Tallinna jäätmevaldajate registri põhimäärus – Riigi Teataja
Tallinna jäätmevaldajate registri põhimäärus - sisukord
§ 11 Registri andmeobjektid
§ 12 Jäätmeveopiirkonna andmed
§ 13 Jäätmevedaja andmed
§ 14 Jäätmevaldaja andmed
§ 15 Jäätmetekkekoha andmed
§ 16 Jäätmeveolepingu andmed
§ 17 Jäätmemahutite andmed
§ 18 Jäätmeveo andmed
§ 19 Jäätmevaldajaga arveldamise andmed
§ 20 Jäätmejaama mooduli andmed
§ 21 Registri pidamist abistavate teatmike andmed
§ 22 Registri pidamist ja järelevalvet abistavad andmed
§ 23 Andmeandja
§ 24 Andmete registrisse kandmise tähtajad
§ 26 Andmete õigsuse tagamine
§ 27 Andmevahetus teiste infosüsteemidega
§ 28 Andmete õiguslik tähendus
§ 29 Andmete juurdepääsuks õigustatud isikud
§ 30 Registri kasutaja õigused
§ 31 Registri kasutamise õiguse andmine
§ 32 Registri kasutamise õiguse lõppemine ja äravõtmine
§ 33 Järelevalve registri pidamise üle
§ 34 Andmete säilitamine
§ 35 Registri pidamise lõpetamine
RT IV, 13.05.2016, 28
Vastu võetud 11.05.2016 nr 30
Määrus kehtestatakse jäätmeseaduse § 71¹ alusel ja kooskõlas Tallinna Linnavolikogu 2. aprilli 2009 otsuse nr 62 „Linnavolikogu otsuste muutmine, volituse andmine Tallinna Linnavalitsusele andmekogude põhimääruste kehtestamiseks ja mootorsõidukimaksu registri kasutamise lõpetamine” p-ga 1.9.
Määrusega kehtestatakse Tallinna jäätmevaldajate registri (edaspidi register) pidamise kord, andmete koosseis, andmete registrisse kandmise ning registri haldamise kord.
(1) Registri ametlik nimetus on Tallinna jäätmevaldajate register.
(2) Registri lühinimi on tlnjvr.
3) arvestuse pidamine jäätmevedajate kontaktandmete, veograafikute ja jäätmeveoaruannete kohta;
4) Tallinna jäätmejaamade töö tõhusam korraldamine, sh jäätmejaama klientide ning nende poolt jäätmejaama toodavate jäätmeliikide üle arvestuse pidamine.
(1) Registrit peetakse käesoleva põhimääruse kohaselt ning kooskõlas avaliku teabe seaduse, isikuandmete kaitse seaduse ja jäätmeseadusega.
(3) Register on X-tee kaudu liidestatud e-kinnistusraamatu, äriregistri, aadressiandmete süsteemi ja Eesti rahvastikuregistriga.
Registri arendamise ja pidamise kulud kaetakse Tallinna linna eelarves Tallinna Linnakantseleile tsentraliseeritud IT-kuludeks ettenähtud vahendite arvelt.
(1) Registri turvaklass on K2T2S1. Registri turbeaste on keskmine (M).
(3) Vastutav töötleja korraldab kord päevas andmetest turvakoopia tegemise.
(1) Registri vastutav töötleja on Tallinna Keskkonnaamet (edaspidi vastutav töötleja).
1) korraldab registri pidamist ning kavandab selle arendamist;
2) korraldab registri tööd ja organiseerib registri toimimiseks vajalike tööde tegemise;
3) korraldab andmevahetuse andmeandjate ja teiste andmekogudega;
4) korraldab registriga seotud dokumentatsiooni koostamise;
5) korraldab andmete registrisse sisestamise ja sisestab neid ka ise;
6) võimaldab õigustatud isikutele juurdepääsu andmetele;
7) annab volitatud töötlejatele juhiseid käesolevast määrusest tulenevate õiguste teostamiseks;
8) teostab järelevalvet volitatud töötleja kohustuste täitmise ja registrisse sisestatud teabe õigsuse üle;
9) lahendab registri pidamisel tekkinud probleeme;
11) täidab teisi õigusaktidest tulenevaid ülesandeid.
(3) Vastutava töötleja juht määrab vastutava töötleja õiguste teostaja(d), kellel on õigus täita vastutava töötleja ülesandeid, ning peaadministraatori(d), kellel on õigus hallata registri või selle osade juurdepääsuõigusi.
(1) Registri volitatud töötleja on isik, kellele vastutav töötleja on andnud õiguse registris andmeid töödelda.
1) kasutab registrit ainult oma tööülesannete täitmiseks;
2) kannab jäätmeveolepingu andmed jäätmeveo infosüsteemi;
3) kontrollib andmevahetuse teel saadud jäätmevaldajate andmeid;
4) sisestab registrisse andmed § 24 kohaselt;
6) osaleb registri arendamises ja juurutamises;
7) täidab vastutava töötleja korraldusi;
8) esitab vastutavale töötlejale teavet enda alluvuses olevate registri kasutajate kohta käesoleva määruse §-de 31 ja 32 kohaselt;
9) teavitab viivitamata vastutavat töötlejat avastatud ebaõigetest andmetest, mille parandamine ei ole tema pädevuses, andmete mittesihipärasest kasutamisest ja registri pidamisel tekkinud probleemidest;
10) võtab meetmeid andmete kaitsmiseks, sh andmetele volitamata juurdepääsu tõkestamiseks ja andmete säilitamiseks;
(1) Register koosneb andmeväljadest, kuhu märgitakse teave jäätmevaldajate ning jäätmeveo kohta.
(2) Register koosneb kolmest eraldi peetavast infosüsteemist:
1) jäätmevaldajate registri moodul EVALD;
2) jäätmeveo infosüsteem;
3) jäätmejaama moodul.
(3) Jäätmevaldajate registri moodul koosneb neljast vaatest:
2) päringute vaade;
3) jäätmetekkekoha vaade;
4) andmevahetuse vaade.
(4) Jäätmeveo infosüsteem koosneb järgmistest moodulitest:
1) prügiteemaline infoportaal www.prugi.ee;
2) taotluse esitamise moodul;
3) lepingu sõlmimise moodul;
4) veograafikute ja sõidulehtede koostamise moodul;
5) jäätmeveoaruandluse moodul;
6) arvete esitamise moodul.
(5) Jäätmejaama moodul koosneb kahest vaatest:
1) jäätmejaama kontrolleri vaade;
2) jäätmejaama andmete vaade.
§ 11. Registri andmeobjektid
Registrisse kogutakse andmed järgmiste andmeobjektide kohta:
1) jäätmeveopiirkond;
2) jäätmevedaja;
3) jäätmevaldaja;
4) jäätmetekkekoht;
5) jäätmeveoleping;
6) jäätmemahutid;
7) jäätmevedu;
8) jäätmevaldajaga arveldamine;
9) jäätmejaama moodul;
10) registri pidamist abistavad teatmikud.
§ 12. Jäätmeveopiirkonna andmed
Jäätmeveopiirkonna kohta kogutakse registrisse järgmised andmed:
1) veopiirkonna nimetus ja number;
2) veopiirkonnas korraldatud jäätmevedu teostav vedaja.
§ 13. Jäätmevedaja andmed
Jäätmevedaja kohta kogutakse registrisse järgmised andmed:
2) kasutajanimi registritevahelisel andmevahetusel.
§ 14. Jäätmevaldaja andmed
(1) Jäätmevaldaja on jäätmetekitaja või muu isik, kelle valduses on jäätmed.
