok pääseks takistamatult vähemalt 10 meetri kaugusele. Juurdesõidutee kogumismahuti laadimiskohani peab olema ehitatud selliselt, et kannatab raskeveoki pealesõitu. Jäätmete kogumismahuti ei tohi olla paigutatud sõidu- või kõnniteele ega häirida muul viisil liikluskorraldust. Rajatud piirded, kaitsed ja alused ei tohi takistada kogumismahuti tühjendamist.
(18) Olmejäätmeid hoone seest kogutakse vaid jäätmekäitlusettevõtte ja jäätmetekitaja vahel eelnevalt sõlmitud kokkuleppe kohaselt ja juhtudel, kui tühjendamisele kuuluva kogumismahuti paigutamine välitingimustesse ei ole otstarbekas. Hoonesse paigutatud üldkasutatavad kogumismahutid on soovitav paigutada hea ventilatsiooni, valgustuse ja avatud sissepääsuga ruumi.
(19) Sissepääs jäätmeruumi või katusealusesse peab olema ilma trepi, künnise või muu takistuseta. Jäätmeruumis peab olema küllaldane ventilatsioon ja valgustus. Jäätmeruumi või varikatuse korrashoiu ja puhtuse eest hoolitseb kinnistu valdaja.
(20) Üldkasutatavatesse kohtadesse (kalmistud, ühissõidukite peatused jms) paigutab kogumismahutid vallavalitsus või territooriumi haldaja. Kaupluste, söögikohtade, asutuste sissekäikude ja müügipaviljonide juures peab nende lahtioleku ajal olema kogumismahuti (prügiurn), mille õigeaegse tühjendamise ja korrashoiu eest vastutab haldaja. Avalike ürituste paigad varustab kogumismahutitega ürituse korraldaja, kes vastutab ürituse käigus tekkinud jäätmete nõuetekohase käitlemise eest.
§ 16. Kogumismahutisse paigutamise keeld
2) jahutamata tuhka;
3) lõhkematerjalist koosnevaid ja neid sisaldavaid jäätmeid;
(2) Ülalnimetatud omadustega jäätmed peab jäätmetekitaja või kinnistu haldaja viima selleks ettenähtud kohta (ohtlike jäätmete vastuvõtukohad, spetsiaalsed jäätmete kogumispunktid, muud eraldi määratavad vastuvõtukohad(keskkonnajaam, jäätmejaam)) või andma üle vastavat luba omavale jäätmekäitlejale.
(3) Liiva, tuhka ja pühkmeid võib paigutada kogumismahutisse ja vedada prügilasse, kui need vastavad jäätmekäitlusettevõtte tingimustele ja kui tuhk on jahtunud (temperatuur alla 40 0 C).
(4) Kuum tuhk, temperatuuriga üle 40 0 C, kogutakse selleks ette nähtud kaanega suletavasse mittepõlevast materjalist vahenditesse. Jahutatud või niisutatud tuhka võib tihedas ja vastupidavas pakendis paigutada olmejäätmete kogumismahutisse.
§ 17. Pakendi ja pakendijäätmete käitlemine
(1) Pakendimaterjali lligid on järgmised: klaas, plastik, paber ja kartong, kaasa arvatud kihiline kartong, metall, puit, muu materjal.
(2) Pakendid ja pakendijäätmed tuleb koguda teistest jäätmetest eraldi ja viia selleks ettenähtud kogumispunktidesse. Üleantavad pakendid peavad vastama taaskasutusorganisatsioonide nõuetele - pakendid peavad olema puhtad.
(3) Pakendite ja pakendijäätmete kogumise ja taaskasutamise korraldavad pakendiettevõtjad või nende volitusel taaskasutusorganisatsioonid.
(4) Pakendiettevõtja on kohustatud tasuta tagasi võtma müüdud kauba müügipakendi või pakendijäätmed müügikohas või selle vahetus läheduses, teavitades sellest võimalusest müügikohas nähtavale kohale seatud ja arusaadava kirjaliku teatega.
