text:
Kolmapäev, 13.06.2018, kell 14:00
Kolmapäev, 13. juuni 2018, kell 14:00
1. 14:12 Justiitsminister Urmas Reinsalu poliitiline avaldus seoses isikuandmete kaitse seaduse eelnõu (616 SE) menetlemisega
2. 14:46 Kaitseväeteenistuse seaduse ja teiste seaduste muutmise seaduse eelnõu (607 SE) kolmas lugemine
3. 14:58 Euroopa Parlamendi valimise seaduse ja teiste seaduste muutmise seaduse eelnõu (400 SE) kolmas lugemine
4. 15:21 Perioodi 2014–2020 struktuuritoetuse seaduse ja teiste seaduste muutmise seaduse (ühtse rakendusteenuse loomine) eelnõu (628 SE) kolmas lugemine
5. 15:24 Eesti Haigekassa seaduse ja ravikindlustuse seaduse muutmise seaduse eelnõu (602 SE) kolmas lugemine
6. 15:33 Ametiühingute seaduse ja kollektiivse töötüli lahendamise seaduse muutmise seaduse eelnõu (604 SE) kolmas lugemine
7. 15:35 Autoveoseaduse muutmise seaduse eelnõu (621 SE) kolmas lugemine
8. 15:38 Relvaseaduse, strateegilise kauba seaduse, lõhkematerjaliseaduse ja teiste seaduste muutmise seaduse eelnõu (615 SE) kolmas lugemine
9. 15:45 Liiklusseaduse § 102 täiendamise seaduse eelnõu (635 SE) kolmas lugemine
10. 15:47 Eesti lipu seaduse muutmise seaduse eelnõu (599 SE) kolmas lugemine
11. 15:49 Õiguskantsleri seaduse täiendamise seaduse eelnõu (609 SE) kolmas lugemine
12. 15:55 Välismaalaste seaduse muutmise ja sellega seonduvalt teiste seaduste muutmise seaduse eelnõu (617 SE) kolmas lugemine
13. 16:07 Kiirgusseaduse, keskkonnaseadustiku üldosa seaduse ning töötervishoiu ja tööohutuse seaduse muutmise seaduse eelnõu (623 SE) kolmas lugemine
14. 16:09 Atmosfääriõhu kaitse seaduse muutmise seaduse eelnõu (624 SE) kolmas lugemine
15. 16:11 Jahiseaduse ja halduskoostöö seaduse muutmise seaduse eelnõu (633 SE) kolmas lugemine
16. 16:13 Ülevaade avaliku teenistuse 2017. aasta aruandest
17. 16:52 Kodakondsuse seaduse täiendamise seaduse eelnõu (629 SE) teine lugemine
18. 16:57 Perehüvitiste seaduse muutmise ja sellega seonduvalt teiste seaduste muutmise seaduse eelnõu (652 SE) esimene lugemine
Austatud Riigikogu! Alustame täiskogu kolmapäevast istungit. Kellel on soovi üle anda eelnõusid või arupärimisi? Raivo Aeg, palun!
(Juhataja helistab kella.) Hea eesistuja! Head kolleegid! Riigikogu julgeolekuasutuste järelevalve erikomisjon on teinud tõhusat ja järjekindlat tööd. Tulenevalt julgeolekuasutuste seaduse § 36 lõikest 5 peab komisjon vähemalt üks kord aastas esitama Riigikogule ülevaate komisjoni tegevusest. Tegevuse ülevaade hõlmab ajavahemikku 13. juuni 2017 kuni 12. juuni 2018. Ülevaade on koostatud lähtudes komisjoni peamistest ülesannetest ja funktsioonidest. Põhilised tegevused olid sellel perioodil eelkõige parlamentaarne järelevalve, jätkame regulaarseid asutuste järelevalve-kontrollitoiminguid, julgeolekuasutuste eelarve arutelud, ministrite seadusjärgsed arutelud ja kuulamised, järelevalve jälitus- ja julgeolekuasutuste toimingutest, komisjoni seisukoht julgeolekuasutuste juhi jätkamisest, avalduste ja kaebuste menetlemine. Komisjon pidas 29 istungit, neist neli väljasõiduistungit ja ühe erakorralise istungi. Komisjon kontrollib julgeolekuasutuste toimingute vastavust põhiseadusele. Tänan!
Tänan, härra juhataja! Head Riigikogu liikmed! Eesti Vabaerakonna fraktsiooni nimel annan ma üle puuetega inimeste sotsiaaltoetuste seaduse muutmise seaduse eelnõu. Miks? Täna on meil 2000-ndate 18. aasta. Ja eelnõu läheb tagasi aastasse 2006 ehk siis 12 aasta tagusesse aega, kui viimati tõsteti puuetega laste sotsiaaltoetusi. Tänaseni kehtib – ehk siis 12 aastat on kehtinud – toetus ühel tasemel, see on keskmise puudega lastele 69 eurot ning raske ja sügava puudega lastele 80 eurot kuus. Mis on toimunud aga 12 aastaga, on see, et näiteks elukallidus on tõusnud 47%, palgad on tõusnud 69% jne. Kui me vaatame veel statistikat, siis kui nn tervete lastega pered ja nende vaesuse näit on 18,5%, siis vaesusriskis puudega laste perede hulk on 26%. Mida ütleb seadus? Seadus ütleb seda, et see toetus on ette nähtud puudest tulenevate lisakulude osaliseks hüvitamiseks. Antud hetkel see 12 aastat samal tasemel püsinud toetus seda enam ammu ei ole. Nii et kuna valitsus ei ole tahtnud seda teha, siis teeme meie selle ettepaneku. Aitäh!
Austatud Riigikogu esimees! Head kolleegid! Mul on hea meel üle anda riigieelarve kontrolli erikomisjoni tööaruanne. Ja see aruanne puudutab tegevust ajavahemikul juuli 2017 kuni juuni 2018. Sellel perioodil me pidasime 44 istungit, võtsime menetlusse 27 kontrolliaruannet, oli kaks ühisistungit, kolm väljasõiduistungit. Siinkohal muidugi ma tahan tänada kõiki komisjoni liikmeid aktiivse osalemise eest ja väärtusliku panuse eest, loomulikult Riigikontrolli, kes on meie kõige suurem partner, komisjoni personali ja kõiki, kes on meie komisjoni töös osalenud. Ja võib-olla eraldi veel tooksin välja selle aasta kevadised tegevused, kui me maikuus arutasime oluliselt tähtsa riikliku küsimuse formaadis
riigi eelarvestrateegiat, see minu teada esimest korda, kui Riigikogu saalis selles formaadis riigi eelarvestrateegiat on arutatud. Ja enne kui valitsus riigi eelarvestrateegia valmis saime, andsime ka oma komisjoni sisendi Rahandusministeeriumile, me palusime või me ütlesime, milliseid andmeid ja millisel kujul me tahame riigi eelarvestrateegias näha. Aga selline, see aruanne on siin kirjas, ja mul on hea meel see üle anda.
Austatud Riigikogu esimees! Head kolleegid! Isamaa fraktsiooni nimel on mul au anda üle ühistranspordiseaduse muutmise seaduse eelnõu. Nagu te teate, ühistranspordi valdkonda on raha juurde tulnud, aga põhivaidlus ka siin majas näiteks paar nädalat tagasi maaelu- ja majanduskomisjonis käis suuresti selle ümber, et kuidas ja kes saab anda soodustusi, milline on määruse reeglistik, milline on roll Maanteeametil. Palju vastuolulist selles valdkonnas on tegelikult tekitanud väga selge vajaduse ühistranspordiseaduse muutmiseks ja üle vaatamiseks ja selleks oleme me esitanud vastava eelnõu. Selle eelnõuga siis põhimõtteliselt üksüheselt suurendatakse ühistranspordikeskuste õigusi, õigusi otsustada piletihindade soodustuste üle, tegelikult laekunud piletitulu kasutamise üle kas arendustegevuseks või haldustegevuseks. Paralleelselt võetakse ära vastava valdkonna ministri pädevusest dotatsiooni jagamine ja antakse valitsuse pädevusse, mida saaks teha siis vajadusel kaks korda aastas. See peaks looma täiendavat õigusselgust ja andma kindlustunde just nimelt ühistranspordikeskustele, omavalitsustele, et rakendada Euroopa subsidiaarsusprintsiipi korraldada ühistransporti võimalikult lähedale tarbijale, teenuse kasutajale ja ühtlasi selle teenuse eest ka vastutada. Kontrollima jääks selle eelnõu puhul seda tegevust Maanteeamet. Aitäh!
Lugupeetud eesistuja! Lugupeetud kolleegid! Põhiseadus ütleb, et igaühe omand on puutumatu ja võrdselt kaitstud. Äriseadustik täpsustab, et aktsionäre tuleb võrdsetel asjaoludel kohelda võrdselt. Eesti äripraktikas on paraku aga ilmnenud olukordi, kus vähemusaktsionäride õigused ei ole mitte, mitte ainult ei prevalveeri vähemusaktsionäride õiguste ees, vaid väikeaktsionäride õigused on oluliselt piiratud. Näiteks aktsionärid keelduvad väikeaktsionäridele informatsiooni andma ühingu käekäigu kohta, samuti ei arutata praktikas sageli sisuliselt läbi väikeaktsionäride ettepanekuid, vaid jäetakse need üldkoosolekul piisava kõlapinna puudumise tõttu kõrvale. Väikeosanike ja -aktsionäride õigused ei ole Eestis kehtivas õiguses kaitstud samal määral kui see on üldiselt arenenud riikides tavaks. Näiteks Maailmapanga ettevõtluskeskkonna 2017 "Doing Business" uuringu tulemuse andmetel asub Eesti küll äritegemise lihtsuse poolest 12. kohal, kuid peamise äritegevust takistavate teguritena on välja toodud nõrka maksejõuetusmenetluse reeglistikku, aga ka väike- või vähemusinvestorite kaitset. Täpselt samamoodi on väikeaktsionäride kaitse puudumisega seonduvat probleemi välja toonud ka Maailma Majandusfoorumi iga-aastases konkurentsivõime aruandes "The Global Competitiveness Report". Meie Riigikohus ütles juba aastal 2014, et Eesti seadusandja peab kaaluma väikeaktsionäride jaoks ka kaitsemehhanismide loomist. Siiani ei ole seda paraku seadusandja teinud, mistõttu annan sisse 21 Riigikogu liikme poolt äriseadustiku muutmise seaduse eelnõu, mis tasakaalustab õigusi väikeaktsionäride ja väikeosanike jaoks.
Olen vastu võtnud kolm eelnõu, ühe ülevaate ja ühe tööaruande ja kõigi nendega töö- ja kodukorra seaduse järgi toimetame edasi. Kohaloleku kontroll, palun!
Täiskogul on kohal 87 Riigikogu liiget.
Justiitsminister Urmas Reinsalu on avaldanud soovi esineda tänasel Riigikogu istungil poliitilise avaldusega seoses isikuandmete kaitse seaduse eelnõu 616 menetlemisega. Riigikogu kodu- ja töökorra seaduse § 56 lõike 1 punkti 9 ja lõike 2 alusel täiendan tänase istungi päevakorda ja lisan esimeseks päevakorrapunktiks justiitsminister Urmas Reinsalu poliitilise avalduse. Seoses sellega tutvustan teile ka selle päevakorrapunkti menetluse korda. Kõigepealt tuleb justiitsminister Urmas Reinsalu poliitiline avaldus kuni 20 minutit. Lähtudes kodu- ja töökorra seaduse §-st 155 lõikest 4 on juhatus ja justiitsminister ühisel arusaamisel, et ministrile küsimusi ei esitata. Küll aga pärast ministri poliitilist avaldust avan läbirääkimised fraktsioonide esindajatele. Palun, justiitsminister Urmas Reinsalu!
Lugupeetav parlamendi esimees! Head rahvaesindajad! Siin me siis nüüd oleme. Uut isikuandmete seadust Riigikogule esitledes tõin ma esile objektiivsed põhjused, miks Eesti õiguskord uut seadust vajab. 2016. aasta kevadel kiitis Euroopa Parlament heaks uued andmekaitse reeglid, mis annavad inimestele kontrolli oma isikuandmete üle ja loovad ühtse andmekaitsetaseme kogu Euroopa Liidus. Võrreldes seni kehtinud õiguskorraga laienevad nüüd isikuandmete töötlemise õiguslikud alused. Inimene on selgemalt ja tugevamalt oma andmete peremees. Näiteks on lihtsam juurde pääseda oma andmetele, sh teavitatakse põhjalikumalt sellest, kuidas andmeid töödeldakse ning tagatakse, et asjaomane teave on esitatud selgel ja arusaadaval viisil. Teiseks, uus õigus andmeid üle kanda, mis tähendab isikuandmete hõlpsat ülekandmist teenuseosutajate vahel. Kolmandaks, selgem õigus andmete kustutamisele, ehk n-ö õigus olla unustatud. Neljandaks, õigus teada saada oma isikuandmete ründamisest.
Isikuandmete kaitse uue õiguskeskkonna lähtekoht seisneb selles, et see on vältimatu eeldus digitaalse turu rakendamiseks Euroopas. See on nurgakivi, et me saaksime digitaalset turgu võimestavate üle-euroopaliste reeglitega edasi liikuda. Teiseks, see kindlasti hõlbustab Eesti ettevõtjate tegevust, kes tegelevad kaupade või teenuste müügiga teistes liikmesriikides ja töötlevad ka isikuandmeid. See tähendab, et varasemate ja uutest üsnagi erinevate isikuandmete kaitse reeglite nüansseerituse tõttu pidid Eesti ettevõtjad olema kursis Euroopa Liidu kõigi liikmesriikide nõuetega. Määruse jõustumise järel tuleb juhinduda selles määruses tagatud platvormist ning selline tegevus on ühetaoline.
Tahan rõhutada, et uus isikuandmete seadus – mille lähtekoht, nagu ma viitasin, on uue kehtima hakanud Euroopa andmekaitsemääruse täpsustamine – reguleerib isikuandmete kaitse vallas küsimusi, mis täpsustavad isikuandmete üldmääruses sätestatut, nagu isikuandmete töötlemise seaduslikkus, eri liiki isikuandmete töötlemine ning tingimused, mida kohaldatakse lapse nõusolekule seoses infoühiskonna teenustega, samuti järelevalve ja vastutusega seotud küsimused, ning teise plokina küsimused, mis on jäetud liikmesriikide reguleerida, näiteks isikuandmete töötlemine ajakirjanduslikul eesmärgil, kunstilise ja kirjandusliku eneseväljenduse tarbeks, teadusuuringu ja riikliku statistika vajadusteks, avalikes huvides toimuva arhiveerimise eesmärgil, ka pärast andmesubjekti surma krediidivaldkonnas ning avalikus kohas ning isikute ja vara kaitseks, samuti isikuandmete töötlemine õiguskaitsevaldkonnas.
Hea parlament! Me elame üha enam digitaliseeruvas maailmas. Digimajanduse ja e-riigi areng jääks kängu, kui inimesed ei usaldaks seda, kuidas ettevõtted ja asutused nende andmeid koguvad ja kasutavad. Andmekaitseõiguse eesmärk on luua kindlustunnet, andes inimestele kontrolli enda kohta käivate andmete osas ning pannes paika andmetöötajate kohustused. Kuid andmekaitse ei ole asi iseeneses. Õigus eraelule ja õigus isikuandmete kaitsele ei ole piiramatu. Isikuandmete määrus sätestab selgelt, et õigus andmekaitsele pole absoluutne, vaid seda tuleb kaaluda ja tasakaalustada teiste põhiõigustega, sh sõnavabadusega. Iga ühiskond vajab, et ajakirjanduses saaks kajastada ühiselus olulist vabalt ja ausalt. Seetõttu võimaldab andmekaitseõigus teha ajakirjanduse osas vajalikke erandeid, kui eraellu sekkumiseks on avalik huvi. Niisuguses sõnastuses jõudis see seaduseelnõu ka valitsusest rahvaesindusse. See ei olnud sugugi juhus. Nõnda vastasin ma Riigikogu infotunnis rahvaesindaja Hanno Pevkuri küsimusele, miks otsustas valitsus loobuda terminist "ülekaalukas" seaduseelnõu tekstis. Osundan: "… peame aru saama, et Euroopa andmekaitse määrus väga selge tahtliku valikuna sätestab siin erandi. Liikmesriigid sisustavad andmesubjekti nõusolekuta isikuandmete töötlemist ajakirjandusliku huvi eesmärgil iseseisvalt. Ma pean oluliseks ajakirjandusvabadust ja selle kaitset, sellest lähtuvalt on tehtud ka see muudatus. Loomulikult on ajakirjandusel oma selgelt piiritletud raamid, kuidas ta andmesubjekti nõusolekuta isikuandmeid töötleb. Ma arvan, et selles küsimuses oli see lähtekoht, miks valitsus sellekohase seaduseelnõu sellise muudatusega esitas."
Riigikogu menetluses lisati avaliku huvi ette sõna "ülekaalukas", nagu see on senises seaduses. Iseenesest võib öelda, et ülekaalukas väljendab lihtsalt seda, et põhiõiguste põrkumisel kaalutakse, kumb kaalub teise üle. Õigus eraelule versus avaliku huviga põhjendatav sõnavabadus. Kuid ülekaalukal on ka teine tähendus. Mida tähendab ülekaalukas võit jalgpallis? Mitte lihtsalt skoori 1 : 2 või 0 : 1, vaid näiteks 1 : 7. Võttes hoopis selle arusaama eraelu ja sõnavabaduse põrkealasse, läheksid nad tasakaalust välja. Rõhutan, et sõna "ülekaalukas" kasutamise kohta on viidatud, otsekui see termin tuleneks varasemast kehtinud isikuandmete kaitse direktiivist. See nii pole. Isikuandmete kaitse varasem direktiiv sedastab, et kui isikuandmeid töödeldakse ainult ajakirjanduse jaoks, sätestavad liikmesriigid erandid või kõrvalekalded ainult siis, kui see on vajalik selleks, et viia omavahel vastavusse eraelu puutumatuse õigust ja sõnavabadust reguleerivad eeskirjad. Mingit nõuet eksplitsiitselt sõna "ülekaalukas" kasutamiseks ei tulene ka uuest jõustunud isikuandmete kaitse määrusest, mille artikkel 85 sätestab selgelt, et liikmesriigid ühitavad siseriiklike seadustega õiguse andmekaitsele sõna- ja teabevabadusega, sh ajakirjandusvabadusega. Avalikkuses viidatud ingliskeelne sõna substantial, mida Eesti õigustõlge on määratlenud kui sõna "oluline", puudutab hoopis eriliiki ehk delikaatsete isikuandmete töötlemise ühe erisuse eeldust siseriiklikus õiguskorras.
Hea rahvaesindus! Ma olen kaugel sellest, et ühineda mõttekäiguga, et kehtiva siseriikliku õiguse kasutuses olnud sõna "ülekaalukas" lisamine põhiseaduskomisjonis oli otsekui soov, nagu siin Marju Lauristin on öelnud, et Ungari ja Poola arenguid esile kutsuda. See ei ole minu hinnangul õiguslikus mõttes relevantne diagnoos. Jättes kõrvale hinnangud meie headele partnerriikidele ja meediavabadusele neis riikides, tsiteerin tänases Päevalehes Raidla büroo advokaatide Merlin Liisi ja Eneken Tiki artiklit, milles nad ratsionaalselt nendivad, et Euroopa Inimõiguste Kohtu ja andmekaitseasutuste praktikat arvesse võttes ei tohiks tõlgendamisel justkui olla vahet, kas seaduses see "ülekaalukas" terminina on või mitte. Kuid lugupeetavad advokaadid rõhutavad, et normitehniliselt peaks mis tahes seaduse tekstist välja olema võetud sõnad, millel pole seaduse rakendamise seisukohalt iseseisvat õiguslikku tähendust.
Vallandunud debatt pole kaugeltki enam juriidiline. Ja selle artikli autorid nendivadki, et praegusel juhul on üks sõna tekitanud Eesti ümber ajakirjandusvabaduse skandaali, mille klaarimisse on sekkunud nii meediategelased, poliitikud kui ka juristid, ning kuigi ühegi õigusvaidluse tulemus tüliõunaks kujunenud sõnast ilmselt ei muutu, on autorite hinnangul tekkinud mulje, otsekui tahetakse Eestis ajakirjandusvabaduse tagatisi vähendada. Ja see mulje on reaalsus, tunnetuslikult. Taolises olukorras ei soovi valitsus asetada rahvaesindust täna, 13. juunil sümboolsesse hääletusse mitte enam juriidiliste terminite, vaid ajakirjandusvabaduse kaitse üle, sest selles valikus on valitsus jätkuval seisukohal, et Eesti ühiskonna usalduse ja läbipaistvuse garant on vaba meedia. Ning kui määrus kaitseb tugevamalt isikuandmeid, võrreldes direktiivi reeglitega, peame proportsionaalselt ka siseriiklikus õiguses andma tugevama ajakirjandusvabaduse tagatise. Seetõttu esitas valitsus parlamendi menetlusse eelnõu ilma terminita "ülekaalukas".
28-st liikmesriigist on seitsmes siseriiklikus õiguskorras oma täpsustavad seadused, puutuvalt Euroopa andmekaitse määrusse, jõustunud. Eelistan uue isikuandmete kaitse seaduse hilisemat vastuvõtmist kui põhiõiguste omavahelise tasakaalu ohtu seadmist, olgu see oht siis mitmete hinnangute järgi õiguslikus mõttes tegelik või ennekõike psühholoogiliselt tajutav või siis võimalikul tulevasel pahatahtlikul tõlgendamisel ajakirjandust piirav viisil, mida vähemalt sõnades keegi soovinud pole. Mitmel varasemal korral on seadusandja enamuse valdav soov muutunud võrreldes selle tahtega, kuidas eelnõu on läinud teisele lugemisele, kuid kodukorraseadus ei võimalda, vastupidiselt riigieelarve menetlemisele, muudatusi teha kolmandal lugemisel. Seda arvestades võtan valitsuse nimel isikuandmete kaitse seaduse eelnõu Riigikogu menetlusest tagasi.