(2) Jäätmevaldaja kohta kogutakse registrisse järgmised andmed:
1) jäätmevaldaja registreerimisnumber EVALDis;
2) jäätmevaldaja nimi;
3) füüsilisest isikust jäätmevaldaja puhul isikukood ja juriidilisest isikust jäätmevaldaja puhul äriregistri kood;
4) juriidilisest isikust jäätmevaldaja puhul tema esindaja nimi;
5) jäätmevaldaja või tema esindaja elukoht;
6) jäätmevaldaja või tema esindaja telefon;
7) jäätmevaldaja või tema esindaja e-posti aadress;
8) jäätmevaldaja seos jäätmetekkekohaga (omanik, üürnik);
9) jäätmevaldaja tüüp (eraisik, juriidiline isik);
10) juriidilise isiku tüüp (äriühing, korteriühistu, garaažiühistu, aiandusühistu, avalik-õiguslik asutus, haldusfirma, muu jäätmevaldaja);
11) tehingupartneri kood;
12) Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaatori (EHAK) kood.
§ 15. Jäätmetekkekoha andmed
Jäätmetekkekoha kohta kogutakse registrisse järgmised andmed:
1) jäätmetekkekoha registreerimisnumber;
2) jäätmetekkekoha number jäätmevedaja infosüsteemis;
3) jäätmetekkekoha aadress (maaüksuse nimi);
4) jäätmeveopiirkonna nimi;
5) katastritunnus;
6) asukoha täpsustus;
7) asustusüksus;
8) jäätmetekkekoha tüüp (ühepereelamu, kahe korteriga elamu, ridaelamu, suvila, korterelamu (jaotusega korterite arvu järgi), haridus- või teadushoone, kaubandus- või teenindushoone, toitlustushoone, hotell või samalaadne majutushoone, büroohoone, kalmistu, bussipeatus, kogudus, tootmishoone, üldkasutatav hoone, garaažiühistu, hoonestamata maaüksus);
9) elanike arv;
10) korterite arv;
11) lisateave;
12) jäätmetekkekoha staatus (kohustatud liituma, perspektiivne, ajutiselt vabastatud, ühiskasutus, muu);
13) asukoha X-koordinaat;
14) asukoha Y-koordinaat;
15) staatuse muutmise kuupäev (ajutise vabastuse andmise aeg, liitumise, jäätmeveolepingu katkestamise aeg);
16) ajutise vabastuse alguse kuupäev;
17) ajutise vabastuse lõpu kuupäev;
18) ajutise vabastuse otsuse kuupäev ja number;
19) ajutise vabastuse otsuse dokumendi link;
20) ajutise vabastuse dokumendi fail;
21) ühiskasutuse otsuse kuupäev ja number;
22) ühiskasutuse otsuse link;
23) ühiskasutuse otsuse fail.
§ 16. Jäätmeveolepingu andmed
(1) Jäätmevaldajaga sõlmitud jäätmeveolepingu kohta kogutakse registri jäätmeveo infosüsteemi järgmised andmed:
1) lepingu sõlminud isiku andmed (§14 jäätmevaldaja andmed);
1) 1>2) andmete muutmise kuupäev;
3) veopiirkonna nimetus ja number;
4) veo staatus (toimub või mitte);
7) lepingu sõlmimise kuupäev;
8) lepingu kehtivuse lõppkuupäev;
9) lepingu staatus (taotlus, kinnitamata, aktiivne, peatatud, lõpetatud);
10) lepinguga seotud ühismahuti jäätmetekkekoha aadress(id) ja jäätmevaldaja(te) tunnus(ed);
11) jäätmevaldaja valitud lisateenuste loetelu (lukustus, käsitransport, mahutiväliste jäätmete äravedu, värava avamine, pakendatud jäätmete graafikujärgne veoteenus vms);
12) arve esitamise viis;
13) teatiste kättetoimetamise viis;
14) lepingumuudatustega seonduvad dokumendid (teatised, taotlused, probleemikirjeldused, viivisotsused).
(2) Jäätmeveolepingu kohta kogutakse jäätmevaldajate registri moodulisse järgmised andmed:
2) jäätmetekkekoha registreerimisnumber jäätmevedaja infosüsteemis;
3) lepingu registreerimisnumber jäätmevedaja infosüsteemis;
4) jäätmeveolepingu staatus (taotlus, kinnitamata, aktiivne, peatatud, lõpetatud);
5) ühiskasutuses jäätmemahuti jäätmevedaja viit;
6) veo staatus (toimub või mitte);
7) lepingu sõlminud isiku nimi;
8) lepingu sõlminud isiku aadress;
9) lepingu sõlminud isiku telefoninumber;
10) lepingu sõlminud isiku e-posti aadress.
§ 17. Jäätmemahutite andmed
Jäätmetekkekohaga seotud jäätmemahutite kohta kogutakse registrisse järgmised andmed:
1) jäätmemahuti identifikaator registris;
2) jäätmetekkekoha identifikaator jäätmevedaja infosüsteemis;
3) jäätmemahuti identifikaator jäätmevedaja infosüsteemis;
4) teenindusperioodi alguskuupäev;
5) teenindusperioodi lõppkuupäev;
6) jäätmete liik (segaolmejäätmed, paber ja kartong, (biolagunevad) aia- ja haljastusjäätmed, (biolagunevad) köögi- ja sööklajäätmed, suurjäätmed);
7) jäätmemahuti maht;
8) jäätmemahuti tüüp (jäätmekott, konteiner, süvamahuti);
9) jäätmemahuti teenindusvälp lepingu järgi (päevades);
10) jäätmemahuti omandistaatus (kuulub jäätmevaldajale, renditud, teadmata);
11) jäätmemahuti asukoha X-koordinaat;
12) jäätmemahuti asukoha Y-koordinaat;
13) jäätmemahuti juurdepääsutee teeregistri number.
§ 18. Jäätmeveo andmed
Jäätmeveo ja selle korraldamise kohta kogutakse registri jäätmeveo infosüsteemi järgmised andmed:
1) sõidulehtede andmed (sh sõiduki registreerimisnumber, autojuhi nimi);
2) tehtud tööde aruanded;
3) lisainfo sõidulehel (jäätmemahuti tühjendamata jätmise põhjused);
4) veograafikute andmed.
§ 19. Jäätmevaldajaga arveldamise andmed
Registris jäätmevaldajale koostataval arvel nimetatakse järgmised andmed:
2) arve kuupäev;
3) maksetähtaeg;
5) osutatud teenuste loetelu koos koguse, ühikuhindade, summa ja käibemaksu määraga;
6) maksetingimused (otsekorralduse alusel, arve e-postiga).
§ 20. Jäätmejaama mooduli andmed
(1) Jäätmejaama mooduli abil kontrollitakse jäätmejaama jäätmeid toova jäätmevaldaja elukohaandmeid rahvastikuregistrist ning salvestatakse jäätmeliigid jäätmejaama töö analüüsimiseks ja aruandluse jaoks.
(2) Kontrolleri abil tehakse kohapeal jäätmevaldaja isikukoodi alusel päring rahvastikuregistrist:
3) elukoht valla täpsusega (EHAKi kood).
(3) Jäätmejaama mooduli kontrolleri abil on võimalik registreerida järgmised andmed:
1) jäätmejaama toodud jäätme liik (liigiti kogutud olmejäätmed, külmik, aku, klaaspakend, ehitusjäätmed, biolagunevad aia- ja haljastujäätmed, suurjäätmed jms);
2) toodud jäätmeliigi hinnanguline kogus.
