Maamaksuvabastuse ulatus ja rakendamise kord – Riigi Teataja
Maamaksuvabastuse ulatus ja rakendamise kord
Maamaksuvabastuse ulatus ja rakendamise kord - sisukord
§ 2 Maksuvabastusele õigust omav isik
§ 3 Maksuvabastuse ulatus
§ 5 Maksuvabastuse taotluste läbivaatamine
RT IV, 21.11.2011, 41
Vastu võetud 09.12.2010 nr 26
Määrus kehtestatakse maamaksuseaduse § 11 lõigete 21 ja 3 alusel.
Käesoleva määrusega kehtestatakse maamaksuvabastuse ulatus ja rakendamise kord Saku vallas.
§ 2. Maksuvabastusele õigust omav isik
Maksuvabastust võib taotleda represseeritu ja represseerituga võrdsustatud isik okupatsioonirežiimide poolt represseeritud isiku seaduse mõistes, kui maksuvabastuse taotleja ei saa maa kasutusõiguse alusel rendi- või üüritulu.
§ 3. Maksuvabastuse ulatus
Maamaksust vabastatakse käesoleva määruse §-is 2 nimetatud isik tema kasutuses oleva elamumaa osas.
(1) Maksuvabastuse saamiseks esitab taotleja Saku Vallavalitsusele (edaspidi vallavalitsus) vormikohase avalduse hiljemalt iga aasta ajavahemikus 01. novembrist 15. detsembrini, millele lisab koopia represseeritu või selle asemel rehabiliteerimistunnistuse isikuandmetega leheküljest, arhiiviteatisest või muust dokumendist, millest nähtub isiku represseerimine ja asumisel oleku või vangistuse aeg. Avalduse vorm on avaldatud Saku valla veebilehel.
(2) Maksuvabastuse taotleja vastutab esitatud andmete ja dokumentide õigsuse eest.
(3) Maksuvabastuse taotleja on kohustatud vallavalitsusele teatama kirjalikult ühe kuu jooksul pärast rendi- või üürilepingu sõlmimist rendi- või üüritulu saamisest.
§ 5. Maksuvabastuse taotluste läbivaatamine
Vallavalitsus vaatab esitatud maksuvabastuse taotlused läbi, annab välja korralduse maksuvabastust saavate isikute kohta ja edastab vastavad andmed Maksu- ja Tolliametile hiljemalt maksustamisaasta 01. veebruariks.
Määruse § 4 lõikes 1 nimetatud maksuvabastuse taotluse vallavalitsusele esitamise tähtaeg on 2010. aastal 31. detsember.
Määrus jõustub 13. detsembril 2010.


text:
DIGITEERIMISTEENUSE OSUTAMISE TINGIMUSED | EOD Customer Service
§ 1 DIGITEERIMISTEENUSE OSUTAMINE
Raamatu digitaalkoopia ehk e-raamatu tellimiseks täidab lugeja tellimisvormi. Pärast tellimisvormi kättesaamist saadab Rahvusraamatukogu lugejale tema poolt tellimisvormis näidatud e-posti aadressile sõnumi, mis on teavituseks tellimisvormi kättesaamisest Rahvusraamatukogu poolt. Tellimuste vastuvõtmine ja sellest teavitamine on automaatne. Teenust osutatakse ainult Rahvusraamatukogu registreeritud lugejatele ja füüsilistele isikutele. Juhul kui tellimuse esitaja ei ole Rahvusraamatukogu lugeja, annab ta tellimuse esitamisega nõusoleku oma andmete kandmisega RRi lugejate andmebaasi.
Rahvusraamatukogu koostab lugejale hinnapakkumise juhul, kui lugeja ei saanud seda juba tellimisvormi täitmisel lähteandmete olemasolul automaatselt. Hinnapakkumine ei ole õiguslikult siduv ja selle koostamine on tasuta.
Hiljemalt 3 (kolme) tööpäeva jooksul saadab Rahvusraamatukogu lugeja e-posti aadressile kinnituse, kui raamat on digitaalkoopia tegemiseks kättesaadav ja selle digiteerimine võimalik. Kinnitamine sõltub autori- ja teose levitaja õiguste kehtivusest tellitud trükisele, selle olemasolust fondis tellimise hetkel ja trükise üldisest füüsilisest seisundist. Juhul kui teosest ei ole võimalik eelpool nimetatud või muudel mõjuvatel põhjustel digitaalkoopiat valmistada, on Eesti Rahvusraamatukogul õigus tellimuse täitmisest keelduda, teavitades sellest lugejat eelnimetatud 3 (kolme) tööpäeva jooksul.
Tellija annab panuse raamatuvaramu digiteerimisse. Pärast tellimuse täitmist digitaalkoopia arhiveeritakse ja tehakse kättesaadavaks Rahvusraamatukogu kodulehel.
§ 2 KASUTUSTINGIMUSED, KOLMANDATELE ISIKUTELE EDASIANDMISE KEELD
Lugeja saab õiguse raamatust tehtud digitaalse koopia isiklikuks kasutamiseks mis iganes temale kuuluval riistvaral. Kõik muud, sealhulgas ärilised kasutusvõimalused lugeja poolt soetatud digitaalkoopiale tuleb sätestada eraldi kirjaliku lepinguga. Lugeja võib kasutada digitaalkoopiat ainult selles lepingus toodud üldtingimuste raames üksnes isiklikeks vajadusteks või õppe-, uurimis- või teadustöö eesmärgil. Lugeja ei tohi teha digitaalkoopiat kättesaadavaks kolmandatele isikutele.
Juriidiliselt isikult tulnud tellimuse korral osutatakse teenust tellimisvormil ära näidatud isikule eeltoodud tingimustel. Digitaalset koopiat ei ole lubatud edastada kolmandatele osapooltele ega teha avalikult kättesaadavaks Internetis, kui pole teenuse osutajaga kirjalikus vormis kokku lepitud teisiti.
§ 3 DIGITAALKOOPIA ÜLEANDMINE
§ 3.1. Digitaalkoopia allalaadimine internetist
Raamatu digitaalkoopia loetakse kättetoimetatuks ja teenus loetakse osutatuks hetkel kui lugeja on tema poolt tellimisavalduses teatatud e-posti aadressile saanud Eesti Rahvusraamatukogult lingi Interneti aadressiga, kust on võimalik e-raamat alla laadida. Eesti Rahvusraamatukogu tagab lingi toimimise 60 päeva jooksul pärast selle edastamist lugejale. Eesti Rahvusraamatukogu teeb tellitud e-raamatu lugejale kättesaadavaks ainult juhul, kui lugeja on teenuse eest tasunud ja raha on Eesti Rahvusraamatukogule laekunud. Lugeja poolt tellitud e-raamat ei ole tagastatav.
§ 3.2. Digitaalkoopia üleandmine CD-ROMil või DVD-l
Kui lugeja tellis digitaalkoopia CD-ROM või DVD kandjale, saadetakse e-raamat tellija poolt tellimisavalduses näidatud postiaadressile tähituna või edastatakse lugejale Eesti Rahvusraamatukogus kohapeal. Lugeja poolt tellitud DVDd ja CD-ROMid ei ole tagastatavad.
Eesti Rahvusraamatukogu teeb kõik endast oleneva, et täita tellimus hiljemalt 14 (neljateistkümne) päeva jooksul. Tähtaeg ei ole siduv, kui lugejaga on kokku lepitud teisiti või kui kätte toimetamine viibib kolmandate isikute (nt. postiteenuse osutaja) süül.
ugeja kohustub teenuse eest tasuma 10 päeva jooksul peale tema poolt tellitud digitaalkoopia valmimist, millest Eesti Rahvusraamatukogu teavitab lugejat tema e-posti aadressile saadetud vastavasisulise teatega.
Lugejal on võimalik teenuse eest tasuda alljärgevalt:
krediitkaardimakse Internetis;
maksmine sularahas või deebetkaardiga Eesti Rahvusraamatukogus kohapeal;
§ 5 VASTUTUS PUUDUSTEGA TOOTE EEST
Eesti Rahvusraamatukogu ei taga ega võta vastutust, et digitaalkoopia raamatust vastaks lugeja erisoovidele. Tekstituvastust ei tagata täielikult, selle kvaliteet sõltub digiteeritavast raamatust (originaali kirjatüüp, keel ja vanus).
Eesti Rahvusraamatukogu ei võta vastutust ajutiste teenusekatkestuste eest näiteks koopia allalaadimise puhul, mis tulenevad vääramatust jõust, operatsioonisüsteemi riketest või olukorrast, mida tehnoloogiliselt ei ole võimalik ette näha.

matches:
§ 1
§ 2
§ 3
§ 3
§ 3
§ 5


text:
Elektripaigaldise kaitsevööndi ulatus ja kaitsevööndis tegutsemise kord - sisukord
§ 2 Elektripaigaldise kaitsevööndi ulatus
§ 3 Teave elektripaigaldise asukohast
§ 4 Elektripaigaldise tähistamine
§ 5 Loa taotlemine elektripaigaldise kaitsevööndis tegutsemiseks
§ 6 Tegevuse korraldamine elektripaigaldise kaitsevööndis
§ 7 Elektripaigaldise kaitsevööndis puude ja võsa raiumine
19.07.2007 RTL 2007, 61, 1100 29.07.2007
[RTL 2007, 61, 1100 - jõust. 29.07.2007]
(3) Kui maapinnal või veekogus töid teostav isik avastab tundmatu elektripaigaldise või selle olemasolule viitavat tähistust, tuleb tööd kohe peatada ja võtta tarvitusele abinõud võimaliku elektripaigaldise kaitseks. Maapinnal paiknevast kaablist tuleb kohe teatada kinnisasja omanikule. Laevatatavas veekogus paiknevast kaablist tuleb viivitamatult teatada Veeteede Ametile. Kui nimetatud isikute kaasabil ei õnnestu elektripaigaldise omanikku tuvastada, tuleb kaabli olemasolust teavitada Konkurentsiametit.

matches:
§ 2
§ 3
§ 4
§ 5
§ 6
§ 7


text:
Varjupaigataotlejate kinnipidamine | Varjupaiga aastaraamat 2014
Varjupaigataotlejate kinnipidamine
Anni Säär ja Ramona Muljar
Pagulased võivad nende jaoks turvalisse riiki saabuda legaalselt: taotleda viisa, osta lennupilet ning kasutada sõiduks oma passi. Kuid olukorra sunnil liigutakse turvalistesse riikidesse tihtipeale ebaregulaarselt. Paljudel juhtudel ei ole pagulastel võimalik taotleda viisat, sest neil puuduvad vajalikud reisidokumendid või materiaalsed vahendid. Isegi kui pagulasel on võimalus viisa taotlemiseks, ei pruugi ametnikud seda neile alati väljastada. Sagedased on ka juhtumid, kus pagulase kodu on pommitatud või maha põlenud ning dokumendid hävinud, mistõttu on seaduslik reisimine teise riiki praktiliselt võimatu. Seetõttu võib öelda, et seaduslikuks rändeks vajalike dokumentide olemasolu ei sõltu alati pagulasest endast ja nende puudumisel peavad pagulased riigipiire ületama ebaregulaarselt. Eestis ja ka teistes Euroopa Liidu liikmesriikides paigutatakse varjupaigataotlejad tihtipeale kinnipidamiskeskustesse just sellel põhjusel, et nad on riiki sisenenud ebaregulaarselt. Üldiselt põhjendatakse kinnipidamise vajadust sellega, et isiku puhul esineb põgenemisoht.
Ebaregulaarselt piiri ületanud varjupaigataotlejad peetakse reeglina Eesti piiril kinni ja paigutatakse Halduskohtu loal kinnipidamiskeskusesse kinnipidamise aluse äralangemiseni kuni kaheks kuuks. Kui kahe kuu möödudes pole kinnipidamise alused ära langenud, võib PPA taotleda kinnipidamise tähtaja pikendamist kahe kuu kaupa. 52-st kinnipeetud varjupaigataotlejast, keda nõustas 2014. aastal Eesti Inimõiguste Keskus, viibisid 33 kinnipidamiskeskuses kuni 2 kuud ning 19 taotleja puhul kinnipidamist pikendati.
Varjupaigataotlejate kinnipidamise õiguslikud alused
ÜRO Pagulasseisundi konventsiooni artikli 31 kohaselt ei tohi pagulasi (sh varjupaigataotlejaid) karistada ebaseadusliku piiriületuse või riigis viibimise eest, mistõttu ei tohiks varjupaigataotlejate ebaseaduslik riiki sisenemine olla asjaoluks, mida tuleks arvesse võtta kinnipidamiskeskusesse paigutamisel või kinnipidamise tähtaja pikendamisel.1 Sama konventsiooni artikli 26 kohaselt on liikmesriikide territooriumitel seaduslikult viibivatele pagulastele ette nähtud üldine õigus liikumisvabadusele, pagulaste suhtes on lubatud kohaldada vaid vajalikke liikumispiiranguid. Seega ütleb konventsioon, et pagulase, kes on ebaseaduslikult riiki sisenenud, ebaseaduslikult riigis viibinud või kasutanud võltsituid dokumente, karistamine (mis hõlmab ka kinnipidamist) on riigi rahvusvahelisest õigusest tulenevate kohustuste rikkumine, kui iga üksikjuhtumi puhul ei võeta arvesse põgenemise asjaolusid. Antud sätteid kohaldatakse ka varjupaigataotlejate suhtes, kuna pagulasseisundi tunnustamine ainult kinnitab avalikult pagulase seisundit, mitte ei muuda isikut pagulaseks.2 Mittekaristamise printsiip kehtib praktikas ka nende isikute suhtes, kes on lühiajaliselt sõitnud läbi mõnest muust riigist ning ei suutnud sealt leida tagakiusamise eest kaitset.3 Sellel põhimõttel ei ole ajalisi piiranguid ning iga juhtumit tuleb kaaluda sisuliselt.4 Lähtudes eeltoodust saab öelda, et varjupaigataotlejaid ei tohiks karistada nende ebaseadusliku riiki sisenemise, ebaseaduslikult riigis viibimise või võltsitud dokumentide kasutamise pärast.
2013. aastal võeti vastu uus Euroopa Liidu vastuvõtutingimuste direktiiv, millega sätestati rahvusvahelise kaitse taotlejate vastuvõtu nõuded ja uued reeglid varjupaigataotlejate kinnipidamiseks. Uus direktiiv määratles täpsed alused, mille põhjal võib liikmesriigis varjupaigataotlejat kinni pidada. Seni sellised ühtsed kinnipidamisalused Euroopa Liidus puudusid ja riikide praktika oli selles osas väga erinev. Näiteks Saksamaal peeti rahvusvahelise kaitse taotlejaid kinni väga harva ning vaid erakorralises olukorras (näiteks kui isik oli varem riigist põgenenud või temaga ei saadud menetluse käigus ühendust), samas kui Maltal peeti automaatselt kinni kõik rahvusvahelise kaitse taotlejad.