(5) Juhul, kui mingil põhjusel ei ole võimalik korraldada pakendite ja pakendijäätmete vastuvõtmist oma kinnistu või teenindusmaa piires, võib nende, va. tagatisraha pakendid, vastuvõtmise erandina korraldada kinnistu või teenindusmaa vahetus naabruses vallavalitsuse loal ja tingimustel.
(6) Tagasivõtmise nõue hõlmab vaid pakendit, mille tüüp, kuju ja suurus vastab selles müügikohas müüdava kauba pakendile ja selle kauba müüja poolt üleantava kauba pakendile.
(7) Pakendiettevõtja on kohustatud vältima liigiti kogutud või pakendimaterjali kaupa sorditud tagasivõetava pakendi ja pakendijäätmete segunemist teiste jäätmete või pakendimaterjalidega.
(8) Joogipakendile (klaas- ja plastpudel ning metallpurk) on määratud tagatisraha ehk pant, mis on ühe müügiühiku hinnale lisatud pakendit väärtustav tasu ühe pakendi eest.
(9) Pakend, millele on määratud tagatisraha (tagatisraha suurus kantud pakendile või etiketile) tuleb lõppkasutaja või tarbija poolt tagastada müügikohta või selle vahetus läheduses selleks ettenähtud kohta (taaravastuvõtu punkti, taaraautomaati), kus tagastatakse tagatisraha.
(10) Postimüügiga tegelev pakendiettevõtja peab teavitama lõppkasutajat ja tarbijat tema õigusest tagastada pakend ja pakendijäätmed kauba üleandjale.
(11) Pakendijäätmete veo vastuvõtupunktist käitluskohta korraldab pakendiettevõtja või taaskasutusorganisatsioon ise. Kui pakendiettevõtja ei ole ühinenud taaskasutusorganisatsiooniga, peab ta vedama kogutud pakendijäätmed käitluskohta ise.
(12) Pakendiettevõtjad või taaskasutusorganisatsioonid on kohustatud paigaldama pakendite ja pakendijäätmete, väljaarvatud tagatisrahaga koormatud pakendid, kogumiseks kogumismahutid Vändra valla jäätmekavas kehtestatud asukohtadesse. Kogumispunktide asukohad ja paigaldustingimused kooskõlastatakse vallavalitsusega.
(13) Vändra valla territooriumil asuvate pakendi ja pakendijäätmete kogumismahutite asukohad on ära toodud lisas 1.
(4) Kodumajapidamises tekkinud ohtlikud jäätmed (patareid, akumulaatorid, õlid, õlifiltrid, ravimid, päevavalguslambid, värvid, lakid, lahustid jne) tuleb viia ohtlike jäätmete kogumispunkti või anda ära korraldatud ohtlike jäätmete kogumisringil. Patareide kogumiseks on valla territooriumile paigutatud spetsiaalsed patareide kogumiskastid (vt.lisa 1).
(5) Ohtlike jäätmete kogumispunktis (vt.lisa 1) võetakse vastu ainult kodumajapidamises tekkinud ohtlikke jäätmeid.
(6) Juriidilised isikud korraldavad ohtlike jäätmete kogumiseks mõeldud kogumismahutite paigaldamise ise. Juriidiline isik peab ohtlikud jäätmed üle andma jäätmeluba ja ohtlike jäätmete käitluslitsentsi omavale ettevõttele.
(7) Ohtlikke jäätmeid tuleb säilitada spetsiaalselt kohandatud ja turvaliselt lukustatavas hoones või hoone osas. Mahutid ohtlike jäätmete kogumiseks peavad olema suletavad ja valvatavad. Ajutise säilituspaiga põrand peab olema piisavalt tihe, et vältida avariide korral põrandale sattunud vedelike väljaimbumist.
(9) Ohtlike jäätmete kogumisel tuleb vältida erinevat liiki ohtlike jäätmete segunemist omavahel või tavajäätmetega. Ohtlike jäätmete segunemine omavahel või teiste ainetega on lubatud ainult siis, kui sellega ei kaasne ohtu tervisele ja keskkonnale ning kui see on tehniliselt ja majanduslikult põhjendatud.