§ 21. Registri pidamist abistavate teatmike andmed
Registri pidamist abistavate teatmike kohta kogutakse registrisse järgmised andmed:
1) teenuste nimekiri;
2) teenuste hinnakiri;
3) jäätmete liigid;
4) juriidilise isiku tüübid;
5) mõõtühikud;
6) jäätmemahutite tüübid;
7) jäätmetekkekoha tüübid;
8) jäätmemahuti lukustatavuse tüübid;
9) lepingu staatused;
10) jäätmejaama toodud jäätmete liigid.
§ 22. Registri pidamist ja järelevalvet abistavad andmed
(1) Registrisse kantavate andmete, kannete ja nende muutmise aja, andmete väljastamise aja ja viisi ning andmete saajate üle peetakse arvestust digitaalselt.
5) teave ebaõigete, kontrollimist või ajakohastamist vajavate andmete kohta;
6) andmed toimunud andmevahetuse kohta.
§ 23. Andmeandja
1) riiklikud registrid, kes annavad registrisse §-des 12-15 nimetatud andmed. Andmed kannab registrisse volitatud töötleja, kellel on õigus teha järelevalve eesmärgil riigi registritest päringuid §-des 14 ja 15 nimetatud andmete kohta;
2) jäätmevedaja, kes annab registrisse § 15 punktides 1, 2, 4, 7 ja 9, § 16 lõikes 2 ja § 17 punktides 1-9 ja 12-13 nimetatud andmed, sõltumata korraldatud jäätmeveoga seotud jäätmeveopiirkondadest (kehtestatud andmevahetusprotokolli kasutades elektrooniliselt);
3) jäätmejaamas jäätmeid üle anda sooviv jäätmevaldaja, kes annab registrisse § 20 lõigetes 2 ja 3 nimetatud andmed;
4) jäätmevaldaja esindaja, kes esitab jäätmeveo infosüsteemis jäätmeveolepingu taotluse ja annab registrisse § 16 lõigetes 1 ja 2 nimetatud andmed ja § 17 punktides 7-12 nimetatud andmed kogumisvahendite kohta;
5) linnaosade valitsuste volitatud töötlejad, kes annavad registrisse § 15 punktides 17-23 nimetatud andmed.
§ 24. Andmete registrisse kandmise tähtajad
(1) Määruse §-des 12-15 ja 21 nimetatud andmete registrisse kandmise ning nende regulaarse uuendamise riiklike registrite põhjal korraldab vastutav töötleja.
(2) Andmete muutumise korral uuendatakse registri andmeid viivitamata, et tagada nende aktuaalsus.
(3) Volitatud töötleja (jäätmevedaja) kannab jooksvalt andmevahetuse käigus registrisse § 15 punktides 1, 2, 4, 7 ja 9, § 16 lõikes 2 ja § 17 punktides 1-9 ja 12-13 ning §-s 18 nimetatud andmed. Andmevahetus toimub kord ööpäevas.
(4) Linnaosade valitsuste volitatud töötajad kannavad registrisse § 15 punktides 17-23 nimetatud andmed jäätmeveost vabastamise otsuse tegemise päeval.
(5) Jäätmeveo infosüsteemi volitatud töötleja kannab jäätmeveo infosüsteemi §-des 14-19 nimetatud andmed jäätmeveolepingu taotluse esitamise päeval või kahe tööpäeva jooksul andmete saamisest või nende muutumisest teada saamisest.
(6) Volitatud töötleja teeb vajaduse korral riigi registritest päringuid § 27 lõikes 3 nimetatud andmete kohta.
(7) Kui jäätmeveolepingu taotleja esitab oma kontaktandmed, jäätmetekkekoha ja vajalike jäätmemahutite andmed (§-des 14-17 nimetatud andmed) elektroonselt registri kaudu, vastutab esitatud andmete õigsuse eest jäätmevaldaja. Nimetatud andmed kannab volitatud töötleja registrisse pärast kontrollimist.
(8) Määruse §-s 19 nimetatud andmed moodustatakse arve koostamise käigus registri jäätmeveo infosüsteemi kantud § 18 punktis 2 nimetatud andmetest.
(9) Määruse §-s 21 nimetatud teatmike andmed sisestab vastutav töötleja.
(10) Andmete registrisse kandmisest on õigus keelduda, kui esitatud andmed on ebaõiged.
(11) Volitatud töötleja korraldab regulaarselt §-s 15 nimetatud andmete uuendamise, tagades Tallinna linna haldusterritooriumil asuvate jäätmetekkekohtade andmete aktuaalsuse.
(2) Kui jäätmevedaja esitatud andmed on ebaõiged, nõuab volitatud töötleja, et ta esitaks õiged andmed nädala jooksul.
(3) Registrisse sisestatud ebaõiged andmed parandab vastutav või volitatud töötleja, lähtudes teistest registritest saadud andmetest, ning teavitab nendest kohe jäätmevedajat, kelle veopiirkonnas on andmed (aadressid) muutunud.
(4) Andmete parandamise korral tehakse logifaili automaatselt kanne registrisse paranduse tegemise aja ja andmetöötleja nime kohta..
§ 26. Andmete õigsuse tagamine
(1) Andmeandja vastutab volitatud töötlejale esitatud andmete õigsuse ning ajakohasuse eest.
(2) Volitatud töötleja vastutab registrisse kantud andmete vastavuse eest andmeandja esitatud andmetele.
§ 27. Andmevahetus teiste infosüsteemidega
(2) Register on liidestatud:
1) Tallinna ruumiandmete registriga Tallinna aluskaardi andmeteenuse kasutamiseks;
2) maa-ameti geoinfosüsteemiga aluskaardi maakatastri andmeteenuste kasutamiseks;
3) jäätmevedajate infosüsteemidega jäätmeveolepingute ning jäätmeveo andmete vahetamiseks.
(3) Infosüsteemide andmevahetuskihi X-tee kaudu tehakse päringuid järgmistest andmekogudest:
1) äriregistrist kontrollitakse äriregistri koodi alusel juriidilise isiku nime, aadressi ja kontaktandmeid ning juriidilise isiku juhatuse liikmete esindusõigust;
2) rahvastikuregistrist kontrollitakse isikukoodi järgi jäätmejaama jäätmeid toonud jäätmevaldaja elukoha EHAKi kood;
3) elektroonilisest kinnistusraamatust katastriüksuse omanike (jäätmevaldajate) andmeid;
4) aadressandmete süsteemist võetakse jäätmetekkekohtade ja jäätmevaldajate esindajate aadressiandmed.
§ 28. Andmete õiguslik tähendus
§ 29. Andmete juurdepääsuks õigustatud isikud
(1) Juurdepääs registri andmetele sõltub sellest, kas kasutaja on vastutav või volitatud töötleja või kolmas isik.
(2) Vastutava ja volitatud töötleja teenistujad näevad jäätmevaldajate registri mooduli ning jäätmejaama mooduli andmeid.
(3) Tallinna jäätmekeskuse volitatud töötlejad ning vastutava töötleja õiguste teostajad näevad jäätmeveo infosüsteemi andmeid.
(4) Jäätmevedajate volitatud töötlejad näevad andmevahetuse teel edastatud §-des 14-15 ja 17-19 nimetatud andmeid.
(5) Jäätmevaldaja näeb jäätmeveo infosüsteemist endaga seotud jäätmetekkekohtade ja jäätmeveolepingute andmeid.
(6) Avalik kasutaja näeb jäätmeveo infosüsteemi ja jäätmevaldajate registri avalikku vaadet.