Vastuvõtudirektiivi järgi võib varjupaigataotlejat kinni pidada ainult järgmisel kuuel alusel:
taotleja isiku või kodakondsuse tuvastamiseks või kontrollimiseks (näiteks juhul, kui ta on riiki sisenenud ilma isikut tõendava dokumendita);
rahvusvahelise kaitse taotluse aluseks olevate asjaolude kindlaks määramiseks, mida ei ole võimalik välja selgitada isikut kinni pidamata, eelkõige juhul, kui on olemas põgenemise oht;
otsustamaks menetluse raames taotleja õiguse üle siseneda riigi territooriumile;
teise liikmesriiki saatmiseks nn Dublini menetluse raames (s.o kui varjupaigataotluse läbivaatamise eest vastutab mõni teine liikmesriik);
tagasisaatmise ettevalmistamiseks ja/või väljasaatmise läbiviimiseks, kui on alust arvata, et isik on esitanud rahvusvahelise kaitse taotluse üksnes eesmärgiga lükata edasi või nurjata tagasisaatmise täideviimine;
kui riigi julgeoleku või avaliku korra kaitsmine seda nõuab.
Kõige olulisem muudatus, mis vastuvõtudirektiiv endaga kaasa tõi, on nõue, et enne kinnipidamist peab riik kaaluma teiste järelvalvemeetmete kasutamise tõhusust. Teisisõnu, riik peab põhjendama igal üksikjuhtumil, arvestades varjupaigataotlejaga seotud olulisi asjaolusid ja lähtudes proportsionaalsuse põhimõttest, miks on vältimatult vajalik just seda isikut kinni pidada ja miks tema puhul ei saaks alternatiive tõhusalt kohaldada (näiteks kindlaks määratud kohas elamine menetluse ajal või PPA-le isikut tõendava reisidokumendi hoiule andmine). Vastuvõtudirektiivi eesmärk oli ühtlustada liikmesriikide kinnipidamispraktikat ning samal ajal vähendada kinnipidamismeetmete kasutamist. Probleemiks on osutunud asjaolu, et vastuvõtudirektiiv ei seleta lahti, mida täpselt tähendab "põgenemisoht" ning kuidas seda tõlgendada, mistõttu on selles osas liikmesriikide praktikas endiselt erinevusi ning ka Eestis peetakse varjupaigataotlejaid tihti kinni just "põgenemisohule" viidates. Põgenemisohtu on PPA sisustanud viidates väljasõidukohtuse ja sissesõidukeelu seadusele (VSS), mille järgi esineb põgenemise oht näiteks siis, kui välismaalane on kinni peetud ebaseadusliku Eesti välispiiri ületamise tõttu ning ta ei ole saanud luba või õigust Eestis viibida.5 Sellise seisukohaga ei ole nõustunud kohus, sõnades, et nimetatud sätet ei saa kohaldada varjupaigataotlejate suhtes: kuigi isik peeti kinni Eesti välispiiri ebaseadusliku ületamise tõttu, on ta läbi varjupaigataotluse esitamise saanud õiguse Eestis viibida ning seetõttu ei ole põgenemise oht tuvastatud.6 Siiski on kasutatud varjupaigataotlejate eesmärki jõuda mõnda teise Euroopa Liidu liikmesriiki kui asjaolu, mis näitab põgenemise ohtu ning kohtus ei ole olnud võimalik seda vaidlustada.7
Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooni (EIÕK) artikkel 5 sätestab ammendava loetelu tsiviilõiguslikest, haldus- ja kriminaalõiguslikest alustest, millal isiku kinnipidamine on lubatud, lisades, et igaühel on õigus isikuvabadusele ja -puutumatusele ning vabaduse võtmine on õigustatud vaid seaduses kindlaksmääratud korras. Riigikohus on täheldanud, et EIÕK on Eesti õiguskorra lahutamatu osa ja seega on selles sisalduvate õiguste ja vabaduste tagamine ka kohtuvõimu kohustus.8 Sellest lähtub, et isikute kinnipidamist tuleb alati läbimõeldult kaaluda ning arvesse võtta kõiki asjakohaseid asjaolusid.
Euroopa Kohtu praktikast nähtub, et osalisriigid ei tohi isikuid hoida väljasaatmiskeskuses ainult sel põhjusel, et tegu on varjupaigataotlejatega ning juhul kui varjupaigataotlejat hoitakse kinnipidamisasutuses, siis peaksid osalisriigid tagama kiirema menetluse.9 Seega, ükskõik milline vabadusekaotus peab olema kooskõlas EIÕK artikli 5 eesmärgiga, et kaitsta indiviide omavoli eest.10
Ühendkuningriigi lahendis täheldas kohus, et viisanõuete ja vedaja vastutuse koosmõjul on pagulastele muutunud kolmandasse turvalisse riiki reisimine ilma võltsitud dokumentideta peaaegu võimatuks.11 Kohus võttis lahendis seisukoha, et sellistel juhtudel tuleb kohaldada pagulasseisundi konventsiooni artiklist 31 tulenevat karistamatuse sätet, kuna antud sätte selge eesmärk on anda puutumatus tõelistele pagulastele, kes varjupaiga otsimise käigus on põhjendatult sunnitud seadust rikkuma. Kuna ka Eesti on pagulasseisundi konventsiooni liikmesriik, saab Ühendkuningriigi tõlgendust potentsiaalselt kasutada ka Eestis, kuna Eesti kohtuinstantsides ei ole siiani antud küsimust tõstatatud.
ÜRO pagulasagentuur (UNHCR) on välja andnud ka omapoolsed juhised varjupaigataotlejate kinnipidamisele esitatavate nõuete ja tingimuste ning kinnipidamise alternatiivide kohta, mis on muuhulgas suunatud valitsustele ja kohtunikele, kes puutuvad kokku kinnipidamise ja varjupaigaküsimustega. Euroopa Liidu vastuvõtudirektiiv juhindub samadest põhimõtetest, mis on UNHCR-i juhistes välja toodud. Varjupaigataotlejate kinnipidamist tuleks üldjuhul vältida ning kasutada ainult viimase abinõuna, igal konkreetsel üksikjuhtumil tuleb arvesse võtta varjupaigataotlejaga seotud olulisi asjaolusid. Juhised juhivad tähelepanu sellele, et varjupaigataotlejate ebaseaduslik riiki sisenemine või riigis viibimine ei anna riigile automaatset õigust isikut kinni pidada või mingil muul moel tema liikumisvabadust piirata – kinnipidamisel tuleb alati lähtuda proportsionaalsuse põhimõttest. Juhistes on välja toodud, et piinamise või muu tõsise füüsilise, vaimse või seksuaalse vägivalla ohvrid vajavad erilist tähelepanu ja neid ei tohiks üldjuhul kinni pidada. Laste kohta märgitakse, et neid ei tohiks põhimõtteliselt üldse kinni pidada. Eraldi on tähelepanu juhitud kinnipidamistingimustele: need peavad olema humaansed ja inimväärikad. Näiteks peab kinnipeetud varjupaigataotlejatel olema võimalik olla teiste inimestega regulaarselt ühenduses (sh võimaluse korral telefoni või interneti teel) ja kohtuda soovi korral sugulaste, sõprade, samuti usuliste, rahvusvaheliste ja/või valitsusväliste organisatsioonide esindajatega.
Varjupaigataotlejate kinnipidamist reguleerib Eestis välismaalastele rahvusvahelise kaitse andmise seadus (VRKS). Lähtudes antud seaduse muutmise seaduseelnõust, on kinnipidamine võimalik väga rangelt vaid sätestatud aluse olemasolul, kui järelevalvemeetmeid ei ole võimalik tõhusalt kohaldada, kinnipidamisel peab hindama selle eesmärki, vajalikkust ja mõõdukust, arvesse tuleb võtta iga üksikjuhtumi hindamisel konkreetse varjupaigataotlejaga seotud olulisi asjaolusid (näiteks haavatavus) ning kinnipidamine peab olema vältimatult vajalik ehk muul viisil ei saaks tagada varjupaigamenetlust. Seega peab kinnipidamine olema viimane meede varjupaigamenetluse tagamiseks. Alternatiividena kinnipidamisele on VRKS-is kasutusel elamine kindlaksmääratud kohas, ilmumine määratud ajavahemike järel PPA-sse registreerimisele, PPA teavitamine elukohast eemal viibimisest kauem kui 3 päeva ning välisriigi reisidokumendi või muu isikut tõendava dokumendi PPA-le hoiule andmine.12 Nimetatud meetmeid võib kohaldada nii üksikult kui koos.
Varjupaigataotlejat võib vältimatu vajaduse korral kinni pidada VRKS-i alusel samadel alustel, mis on sätestatud vastuvõtudirektiivis, kuid lisaks isiku riiki saabumise õiguslike aluste kontrollimiseks võib inimesi kinni pidada ka riigis viibimise õiguslike aluste kontrollimiseks või kui on põhjendatud alus arvata, et isik on esitanud varjupaigataotluse lahkumiskohustuse edasilükkamiseks või väljasaatmise vältimiseks.
Varjupaigataotlejate kinnipidamiskeskusesse paigutamisel on PPA enim viidanud järgmistele põhjendustele: isikusamasuse või kodakondsuse väljaselgitamiseks, riiki saabumise asjaolude kontrollimiseks ja tuvastamiseks; puuduvad kindlad andmed selle kohta, et isik tõepoolest vajab varjupaika; isiku kinnipidamine on vajalik varjupaigataotluse menetlemisel tähtsust omavate asjaolude väljaselgitamiseks; kuna isik on saabunud Eesti Vabariiki ebaseaduslikult, siis võib esineda ka oht tema põgenemiseks; või ei saa välistada asjaolu, et isik esitas varjupaigataotluse väljasaatmise vältimiseks. Praktikast nähtub, et rahvusvahelise kaitse taotleja intervjuu viiakse läbi kahe kuu jooksul ning kahe kuu lõppedes kujundab PPA omapoolse seisukoha kas kinnipidamise alused on ära langenud või esinevad alused taotlemaks kinnipidamise pikendamist. Antud intervjuu põhjal analüüsib PPA taotleja ütlusi – nende järjepidevust, vastuolulisust, kooskõla päritoluriigi teabega ning esitatud dokumentidega ja lähtudes sellest kujundab arvamuse, kas taotleja ütlused tema päritolu ja varjupaigataotlemise põhjuste kohta on üldiselt usutavad või mitte.
Seega, lähtudes pagulasseisundi konventsioonist ja teistest rahvusvahelistest õigusnormidest ei tohiks pagulasi (sh varjupaigataotlejaid) karistada illegaalse piiriületuse, riigis viibimise või võltsitud dokumentide omamise eest seetõttu, et nad on väljapääsmatus olukorras ning vajavad kaitset ning on seega haavatavad. Võttes antud asjaolusid arvesse, saab järeldada, et ebaregulaarne piiriületus ei tohiks olla määrav pagulase kinnipidamiskeskusesse paigutamisel Eestis.
Varjupaigataotlejate kinnipidamine Eestis
Eesti Inimõiguste Keskus nõustas 2014. aastal 111 varjupaigataotlejat, kellest 29 olid varjupaika taotlenud varasemal aastal. 79 varjupaigataotlejat, keda nõustati, esitasid varjupaigataotluse 2014. aastal ning nendest 52 paigutati kinnipidamiskeskusesse. Nende arvude põhjal saab öelda, et nõustatud varjupaigataotlejatest olid umbes kaks kolmandikku kinnipeetavad.
Halduskohtute praktika
Kohtupraktikast nähtub, et PPA avaldusi varjupaigataotlejate kinnipidamiseks rahuldatakse üsna tihti. Eesti Inimõiguste Keskuse praktikast nähtub, et 54 juhul, mil PPA taotles varjupaigataotleja kinnipidamist, 52 juhul PPA taotlus rahuldati. Väga harva hinnatakse, kui kaua aega võtab menetlustoimingute läbiviimine, mille tarbeks taotleja kinnipidamiskeskusesse paigutatakse. Põgenemisohu olemasolu põhjendatakse näiteks sellega, et isik on Eestisse tulles ületanud piiri ebaseaduslikult ja tal puudub riigis viibimiseks seaduslik alus. Kinnipidamise kestust PPA ja Halduskohtud välismaalase kinnipidamise taotlemisel üldiselt ei analüüsi ning tavaliselt määratakse automaatselt kinnipidamise kestuseks 2 kuud, mis on esialgse kinnipidamise maksimaalne aeg ning mida on hilisemate taotlustega võimalik pikendada 2 kuu kaupa. Siiski on Tartu Halduskohus hakanud esile tooma, et kohtu otsus isiku kinnipidamiseks kaheks kuuks ei kaota PPA kohustust pidevalt hinnata isiku kinnipidamise aluste esinemist ning juhul, kui need ära langevad enne kahe kuu möödumist, tuleb varjupaigataotleja vabastada kinnipidamiskeskusest sõltumata sellest, kas varjupaigamenetlus on lõppenud või mitte. Kahjuks ei ole vastuvõtudirektiivis ega VRKS-is määratud, et kinnipidamise kestust peab samamoodi põhjendama nagu kinnipidamist ennast.
Enamik varjupaigataotlejate kinnipidamiskeskusesse paigutamise otsused tehakse Tartu Halduskohtus kuna kohtualluvus on tihtipeale just neil, lähtudes sellest, et suur osa varjupaigataotlejaid ületab piiri ebaregulaarselt Kagu-Eesti piirialadel. Vähem kinnipidamiskeskusesse paigutamise otsuseid tehakse Tallinna, Jõhvi ja Pärnu Halduskohtute poolt. Juhul kui taotletakse varjupaigataotlejate kinnipidamise pikendamist, siis on kohtualluvus eranditult Tallinna Halduskohtul. Vaid juhul kui Tallinna kohtumaja on hõivatud, on kohtuistungid peetud videosilla vahendusel Pärnus.
Kohtupraktikast13 lähtuvalt peavad varjupaigataotleja kinnipidamiseks olema täidetud järgmised eeldused:
VRKS-s sätestatud järelevalvemeetmeid ei ole võimalik tõhusalt kohaldada;
kinnipidamine peab olema kooskõlas proportsionaalsuse põhimõttega;
arvestada tuleb igal üksikjuhtumil varjupaigataotlejaga seotud olulisi asjaolusid;
kinnipidamine on vältimatult vajalik.