(10) Juba segunenud ohtlikud jäätmed tuleb lahutada, kui see on tehniliselt teostatav ja kui sellega ei kaasne ülemääraseid kulutusi ja kui see on vajalik tervisele või keskkonnaohutuse tagamiseks.
(11) Ohtlike jäätmete ajutine säilituspaik peab olema varustatud esmaste avarii likvideerimise ja tulekustutusvahenditega.
(12) Kinnistu valdaja peab paigutama ohtlike jäätmete kogumist reguleerivad juhised kogumispunktis nähtavasse kohta. Juhises peab olema fikseeritud ohtlike jäätmete äraveo kord.
(13) Ohtlike jäätmete säilituspaigas tohib jäätmeid ajutiselt hoiustada kuni ühe aasta vältel.
§ 19. Suurjäätmed
Suurjäätmed on suuregabariidilised ja rasked jäätmed (nt. vana mööbel, vaibad, jalgrattad, WC-potid, vannid, kraanikausid jne) viia nõuetekohasesse prügilasse või jäätmejaama valmimisel piirkondlikku jäätmejaama (vt.lisa 1).
§ 20. Probleemtooted
(1) Probleemtoode on toode, mis keskkonda sattumisel võib põhjustada tervise- või keskkonnahäiringuid. Probleemtoodete nimetused on toodud jäätmeseaduse paragrahvis 25.
(2) Probleemtoodetest tekkivate jäätmete kokkukogumise ja nende taaskasutamise või nende kõrvaldamise kohustus lasub tootjal, kellele laieneb ka endisaegsete jäätmete kogumise ja kõrvaldamise kohustus.
(3) Tootja käesoleva määruse tähenduses on toodete sisseveo või edasimüügiga tegeleja sõltumata tegutsemise eesmärgist või müügiviisist.
(4) Kui Vabariigi Valitsus on tootja vabastanud lõikes 2 toodud kohustustest, siis jäätmehoolduse kulud kannab jäätmevaldaja.
(5) Endisaegsed probleemtooted ja nendest tekkinud jäätmed saab füüsiline isik üle anda Vändra valla ohtlike jäätmete kogumispunkti või jäätmejaama valmimisel piirkondlikku jäätmejaama.
(6) Elektri- ja elektritoodete jäätmed tuleb üle anda MTÜ Eesti Elektroonikaromu kogumispunkti või jäätmejaama (lisa 1).
(7) Vanad autorehvid tuleb üle anda MTÜ Eesti Rehviliidu kogumispunkti või jäätmejaama (lisa 1).
(8) Probleemtoodetest tekkivate jäätmete kogumist korraldavad isikud on kohustatud jäätmevaldajaid teavitama probleemtoodetest tekkivate jäätmete kogumise korrast.
§ 21. Vanametall ja metallijäätmed
Vanametall ja metallijäätmed tuleb üle anda vanametalli kogumisega tegelevale ja vastavat luba omavale ettevõttele, toimetada vastavasse jäätmekäitluskohta või jäätmejaama.
§ 22. Biolagunevate jäätmete ja reoveesette käitlemine
(1) Eraldi kogutud kompostitavad biolagunevad jäätmed (aia ja haljastu biolagunevad jäätmed) tuleb vedada kompostimiseks vastava jäätmeloaga jäätmekäitluskohta. Kinnisel territooriumil tekkivad aia ja haljasalade biolagunevad jäätmed võib kompostida lahtiselt aunas või kompostris. Lahtine kompostaun ja komposter peab paiknema vähemalt 2 meetri kaugusel naaberkinnistust, kui naabrid ei lepi kokku teisiti.
(2) Kompostitavat materjali peab paigutama, ladustama ja käitlema tervisele ja ümbruskonnale kahjutult nii, et see ei põhjustaks kahjurite teket.
(3) Eramutes tekkivaid toidujäätmeid võib kompostida selleks ettenähtud kinnistes kompostrites või lahtistes kompostaunades oma kinnistu piires. Lubatud on üksnes biolagunevate jäätmete kompostimine.
(4) Keelatud on kompostida jäätmeid, mis kahjustavad komposti või muudavad slle kasutamiskõlbmatuks.