§ 30. Registri kasutaja õigused
(1) Registri kasutusõigused jagunevad:
1) vastutava töötleja jäätmevaldajate registri mooduli administraator - juurdepääs registri kõikidele osadele ning õigus teha andmetega kõiki toiminguid, sh sulgeda ja taastada kasutaja või kasutajarühma juurdepääsu registrile;
2) vastutava töötleja jäätmeveo infosüsteemi administraator - juurdepääs volitatud töötleja (ametiasutuse) registri osadele ning õigus teha vastava volitatud töötleja andmetega kõiki toiminguid;
3) jäätmeveo infosüsteemi sisestaja - õigus sisestada andmeid jäätmeveo infosüsteemi;
4) jäätmevaldajate registri mooduli sisestaja - õigus sisestada andmeid jäätmevaldajate registri moodulisse;
5) jäätmejaama mooduli sisestaja - õigus edastada andmeid jäätmejaama mooduli kontrolleriga;
6) vaatleja - õigus vaadelda kõiki jäätmevaldajate registri avalikke andmeid;
7) jäätmevaldaja - jäätmeveo infosüsteemi kaudu ennast tuvastanud klient näeb enda sõlmitud jäätmeveolepingute ning toimunud jäätmeveo ning arve andmeid;
8) vedaja - näeb registrisse sisse logides enda veopiirkonna veograafikute ja aruannete andmeid ning sõidulehtede koostamises oma veopiirkonna jäätmeveolepingute § 16 lõigetes 1 ja 2 nimetatud andmeid. Vedaja saab registrile esitada §-s 18 nimetatud andmeid tehtud tööde, täidetud sõidulehtede ja jäätmetekkekohal ilmnenud probleemide kohta.
(2) Registrisse kantud andmed väljastatakse järgmiselt:
1) andmesubjektile või tema seaduslikule esindajale tema kohta käivad andmed kooskõlas isikuandmete kaitse seadusega;
3) jäätmevedajale jäätmeveoks Tallinna linna haldusterritooriumil.
(3) Registrist andmete väljastamise eest tasu ei küsita.
(4) Andmete saamiseks peab isik esitama volitatud töötlejale kirjaliku järelepärimise ning nimetama, milliseid andmeid ta saada soovib.
§ 31. Registri kasutamise õiguse andmine
(1) Juurdepääs andmetele on vastutaval ja volitatud töötlejal olenevalt §-s 30 nimetatud kasutajaõigustest.
(2) Vastutava töötleja taotlusel loob peaadministraator volitatud töötlejale kasutajakonto (edaspidi konto).
(3) Konto loomiseks esitab registrit kasutada sooviv õigustatud isik vastutavale töötlejale avalduse, milles märgib järgmised andmed:
3) registri kasutamisega seotud ülesannete loetelu;
4) registri kasutamise õiguse kehtivuse soovitav aeg;
5) jäätmeveopiirkonna number, mille andmeid soovitakse töödelda (jäätmevedaja töötajate ja linnaosa valitsuse teenistujate puhul).
(4) Vastutav töötleja teavitab taotlejat konto loomisest või sellest keeldumisest kolme tööpäeva jooksul alates käesoleva paragrahvi lõikes 3 nimetatud avalduse saamisest.
(5) Kui registri kasutamise õiguse taotleja on juriidiline isik, siis taotleb ta konto loomist kõigile enda alluvuses töötavatele isikutele, kellel on tööülesannete tõttu vaja registrit kasutada.
(6) Registri kasutamise õiguse saanud isikut käsitatakse registri volitatud töötleja õiguste teostajana.
§ 32. Registri kasutamise õiguse lõppemine ja äravõtmine
1) volitatud töötleja nimi ja isiku- või registrikood;
2) registri kasutusõiguse lõppemise soovitav aeg.
(2) Registri mooduli administraator sulgeb konto hiljemalt käesoleva paragrahvi lõike 1 punktis 2 nimetatud kuupäevale järgneval tööpäeval.
(3) Tähtajaline konto suletakse automaatselt tähtpäeva saabumisel. Konto kasutamise tähtaega pikendatakse §-s 31 sätestatud korras.
(4) Vastutav töötleja võib omal algatusel konto sulgeda, kui esineb vähemalt üks järgmistest alustest:
1) konto kasutaja on rikkunud andmete töötlemise korda;
3) konto kasutaja on võimaldanud oma kontot kasutada isikul, kellel puudus selleks õigus;
5) registrisse andmete kandmine ei ole enam isiku ameti- või tööülesanne.
§ 33. Järelevalve registri pidamise üle
(1) Järelevalvet registri pidamise ja andmete õiguspärase töötlemise üle teevad vastutav töötleja ja teised isikud, kellel on selleks seadusest tulenev õigus.
(2) Andmekannete tegemise aja, andmete vaatamise, esitamise, muutmise ning väljastamise aja ja nimetatud toimingute üle peetakse arvestust registris automaatselt ja digitaalselt tarkvara abil.
(4) Volitatud töötleja on kohustatud kõrvaldama järelevalvet teinud isiku ettekirjutuses nimetatud puudused ettekirjutuses märgitud tähtajaks.
(5) Registri pidamist reguleerivate õigusaktide rikkumise eest ja andmete ebaseadusliku töötlemise eest vastutavad selles süüdi olevad isikud seaduses ette nähtud korras
§ 34. Andmete säilitamine
(1) Registrisse kantud andmete ja volitatud töötlejale esitatud dokumentide arhiveerimisel lähtutakse arhiiviseadusest ja selle alusel kehtestatud õigusaktidest.
(2) Registri arhiivi kantud jäätmevaldajate, jäätmeveolepingute ja jäätmetekkekohtade andmeid säilitatakse kaks aastat ning jäätmeveo andmeid pool aastat.
(3) Aktuaalsuse kaotanud jäätmeveo arve andmed (arved) arhiveeritakse automaatselt ja neid säilitatakse seitse aastat.
(4) Jäätmejaama mooduli andmeid säilitatakse viis aastat.
§ 35. Registri pidamise lõpetamine
(3) Registri pidamise lõpetamisel otsustab vastutav töötleja andmete teise andmekogusse või Tallinna Linnaarhiivi üleandmise või nende hävitamise ning määrab üleandmise või hävitamise tähtaja.
Tallinna Linnavalitsuse 10. aprilli 2013 määrus nr 24 „Tallinna jäätmevaldajate registri põhimäärus" tunnistatakse kehtetuks.