Kohus on ka leidnud, et arvestada tuleb nii isiku kultuurilist tausta (taotlejate käitumise tõlgendamisel) ja põgenemise asjaolusid. Näiteks Süüria kodusõja puhul on leidnud nii UNHCR kui paljud riigid, et Süüriasse ei tohi varjupaigataotlejaid tagasi saata, mistõttu tuleb Süüria päritolu välismaalaste puhul arvesse võtta, et tõenäoliselt paluvad nad varjupaika ja suure tõenäosusega nad rahvusvahelise kaitse saajaks ka kvalifitseeruvad.14
Varjupaigataotlejad, kes Tartu Halduskohtu loal paigutatakse kinnipidamiskeskusesse, on Eestisse jõudnud ületades piiri ebaregulaarselt ning kohtumenetlustes võetakse seda arvesse. Halduskohus on kinnipidamiskeskusesse paigutamisel mitmeid kordi välja toonud, et "kuna isik on saabunud Eesti Vabariiki ebaseaduslikult, siis võib esineda oht ka tema põgenemiseks ja välistada ei saa ka seda, et varjupaigataotlus on esitatud riigist väljasaatmise vältimiseks".15 Kui kinnipidamiskeskusesse paigutamist on taotletud isiku kodakondsuse ja isikusamasuse kontrollimiseks, rahuldab praktikast lähtudes Halduskohus selle taotluse juhul, kui isikul ei ole kaasas ühtegi isikut tõendavat dokumenti. Kohtu hinnangul ei ole PPA-l sel juhul võimalik kõiki varjupaigamenetluses tähtsust omavaid asjaolusid välja selgitada16 ning ei saa ette heita, et PPA-l ei ole võimalik 2 päeva jooksul isikusamasust ja isiku kodakondsust kindlaks teha.17 Tähtsust omavate asjaoludena on kohus välja toonud ametlikud andmed isikusamasuse, kodakondsuse ja Eestisse saabumise eesmärgi kohta ning seda, kas isik on varasemalt varjupaika taotlenud. Seega on kohtupraktikast nähtav, et isikute kinnipidamiskeskusesse paigutamisel on suur kaal nende riiki sisenemise viisil ning isikut tõendavate dokumentide olemasolul. Halduskohus on lisaks märkinud, et oluline on hinnata, kas esinevad raskused järelevalvemeetmete tõhusal kohaldamisel, kas alused kinnipidamiseks esinevad ning kas kinnipidamine on kooskõlas proportsionaalsuse põhimõttega. Kahjuks aga ei ilmne kohtu seisukohast otseselt proportsionaalsuse ja järelevalvemeetmete hindamist.
2014. aasta esimesel poolel väljendas Tartu Halduskohus, et varjupaigataotlejate huvid on kinnipidamiskeskuses paremini kaitstud kui väljaspool seda:
Kinnipidamiskohas saab kinnipeetav kolm korda päevas süüa, talle võimaldatakse igakülgne arstiabi, tal on võimalik kohtuda oma esindajatega ning viibida soojades ruumides. Mujal viibides peab isik ise oma heaolu eest hoolitsema. Kuna isikul võib tekkida raskusi samasuguste elamistingimuste leidmisel väljaspool kinnipidamisasutust, võib isik sattuda suuremasse stressi ja häiruda võib tema psüühika, ta võib sattuda seaduserikkujate ohvriks. Samuti märgib kohus, et kinnipidamiskeskuses viibivad isiku kaasmaalased ja ta saab seal nendega suhelda.18
2014. aasta viimasel kuul muutus kohtu varasem seisukoht ning kohus tõi välja, et:
Varjupaigamenetluses ei ole võimalik isikult võtta vabadust tema kaitsmise eesmärgil argumendiga, et ta on kergesti mõjutatav või, et vastasel juhul võib tal tekkida oht langeda inimkaubanduse ohvriks. Niisuguste argumentide kasutamine täiskasvanud teovõimalise isiku suhtes on õigusriigis täiesti kohatu.19
Eeltoodust lähtudes saab väita, et varjupaigataotlejate kinnipidamise põhjendamine on aasta vältel tunduvalt paranenud.
Ringkonnakohtute praktika
Varjupaigataotlejal on õigus kinnipidamise või kinnipidamise pikendamise määruse peale esitada määruskaebus Ringkonnakohtule juhul, kui Halduskohus on ebaõigesti kohaldanud materiaalõiguse normi, ebaõigesti hinnanud tõendeid või oluliselt rikkunud kohtumenetluse normi. Kui määruskaebus vastab nõuetele siis võtab Ringkonnakohus selle menetlusse ning siis kas rahuldab kaebuse täielikult, osaliselt või jätab rahuldamata. Ringkonnakohtu seisukohti võtavad Halduskohtud oma määruste tegemisel arvesse ning menetluse osapooled tuginevad neile vaidluses. Seetõttu on oluline välja tuua ka Ringkonnakohtu praktika.
Tartu Ringkonnakohus on kinnitanud, et kui varjupaigataotlejal puudub isikut tõendav dokument või muud dokumendid, mistõttu ei saa väita, et isik on see, kes ta väidab end olevat, siis esinevad alused, mille kohaselt võib varjupaigataotlejat vältimatu vajaduse korral kinni pidada isiku tuvastamiseks või isikusamasuse kontrollimiseks ning isiku kodakondsuse kontrollimiseks või väljaselgitamiseks.20 Samuti on Tartu Ringkonnakohus leidnud, et vältimatu vajaduse korral on õigustatud ka kinnipidamine tähtsust omavate asjaolude väljaselgitamiseks, eelkõige juhul, kui on olemas põgenemise oht ning kui on põhjendatud alus arvata, et isik on esitanud varjupaigataotluse lahkumiskohustuse edasilükkamiseks või väljasaatmise vältimiseks. Märkimisväärne on, et Tartu Ringkonnakohus on võtnud ka seisukoha, et alust järeldada, et isiku vabaduses viibides ei ole välistatud isiku põgenemine, annavad ka näiteks isiku sõnad, mille kohaselt oli tema eesmärgiks jõuda ükskõik millisesse Euroopa riiki, kus austatakse inimõigusi. Samuti on Tartu Ringkonnakohus välja toonud, et kui isik on läbinud mitmeid riike Eestisse jõudmiseks (näiteks Venemaa) ning kui isikul esineks reaalne ja tungiv kaitsevajadus, oleks varjupaigataotlus esitatud juba eelnevas riigis. Tartu Ringkonnakohus on hinnanud, et majutuskeskusesse paigutamine ei teeniks sellisel juhul niivõrd efektiivselt PPA poolt taotletavat eesmärki, sest leebem meede võib takistada isiku korrektset tuvastamist ja varjupaigataotluse nõuetekohast läbivaatamist.
Tartu Ringkonnakohus on selgitanud, et vältimatu vajaduse hindamisel tuleb arvesse võtta kõigepealt seda, kas kinnipidamise asemel oleks võimalik taotletav eesmärk saavutada kinnipidamise alternatiivide näol. Juhul kui alternatiivid kinnipidamisele (näiteks elamine kindlaksmääratud kohas) ei viiks piisava tõenäosusega soovitud tulemuseni, võib isiku paigutada kinnipidamiskeskusesse. Samuti märkis kohus, et haldustoiminguks loa taotleja peab määrama ise kindlaks kinnipidamise konkreetse kestuse ja seda vastavalt põhjendama, mitte taotlema kinnipidamist standardselt kuni kaheks kuuks. Siiani on praktikas alati kinnipidamist taotletud standardselt kaheks kuuks, mis määruse tulemust praktikas ei mõjuta, kuna kohus eeldab, et PPA vabastab varjupaigataotleja enne kahte kuud omal algatusel kui vastavad alused ära langevad. Ringkonnakohus tõi lisaks välja, et isiku üldine seisund ja tõendatud perekondlikud sidemed on asjaolud, mida PPA peab taotlust esitades ja halduskohus isiku kinnipidamiskeskusesse paigutamiseks luba andes muude asjaolude seas arvesse võtma, sedavõrd kui neid asjaolusid on halduskohtu puhul loa andmise kiirmenetluses võimalik tuvastada ja hinnata. Ringkonnakohtu hinnangul on ebaseaduslik riiki sisenemine ning isikut tõendavate dokumentide puudumine (koosmõjus konkreetsete asjaoludega) piisavaks aluseks varjupaigataotleja kinnipidamiskeskusesse paigutamiseks.21
Eeltoodust saab järeldada, et kinnipidamiskeskusesse paigutamisel on olulisteks asjaoludeks isikut tõendavate dokumentide puudumine; ebaregulaarne piiriületamise viis (mis võib viidata, et soov ei olnud tulla Eestisse); soov taotleda varjupaika ükskõik millises Euroopa riigis, mitte konkreetselt Eestis; varjupaiga mittetaotlemine eelnevalt läbitud riikides ning vajadus selgitada välja menetlusel tähtsust omavaid asjaolusid.
Tingimused kinnipidamiskeksuses
Kinnipidamiskeskus asub Harku vallas Harku vangla juures. Korraga on võimalik kinni pidada kuni 80 isikut. Kinnipidamiskeskuses on loodud eraldi korpused meestele (2. korrus) ja naistele (1. korrus), naiste korpuses asuvad ka perede majutamise toad. Kinnipidamiskeskuses viibivate varjupaigataotlejate õigused võrreldes majutuskeskuses viibivate varjupaigataotlejatega on tugevalt piiratud: piiratud on liikumisvabadus; nad ei saa võtta kontakti lähedastega, sest saadaval on ainult kallis lauatelefon ning ligipääs internetile puudub; nad ei saa vabatahtlikult naasta päritoluriiki pärast negatiivset varjupaiga otsust jpm.
2013. aastal viis õiguskantsler kinnipidamiskeskusesse läbi kaks kontrollkäiku (märtsis ja novembris), mille eesmärkideks oli välja selgitada sealsed elamistingimused ja kuidas on kaitstud keskuses viibivate isikute põhiõigused. Kontrollkäikude tulemusena tuvastati probleeme muuhulgas käeraudade kasutamisel, saatjata alaealiste kinnipidamisega, tõlke kättesaadavusega ning toidunormide arvestamisel.
Käeraudasid kasutatakse kinnipidamiskeskuses juhataja loaga. Samas õiguskantsleri nõunike märkuste kohaselt antakse luba käeraudu kasutada ka pelgalt abstraktse põgenemisohu alusel ilma, et oleks arvesse võetud iga üksikjuhtumi iseloomustavaid asjaolusid.
Kinnipidamiskeskuses on kinni peetud saatjata alaealisi, kuigi see on vastuolus ÜRO lapse õiguste konventsiooniga. 2014. aastal saatjata alaealisi kinnipidamiskeskuses kinni ei peetud.
Kinnipeetavate ajasisustusvõimalused olid liiga piiratud.
Tervisehoiuteenuste kasutamisel ei pakutud kinnipeetavatele piisavat tõlketeenuse võimalust. Näiteks psühholoogilise nõustamise teenust on kinnipeetavatel võimalik saada vaid inglise, vene ja eesti keeles. Seega kinnipeetavad, kes neid keeli ei valda, nõustamist ei saa. Arvestades, et kinnipidamiskeskuses viibivad isikud on iseäranis haavatavas olukorras, soovitas Õiguskantsler psühholoogilise nõustamise teenust kinnipeetavatele pakkuda vajadusel tõlgi abil.
Kinnipeetavatele pakuti liiga vähe süüa: õhtu- ja hommikusöögi vaheline aeg oli liiga pikk ning toidunorm oli arvestatud valesti keskuses viibivate 15-50 aastaste meeste puhul. Viimase puuduse kõrvaldamiseks pöördusid viis kinnipeetavat Tallinna Halduskohtusse, kus nende kaebus kinnipidamiskeskuse toiduportsjonite suuruse kohta rahuldati.
Kinnipidamiskeskuses kinnipeetud elukaaslaseid hoiti eraldi: naisterahvast allkorrusel ja meesterahvast teisel korrusel koos teiste kinnipeetavatega. Naisterahval ei olnud võimalik suhelda teiste keskuses viibivate isikutega, ennekõike oma elukaaslasega. Õiguskantsler oli seisukohal, et püsisuhtes olevad mees ja naine tuleb lugeda perekonnaliikmeteks ning neil tuleb võimalusel lasta kinnipidamiskeskuses koos elada.
Varjupaigataotlejate karistamine ebaregulaarse piiriületuse tõttu
2014. aastal tõusis päevakorda varjupaigataotlejate karistamine ebaregulaarse (illegaalse) piiriületamise eest.
Karistusseadustiku § 258 sätestab tagajärjed Eesti Vabariigi riigipiiri kontrolljoone ebaseaduslikku ületamise eest, kui need on toime pandud politseiametniku peatumismärguande või käsu eiramisega, grupi poolt, transpordivahendiga selles mitte ettenähtud kohas või kui süüdlasele on sama teo eest kohaldatud väärteokaristus. Kuna varjupaigataotlejad ületavad piiri üldjuhul 2-4 kaupa, siis käsitletakse seda ebaseadusliku piiriületamisena grupi poolt. Kriminaalmenetluse seadustiku § 219 reguleerib isiku kahtlustatavana kinnipidamise asendamist. Kohati lõpetatakse kriminaalmenetlus juba piiril kinnipidamise asendamisega maksega riigituludesse. Summad, mida varjupaigataotlejad on pidanud maksma, varieeruvad ning PPA ei ole kordagi põhjendanud summa suurust, mis annab aluse järeldada, et tegemist on ebavõrdse kohtlemisega.
Nimetatud seadusesätted ei sisalda endas erandeid, mistõttu on PPA ja ka Tartu Maakohus pidevalt kohaldanud varjupaigataotlejatele karistusi ebaregulaarse piiriületuse eest. Pagulasseisundi konventsiooni kohaselt ei tohi pagulast karistada riiki loata sisenemise või seal viibimise eest, kui ta teatab endast ametiasutusele viivitamata ning põhjendab riiki loata sisenemist või seal viibimist. ÜRO pagulasagentuuri (UNHCR) hinnangul on varjupaigataotlejate ja pagulaste kinnipidamine, millele lisandub varjupaigataotlejatelt ja pagulastelt kinnipidamisega seotud kulude sissenõudmine, käsitletav karistusena riiki loata sisenemise või seal viibimise eest konventsiooni artikli 31 tähenduses. Seega tuleb terminit "karistus" tõlgendada pigem laialt ning see hõlmab nii süüdistuse esitamist, trahvimist kui vangistamist, kuid ei piirdu nendega. Varjupaigataotlejate (pagulaste) karistamisena on käsitletav ka nende suhtes karistusseadustiku § 258 ja kriminaalmenetluse seadustiku § 219 kohaldamine, kuna nende tegevusele on antud karistusõiguslik iseloom.
Eeltoodud sätete kohaldamise praktika vastuolu objektiivse õigusega annavad aluse nende sätete põhiseadusele mittevastavaks tunnistamiseks ulatuses, millega ei tagata pagulastele võimalust siseneda Eesti territooriumile elu või vabaduse ohus oleku korral ilma sellele järgneva kriminaalkaristuseta või muu sanktsioonita. 2014. aastal kujunes kohtupraktika, et nimetatud seadusesätete rakendamisel ei arvestata pagulasseisundi konventsioonis sisalduvate põhimõtete ega pagulaste õigustega. Taoline olukord on lubamatu. Lisaks sellele puudub regulatsioon selliselt tekitatud kahju hüvitamise korra osas ja varjupaigataotlejatel ei ole ühtegi seaduslikku võimalust vaidlustada nende suhtes piiril tehtud akte seoses karistuse asendamisega maksena riigituludesse ning seeläbi nende teole antud karistusõiguslikku hinnangut edasi kaevata.
Seega võib öelda, et kohtueelses kriminaalmenetluses kahju hüvitamise regulatsiooni puudumine ning karistusseadustiku § 258 ja kriminaalmenetluse seadustiku § 219 kohaldamine olukorras, kus need ei arvesta pagulastele tagatud rahvusvaheliste garantiidega, on vastuolus Eesti Vabariigi põhiseadusega ning pagulasseisundi konventsiooniga.