Mis saab edasi? Euroopa isikuandmete kaitse määrus kehtib, määrusest tulenevate erisustega kehtib ka senine isikuandmete kaitse seadus. Ma kavatsen homme esitada valitsusele Riigikogule arutamiseks ja otsustamiseks isikuandmete kaitse seaduse eelnõu, milles kõnealust sätet ei ole, küll sisalduvad seal need muud sätted, mida põhiseaduskomisjoni menetluses on asjalikus koostöös tehtud eelnõu muutmiseks, ning loodan asjalikule koostööle nii Riigikogu kui huvirühmadega, nagu see seni kulgenud on. Aitäh rahvaesindusele!
Avan läbirääkimised. Sotsiaaldemokraatliku Erakonna fraktsiooni nimel Jevgeni Ossinovski, palun!
Austatud Riigikogu esimees! Head Riigikogu liikmed! Andmekaitse määruse mõttes on tegemist erakordselt olulise ja mahuka õigusaktiga ja loomulikult selle menetlemine valitsuse tasemel on olnud üsna pikk ja põhjalik ja loomulikult asjakohaselt nii. Riigikogu menetluse kohta seda paraku öelda ei saa, sest eelnõu jõudis siia saali ilmselgelt liiga hilja selleks, et seda igakülgselt läbi arutada ja küllap see on üks olulisemaid põhjuseid, miks meil põhiseaduskomisjoni ja siin teisel lugemisel olnud eelnõu puhul selline mure üles kerkis, mille lahendamisega me täna siis tegeleme.
Sotsiaaldemokraadid ei saa kindlasti toetada Reformierakonna ettepanekut piirata ajakirjandust rangemalt, kui Euroopa määrus nõuab. Me arvame, et see ei ole demokraatlikus õigusriigis kohane ja ehkki ka justiitsminister valitsuse menetluse etapi alguses oli sama meelt ja kooskõlastusringil oli ta samasuguses sõnastuses, siis valitsuse menetluse käigus nagu ikka asjad lähevad paremaks ja valitsusest Riigikokku jõudnud tekst on selles mõttes õigem ja demokraatlikule õigusriigile kohasem. Ja kuna parlamendi menetluse käigus oleme me nüüd jõudnud sellesse faasi, et olemasolevat eelnõu muuta ei saa, siis ma tahan tunnustada Vabariigi Valitsust selle sammu eest. On ainuõige see eelnõu võtta praegu menetlusest tagasi ja algatada ta siis uuesti ilma selle sõnata, kuna parlamendis nüüd kolmandale lugemisele jõudev tekst enam tõepoolest selles väga olulises küsimuses valitsuse poliitilist tahet või esialgset tahet ei väljenda. Me arvame, et selle seaduse vastuvõtmine sellisel kujul oleks andnud vale signaali nii siseriiklikult kui ka välismaailmale, mõlemat tuleb pidada oluliseks ja me ei arva, et Eestis on ajakirjandusega mingisuguseid nii suuri probleeme, et seadusandja peaks ajakirjandusvabadust kuidagi rangemalt piirama. Aga veel kord, ma arvan, et nagu hea kolleeg Pomerants ka teab, ma komisjonis mitu korda rääkisin sellest, et me võiksime niivõrd mahuka ja olulise eelnõu puhul siiski menetlustempot hoida optimaalsena, et kõiki detaile oleks võimalik igakülgselt kaaluda. Eks siin on omad põhjused, miks see niimoodi ei õnnestunud. Euroopast tulid vajalikud rakendusaktid liiga hilja, nagu ikka. Aga ma arvan, et see tulemus, kuhu me oleme jõudnud, on väga mõistlik, isikuandmete kaitse seaduse rakendusseadus on parlamenti jõudnud, nüüd me saame neid mõlemaid koos käsitleda, mis ongi igatviisi kohane ja mõistlik. Nii et veel kord sotsiaaldemokraatide nimel tunnustame valitsust selle targa otsuse eest! Aitäh!
Aitäh, härra esimees! Austatud Riigikogu liikmed! Kuna see küsimus on läinud väga must-valgeks, siis ma hakatuseks ütlen ka väga selgelt ära, et Vabaerakonna fraktsioon toetab kõiki neid lahendusi ja samme, mis tagavad meil ajakirjandusvabadust paremini. Selle sõna "ülekaalukas" sissetoomine komisjonis oli ilmselt mõtlematu, ei oleks tarvitsenud seda teha. Aga ma tõlgendaksin seda olukorda, mille ette parlament nüüd on asetatud, ka natukene teisiti ja see on see, et see valitsus taganeb ülekaaluka jõu ees, mitte terve mõistuse argumentide ees, sest neid terve mõistuse argumente on siin esitatud. Nii nagu tselluloositehase puhul oli ülekaalukas jõud avalik arvamus, siis hakkasite te oma seisukohti korrigeerima, üks valitsuspartner tuli plaadi tagant ära, siis tuli teine, meie näpud pole sellega üldse seotud olnud, tegelikult varjatult oli toimunud nelja ministri kohtumine ettevõtjatega sellel teemal juba ammuilma. Antud juhul taganetakse ajakirjanduse ees, kes selle teema on tugevalt üles võtnud. Aga selle taga ma näeksin ikkagi palju suuremat probleemi ja see on see, kuidas me üsna pimedalt, üsna läbimõtlematult kummitembeldame siin Euroopa Liidu direktiive, neid sisuliselt arutamata. Ja tegelikult see, mis siin on toimunud, on etteheide parlamendi protseduuri pealiskaudsusele.
Lugupeetud justiitsminister peaks mäletama, et selle eelnõu esimese lugemise ajal esitasin ma talle ühe küsimuse ja see puudutas omavalitsuste halduskoormust, mis ulatub andmekaitse direktiivi ülevõtmise ja selle seadusega 30 000 – 35 000 euroni aastas. See on sisuliselt uue ametikoha toomine ja seda kõigis Eesti omavalitsustes, mis tähendab seda, et kulud ulatuvad miljonitesse. Küsimus sellest, et mis sellisel juhul muutub paremaks võrreldes praeguse olukorraga ja kas seda saaks lahendada kuidagi teisiti, halduskoormust kas ümber jagades, kulusid tõstmata, see küsimus jäi sisulise vastuseta. Ka teise lugemise käigus esitati siin väga palju muidki probleeme, mitte üksnes küsimus sellest õnnetust sõnast, mis on tagajalgadele viinud meie ajakirjanduse. Ja ka need küsimused jäid vastuseta. Esitati ettepanek teine lugemine katkestada, selle asjaga põhjalikumalt tegeleda, mis oleks ka lugupeetud ministrile palju mugavam lahendus, kui eelnõu tagasivõtmine või tagasilükkamine, mis olnuks siin paratamatult juhtunud, juhul kui valitsus ise ei oleks eelnõu tagasi võtnud. Nii et minu järeldus on siit see, et töötagem nende direktiividega sisulisemalt, tõstkem parlamendi töö kvaliteeti, arvestagem ka opositsiooni argumentidega, ärgem lükakem neid tagasi mitte lihtsalt sellepärast, et nad on tulnud opositsioonilt, ja me saame palju kvaliteetsema seadusloome protsessi, kui see meil on olnud. Aitäh!
Marko Pomerants Isamaa ja Res Publica Liidu fraktsiooni nimel, palun!
Lugupeetud esimees! Head Riigikogu liikmed! Sõnavabaduse vastu võidelda oleks rumal ja seda me ju siin ei teegi. Mille eest tuleb võidelda, on sõnavabaduse ja isiku privaatsuse õiguse parima tasakaalu nimel. Selline sõnastus "ülekaalukas avalik huvi" on Eesti Vabariigis jõus isikuandmete kaitse seaduses 1. jaanuarist 2008. aastal ehk ajakirjandus on töötanud selle seadusega kümme viimast aastat. Aga ma mõistan ka, et ennem ollakse valmis surema, kui kusagil omapoolses meediakajastuses seda fakti nimetatakse. Viimaseks stiilinäiteks eilne "Aktuaalne kaamera". Rahva ehk maksumaksja raha eest võiks ju olla ikkagi selles pildis kõik see tõde välja toodud. Loodan, et meedia esindajad oma sõnavõttudes ei jää enam seda fakti ignoreerima. Loodan, et suve jooksul tekib meedia esindajate sõnavarasse isikute, et mitte öelda andmesubjektide õigus privaatsusele ja lihtne sõna "tasakaal" ja meie omalt poolt näeme vaeva avaliku huvi parema mõtestamisega. Kohtumiseni sügisel!
Head kolleegid! Kui rääkida intellektuaalomandist, siis kipuvad Eesti juristid muiates ütlema, et isikuandmete kaitset pole meil sisuliselt olemas. Muidugi, see on utreering, aga paljud probleemid on meil tänase seisuga tõesti reguleerimata. Kui firma tahab teha andmebaasi tavaliste inimeste elukohtadest, siis miski teda selle tegemisel ei piira. See seadus, mida me täna oleks arutanud, mida me ette panime, ütleb, et kui ettevõte tahab jälgida sinu ostuharjumusi, üks pood näiteks, siis ta peab sinult enne luba küsima, kas ta võib nendest andmebaasi teha või ei või. Põhimõtteliselt me täna ütleksime, et sinu andmed sinu eraelu, välimuse, käitumise kohta on sinu omad ja enne, kui need ilmarahva ette vaatamiseks riputada, peab sinult luba küsima, alati.
Mis on mõistlikud erandid? Jah, teadustööd peab saama teha ja ajakirjandus peab saama näidata võimu telgitaguseid. Ja see toobki meie kõigi ette keerulise, aga põhimõttelise küsimuse, et kust läheb siis piir legitiimse avaliku huvi ja ettevõtte kasumihuvi, lihtlabase uudishimu, äretegemisrõõmu ja päris teadmiste vajaduse vahel. Sõna "ülekaalukas" on üks viis seda probleemi lahendada. "Ülekaalukas avalik huvi" ei tähenda, et huvi kuulub mingisugusesse eriliselt kaitstud huvide gruppi, see ei anna poliitikutele võimalust oma tegevusi peita. Meie oleme nagunii ülekaaluka avaliku huvi objektid, meil on võim, sellepärast. Avalik huvi on sisuliselt suvalise uudise kohta meie ühiskondlikus ruumis. Ülekaalukas avalik huvi on olukord, kus isikuandmete riive teeb väiksemat kahju kui andmete mitteavaldamisest tulenev tagajärg, juhud, kus avalik huvi kaalub üles eraelu riive.
Keskerakond kaitseb tavalise inimese õigust oma eraelule ja õigust omada andmeid iseenda kohta. Me võitleme selle eest, et suured ja võimsad ei teeks inimeste andmetega suvalisi asju, vastavalt sellele, mida nemad heaks arvavad. Aga viimane, mida me tahame, on, et ajakirjandus tunneks ennast suukorvistatuna. Ilma vaba ajakirjanduseta me demokraatiat ei tee. Seega me loodame, et dialoog jätkub, me anname endast kõik sellesse dialoogi ja loodame tõesti, et sügisel saavutame eelpool mainitud probleemis lahenduse, mis rahuldab kõiki osapooli. Ceterum censeo, see, kas Euroopa Liidu direktiiv nõuab sõna "ülekaalukas" või mitte, ei ole üldse oluline. Esiteks nii sellepärast, et erandid ongi liikmesriikide pädevuses, kui ka sellepärast, et meie seadusandlust õigustada saab ikka Eesti inimeste huvide parima võimaliku kaitsega, mitte sellega, mida Euroopa Liidu direktiivis mõeldi. Meie kaitseme Eesti kodanikke. Aitäh!
Austatud juhataja! Austatud kolleegid! Kui justiitsminister Reinsalu oleks olnud selle seaduse menetlemise ajal sama sorav ja täpne nagu täna siin, siis poleks seda segadust. Mida keegi ei ole veel maininud, on ju, et seletuskiri räägib ülekaalukast avalikust huvist siiamaani ja eelnõus on see sõna järsku kaotsi läinud, on vastuolu seletuskirja ja teksti vahel, mis ilmselt menetluse käigus on niimoodi tekkinud, et Justiitsministeeriumi ametnikud endiselt on kaitsnud tunnistajate juuresolekul "ülekaalukat" seaduse tekstis, nemad on öelnud, et nii on õige. Aga Urmas oli täna tasakaalukas ja ma ei tahaks teda kritiseerida ja kiidan seda eelnõu tagasivõtmist. See oli meie ettepanek juba esmaspäeval. Ma loodan, et see oleks juhtunud ka, ilma et koalitsioonipartnerid oleks erimeelsusele jõudnud. Seda seadust on selgelt vaja, selle vajalikkust on täna piisavalt kirjeldatud ja on kahju, et see asja ohvriks langeb. Probleem on muidugi selles, et õhus on ajakirjanduse suukorvistamise süüdistus ja sellist asja Eesti poliitika endale lubada ei saa. Nii et me teeme praegu suure ohvri selle süüdistuse pärast, mis ilmselt on liialdatud, ilmselt ebaproportsionaalne ja antud juhul ka ebaõiglane. Teoorias see oht loomulikult on, loomulikult tulevikku ei tohi me neid võimalusi juurde luua, aga Eesti ajakirjandus on õnneks olnud vaba ja need näpuga näitamised on olnud ülearused. Probleem on, et põhiõiguste tasakaal, nende sõnade järel, nende süüdistuste järel on näiliselt ohus ja seda me endale lubada ei saa.
Ette heidaks ma Jevgeni Ossinovskile tema kõnet, tema ei suutnud olla väärikas, ta nimetas seda sõna muutust Reformierakonna ettepanekuks. Reformierakond ei ole seda sõna arutanud, talle ei ole antud selleks võimalust ja selle sõna lisamine vastavalt seletuskirjale, vastavalt ekspertide arvamusele oli siiski põhiseaduskomisjoni praktiliselt üksmeelne otsus ja siin ei ole mõtet taga otsida erakondlikku poliitikat. Ka Jevgeni Ossinovski isiklikult hääletas selle sõna poolt komisjonis. Ei ole väärikas tulla praegu ja näidata näpuga olukorda, kus komisjon selgelt oli lihtsalt mõtlematu, nii nagu Andres Herkel väga tabavalt ütles.
Mida siin selles olukorras veel lisada on, et ajakirjandus ilmselt kasutas oma ebaproportsionaalselt suurt mõju teiste huvigruppidega võrreldes. Loomulikult me tahaksimegi, et neljandal võimul see võim oleks, aga komisjon sai ju 13 pöördumist ja ainult ajakirjandus oli see, kelle pöördumist siis arutati võeti, kõik muu kiirustades jäeti kõrvale ja see iseenesest on probleem. Mainin selle ära sellepärast, et justiitsminister lubas juba homme uue eelnõu esitada. See kindlasti on tema kohus, aga ma väga loodan, et ka need muud pöördumised on läbi arutatud ja need muud mured ka, et vajalikud muudatused on tehtud terve selle spektri ulatuses või vähemalt antakse Riigikogule aega siis ka need läbi arutada.
Kokkuvõttes jääme kaitsma vaba ajakirjandust ja jääme siiski kaitsma ka Riigikogu õigust menetleda seadusi etteantud aja piires, see tähendab, et normaalsete tavade järgi etteantud piires, mitte kiirkorras. Kogu asja taga on kiirkorras menetlus, mitte, ma kinnitan, ma usun, et kogu Riigikogu nimel, katses ajakirjandusele kuidagi käru keerata. Ei ole seda tehtud senise seadusteksti järgi, ei kavatsetud ilmselt ka seal õiguskomisjonis – või oli see põhiseaduskomisjon –, siis antud eelnõu menetlemisel. Aitäh!
Martin Helme Eesti Konservatiivse Rahvaerakonna fraktsiooni nimel, palun!
Palun igaks juhuks lisaaega ka!
Lugupeetud spiiker! Head kolleegid! Ma pean küll tunnistama, et ei mina ega Jürgen Ligi ei ole põhiseaduskomisjoni liikmed, aga meie esindaja sõnul oli küll selle konkreetse sõna lisamise ettepanek Reformierakonna esindaja poolt.
Nüüd, minu meelest kogu selle arutelu puhul me oleme täielikult rappa jooksnud. Te ei leia minu näol inimest, kes hakkaks krokodillipisaraid valama Eestis ajakirjanduse suukorvistamise pärast, ajakirjandus suukorvistab ennast suurepäraselt ise ja suukorvistab ka oma ideoloogilisi vastaseid suurepäraselt Eestis. Nii et see on minu meelest täielik pseudoteema. Millest peaks palju rohkem rääkima, on ikkagi see, et meie ees oli määrus, mis on 200 lehekülge, 99 punkti, mis tegelevad, nii eraisikute, firmade kui ka riigiasutustega ja mis väga põhjalikult ja kohati väga keeruliselt seavad kõigile teatud ülesanded või keelud ja käsud, mille rikkumine on garanteeritud igapäevaselt. Ehk meil on või oli ees seaduseelnõu, mis meid põhimõtteliselt kõiki – ma ütlen veel kord: nii eraisikuid, ettevõtjaid, ametiasutusi kui ka loomulikult sedasama ajakirjandust – teeks igapäevaselt kurjategijateks. Noh, ütleme aitäh siis Euroopa Liidule.
Põhiteema ei ole see üks totakas sõna, kas "ülekaalukas" või mitte ülekaalukas. Põhiteema on see, et meile järjekordselt on veerenud kuskilt Brüsselist mingisugune tükk regulatsiooni, mille peale me lülitame siin kodumaal ajud välja ja ütleme, et nii on, nii läheb, ja arvame, et sellest läheb elu paremaks. Ma olen täiesti nõus sellega, et plahvatuslikul digitaliseerumise ajastul, kus kõigil on taskus mingid seadmed, mis neid sisuliselt kogu aeg jälgivad, on privaatsuse tagamine hoopis teistsugune probleem ja mure, kui ta oli, ma ei tea, veel 10, 15 aastat tagasi, rääkimata siis 100 aastat tagasi. Ja sellele murele või sellele probleemile otsitakse lahendusi mitte ainult Eestis, vaid terves arenenud maailmas. Aga, nii nagu alati, õilsatest eesmärkidest üksi ei piisa. Kui me siin räägime sellest, et kõigi inimeste andmed peavad olema kaitstud ja turvatud ja neile peab teada andma, ega sellest üksi ei piisa, kui me muretseme. See konkreetne määrus ei aita, ta teeb meid kõiki hoopis kurjategijateks igapäevaselt. Nii et põhjus, miks me seda eelnõu ei toetanud, on see, mitte vaidlus ühe õnnetu sõna üle, mis on täielik pseudovaidlus. Aitäh!
Jürgen Ligil on õigus vastulauseks. Palun, Jürgen Ligi!
Aitäh! Minu nime nimetati ja oma au kaitseks pean ma andma selgituse. Eelkõneleja väitis, seadis kahtluse alla minu sõnad, aga ma kinnitan üle, põhiseaduskomisjonis ei olnud esindatud Reformierakonna seisukoht ja Reformierakonna liige ei saa viia eelnõu teksti oma käega asju, mida teised ei toetanud. Põhiseaduskomisjon oli praktiliselt üksmeelne ühe sõna lisamises ja just kiirmenetlus on põhjus, miks ei meie ega teised erakonnad ei saanud enne seda oma seisukohti kujundada ja mille tõttu olid eksperdid kuulamata. Aitäh!
Lõpetan selle päevakorrapunkti arutelu. Eelnõu 616 on eelnõu algataja poolt tagasi võetud ja kukub tänase päeva päevakorrast välja.
Läheme edasi päevakorraga. Vabariigi Valitsuse algatatud kaitseväeteenistuse seaduse ja teiste seaduste muutmise seadus 607 kolmas lugemine. Avan läbirääkimised. Mart Helme Eesti Konservatiivse Rahvaerakonna fraktsiooni nimel, palun!
Lugupeetud esimees! Lugupeetud kolleegid! Antud eelnõu on iseenesest väga õilsal eesmärgil sündinud ja sündinud selgelt ka murest sellepärast, et Eesti Vabariigi kaitsevõime oleks tagatud ja et Eesti Vabariigis kaitsejõududesse kuuluma pidavad või ajateenistusse minema pidavad inimesed – ka kordusõppustele või mis iganes õppustele minema pidavad inimesed – ei saaks, ütleme, suvaliselt otsustada, kuidas nad käituvad või kas nad käituvad lojaalselt ja kas nad täidavad seda kohustust, mis neil riigi ees on. Sellega on kõik korras. Põhimõtteliselt riik peabki olema sunniaparaat teatud küsimustes, mis ta on võtnud oma monopoliks, oma kõige olulisemaks ülesandeks, ja riigikaitse on kahtlemata riigi monopol ja riigi ülesanne ning riigi kodanikel on kohustus riiki selle ülesande täitmisel abistada ja omapoolset kohustust täita. Küsimus on aga muus. Küsimus on selles, et iga asja puhul vastutus ja karistus peavad olema kooskõlas selle rikkumisega, mis on korda saadetud. Ja antud eelnõust me näeme, et need asjad on proportsioonist väljas ja nihkuvad väga selgelt valdkonda, mida me võiksime üldnimetajana nimetada kodanikuõigusteks. Kodanikul on õigused ja antud juhul neid kodanikuõigusi selle eelnõuga väga selgelt rikutakse.