Gulevits majandusarvutus mäenduse_väikeettevõtte_näitel
Reinsalu kalender 2009 by Ingo Valgma 521 views
3 systra, pastarus, systra i. petro... by Ingo Valgma 273 views
Systra, haabu, 2009 by Ingo Valgma 242 views
Vaizene anepaio graniidikaevandus_v... by Ingo Valgma 260 views
Sostra polevkivimaa tektoonilised_r... by Ingo Valgma 663 views
Saum väizene karu_loo_lubjakivikarj... by Ingo Valgma 426 views
1. MÄENDUSE MAINE 25. MAJANDUSARVESTUS MÄENDUSE VÄIKEETTEVÕTTE NÄITEL Julia Gulevitš Viimasel ajal pööratakse palju tähelepanu keskkonnakaitsele, soojusenergeetikale ja põlevkivi kaevandamisele, kuid kõrvale on jäänud mäenduse väikeettevõtete probleemid ja soovid lihtsustada oma tegevust. Ajad muutuvad ja praegused väikeettevõtted kasvavad suurteks äriüksusteks, mis nõuavad mitte ainult tehnoloogilisi, vaid ka majanduslikke uuendusi. Tekib tunne, et puudub kvaliteetne ja kaasaegne õppemetoodika ehitusmaterjalide tootmiseks. Rida olulisi küsimusi jääb vastuseta. Kas lubjakivi tootmine on jäägita? Kas uue karjääri avamiseks on vaja teha detailplaneering? Kas korrastamiskulud on arvestatud omahinna sisse? Kuidas saab korrastamiskulusid optimaalsemalt arvestada? Käesolevas töös käsitletakse peamiselt kaevandamisega seotud kulusid ja maavarade kaevandamise arendamisega seotud väljaminekuid, nende liigitust ja vastavust kehtivale seadusandlusele. Pakutakse mudel, mis on välja töötatud mitme kruusa, liiva ja paekarjääri avamisel. Maardla varud ja nende muutmine aktiivseteks Uue karjääri loomine algab tavaliselt geoloolisest uuringust, kui tegemist ei ole kinnitatud aktiivsete varudega maardlatega. Karjääri ettevalmistamine koosneb paljudest etappidest, kus iga etapp võib nõuda palju aega. Esimeseks etapiks on geoloogilise uuringuloa taotlus. Geoloogilise uuringuloa taotlus Antud etappi läbimiseks tavaliselt ei kulu palju aega. Just selles etapis saab ettevõte aru, kas on lootust avada karjäär soovitud alal. Raskused võivad tekkida, kui mäenduslikult sobiv ala paikneb reformimata territooriumil. Vastavalt Maapõueseadusele paragrafile 20 punkt 3, ei saa ettevõte uuringuluba kätte enne, kui riigivara valitseja on andnud oma nõusoleku. Maa reformimine ise kooseb paljudest etappidest, nagu maa-ala topograafiline mõõdistus, maatüki jagamine, katastritunnuse moodustamine ja katastritunnuse registreerimine. Pärast kõigi protseduuride täitmist võib see uuringuloa taotlus saada Maa-Ameti nimel riigivara valitseja nõusoleku. Ühele sellisele uuritavale alale dokumentide saamine võttis aega 2 aastat, seda ilma geoloogilise uuringuloa taotluse menetlust arvestamata. Selline olukord suurendab oluliselt karjääri avamise aega ja prognoositavaid kulusid. Geoloogiline uuring Geoloogiline uuringu taotlus ise ja selle saamisele järgnev uuring tekitavad mahukaid kulutusi uue karjääri eelarves. Uuringuloa saamisel saab ettevõte õiguse uurida maatüki olevat võimalikku maavara selle leidmise, kaevandamise ja maardla kasutusele võtmise eesmärgil [Maapõeseadus § 3 p.4].) ehk ala omab siis juba reaalset väärtust. Aluspõhja maavara on riigi omandis ja geoloogilisel uuringuloal võib olla juriidiline väärtus vastavalt Maapõeseaduse § 33 p.4 „kehtiva üldgeoloogilise uurimistöö loa või kehtiva uuringuloa omanikult või ühe aasta jooksul pärast loa kehtivuse lõppemist isikult, kellele üldgeoloogilise uurimistöö luba või uuringuluba oli antud, kui luba taotletakse temale varem maavara otsinguks antud üldgeoloogilise uurimistöö loaga või uuringuloaga määratud uuringuruumi piires”. Selle punkti alusel kerkib üles küsimus, kas juriidiliste õiguste saamine teatud piirkonna uuringuks omandab rahalist väärtust [1]? Kas ettevõte saab edasi müüa antud juriidilist õigust? Kui vastata nendele küsimustele positiivselt, siis tekib järgmine küsimus, mis väärtus on see? Kas on see ainult geoloogilise uuringu teostamise kulutused või antud maatüki hind kasvab mõnevõrra suuremaks? Järgnev selgitus aitab vastata esitatud küsimustele. Maardla seisundi muutmine Geoloogilises uuringus on väga oluline maavara leiukoha keskkonnaregistrisse kandmise hetk. Sellest hetkest muutub maavara maardlaks. Ainult keskkonnaregistris registreeritud maavara kaevis, mis on kaevandatud vastavalt nõuetele väljaantud loa alusel kuulub kaevandajale [2]. Maapõuseaduse § 4 p.5 vastab eitavalt küsimusele, et kas enne kaevandamisloa saamis on maavaral materjaalne väärtust. Kui ettevõte tahab kasutada geoloogilise uuringu andmete väärtust oma kulude arvestuses, peaks ta kasutama ainult tehtud ehk reaalseid kulutusi, mis olid tehtud antud maavara uurimiseks. Maavara registreerimisel võib juba rääkida selle mahust ja kvaliteedist, ning kuigi see kõlab kahtlaselt, ka maavara hinnast. Vastavalt Keskkonnatasude seaduse § 9 on kinnitatud riigile kuuluva 108 TTÜ Mäeinstituut
2. MÄENDUSE MAINE maavaravaru kaevandamisõiguse tasumäärad aastateks 2006–2009. Kui ettevõte plaanib kaevandamisluba taotleda, siis tuleb arvestada seaduses antud tasumääradega. Näiteks, kui 3 kõrgemargilise dolokivi kui riigile kuuluva maavara maht on 200 000m , siis vastavalt antud seadusele peab ettevõte omahinna arvutamisel arvestama, et on kohustatud kaevandamisel tasuma 2,8 mln kr ehk 14kr ühe tonni eest. Kaevandamisloa taotlus Kaevandamise loa taotlusega ei kaasne tavaliselt suuri kulutusi, kuid selle saamiseks on vaja teostada sageli täiendavaid uuringuid ja taotleda lisaks kooskõlastusi, nõusolekuid jne. Kavandamisloa taotlus ja sellele järgnev kaevandamisluba annavad ettevõttele aega oma kuluste arvutamiseks. Näiteks, kui loa kehtivusaeg lõpeb 10 aastat pärast loa saamist, siis peab ettevõte valmis olema selle aja jooksul kaevandama kogu maavara mahu ja realiseerima. Vastavalt Maapõueseaduse § 48 p. 8 tuleb maavaravaru kaevandamisega rikutud maa korrastada enne kaevandamisloa kehtivuse lõppemist [2]. Ettevõte peab samuti arvestama, et loa saamiseks tuleb teostada keskkonnamõju hindamise uuringuid, millest üks mahukamaid on enamasti veeseire- ja hüdrogeoloogilised uuringud. Keskkonnauuringud Vastavalt Keskkonnamõju hindamise ja keskkonnajuhtimissüsteemi seaduse § 6 p.28 ja 29 kuulub olulise keskkonnamõjuga tegevuseks pealmaakaevandamine suuremal kui 25hektari suurusel alal, allmaakaevandamine või turba mehhaniseeritud kaevandamine ja pealmaakaevandamise lõpetamine suuremal kui 25hektari suurusel alal, allmaakaevandamise või turba mehhaniseeritud kaevandamise lõpetamine. Tavaliselt nõutakse keskkonnamõjude hindamise uuringute läbiviimise kohustust suurematelt paekivi karjääridelt, kus kaevise kobestamine