Lõpetada varjupaigataotlejate karistamine ebaregulaarse piiriületamise eest. Kontrollida karistusseadustiku § 258 ning kriminaalmenetluse seadustiku § 219 vastavust Eesti Vabariigi põhiseadusele ning pagulasseisundi konventsioonile.
Vältida piinamisohvrite paigutamist kinnipidamiskeskusesse. Juhul kui piinamise ohvriks olemine ilmneb kinnipidamiskeskuses, vabastada isik koheselt kinnipidamiskeskusest ja toimetada ta varjupaigataotlejate majutuskeskusesse.
Vältida Süüria kodanike kinnipidamist ja nende kinnipidamise pikendamist.
Tagada kõikidele kinnipidamiskeskuses viibivatele varjupaigataotlejatele ligipääs psühholoogilisele nõustamisele. Vajadusel kasutada tõlgi abi.
Võimaldada kinnipidamiskeskuses kinnipeetavatele elukaaslastele koos aega veeta ühiselt puhkeruumis või õuealal või tagada võimalus elada koos peretoas.
Tagada kinnipidamiskeskuses viibivatele varjupaigataotlejatele ligipääs internetile, et nad saaksid aidata kaasa varjupaigamenetlusele.
1. Pagulasseisundi konventsiooni artikli 31 punkti 1 sätestab: "Kui pagulane on saabunud riiki otse territooriumilt, kus tema elu või vabadus on olnud ohus artiklis 1 käsitletud põhjustel, ei kohalda osalisriik karistust ebaseadusliku riiki sisenemise või seal viibimise eest, kui pagulane viivitamata teatab endast ametiasutustele ning põhjendab riiki loata sisenemist või seal viibimist."
2. UN High Commissioner for Refugees (UNHCR), UNHCR's Revised Guidelines on Applicable Criteria and Standards relating to the Detention of Asylum-Seekers, 26 February 1999, lk 1, lk 3.
3. UN Ad Hoc Committee on Refugees and Stateless Persons, Report of the Ad Hoc Committee on Refugees and Stateless Persons, Second Session, Geneva, 14 August to 25 August 1950, 25 August 1950, E/AC.32/8;E/1850.
4. UN High Commissioner for Refugees (UNHCR), UNHCR's Revised Guidelines on Applicable Criteria and Standards relating to the Detention of Asylum-Seekers, 26 February 1999, lk 1, lk 4.
5. VSS § 68 p 8.
6. Tartu Halduskohtu Tartu kohtumaja 4.12.2014 määrus haldusasjas nr 3-14-53012.
7. Tallinna Halduskohtu Pärnu kohtumaja 25.11.2014 määrus haldusasjas nr 3-14-52208: "Kohtu hinnangul on käesoleval juhul varjupaigataotleja kinnipidamine proportsionaalne ja vajalik, kuna tema kinnipidamiskeskusest vabastamine raskendaks oluliselt varjupaigamenetluse lõpuleviimist. Isiku eesmärgiks on jõuda mujale Euroopa Liitu (tl 12 pöördel). Isiku sooviks oli vähemalt algselt jõuda Rootsi. /…/ Isikul puuduvad sidemed Eestiga, mistõttu ei ole võimalik kindlaks määrata kindlat elu(viibimis) kohta. Dokumentide puudumise tõttu ei ole kohaldatav ka Politsei- ja Piirivalveametile välisriigi reisidokumendi või muu isikut tõendava dokumendi hoiule andmine. Samas esineb oht, et isikul puudub huvi jätkuva kriminaalmenetluse tõttu viibida Eestis. Ööpäevaringset valvet varjupaigataotlejatele majutuskeskuses ei ole. Arvestades eeltoodut puudub kohtul veendumus, et isiku suhtes oleks võimalik kohaldada VRKS §-s 29 sätestatud muid järelevalvemeetmeid."
8. Riigikohtu 6. jaanuari 2004 otsus kriminaalasjas nr 3-1-3-13-03, lk 31.
9. EKo 30.11.2009 , C-357/09, Said Shamilovich Kadzoev (Huchbarov), p 44; direktiiv 2005/85 art 18.
10. Euroopa Inimõiguste kohtu 22.09.2009 lahend nr 30471/08 Abdolkhani ja Karimnia vs Türgi, lk 129 ja 130.
11. R v. Uxbridge Magistrates Court and Another, Ex parte Adimi, United Kingdom High Court (England and Wales), 29.07.1999.
12. VRKS § 29 lg 1.
13. Tallinna Halduskohtu 24.10.2013 haldusasi nr 3-13-2245 ning 21.11.2013 haldusasjad nr 3-13-70068, nr 3-13-70069, nr 3-13-70070 ja nr 3-13-70071.
14. International Protection Considerations with regard to peole fleeing the Syrian Arab Republic, Update III, lk 13-14.
15. Tartu Halduskohtu 09.01.2014 haldusasjad nr 3-14-29, nr 3-14-28, nr 3-14-27; teises sõnastuses ka Tartu Halduskohtu 18.12.2013 haldusasjades nr 3-13-2468, 3-13-2470.
16. Tartu Halduskohtu 15.10.2013 haldusasi nr 3-13-2164, 09.01.2014 haldusasi nr 3-14-27.
17. Tartu Halduskohtu 04.12.2014 haldusasi nr 3-14-53012, 04.12.2014 haldusasi nr 3-14-53013.
18. Tartu Halduskohus 09.03.2014 a. haldusasjad nr 3-14-262 ja 3-14-261; 10.03.2014 a. haldusasjad nr 3-14-272 ja 3-14-271.
19. Tartu Halduskohtu 04.12.2014 a. haldusasi nr 3-14-53012, 04.12.2014 a. haldusasi nr 3-14-53013.
20. Tartu Ringkonnakohtu 29.11.2013 määrus nr 3-13-2162, Tartu Ringkonnakohtu 03.12.2013 määrus nr 3-13-2163.
21. Tartu Ringkonnakohtu 18.03.2014 haldusasi nr 3-13-2470.
Eesti Inimõiguste Keskuse jurist

matches:
Riigikohus
Kohus
Kohus
kohus
kohus
kohus
§ 258
§ 219
§ 258
§ 219
§ 258
§ 219
§ 258
§ 219
§ 68
§ 29


Riigikogu 12.06.2002 seadus; jõustumiskuupäev 18.07.2002
redaktsioon 13.01.2020 - 01.01.2021 [RT I, 03.01.2020, 12]
22.01.2014 RT I, 05.02.2014, 1 01.04.2014, osaliselt Riigikogu XIII koosseisu volituste algusest.
13.04.2016 RT I, 06.05.2016, 1 01.01.2017, osaliselt 16.05.2016
§ 6. <!- END 5b1 -!> Valimisringkonnad
§ 9. <!- END 8 -!> Vabariigi Valimiskomisjoni pädevus
§ 17 <!- END 16 -!> . Maakonna valimisjuhi pädevus
§ 17 <!- END 17 -!> 1. Valla- ja linnasekretäri pädevus
§ 45 <!- END 44 -!> . Hääletamine kinnipidamiskohas, haiglas ja ööpäevases hoolekandeasutuses
§ 48 <!- END 48b1 -!> 2. Elektroonilise hääletamise üldpõhimõtted
<!- START 48b6 -!>
<!- END 48b6 -!>
<!- START 48b7 -!>
<!- END 48b7 -!>
<!- START 48b8 -!>
<!- END 48b8 -!>
§ 54 <!- END 53 -!> . Hääletamine välisesinduses
§ 59 <!- END 58 -!> . Alaliselt välisriigis elavate valijate hääletamistulemuste kindlakstegemine
§ 66 <!- END 65 -!> . Valimiskampaaniaks kasutatud vahendid
§ 67 <!- END 66 -!> . Valimiskampaania kulud
§ 68 <!- END 67 -!> . Avaldus puuduse kohta valimiste korralduses
§ 73 <!- END 73b2 -!> 3. Hääletamissedeli hääletamisruumist väljaviimine
<!- END 73b3 -!>
<!- START 85b2 -!>
<!- END 85b2 -!>
<!- START 85b3 -!>
<!- END 85b3 -!>
<!- START 85b4 -!>
<!- END 85b4 -!>


Mootorsõidukijuhi eksamineerimise ja juhtimisõiguse andmise eeskiri ning juhiloa vormid – Riigi Teataja
Mootorsõidukijuhi eksamineerimise ja juhtimisõiguse andmise eeskiri ning juhiloa vormid
RTL 2001, 55, 760
Mootorsõidukijuhi eksamineerimise ja juhtimisõiguse andmise eeskiri ning juhiloa vormid1
Vastu võetud 20.04.2001 nr 41
Määrus kehtestatakse «Liiklusseaduse» (RT I 2001, 3, 6) paragrahvi 24 lõike 8 ja paragrahvi 28 lõike 4 alusel.
(1) Määrus reguleerib mootorsõidukijuhi (edaspidi juht), välja arvatud ratastraktori- ja liikurmasinajuhi, eksamineerimist ja juhtimisõiguse andmist ning juhilubade vorme.
(1) Eksamite liigid, olenevalt taotlemise eesmärgist, on toodud tabelis 1.
(2) Juhi eksamineerimist korraldab ja eksamitulemuste üle otsustab Riiklik Autoregistrikeskus (edaspidi ARK).
(3) Eksamineerimiseks moodustab ARK büroo juhataja vastava ettevalmistusega eksamineerijatest vähemalt kaheliikmelise komisjoni ja määrab komisjoni esimehe.
(4) Sõidueksami võtab vastu eksamikomisjoni esimees või tema poolt määratud üks komisjoni liige (edaspidi eksamineerija).
(5) Liiklusteooriaeksam (edaspidi teooriaeksam) võetakse üldjuhul vastu eesti keeles. Teooriaeksamit võib vastu võtta ARK büroo juhataja ja eksamineeritava vahelisel kokkuleppel ka võõrkeeles, kasutades vajadusel ARK poolt aktsepteeritud tõlki.
(6) Eksami aeg ja koht määratakse eksamikomisjoni esimehe poolt.
Eksamite liigid, olenevalt taotlemise eesmärgist
Taotlemise eesmärk
Teooria-
Juhtimisõiguse taotlemine esmaõppe korras
Juhtimisõiguse taotlemine täiendusõppe korras
Juhtimisõiguse taotlemine A1-alamkategooria mootorratta juhtimiselt A-kategooria mootorratta juhtimiseks
Juhtimisõiguse taotlemine A-kategooria mootorrattalt mootori võimsusega ≤ 25 kW või erivõimsusega ≤ 0,16 kW/kg A-kategooria mootorrattale mootori võimsusega > 25 kW või erivõimsusega > 0,16 kW/kg, juhtimiseks
Juhtimisõiguse taotlemine B1-alamkategooria auto juhtimiselt B-kategooria auto juhtimiseks
Juhtimisõiguse taotlemine automaatkäiguvahetusega B-kategooria auto juhtimiselt käsikäiguvahetusega B-kategooria auto juhtimiseks
Esmase juhtimisõiguse taotlemine, kui esmase juhiloa väljaandmise aluse tekkimisest on möödunud 12 kuud või rohkem
Esmase juhtimisõiguse taotlemine, kui eelmise esmase juhiloa kehtivuse tähtajast on möödunud üle 12 kuu
Juhtimisõiguse taastamine, kui juhtimisõigus on ära võetud rohkem kui 6 kuuks, kuid mitte kauemaks kui 12 kuuks
Juhtimisõiguse taastamine, kui juhtimisõigus on ära võetud kauemaks kui 12 kuud
Juhtimisõiguse taastamine, kui juhiloa kehtivuse tähtajast on möödunud üle 12 kuu
Esmase juhiloa vahetamine juhiloa vastu, kui selle omanikku on karistatud viimase 12 kuu jooksul
Märkus: + eksam tuleb sooritada;
¿ eksam ei ole nõutav.
(1) Juhtimisõiguse taotlemise eksamile lubatakse isik, kes on «Liiklusseaduse» paragrahvi 34 lõikes 1 toodud nõuetele vastava koolitaja juures lõpetanud taotletava kategooria mootorsõiduki juhi õppekavakohase koolituskursuse, sooritanud edukalt nõutavad eksamid ja omab selle kohta mootorsõidukijuhi koolituskursuse tunnistust. Üksikkorras ettevalmistunud isik peab olema sooritanud edukalt eksamid tema ettevalmistamist juhendanud koolitaja juures ja omama selle kohta mootorsõidukijuhi koolituskursuse tunnistust.
(3) Juhtimisõiguse taotleja peab esitama ARK büroole:
1) juhiloataotlus;
2) kehtiv mootorsõidukijuhi tervisetõend;
3) pass või muu isikut ja elamisluba tõendav dokument;
4) mootorsõidukijuhi koolituskursuse tunnistus;
5) juhtimisõigust tõendav dokument juhul, kui see on eelnevalt väljastatud;
7) kaks identset värvifotot (millel isik on vanusele vastav, otsevaates ja peakatteta) suurusega 35×45 mm.
(4) Esmase juhtimisõiguse taotleja ei tohi sooritada teooriaeksamit varem kui kuus kuud ja sõidueksamit varem kui kolm kuud enne «Liiklusseaduse» paragrahvi 29 lõikes 1 nimetatud vanuse alammäära.
(5) Täiendusõppe korras juhtimisõiguse taotleja võib sooritada teooriaeksami ja sõidueksami mitte varem kui «Liiklusseaduse» paragrahvis 31 nimetatud tähtaegadel.
(6) Eksamineerija tuvastab juhtimisõiguse taotleja isiku vahetult enne eksamit isikut tõendava dokumendi kontrollimisega. Isikute tuvastamise õigsust tõendab eksamineerija oma allkirjaga juhiloataotlusel, sõidueksami kaardil ja teooriaeksami protokollil.
(1) Eksam tuleb sooritada koolitaja asukohajärgses või isiku elukohajärgses ARK büroos.
(2) Enne eksami algust tutvustab eksamikomisjoni liige eksamineeritavatele eksamil kehtivaid nõudeid ja korda.
(3) Eksamineeritaval on eksamite ajal keelatud kasutada abi- ja lisavahendeid, samuti kõrvaliste isikute abi ning suunavaid märkusi, mis võivad mõjutada teooria- või sõidueksami ülesannete iseseisvat sooritamist.
(1) Teooriaeksami läbiviimisel ja hindamisel juhindutakse lisas 1 toodud nõuetest. Teooriaeksam loetakse edukalt sooritatuks, kui tulemus vastab lisas 1 toodud nõuetele.
(2) Teooriaeksami tulemus teatatakse eksamineeritavale vahetult pärast eksamikomisjoni otsuse tegemist.
(3) Sõidueksami läbiviimisel ja hindamisel juhindutakse lisades 2 ja 3 toodud nõuetest.
(4) Sõidueksam loetakse edukalt sooritatuks, kui tulemus vastab lisades 2 ja 3 toodud nõuetele.