(5) Valla avalikult kasutatavatel haljasaladel tekkivaid aia- ja haljastu biolagunevaid jäätmeid (taimed, rohi, lehed, oksad, jne) ei ole lubatud ladestada prügilasse. Need tuleb koguda teistest jäätmetest eraldi ja kompostida selleks rajataval kompostimisväljakul või teistes jäätmeluba omavates jäätmekäitluskohtades. Eramajapidamises tekkivad aia ja haljastusjäätmed on lubatud kompostida oma kinnistu piires, kui on tagatud kompostimiseks vajalikud tingimused.
(6) Heitvee kogumiskaevu (sealhulgas välikäimla) omanik peab tagama selle korrasoleku, veepidavuse ja õigeaegse tühjendamise.
(7) Kogumiskaevude setted ja reovesi tuleb vedada vastavat teenust osutava veeettevõtte poolt reovee vastuvõtu kohta. Heitvee kogumis- ja settekaevude setteid ning (vesi)käimlajäätmeid ei tohi kasutada komposti valmistamiseks ega laotada territooriumile.
(8) Reoveepuhasti jääkmuda tuleb komposteerida selleks rajatud komposteerimisväljakul või anda üle selleks rajatud kohta.
(9) Ökoloogiliste kuivkäimlate jääkmaterjali võib kasutada komposti valmistamiseks.
(10) Juriidilised isikud võivad orgaanilisi jäätmeid kompostida kompostrites või selleks ettevalmistatud väljakutel.
(11) Toidujäätmeid tohib aastaringselt kompostida ainult soojustatud kompostrites.
(12) Biolagunevate jäätmete komposteerimisel tuleb tagada, et toimuksid aeroobsed lagunemisprotsessid. Korrastamata, roiskuva, haisva ja taimehaigusi levitava, keskkonnale ja inimese tervisele ohtliku ja mittesobivasse kohta rajatud komposteerimiskoha peab likvideerima selle omanik. Valla kompostimisväljakul on lubatud kasutada anaeroobset kompostimistehnoloogiat, kui tehnoloogia vastab keskkonnanõuetele.
(13) Biolagunevate köögijäätmete lahtiselt kogumine ja kogumismahutisse lahtiselt kallamine on keelatud. Mahutisse tohib paigutada vaid pakendatud köögijäätmeid.
(1) Käesolev kord määrab kindlaks tervishoiu ja veterinaarteenuse osutamisel tekkivate jäätmete (edaspidi tervishoiu- ja veterinaarjäätmete) käitlemise korra. Korra järgimine on kohustuslik kõikidele Vändra vallas tegutsevatele tervishoiu- ja veterinaarteenuse osutajatele, kus tekivad jäätmed, mis on jäätmeliikide, sealhulgas ohtlike jäätmete nimistus määratletud "inimeste ja loomade tervishoiul või sellega seonduvatel uuringutel tekkinud jäätmetena"
(2) Tervishoiu- ja veterinaarteenuse osutajad peavad välja töötama sisemised juhised jäätmete liigiti kogumiseks ja edasiseks käitlemiseks. Personal, kes vastutab jäätmete liigiti kogumise ja jäätmete edasisse käitlusse suunamise eest, peab saama vajalikku informatsiooni ja/või koolituse, kuidas neid juhiseid järgida.
§ 24. Jäätmete käitlemise üldnõuded
(1) Tervishoiu- ja veterinaarteenuse osutajad Vändra vallas on:
1) hooldusõed, kes teevad hooldust kodus;
2) veterinaararstid.
3) pataloogilised jäätmed;
(3) Tervishoiu- ja veterinaarteenuse osutaja jäätmed tuleb koguda eraldi, pakendada tulenevalt jäätmeliigi eripärast ja anda üle vastavat jäätmeluba omavale jäätmekäitlusettevõttele.
(4) Inimeste ja loomade tervishoiul tekkinud ohtlikud jäätmed tuleb üle anda vastavat luba omavale jäätmekäitlusettevõttele või viia ohtlike jäätmete kogumispunkti.
(5) Jäätmed tuleb viia tekkekohast pakituina teenuse osutaja hoidlasse.