Ma olen täiesti nõus sellega, et kaitseväeteenistusest kõrvale hiiliv inimene peab saama karistuse. Ja kui praegused karistused on ebapiisavad – ja ma olen nõus, et nad on ebapiisavad –, siis tuleb neid karistusi karmistada. Aga neid karistusi ei saa muuta suvaliselt tõlgendatavateks. Kui te ületate kiirust, siis ei saa teilt ära võtta kalapüügiluba. Kui te pussitate kedagi, siis ei tähenda see seda, et teilt võetakse ära kõik muud õigused – jahipüssi omamise õigus, ma ei tea, mis õigused. Ja ma tuletan, muide, siin kooseluseaduse toetajatele meelde, et te armastate korrutada kogu aeg: kord antud õigusi ei saa ära võtta. Vaadake, sõbrad, ma ütlen teile sedasama. Kord antud õigusi ei saa ära võtta. Kui inimene on läbi käinud liikluskursused, sooritanud eksamid, maksnud riigilõivud, saanud autojuhiloa, siis ei saa teda teise rikkumise, asjasse mitte puutuva rikkumise eest karistada sellega, et talt võetakse ära autojuhiload. See on ebaproportsionaalne, see ei ole vastavuses selle rikkumise loogikaga.
Ma olen igati nõus sellega, et praegused karistused on nõrgad, aga suurendame siis trahve, seame sisse vangistuse, seame sisse mingid muud karistused, laiendame alternatiivteenistuse võimalusi ja ka alternatiivteenistuse võib-olla ebameeldivusi. Aga see, mida praegu kavatsetakse teha – ära võtta paadijuhtimise luba, jahimeheluba jne, jne –, on tungimine kodaniku õiguste kallale ja sellega ei saa ma nõus olla. Ma tunnistan, et meil fraktsioonis ei ole selles küsimuses üksmeelt. Mõned meie fraktsiooni liikmed on seda meelt, et kodanikult võib kõik tema õigused ära võtta, kui tema ei lähe kaitsejõududesse oma kohustust täitma. Mina ja suurem osa meie fraktsioonist niisuguse repressiivriigiga ja taoliste ebaproportsionaalsete ametnike poolt suvaliselt kehtestatud karistusnormidega nõus ei ole. Seetõttu kutsun ma teid kõiki üles järele mõtlema, kas ei ole mitte nii, nagu ütleb kõnekäänd "põrgutee on sillutatud heade kavatsustega". Antud juhul on põrgutee sillutatud heade kavatsustega. Tahtes tagada, et inimesed täidaksid oma kodanikukohust riigi kaitsmisel, muutume me ebaproportsionaalseks repressiivriigiks. Sellega ei saa nõus olla. Aitäh!
Madis Milling Reformierakonna fraktsiooni nimel, palun!
Austatud Riigikogu esimees! Head kolleegid! Eelkõneleja oli oma sõnavõtus äärmiselt emotsionaalne, ma utreerin, kui maalis ette pildi peatselt saabuvast maailmalõpust. Mina nii emotsionaalne ei oleks. Esiteks, kas me saame autojuhilubade kontekstis kasutada sõna "kodanikuõigus" või "inimõigus"? Noh kuulge, autojuhiluba ei ole seda. On kindel see, et erinevad sanktsioonid kaitseväeteenistusest, ajateenistusest kõrvalehiilijatele on jäänud ajale jalgu ja pehmelt öeldes muutunud naljanumbriks, mis ei anna ühelegi n-ö nihverdajale signaali, et nihverdamine ennast ei tasu ära. Eelkõneleja tõi välja ka mõtte, et aga suurendame rahatrahve. Rahatrahvidega on alati nii, et kust midagi võtta ei ole, sealt ei võta surm ka. Me ju teame, kui palju on Eestis erinevaid trahvivõlglasi ja siin ei olegi midagi teha, me võime neid trahve lõpmatuseni suurendada, aga neid kätte ei saa.
Loomulikult loetletud sanktsioonid, olgu selleks autojuhiluba või kalastusluba või veemootorsõiduki juhtimise luba, ei tähenda seda, et ajateenistusest kõrvalehiilijalt kohe automaatselt võetakse eespool nimetatud load kõik korraga käest ära. Ei, erinevad sanktsioonid rakenduvad alati kasvavas tempos. Kõigepealt on mingi hoiatus, siis tuleb väiksem rahatrahv. Eelkõige on need sanktsioonid, need uued sanktsioonid mõeldud nendele, kes on kroonilised kõrvalehiilijad, kes siiamaani on nendele trahvidele ja sanktsioonidele pehmelt öeldes vilistanud. Inimesel, kes on otsustanud asuda ajateenistusest kõrvalehiilimise okkalisele teele, peab olema võimalus tajuda seda, mis teda kõik võimalikult ees ootab, juhul kui ta jätkab oma põhiseadusliku kohustuse mittetäitmist. Ja veel kord, ei ole näiteks autojuhilubade äravõtmine suvalise ametniku otsustada. See kõik käib ikka läbi põhjaliku menetluse kuni kohtuinstantsideni välja. Ja lõppude lõpuks, keegi meist ju ei nurise selle üle ja ei räägi inimõigustest ja kodanikuõigustest, kui me elatisraha mittemaksjalt võime autojuhiload ära võtta, aga inimesele, kes ei täida oma põhiseaduslikku kohust, siis justkui oleks see kodanikuõiguste riivamine. See on hea seadus, sellel on hea ennetav mõju ajateenistusest kõrvalehiilijatele ja Reformierakonna fraktsioon toetab seda. Aitäh!
Sulen läbirääkimised ja läheme lõpphääletuse juurde. Austatud Riigikogu, kuna eelnõu 607 vajab vastuvõtmiseks Riigikogu koosseisu häälteenamust, siis kohaloleku kontroll, palun!
Täiskogul on kohal 84 Riigikogu liiget. (Juhataja helistab kella.) See on nii tore, et kui Jürgen tuleb saali, alati tuleb kella anda. (Naer saalis.)
Austatud Riigikogu, panen hääletusele Vabariigi Valitsuse algatatud kaitseväeteenistuse seaduse ja teiste seaduste muutmise seaduse eelnõu 607. Palun võtta seisukoht ja hääletada!
Eelnõu 607 vastuvõtmise poolt oli 72 Riigikogu liiget, vastu 7, erapooletuid 2. Kaitseväeteenistuse seaduse ja teiste seaduste muutmise seadus on vastu võetud.
Eesti Keskerakonna fraktsiooni, Sotsiaaldemokraatliku Erakonna fraktsiooni ja Isamaa ja Res Publica Liidu fraktsiooni algatatud Euroopa Parlamendi valimise seaduse ja teiste seaduste muutmise seaduse eelnõu 400 kolmas lugemine. Avan läbirääkimised. Hanno Pevkur Reformierakonna fraktsiooni nimel, palun!
Head kolleegid! Täna on olnud meeleolukas päev, kindlasti see jätkub selle eelnõu vastuvõtmisega. Kahjuks me anname siit saalist välja vale sõnumi ja see sõnum on see, et mitte minna edasi, aga tagasi. Ja see tagasiminek tegelikult võiks ju olla natukene sarnane vaidlus, et milline see sõna, kas on üks sõna juures või ei ole, mis me siin justiitsministri kõnest kuulsime, aga tegelikkuses me teame, et selle väikese muudatusega on sõnum palju suurem. See sõnum on see, et me ei usalda oma e-valimisi. Seda tahab täna valitsus öelda, tahab öelda seda, et teeme lühemaks. Nagu ikka mitmete eelnõude puhul on siin ka häid asju. Seda on siit puldist korduvalt öeldud, tahan ka mina üle rõhutada, et kindlasti elektrooniline valijate register on hea asi, ei ole kahtlust, kindlasti on. Aga kodus hääletamise pikendamine kindlasti ei ole hea sõna. See on üks ebaturvalisemaid kui mitte kõige ebaturvalisem valimisviis, saata kedagi kellelegi koju ja siis öelda, kelle poolt hääletada. Numbrid näitavad risti vastupidist trendi, kui kunagi oli veel jutt võib-olla 5000 inimesest, kes kasutasid kodus hääletust, siis praeguseks on need numbrid kukkunud seal 2000 juurde või isegi alla. Kodus hääletamine ei ole see viis, mida peaks kasutama, selleks on alternatiiv olemas, selleks on olemas e-hääletus, selleks on olemas ID-kaart. Need valikud, mille riik omal ajal teadlikult tegi, need valikud olid suunatud tulevikku. See valik, mille me siin nüüd koalitsioonihäältega teadlikult teeme, on suund minevikku. Nii lihtne ongi. Ja seetõttu on meil viimane võimalus mitte seda eelnõu vastu võtta. Seda eelnõu algatajad ei soovinud tagasi võtta, kuigi oleks võinud. Ka siin oleks võinud teha tagasivõtmise ettepaneku ja jääda nende raamide juurde vähemalt elektroonilise hääletamise pikkusega ja kodus hääletamise mitte pikendamisega, mis meil on praegu kehtivas seadus, sest kehtiv seadus on üldiselt hea seadus, väikesed täpsustused on alati võimalikud, aga nagu klassikud ütlevad, et ei ole mõtet torkida asja, mis töötab. Head kolleegid, me ei näe mingit põhjust seda seaduseelnõu toetada ja loodame, et ka koalitsioonil on oidu anda viimasel hetkel veel sõnum Eesti rahvale ja ka rahvusvahelisele üldsusele, et Eesti ei sammu mineviku teed, vaid ikka ja ainult tuleviku teed. Aitäh!
Hea aseesimees! Head saalis viibijad! Ka Vabaerakonna fraktsioon ei toeta antud eelnõu. Tegemist on väga tugeva signaaliga, et me ei vaja oma eduloo edasiarendamist, vaid me pigem alavääristame ja pisendame oma eduloo olemust. Puudutab siis see e-hääletuse tähtaja reguleerimist. Meie jaoks on oluline, et me tegeleksime valimisseaduste puhul märksa olulisemate küsimustega. Näiteks, endiselt on selle koosseisu ajal juba mitme aasta vältel venitatud valimisringkondade arutelu, mis on haldusreformi tulemusena ju muutunud ja vajaks ümber vaatamist. Teiseks, meie kohaliku omavalitsuse seadus, Riigikogu valimise seadus ja Euroopa Parlamendi valimise seadus on sisuliselt üks ja sama tekst väikeste erinevustega ja me ei ole ikka võimelised seda ühe katuse alla tooma. Natuke piinlik on. On küll. Kolmandaks, meie olulisem teema on see, kuidas me kaasame neid inimesi ja motiveerime neid inimesi Eesti ühiskonnas kaasa rääkima, kes elavad väljaspool Eestit. Ja need inimesed ei ole ju adjöö öelnud surmani, vaid nad on teatud elu põhjustel. Ehk meie olulisem teema on see, kuidas neid hoida ja pigem selle hoidmise kaudu tagasi tuua meie ühiskonda, meie riiki. Aga me ei tegele nendega, vaid anname endiselt signaali, et meie ei vaja teid ja olge seal, kus te olete. Neljandaks tooksin veel välja, et meil on vaja hoopis e-teenuste edasiarendamist näiteks mobiil-ID võimaluse andmisega. Me mäletame ju väga ehtsalt ID-kaardi probleemi, näiteks mina jäin puutumatuks tänu sellele, et mina kasutan mobiil-ID-d ja ma usaldan seda süsteemi. Ma usaldan ka Eesti ID-kaardi süsteemi. Aga miks tänane koalitsioon ei usalda, see on minu jaoks arusaamatu.
Ma kutsun teid mitte lollusega kaasa minema, vaid pigem leidma lahendusi, kuidas valimist muuta usaldusväärsemaks, mobiilsemaks, et meie inimesed oleks kaasatud ja tunnevad, et nende häälel on kaalu. Aitäh!
Martin Helme Eesti Konservatiivse Rahvaerakonna fraktsiooni nimel.
Lugupeetud asespiiker! Head kolleegid! Meie ka ei toeta seda eelnõu. Aga enne veel, kui nüüd kõik keskerakondlased hakkavad karjuma, et te olete Reformierakonnaga pundis, ütlen ma, et meil on absoluutselt teistsugused põhjused. Erinevalt Külliki Kübarsepast me absoluutselt ei usalda e-valimisi. No lihtsalt ei usalda. See ei ole kontrollitav süsteem. See, mida selle eelnõuga tehakse, ei ole süsteemile usaldamatuse avaldamine, vaid see on lihtsalt mõttetu ninanokkimine kuupäevadega, mis ei muuda mitte midagi, ta ei muuda e-valimiste süsteemi turvalisemaks. See auk, mis eksisteerib hetkest, kus võetakse serverisse tulnud hääled pulga peale ja viiakse valimiskomisjoni, mida mitte keegi ei kontrolli, see auk ei kao. See auk ei kao. See, mis info jõuab sealt serverist valimiskomisjoni, see on kontrollimatu. Mitte keegi ei tea. Me peame usaldama ühte inimest, kes jalutab pulgaga mööda Eestit ringi valimisõhtul. Aitäh! Ei usalda! Mina tahan saada valimise õhtul hääli üle lugeda.
Ja ma ei tea, millisest Eesti e-riigi kuvandist või suurest kuulsusest me räägime. Ma ei kujuta ette, maailmas ei ole ühtegi teist riiki, kes nii mittekontrollitavat ja mitteusaldatavat valimissüsteemi harrastaks, kui Eesti. Huvitav, kas siis kõik teised riigid on nii lollid, et nad ei saa aru, ja meie oleme nii targad, et me saame aru. Aga see ei ole mingisugune umbusaldusavaldus Eesti e-valimissüsteemile. See on lihtsalt kuupäevadega mängimine, et Keskerakond saaks teha näo, et nad on midagi ette võtnud selle oma kümme aasta kestnud joorupiga, et e-valimised on kahtlane. On küll kahtlane, ainult et täna kahjuks teie mitte midagi selleks ette ei võta, et ta muutuks natukenegi usutavamaks ja usaldusväärsemaks. Sellel eelnõul ei ole mitte mingit mõtet, seda ei ole mõtet toetada. Aitäh!
Erki Savisaar ütleb välja, mistõttu Eesti Keskerakonna fraktsioon seda seaduseelnõu toetab või ei toeta. Kohe kuuleme.
Aitäh, austatud juhataja! Lugupeetud kolleegid! Ega ma ei saagi aru, kas me oleme nagu ühte seadust lugenud või on meil mingid erinevad versioonid siin ees, sest kui ma loen seda eelnõu ja olles olnud selle eelnõu väljatöötamise juures, siis on see kindlasti väga innovaatiline eelnõu. Me anname juurde väga palju võimalusi, mille tagavad just järgmised tehnilised lahendused, mis baseeruvad sellel e-hääletuse võimekusel, mis meil on juba olemas. Nimelt selle eelnõu järgi moodustatakse edaspidi elektrooniline valimisnimekiri, kaob ära paberkujul valimisnimekiri. See elektrooniline valimisnimekiri võimaldab kõigil inimestel hääletada oma valimispiirkonnas ükskõik millises valimispunktis, just nimelt valimispunktis, sest valimisjaoskondi selle eelnõu järgi enam ei ole. Ja kui me räägime mobiilsusest, siis need valimispunktid võivad olla mobiilsed, ehk kui me räägime maapiirkondadest, siis võib selle valimispunkti teha näiteks bussi, mis käib külast külla, olles iga päev mõnes külas. See annab väga palju mobiilsust juurde. Kui me räägime turvalisusest, siis turvalisust sellisel kujul ei saa seadusesse kirjutada. Siin tuleb läheneda teisiti. Turvalisuse küsimusega me loomulikult tegeleme. Minu meelest ongi kõige olulisem valimiste juures turvalisus ja usaldusväärsus ja meil on mõtteid, kuidas seda süsteemi teha läbipaistvamaks ja usaldusväärsemaks. Need on pikad protsessid, aga üheks lahenduseks näiteks oleks teise elektroonilise hääletuse valimisjaoskonna loomine, paralleelselt sellega, mis täna töötab, niimoodi, et neid hääli, mis antakse, loetakse korraga kahes jaoskonnas, ja kui probleeme ei ole, siis tulemused tulevad ju samad. See suurendab väga palju usaldusväärsust. Me tegeleme sellega, et see võimalus tekiks. Mõtteid on veelgi väga palju, aga kindlasti ma ei saa nõustuda sellega, et antud eelnõu kuidagi vähendaks meie e-riigi kuvandit või kahandaks hääletuse usaldusväärsust. Kui ma mõtlen üldse selle peale, miks on elektrooniliselt antud hääletamiseks kaks korda pikem aeg kui paberil, siis ma ausalt öeldes ei saa sellest aru. Kas tõesti te leiate, et arvutikasutajad ei suuda arvutit ühe nädala jooksul ülesse leida, et neil on vaja selleks otsimiseks kaks nädalat? Ma olen arvutikasutaja, ma olen arvutiõpetaja ja ma ütlen teile, ei ole probleemi. Kui ma olen arvutiinimene, siis ma võin iga päev seda arvutit kasutada, olenemata sellest, kus ma parajasti olen, ükskõik, kas ma olen Eestis, välismaal, on mul ühendus mobiilne või mingisugune teistsugune. Nädala jooksul arvutiga ühe kliki tegemine ei ole mingi probleem, selleks ei ole vaja kahte nädalat. Aitäh!
Kalvi Kõva, Sotsiaaldemokraatliku Erakonna fraktsioon.
Hea Riigikogu aseesimees! Head kolleegid! Sotsiaaldemokraatliku Erakonna fraktsioon ei sea mitte mingil juhul kahtluse alla e-valimiste usaldusväärsust, hoopis me soovime ja proovime muuta neid võimalusi, mis läbi e-valimiste meie elu lihtsamaks muudavad, veel laiemaks. Ja nimelt antud eelnõuga me loome elektroonilise valijaregistri, mis tegelikult annab valimistel veel laiema võimaluse kasutada e-võimalusi valimispäeval. Loomulikult, oleme nõus Külliki Kübarsepa väljaöeldud mõttega, et võiks laieneda ka mobiil-ID, aga nagu me teame, on kõikvõimalike uute süsteemide testimiseks ja proovimiseks tarvis aega ja ma loodan, et tuleb see aeg, kus siin saal otsustab ka mobiil-ID kasutamise valimistel.
Nüüd teine suur põhimõte, mis meie fraktsioonil on: kõik inimesed peavad saama valida sellel endale sobilikul viisil. Ja mul hakkas väga kõrva kriipima Hanno Pevkuri öeldu, et see kodus hääletamine nii pikka aega, miks me seda laiendame, et neid inimesi väheneb, kes soovivad kodus hääletada, siis meie arvates see nii ei ole. Kui inimesed soovivad kodus hääletada erinevatel põhjustel, siis me peame looma selleks võimaluse.
Ja kolmas asi. Kui siiamaani on valimiste periood olnud paar nädalat tralli. Inimesed on küll aru saanud, missugusel päeval, kunas mida hääletada saab, aga valimisnädal, kus nädala jooksul saab valida nii e-hääletusel kui tavahääletusel, siis see on meie arvates valimissüsteemi selgemaks ja paremaks muutmine. Nii et Sotsiaaldemokraatlik Erakond kindlasti seda eelnõu toetab ja meie arvates see ei ole mingi väikene nipet-näpet muudatus valimisprotsessides. Aitäh!
Rohkem kõnesoove ei ole. Sulgen läbirääkimised. Juhtivkomisjoni ettepanek on viia läbi eelnõu 400 lõpphääletus. Valmistame hääletuse nagu kord ja kohus ette.
Austatud Riigikogu! Kuna see eelnõu vajab vastuvõtmiseks Riigikogu koosseisu häälteenamust, siis teeme palun kohaloleku kontrolli.
Kohale registreeris 89 saadikut. Austatud kolleegid! Jaa, palun! Ma ei näinud su kätt. Härra Gräzin.
Jah, kohe. Ahah, korras. Ma olen seda juba paar korda küsinud, aga kuna me räägime üksikutest sõnadest täna jne ... Tähendab, sa ütlesid ühe lause, millest ma jällegi ei saanud ühest sõnast aru. Korda seda täpselt. Sa ütlesid, et kuna on vaja Riigikogu koosseisu häälteenamust, siis palun, kohaloleku kontroll. Kuidas need asjad omavahel seotud on? Miks me teeme kohaloleku kontrolli, kuna on vaja koosseisu häälteenamust. Kuidas need kaks asja seotud on?
Need on otseselt seotud, Igor. Nüüd sa räägid küll patujuttu. (Naer saalis. Aplaus.) Meie reeglite kohaselt on selliseid seadusi, mille vastuvõtmiseks on tarvis meil omada Riigikogu koosseisu häälteenamust. See on üks nendest, Igor.
Kuidas see on seotud kohaloleku registreerimisega? Koosseisu häälteenamus on siis, kui siin saalis ka ühtegi ei ole. Tähendab, miks peab seda kohalolekut registreerima? Hea, et ma praegu läbi astusin, aga ei oleks ... (Naer.)
Ärme lasku väga pikka diskussiooni antud juhul. Võimalik, et sind ei rahuldanud sõna "kuna". (Igor Gräzin: "Jah.") See oli minu lause, mis tulenes tegelikult meie reeglistikust. Valdo Randpere, palun!
Meil tekkis aga juba enne Igori küsimust siin vaidlus, vaata et peaaegu kihlvedu teemal, et juhul kui oleks kohale registreerunud 50 saadikut, kas sa siis oleksid jätnud hääletusele panemata. Aitäh!
See ei ole omavahel selles mõttes seotud, me oleks hääletusele pannud igal juhul, sest alati võib läbi astuda näiteks Igor Gräzin, nagu ta äsja just ütles, ja siis on meil 51 inimest olemas. Jürgen Ligi.