(5) Kui eksamineeritav rikub eksamikorda, katkestatakse eksam ja see loetakse mittesooritatuks. Eksami mittesooritamise põhjus märgitakse eksamiprotokolli.
(7) Eksami tulemused ja eksamikomisjoni otsus protokollitakse ja protokollile kirjutavad alla kõik eksamikomisjoni liikmed.
(1) Teooriaeksami tulemuse vaidlustamiseks on aega viis tööpäeva.
(2) Kui eksamineeritav vaidlustab sõidueksami tulemuse, peab ta sellest kohe pärast eksamitulemuse teadasaamist teatama eksamikomisjoni liikmele ja järgmise tööpäeva lõpuks kirjalikult eksamikomisjoni esimehele. ARK büroo juhataja vastab vaidlustaja avaldusele kirjalikult viie tööpäeva jooksul.
(3) Eksami käigus tekkinud vaidlused lahendab eksamikomisjoni esimees või ARK büroo juhataja.
§ 8. Teooriaeksam
(2) Teooriaeksam on üldjuhul kirjalik, selle läbiviimisel võib kasutada tehnilisi vahendeid. Tehniliste vahendite kasutamise otsustab ARK direktor. Eksamikomisjoni esimehe nõusolekul võib eksamit vastu võtta ka suuliselt komisjoni ees.
(3) Teooriaeksami küsimuste arv teemade lõikes on toodud tabelis 3, küsimustele vastamise piiraeg ning vastuste hindamise alus on toodud lisas 1.
(4) Mitme kategooria mootorsõiduki juhtimise õiguse üheaegsel taotlemisel kuuluvad vastamisele kõik vastavate mootorsõidukite kategooriate puhul ette nähtud eksamiküsimused lisas 1 toodud piiraegade piires.
(5) Eksamineeritav peab vastama iga küsimuse kõikidele vastusevariantidele, milliseid on 2¿3. Küsimus loetakse valesti vastatuks, kui kas või üks vastusevariant on vale või jäetud vastamata.
(6) Tehniliste vahendite kasutamisel kehtestab eksamitulemuste hindamise korra ARK direktor kooskõlas lisas 1 toodud nõuetega.
(8) Sooritatud teooriaeksam on kehtiv kuus kuud arvates eksami sooritamise päevast.
(9) Kui eksamineeritav ei sooritanud teooriaeksamit, võib ta eksamit korrata eksamikomisjoni esimehe määratud ajal, kuid mitte varem kui üks nädal arvates teooriaeksami mittesooritamise päevast.
§ 9. Sõidueksam
(1) Sõidueksamile lubatakse juhtimisõiguse taotleja pärast teooriaeksami sooritamist. Teooriaeksam pole nõutav tabelis 1 toodud juhtudel.
(2) Sõidueksamil võivad kaasa sõita eksamineeritava õpetaja ja vajadusel veel üks eksamineeritav.
(3) Sõidueksam algab sõiduki ohutuse kontrolliga, mille viib läbi eksamineeritav iseseisvalt kooskõlas lisa 2 punktis 6 toodud nõuetega.
(4) Eksamineerija hindab mootorrattajuhi sõidueksamit olles ise järelsõitvas sõidukis, kasutades seejuures juhiste andmiseks sidevahendit.
(5) Mootorrattajuht peab sõidueksamil kandma eredavärvilist valgustpeegeldavat vesti, turvariietust ja kasutama nõuetekohast turvavarustust.
(6) Juhtimisõiguse taotlemisel võetakse sõidueksam vastu kahes järgus:
1) eksami esimeses järgus ¿ eksamikomisjoni esimehe poolt määratud ning eksamiks kohandatud, muuks liikluseks suletud platsil;
2) eksami teises järgus ¿ erineva liiklustihedusega teedel.
(7) Kui eksamineeritav taotleb üheaegselt mitme kategooria auto juhtimisõigust, võib eksami esimese järgu teha ainult ühe, eksamineerija poolt määratud autoga.
(8) Sõidueksami esimene järk ja selle tulemuste hindamine peab vastama lisas 2 toodud nõuetele.
(9) Sõidueksami teine järk ja selle tulemuste hindamine peab vastama lisas 3 toodud nõuetele.
(10) Sõidueksami kestus juhtimisõiguse taotlemisel peab vastama tabelis 2 toodule.
Eksami I järk
Eksami II järk
Kokku orienteeruvalt koos sõiduks ette-
valmistamise ja lõpetamise ajaga
vähemalt 35
vähemalt 45
D1, D, D-troll
C1E, D1E, CE, DE
(11) Juhtimisõiguse taastamisel ja teistel tabelis 1 toodud juhtudel on sõidueksami kestus eksami teises järgus vähemalt 25 minutit.
(12) Eksamineerija koostab sõidueksami teise järgu marsruudi sellise arvestusega, et eksamisõidu käigus oleks võimalik kontrollida eksamineeritava vastavust lisas 3 toodud nõuetele ja teeb selle eksamineeritavale teatavaks enne sõidu alustamist.
(13) Eksamineerija võib sõidueksami katkestada, kui ta leiab, et tee- ja/või ilmastikuolud ei võimalda eksamit läbi viia. Eksami uue toimumise aja määrab eksamikomisjoni esimees.
(14) Kui eksamineeritav ei sooritanud sõidueksamit, võib ta eksamit korrata eksamikomisjoni esimehe määratud ajal, kuid mitte varem kui ühe nädala pärast arvates sõidueksami mittesooritamise päevast.
§ 10. Sõidueksam juhtimisõiguse taotlemisel
(1) Sõidueksami esimeses järgus peab juhtimisõiguse taotleja olema võimeline sõidukiga väikesel kiirusel ohutult manööverdama ja sooritama lisas 2 toodud harjutused.
(2) Sõidueksami teises järgus peab eksamineeritav olema võimeline sõidukit ohutult ja sujuvalt juhtima erineva liiklustihedusega asula- ja asulavälistel teedel. Eksamineeritav peab oskama oma liiklusalaseid teadmisi praktikas rakendada ning käituda tavaliikluses ohutult, olema tähelepanelik teiste liiklejate suhtes ja oskama liiklusvooluga ühinemisel oma sõiduki kiirust sellega sobitada ning vältida põhjendamatut teiste liiklejate takistamist.
§ 11. Sõidueksam juhtimisõiguse taastamisel, piiratud juhtimisõigusega isiku poolt esmase juhtimisõiguse taotlemisel ja muudel liiklusseadusega määratud juhtudel
(3) Üldjuhul toimub sõidueksam B-kategooria autoga.
(4) Erandjuhul, kui eksamineeritaval pole B-kategooria auto juhtimise õigust, määrab eksamikomisjoni esimees eksamisõiduki kategooria nende mootorsõidukite kategooriate hulgast, mille juhtimisõigust taastatakse.
(5) Sõidueksami läbiviimisel ja hindamisel juhindutakse lisas 3 toodud nõuetest.
§ 12. Teooriaeksamil kasutatavad eksamipiletid ja nende koostamine
(1) Eksamipiletid koostab ARK lähtuvalt tabelis 3 toodud eksami sooritamise eesmärgist, küsimuste temaatikast ja küsimuste arvust.
Eksamiküsimuste temaatika olenevalt eksami sooritamise eesmärgist
muste üldarv
liiklus-reeglid
liiklus-ohutus
muud vald-
Muudel «Liiklusseadusega» määratud juhtudel
A1; A
B1; B; BE
C1; C
D1; D-; D-troll
C1E; CE; D1E; DE-
(2) Eksamipiletid kinnitab ARK direktor oma käskkirjaga.
(4) Eksamipileteid vahetatakse perioodiliselt ARK direktori käskkirja alusel, kuid mitte harvemini kui kaks korda aastas.
(1) Eksamisõiduki mõõtmed, mass ja varustus peavad vastama lisas 4 toodud nõuetele.
(4) Sõidueksami teise järgu vastuvõtmiseks kasutataval autol peavad olema eksamineerija jaoks piduri ja siduri lisapedaalid ning lisatahavaatepeegel.
(5) Välisriigis väljaantud juhiloa vahetamisel Eesti juhiloa vastu võib sõidueksami teises järgus eksamit vastu võtta selleks nõuetekohaselt kohandamata autoga, kuid eksamineerijal peab olema võimalus vajadusel lihtsalt kasutada seisupidurit.
(1) Juhtimisõiguse taotlemisel ja enne juhtimisõigust tõendava dokumendi väljastamist peab ARK büroo kontrollima, et isikul ei ole juhtimisõigust ära võetud või peatatud.
(2) Juhile uue juhiloa väljastamisel kaotab kehtivuse varem väljaantud juhiluba, mis kuulub tagastamisele ARK büroole.
§ 15. Juhiloa vorm ja juhiloale kantavad kirjed
(1) Juhiloa, esmase juhiloa, piiratud juhtimisõigusega ja ajutise juhiloa vormid peavad vastama lisadele 6¿9.
(3) Kategooriad märgitakse vastavate suurtähtedega.
(4) Eritingimuste osasse märgitakse juhiloa tagaküljel olev eritingimuse number või muu kirje.
(5) Juhiloa tagaküljele kantakse kirjed mootorsõiduki iga kategooria ja alamkategooria kohta eraldi, märkides juhtimisõiguse andmise esmase kuupäeva ja juhtimisõiguse kehtivuse lõppemise kuupäeva.
(6) Juhiloale võidakse lisada märkuste lahtrisse tingimus, mille kohaselt:
1) juhtimisõigusega isik peab kasutama proteesi või muud ortopeedilist abivahendit, kui ta ainult neid kasutades vastab kehtestatud tervisenõuetele ja on võimeline sõidukit juhtima;
2) tema poolt juhitud sõidukil peavad olema kehtestatud nõuetele vastavad erilised juhtimisseadmed;
3) või muud piirangud.
§ 16. Juhtimisõiguse andmine ja juhiloa vormistamine
(1) Juhtimisõigus antakse ARK büroo eksamikomisjoni (edaspidi eksamikomisjon) otsuse alusel isikule, kes on edukalt sooritanud eksamid peatükis 2 toodud nõuete kohaselt ja vastab «Liiklusseaduses» toodud tingimustele.
(2) Juhtimisõiguse saanud isikule vormistab ARK büroo esmase juhiloa või juhiloa vastavalt käesolevas paragrahvis ja paragrahvis 15 toodud nõuetele.
(3) Eksamikomisjoni otsusega juhile omistatud juhtimisõigus märgitakse isiku mootorsõidukijuhi koolituskursuse tunnistusele ja juhiloa esiküljele mootorsõiduki kategooriat tähistava tähega ja alamkategooriat tähistava tähe ja numbriga. Lisaks nimetatule tehakse esmase juhtimisõiguse saanud isiku mootorsõidukijuhi koolituskursuse tunnistusele järgmine kirje: «Lubatud juhtida ¿ kategooria mootorsõidukit kuni «¿» ¿¿¿ 200¿a.»
(4) Autorongi juhtimise õigus märgitakse E-tähe lisamisega vastava auto kategooria või alamkategooria tähise järele.
(5) Kui isikule on antud A-kategooria mootorratta, mille mootori võimsus ei ületa 25 kW või erivõimsus ei ületa 0,16 kW/kg, juhtimise õigus, kantakse tema juhiloa esikülje eritingimuste osasse arv «4».
(6) Kui isikule on antud automaatkäiguvahetusega auto juhtimise õigus, kantakse tema juhiloa esikülje eritingimuste osasse arv «5».
(7) Kui isikule on antud trolli juhtimise õigus, kantakse tema juhiloa esikülje kategooria osasse kirje «D-troll» ja eritingimuste osasse kirje «D-troll ¿ only trolleybus».
(8) Kui kaitseteenistuse ajateenijale on antud C-, D-kategooria auto ja CE-kategooria autorongi juhtimise õigus üksnes teenistusülesannete täitmiseks kaitseteenistuses viibimise ajal, kantakse tema esmase juhiloa või juhiloa esikülje eritingimuste osasse kirje «C (CE või D) kaitseteenistuses ¿ Valid in Estonia».
(9) Eestis viibivale välisesinduse töötajale, kes ei ole Eesti kodanik, antakse juhtimisõigus Välisministeeriumi kirjaliku taotluse alusel käesoleva eeskirja järgi.
§ 17. Juhiloa väljastamine
(2) Esmase juhiloa saamiseks peab isik esitama ARK büroole paragrahvi 16 lõikes 3 nimetatud kirjega mootorsõidukijuhi koolituskursuse tunnistuse.
(3) Esmane juhiluba või juhiluba väljastatakse selle omanikule üldjuhul koolitaja asukohajärgses või taotleja elukohajärgses ARK büroos.
§ 18. Juhtimisõiguse taastamine
(1) Juhtimisõiguse taastamiseks pärast karistusaja lõppemist või kui «Liiklusseaduse» paragrahvi 44 lõikes 3 nimetatud juhiloa kehtivuse tähtaja lõppemisest on möödunud üle 12 kuu, tuleb isikul sooritada tabelis 1 toodud eksamid.
(2) Juhtimisõiguse taastamiseks tuleb ARK büroole esitada:
3) pass või muu isikut ja tema elamisluba tõendav dokument;
§ 19. Juhiloa dublikaadi väljastamine
(1) Eestis väljaantud juhiloa, esmase juhiloa, piiratud juhtimisõigusega või ajutise juhiloa kaotuse, varguse või hävimise korral väljastatakse omanikule tema taotluse põhjal selle dublikaat. Eelnevalt välja antud juhtimisõigust tõendavad dokumendid tunnistatakse kehtetuks.
(2) Dublikaat väljastatakse sama kehtivusajani, mis oli märgitud juhiloal (algupärandil). Juhul kui juhiluba on aegunud või aegub 12 kuu jooksul, väljastatakse juhiluba kehtivusega kümme aastat.
(3) Dublikaadi väljastab ARK büroo.
(4) Dublikaadi taotlejal tuleb ARK büroole esitada:
4) seletuskiri;
6) kolm identset värvifotot (millel isik on vanusele vastav, otsevaates ja peakatteta) suurusega 35×45 mm.
(5) Dublikaadi vormistamise ja täiendavate asjaolude väljaselgitamise ajaks võib ARK büroo väljastada taotlejale lisa 9 kohase ajutise juhiloa. Ajutist juhiluba ei vormistata piiratud juhtimisõigusega juhiloa dublikaadi vormistamise ajaks. Ajutine juhiluba tuleb tagastada ARK büroole juhiloa dublikaadi väljastamisel.
(6) Kui isik taotleb juhiloa dublikaati juhiloale, mis on aegunud üle 12 kuu, tuleb tal edukalt sooritada teooria- ja sõidueksam.
§ 20. Juhiloa vahetamine
(2) Esmane juhiluba, piiratud juhtimisõigusega või ajutine juhiluba vahetatakse omaniku taotluse põhjal juhiloa kõlbmatuks muutumisel või omaniku andmete muutumisel.
(3) Juhiloa vahetamiseks tuleb selle omanikul ARK büroole esitada:
6) kaks identset värvifotot (millel isik on vanusele vastav, otsevaates ja peakatteta) suurusega 35×45 mm.