(6) Tervishoiu- ja veteriaarteenuse osutajad peavad pidama arvestust tekkivate jäätmekoguste üle jäätmeliikide kaupa.
§ 25. Tehnilised nõuded tervishoiuasutuse jäätmehoidlale
Veterinaarteenust osutava asutuse jäätmehoidla all mõistetakse muust ruumist eraldatud ruumiosa, milles on loodud tekkivate jäätmete hoidmiseks ja säilitamiseks vajalikud tingimused.
7. peatükk Ehitus- ja lammutusjäätmete käitlemise nõuded
§ 26. Vastutus ehitusjäätmete nõuetekohase käitlemise eest
Ehitusjäätmete nõuetekohase käitlemise eest vastutab jäätmete valdaja.
§ 27. Ehitusjäätmete käitlemise üldnõuded
(1) Ehitusjäätmete valdaja on oma tegevuses kohustatud:
2) korraldama oma jäätmete taaskasutamise või andma jäätmed käitlemiseks üle jäätmeluba omavale ettevõttele. Ohtlike ehitusjäätmete puhul on täiendavalt nõutav ohtlike jäätmete käitluslitsentsi olemasolu;
3) võtma tarvitusele abinõud tolmu tekke vältimiseks ehitusjäätmete paigutamisel mahutitesse või laadimisel veokile;
(2) Eraldi tuleb sorteerida järgmised ehitusjäätmed:
3) metall (eraldi must ja värviline metall);
4) mineraalsed jäätmed (kivid, ehituskivid, tellised, krohv, kips, lehtklaas, jne);
5) raudbetoon ja betoondetailid;
7) ohtlikud ehitusjäätmed liikide kaupa;
(3) Ehitusprojektis peab olema ära toodud:
1) jäätmete hinnangulised kogused ja liigitus vastavalt kehtivale jäätmeloendile,
(4) Juhul, kui ehitusjäätmete tekkekohas puudub võimalus jäätmete sorteerimiseks või see osutub majanduslikult ebaotstarbekaks, võib jäätmed sorteerimata üle anda vastavat teenustööd tegevale jäätmekäitlusettevõttele.
(5) Kui ehitamise käigus tekib jäätmeid rohkem kui 10 m 3 , tuleb ehitise vastuvõtmiseks esitatavatele dokumentidele lisada ehitusjäätmete õiend jäätmete nõuetekohase käitlemise kohta.
(6) Ehitise lammutamiseks peab olema kehtivatele nõuetele vastav lammutusprojekt, mis on kooskõlastatud Vändra Vallavalitsusega ja lammutusluba.
(7) Õiendi vorm ehitus- ja lammutusjäätmete nõuetekohase käitlemise kohta on ära toodud eeskirja lisas 2.
(8) Ehitusjäätmeid ei tohi anda vedamiseks, kõrvaldamiseks või taaskasutamiseks üle isikule, kellel puudub vastav jäätmeluba või kes ei ole ehitusjäätmete vedajana registreeritud. Ohtlike ehitusjäätmete üleandmisel peab lisaks kontrollima ka ohtlike jäätmete käitluslitsentsi olemasolu.
(9) Tekkinud ehitusjäätmed taaskasutatakse või kõrvaldatakse läheduse põhimõtet järgides Vändra vallas või selle lähiümbruses paiknevas ja vastavat jäätmeluba omavas ehitusjäätmete käitluskohas.
(10) Ehitusjäätmete eraldikogumise eesmärk on nende võimalikult suures ulatuses taaskasutamine ja ohtlike jäätmete eraldamine.
(11) Eraldi kogutud ehitusjäätmeid on lubatud tekkekohas taaskasutada või kõrvaldada vastavalt keskkonnaministri määrusega kehtestatud tingimustele.
(12) Liikidesse sorteeritud jäätmed tuleb koguda eraldi ja taaskasutada või anda taaskasutamiseks üle vastavat jäätmeluba omavale jäätmekäitlusettevõttele.