Aitäh! Ma ei jõudnud küsimust maha võtta, aga umbes samast vallast tahtsin küsida. Noored Riigikogu liikmed Valdo ja Igor ei tea, et see on tegelikult hea tava küsida, aga ma oleks ka tahtnud täpsustada, et kas sel juhul hääletamine toimub, kui meid on vähem kohal, või on siis võimalus hääletamine ära jätta. Aga ilmselt seda praktilist kaalutlust kodukorras ei ole arvestatud.
Loeb see, kui palju on hääletuse hetkel kohal. Me teame, me oleme sinuga paar aastat rohkem olnud vist selles saalis, et sageli on niimoodi, et ollakse kohal, aga ei kirjutata ennast kohalolijaks. Mihhail Stalnuhhin.
Aitäh! Ainult selles koosseisus me arutame seda teemat neljandat korda. Äkki teeks koolituse Reformierakonna fraktsioonile, see läheks vähem maksma?
Arvestame selle ettepanekuga. Valdo Randpere, palun!
Mina arvan, et Stalnuhhin ajab asjad segamini. Kuna ta ise on neli koosseisu vähemalt juba siin olnud, siis on ta eelmistel kordadel võib-olla arutanud. Aga minu küsimus on, et miks me siis teeme üldse seda kohaloleku kontrolli vahetult enne hääletust, kui sellest mitte midagi ei sõltu.
Kolleeg Randpere! Sa tead, et Riigikogu töös on teatud reeglid. Selles saalis on ka kõlanud küsimus, mida me siin üldse teeme. (Naer saalis.) Antud kontekstis ma vastan, et nüüd hakkame hääletama.
Austatud kolleegid, panen hääletusele Eesti Keskerakonna fraktsiooni, Sotsiaaldemokraatliku Erakonna fraktsiooni ja Isamaa ja Res Publica Liidu fraktsiooni algatatud Euroopa Parlamendi valimise seaduse ja teiste seaduste muutmise seaduse eelnõu 400. Palun võtta seisukoht ja hääletada!
Eelnõu poolt hääletas 52 saadikut, vastu oli 39, erapooletuid ei olnud. Eesti Keskerakonna fraktsiooni, Sotsiaaldemokraatliku Erakonna fraktsiooni ja Isamaa ja Res Publica Liidu fraktsiooni algatatud Euroopa Parlamendi valimise seaduse ja teiste seaduste muutmise seaduse eelnõu on seadusena vastu võetud.
Vabariigi Valitsuse algatatud perioodi 2014–2020 struktuuritoetuse seaduse ja teiste seaduste muutmise seaduse (ühtse rakendusteenuse loomine) eelnõu 628 kolmas lugemine. Avan läbirääkimised fraktsioonide esindajatele. Seda soovi ei ole. Juhtivkomisjoni ettepanek on viia läbi eelnõu lõpphääletus. Valmistame selle hääletuse ette.
Kas Riigikogu on valmis hääletama? Suur aitäh! Panen hääletusele Vabariigi Valitsuse algatatud perioodi 2014–2020 struktuuritoetuse seaduse ja teiste seaduste muutmise seaduse (ühtse rakendusteenuse loomine) eelnõu 628. Palun võtta seisukoht ja hääletada!
Seaduseelnõu poolt hääletas 77, vastu 8 saadikut, erapooletuid ei olnud. Vabariigi Valitsuse algatatud perioodi 2014–2020 struktuuritoetuse seaduse ja teiste seaduste muutmise seaduse (ühtse rakendusteenuse loomine) eelnõu 628 on seadusena vastu võetud.
Vabariigi Valitsuse algatatud Eesti Haigekassa seaduse ja ravikindlustuse seaduse muutmise seaduse eelnõu 602 kolmas lugemine. Kas fraktsioonide esindajatel on soovi läbirääkimisteks? Palun, Monika Haukanõmm Eesti Vabaerakonna fraktsiooni nimel!
Tänan, härra juhataja! Head Riigikogu liikmed! Samal teemal olin ma siinsamas kõnepuldis ka täpselt nädal aega tagasi. Ega mul ju mitte midagi uut ei ole öelda, mida ma poleks öelnud eelmisel nädalal, kuid ma tahaksin siiski meelde tuletada seda, miks me ei peaks täna seda seadust nüüd ja siin vastu võtma.
See, mis on toimunud selle eelnõu menetlemise käigus, ei ole kasulik Eestile, sellepärast, et haigekassa nõukogu on ülioluline. Haigekassa eelarve on 1/10 Eesti riigi eelarvest, ulatudes üle 1 miljardi.
Peale eelmise nädala kõnet heideti mulle ette, et ma teen kuidagi liiga Isamaale ehk endise nimega Isamaa ja Res Publica Liidule – nad tahtsid oma muudatusega paremat, tahtsid hoopis Riigikogu võimu nõukogus ja volitusi suurendada ehk suurendada nõukogu koosseisu seitsmelt kaheksale, andes ühe täiendava koha sotsiaalkomisjonile, aga kahjuks ei tulnud välja. Juhtus nagu alati, läks hoopis kehvemaks. Seitsme liikme asemel on meil nüüd nõukogus hoopis kuus liiget. Kes välja jääb, on loomulikult Riigikogu ja opositsioon. Kellele on see kasulik? Mina ei tea. Aga Eesti demokraatiale, nn tervele mõistusele, tasakaalustatud otsustele see küll kasuks ei tule. Sest see, mis toimus eelnevate nädalate jooksul, on, võib öelda, lausa poliittehnoloogia kõrgeim klass ning seda ei saa vaadata käed rüpes pealt. Sest tervishoid ei ole see koht, kus me peaks tolereerima politikaanlust ehk hämaraid kokkuleppeid ning väljapressimisi. Aitäh!
Jürgen Ligi Reformierakonna fraktsiooni nimel!
Austatud juhataja! Austatud kolleegid! Selle eelnõu põhisisu on õige ja me toetame seda. 15-liikmeline haigekassa nõukogu, mis koosneb väga palju huvigruppidest, ei ole ju otsustusvõimeline ega ka piisavalt objektiivne. Aga me ei ole sellest vaimustatud, sest tõepoolest, mis siin hiljem on toimunud, on välja visatud siit Riigikogu ja opositsiooni esindaja ja see on olnud inetu. Nii et meil ei ole võetud kohustust kellelgi selle poolt hääletada, kuigi me ise, eelmine valitsus selle muudatuse algatas, on väga kummaline, et 12. tunnil tõmmatakse pidurit, topitakse enda esindajat ja kui see inetu välja näeb, siis visatakse lihtsalt välja opositsiooni esindaja. Tegelikult see sõda igasugustesse nõukogudesse kuulumise teemal on olnud ebaaus, see alavääristab ja marginaliseerib Riigikogu ja kui riigieelarvest niivõrd suur osa niivõrd tugevalt ühe sotsiaalpoliitikaga seotud raha jagatakse ilma igasuguse võimaluseta opositsiooni ja Riigikogu osaluseks, siis see lihtsalt ei kõlba. Nii et hääletame igaüks oma tunde järgi, me ei ole vaimustatud, aga me toetame nõukogu vähendamist. Aitäh!
Henn Põlluaas, Eesti Konservatiivse Rahvaerakonna fraktsiooni poolt. Vahepeal ilmus Henn Põlluaasa nimega sõnavõtt. Palun!
Jah, lugupeetud eesseisja! Lugupeetud kolleegid! Täpselt nendelsamadel põhjustel, mis siin eelkõnelejad välja tõid, ei saa me seda eelnõu toetada. Kuidas saab rääkida sellest, et avatus suureneb, kui tegelikult lõigatakse sellest otsustusprotsessist välja Riigikogu opositsiooni esindajad? Vastupidi, avatud ja ausus saab ainult väheneda. Suureneda saavad just nimelt sellised suunatud otsused, kitsas ringkonnas vastu võetud otsused, tagatoa otsused ja kõik see käib risti vastupidi demokraatlike protsessidega ja nende põhimõtete ja eesmärkidega, mida me kõik siin peaksime jälgima ja järgima. Ja ilma pikemalt sõnu raiskamata, ma kutsun teid kõiki ülesse sellele, et Riigikogu ei oleks kummitempel, mida me oleme siin ka viimastel nädalatel kuulnud korduvalt. Kutsun ülesse teid tegutsema ausalt, läbipaistvalt, demokraatlikult ja mitte laskma kängitseda seda avatud ühiskonda, mille poole me pürgime. Aitäh!
Juhtivkomisjoni ettepanekul kutsun mina teid üles selle eelnõu lõpphääletusele. Kas Riigikogu on valmis hääletama? Tänan! Panen hääletusele Vabariigi Valitsuse algatatud Eesti Haigekassa seaduse ja ravikindlustuse seaduse muutmise seaduse eelnõu 602. Palun võtta seisukoht ja hääletada!
Eelnõu poolt hääletas 49 saadikut, vastu oli 25, erapooletuid 5. Vabariigi Valitsuse algatatud Eesti Haigekassa seaduse ja ravikindlustuse seaduse muutmise seaduse eelnõu 602 on seadusena vastu võetud.
Sotsiaalkomisjoni algatatud ametiühingute seaduse ja kollektiivse töötüli lahendamise seaduse muutmise seaduse eelnõu 604 kolmas lugemine. Avan läbirääkimised fraktsioonide esindajatele. Seda soovi ei ole. Juhtivkomisjoni ettepanek on viia läbi eelnõu lõpphääletus. Kas saal on valmis hääletama? Aitäh!
Panen hääletusele sotsiaalkomisjoni algatatud ametiühingute seaduse ja kollektiivse töötüli lahendamise seaduse muutmise seaduse eelnõu 604. Palun võtta seisukoht ja hääletada!
Eelnõu toetas 68 saadikut, vastu oli 1, erapooletuid 4. Sotsiaalkomisjoni algatatud ametiühingute seaduse ja kollektiivse töötüli lahendamise seaduse muutmise seaduse eelnõu 604 on seadusena vastu võetud.
Majanduskomisjoni algatatud autoveoseaduse muutmise seaduse eelnõu 621 kolmas lugemine. Avan läbirääkimised. Seda soovi ei ole. Juhtivkomisjoni ettepanek on viia läbi eelnõu lõpphääletus. Ma loodan, et te olete nõus, et ma ei anna kahte minutit.
Panen hääletusele majanduskomisjoni algatatud autoveoseaduse muutmise seaduse eelnõu 621. Palun võtta seisukoht ja hääletada!
Eelnõu poolt hääletas 64 rahvasaadikut, vastu oli 9, erapooletuid ei olnud. Majanduskomisjoni algatatud autoveoseaduse muutmise seaduse eelnõu on seadusena vastu võetud.
Vabariigi Valitsuse algatatud relvaseaduse, strateegilise kauba seaduse, lõhkematerjaliseaduse ja teiste seaduste muutmise seaduse eelnõu 615 kolmas lugemine. Avan läbirääkimised fraktsioonide esindajatele. Palun, Hannes Hanso Sotsiaaldemokraatliku Erakonna fraktsiooni nimel!
Head kolleegid! Kui kolleeg Haukanõmm käis enne siin ees ja ütles, et ta nädal tagasi rääkis samast asjast samast puldist, siis natukene sama tunne siin teie ees täna olles enne seda eelnõu hääletust on mul endal ka. Aga ma siiski tulin siia, kuna ma tahaksin paar sõna selle sektori tähtsusest veel kord enne hääletust ... kaitsetööstuse kui sektori tähtsusest veel teile meelde tuletada või neid nimetada.
See on valdkond, mis on, ma ütleks, vastu peaaegu seda seadusandlikku raamistiku omatahtsi väga süsteemselt ja järjekindlalt edasi arendatud. Meil on täna üle 110 ettevõtte, kes kaitsetööstusvaldkonnas on aktiivsed. Ja nimetan ka neid valdkondi või sektoreid, kus töö käib. Elektrooniline sõjapidamine, energialahendused, isikuvarustus, küberkaitse, laevaehitus, lasersüsteemid, militaarmeditsiin, militaarsõidukid, vaatlussüsteemid, piirikaitsesüsteemid, pioneerilahendused, relvastus, laskemoon, robootika, sidesüsteemid, väljaõppevahendid, simulaatorid, erinevad tugisüsteemid, teenused jne, jne. See valdkond, kus on väga kõrge lisandväärtuse andmine. Ei ole nii, et saed palgi maha ja paned laeva peale ja viid Hiina. See on see, kus kasutatakse know-how'd, ajusid ja kus ka tööhõive komponent on päris märkimisväärne. Antud ajahetkel on see umbes 1100 inimest, kes kaitsetööstuse valdkonnas meil töötab. Ma väga loodan, et kui me selle seaduse täna siin saalis saame vastu võtta ja see loodetavasti 1. juulist juba jõustub, siis mõne aasta pärast siinsamas ees puldis võiks nentida, et see arv on mitmetes kordades kasvanud. Investorsoove, investeeringusoove selles valdkonnas on väga palju ja potentsiaali selles mõttes erakordselt palju.
Mis on ka oluline, on see ekspordikomponent. Üks asi on tööhõive ja teine on see, kui palju me suudame oma tarku lahendusi riigist välja viia, et ekspordisegment, -komponent kasvab kõige kiiremini ja me leiame üha põnevamaid turge oma toodetele. Ma räägin siin ka turgudest, mis jäävad Euroopast kaugele väljapoole, ka Põhja-Ameerikast, meie traditsiooniliste partnerite juurest väljapoole. Siin on selline üks valdkond, millel on globaalset haaret palju rohkemgi kui mingites muudes sektorites. Ja mis on samuti, ma arvan, väga oluline, on see, et mida rohkem on meil siin endal sellist kaitsetööstust, seda turvalisemana saame me ka ennast tunda tegelikult kriisitingimustes, kui meil on siin kohal Moon ja kõik sellised asjad. Isegi, kui ta on eraettevõtte käes või eraettevõte suudab neid lühikese etteteatamisega toota, seda turvalisemad me kõik oleme. Ja uus tehnoloogia, mida Kaitseväes täna kasutusele võetakse, oluliselt kaasaegsed relvasüsteemid, ka nende hooldus, et elutsükli jooksul neid käidelda, on ülimalt tähtis. Ja meie ettevõtetel peab olema võimalus. Kui me selle seaduse vastu võtame, siis ongi see võimalus ka pakkuda neid teenuseid siin samas Eestis. Selleks, et jalaväelahingmasinat, mida me ostame peaaegu sada tükki, hooldada, ei pea neid selle seaduse vastuvõtmisel enam välismaale kallitesse hooldustesse, vaid meie enda ettevõtted samuti saavad seda teha. Ja ma loodan, et nagu komisjonis me leidsime tõsise konsensuse selles küsimuses, leiame selle ka siin saalis. Meie fraktsiooni poolt kindlasti me toetame seda eelnõu. Aitäh teile!
Sulgen läbirääkimised. Juhtivkomisjoni ettepanek on viia läbi eelnõu 615 lõpphääletus. See toimub umbes minuti pärast.
Panen hääletusele Vabariigi Valitsuse algatatud algatatud relvaseaduse, strateegilise kauba seaduse, lõhkematerjaliseaduse ja teiste seaduste muutmise seaduse eelnõu 615. Palun võtta seisukoht ja hääletada
Eelnõu poolt hääletas 79 saadikut, vastu ega erapooletuid ei olnud. Seaduseelnõu 615 on seadusena vastu võetud ja nagu kuulsite, see jõustub juba paari nädala pärast.
Vabariigi Valitsuse algatatud liiklusseaduse § 102 täiendamise seaduse eelnõu 635 kolmas lugemine. Avan läbirääkimised. Juhtivkomisjoni ettepanek on viia läbi eelnõu lõpphääletus. Panen hääletusele Vabariigi Valitsuse algatatud liiklusseaduse § 102 täiendamise seaduse eelnõu 635. Palun võtta seisukoht ja hääletada!
Seaduseelnõu vastu ei hääletanud keegi, poolt 76 saadikut. Vabariigi Valitsuse algatatud liiklusseaduse § 102 täiendamise seaduse eelnõu 635 on seadusena vastu võetud.
Põhiseaduskomisjoni algatatud Eesti lipu seaduse muutmise seaduse eelnõu 599 kolmas lugemine. Avan läbirääkimised. Seda soovi ei ole. Juhtivkomisjoni ettepanek on viia läbi eelnõu lõpphääletus. Panen hääletusele põhiseaduskomisjoni algatatud Eesti lipu seaduse muutmise seaduse eelnõu 599. Palun võtta seisukoht ja hääletada!
Eelnõu poolt hääletas 74 saadikut, vastu ei olnud keegi, samuti ei olnud erapooletuid. Põhiseaduskomisjoni poolt algatatud Eesti lipu seaduse muutmise seaduse eelnõu on seadusena vastu võetud.
Põhiseaduskomisjoni algatatud õiguskantsleri seaduse täiendamise seaduse eelnõu 609 kolmas lugemine. Avan läbirääkimised. Palun, Monika Haukanõmm Eesti Vabaerakonna fraktsiooni poolt!
Tänan, härra juhataja! Head Riigikogu liikmed! Kui kolmandal lugemisel tullakse pulti, siis on selleks kaks põhjust: kas avaldada toetust sellele eelnõule ja öelda, miks kindlasti peaks hääletama selle poolt, või hoopis hakata laitma. Mul on väga hea meel, et seekord ma ei pea tegelema laitmisega, vaid tahaks hoopis kiita põhiseaduskomisjoni tehtud muudatusettepanekut, millega antakse õiguskantslerile kaks lisaülesannet.
Miks ma sellest täna siia rääkima tulin? Selleks on väga lihtne põhjus. Nimelt, juba 2012. aasta märtsis siinsamas Riigikogu suures saalis ratifitseeriti puuetega inimeste õiguste konventsioon. See oli kuus aastat tagasi. Ja tegelikult on kuus aastat toimunud tants ümber aurukatla. On lõputult läbi viidud uuringuid, on toimunud analüüse, on tehtud väljatöötamiskavatsusi, lausa seaduseelnõusid on välja töötatud selleks, et lõpuks seadustada konventsiooni artiklis 33 toodud riiklik kohustus leida see asutus, kes hakkab tegema järelevalvet konventsioonis toodud põhimõtete rakendamise üle. Selles raamistikus on ülioluline ka see, et see asutus, kes konventsiooni järelevalvega hakkab tegelema, vastaks Pariisi printsiipidele. See nn kümnes lisanduv ülesanne ongi just selleks, et õiguskantsleri büroo saaks edasi minna sellega, et vastata Pariisi printsiipidele. Ehk mõlemad lisandunud ülesanded on suurepärased ning üksteist väga tugevalt ka toetavad.
Konventsioon kohustab riiki kaasama loomulikult järelevalveprotsessi puuetega inimesi ja nende esindusorganisatsioone. Tulemusrikkaks osalemiseks konventsiooni järelevalveprotsessis vajavad aga need puuetega inimesed ja ka organisatsioonid lisaks seadusandlikele muudatustele ka sisulist võimestamist, seda näiteks järelevalve teostamiseks läbi koolituste, et neil oleks oskusi ja teadmisi seda kõike teha. See on suurepärane võimalus saada tasakaalustatud ülevaade, kuidas Eesti riik täidab rahvusvahelise konventsiooniga võetud ülesandeid, ning anda informatsiooni avalikkusele ja ka rahvusvahelistele organisatsioonidele puuetega inimeste olukorrast Eestis.
Täna vastu võetav eelnõu on kaua oodatud ning mul on tõesti hea meel, et puuetega inimeste õiguste konventsiooni sõltumatu järelevalvemehhanism luuakse just õiguskantsleri juurde. See on parim valik. See on esimesest hetkest olnud parim valik. Seda enam, et muudatuse esimese osaga antakse ka õiguskantslerile, nagu ma ütlesin, ja sellele institutsioonile tõuge, mille tulemusena on meil lõpuks ometi ka Eestis Pariisi printsiipidele vastav asutus. Lisaks tahan ma panna õiguskantslerile südamele, et nad oma töös lähtuksid ka sama artikli lõikest 3, kaasates puudega inimesi järelevalveprotsessi algusest peale. Ma soovin õiguskantslerile ja kogu tema ametkonnale kõige selle juures jõudu ja sära silmadesse. Aitäh!
Rohkem sõnavõtusoove ei ole. Juhtivkomisjoni ettepanekul viin ma läbi selle seaduseelnõu lõpphääletuse ja kui te olete jätkuvalt nõus töötama ennaktempos, siis poole minuti pärast.
Panen hääletusele põhiseaduskomisjoni algatatud õiguskantsleri seaduse täiendamise seaduse eelnõu 609. Palun võtta seisukoht ja hääletada!
Eelnõu poolt hääletas 65 saadikut, vastu oli 7 kolleegi, erapooletuks jäi 2. Põhiseaduskomisjoni algatatud õiguskantsleri seaduse täiendamise seaduse eelnõu on seadusena vastu võetud.
Vabariigi Valitsuse algatatud välismaalaste seaduse muutmise ja sellega seonduvalt teiste seaduste muutmise seaduse eelnõu 617 kolmas lugemine. Avan läbirääkimised. Palun, Jaak Madison Eesti Konservatiivse Rahvaerakonna fraktsiooni poolt.
Aitäh, austatud Riigikogu aseesimees! Head kolleegid! Üritan hästi lühidalt teha, pikka juttu ei tee. Konservatiivne Rahvaerakond hääletab loomulikult antud eelnõu vastu ja sellel on mitu põhjust. Esiteks, me ei saa mitte mingil moel nõustuda järjekordse sisserände leevendamisega, millega antud eelnõu tegeleb. Me ei saa olla nõus sellega, et sisserändekvoodi alt lähevad välja kõik isikud, kes teenivad n-ö tippspetsialisti palka, kuid antud eelnõu kohaselt tippspetsialist kvalifitseerub automaatselt isikuks, kel on olemas vähemalt kahe keskmise kuupalga sissetulek igal kuul. See ei ole veel tippspetsialist. Seetõttu selline väga põhimõtteline otsus leevendamaks tööjõu sissetoomist ei ole mitte kuidagi kooskõlas meie väärtustega, põhimõtetega.