(4) Esmase juhiloa omanik võib esitada taotluse esmase juhiloa vahetamiseks juhiloa vastu ARK büroole üks kuu enne esmase juhiloa kehtivuse lõppemist. Lisaks käesoleva paragrahvi lõikes 3 nimetatud dokumentidele tuleb tal esitada mootorsõidukijuhi koolituskursuse lõpetamise tunnistus, millele on kantud kirje lõppastme koolituse läbimise kohta.
§ 21. Välisriigis väljaantud juhiloa vahetamine
(1) Välisriigis väljaantud juhiluba, mis on väljastatud isikule, kelle elukoht juhiloa väljastamise ajal oli selles riigis, vahetatakse Eesti juhiloa vastu teooria- ja sõidueksami edukal sooritamisel.
(2) Välisriigis väljaantud juhiloa vahetamisel tuleb esitada paragrahvi 20 lõikes 3 nimetatud dokumendid.
(3) Välisriigis väljaantud teeliikluse konventsiooni põhimõtetele mittevastavalt vormistatud juhiloa võib vahetada juhiloa vastu pärast selle legaliseerimist Välisministeeriumis.
(4) Eestist lahkumise korral on välisriigi kodanikul õigus vahetada Eesti Vabariigi poolt välja antud juhiluba oma riigi juhiloa vastu juhul, kui juhiluba ei ole taotleja kirjaliku avalduse alusel eelnevalt tagastatud juhiloa välja andnud riigi vastavale asutusele.
§ 22. Piiratud juhtimisõigusega seotud erisätted
(1) Piiratud juhtimisõiguse taotlejal tuleb esitada ARK büroole lisaks paragrahvi 4 lõikes 3 toodud dokumentidele lapsevanema (hooldaja) kirjalik nõusolek.
(3) Piiratud juhtimisõigusega isik, kes on saanud 18-aastaseks, võib pärast teooria- ja sõidueksami edukat sooritamist saada B-kategooria auto esmase juhtimisõiguse ja esmase juhiloa.
(4) Kui piiratud juhtimisõigusega isik ei ole aasta jooksul arvates tema 18-aastaseks saamisest edukalt sooritanud eksamid esmase juhtimisõiguse saamiseks, peab ta läbima esmase juhtimisõiguse koolituse.
Esmase juhiloa omanikele, kes alustasid õpinguid koolitaja juures enne 1. septembrit 2000. a, ei ole lõppastme koolituse läbimine nõutav.
§ 24. Varasemate õigusaktide kehtetuks tunnistamine
Määruse jõustumise päevast tunnistatakse kehtetuks teede- ja sideministri 20. juuni 2000. a määrus nr 50 «Auto- ja mootorrattajuhi eksamineerimise eeskirja kehtestamine» (RTL 2000, 79, 1186) ja teede- ja sideministri 21. juuni 1994. a määrus nr 35 «Mootorsõiduki juhtimisõiguse andmise eeskirja kinnitamine» (RTL 1994, 41, 0; 1996, 25/26, 168; 1999, 16, 183; 104, 1303; 2000, 34, 469).
1 Euroopa Nõukogu Direktiiv 91/439/EMÜ (EÜT L 237, 24.08.1991, lk 0001¿0024).
20. aprilli 2001. a
määruse nr 41
«Mootorsõidukijuhi eksamineerimise ja juhtimisõiguse andmise eeskiri ning juhiloa vormid» juurde
1. Teooriaeksami temaatika
1.1. Teooriaeksam peab hõlmama järgmisi valdkondi:
1) juht ja ohutu liiklus;
2) liikluspsühholoogia;
3) liikluseeskiri;
4) sõiduki tehnoseisund ja varustus;
5) liiklusalased õigusaktid;
6) esmaabi;
7) keskkonnakaitsekohustused;
8) liikluskindlustus.
1.2. Konkreetsemalt peab teooriaeksam hõlmama järgnevat:
1.2.1. Liikluseeskirja osas:
1) teeandmiskohustus;
2) kiirusepiirangud;
3) liiklusmärgid;
4) teemärgised;
5) liikluse reguleerimise ja eritalituse sõiduki märguanded.
1.2.2. Juhi osas:
1) tähelepanelik ja mõistev suhtumine teistesse liiklejatesse ja selle tähendus;
2) alkoholi, ravimite, uimastite, väsimuse, psüühilise seisundi, haiguse ja pimeda aja mõju juhi käitumisele, eriti otsustamis- ja reageerimisajale ning mõistmis- ja hindamisvõimele.
1.2.3. Tee osas:
1) ohutu piki- ja külgvahe hoidmise põhimõtted;
2) pidurdusteekond ja teel püsivus eri tee- ja ilmaoludes;
3) riskifaktorid, mis on seotud sõiduga eri teeoludes; kuidas need muutuvad sõltuvalt ilmast ja päevaajast;
4) erinevate teetüüpide iseärasused ja nende kohta käivad nõuded.
1.2.4. Teiste liiklejate osas:
1) riskifaktorid, mis kaasnevad vähekogenud juhtide ja vähekaitstud liiklejatega (lapsed, vanurid, puuetega inimesed, jalakäijad, jalgratturid) ja liiklejatega, kelle liikumine on mingil moel piiratud;
2) riskifaktorid, mis on tingitud eri sõidukite juhtimise ja liikumise eripärast ning nende juhtide vaateväljade erinevusest.
1.2.5. Muude nõuete ja eeskirjade osas:
1) dokumentide olemust, mis peavad sõidu ajal kaasas olema;
2) sõiduki kasutamise juhendi nõudeid;
3) üldiseid käitumisreegleid liiklusõnnetuse puhul ning meetmeid abi osutamiseks kannatanule;
4) sõiduki, sõitjate ja veose ohutust puudutavaid tegureid.
1.3. Teooriaeksam peab sisaldama vähemalt ühte küsimust igast järgmisest valdkonnast:
1) enamlevinud rikete avastamine, eriti rikked juhtimisseadmete, pidurite, rataste, tulede, rooli, tuuleklaasi, klaasipuhastite juures;
2) sõiduki turvavarustus, sh laste turvavarustus;
3) keskkonnakaitsekohustused (nõuded sõiduki ja sõiduviisi kohta, mis mõjutavad säästvat suhtumist keskkonda ¿ müra, heitgaasid jne, samuti helisignaali ebasobivat ja lubatavat kasutamist).
1.4. Sõltuvalt mootorsõiduki kategooriast peab teooriaeksam sisaldama veel:
1.4.1. A1-alamkategooria ja A-kategooria puhul küsimust mootorratta turvavarustuse kohta;
1.4.2. C-, D-, CE- ja DE-kategooria ja nende alamkategooriate puhul küsimusi:
1) juhtimis- ja puhkeaja ning sõidumeeriku kohta;
2) pidurite ja aeglustite tööpõhimõtete ja toimimise kohta;
3) sõiduki massi, teljekoormuse ja mõõtmete kohta
ning valikuliselt küsimusi:
1) tuule mõjust sõidukile;
2) juhi vaatevälja piiratusest;
3) meetmetest vältimaks pori, vee, lörtsi vms pritsimist.
2. Teooriaeksami küsimuste arv ja eksami sooritamiseks vajalik vähim õigete vastuste arv ning vastamise piiraeg
Eksami soorita-
miseks vajalik vähim õigete vastuste arv
D1; D
C1E-, CE-, D1E- ja DE- kategooria autorongi ja D-trollE juhtimisõiguse taotlemine
1.1. Sõidueksami esimeses järgus peab eksamineeritav oskama valitseda mootorratast väikesel kiirusel, parkida mootorratast tugihargile ja sellelt maha võtta ning sooritada ülesandes nõutud harjutused.
(võimsu-
sega mitte üle 25 kW)
A* (võimsu-
sega üle 25 kW)
Otse sõitmine väikesel kiirusel (sammukiirusel)
Pöörde sooritamine väikesel kiirusel
1.6. Käigu vahetamist otsesõidul kontrollitakse esimese järgu sõidueksami harjutuste sooritamisel.
2.1. Sõidueksami esimese järgus peab eksamineeritav oskama väikesel kiirusel valitseda autot ja sooritada sõiduülesandes nõutud harjutused.
B1; B
Auto paigaldamine külgboksi tagurdamisega
2.3. B-kategooria ja vastava alamkategooria ning C1-alamkategooria auto sõidueksami ülesanne koosneb viiest tabelis 2 toodud harjutusest. Harjutused valib eksamineerija, kusjuures harjutused 1 ja 4 on kohustuslikud. Harjutuse 1 sooritamisel võib eksamineerija kontrollida seisupiduri kasutamise oskust.
2.4. C-, D-kategooria ja D1-alamkategooria auto sõidueksami ülesanne koosneb kolmest tabelis 2 toodud harjutusest. Harjutused valib eksamineerija, kusjuures harjutus 8 on kohustuslik.
2.5. E-kategooria autorongi sõidueksami ülesanne koosneb kolmest tabelis 2 toodud harjutusest. Harjutused valib eksamineerija, kusjuures harjutus 8 on kohustuslik.
2.9. Eksam loetakse mittesooritatuks, kui juhikandidaat tekitab mistahes harjutuse sooritamise käigus liiklusohtliku olukorra, ohustab inimest või sõidukit või sõidab kujundit tähistavasse piirdesse.
(v.t. RTL 2001, 55, 760)
3.2. Otse sõitmine väikesel kiirusel (sammukiirusel)
3.3. Pöörde sooritamine väikesel kiirusel
Sõita tuleb kiirusega ca 5¿10 km/h ja sooritada vasakpööre, parempööre ja tagasipööre.
Sõita tuleb 2¿3 ringi ringjoones raadiusega 4,5 m. Kiirus tuleb valida selline, et mootorratast harjutuse sooritamisel kallutatakse.
¿ jala maha toetamine.
Harjutuse sooritamiseks tuleb kiirendada mootorratast kiiruseni vähemalt 30 km/h, 2¿5 m enne takistust sellest ümber põigata ja pidurdamata kohe taastada endine sõidujoon. Takistusest võib ümber põigata eksamineeritava valikul vasakult või paremalt.
4. Autojuhi sõidueksami esimese järgu harjutuste skeemid, selgitus ja hindamine
Tagurdada autoga (autorongiga) sirgjooneliselt 10¿20 m ja peatuda nii, et sõiduki pikitelg on paralleelne tee äärega.
4.5. Auto paigaldamine külgboksi tagurdamisega
Tagurdada külgboksi, auto peatada ja seejärel sõita boksist välja.
1) üle boksi tähistatud ääre sõitmine;
3) auto serv või väljaulatuv osa ulatub üle boksi tähistava ääre;
5) lisamanöövri sooritamine.
4.6. Edaspidi slaalomi sõitmine
Läbida rada slaalomsõiduga, möödudes järjestikustest kujunditest kord ühelt poolt kord teiselt poolt.
4.7. Tagurpidi slaalomi sõitmine
Läbida rada slaalomsõiduga tagurpidi liikumisega, möödudes järjestikustest kujunditest kord ühelt poolt kord teiselt poolt.
4.8. Tagurdamine boksi pöördega
Auto tagurdamine boksi 90° pöördega. Peatumine boksis ja väljasõit boksist.
4.8.2. Hindamisel arvestatavad vead:
4) lisamanöövri kasutamine.
Mõõt-me
2× äärmiste telgede vaheline kaugus
1 autorongi pikkus + 1m
A * tabelis 1 toodud tähenduses
SÕIDUEKSAMI TEISES JÄRGUS EKSAMINEERITAVALE ESITATAVAD NÕUDED JA TEMA TEGEVUSE HINDAMINE
1. Eksamineeritavale esitatavad nõuded
Sõidueksami teises järgus peab eksamineeritav oskama:
1) valmistada sõidukit ette turvaliseks sõiduks;
2) alustada sõitu sõidutee äärest või parkimiskohast;
3) kiirendada sõidukit, vahetades käike, juhtida sõidukit sirgjooneliselt ning aeglustada seda;
4) valida õiget sõidukiirust kurvilisel teel, pööretel ja kitsal teel, säilitades sõiduki juhitavuse;
5) ühineda liiklusvooluga, sobitades sellega oma paiknemist ja kiirust, arvestades liiklusmärke, teekattemärgistust ja reguleerimismärguandeid ning pöörates tähelepanu tee- ja ilmaoludele ning liiklustingimustele;
6) vahetada sõidurada, ümber põigata takistustest, mööduda vastusõitjast ja mööda sõita mitmesugustes liiklusolukordades, säilitades õiget piki- ja külgvahet;
7) läheneda ristmikele (sealhulgas ringristmikele), ülekäiguradadele ja jalgrattateele ning ületada neid;
8) ületada raudteed ja trammiteed ning sõita viimasel;
9) tunnetada liiklusohtu ja ohu korral tegutseda selle vältimiseks;
10) anda hoiatusmärku ja kasutada tulesid;
11) jälgida liiklust, suhelda teiste liiklejatega ja arvestada nendega;
12) võimaluse korral sõita maksimaalse lubatud kiirusega;
13) parkida sõidukit sõidutee äärde või parkimiskohta;
14) lõpetada sõitu ja lahkuda sõiduki juurest.
2. Eksamineeritava hindamine
2.1. Sõidueksami teises järgus kontrollitakse ja hinnatakse eksamineeritava tegevuses järgmist:
1) sõiduki ettevalmistust turvaliseks sõiduks,
2) sõidu alustamist ja liiklusvooluga ühinemist;
3) paiknemist sõiduteel;
4) sõiduraja vahetamist;
5) reguleeritavale ristmikule lähenemist, selle ületamist ja pöörete sooritamist;
6) reguleerimata ristmikule lähenemist, selle ületamist ja pöörete sooritamist;
7) ringliiklusega ristmikule lähenemist, sellel sõitmist ja väljumist;
8) õige sõidukiiruse valimist ja selle sobitamist liiklusvooluga;
9) suunamärguande kasutamist;
10) tulede kasutamist;
11) piki- ja külgvahe säilitamist;
12) möödasõidu sooritamist;
13) tähelepanu teiste liiklejate suhtes (sh vähekaitstud liiklejad);
14) ülekäiguradade ületamist;
15) liiklusmärkide ja teekattemärgistuse arvestamist;
16) ühissõiduki peatustest möödumist;
17) liikluse reguleerimismärguannete arvestamist;
18) teeandmise kohustust ja sõidueesõigust;
19) raudtee ja trammitee ületamist;
20) juhtimis- ja abiseadmete kasutamist ning sõidusujuvust;
21) liiklusohu tunnetamist ja pidurdusvalmidust;
22) peatumist ja parkimist;
23) sõidu lõpetamist.
2.2. Kui eksamineerija märkab olulist viga, milleks on:
3) manöövri sooritamine liiklusolukorda jälgimata;
4) liiklusohtliku olukorra tekitamine ja eksamineerija sekkumine juhtimisse, loetakse sõidueksam mittesooritatuks.
2.3. Eksami mittesooritamise põhjuseks võib olla ka eri vigade kordumine või selliste vigade kuhjumine, mis üksikult võetult negatiivset tulemust ei anna.