(13) Ehituse tavajäätmete kõrvaldamine väljaspool ametlikke ladustuspaiku nende taaskasutamise eesmärgil (näiteks territooriumi planeerimiseks, jne) on lubatud ainult projekti alusel kinnistu omaniku ja vallavalitsusega kooskõlastatult. Vallavalitsuse kooskõlastust pole vaja, kui saastumata pinnast kasutatakse territooriumi planeerimiseks oma kinnistul või krundil vähem kui 50 m 3 .
(14) Saastumata pinnase ja sortimisel ülejäänud mineraalsete püsijäätmete segu kõrvaldamine väljaspool ametlikke ladestuspaiku nende taaskasutamise eesmärgil (ka territooriumi planeerimiseks) on lubatud ainult kehtivate nõuete kohaselt vormistatud ehitusprojekti ja ehitusloa alusel territooriumi haldaja ja vallavalitsusega kooskõlastatult.
(15) Ehitusel taaskasutatavaid ehitusjäätmed (nt ehituskividena kasutatavad kivid) paigutatakse ehitusjäätmete kogumismahutisse või krundi piires selleks eraldatud maa-alale nende hilisemaks taaskasutamiseks.
(16) Betoonijäätmete, asfaldi, puidu ning eelsorteeritud ehituskivide ja telliste ladestamine prügilasse on keelatud. Purustatult on lubatud nende materjalide kasutamine pinnatäiteks oma kinnistu piires.
(17) Ehituskivid ja tellised tuleb taaskasutada soovitavalt ehituskividena ja tellistena.
(18) Puhtaid puidujäätmeid tuleb taaskasutada või anda puiduhakke valmistamiseks üle vastavat luba omavale ettevõttele.
(19) Kasvupinnas tuleb koorida eraldi ja võimalusel kasutada samal ehitusel haljastamiseks.
§ 28. Ohtlike ehitusjäätmete käitlemine
(1) Ohtlikud ehitusjäätmed, v.a. saastunud pinnas, tuleb koguda liikide kaupa nõuetele vastavatesse mahutitesse, mis on märgistatud vastavalt keskkonnaministri poolt kehtestatud korrale.
(2) Ohtlike ehitusjäätmete kogumismahutisse ei tohi panna vedelaid ohtlikke jäätmeid (värvid, lakid, lahustid, liimid jne).
(3) Asbesti sisaldavad jäätmed tuleb koguda erimärgistusega kinnistesse kogumismahutitesse, et vältida asbestkiu ja -tolmu sattumist keskkonda. Asbesti sisaldavad jäätmed tuleb kõrvaldada vastavat luba omavas jäätmekäitluskohas.
(4) Vedelad ohtlikud jäätmed (kasutuskõlbmatud värvid, lakid, liimid jne) ning nende jäägid tuleb säilitada suletud originaalpakendis või vastavalt märgistatud kindlalt suletavasse mahutisse.
(6) Saastunud pinnast võib kohapeal käidelda nõuetele vastavas jäätmekäitluskohas ohtlike jäätmete käitluslitsentsi omava ettevõtte poolt vallavalitsuse kooskõlastuse alusel.
8. peatükk Jäätmete vedu ja kõrvaldamine
(2) Kui kinnistul või krundil tekkinud jäätmeid ei saa nende kuju või muude omaduste tõttu vedada koos teiste jäätmetega ja need ei ole haaratud korraldatud olmejäätmeveoga, korraldab nende veo käitluskohta jäätmete valdaja, kinnisvarahalduse või -hoolduse ettevõte või territooriumi haldaja vastavalt eeskirja nõuetele.
(3) Juhul kui kinnistu valdaja viib ise oma jäätmed prügilasse, peab ta jäätmete vedamisel järgima kõiki õigusaktides ja käesoleva eeskirjaga sätestatud nõudeid ning tal peab olema prügila valdaja poolt väljaantud kviitung jäätmete üleandmise kohta.
§ 30. Kogumismahutite tühjendamissagedus
(1) Jäätmetekitaja, kinnistu omanik või kinnistu valdaja on kohustatud tellima kogumismahutite tühjendamist sellise sagedusega, mis väldib kogumismahuti ületäitumise, haisu ja kahjurite tekke ning ümbruskonna reostuse ning kandma enda tekitatud jäätmete käitlemise kulud (vt.lisa 3).