Teine punkt, millega me nõus ei saa olla, on lühiajalise töötamise aja pikendamine. Kui veel kümme aastat tagasi oli selleks kuus kuud, vahepeal oli surve seda pikendada, see on nüüd üheksa kuud, siis antud eelnõu kohaselt pikeneb see aastale, 12 kuule. Ehk siis, kust muutub definitsioon lühiajalisest töötamisest pikaajaliseks töötamiseks? Kuid loomulikult ei ole kunagi kõik nii halb ja must, mõned muudatusettepanekud, mis tulid teiseks lugemiseks, olid veel hullemad. Üks Sotsiaaldemokraatliku Erakonna fraktsiooni liige tegi ettepaneku näiteks üleüldse pikendada seda kahele aastale, lühiajalist töötamist, ja arvata kõik need isikud välja sisserände kvoodi alt, kuid eks ole ka isiklikud huvid mängus. Samuti on olnud ettepanekuid näiteks Reformierakonna esindajate poolt meie põhiseaduskomisjonis, et sisserändekvood tuleks üldse kaotada, mida nad esindasid väga tugevalt. Ja kahjuks meie komisjonis ei olnud ühtegi teist erakonda, kes oleks natukenegi üritanud olla meiega ühes paadis ja kaitsta Eesti tööturgu, Eesti töötajaid ja Eesti palgakasvu, sest ei ole saladus, et need inimesed, iga aasta 5000–7000 isikut, kes tulevad endistest Nõukogude Liidu riikidest Eestisse tööjõuna, rikuvad meie tööturgu, hoiavad lõksus meie palgakasvu ja samamoodi ei soodusta mitte kuidagi eestlaste tagasitulekut Eestisse, leevendamaks meie tööjõu probleemi. Seetõttu on tõenäoliselt väga kurb näha, et ainuke, kes sellele eelnõule vastu hääletab, on Konservatiivne Rahvaerakond. Aitäh!
Jaanus Marrandi Sotsiaaldemokraatliku Erakonna fraktsiooni nimel. Palun, 8 minutit!
Lugupeetud juhataja! Head kolleegid! Ma ei oleks võib-olla siia muidu tulnud, aga eelkõneleja sõnavõtt tingis selle, sest tema järeldus sellest, et lisatööjõu siia tulek hoiab kinni palgad, on majanduse ABC seisukohalt absoluutselt vale. Tegelikkus on ju täpselt vastupidi. Selline mõtteviis, nagu siin eelkõneleja kõneles, tuleneb arvamusest, just nagu turumajanduses oleksid ettevõtjad mingisugused pahad kollid, kellel on raha keldris, aga kes siis inimestele palka maksta ei taha. See on selline bolševistlik mõtteviis. Tegelikkus on ju hoopis teistmoodi, et ettevõtluse, majanduse arengu üheks peamiseks probleemiks ja takistavaks asjaks on täna tööjõupuudus. Meil on teisalt olemas ka täna majanduskasv ehk potentsiaal kasvada, see potentsiaal on vaja ära kasutada. Kui meil ei ole täna inimesi, kes seda tööd teevad, siis see potentsiaal jääb kasutamata. Ja nüüd, kui me vaatame Eesti majanduse nagu sellist tootlikkust, siis meie tootlikkus on täna 63% Euroopa Liidu keskmisest. Saksamaaga võrreldes näiteks 50%. Selleks, et tootlikkust tõsta, selleks on vaja investeerida innovatsiooni ja uutesse tehnoloogiatesse. Selleks, et aga investeerida innovatsiooni ja tehnoloogiatesse, on vaja ettevõtjatel turult teenida raha, seesama majanduspotentsiaal on vaja ära kasutada selleks, et raha oleks võimalik teenida. Juhul, kui tööjõudu ie jätku, siis see toob kaasa olulise tööjõuhinna kasvu ehk palgakasvu. Palgakasv on iseenesest loomulikult äärmiselt positiivne nähtus, ainuke probleem on, et kui ei jätku piisavalt tööjõudu, siis see toob kaasa palgatõusu, mis on suurem tootlikkusest, ja innovatsiooniks, investeeringuteks plaanitav raha jääbki teenimata. Nii jääb ettevõtete areng seisma, tootlikkus suurenemata ja juba keskpikas perspektiivis jääb kinni ka palgakasv. Vähene palgakasv, palgad ei saa ju kasvada, sest tootlikkus ei suurene ja palgakasvu raha ei ole võimalik turult raha teenida. Vähene palgakasv toob kaasa inimeste lahkumise ja tööjõu olukord teravneb veelgi. Ja ongi ring täis. Normaalselt mõtlev ja plaaniv riik püüab igal juhul selle ringi lõhkuda ja peab püüdlema oma regulatsioonides sinnapoole, et ettevõtluse arengult taolised pidurid maha võtta. See peaks olema majanduse ja ettevõtluse ABC. Praegu ongi Eestis seesama päris tuntav majanduskasv ja on ülimalt loomulik, et ettevõtted saaksid oma võimaliku kasvupotentsiaali ära kasutada ja jõuaksid seeläbi oma investeeringute abil uuele arengutasemele, kus on juba tööjõudu vähem tarvis. Jah, Eesti ja kogu maailma majanduse arengus on tulevikutöös vaja hoopis vähem tööjõudu, aga rohkem haritust ja uusi oskusi. Paraku on tänane Eesti ettevõtlus oma digitaliseerituselt Euroopa Liidu tagumises otsas, tagantpoolt kaheksas ehk esilagu on veel pikad sammud astuda.
Arenguks on vaja raha teenida ja selleks ongi täiendavat tööjõudu vaja riiki lubada. Riik on täna nii palju küps küll, et ta suudab kontrollida tööjõuturgu, kehtestada ajaliselt pikemad tööviisad, täpsete regulatsioonidega suudetakse tagada ka see, et tööviisade tähtaegade lõppedes siirdutakse oma kodumaale tagasi. Samuti peavad regulatsioonid tagama, et ei jäädaks lihtsalt siia Eesti sotsiaalsüsteemi kasutajaks, kuigi meil täna see Eesti sotsiaaltöösüsteem selline ei ole, et see oleks liiga ahvatlev, et siia üldse tahetaks jääda. Kõige olulisem on, et me suudaksime tekkivatele probleemidele otsa vaadata, nii nagu need on, aga mitte teha jaanalinnupoliitikat, peitudes rahvuslike emotsionaalsete hoiakute õhutamise taha. Parem ja kindlam tee on täpsed seadused ja regulatsioonid tööjõu riiki lubamiseks, lahkumiseks ja ebaseaduslikkuse karistamiseks kui hoiak, et meile pole kedagi ega midagi vaja. See on kindlam tee tegelikult palgakasvu külmumisele ja Eesti majandusarengu külmumisele. Me ju teame, et renditööjõu abil on teistest Euroopa Liidu riikidest, näiteks nagu Poolast, võimalik siia tuua jätkuvalt hoopis odavamat palka makstes ja kaotades ühtlasi ka maksud, mis võiksid laekuda Eesti riigi eelarvesse. Mõistlikum on aga mitte kasutada eluvõõraid piiranguid, korjata Eestile võimalikult palju välistööjõumakse, mis võiksid siia tulla, kokku ja tagada nii hoopis suurem kontroll siia saabuva tööjõu üle. Igal juhul kaob ja väheneb nii, kui on täpselt fikseeritud reeglid, ka huvi renditööjõu järele ja Eesti riigieelarvegi saab lisaraha juurde ja majanduskasv saab hoogu juurde.
Tänane eelnõu on igal juhul samm edasi, aga see on poolik lahendus. Olen kindel, et tööviisade juurde tuleb õige peatselt tagasi tulla. Õhku jäävad küsimused, et kas sisserände piirarv, mida üheski teises Euroopa riigis niisugusena ei ole, on üldse mõistlik. See on seesama küsimus, mis kerkis ka tegelikult ju põhiseaduskomisjoni arutelul. Samuti jäävad küsimuseks mitmed muudki ajalised ja palgalised piirangud. Ja kui me vaatame tänast, kas või ka praegust Riigikogu koosseisu, siis tegelikult normaalseks selliseks tööjõu riiki lubamise reguleerimise pooldajate hulk on täna tegelikkuses saalis suurem, erinevatest arusaamadest ja vestlustest lähtuvalt. Lihtsalt koalitsiooni selline positsioon on täna selline, et ei ole mõtet tekitada lahkheli ja lepime siis poolikuma, väiksema lahendusega kui võimalik, aga see on igal juhul samm edasi. Ja olen kindel, et nende teemade juurde tullakse tagasi. Kui mitte sügisel, sellel aastal, siis kindlasti järgmises Riigikogu koosseisus. Tänan tähelepanu eest!
Rohkem sõnavõtusoove ei ole. Poole minuti pärast toimub lõpphääletus.
Panen hääletusele Vabariigi Valitsuse algatatud välismaalaste seaduse muutmise ja sellega seonduvalt teiste seaduste muutmise seaduse eelnõu 617. Palun võtta seisukoht ja hääletada!
Eelnõu toetas 54 saadikut, vastu oli 7, erapooletuks jäi 2 kolleegi. Vabariigi Valitsuse algatatud välismaalaste seaduse muutmise ja sellega seonduvalt teiste seaduste muutmise seaduse eelnõu on seadusena vastu võetud.
Vabariigi Valitsuse algatatud kiirgusseaduse, keskkonnaseadustiku üldosa seaduse ning töötervishoiu ja tööohutuse seaduse muutmise seaduse eelnõu 623 kolmas lugemine. Avan läbirääkimised fraktsioonide esindajatele. Seda soovi ei ole. Juhtivkomisjoni ettepanekul viime läbi lõpphääletuse.
Panen hääletusele Vabariigi Valitsuse algatatud kiirgusseaduse, keskkonnaseadustiku üldosa seaduse ning töötervishoiu ja tööohutuse seaduse muutmise seaduse eelnõu 623. Palun võtta seisukoht ja hääletada!
Seaduseelnõu poolt oli 57 saadikut, vastu hääletas 5, erapooletuid ei olnud. Seaduseelnõu 623 on seadusena vastu võetud.
Vabariigi Valitsuse algatatud atmosfääriõhu kaitse seaduse muutmise seaduse eelnõu 624 kolmas lugemine. Kas fraktsioonide esindajatel on soovi läbirääkimisteks? Seda ei ole. Juhtivkomisjoni ettepanek on viia läbi eelnõu lõpphääletus. Panen hääletusele Vabariigi Valitsuse algatatud atmosfääriõhu kaitse seaduse muutmise seaduse eelnõu 624. Palun võtta seisukoht ja hääletada!
Seaduseelnõu toetas 58 saadikut, vastu hääletas 4, erapooletuid ei olnud. Seaduseelnõu 624 on seadusena vastu võetud.
Keskkonnakomisjoni algatatud jahiseaduse ja halduskoostöö seaduse muutmise seaduse eelnõu 633 kolmas lugemine. Kas fraktsioonide esindajatel on soovi läbirääkimisteks? Seda soovi ei ole. Juhtivkomisjoni ettepanekul viime läbi lõpphääletuse. Panen hääletusele keskkonnakomisjoni algatatud jahiseaduse ja halduskoostöö seaduse muutmise seaduse eelnõu 633. Palun võtta seisukoht ja hääletada!
Eelnõu poolt hääletas 50 saadikut, vastu 2, erapooletuid oli 3. Seaduseelnõu 633 on saanud seaduseks.
Ülevaade avaliku teenistuse 2017. aasta aruandest. Palun ettekandjaks riigihalduse ministri Janek Mäggi.
Austatud juhataja! Lugupeetud Riigikogu liikmed! Mul on hea meel anda ülevaade avaliku teenistuse aruandest ja arengusuundadest ning olulisematest personalinäitajatest möödunud aastal.
2017. aastat võib pidada teguderohkeks, nii avaliku teenistuse kui ka kogu valitsussektori jaoks. Terve aasta vältel valmistati ette maavalitsuste tegevuste lõpetamist ja viidi läbi haldusreform. Aasta teises pooles täitsime edukalt Euroopa Liidu Nõukogu eesistuja ülesandeid. Selle kõrval on toimunud mitmeid väiksemaid ja suuremaid ümberkorraldusi erinevates riigiasutustes ning ettevalmistusi tulevasteks ümberkorraldusteks. Avaliku teenistuse 2017. aasta aruandes ei ole piirdutud vaid kitsalt avaliku teenistuse arengute ülevaatega. Selleks, et anda teile laiem pilt riigist toimuvast, oleme mitmete näitajate puhul võtnud luubi alla kogu valitsussektori.
Selguse huvides toon siinkohal välja, milliseid asutusi me valitsussektori all mõtleme ja kuidas valitsussektor jaguneb. Valitsussektor hõlmab seda osa avalikust sektorist, kus oma igapäevaseid toimetusi teevad peamiselt riigieelarvest eraldatud raha eest töötavad inimesed. See jaguneb omakorda keskvalitsuseks, kohalikuks omavalitsuseks ja sotsiaalkindlustusfondideks, milleks on siis Töötukassa ja haigekassa. Keskvalitsuse alla kuuluvad ka põhiseaduslikud institutsioonid, sh Riigikogu, riigikoolid, riigihaiglad ja sihtasutuse vormis tegutsevad riigi asutatud kultuuriasutused. Keskvalitsuse osaks on ka mõned riigi äriühingud, näiteks Riigi Kinnisvara AS, AS Hoolekandeteenused ja Eesti Liinirongid ehk Elron. Avalik teenistus hõlmab valitsussektori asutustest vaid ametiasutusi ja seda nii riigi kui ka kohaliku omavalitsuse vaates. Riigi ametiasutuste avalikust teenistusest ligi kolmandik on eriteenistujad – politseinikud, päästjad, vanglaametnikud ja kaitseväelased –, keda kokku on 2017. aasta seisuga 9923 inimest.
Ministeeriumides töötas mullu 2592 inimest, suurimateks kohaliku omavalitsuse ametiasutusteks olid Tallinna, Tartu, Narva ja Pärnu linnavalitsused. Tallinnas töötas 1383 inimest, Tartus 330, Narvas 232 ja Pärnus 173 avalikku teenistujat. Valitsussektor tervikuna 2017. aastal märkimisväärselt ei vähenenud. Valitsussektori keskmine töötajate arv 2017. aastal oli 116 703 inimest, mis on 80 inimest vähem kui aasta varem. Varasema aastaga võrreldes väiksema vähenemise taga oli 124 täiendava töötaja värbamine Töötukassasse seoses töövõimereformiga ning Eesti kahe suurema haigla, Põhja-Eesti Regionaalhaigla ja Tartu Ülikooli Kliinikumi personali suurenemine, vastavalt 37 ja 108 inimese võrra. Meeles tuleb pidada ka seda, et 2017. aasta keskmistes näitajates ei kajastu veel haldusreformi ja maavalitsuste sulgemise mõju. Kui me vaatame aga avaliku teenistuse numbreid 1. jaanuari 2018. aasta seisuga, siis näeme, et paljuski just need ümberkorraldused on toonud kaasa töötajate arvu märkimisväärse vähenemise avalikus teenistuses. 1. jaanuari 2018. aasta seisuga on avalike teenistujate hulk võrreldes 1. jaanuari 2017. aasta seisuga vähenenud 1123 inimese võrra. Maavalitsuste sulgemise tõttu kaotas töö 195 avalikku teenistujat ja kohalike omavalitsuste liitumise tulemusel oli 1. jaanuari 2018 seisuga kaotanud töö 425 avalikku teenistujat. Maavalitsuste sulgemise ja haldusreformi mõju kajastub valitsussektori vaates 2018. aasta keskmises töötajate arvus, mida tutvustame juba Riigikogu uuele koosseisule järgmisel aastal samal ajal. Arvestades seda, et Eesti tööealine elanikkond näitab ka järgnevatel aastatel vähenemise trendi, tuleb nii Eesti valitsusel kui ka teistel valitsussektori osalistel teha tulevatel aastatel pingutusi oma töö ümberkorraldamiseks, et suuta hoida Eesti jaoks soovitusliku 12%-list valitsussektori osakaalu tööealisest elanikkonnast.
Valitsussektori palgatõus oli 2017. aastal samas suurusjärgus kogu tööjõuturu palgatõusuga, see on 6,5%. Valitsussektori palgatõus toimus valdavalt asutuste sisemiste ressursside arvelt, töötajate arvu vähendades ja tööd ümber korraldades, sest üldist otsust kogu riigieelarvelise palgafondi suurendamiseks 2017. aastal ei tehtud. Samas ei saa alahinnata eraldi sihtgruppidena käsitletavate riigitöötajatele eraldatud lisapalgavahendite mõju valitsussektori üldisele palgatõusule, kuna neisse sihtrühmadesse kuuluvate töötajate arv on suur. 2017. aastaks eraldati täiendavaid vahendeid 3% palgafondiks siseturvalisuse ja sotsiaalhoolekande valdkonna töötajatele ning kultuuritöötajatele ja õpetajatele. Lisapalgafondi said ka tervishoiutöötajad. Valitsussektori keskmine palk oli möödunud aastal 1233 eurot, mis on 12 euro võrra rohkem kui Eesti kogu tööjõuturu keskmine palk mullu. Sektori sisemiselt oli keskmisest kõrgem palk keskvalitsuse tasandil ja sotsiaalkindlustusfondides ning keskmisest madalam kohaliku omavalitsuse üksustes. Avaliku teenistuse palga kujunemisel järgitakse Eesti tööjõuturu toimivaid palgamuudatusi. Selleks, et avalikku teenistusse oleks võimalik värvata piisavalt kvalifitseeritud tööjõudu, kes on võimeline pakkuma riigi elanikele kvaliteetset avalikku teenust ning töötama suurema intensiivsusega kui seni, tuleb tagada, et avaliku teenistuse palgad ei jääks tööjõuturul konkureerivates valdkondades pakutavatest palkadest märkimisväärselt maha.
Seekordses avaliku teenistuse aastaaruandes on detailsemalt käsitletud ka soolise palgalõhe teemat. Riigiasutustes on üldine sooline palgalõhe 9,4%, mis on enam kui poole võrra vähem kui Eesti tööjõuturul tervikuna. Aruandes anname põhjalikuma ülevaate ka horisontaalsest palgalõhest riigiasutustes tööperede kaupa. Kuna riigiasutuste palgapoliitika on detsentraliseeritud, siis on nimetatud ülevaade kahtlemata heaks taustamaterjaliks asutuste juhtidele.
Riigi edukaks toimimiseks on oluline, et riigitööl oleks piisavalt vajaliku ettevalmistusega ja kogemustega usaldusväärseid ja pühendunud töötajaid. Selleks tuleb ühelt poolt värvata edukalt uusi inimesi ja teisalt tagada, et personalivoolavus ei muutuks ülemäära suureks. Personali koguvoolavus avalikus teenistuses ja hallatavates riigiasutustes oli 15,3% ning vabatahtlik voolavus 7%. Mõlemad numbrid on võrreldes 2016. aastaga veidi suurenenud. Personali koguvoolavus oli mullu kõige kõrgem kohaliku omavalitsuste ametiasutustes, 21%, ja see oli seotud haldusreformiga. Riigiasutustes suurenes mullu märkimisväärselt riigi IT-asutuste vabatahtlik voolavus, mis on tingitud suurenevast konkurentsist eraturuga ja palgasurvest. Suurenev voolavus kasvatab ka vajadust värvata uusi inimesi. 2017. aastal suurenes ...
Aeg hakkab läbi saama?
Ettekandeks on ette nähtud kümme minutit, kuid kokkuleppel istungi juhatajaga on võimalik ka aega pikendada. Ma olen valmis läbi rääkima.
Ma jätan ühe lõigu vahele ja ...
Ma pakun kolm minutit juurde.
Olgu. Ma jätkan siis siit. Avalikus teenistuses on eestlasi 89,2% ja teistest rahvustest teenistujaid 10,8%. Kõige rohkem teistest rahvustest teenistujaid on siseturvalisuse asutustes ja paljud neist on riigitööl olnud enam kui 15 aastat.
2017. aastal jätkusid mitmed olulised reformiprotsessid, lisaks haldusreformile ja maavalitsuste tegevuse lõpetamise ettevalmistusele jätkus tegevuspõhistele eelarveliste üleminekute ettevalmistamine, otseste avalike teenuste kaardistamine, riigimajade projekti ettevalmistus, riigipalgaliste töökohtade pealinnast väljaviimine, tugiteenuste konsolideerumine, jätkutegevused jpm. Palju aega ja ressurssi võttis Euroopa Liidu Nõukogu eesistumine ja selle korraldamine, mis samas andis paljudele riigitöötajatele hea võimaluse osaleda mitmekesises arendus- ja koolitustegevuses ning omandada kogemusi erinevate ürituste läbiviimisel.
Kokkuvõtteks ütleksin, et riigil ja avalikul sektoril läks mullu hästi ja see oli heas kooskõlas sellega, mis toimus riigis tervikuna. Aitäh!
Avan küsimuste vooru ja tuletan meelde, et igal Riigikogu liikmel on õigus üheks suuliseks küsimuseks ja pärast läbirääkimistel saavad sõna võtta fraktsioonide esindajad ja arutelu lõpus me ei võta vastu otsust. Palun, Krista Aru!