toimub lõhketöödega ja omab suure tõenäosusega mõju veerežiimile. Väiksemate karjääride avamisel piisab ainult keskkonna eksperthinnangu tegemisest, mis on KMH-st kordi odavam. Tavaliselt on need uuringud väga mahukad nii ajaliselt kui ka rahaliselt. Raamatupidamises on neid uuringut raske nimetada investeeringuks või väljaminekuks arendusele, kuna ettevõtte väärtus neist uuringutest ei kasva, küll on aga need uuringud hädavajalikud tegevusloa saamiseks ja jätkamiseks. Täiendavad lisakulutused ja selle seadusandlus Kaevandamisloa saamine ei garanteeri ettevõttele otsekohe suure tulu laekumist. Enne kaevandamistööde alustamist peab ettevõte lahendama rea teisejärgulisi probleeme, mida näevad ette seadused: planeerimisseadus, veeseadus, maaparandusseadus ja katastriseadus. Maa sihtotstarbe muutmine Maa katastriüksuse sihtotstarve muutmine ise ei too ettevõttele mingeid kulutusi, kuid ilma antud menetluse teostamiseta ei saa avada karjääri. Vastavalt Maakatastriseaduse § 2 p. 9 on katastriüksuse sihtotstarve õigusaktidega lubatud ja nendes sätestatud korras määratud katastriüksuse kasutamise otstarve või otstarbed. Tavaliselt toimub maa sihtotstarbe muutmine kohaliku omavalitsuse volikogu otsuse alusel (Maakatastriseadus §18 p.4), kuid vastavalt sama seadusele § 18 p.2 planeerimisseaduses sätestatud detailplaneeringu koostamise kohustusega määrab kohalik omavalitsus katastriüksuse sihtotstarbe kehtestatud detailplaneeringu alusel. Detailplaneeringu tegemine Antud etapil tekib küsimus, miks on vaja kasutada Planeerimisseadust, Ehitusseadust ja Maakatastriseadust, kui tegemist ei ole ehitusega, vaid maavara kaevandamisega. Vastuseks pakutatakse järgmine põhjendus. Kuna maavaravaru kaevandamine (edaspidi lihtsalt kaevandamine ) on maavara looduslikust seisundist eemaldamise ettevalmistamiseks tehtav töö, maavara looduslikust seisundist eemaldamine, kaevise tehnoloogiline vedu kaevandamise paigas ja kaevise esmane töötlemine [Maapõueseadus § 2 p.7], kaasnevad kaevandamisele ettevalmistustööd kraavide, teede ja ehitiste rajamise näol, mida reguleerivad eelpool mainitud seadused. Planeerimisseaduse § 3 lõikes 2 ei käsitleta kaevandamisega kaasnevat tegevust kui tegevusest, mis nõuab detailplaaneringu koostamise kohustust. Kuid sama seaduse § 9 p.11 võib kohaliku omavalitsuse volikogu põhjendatud vajaduse korral algatada detailplaneeringu koostamist aladel ja juhtudel, kui käesoleva seaduse § 3 lõige 2 ei ole sätestanud detailplaneeringu koostamise kohustust. Otsuse on volikogu vastu võtnud, siis peab ettevõtte arvestama suurte kulutustega. Kuidas ettevõte saab kajastada antud kulutusi? Kui detailplaneeringu käigus on võimalik projekteerida väljaveoteede ja vee äravoolukraavide asukohad ehk teisel nimetuste all kogu töödalustava karjääri infrastruktuuri, siis on tegemist arenguväljaminekutega, mida saab kajastada immateriaalse põhivarana, kuna detaiplaneeringu koostamine suurendab ettevõtte väärtust. 109 TTÜ Mäeinstituut
3. MÄENDUSE MAINE Vee äravoolu projekt ja väljaveo tee projekt Selliseid projekte võib üldiselt teha tavaline projekteerimisfirma. Lisaks projektide teostamise kuludele võivad tekkida lisakulutused naabermaa omanikega kokkuleppele jõudmiseks. Et lubada teerajamist oma maatükile eesmärgiga kaevise väljaveoks, võib maaomanik paluda määratud tasu, mis raamatupidamise mõttes kantakse omahinna arvestusse. Näiteks, kui maaomanik küsib 500 kr kuus oma maatüki kasutamise eest, tuleb arvestada, et see tõstab kogu kaevise hinda 0,3 kr võrra ühe 3 kuupmeetri kohta, kui kaeveloa kehtivuse aeg on 10 aastat ja kogu maavara maht on 200 000m . Vee erikasutusluba Nagu ka detailplaneerigu koostamisel, nõuab Veeseaduse § 8 lõige 2 p.8 vee erikasutusluba tingimusel, et kaevandamisel toimub põhjavee varude täiendamine, alandamine või ümberjuhtimine. Taotlusega ei kaasne täiendavaid uuringuid ega kulutusi, kuid antud loa saamisel kohustub ettevõte maksma vee kasutamistasu. Vastavalt määrusele tasumäär veevõtu eest pinnaveest või põhjaveekihist, mida kaevandav ettevõte peab 2009.aastal maksma, on 0,19 kr iga kasutatud liitri vee eest. Keskkonnatasud Põhilised keskkonna tasumäärad moodustuvad riigile kuuluva maavaravaru kaevandamisõiguse eest, vee erikasutusõiguse tasu ja jäätmete tasu. Jäätmete tasud Vastavalt Jäätmeseaduse § 2 lõike 2 p. 11 sätestatud alusel on kaevandamisjäätmed kaevandamise jäägid, mis ei leia kasutamist. Nende käitlemiseks on olemas eraldi määrus „Ohtlike ainete sisalduseta kaevandamisjääkide ladestamiskohtadele ja ladestamisele esitatavad nõuded”, millest tulenevalt peab kaevandaja selliste kaevandamisjäätmete ladustamiseks taotlema jäätmeluba. Vastavalt Keskkonnatasude seadus § 21 on saastetasumäärad jäätmetonni kohta jäätmete kõrvaldamisel järgmised: (1) tavajäätmete prügilasse prügila valdaja jäätmeloa või keskkonnakompleksloa alusel ladestada lubatud tava- ja ohtlikud jäätmed, välja arvatud käesoleva lõike punktides 5–9 nimetatud jäätmed – alates 2006. aasta 1. jaanuarist – 122 krooni, alates 2008. aasta 1. jaanuarist – 133 krooni ja alates 2009. aasta 1. jaanuarist – 156,5 krooni. Et mõista, kui suur osa see on, oletame, et kaevandamisjääkide osalus on 25 % (75% on tavaline kivipurustamise killustiku väljatulek ). Sellest 3 järeldub, et 200 000m dolomiidi kaevandamisel läheb aherainesse 100 000 tonni materjali (tonnidesse ülemiku koefitsendiga 2). Pikaealise kaevandamisjäägi ladestamise nõuete kohaselt tuleks maksta 15,65 mln krooni, mis on 78,25 kr iga kaevandatud kuupmeetri kohta. Selliste summadega ei saa nõustuda ükski ettevõte. Üks võimalikest lahendustest on lugeda jäätmeid lühiajalisteks kaevandamisjääkideks, mille käitlemisnõuded on esitatud määruses „Ohtlike ainete sisalduseta kaevandamisjääkide ladestamiskohtadele ja ladestamisele esitatavad nõuded”. Samas määruses sätestatakse. Et riigile kuuluva kinnisasja maavaravaru kaevandamiseks andmise korraldab riigivara valitseja või tema volitatud isik. Antud seaduse § 1 lõige 2 p.1 järgi on kaevandamisjäätmed jäägid, mida ei saa kasutada kasutatava kaevandamise tehnoloogia juures. Kaevandamisjäägi potentsiaalse tarbimisväärtuse tõestamisega võib ettevõtte kajastada kaevandamisjäägid lühiajalisteks. Näiteks, killustiku tootmise aheraine või sõelmed maavara varu kaevandamise käigus võib lugeda lühiajalisteks jääkideks, sest neid saab kasutada rekultiveerimise protsessis kaeveõõnte täitmiseks. Korrastamine Korrastamine on kaevandamise loogiline osa, mida sageli unustatakse jätta ettevõtte arvestustes märkimata. Rekultiveerimiskulud