(2) Korraldatud jäätmeveoga hõlmatud jäätmete kogumismahutite minimaalne tühjendamise sagedus kehtestatud veopiirkonnas on:
1) eramutes - vähemalt 1 kord kvartalis;
2) korterelamutes - vähemalt 1 kord kuus;
3) ettevõtjatel, juriidilistel isikutel ja asutustel - vähemalt 1 kord kuus.
§ 31. Jäätmeveo aeg
(1) Kogumismahutite tühjendamine ja jäätmete vedu elamupiirkondades on keelatud ajavahemikus 23.00-07.00.
(2) Päevasel ajal peab mahutite tühjendamine toimuma kõige vähem liiklust häirival ajal.
(3) Käesolevas paragrahvis sätestatud nõudeid võib täpsustada vedaja leidmiseks korraldatava avaliku konkursi pakkumise kutse dokumentides.
§ 33. Jäätmete kõrvaldamine
(1) Jäätmete omavoliline ladestamine ja matmine selleks mitte ettenähtud kohtadesse on keelatud.
(2) Prügilasse võib ladestada vaid prügikõlbulikke jäätmeid, sh. neid jäätmeid, mille taaskasutamine ei ole tehnoloogiliselt võimalik ja/või on muude käitlusmoodustega võrreldes ülemäära kulukas.
(3) Prügilasse ladestamisele kuuluvad jäätmed tuleb kõrvaldada Väätsa või Paikuse prügilas või järgides läheduse põhimõtet mõnes muus tehnoloogiliselt sobivas ning tervisekaitse- ja keskkonnanõuetele vastavas jäätmekäitluskohas.
(4) Ladestatavad jäätmed peavad olema eelnevalt sorteeritud.
(5) Jäätmekäitluskohti käitavad ettevõtted on kohustatud korras hoidma jäätmekäitluskoha juurdesõiduteed ja siseteed, vältima nendel rajatistel tolmu teket ja levikut ning jäätmete sattumist väljaspoole käitluskoha maa-ala.
(6) Jäätmete kõrvaldamine väljaspool prügilat või jäätmekäitluskohti on keelatud, välja arvatud oma kinnistu biolagunevad aia- ja toidujäätmed.
(7) Jäätmekäitluskoha haldaja peab pidama arvestust saabunud jäätmekoguste üle detailsusega, mis võimaldab jäätmearuande koostamist ning vajaliku informatsiooni saamist käideldud või ladestatud jäätmete koguste kohta jäätmete üleandjate lõikes.
9. peatükk Vastutus ja järelvalve
Järelvalvet käesoleva eeskirja täitmise üle teostab vallavalitsus keskkonnajärelvalve seaduses sätestatud korras.
§ 35. Vastutus
Eeskirjaga sätestatud nõuete rikkumisel kannavad süüdlased vastutust tulenevalt jäätmeseaduse § 120 kuni § 126 ja pakendiseaduse § 29, 31, 32, 33, 34. Nimetatud väärtegude menetlemisel kohaldatakse karistusseadustiku üldosa ja väärteomenetluse seadustiku sätteid.
§ 36. Keskkonnasaastatuse likvideerimine
(1) Ebaseaduslikult keskkonda viidud jäätmed kõrvaldab ja nendest põhjustatud keskkonnareostuse likvideerimise korraldab jäätmete ebaseaduslikult keskkonda viija (edaspidi saastaja) oma kulul tehtud ettekirjutuse alusel.
(3) Kui saastaja jätab keskkonda viidud jäätmed kõrvaldamata või korraldamata keskkonnareostuse likvideerimise, korraldab jäätmete ja neist põhjustatud saaste likvideerimise saastatud kinnisasja omanik saastaja kulul.
§ 37. Varasema määruse kehtetuks tunnistamine
Tunnistada kehtetuks Vändra Vallavolikogu 15.mai 2001.a. määrus nr.5 "Vändra valla jäätmehoolduse eeskirja kinnitamine".
Määrus jõustub 01.veebruarist 2008.a.
Lisa 1 Jäätmete vastuvõtu kohad
Lisa 2 Jäätmeõiend