Aitäh, härra juhataja! Lugupeetud minister, aitäh ettekande ja ülevaate eest! Teil jäi ülevaateks aega väheks ja sellpärast ma küsin, et riigi keskvalitsuse poolt on asutatud ka mitmeid sihtasutusi. Kas oma ülevaates olete ka jõudnud analüüsida ja hinnata, kuidas riigi poolt asutatud sihtasutustes nii neile pandud kohustusi ja ülesandeid täidetakse ja milline on üldse nende sihtasutuste osalus kogu selles avaliku halduse pooles?
Suur tänu! Kiire ja lühikene vastus oleks ja kokkuvõtlik oleks see, et riigi sihtasutused toimivad hästi. Detailsemat ülevaadet saab siis, kui aruannet ennast lugeda, see on päris paks, 62 lehekülge, aga ma arvan, et ta on üsna hästi tasakaalus kogu riigisektoriga. Ja minu arust, mis on veel hästi mullu, et me tasandasime mõningaid või riik tervikuna siis mõningaid palgaerinevusi seal, kus olid nagu kitsaskohad, mõnes kohas tulid palgad natukene järgi. Nii et ma arvan, et see võimekus on tegelikult päris hea. See oleks kokkuvõtlik hinnang. Aitäh!
Aitäh! Õnneks teil vastamisel ei ole ajalist piirangut, et ma küsiksin kohe mitu küsimust. Esimene on see, et kas te analüüsite seda, kas palga ja teenuse vahekord on proportsionaalne ehk mõnikord võib tekkida see, et palganumber on liiga suur, aga seda kvaliteetset teenust ei saada vastu. Teine küsimus puudutab Ida-Virumaad, et me siin saalis oleme korduvalt menetlenud neid palgatõuse põhiseaduslike institutsioonide ametikohtade täitmiseks, à la kohtunikud. Kas te olete analüüsinud ka maakondade kaupa, et kas à la politsei- ja piirivalveametnike tasakaalustatust see palgatõus mõjutab või mitte, et kui stabiilsed on need ametikohad? Jah, ma lõpetan praegu.
Aitäh! Õnneks ma jõudsin üles kirjutada. Kõigepealt, kas palga ja teenuse vahekord on proportsionaalne ja kas me saame avalikus sektoris piisavat teenust selle raha eest, mis me kulutame, ma mõistan nii. Ma arvan, et valdavas osas jah, aga ma arvan, et meil on päris mitmeid selliseid kohti, kus me lihtsalt, kas riik teeb liiga palju tööd. Kui hästi konkreetne näide tuua, siis ma arvan, et liiga palju tööd me teeme teatavate dokumentide taotlemisel ja nende haldamisel, konkreetsemalt öeldes näiteks, et miks inimene peab minema sünnitunnistust kuskile eraldi registreerima, miks see ei võiks toimuda niimoodi, et kui ma juba kuskil sünnin, siis mind ju tegelikult sisuliselt registreeritakse, see on nagu üks pool. Ja teine pool, ühesõnaga, kas me teeme kõiki neid asju, mida me peaksime tegema. Kindlasti on seal võimalust teenust paremaks muuta. Ja teine küsimus on kindlasti ka see, eriti, kui me vaatame kohalike omavalitsuste poolt, siis minu maakonnavisiidid, mida on olnud nüüd neli, on näidanud, et siin on ikkagi märkimisväärset ebaühtlust ja osades maakondades me saame – või vähemalt mul on jäänud selline mulje – rohkem teenust ja teistes natukene vähem ja mõnedes kohtades on vaja hoopis teistsugust teenust. Eile Põlvamaad külastades tekkis meil kohalike juhtidega suheldes selline mõte, et võib-olla meil peaks olema umbes niimoodi, nagu Ameerika Ühendriikides on erinevates osariikides lausa erinevad seadused, et võib-olla meil peaks ka olema niimoodi, et Põlvamaal on võimalik mõnes küsimuses üks kord ja Ida-Virumaal hoopis teine ja seda saavad otsustada kohalikud omavalitsejad.
Teine küsimus puudutaski Ida-Virumaad ja kui mul nüüd õigesti meelde jäi, siis kas seal on piisavalt ..., kas seal on palga diferentsi, punkt üks, ja kas see toimib. Ma arvan, et toimib. Ma arvan, et see ootus, et nendes piirkondades, kus me tahaksime, et elaks rohkem inimesi, kui seal on kõrgem palk, siis ma arvan, et see kindlasti avaldab väga positiivset mõju. Küsimus on muidugi stabiilsuses, sellepärast et riigi usaldusväärsus, ma kardan, et ei ole väga paljudel puhkudel seepärast liiga kõrge, et liiga palju on muudatusi ja just selliseid muudatusi, kus inimesed tunnevad, et midagi läks nende jaoks kehvemaks. Kui läheb midagi paremaks, sellega on kõik alati nõus, aga kui midagi läheb kehvemaks, siis sellega nad väga nõus olla ei taha. Ja meil on vaja suurendada ka riigi sellist usaldusväärsust oma n-ö sõnapidamise järjepidevuse tagamisel, et kui inimesed teevad näiteks oma elus 10–20-aastaseid plaane, siis nad võiksid uskuda, et see kestab.
Hea juhataja! Hea minister! Ametnike armee on muljetavaldav, 116 703, vähenes eelmine aasta ainult 0,5%, samas kui tööealine elanikkond vähenes 0,6%. Ja minu küsimus on: kes olid need õnnetud 80 valitsusametnikku, kes pidid oma töö kaotama?
Aitäh! Ma pean tunnistama, et tegelikult see, kui vaadata näiteks avalikku teenistust, siis see vähenemine oli oluliselt suurem, see oli 1123 inimest, aga juurde tulid, sest alati üks küsimus on see, et kuskilt läks ära, aga kuskilt tuli juurde, ja need kohad, kus juurde tulid, oli siis Tartu Ülikooli Kliinikum, kus tuli 108 inimest juurde, Haridus- ja Teadusministeeriumi valitsusala – 74 inimest juurde, Välisministeerium – 63 juurde. Nii et see 80 näitab ainult seda saldot, mitte tegelikku vähenemist, ja need asutused, kus me tahame rohkem teenust, sest riigil on ikkagi väga mitmetes kohtades pigem teenust juurde vaja. Avalik ootus on, et miks riik ei tee, miks ta seda ei tee, miks ta teist ei tee, meil on vaja siin natukene ümber profileerida ja see protsess eelmisel aastal tegelikult toimus ka. Nii et ma arvan, et riik muutus eelmisel aastal oluliselt tõhusamaks. Kui vaadata seda 0,5% ja 0,6%, siis see sisuliselt on seesama, ja oluline kokkuhoid tuleb ikkagi haldusreformist, need numbrid ma juba lugesin ette. Aga milline see täpselt välja hakkab nägema reaalses elus, see selgub juba järgmise aasta aruandes. Aitäh!
Aitäh, härra eesistuja! Austatud minister! Tunnen huvi, milline muutus on eelmisel aastal toimunud puudega inimeste hõivatusega avalikus teenistuses. Juhin tähelepanu, et 2017. aastal ehk mullu käivitus täielikult töövõimereform ja selle loomisel 2014. aastal sõlmiti hea tahte kokkulepe avaliku või, tähendab, keskvalitsuse tasand, ministeeriumide vahel võtta viie aasta jooksul täiendavalt tööle 1000 puudega inimest ehk siis 200 inimest aasta kohta. Kuidas sellega muutused on toimunud, olete te kursis? Ütlen lisamärkusena, et kahjuks eelmisel aastal Jaak Aab ei osanud sellele küsimusele vastata, aga ta lubas ministeeriumis uurida. Kahjuks mingit tulemust ei tulnud. Võib-olla ministeerium on midagi uurinud siin.
Aitäh! Ma tean, et see protsess toimib selles suunas, nagu oli kokku lepitud. Ma muidugi repliigi korras lisan, et alati, kui pannakse mingi numbriline eesmärk, siis see sõltub väga palju keskkonnast ja lisateguritest, aga mitu töökohta täpselt tänase seisuga on juurde tekkinud, selle vastuse ma loodan nädala jooksul kirjalikult saata.
Enn Meri.
Aitäh, juhataja! Lugupeetud minister! Härra minister, te vastutate ju ka riiklike töökohtade kolimise eest üle Eestis, üks osa sellest on teie asi. Kui ma tuleksin nüüd Saaremaale ja vaatan, mis seal on toimunud, siis maavalitsus on ära kolinud – see on muidugi õige asi –, aga on ka Politsei- ja Piirivalveametist läinud töökohti ära. Juurde ei ole vist mitte kui midagi tulnud. Ma küsiksin teie käest, kas ei oleks näiteks võimalik, et, ütleme, merega ja merendusega seotud ametkonnad, nagu TS Laevad, võiksid kolida Saaremaale – mis nendel Tallinnas on teha? – või näiteks Veeteede Amet. Kas niisugust asja olete kaalunud?
Aitäh! Alustan Veeteede Ametist ja ütlen, et hiidlased tahaksid seda ka endale väga meelitada. Ma ütlesin, et kui te sellega hakkama saate, siis mina toetan. Kui nüüd hiidlaste ja saarlaste vahel tekib konkurents, siis ma ei tea, kumba poolt valida, see saab olema raske. Kui nüüd aga TS Laevadest rääkida, siis siin võib saada takistuseks asjaolu, et tegemist on börsiettevõttega ja niisuguste protsesside kokkuleppimine võib olla natukene komplitseeritum. Kuigi, kui ma Saaremaal käisin – mis juhtus eelmisel nädalal –, siis oli sellest juttu, et nad võiksid tõepoolest sinna kolida. Ma arvan niimoodi, et võib-olla üldse see kolimiste temaatika, seal on natuke vale rõhuasetus. See rõhuasetus on see, et hakatakse kolima inimesi kuskile jumal teab kuhu, isegi kui see jumal teab kuhu on Saaremaa, mis on väga tore ja armas.
Tegelikult käib ikkagi jutt töökohtadest. Ja ma olen seda näidet korduvalt toonud, aga toon korra veel, et Rootsis, kus töökohti loodi väljaspoole pealinna, siis nende kaasa kolis ainult 25% inimestest, ja see ongi eesmärk. Tallinnas ongi lihtsam tööd leida. Kui sa ei taha Tallinnast välja kolida, siis sa võid alati endale mingisuguse teise töö leida. Kui sa tahad, mine. Mina näiteks koliksin heameelega kohe Valgamaale, kui mulle seal keegi tööd pakuks, eks ole – sellist, mis mulle sobib. Ma arvan, et Lõuna-Eestis ongi parem elada. No mul on seal isatalu ka, nii et mul ei oleks väga suur pingutus seda teha. Aga ma arvan, et mis puudutab seda ääremaastumiste teemat – ja töökohad on sellega otseselt seotud –, siis eile Põlvas mehed ja daamid tegid mulle ikkagi selgeks, et mitte ainult minu arvates ei ole nendel oluliselt parem elu kui tallinlastel, vaid ka ka nende arvates on nendel oluliselt parem elu kui mul siin Tallinnas. Nendel oli vähemalt kümme mõtet, miks mul on siin suhteliselt kehv elada, alates sellest, kui kaua ma pean tööle iga päev sõitma ja kõike muud. Nii et ma arvan, et me peame võtma seda täiesti positiivse programmina. Kes on Tallinnast tüdinud, kolige ise ära ja tehke töökoht kuskile näiteks Valka, mis on väga tore koht.
Aitäh, härra juhataja! Austatud minister! Teie üleüle-eelmine eelkäija, härra Aas ütles ministriks saades, et kui haldusreform on tehtud, siis tema lahkub ja kustutab tule ja seda ministrikohta ei ole enam tarvis. Te olete nüüd poolteist kuud ametis olnud ja teil on olnud aega mõelda, kas minna Valgamaale või jätkata. Minu küsimus on see: kas ja kuidas need topeltministri kohad on ikkagi Eestile kasulikud olnud või tekitab see ainult niisugust täiendavat segadust, vastutuse jaotuse piiride hägusust ja lihtsalt raha kulu?
Aitäh! Arto Aas lahkuski ja kustutaski tule, kuigi haldusreform jäi pooleli, lihtsalt valitsus vahetus. Aga minu arusaam ja ma toetun siin loomulikult Rahandusministeeriumi-sisestele analüüsidele, ametnike tehtud tööle ja loetud materjalidele, aga ka enda sidetundele, et mina ikkagi kaotaksin ära mitte ainult need topeltministrid, vaid mina kaotaksin ära ka ministeeriumid. Ma läheksin ikkagi silotornide lõhkumise teed. Rootsis on see olemas. See ei tähenda, et valitsus peaks jääma väiksemaks. Valitsuse liikmete arv, mis siis ametkondi juhib, võiks vabalt olla ka 15 näiteks, aga mis positiivne muutus oleks, et siis ei ole vaja kolme, nelja, viitteist õigusosakonda, personaliosakonda, IT-d on ainult üks ja kõik need mahuksidki ära sinna superministeeriumi majja, ei olekski mingisugust küsimust. Kui töökorralduslikult vaadata, siis meie majas ehk siis Rahandusministeeriumis on need tööülesanded minu arust päris õnnestunult jagatud, kui selline töökorraldus on varasemalt kokku lepitud poliitikute poolt, sest igav pole mul kordagi olnud ja ma arvan, et kõik need kõige ebameeldivamad teemad ongi mulle sattunud, mis Eesti avalikus ruumis siin üldse viimasel ajal üleval on olnud. Ma ei hakka neid üles lugema, noh, alates tselluloositehasest ja lõpetades muude selliste asjadega.
Härra eesistuja! Austatud minister! Küsimus puudutab hallatavate riigiasutuste konkurssidele laekunud avaldusi. Avalduste arvus on suur langus, sealhulgas ka riigikoolid. Huvi antud juhul, siin on öeldud, et huvi antud juhul nende valdkonnakoolide ja töökohtade vastu on vähenenud. Millest on see tingitud, on see mittepiisav konkurentsivõimeline palk või kvaliteettööjõus või milles on asi?
Aitäh! Minu sisetunne ütleb, et avaliku sektori palgatase on adekvaatne. Ma ei ütle, et see on hea, ma ei ütle, et see on halb, see arvestab suurtes piirides seda, mis Eesti turul täna toimub. Meil on mõned majandussektorid, kus on buum. Ma arvan, et kinnisvarasektoris näiteks, eriti Tallinna ja Tartu kontekstis, see on ja see loomulikult puudutab kõiki teisi sektoreid, eriti kuna tegemist on hästi suure sektoriga, kus investeeringute maht on väga suur ja see annab tööd väga paljudele inimestele ka väljaspool sektorit. Aga miks need konkursid on langenud? Ma arvan, et siin on demograafilised protsessid, mille puhul meil on kindlad sellised väljakujunenud mantrad, mida me kogu aeg räägime, et me oleme vananev rahvas ja kõike muud. Ma arvan, et see muuseas ka ei ole päris tõsi. Me oleme kahanev rahvas, see on tõsi, aga pole veel nii vanad midagi. Äsja sirvisin neid demograafilisi protsesse ja mulle meeldis, et Nagano piirkonnas Jaapanis keskmine oodatav eluiga on naistel 97 aastat, meestel 91 ja 80-aastaselt saab veel tööd küll. Nii et sellepärast võib-olla muretseda ei ole vaja, rohkem on võib-olla vaja muretseda sellepärast, et me teeksime õigeid asju ja õigeid konkursse. Võib-olla igale poole ei olegi vaja niipalju inimesi palgata. Aitäh!
Aitäh, austatud minister! Rohkem küsimusi ei ole. Avan läbirääkimised. Palun, Krista Aru Eesti Vabaerakonna fraktsiooni nimel!
Aitäh, härra juhataja! Austatud minister! Lugupeetud rahvaesindajad! Ministri ülevaade ja ettekanne avaliku teenistuse 2017. aasta aruandest oli sisukas, ka meile kättesaadav tekst on igati arvude- ja joonisterohke. Ma tahan rõhutada just nimelt, et see aruanne sisaldab küllaltki häid tabeleid, küllaltki häid ülevaateid, kui palju on tööl ametnikke, kuidas on ametnike hulk ja arv muutunud, milline on palgavõrdlus ka naiste ja meeste osas. Nii et selles ülevaates ei ole tegelikult nagu midagi ette heita. Ülevaade on korrektne, esitab arvulisi ja vähem võib-olla selliseid järeldusi, mida oleks võinud ka aruandest oodata.
Kuid ma tahaksin peatuda mõnel küsimusel, millest mina ja mitmed teised Vabaerakonna fraktsiooni liikmed selle aruande puhul puudust tunnevad. Punkt 1, kui on tegemist sellise siiski väga olulise aruandega, siis tahaks aru saada kõigepealt sellest, mis tüüpi siis meie riik praegu ikkagi on. Kui me vaatame Arenguseire Keskuse tänasel konverentsil esitatud materjale, siis on selge see, et need stsenaariumid, mida riigile arenguks välja pakutakse, on ju vaieldavad, nad on igati diskuteeritavad, kuid selleks, et üks riigikorraldus suudaks ennast ka määratleda ja sealt hakata siis hindama, oleks vaja just nimelt ka sellises aruandes tegelda sellise riigikorralduse ja riigi enesemääratlusega. Mis siis on? Me oleme demokraatlik riik. Aga kas me oleme praegu liikumas hoolekanderiigi poole? Kas me tahame, liigume võrgustunud riigi poole? Siit edasi ka järgmine küsimus: milline on siis meie riigi korralduslik tüüp, mida me tegelikult tahame? Sealt me saame hakata hindama ja vaatama kogu seda vajalikku avalikku teenistust, ametnike arvu jne. Senikaua, kui me kontseptuaalselt ei ole suutelised seda hindama, jäävadki kõik need ülevaated selliseks, et üks tendents siiapoole, teine teisele poole.
Teiseks. Keskvalitsus ja kohalikud omavalitsused. See ülevaade oleks võinud ikkagi sisaldada ka vähemalt hinnanguliselt püüdu sellele, millised on need ülesanded, kohustused, mis on jaotatud, jagatud, kokku lepitud, keskvalitsuse ja kohaliku omavalitsuse tasandil, kas ja kui hästi me oleme suutelised neid ülesandeid täitma, pluss siia juurde siis kõik see paikkondliku eripära rõhutamine. Mulle tõesti ministri puhul väga meeldib, et ta juba teist korda oma sõnavõtus julgeb selle välja tuua, et Eesti oma väiksuse juures väärib tegelikult seda paikkondliku erisuse tunnustamist, tunnistamist.
Mis on puudulik? Puudulik on ka veel see, et oleks tahtnud rohkem ja julgemalt sedasama riigi poolt asutatud sihtasutuste teenuste ülevaadet. Mis siis ... Millised on need teenused? Kuidas need toimivad? Kas me saame selle ka toimiva dubleerimise või mittedubleerimisega rahul olla? Sest ma väidan, et dubleerimist siin töös on küllaltki palju. Me pole jõudnud selle vaatluseni. Ja kõige suurem puudus on sellest, et tegelikult see teenuste kvaliteedi moment on üldse jäänud sisse toomata. Meil on head arvud, meil on hea alus, aga me peaksime julgema siit oma aruannetes ja analüüsides nüüd edasi minna. Probleemid on fikseeritud osaliselt, kirja pandud – kas või seesama kaadriga, kaadri voolavusega seotud, konkursside läbikukkumise ja vähese osavõtuga seotud küsimused –, kuid ka siin on just nimelt see mõtestamise osa puudu, et kui on probleem, kas ja kuivõrd valmis on siis keskvalitsus seda lahendama või peaks see minema tõesti kohaliku omavalitsuse lahendada. Nii et sellist kasvamisruumi on – selleni välja, kuidas ikkagi ministeeriumide tasandil see kokkuhoid, kui see kokkuhoiukoht on, saavutatakse – ja selles tuleks meil veel palju-palju edasi liikuda. Aitäh!
Sotsiaaldemokraatliku Erakonna fraktsiooni poolt Liisa Oviir. Palun!
Hea eesistuja! Head kolleegid! Ma tahaksin selle aastaaruande osas esile tuua tegelikult vaid ühe küsimuse ja see on siis riigiameti hallatavate riigiasutuste sooline palgalõhe. Siin on ilusti eraldi peatükk sellest, mis räägib, et kui üldine palgalõhe oli aastal 2017 Eestis 20,9%, siis riigiametis ja hallatavates asutustes oli see 94%, mis on siis tõesti, nagu siin on ilusti öeldud, poole võrra madalam. Samas, kas on põhjust olla rahul selle tulemusega. Võrreldes varasema aastaga on siis naiste ja meeste üldine palkade erinevus tõusnud 0,4 protsendipunkti võrra. Selles aruandes on välja toodud, et kui keskmistes palkades on erinevus, siis see võib olla tingitud sellest, et ametikohad, kus asutuse mehed ja naised töötavad, erinevad üksteisest vastutuse või keerukuse poolest. Samuti on välja toodud ilusti, et meeste osatähtsus on suurem tipp- ja keskastme juhtide seas. Samas on naisi rohkem nagu ikka esmatasandi juhtide, ekspertide ja ka spetsialistide seas, mis tähendab, et naisi tõesti on juhtivatel positsioonidel vähem. Aga miks see on nii? Kui me võtame hariduse juurde ja ütleme, et 70% ülikoolilõpetajatest on naised, siis peaks olema pigem just tippjuhtide hulgas pigem naisi, mitte vastupidi mehi, et seda tuua nagu põhjendusena, et miks on see palgalõhe endiselt ja veidikene ka suurenenud. Ma arvan, et see on väär. Mul on hästi hea meel, et Sotsiaalministeerium on algatanud siin sel aastal eelnõu, soolise võrdõiguslikkuse seaduse eelnõu, millega proovitakse aidata tööandjatel analüüsida palgalõhe ja selle põhjuseid ja just avalikus sektoris teha ka järelevalvet. Ja see on hästi-hästi oluline, sest tegelikult ka see pea 10% ei ole see situatsioon, millega oleks võimalik olla rahul, sellega tuleb edasi tegeleda. Ja omakorda teeksin ka üleskutse, et kaaluda seda laiendada ka erasektorile, seda võimalust teha järelevalvet, võimalust minna väga süvitsi, mis on need põhjused, et ühel hetkel jõuda sellise põhjendatud mudelini, suurema võrdõiguslikkuseni, mis annab ühel viisil naistele suuremad õigused, suuremad võimalused, aga võtab ka ära teatud kohustused meestelt. Ehk kokkuvõttes peaks sellest võitma nii naised kui mehed ehk tervikuna kogu ühiskond. Aitäh!