koosnevad kahest osast: rekultiveerimisprojekti koostamisest ja korrastamistööde teostamisest. Esimese osa kulutused on selgemini prognoositavad. Korrastamisprotsessi kulutused tulenevad masinate kasutamise kulu (buldooseri, ekskavaatori ja laaduri töö, kütuse tarbimine, remont, nende juhide palgad), metsa istutamise kulud, mis sisaldavad endas istikute maksumust, veokulusid ja töömeeste palka. Neid kulusid tuleb toodangu omahinna arvutamisel kindlasti arvestada, sest muidu tuleks maksta kasumist, kui muidugi seda on. Kui kogu korrastamisprojekti hind on 50 000 kr ja tehnilised korrastamiskulud on 500 000 kr, siis kogu 3 korrastamise maksumus 550 000 kr tuleb jagada toodangu kogumahuga ehk 200 000m -ga. Siit järeldub, et rekultiveerimiskulu on 2,75 kr ühe kuupmeetri kohta. Korrastamisega tuleb alustada niipea, kui see on võimalik, sest kui korrastamisega ei tegelda kaevandamise ajal ja jäetakse see kaevandamise lõppu, võivad ettevõttel tekkida suured raskused. Tööde mahul on suured, masinapark 110 TTÜ Mäeinstituut
4. MÄENDUSE MAINE vananenud ja rahaliste vahendite seisund on ettearvamatu. Juba kaevandamise algusest peale tuleb prognoosida ja fikseerida summa, mis kulutatakse tulevikus mäeeraldise korrastamisele. e. Arvutustes võib kasutada inflatsiooni keskmist väärtust või Statistikaameti poolt avaldatud tarbijahinna-indeksit, et deponeerida raha tulevaste kulutuste jaoks. Vajalik summa, meie näitel 550 000 kr jaotatakse 5 aasta peale, kui korrastama hakatakse 5 aasta pärast kaevetööde algust, mis teeb aastaseks kuluks 110 000 kr. Arvestades inflatsiooni, on 5 aasta pärast see summa kindlasti suurem. Kui keskmine inflatsiooni kasv oli 4,2 %, siis rekultiveerimisele kulutatav summa on 5 aasta pärast 675 618 kr. Sellest võib teha järelduse, et igal aastal tuleb kõrvale panna korrastamise jaoks keskmiselt 135 000 3 kr. Kui aasta kaevandamise maht on 20 000m , siis on see summa 6,75 kr iga kuupmeetrist saadud toodangu hinnast. Täpsema arvutuse jaoks tuleb teha täiendavaid uuringuid ja valida meetod, mis annaks parima tulemuse. Majandusmudeli põhimõtted Vastavalt eelnevatele peatükkidele võib ühe näidiskarjääri eelarve uuringu ja kaevandamise kulutusi liigitada järgnevalt: uuringu taotlus Kaevandamis- Geoloogilise loa taotlus Geoloogiline Maavarade Kaevandamine uuring komisjon -kaevandamise projekt; -topotööd; -varude -keskkonnauuringud; -kameraaltööd; kinnitamine -detailplaneering; -katsetamine; -rekultiveerimine; -maavarade -erikasutusloa komisjonile projektid esitamine Geoloogilise uuringu luba Kaevandamise Loa luba lõpp Kulude akumuleerimine Arendusväljaminekud Immateriaalne põhivara Joonis 25-1 Karjääri eelarve Vastavalt antud skeemile soovitatakse uurimiskulusid kajastada arenguväljaminekuna, sest kaevandamisloa saamisel saab neid liigitada immateriaalse põhivara alla. Kui karjääri avamisel on olemas teada kindel eelarve ja kaevandamise kestus (kaevandamise loa lõpp), võib immateriaalse põhivara amortiseerida ehk karjääriga seotud lubade ja lepingute väärtuse ümber hinnata. Saadud amortisatsioonieraldisi kajastatakse juba omahinna arvestuses koos tootmiskulude, keskkonna- ja erilepingutasudega. Kokkuvõtte Kogu infomatsioon, mis on toodud eelnevates peatükkides, näitab, et uue karjääri avamisel võib kasutada erilist majanduslikku arvestust, liigitades uuringu ja hindamise varad kas materiaalseteks või immateriaalseteks sõltuvalt varade olemusest [1]. Selline arvestus aitab ettevõttel oma arengutegevust paremini kontrollida ning prognoosida uue karjääri eelarvet ja valmistoodangu omahinda. Artikkel on seotud uuringuga ETF7499 Säästliku kaevandamise tingimused. Kasutatud kirjandus 1. Pajuviidik, E. Maavara kaevandamisega seotud uurimiskulude kajastamine vastavalt standardile IFRS 6, Raamatupidaja, november 2008; 111 TTÜ Mäeinstituut
5. MÄENDUSE MAINE 2. Maapõueseadus, vastu võetud 23.11.2004 (RT I 2004, 84; 15, 87; 2005, 15, 87; 67, 512; 2006, 14, 109; 58, 439; 2007, 42, 303; 66, 408; 2008, 28, 183; 48, 267; 2009, 3, 15). 3. Keskkonnamõju hindamise ja keskkonnajuhtimissüsteemi seadus, vastu võetud 22.02.2005 (RT I 2005, 15, 87; 2006, 58, 439; 2007, 25, 131;2008, 34, 209; 2009, 3, 15). 4. Maakatastriseadus (RT I 1994, 74, 1324; 1995, 29, 356, 59, 1006; 1996, 36, 738; 1997, 16, 261; 2000, 54, 347, 92, 598; 2001, 93, 565; 2002, 47, 297, 61, 375, 63,387, 99, 579; 2003, 51, 355; 2006, 58, 439; 2007, 69, 425). 5. Jäätmeseadus (rt i 2004, 9, 52, 30, 208; 2005, 15, 87, 37, 288; 2006, 28, 209, 58, 439; 2007, 19, 94, 44, 315; 66, 408; 2009, 3, 15). 6. Keskkonnatasude seadus (RT I 2005, 67; 2006; 15, 120, 29, 220; 2007, 22, 117, 45, 319, 2008, 53, 295, 58, 328; 2009, 3,15, 93). 7. Veeseadus (RT I 1994, 40, 655; 1996, 13, 240; 13, 241; 1998, 2, 47; 61, 987; 1999, 10, 155; 54, 583; 95, 843; 2001, 7, 19; 42, 234; 50, 283; 94, 577; 2002, 1, 1; 61, 375; 63, 387; 2003, 13, 64; 26, 156; 51, 352; 2004, 28, 190; 38, 258; 2005, 15, 87; 37, 280; 2005, 67, 512; 2006, 28, 211; 2007, 1, 1; 62, 396; 66, 408; 2009,1,2; 3,15) 112 TTÜ Mäeinstituut
Reinsalu kalender 2009
3 systra, pastarus, systra i. petroskoi 2008
Systra, haabu, 2009
Vaizene anepaio graniidikaevandus_võimalik_voi_voimatus
Sostra polevkivimaa tektoonilised_rikked
Saum väizene karu_loo_lubjakivikarjääris_ning_nabala_lubjakivimaardlas_kaevan...
Onnis legendid ja_müüdid_eesti_mäendusest


Töölepingu lõpetamine | Juriidiline esmaabi
Arhiiv | Töölepingu lõpetamine RSS feed for this section
Täispikk näide avaldusest töövaidluskomisjonile – TLS § 82 lg 1 alusel töölepingu lõpetamine
NB! 01.07.2009.a. on jõustunud uus Töölepingu seadus, seega tuleks alltoodud avaldust lugeda eelkõige kui juriidilise dokumendi vormistamise näidist. Viited seadusesätetele pole käesoleva seisuga ajakohased.
Alltoodud tekst on näide minu poolt koostatud avaldusest tööinspektsiooni töövaidluskomisjonile, milles isik nõuab töölepingu lõpetamist, tuginedes TLS § 82 lõikele 1 – s.o töölepingu lõpetamine töötaja algatusel, sest tööandja on rikkunud töölepingut. Nimetatud juhul on töötajal õigus 5 päeva enne töölt lahkumist anda tööandjale avaldus, milles on viide eelnimetatud paragrahvile. Loomulikult peab avaldusel olema ka alus – st tööandja peab olema töölepingut oluliselt rikkunud. Kui tööandja avaldust ei rahulda, siis on töötajal õigus pöörduda töövaidluskomisjoni poole. Meeles tuleb pidada, et töövaidluskomisjon vaatab läbi üksnes nõudeid, milles nõutav summa ei ületa 50’000.- krooni (alates 01.07.2009.a. 150’000.-krooni). Suurema nõude korral tuleb pöörduda kohtu poole.