2.4. Eksamineerija peab pöörama tähelepanu ja andma oma hinnangu:
1) mootorratta sõidueksamil mootorratta tehnilisele käsitsemisele, käiguvahetusele, pidurdamis- ja kurvisõidutehnikale;
2) sõidueksamil C-, D-, CE- ja DE-kategooria ja nende alamkategooria sõidukiga sellele, kas eksamineeritav oskab arvestada sõiduki eripärast (mass, mõõtmed, piiratud vaateväli) tingitud suuremat ohtu muu liikluse suhtes ning pikemat aega, mida läheb raske ja teiste omast väiksema kiirendusega sõiduki juhil tarvis manöövriteks, möödasõiduks jms.
2.5. Eksamineerija peab ennast tundma täiesti turvaliselt kogu sõidueksami ajal. Selliste vigade või ohtlike käitumisviiside puhul, mis ohustavad eksamisõidukit, selles olijaid või teisi liiklejaid, katkestatakse sõidueksam enneaegselt, sõltumata sellest, kas eksamineerija pidi sekkuma või mitte auto juhtimisse, ja loetakse eksam mittesooritatuks.
2.6. Eksami käigus tehtud märkused, hinnangud ja otsuse sõidueksami sooritamise või mittesooritamise kohta kannab eksamineerija lisas 5 toodud sõidueksami kaardile ja kinnitab oma allkirjaga.
NÕUDED EKSAMISÕIDUKI JA JUHI VARUSTUSE KOHTA
1.1. Mootori töömahu, võimsuse ja sõiduki massi ning mõõtmete osas:
A1-alamkategooria korral ¿ külghaagiseta kaherattaline mootorratas mootori töömahuga vähemalt 75 cm3, kuid mitte rohkem kui 125 cm3 ja mootori võimsusega kuni 11 kW;
A-kategooria (mootori võimsus ≤ 25 kW) korral ¿ külghaagiseta kaherattaline mootorratas mootori võimsusega vähemalt 15 kW, kuid mitte rohkem kui 25 kW;
A-kategooria (mootori võimsus > 25 kW) korral ¿ külghaagiseta kaherattaline mootorratas mootori võimsusega vähemalt 35 kW;
B1-alamkategooria korral ¿ kolme- või neljarattaline auto, mille tühimass ei ületa 550 kg;
B-kategooria korral ¿ B-kategooria auto, mille valmistaja lubatud täismass ei ületa 3500 kg ja millel on vähemalt neli istekohta;
C1-alamkategooria korral ¿ C1-alamkategooria auto, mille valmistaja lubatud täismass on vähemalt 4000 kg;
C-kategooria korral ¿ C-kategooria auto, mille valmistaja lubatud täismass on vähemalt 10 000 kg;
D1-alamkategooria korral ¿ D1-alamkategooria auto, mille pikkus on vähemalt 5 m;
D-kategooria korral ¿ D-kategooria auto, mille pikkus on vähemalt 10 m;
BE-kategooria korral ¿ autorong, mis koosneb B-kategooria eksamisõidukist ja haagisest, mille valmistaja lubatud täismass on vähemalt 1100 kg ning mis ei kuulu juhtimisõiguse seisukohalt B-kategooriasse;
C1E-kategooria korral ¿ autorong, mis koosneb C1-alamkategooria eksamisõidukist ja haagisest, mille valmistaja lubatud täismass on vähemalt 1250 kg;
CE-kategooria korral ¿ autorong, mis koosneb C-kategooria eksamisõidukist ja haagisest (poolhaagisest):
1) autorongi pikkus on vähemalt 12 m;
2) haagise pikkus on vähemalt 4 m;
3) autorongi kokkuhaagitud sõidukite valmistaja(te) lubatud täismass on vähemalt 18 000 kg;
D1E-kategooria korral ¿ autorong, mis koosneb D1-alamkategooria eksamisõidukist ja haagisest, mille valmistaja lubatud täismass on vähemalt 1250 kg;
DE-kategooria korral ¿ autorong, mis koosneb D-kategooria eksamisõidukist ja haagisest, mille valmistaja lubatud täismass on vähemalt 1250 kg.
1.2. Täiendavate tingimuste osas:
1) eksamineerijal peab eksamisõidukis olema küllaldaselt ruumi, sh lisapedaalide kasutamiseks;
3) B-kategooria eksamisõidukil peavad olema peatoed;
4) C-kategooria eksamisõidukiga peab olema võimalik vedada veost;
5) nõuetekohane lisatahavaatepeegel peab suuruselt vastama auto standardvarustusse kuuluvale tahavaatepeeglile ja ta peab olema kinnitatud nii, et eksamineerija saaks vabalt jälgida liikluses toimuvat;
6) eksamiautol peab olema mõlemal küljel välispeegel;
7) piduri ja siduri lisapedaalid peavad olema valmistaja juhendi kohased ja nõuetekohaselt paigaldatud ning nad peavad töötama efektiivselt;
8) B-kategooria ja B1-alamkategooria eksamisõidukil peab külg- ja tagaakende läbipaistvus olema vähemalt 70%;
9) puudega isiku eksamisõiduk peab olema kehtivas korras temale kohandatud;
10) A-kategooria ja A1-alamkategooria eksamimootorratas peab olema varustatud sidevahendiga, mille abil saab pidada sidet eksamineerijaga.
2. Mootorratta juhtimise õiguse taotlejal peab seljas olema eredavärviline valgustpeegeldav vest, turvariietus ja ta peab kasutama nõuetekohast turvavarustust.
Juhiloa mõõtmed: 105x74 mm


Kiviaia taastamise toetuse saamise nõuded, toetuse taotlemise ja taotluse menetlemise täpsem kord – Riigi Teataja
Kiviaia taastamise toetuse saamise nõuded, toetuse taotlemise ja taotluse menetlemise täpsem kord
Kiviaia taastamise toetuse saamise nõuded, toetuse taotlemise ja taotluse menetlemise täpsem kord - sisukord
§ 5 Nõuded toetuse taotluse kohta ja taotluse esitamise tähtaeg
§ 8 Taotluste hindamine ja taotluste paremusjärjestuse koostamine
4 NÕUDED TOETUSE SAAJALE, KOHAPEALNE KONTROLL JA TOETUSE VÄLJAMAKSMISE KORD
§ 13 Toetuse maksmine ja toetuse maksmisest keeldumine
RT I, 13.01.2012, 5
Vastu võetud 31.05.2010 nr 66
RT I 2010, 27, 142
11.01.2012 RT I, 13.01.2012, 3 16.01.2012
Määrus kehtestatakse «Euroopa Liidu ühise põllumajanduspoliitika rakendamise seaduse» § 58 lõike 5, § 59 lõike 5 ja § 60 lõike 4, komisjoni määruse (EL) nr 65/2011, millega kehtestatakse nõukogu määruse (EÜ) nr 1698/2005 rakendamise üksikasjalikud eeskirjad seoses kontrollimenetluse rakendamisega ning nõuetele vastavusega maaelu arengu toetusmeetmete osas (ELT L 25, 28.01.2011, lk 8-23), artikli 3 lõike 1 alusel ning kooskõlas nõukogu määruse (EÜ) nr 1698/2005 Maaelu Arengu Euroopa Põllumajandusfondist (EAFRD) antavate maaelu arengu toetuste kohta (ELT L 277, 21.10.2005, lk 1-40) artikli 18 lõike 4 alusel heaks kiidetud «Eesti maaelu arengukavaga 2007-2013» (edaspidi arengukava).
[RT I, 13.01.2012, 3 - jõust. 16.01.2012]
Määrusega kehtestatakse olemasoleva kiviaia taastamise toetuse (edaspidi toetus) saamise täpsemad nõuded taotleja, kavandatava tegevuse ja taotluse kohta, toetuse taotlemise ja taotluse menetlemise täpsem kord, toetuse määr, taotluse vorm, taotluse hindamise kriteeriumid ja taotluse hindamise kord, nõuded toetuse saajale ning toetuse väljamaksmise kord ja taotluse rahuldamise otsuse muutmise või kehtetuks tunnistamise kord.
Toetuse määr ühe meetri 60-90 cm kõrguse kiviaia taastamise eest on 16 eurot ja ühe meetri üle 90 cm kõrguse kiviaia taastamise eest 25 eurot.
(2) Taastamiseks loetakse olemasoleva kiviaia või selle osa (edaspidi kiviaed) lahtivõtmine ja uuesti ülesladumine või olemasoleva kiviaia esialgse mahu taastamine, mille käigus suurendatakse olemasoleva kiviaia mahtu poole võrra tema esialgsest mahust.
(3) Toetust võib taotleda selles piirkonnas taastatava kiviaia kohta, kus kiviaed on traditsiooniliselt esinenud. Kiviaia võib taastada maal, kus kunagine kiviaia asukoht on visuaalselt tuvastatav.
(4) Vähemalt 80% taastatavast kiviaiast asub põllumajandusmaal või piirneb vähemalt 80% ulatuses põllumajandusmaaga, kus kasvatatakse toetuse taotlemise aastal põllumajanduskultuuri või mida on hooldatud, kasutades selliseid agrotehnilisi võtteid, mis välistavad ebasoovitava taimestiku ulatusliku leviku ning võimaldavad seda maad ilma lisakuludeta järgmisel kasvuperioodil põllumajandusliku tegevusega tegelemiseks kasutusele võtta (edaspidi nõuetekohaselt hooldatud põllumajandusmaa).
(41) Lõikes 4 nimetatud kiviaia põllumajandusmaaga piirnemise korral asub kiviaed põllumajandusmaa piirist kuni viie meetri kaugusel ning kiviaia ja põllumajandusmaa piiri vaheline ala on kaetud pinnase või taimkattega.
(5) Toetust võib taotleda sellise kiviaia kohta, mille kohta ei ole varem riigieelarvelistest või muudest Euroopa Liidu või välisabivahenditest kiviaia rajamiseks, taastamiseks või hooldamiseks toetust saadud.
(6) Toetust võib taotleda vähemalt viie meetri pikkuse kiviaia taastamiseks.
(1) Taotleja taastab piirkonnale omase kujundusega kiviaia kuivlaona, kasutades piirkonnale omaseid kive ja asjaomast ladumisviisi.
(2) Kiviaia kõrgus ja laius peavad olema piirkonnale omased. Kiviaia kõrgus peab olema vähemalt 60 cm ning alumise kivirea laius peab olema keskmiselt suurem kiviaia kõrgusest, välja arvatud juhul, kui piirkonnale omane alumise kivirea laius on väiksem kiviaia kõrgusest.
(3) Kooskõlas «Muinsuskaitseseadusega», «Looduskaitseseadusega», «Veeseadusega» ja «Maapõueseadusega» on kiviaia taastamiseks keelatud kasutada kinnismälestise, veekogu, ranna ja kalda piiranguvööndi, veekaitsevööndi, väärtusliku ajaloolise asustusstruktuuri elemendi, sealhulgas kiviehitise ja puitehitise varemete ja taluaseme ning väärtusliku maastikuelemendi, sealhulgas kiviaia, kivikülvi, kivimurru ja tehisliku kivikangru kive. Kivikuhjatisest võib kive võtta üksnes kuni 1/3 ulatuses või juhul, kui kivikuhjatis on tekkinud vähem kui viis aastat tagasi.
(4) Kiviaia taastamisel võib kasutada kive kooskõlas «Maapõueseaduse» §-dega 59 ja 60.
(5) ) Enne § 7 lõike 2 teises lauses nimetatud kiviaia määrangu andmist võib kiviaeda taastada kuni viie meetri ulatuses.
(1) Taotleja esitab selleks ettenähtud tähtajal Põllumajanduse Registrite ja Informatsiooni Ametile (edaspidi PRIA) järgmised dokumendid:
(5) [Kehtetu - RT I, 13.01.2012, 3 - jõust. 16.01.2012]
(2) Taotleja ja kavandatava tegevuse nõuetele vastavuse kontrollimisse kaasab PRIA eksperdi. Taotleja ja kavandatava tegevuse nõuetele vastavuse kontrollimisel määrab ekspert sealhulgas ka piirkonnale iseloomuliku kiviaia tüübi, visandab kiviaia läbilõike joonise ning otsustab kiviaias või kiviaia ja põllumajandusmaa piiri vahelisel alal puude ja põõsaste olemasolu korral nende allesjätmise või eemaldamise (edaspidi koos kiviaia määrang).
(3) Paragrahvi 8 lõikes 1 nimetatud juhul kontrollib PRIA taotluse nõuetele vastavust ja selles esitatud andmete õigsust ning taotleja ja kavandatava tegevuse vastavust määruses sätestatud nõuetele pärast taotluste hindamist. Nõuetele vastavust kontrollitakse üksnes nende taotluste puhul, mis kuuluksid rahuldamisele hindamistulemuste alusel koostatud taotluste paremusjärjestuse kohaselt.
(4) PRIA esitab Muinsuskaitseametile (edaspidi MKA) ja Keskkonnainspektsioonile (edaspidi KKI) nimekirja kõikide taotlejate kohta. MKA ja KKI teavitavad PRIAt nendest taotlejatest, kes on ajavahemikul taotluse esitamise tähtaja esimesest päevast kuni toetuse maksmise otsustamiseni rikkunud § 4 lõikes 3 nimetatud «Muinsuskaitseseaduses», «Looduskaitseseaduses», «Veeseaduses» või «Maapõueseaduses» sätestatud nõuet, ning kelle suhtes on tehtud puuduse kõrvaldamiseks ettekirjutus, mis on jäetud tähtpäevaks täitmata, või kelle suhtes on jõustunud süüdimõistev otsus süüteo toimepanemise eest.
(5) Kui taotleja ja taotluse nõuetele vastavuse kontrollimise käigus tehakse kindlaks, et taotleja või taotlus ei vasta nõuetele, teeb PRIA «Euroopa Liidu ühise põllumajanduspoliitika rakendamise seaduse» § 62 lõike 2 alusel taotluse rahuldamata jätmise otsuse.
§ 8. Taotluste hindamine ja taotluste paremusjärjestuse koostamine
(1) Kui kõigi taotluste rahastamise summa ületab toetatava tegevuse rahastamise eelarve, hindab PRIA «Euroopa Liidu ühise põllumajanduspoliitika rakendamise seaduse» § 60 lõike 2 alusel taotlusi enne taotleja, taotluse ja kavandatava tegevuse nõuetele vastavuse kontrollimist hindamiskriteeriumide alusel.