Rohkem kõnesoove ei ole, lõpetan arutelu. Ja nagu me kokku leppisime, Riigikogu vastavat otsust selle päevakorrapunkti osas ei tee.
Järgmine päevakorrapunkt: Vabariigi Valitsuse algatatud kodakondsuse seaduse täiendamise seaduse eelnõu 629 teine lugemine. Ettekandjaks palun põhiseaduskomisjoni liikme Helmut Hallemaa!
Austatud aseesimees! Head kolleegid! Toon teie ette kodakondsuse seaduse täiendamise seaduse eelnõu teise lugemise arutelu põhiseaduskomisjonis, mis toimus 5. juunil. See oli kindlasti töö kiire ja korralik. See seaduse eelnõu on esitatud Vabariigi Valitsuse poolt 3. aprillil. Siin saalis toimus esimese lugemise arutelu 15. mail ja muudatusettepanekute esitamise tähtajaks määras saal 29. mai. Eelnõule ühtegi muudatusettepanekut ei esitatud ja ka põhiseaduskomisjon ei pidanud vajalikuks ühtegi muudatusettepanekut lisada.
Arutelu toimus vaid selle ümber, et komisjoni esimees Marko Pomerants alustas arutelu sellega, et eelmise, esimese lugemise arutelul tõstatas komisjoni liige Jüri Adams küsimuse, kuidas suhestuvad omavahel kaks lepingut, mida siis see seadusmuudatus toob keeleõppe korraldaja ja osaleja puhul, siis keeleõppe leping, mis sõlmitakse välismaalasega, kes soovib kodakondsust saada, ja keeleõppe korraldamise leping, mis siis sõlmitakse korraldava asutusega ehk Siseministeeriumi rakendusalas oleva rakenduskõrgkooliga, milleks sisuliselt on Sisekaitseakadeemia. Ja komisjoni esimees märkis, et see seaduseelnõu annab mõlema lepingu osas selged vastused. Keeleõppe korraldamiseks sõlmitavas halduslepingus on lahti kirjutatud täpselt, millele see leping peab vastama, ja kohustuslikud osas, see on siis sätestatud kodakonsuse seaduse § 82 lõikes 4, ja keeleõppes osalemisel välismaalasele rakenduvad kohustused on lahti kirjutatud meie poolt siis menetletava seaduseelnõu §-s 83. Ja kuna need toovad selgelt nii kohustused kui ülesanded ja lisandused ei muuda seadust ei paremaks ega halvemaks, siis tehti ettepanek seda seaduseelnõu mitte muuta või muudatusettepanekut mitte esitada ja sellega oli nõus ka Jüri Adams.
Ja meil tuli teha ja me tegime ka menetluslikud otsused. Kõigepealt, et võtta täiskogu päevakorda täna, viia läbi eelnõu teine lugemine ja see lugemine lõpetada ja kui teine lugemine lõpetatakse, siis viia kolmas lugemine läbi 12. septembril 2018. aastal. Ja suunata ta siis lõpphääletusele. Kõigi nende ettepanekute poolt oli 6 komisjoni liiget: Arto Aas, Helmut Hallemaa, Lauri Luik, Marko Pomerants, Mart Nutt ja Toomas Paur Tiit Teriku asendusliikmena ja kõigi puhul jäi erapooletuks Jüri Adams. Ja ettekandja osas oli konsensus, selle poolt oli ka Jüri Adams ja ettekandjaks oli teie ees seisev Helmut Hallemaa. Aitäh!
Palun, Krista Aru, küsimus!
Aitäh, härra juhataja! Austatud ettekandja! Kas ja kuivõrd tõsiselt oli komisjonis arutlusel see keeleõpetajate olemasolu? Sest keeleõppe korraldamise üheks selliseks suureks takistuseks on meil tõesti olnud ju keeleõpetajate puudumine. Kas komisjon jõudis ka seda küsimust arutada?
Kindlasti esimese lugemise arutelul see toimus. Teise lugemise arutelu oli täpselt nii lühike, nagu ma ette kandsin. Ja see rakenduskõrgkool saab ilmselt selle asjaga hakkama tegelikult. Jah, keeleõpetajaid võiks olla rohkem ja neid võiks olla ka koolides, lasteaedades, nii et tegelikult see probleem on muidugi meil olemas.
Austatud ettekandja! Teile rohkem küsimusi ei ole. Avan läbirääkimised. Kuna tegemist on teise lugemisega, siis on võimalus kõigil sõna võtta. Vaatamata sellele seda soovi ei ole. Eelnõule 629 muudatusettepanekuid ei ole esitatud. Juhtivkomisjoni ettepanek on eelnõu 629 teine lugemine lõpetada. Teine lugemine on lõpetatud.
Tänane viimane päevakorrapunkt on Vabariigi Valitsuse algatatud perehüvitiste seaduse muutmise ja sellega seonduvalt teiste seaduste muutmise seaduse eelnõu 652 esimene lugemine. Põhiettekande teeb sotsiaalkaitseminister Kaia Iva. Palun!
Austatud juhataja! Lugupeetud Riigikogu! Mul on rõõm teie ees olla tänase päeva minu meelest ühe ülimalt olulise punktiga, nimelt perehüvitiste seaduse muutmise ja sellega seonduvalt teiste seaduste muutmise seaduse eelnõuga 652. Algatuseks lubage tänada austatud Riigikogu, et eelmisel aastal läbiviidud menetlused sarnasel teemal said õnneliku lõpu ja paljud lapsevanemad saavad juba praegu nautida neid paindlikumaid vorme vanemapuhkuse ja vanemahüvitise kasutamisel.
Nüüd aga käesoleva eelnõu juurde. Selle eelnõu eesmärk on suurendada vanemate võimalusi töö- ja pereelu ühildamiseks, luues vanemapuhkuse ja hüvitiste süsteemi enam valikuvõimalusi ning soodustada hoolduskoormuse ühtlasemat jaotamist vanemate vahel. Nii nagu öeldud, see on jätkuks eelmisel aastal teie poolt vastu võetud seaduseelnõule, ning tuletan meelde, et me toona jagasime teema kaheks plokiks, kuna selles eelnõus on palju tehnilisi muudatusi, mis on ka väga paljude osapooltega olnud läbirääkimisel ja täpsustamisel. Need muudatused tinglikult võiks jagada siia kaheksasse punkti, nii et tutvustan lühidalt kõiki neid.
Esimene, rasedus- ja sünnituspuhkuse muutmine emapuhkuseks. Eelnõu kohaselt muudetakse senine 140-päevane rasedus- ja sünnituspuhkus 100-päevaseks emapuhkuseks ning seda hakatakse tasustama sünnitushüvitise asemel ema vanemahüvitisega. Ülejäänud 40 päeva viiakse üle vanemahüvitise süsteemi, seega võimaldatakse lapsevanemal jätkuvalt hoolitseda väikelapse eest kuni lapse 1,5-aastaseks saamiseni ja saada selle perioodi eest ka vanemahüvitisi. Senine 140-päevane töötamispiirang on loodud ajal, mil polnud vanemahüvitist, ja on tänaseks aegunud. Eelnõuga kavandatud muudatustega tekib lapsevanematel rohkem valikuvõimalusi vanemahüvitise saamiseks ja vajadusel soovi korral osaliselt ka samal ajal töötamiseks.
Teiseks, vanemahüvitise väljavõtmine samaaegselt ning siia juurde kuuluvad ja loodud erisused. Luuakse eelnõu kohaselt lapsevanematele võimalus olla 60 päeva ulatuses koos vanemapuhkusel ja saada selle perioodi eest samal ajal vanemahüvitist. Sellisel juhul lüheneb vanemahüvitise maksmise koguperiood proportsionaalselt nende päevade võrra, mille eest vanemad said vanemahüvitist samal ajal. Nähakse ette erisus enneaegsete ning kolmikute ja enamaarvuliste mitmikute vanematele, kelle vanemahüvitise maksmise koguperioodi ei vähendata rohkem kui 30 päeva, kui nad on kasutanud võimalust saada vanemahüvitist samal ajal kuni 60 päeva ulatuses. Erisused luuakse ka vanematele, kelle laps sünnib surnult või sureb 30 päeva jooksul pärast sündi. Sellise juhtumi korral võimaldatakse mõlemal vanemal taastuda ja olla 30 päeva vanemapuhkusel ning saada 30 päeva vanemahüvitist.
Kolmas plokk muudatusi, vanemahüvitise väljavõtmine kalendripäevade kaupa. Eesmärgiga pakkuda vanematele senisest enam võimalusi väikelapse eest hoolitsemise kõrvalt töötada või hüvitist pikemal perioodil osade kaupa kasutada nähakse eelnõuga ette võimalus maksta vanemahüvitist päevade kaupa. Selle tulemusena võivad mõlemad vanemad näiteks töötada osalise tööajaga ja vaheldumisi lapsega kodus olla.
Neljandaks, lapsepuhkuse tingimuste muutmine. Kehtiva töölepingu seaduse alusel on emal või isal ehk ühel vanemal õigus saada igal kalendriaastal tasustatud lapsepuhkust kolm tööpäeva, kui tal on üks või kaks alla 14-aastast last, ja kuus tööpäeva, kui tal on vähemalt kolm alla 14-aastast last või vähemalt üks alla 3-aastane laps. Puhkusetasu makstakse praegu töötasu alammääralt ja see hüvitatakse tööandjale riigieelarvest. Eelnõu kohaselt luuakse mõlemale töises suhtes vanemale võimalus kasutada kümme tööpäeva ehk kahe vanema peale kokku 20 tööpäeva tasustatud lapsepuhkust iga alla 9-aastase lapse kohta, mida saab kasutada. Seda kümmet päeva saab siis kasutada kuni lapse 9-aastaseks saamiseni. Lapsepuhkuse eest makstakse edaspidi hüvitist, mille suurus on 50% vanemahüvitisest. Puudega lapse vanemal on kuni lapse täisealiseks saamiseni õigus lisaks saada puudega lapse lapsepuhkust täiendavalt 12 tööpäeva aastas. Sarnaselt lapsepuhkuse hüvitamisega seob eelnõu puudega lapse lapsepuhkuse hüvitise vanemahüvitisega senise töötaja keskmise töötasu asemel ning ta liigub samasse süsteemi ülejäänud puhkepäevadega.
Viies plokk, lapsendaja puhkuse tingimuste muutmine. Eelnõuga muudetakse ka lapsendaja puhkuse ja lapsendamishüvitise tingimusi. Kui seni oli lapsendaja puhkusele õigus vaid ühel alla 10-aastase lapse lapsendajal, laiendatakse lapsendaja puhkuse ja lapsendaja vanemahüvitise õigust kõikidele lapsendajatele, sõltumata lapse vanusest, ning seda laiendatakse ka hoolduspere vanematele. 70-päevast lapsendaja puhkust oli seni kehtinud seaduse järgi võimalik kasutada 70 päeva ulatuses alates lapsendamise kohtuotsuse jõustumisest. Eelnõuga nähakse ette lapsendaja puhkuse kasutus kuue kuu jooksul alates õiguse tekkimisest ehk siis lapsendamisest või hoolduslepingu sõlmimisest. Kui seni hüvitati lapsendaja puhkust ajutise töövõimetushüvitisega haigekassa kaudu, millega kaasnes ka töötamise keeld, siis eelnõu kohaselt hakatakse lapsendaja puhkust tasustama lapsendaja vanemahüvitisega läbi Sotsiaalkindlustusameti. Muudatusega soodustatakse vanemliku hooleta laste kasvatamist hoolekandeasutuste asemel peredes.
Kuues plokk. Olulise paindlikkuse tõstmise kõrval pikendatakse erinevate vanemapuhkustele mineku ja naasmisest etteteatamise tähtajad 14 päevalt 30 päevale, välja arvatud need juhud, kus asjaolud seda ei võimalda. Näiteks siis enneaegsete sünnituste puhul.
Seitsmes plokk. Eelnõuga ja kogu vanemapuhkuste hüvitiste muudatustega on kavas vähendada tööandjate halduskoormust, kuna nii lapsepuhkuse kui ka isapuhkuse puhul ei pea tööandja enam Sotsiaalkindlustusametilt taotlema puhkusetasude kompenseerimist. Samuti väheneb haigekassa töökoormus, sest puudub vajadus sünnitushüvitise arvestamiseks, väljamaksmiseks ja vastavaks andmevahetuseks. Kuivõrd kõiki neid toiminguid hakkab tegema Sotsiaalkindlustusamet, tähendab see inimese jaoks vaid perehüvitiste, peretoetuste pakkumise aktsepteerimist ning seega saab inimese vaates ka olema süsteem lihtsam.
Ning kaheksas plokk. Eelnõuga on loodud ka peretoetuste automatiseerimise sätted ehk teisisõnu, makstakse tulevikus samadele vanematele sündinud teise ja järgnevate laste puhul peretoetusi samale vanemale, kes saab toetusi esimese lapse eest. Sotsiaalkindlustusamet teavitab sellest mõlemat vanemat ja kui nad 14 päeva jooksul ei vasta, loetakse seda nõustumiseks.
Austatud Riigikogu! Olen teile lühidalt selle mahuka, detaili- ja tehniliste nüansside rohke eelnõu tutvustuse esitanud. Ma usun, et teil on selle kohta ka küsimusi, millele hea meelega ka vastan.
Küsimuste vooru avab Maris Lauri. Palun!
Aitäh, hea juhataja! Hea minister! Meil oli ka komisjonis sellest juttu, aga ehk oskate nüüd siin saalis ka seda asja selgitada. Vanemapuhkus, kus ühe vanemaga lapsel on ainult võimalus oma vanemaga olla 10 päeva koos. Te seletasite komisjonis seda sellega, et kui lapsed lähevad näiteks lasteaeda ja kooli, et kohanemiseks on vaja. Kui nüüd lapsel on ainult üks vanem, siis on ta ju oluliselt halvemas seisus. Ja mõistes seda probleemi, et on erinevaid vanemaid, mind hämmastas see, et kui eelnõus on kõik need erijuhtumid kirjas, siis selles ei ole – kui on üks vanematest surnud või ei hoolitse oma lapse eest. Miks selle toetuse või abi puhul ei arvestata selliseid eri juhtumeid?
Aitäh selle küsimuse eest! Mul on küll nüüd mõningane kimbatus. Te rääkisite praegu vanemapuhkusest, aga ilmselt te tegelikult siiski mõtlesite lapsepuhkust, eks ole. Lapsepuhkusest tõesti me komisjonis ka rääkisime. Ja võib-olla peaks siin rõhutama mõnevõrra seda, et sellel eelnõul, lisaks sellele, et me otseselt pakume võimalust lapse eest hoolitseda, hoolduskoormust jagada, on sellel ka vanemlust toetav eesmärk. Ehk see on see põhjus, miks on siin reserveeritud ühele ja teisele vanemale konkreetsed päevad. Seesama lapsepuhkuse teema on viimastel aastatel üsna palju vaidlusi, päris ametlikke vaidlusi põhjustanud ka sellega, et vanemad ei ole omavahel suutnud ära jagada neid puhkepäevi, sest see, kes enne nad välja võttis, oli nad ära võtnud, ja teisel vanemal enam seal sõnaõigust ei olnud. Liiatigi küsimused, kus siis olid kärgpered, kus olid need meie, teie ja ühised lapsed. Ja siis lugeda, kas pere on kolme- või ühelapseline, ka see on palju vaidlusi teinud. Nüüdses eelnõus on nähtud ette nõnda, et see on reserveeritud vanemale, konkreetsele vanemale.
On meilt ka küsitud, kuidas riik hakkab kontrollima, kas see vanem, kes need puhkepäevad võtab, tegelikult siis on selle lapsega koos. Ei, sellist kontrollivõimalust riigil ei ole, ei ole olnud varem ega ole ka tulevikus. Nüüd, kas mingeid erijuhtumeid veel peaks siin eraldi kaaluma? See on kindlasti see koht, mille üle tasub mõelda. Aga samamoodi, kui me vaatame ka vanemapuhkused ja vanemahüvitised, siis ka seal on isale reserveeritud osa ja ka seal siis näiteks sedasama isapuhkustki teine pool kasutada ei saa. Nii et mingid erisused on. Aga ma usun, et eelnõu menetlemise käigus iga erijuhtum saab veel vaatluse alla võetud ja kaalutud plusse ja miinuseid.
Aitäh, härra juhataja! Aitäh, proua minister, tutvustamise eest! Väga ilus ja igati hea seaduseelnõu on. Eesti Tööandjate Keskliit osales ka nendes aruteludes. Kas kõik need etteteatamise ajad, mis on alati tööandjale vajalikud, kui lapsevanem, üks või teine lapsevanem hakkab nüüd kasutama seda vanemapuhkust kas või päeva kaupa, milline paindlikkuse vorm nüüd luuakse, kas need etteteatamise ajad nüüd rahuldasid ka Eesti Tööandjate Keskliitu või kaubandus-tööstuskoda, kõiki meie tööandjaid?
Aitäh! See on tõesti tõsi, et nii nagu eelnõu tutvustamist alustades, et meil oli väga palju läbirääkimisi huvigruppide ja osapooltega ja loomulikult ka tööandjate esindajatega. Ja nende esialgne pakkumine muidugi ettepanekuks etteteatamise tähtaja osas oli veelgi suurem, aga siin läbirääkimiste teel ja erinevaid osapooli kuulates jõudsime sellise keskteeni, et see võiks kõiki osapooli rahuldada. Küll aga teie küsimust kuulates ma arvan, et ma peaksin veel rõhutama ja täpsustama ühte asjaolu, et kui me räägime sellest, et lapsevanemal on võimalik tulevikus ka päeva kaupa mingite lühemate perioodide kaupa võtta vanemapuhkust, vanemahüvitist, siis see ei tähenda automaatselt tööandjale, et ta peab nõustuma töötaja ettepanekuga olla näiteks edaspidi osakoormusega tööl. See saab ikkagi tekkida kokkuleppel. Ehk ei saa olla sellist asja, et töötaja ütleb, et ma nüüd järgmisest kuust hakkan käima kahel päeval nädalas tööl ja ülejärgmisest kolmel päeval nädalas. Kahtlemata tööandjatel on huvi ka osakoormusega töötajaid kasutada ja rakendada, see ongi praegu olnud tööandjate huvi ka, aga see ei saa olla ühepoolne nõudmine, see tekib kokkuleppel. Ehk et nii nagu tööleping on sõlmitud, näiteks täiskohaga tööle, siis tööandja tagab talle ka täiskohaga töö ja muud töövormid tulevad siis vastaval kokkuleppel. Aga praegusel hetkel jah, see küsitud 30 päeva on olnud ka tööandjatele vastuvõetav.
Aitäh, härra eesistuja! Hea minister! Lühikene küsimus: kuidas saada registreeritud elukaaslaseks?
Selleks on minu teada austatud Riigikogu omal ajal võtnud vastu vastava seaduse.
Tänan, härra juhataja! Hea minister! Ma paluksin, et te natuke täpsustaksite. Väga hea algatus seadusena –muutub paindlikumaks lapsevanematele, tööandjad on üldiselt rahul, ei olegi neid osapooli väga palju, kes on rahulolematud. Aga miks me seda asja, seda seadust jõustame alles 22. aastast? Miks me natukene kiiremini ei teeks? 2022 tundub ikka ausalt öeldes parasjagu mägede taga olevat.
Aitäh! Tõepoolest, nii nagu eelmisel aastal teie poolt vastu võetud seaduses olid erinevad jõustumistähtajad erinevatele teemadele, siis ka praegu, nii nagu ma komisjonis ka ütlesin, ainuke võib-olla selline negatiivne pool selle eelnõu puhul ongi see, et praeguse kava järgi me ilmselt ei suuda seda varem jõustada. Järgmisel aastal jõustub vaid see osa, kus me saame võimaldada SKA-l samadele vanematel sündinud laste puhul maksta hüvitisi samadele vanematele automaatselt, ilma et nad peaksid tulema uusi avaldusi kirjutama, nii nagu ühes mõistlikus e-riigis juba peaks olema. Aga need ülejäänud muudatused nii kauge aja taha on nüüd tingitud tõesti sellest, et enamus või, ütleme nii, väga paljud nendest muudatustest, just nimelt suurtest muudatustest on need, mis jäävad inimesele võib-olla esmapilgul ka nähtamatuks. Ja kõige suurem selline põhimõtteline muutus on selles, et liigub rasedus-sünnituspuhkuse süsteem ühte süsteemi vanemapuhkuste süsteemiga. Ehk siin ongi olnud ka eelnõu ettevalmistamise ajal kõige suuremad arutelud ja läbirääkimised haigekassa ja sotsiaalkindlustussüsteemide vahel. Sellega seoses on vaja ümber kujundada ka mõlema ameti IT-lahendused, IT-süsteemid. Ja praegusel hetkel, nagu me teame, oli uus hange sotsiaalinfosüsteemi loomiseks, kus on siis praegusel hetkel tööd järjekorras, millega siis tegeletakse. Nii et need üleminekuajad on praegusel hetkel just erineva süsteemi integreerimisest ja vastavate süsteemide ümberloomisest tingitud.