1) 4 hindepunkti, kui taotleja taotleb toetust sellise kiviaia taastamiseks, mis vähemalt 80% ulatuses asub nõuetekohaselt hooldatud põllumajandusmaal või piirneb vähemalt 80% ulatuses nõuetekohaselt hooldatud põllumajandusmaaga, mille kohta on põllumajandusministri 8. märtsi 2010. a määruse nr 19 «Poolloodusliku koosluse hooldamise toetuse saamise nõuded, toetuse taotlemise ja taotluse menetlemise täpsem kord aastateks 2007-2013» alusel kehtiv kohustus või mis asub «Muinsuskaitseseaduse» § 13 lõike 1 alusel asutatud kultuurimälestiste riiklikusse registrisse kantud mälestisel «Rebala muinsuskaitseala»;
2) 3 hindepunkti, kui taotleja taotleb toetust sellise kiviaia taastamiseks, mis vähemalt 80% ulatuses asub nõuetekohaselt hooldatud põllumajandusmaal või piirneb vähemalt 80% ulatuses nõuetekohaselt hooldatud põllumajandusmaaga, mille kohta on põllumajandusministri 20. aprilli 2004. a määruse nr 51 «Põllumajandusliku keskkonnatoetuse saamise täpsemad nõuded ning toetuse taotlemise, taotluse menetlemise ja toetuse maksmise täpsem kord» alusel mahepõllumajandusliku tootmise tegevuse eest kehtiv kohustus või põllumajandusministri 8. aprilli 2010. a määruse nr 44 «Mahepõllumajandusliku tootmise toetuse saamise nõuded, toetuse taotlemise ja taotluse menetlemise täpsem kord» alusel kehtiv kohustus, juhul kui selle maa kohta ei ole punktis 1 nimetatud kohustust;
3) 2 hindepunkti, kui taotleja taotleb toetust sellise kiviaia taastamiseks, mis vähemalt 80% ulatuses asub nõuetekohaselt hooldatud põllumajandusmaal või piirneb vähemalt 80% ulatuses nõuetekohaselt hooldatud põllumajandusmaaga, mille kohta on põllumajandusministri 21. aprilli 2010. a määruse nr 46 «Keskkonnasõbraliku majandamise toetuse saamise nõuded, toetuse taotlemise ja taotluse menetlemise täpsem kord» alusel kehtiv kohustus, juhul kui selle maa kohta ei ole punktis 1 või 2 nimetatud kohustust;
4) 2 hindepunkti, kui taotleja taotleb toetust sellise kiviaia taastamiseks, mis vähemalt 80% ulatuses asub «Looduskaitseseaduse» §-de 10 ja 11 alusel kaitse alla võetud kaitsealal või hoiualal, juhul kui selle maa kohta ei ole punktides 1-3 nimetatud kohustust;
5) 1 hindepunkt, kui taotleja ei ole põllumajandusministri 20. aprilli 2004. a määruse nr 51 «Põllumajandusliku keskkonnatoetuse saamise täpsemad nõuded ning toetuse taotlemise, taotluse menetlemise ja toetuse maksmise täpsem kord» alusel või arengukava raames saanud toetust kiviaia rajamise, taastamise või hooldamise eest, välja arvatud see kiviaed, mille kohta ta toetust taotleb.
(2) Kui § 8 lõike 1 alusel on taotluste hindamise tulemusel koostatud taotluste paremusjärjestus, rahuldatakse parimad nõuetele vastavad taotlused «Euroopa Liidu ühise põllumajanduspoliitika rakendamise seaduse» § 60 lõike 5 punkti 2 alusel.
(4) PRIA teeb lõigetes 1 ja 2 nimetatud juhul taotluse rahuldamise otsuse, lõikes 3 nimetatud juhul taotluse osalise rahuldamise otsuse või «Euroopa Liidu ühise põllumajanduspoliitika rakendamise seaduse» § 62 lõike 2 või 4 alusel taotluse rahuldamata jätmise otsuse 75 tööpäeva jooksul arvates taotluse esitamise tähtaja viimasest päevast.
(1) Alates taotluse esitamisest kuni viie aasta möödumiseni arvates PRIA poolt viimase toetusosa väljamaksmisest teavitab taotleja või toetuse saaja viivitamata PRIAt kirjalikult oma postiaadressi või kontaktandmete muutumisest.
2) toetuse saamisega seotud muust asjaolust, mille tõttu taotluses esitatud andmed ei ole enam täielikud või õiged.
(3) Taotleja kooskõlastab lisas 1 esitatud andmetes tehtud muudatused enne nendest PRIAle teavitamist MKAga.
4. peatükk NÕUDED TOETUSE SAAJALE, KOHAPEALNE KONTROLL JA TOETUSE VÄLJAMAKSMISE KORD
(1) Toetuse saaja taastab § 4 lõigetes 1-4 sätestatud nõuetele vastava ning taotleja ja kavandatava tegevuse nõuetele vastavuse kontrollimisel eksperdi antud kiviaia määrangu kohase kiviaia taotluse rahuldamise otsuse tegemise päevale järgnevast päevast alates kahe aasta jooksul.
(2) Toetuse saaja esitab pärast kiviaia taastamist kahe aasta jooksul arvates taotluse rahuldamise otsuse tegemisest PRIAle lisas 2 toodud vormi kohase aruande, mis sisaldab kiviaia taastamiseks tehtud tööde kirjeldust ning teavet tööde tegija ja kasutatud materjali päritolu kohta.
(3) Toetuse saaja võib ühe kalendriaasta jooksul esitada ühe lõikes 2 nimetatud aruande.
1) tagama lõike 1 kohaselt taastatud kiviaia säilimise vähemalt viie aasta jooksul arvates PRIA poolt viimase toetusosa väljamaksmisest;
2) säilitama selle isiku, kellelt toetuse saaja tellis teenust või tööd või ostis kaupa, väljastatud arve või arve-saatelehe ärakirja;
3) säilitama selle isiku, kellelt toetuse saaja tellis teenust või tööd või ostis kaupa, väljastatud osutatud teenuse, tehtud töö või müüdud kauba üleandmist-vastuvõtmist tõendava dokumendi;
5) saadud toetusraha mittesihipärase kasutamise korral PRIA nõudmisel tagasi maksma.
§ 13. Toetuse maksmine ja toetuse maksmisest keeldumine
(1) PRIA otsustab toetuse maksmise sellise aja jooksul, et toetusraha oleks võimalik kanda toetuse saaja arvelduskontole kolme kuu jooksul arvates § 12 lõikes 2 sätestatud nõuetele vastava aruande saamisest.
Lisa 1 Kiviaia taastamise toetuse taotlus
Lisa 2 Kiviaia taastamise aruanne


Võru Gümnaasiumi põhimäärus – Riigi Teataja
Võru Gümnaasiumi põhimäärus
Jõustumine: 23.02.201801.09.2015
RT I, 20.02.2018, 42
Määrus kehtestatakse põhikooli- ja gümnaasiumiseaduse § 66 lõike 2 alusel.
Kooli nimetus on Võru Gümnaasium (edaspidi kool).
(2) Kooli tegutsemise vorm on gümnaasium.
(1) Kooli asukoht ja tegutsemiskoht on Võru linn, Võru maakond.
Koolil on väikese riigivapi kujutise ja oma nimega pitsat ning sümboolika.
(1) Kooli tegevuse eesmärk on pakkuda võimalust omandada heatasemeline üldkeskharidus õppija individuaalset arengut toetavas koolikeskkonnas.
(1) Koolis omandatakse üldkeskharidust statsionaarses õppes.
(2) Õpingute alusdokumendiks on „Gümnaasiumi riikliku õppekava” alusel koostatud kooli õppekava.
(3) Valikkursuste pakkumisel arvestatakse kooli õppesuundi, õpilaste, lapsevanemate, õpetajate ja teiste töötajate ettepanekuid ning eelarvelisi võimalusi.
§ 8. Kooli raamatukogu
§ 9. Kooli õppekavaväline tegevus
(2) Õppekavaväliseks tegevuseks loetakse käesoleva põhimääruse tähenduses kooli korraldatud kursustevälist huvitegevust või muid tegevusi.
(4) Õppekavavälist tegevust kajastatakse kooli päevakavas ja selle korraldamisel lähtutakse kooli kodukorrast.
(6) Teenuste osutamise eest võtab kool tasu teenuste hinnakirja alusel. Teenuste osutamise tingimused ja korra ning teenuste hinnakirja kehtestab direktor, esitades eelnevalt kalkulatsioonidega eelnõu arvamuse avaldamiseks kooli hoolekogule ning seejärel kooskõlastamiseks Haridus- ja Teadusministeeriumile.
(2) Direktor esindab kooli ja tegutseb selle nimel, teeb kooli eelarve piires tehinguid, mis on seotud õigusaktides, sealhulgas põhimääruses sätestatud ülesannete täitmisega.
(3) Direktor täidab talle õigusaktide, töölepingu ja ametijuhendiga pandud ülesandeid, on kooli töötajate jaoks tööandja esindaja ning määrab oma äraolekuajaks endale asendaja.
(4) Direktor võib moodustada õppe- ja kasvatustegevuse ning koolieluga seotud küsimuste lahendamiseks nõuandvaid komisjone ja töörühmasid.
(5) Direktor vastutab oma pädevuse piires õppe-, kasvatus- ja muu tegevuse, kooli üldseisundi ja arengu eest, samuti kooli vara, sealhulgas eelarvevahendite õiguspärase ja otstarbeka kasutamise eest.
(6) Direktor esitab Haridus- ja Teadusministeeriumile viimase nõudel kooli tegevust kajastavaid andmeid ja dokumente.
(1) Hoolekogu on alaliselt tegutsev organ, kelle ülesanne on tagada kooli õpilaste, õpetajate, Haridus- ja Teadusministeeriumi, vanemate, vilistlaste ja kooli toetavate organisatsioonide ühistegevus õppe ja kasvatuse suunamisel, kavandamisel ja jälgimisel ning luua õppeks ja kasvatuseks paremad tingimused.
(2) Kooli hoolekogu täidab oma ülesandeid põhikooli- ja gümnaasiumiseaduses ja teistes õigusaktides sätestatu alusel.
§ 12. Kooli õppenõukogu
Koolil on õppenõukogu, kelle ülesanne on korraldada ja hinnata oma pädevuse piires õpet ja kasvatust ning teha kooli juhtimiseks vajalikke otsuseid.
§ 13. Õpilase õigused ja kohustused
1) õppida oma huvidele ja võimetele vastavalt koolis pakutaval õppesuunal;
2) võtta osa õppetööst;
3) saada õppekavas ettenähtu omandamiseks täiendavalt õpiabi, sealhulgas tugimeetmete rakendamist põhikooli- ja gümnaasiumiseaduses ning selle alusel kehtestatud tingimustel ja korras;
4) võtta osa õppekavavälisest tegevusest, mis on ette nähtud kooli päevakavas;
5) luua koolis ühinguid, klubisid, ringe ja stuudioid ning osaleda nende töös, arvestades õigusaktides sätestatut;
6) kasutada kooli rajatisi, ruume, raamatukogu, õppe-, spordi- ja tehnilisi vahendeid õppekavaväliseks tegevuseks direktori kehtestatud korras tasuta;
7) moodustada koolis õpilasesindus, kes esindab õpilaskonda koolisisestes suhetes ning suhetes teiste organisatsioonide, asutuste ja isikutega, ning osaleda selle töös;
8) osaleda õpilasesindajate kaudu koolielu korraldamises;
9) saada koolist teavet koolikorralduse ja oma õiguste kohta;
10) teha direktorile, õpetajatele ja teistele töötajatele ettepanekuid õppe- ja kasvatustegevuse ning õppekavavälise tegevuse kohta;
12) kasutada muid õigusi, mis on ette nähtud kooli tegevust reguleerivates õigusaktides.
§ 14. Esimese õpilasesinduse valimise ning õpilaskonna poolt õpilasesinduse põhimääruse heakskiitmise kord
(1) Direktor korraldab õpilaste teavitamise põhikooli- ja gümnaasiumiseadusest tulenevast õigusest valida õpilasesindus. Direktor korraldab esimese õpilasesinduse valimise juhul, kui selleks on soovi avaldanud 1/10 kooli õpilaskonnast.
(2) Esimene õpilasesindus valitakse õpilaskonna üldkoosolekul. Koosolek on otsustusvõimeline, kui sellest võtab osa vähemalt 2/3 õpilaskonnast. Kui õpilaskonna üldkoosolek ei ole otsustusvõimeline, kutsub direktor hiljemalt järgmisel poolaastal kokku uue üldkoosoleku.
(4) Kui esimene õpilasesindus on valitud, koostab õpilaskond direktori määratud koolitöötaja abil õpilasesinduse põhimääruse. Õpilasesinduse põhimäärus ja selle muudatused kiidetakse heaks õpilaskonna üldkoosolekul, mis on otsustusvõimeline, kui sellest võtab osa vähemalt 2/3 õpilaskonnast. Õpilasesinduse põhimäärus kiidetakse heaks lihthäälteenamusega.
§ 15. Vanema õigused ja kohustused
1) saada koolist teavet oma lapse kohta ning selgitusi õppe- ja kasvatustegevuse teemal;
2) esitada direktorile või hoolekogule ettepanekuid õppe ja kasvatuse ning õppekavavälise tegevuse kohta;
1) looma oma lapsele kodus õppimist soodustavad tingimused ja õppes osalemise eeldused;
4) tegema põhikooli- ja gümnaasiumiseaduses ning selle alusel kehtestatud õigusaktides sätestatud tingimustel ja korras kooliga koostööd;
6) pöörduma kooli ettepanekul koolivälise nõustamismeeskonna poole.
§ 16. Töötajate õigused ja kohustused
2) saada täiskasvanute koolituse seaduses ja koolis sätestatud tingimuste kohaselt täienduskoolitust;
3) töötada õigusaktides sätestatud nõuetele vastavates tingimustes;
4) kasutada kooli eesmärkidest tulenevaks õppekavaväliseks tegevuseks kooli ruume, raamatukogu, õppe-, spordi-, tehnilisi ja muid vahendeid direktori kehtestatud tingimustel ja korras tasuta;
(2) Õpetajate ja teiste õppe- ja kasvatusalal töötavate töötajate ülesanne on tagada õpilaste areng õppe- ja kasvatustegevuse abil, mis tugineb ühiselt seatud eesmärkidele ja kokkulepitud hindamispõhimõtetele. Muude töötajate ülesanne on tagada kooli häireteta töö ja majanduslik teenindamine.
(3) Töötajad on kohustatud lähtuma oma ülesannete täitmisel, omavahelises suhtluses ja suhtluses õpilaste ning nende vanematega kooli arengukavas ja „Gümnaasiumi riiklikus õppekavas” sätestatud sihiseadest ning koolis kokkulepitud alusväärtustest.
§ 17. Kooli vara ja eelarve
(1) Kooli kasutuses oleva vara moodustavad maa, hooned, rajatised, seadmed, inventar, muu vara ja eelarvevahendid, mille Haridus- ja Teadusministeerium on andnud koolile sihtotstarbeliseks kasutamiseks ja valdamiseks.
(2) Kool kasutab ja valdab tema kasutuses ning valduses olevat vara riigieelarve seaduse, riigivaraseaduse ja teiste õigusaktide kohaselt.
(4) Kooli tegevust rahastatakse kooli eelarvest, mis moodustub riigieelarvest, laekumistest sihttoetusteks, annetustest ja käesoleva määruse § 9 lõikes 5 nimetatud kooli osutavatest teenustest saadud tuludest.
§ 18. Asjaajamine ja aruandlus
§ 19. Jõustumine
Määrus jõustub 2015. aasta 1. septembril.