Maris Lauri, teine küsimus, palun!
Aitäh, hea istungi juhataja! Hea minister! Ma küsiksin kulude kohta. Teatavasti siis selle eelnõu kohaselt osad kulud jäävad haigekassa poolt nüüd tegemata, et haigekassa saab raha juurde. Kustkohast võetakse nüüd rahad SKA-le, kes siis hakkab haigekassa asemel neid kulutusi tegema?
Selle eelnõu ettevalmistamisel ja haigekassa ja Sotsiaalkindlustusameti omavahelisel funktsioonide muutmisel ongi olnud see oluline põhimõte, et ta on kahe süsteemi vahel kuluneutraalne. Ehk et kui haigekassal jäävad osad kulutused tegemata, nad enam ei maksa välja rasedus-, sünnitushüvitisi, siis selle võrra kuskilt mujalt need tulud neil jäävad vähemaks ja Sotsiaalkindlustusametile tulevad juurde. Need on siis nüüd kaks kulurida, need on, et alla 3-aastase lapse kasvatamise eest ei lisata haigekassale raha enam, kuigi need vanemad on haiguskindlustusega kindustatud, ja teine on, et vähenenud töövõimega inimeste eest makstav kindlustus enam ei laeku haigekassale, vaid jääb SKA-le kasutada just nimelt selleks otstarbeks. Siin on ka kirjutatud seletuskirja sisse, et selles osas jälgitakse ja vaadatakse just nimelt seda põhimõtet, et see kuluneutraalsus säiliks, vajadusel neid sihtgruppe muudetakse just sellel põhimõttel, et ei saaks haigekassa kas siis nüüd petta või et vähem raha või vastupidi. Nii et see kuluneutraalsus peab olema ka edaspidi siis selle eelnõu printsiibis tagatud.
Aitäh, austatud juhataja! Hea minister! Kui me vaatame seda lapsepuhkust, siis siin see tasu tõuseb lapsepuhkusel oldud päevadel, aga kirjutatud on eelnõusse, et lapsepuhkuse eest makstakse edaspidi hüvitist, mille suurus on 50% vanemahüvitisest. Kas siin on viga või ...?
Ei, siin ei ole viga. Nii ongi kirjutatud. Praegusel hetkel makstakse lapsepuhkust töötasu alammääralt, mis tähendab ka seda, et suhteliselt vähe kasutatakse seda puhkust. Ja nüüd, ütleme, selle süsteemi ümbertegemisel, jällegi küll ka vaadates seda, et kulud ei tõuseks, kaaluti ja vaadati, kuidas siis teha süsteemi selgemaks ja lihtsamaks ning samas ka tõsta hüvitise määra. Hüvitise arvutuse aluseks on siis, jah, tõesti, seesama arvutusvalem, millega arvutatakse vanemahüvitist, ehk eelneval aastal saadud keskmine palk ja sellest pool. Küll jääb aga ette see põrand ehk et ta ei saa alammäärast minna madalamale. Ja hüvitiste, erinevate hüvitiste süsteem siis lähebki sarnaseks lapsendamise puhkusel, vanemapuhkuse hüvitise maksmisel ja lapsepuhkuse päevade maksmisel, nii et kõiki hakkab Sotsiaalkindlustusamet arvestama ühesuguste reeglite järgi, on see vanematel selge, ja samamoodi siis kõike ise otse välja maksma. Nii nagu ütlesin, enam ei käi see tööandja kaudu, vaid maksab otse välja töötajale.
Aitäh, lugupeetud juhataja! Lugupeetud minister! Kahtlemata väga detailne eelnõu, mis arvestab kõiki kaasajaks väljakujunenud selliseid ühiskondlikke, sotsiaalseid perekondlikke muutusi, et vanavanemad ei ole alati käepärast ja on kärgpered ja üksikvanemad jne, jne. Ma ei küsi selle seaduse sotsiaal-majanduslike mõjude kohta, vaid paluksin teil natukene teoretiseerida teemal, missugune mõju on sellel seaduseelnõul, tulevikus seadusel, laste emotsionaalsele ja võib-olla ka sellisele turvatundele.
Aitäh! See on üks äraütlemata sümpaatne küsimus, sest seda eelnõu ja ka seda eelmise aasta eelnõu ette valmistades meil oli läbivalt seesama eesmärk, et me toetaksime nende eelnõude ja nende seadustega perekondi tervikuna, me toetaksime lapsi ja vanemlust üldiselt. See paindlike võimaluste andmine, isapuhkuse suurendamine, samal ajal puhkusel viibimise võimaldamine ja see, et perekond saab neid otsustusi ise teha vastavalt oma soovidele ja lapse vajadustele, ma usun, et loobki seda turvtunnet peresse tervikuna. Lisaks sellele, kui siin üle-eelmise punkti juures räägiti näiteks ka soolisest palgalõhest, siis ma arvan, et see variant, kus me ärgitame ja võimaldame rohkem olla isadel oma laste juures, mitte ainult teoreetiliselt, vaid ka praktiliselt, aitab sellele kaasa, et meie tublid emad soovi korral saavad väljakutsetele vastu minna ja osaleda ka tööturul sellises koormuses ja mahus, nagu neile sobib. Sest sageli on ka küsitlustes meie noored emad öelnud, et nad ootavad seda, et neil on võimalikult paindlikud ja pereotsustusest lähtuvad võimalused laste kasvatamisel. Ja ma arvan, et see annab igal juhul positiivse signaali meie noortele peredele. Eraldi plokk, mis siin on, mida ma ka välja tõin, oli lapsendajaperede ja hooldusperede puhul uue ja palju laiema süsteemi loomine, mis peaks andma selle võimaluse, et hooldusperesse jõudev laps saab palju parema stardi selles uues peres, kuhu ta jõuab, ja samamoodi lapsendamise puhul ka, kuid seni varasemalt puudus täiesti hooldusperede juures selline võimalus.
Suur tänu, austatud minister! Teile rohkem küsimusi ei ole. Juhtivkomisjonipoolse ettekande teeb Monika Haukanõmm, sotsiaalkomisjoni, loen, nagu on kirjutatud, aseesimees.
Tänan, härra juhataja! Head Riigikogu liikmed! Jah, see vastab tõele. Annaksin teile lühikese ülevaate sotsiaalkomisjonis toimunud arutelust antud eelnõu valguses. Sotsiaalkomisjon arutas perehüvitiste seaduse muutmise ja sellega seonduvalt teiste seaduste muutmise seaduse eelnõu numbriga 652 oma 5. juuni k.a komisjoni koosolekul. Lisaks komisjoni liikmetele ja ametnikele võtsid arutelust osa ja tutvustasid eelnõu sotsiaalkaitseminister Kaia Iva, Sotsiaalminiseeriumi perepoliitika juht Pirjo Turk ja õigusnõunik Jaanus Põldmaa. Sotsiaalkaitseminister tutvustas komisjonile perehüvitise seaduse muutmise ja sellega seonduvalt teiste seaduste muutmise seaduse eelnõu, nii nagu tegi seda ka tänasel päeval. Ning annaksin teile põgusalt ülevaate nendest küsimustest, mis komisjoni liikmetel tekkisid ning mis täna on osaliselt juba saanud ka siin äramärkimist.
Maris Lauri palus selgitust, kas puhkust võib võtta ka ühe päeva kaupa välja. Ja nagu me ka juba täna samal teemal kuulsime, siis vastas Pirjo Turk, et puhkust saab tõesti tulevikus välja võtta ka ühe päeva kaupa, aga selleks, et tööandjatel ei tekiks väga suurt koormust, on etteteatamise tähtaega pikendatud 30 päevale. Ning ta lisaks tahtis, Maris Lauri teada ka seda, et talle justkui tundus, et seadusesse on sisse kirjutatud tugev diskrimineerimine ning et lähtutakse eelnõus siis sellest, et lapsel on olemas justkui mõlemad vanemad ning et ühe vanemaga lapsed saavad ühe kuu võrra vähem tasustatud vanemlikku hooldust ning ka puhkuseperiood on limiteeritud. Samamoodi Pirjo Turk tegelikult selgitas, et lapsepuhkuse päevade puhul on tegemist individuaalse puhkusega nii emale kui ka isale, need ei ole asendatavad. Ning mis muidugi tekitas võib-olla sellist, ka meil komisjonis väikest sellist kahinat, et ega ei taheta siis ka soosida seda, et isakandeta laste hulk väga palju ka suureneks. Sest tõepoolest Maris Lauri Helmen Küti täpsustusega ilmselt pidas silmas neid isasid, kellel puudub kanne sünnitunnistusel. Ja vastus oligi selline, et Sotsiaalministeerium ei taha soosida isakandeta lastele toetuste tegemist, sest varasemad kogemused on näidanud, et siis tekib isakandeta lapsi juurde. Selline vastus, mis võib-olla tekitas mõningat sellist hämmeldust.
Siis selgitas ka Maris Lauri, et puhkus ei ole ju mõeldud lastele, vaid vanematele ning et vanemad võivad puhkuse välja võtta ning lastega mitte koos olla. See teema kõlas ka täna siin saalis väga selgelt, et tõepoolest, mitte keegi ei kontrolli seda ju ja ei saagi kontrollida, kes on lapsega parasjagu kodus, see on alati iga lapsevanema enda otsustada ja mitte keegi ei lähe kunagi kontrollima seda. Sellist riiki me ka ei taha, et keegi läheks kontrollima, et kas on ema kodus või on parasjagu isa kodus. Aga samas ka Pirjo Turk lisas seda, et kui tõesti on selline olukord, et laps justkui on jäänud järelevalveta või tähelepanuta, et lapsi ei kasvatata, on sellega probleeme, siis saab sekkuda alati juba ka lastekaitse. Siis täiendas seda ja lisas proua minister, et tõepoolest, Sotsiaalministeeriumile on olnud pöördumisi, millega soovitakse, et lapsevanemal oleks reserveeritud õigus lapsepuhkusele, et oleks just sellised "isapuhkus", "emapuhkus", sest on esinenud selliseid juhtumeid, kus on vaja ühte lapsevanemat kaitsta, et oleks ka teisel poolel võimalik näiteks lapsega koos olla.
Lisaks Maris Lauri sõnas, et põhimõtteliselt tekivad eelnõu järgi olukorrad, kus üksikvanemaga lapsel ei ole võimalik lasteaeda või kooli minnes saada pikema perioodi jooksul oma vanemate tuge ning erinevalt teistest lastest peab leppima lühema vanemliku toe perioodiga. Siin minister sõnas, et lapsepuhkus on jagatud tõesti vanemate kaupa, et soosida hoolduskoormuse jagamist. Selles mõttes on lapsepuhkus seotud vanemaga, mitte lapsega.
Liina Kersna tõstatas küsimuse, et laps ei ole ju süüdi, kui üks tema vanematest on näiteks surnud ning seetõttu saab tema ainuke vanem vähem puhkusepäevi võrreldes lastega, kellel on mõlemad vanemad. Ning Liina leidis ka seda, et võiks kaaluda erandi tegemist lastele, kellel teist vanemat ei ole, ühe vanemaga laps on niigi haavatav ning teda ei tohiks riiklikult ebavõrdsesse olukorda panna. Sotsiaalministeeriumi esindaja Pirjo Turk lausus selle peale, et erandi tegemist võib kaaluda, kuid arvestada tuleb ka seda, et üksikvanema olukord tööturul isapuhkuse tõttu ei tohiks halveneda.
Tiina Kangro tõstatas teema, et sotsiaalkomisjon menetles alles natuke aega tagasi ka puudega lapse vanema puhkusega seotud eelnõu ning arutelul tekkis ka küsimus, ehk puhkusetasu peaks maksma tööandja kaudu. Tiina Kangro leidis, et juba siis oleks tulnud vaadata selle eelnõu raames samm ette. Ning küsimus oli selline, et kas puudega lapse vanemale jääb kehtima kaks erinevat süsteemi, miks kahte süsteemi ei võiks siis ka ühildada. Ministeeriumi esindaja proua Pirjo Turk vastas sellele, et puudega lapse vanema puhkusepäevi jääb ikka endiselt 12 päeva aastas ja selle võib ka ühekorraga välja võtta, mõlemad skeemid ühildatakse ning puhkust hakatakse tasustama vanemahüvitisega Sotsiaalkindlustusameti kaudu.
Siis soovis Tiina Kangro veel täpsustavalt teada, et miks ei panda seda hoolduspuhkust samasse skeemi, kui me juba oleme läinud seda teed, et muudame ühtlasemaks ja mõistlikumaks olukorda, siis minister vastas, et antud eelnõu on ainult lapsi puudutav ning seda ei laiendatud teistele sihtrühmadele ehk siis näiteks täiskasvanutele. Samal teemal natuke ka veel arutelu jätkus ning proua Tiina Kangro siis selgitas, et puudega laps on ka 18-aastaselt laps ning kõik käib ühe süsteemi järgi, kui puudega laps saab täisealiseks, peab vanem hakkama teise süsteemi järgi tegutsema, analoogsed asjad võiksid olla ühes süsteemis.
Siis Jüri Jaanson palus selgitada, et mis on vanema definitsioon ning kes on õigustatud vanemapuhkust saama. Pirjo Turk sõnas, et vanemapuhkusele on õigus lapse bioloogilistel vanematel. Kui laps on aga lapsendatud, siis tema kasuvanemad lähevad ka vanematena kirja ning samamoodi eestkostja ja hoolduspere vanematel on õigus lapsepuhkuse päevadele.
Selle peale siis komisjoni esinaine proua Helmen Kütt lausus, et komisjon peab otsustama, kas arutada eelnõu veel korra komisjonis või teha ettepanek võtta eelnõu juba täna, nüüd ja siin esimesele lugemisele. Siis komisjoni liikmed avaldasid ka ühtlaselt seda meelt, et võiksime täna teha siin esimese lugemise ära, aga kuna tegemist on siiski väga olulise eelnõuga, kus on palju muudatusi, siis peaks olema muudatusettepanekute esitamise aeg piisavalt pikk, et jõuaks nii huvigrupid, aga ka kõik komisjoni liikmed, fraktsioonid eelnõu väga kenasti läbi töötada, ning kindlasti on oluline, et me jõuaksime kohtuda ka huvitatud osapoolte ehk siis huvigruppidega. Ning komisjoni liikmed olid sellega kõik üheselt nõus ning tehtigi ettepanek, et muudatusettepanekute esitamise tähtaeg võiks olla pikem kui tavaliselt. Seda enam, et tegelikult selle eelnõuga muudame me rohkem kui 20 seadust, see nõuab pikka läbitöötamisaega ja tegelikult ka arutamist. Ning siis tegigi komisjoni esinaine ettepaneku, et me võiksime teha muudatusettepanekute tähtajaks, kehtestada 1. augusti 2018. Nagu ma ütlesin, siis komisjon arutas eelnõu ainult ühel koosolekul ning sellelsamal koosolekul võeti ka vastu otsused. Esimene neist siis ettepanek võtta täiskogu päevakorda 13. juunil k.a, see otsustati konsensusega. Teha ettepanek esimene lugemine lõptada, konsensus. Teha ettepanek määrata muudatusettepanekute tähtajaks, nagu ma juba mainisin, 1. august 2018 kell 16.00, see tehti konsensusega, ning määrata komisjonipoolseks ettekandjaks Monika Haukanõmm, see ka konsensusega. See oli lühiülevaade komisjonis toimunud arutelust. Aitäh!
Austatud ettekandja, teile küsimusi ei ole. Suur aitäh! Avan läbirääkimised seaduseelnõu üldpõhimõtete aruteluks. Palun, Heljo Pikhof Sotsiaaldemokraatliku Erakonna fraktsiooni poolt!
Austatud juhataja! Head Riigikogu liikmed! Meil kellelgi ei ole korraga kaht elu, et üks on tööelu ja teine pereelu. Nad ei kulge omaette, teineteisest lahus. Kui aga perre sünnib laps, saab töö- ja pereelu kokkusõlmimine peaasjalikult naise mureks. Käepärase näitena võiks tuua, et täna on vanemahüvitise saajate hulgas ainult 8% isasid ja kõnekeeles kutsutaksegi hüvitist emapalgaks.
Mispärast on asjalood meil sellised? On's põhjuseks kivinenud soorollid, ajast ja arust hinnangud ja hoiakud või ka isade leige huvi oma põnni vastu? Samas on Eesti naiste tööhõive paljude Euroopa riikidega võrreldes juba aastakümneid juba väga kõrge, meie naiste keskmine haridustase annab silmad ette suurele osale ülejäänud Euroopa naistele ja ka Eesti meestele. Ometi on meeste ja naiste palgalõhe, nagu teame, häbemata suur. Ja üks peamisi tegureid, mis ahendab naiste võimalusi tööturul, ongi lapsed.
Head ametikaaslased! Praegune koalitsioon on aga välja töötanud kava, kuidas jäika korda paindlikumaks muuta ja soodustada isade panust lapse kasvatamisse. Eesmärgiks on olnud luua senisest paindlikum vanemapuhkuse ja -hüvitise süsteem, mis toetab vanemate osalust tööturul ning laste kasvatamise jagamist vanemate vahel. Vanemad peaksid saama ise rohkem otsustada, mis just nende pere jaoks on hea, et lapsekasvatamise rõõme ja muresid isekeskis jagada. Ka tööelu sujub paremini, kui ema ja isa on ühes paadis, lastest rääkimata.
Alustasime möödunud aasta lõpul, kui seadustasime isapuhkuse pikenemise 30 päevale. Suurendasime vanemahüvitisega samaaegselt tulu teenimise võimalust, muu hulgas anname peredele võimaluse jagada senise poolteise aasta pikkune hüvitistega kaetud periood oma äranägemise järgi kolmele aastale. Tänase eelnõuga muudame süsteemi veelgi paindlikumaks. Kuna igas eas laps vajab mõlemat vanemat, on tähtis seegi, et ema ja isa saaksid soovi korral ühel ja samal ajal lapsega tegeleda, jagades omavahel osalist töökoormust ning puhkust-hüvitist. Eelnõu loob võimaluse lapsevanematele olla 60 päeva ulatuses koos vanemapuhkusel ja saada selle perioodi eest samal ajal vanemahüvitist. Eesmärgiga pakkuda vanematele senisest enam võimalusi väikelapse eest hoolitsemise kõrval töötada või hüvitist pikemal perioodil osade kaupa kasutada, nähakse eelnõuga ette võimalus maksta vanemahüvitist päevade kaupa. See annab võimaluse mõlemale vanemale töötada näiteks osalise tööajaga ja vaheldumisi lapsega kodus olla.
Veel teinegi tasustatud puhkuseliik tahetakse emale ja isale sobivamaks, soodsamaks kohandada. Jutt on tasustatud lapsepuhkusest, mida praegu sõltuvalt lapse vanusest ja arvust on lapse emale või isale ette nähtud kolm kuni kuus tööpäeva aastas. Jäävad aga vabad päevad kalendriaasta jooksul kasutamata, lähevad nad lihtsalt kaotsi. Pärast reformi oleks mõlemale vanemale ette nähtud 10 tööpäeva tasustatud lapsepuhkust iga lapse kohta kuni lapse 9-aastaseks saamiseni. Puhkust on võimalik kasutada ühes osas või osadena. Nii annaks mitme aasta lapsepuhkuse päevad tallele panna ja ühekorraga välja võtta. Kuluksid nad ju marjaks ära siis, kui laps alles aiaga harjub, kooliteed alustab või kui pere tahab üheskoos reisima minna. Suureneb ka lapsepuhkuse eest makstav hüvitis.
Nagu teada, on kõik uus hästi unustatud vana. Sotsiaaldemokraadid esitasid juba 2010. aastal vanemahüvitise skeemi reformiva eelnõu Riigikogu menetlusse, aga siis jäi asi toppama.
Palun kolm minutit!
Ükskord tuli see ära teha niikuinii. Eelnõu kontekstis on oluline märkida, et mitme-setme põlvkonna kaupa on Eesti emad alati tahtnud perre kahte-kolme last, sündimuskordaja püsib aga visalt 1,6 peal. Mõistagi ei ole paindlik vanemahüvitis, vanemapuhkus mingi võluvits, mis paneks naised sünnitama. Ometi, võimalus senisest hoopis paremini töö- ja pereelu ühitada halba ka ei tee. Lapsetoetused on meil viimaks tõusnud, tõusmas, ent tahtmine karjääri teha, eluga joone peale saada on igapäevase leiva kõrval peamisi tegureid, mis paneb lapsesünnitamise aina edasi lükkama. Põhjamaade kogemused kõnelevad aga seda keelt, et peredesse, kus isad võtsid vanemapuhkust, sündis rohkem teisi-kolmandaid lapsi. Ka vähenes tõenäosus, et paar lahku läheb, suisa 30%. Mis tahes eas lapsele mõjub isaga veedetud aeg kõigiti soodsalt. Kiireneb lapse füüsiline ja emotsionaalne areng ning paranevad sotsiaalsed oskused. Seda näitavad uuringud. Vähe sellest, mehed, kes on oma lastega maast madalast tegelenud, hoolitsevad nende eest läbi elu ja on ka ise vähem riski- ja sõltuvusaltid ning elavad üldse kauem kui pelgalt rahateenimismasina võik üksiku hundina. Aitäh!
Rohkem kõnesoove ei ole, sulgen läbirääkimised. Juhtivkomisjoni ettepanek on eelnõu 652 esimene lugemine lõpetada. Määran eelnõule muudatusettepanekute esitamise tähtajaks 1. augusti kell 16. Meie kohtume homme kell 10. Kõike head!
Istungi lõpp kell 17.38.

matches:
§ 102
§ 36
Riigikohus
§ 56
kohus
§ 102
§ 102
§ 102
§ 82