Nimetatud avaldus on tehtud eelmisel aastal – 2008 – mil isadel oli naise sünnitamise eel või järel õigus 10-päevasele tasustatud isapuhkusele. Hetkel on seadus niipalju muutunud, et isadel on õigus küll puhkusele, kuid tasu neile selle eest seaduse järgi enam ei võimaldata.
TÖÖINSPEKTSIOONI LÕUNA INSPEKTSIOONI TÖÖVAIDLUSKOMISJONILE
50107 Morna
Avaldaja: Mati Murakas
Isikukood: 38011124713
Aadress: Mustika küla,
Lubja vald, Mornamaa
Telefon: 56342111
e-mail: mati.murakas@mail.ee
Tööandja: Osaühing Tempus Ehitus
Registrikood: 11113118
Aadress: Metsaküla tee 8, Kumna küla, Harku vald, Harjumaa,
Juhatuse liige: Siim Adamberg
Isikukood: 37006292734
Telefon: 5046758
e-mail: siim@tempus.ee
27.02.2008.a.
Mati Murakas’e nõue OÜ Tempus Ehitus vastu TLS § 82 lg 1 ja lg 2 alusel töölepingu lõpetamise õigsuse tunnustamiseks ning hüvitise saamiseks kahe (2) kuu keskmise palga ulatuses, PuhkS §§ 16 p 2 ja 301 ja PalS § 32 lg 1 alusel saamata jäänud puhkusekompensatsiooni ja lõpparve saamiseks ning TLS § 74 lg 2, § 119 lg-te 1 ja 2 ning PalS § 29 alusel tööraamatu kätteandmiseks ja lõpparve maksmiseks ning tööraamatu andmisega ja lõpparve maksmisega viivitamisega seotud aja eest hüvitise saamiseks.
Mati Murakas kui Töötaja ja Osaühing Tempus Ehitus, registrikood 11113118, kui Tööandja sõlmisid 01.03.2006.a määramata tähtajaga töölepingu (edaspidi nimetatud Leping – Lisa 1), millega Mati Murakas asus projektijuhi ametikohale (põhitöökoht Morna).
06.02.2008.a esitas Töötaja e-maili teel (Lisa 2) seoses elukaaslase tervisliku seisundi, täpsemalt rasedus- ja sünnituspuhkusega Tööandja juhatuse liikmele Siim Adambergile ja raamatupidajale Anne Valterile avalduse 10 päeva tasulise isapuhkuse võimaldamiseks alates 07.02.2008.a. – 20.02.2008.a. Samal päeval enne tööpäeva lõppu helistas hr Adamberg, kes, olles avaldusega juba eelnevalt tutvunud, teatas, et selline avaldus ei ole „viisakas”, tema keeldub selle rahuldamisest ning samahästi võiks Mati Murakas Töötajana esitada puhkuseavalduse koos lahkumisavaldusega. Vastavalt PuhkS § 16 p-le 2 ja §-le 301 on minul kui tulevasel isal õigus naise rasedus- ja sünnituspuhkuse ajal võtta isapuhkust minule sobival ajal (ning minu Tööandja oli ka varasemalt teadlik minu soovist isapuhkust võtta) ning Tööandja on TLS-st tulenevalt kohustatud seda mulle võimaldama. Leian, et Tööandja ei saa oma ühepoolse pahauskliku tahtega üle astuda TLS sätestatust ning on sellise käitumisega lisaks seadusele rikkunud ka Lepingu punkti 7.2. Tänase päevani ei ole ma saanud PuhkS §-ga 301 garanteeritud isapuhkuse kompensatsiooni.
Tööandja sellise suhtumise ja ka juba varasema ebakompetentse tööalase käitumise tõttu otsustas Töötaja tegutseda järgnevalt. Töötaja saatis 07.02.2008.a Tööandjale tähitud kirjaga (Lisa 3) veelkord nii 06.02.2008.a. e-maili teel edastatud isapuhkuse avalduse originaali kui ka avalduse töölepingu lõpetamiseks tööandjapoolse lepingutingimuste rikkumise tõttu (TLS § 82 lg 1). Töölepingu lõppemist soovis Töötaja alates 21.02.2008.a. Postisaadetiste väljastusteate (Lisa 4) kohaselt sai Osaühing Tempus Ehitus juhatuse liige hr Adamberg kirjad kätte 16.02.2008.a. Mina Töötajana olen teinud kõik endast võimaliku, et nimetatud kirjad jõuaksid õigeaegselt Tööandjani (hr Adambergini) ning vastavalt TsÜS § 69 lg-le 4 tuleks lugeda minu tahteavaldused ka õigeaegselt Tööandja poolt kättesaaduks – antud juhul kandis sel viisil edastatud kirjade kättesaamise riisikot igal juhul tahteavalduse saaja, so Tööandja.
Allpool toon välja põhjused, mistõttu leian, et töölepingu lõpetamine TLS § 82 alusel on õiguspärane:
Vastavalt TLS § 26 lg 1 punktile 4 tuleb töölepingus muuhulgas ära näidata ka töötaja tööülesanded, st tööfunktsioon. Kui konkreetset tööülesannete kirjeldust lepingule ei lisata, tuleb lisada viide ametijuhendile, kollektiivlepingule või muule töösuhet reguleerivale dokumendile. Viide ametijuhendile on Lepingusse küll lisatud, kuid Tööandja poolt viidatud dokumendiga tutvuda mina kui Töötaja ei ole saanud. Tänase kuupäevani, s.o 26.02.2008.a. ei ole Tööandja vaatamata minu kui Töötaja korduvatele kirjalikele (millest peegeldub suurepäraselt Tööandja tegelik suhtumine „korrektsesse” töösuhtesse) (Lisad 5-6) ja suulistele meeldetuletustele esitanud mulle allkirjastamiseks Lepingu punktis 2.3. nimetatud ametijuhendit, millega seoses on siiani kirjalikult fikseerimata minu konkreetsed tööülesanded. Seetõttu leian, et olen Töötajana olnud töösuhtes kaitsetum pool. Näiteks olen sagedasti pidanud saama impulsiivseid, ebaselgeid ja laialivalguvaid töökorraldusi, mis tihtipeale on väljunud ka projektijuhile omaste tööülesannete raamidest. Eeltoodust tulenevalt ei ole mul olnud võimalik täita korrektseid tööülesandeid ning sisuliselt puudub mul tänase päevani täpne ülevaade minu kui töötaja kohustuslikest tööülesannetest, millele viidatakse Lepingu punktis 2.7. Kuigi olen varasemalt heatahtlikult avaldanud kirjalikult ka isiklikku initsiatiivi (Lisa 6) lisada meievahelisele töölepingule lisaks palgatingimuste muutmisele ka korrektne ametijuhend, on see paraku jäänud reaalsete tulemusteta. Otsustasin, et enam ma sellise Tööandja poolt pealesurutud olukorraga ei lepi. Eelnevat arvesse võttes olen kokkuvõttes jõudnud tõdemusele, et Tööandja ei kavatsenudki minule seda nn ametijuhendit tutvustada ning tööülesannetes korrektselt kokku leppida ja plaanis mind edaspidigi tööalaselt omatahtsi manipuleerida ning vaidlusalust Lepingut rikkuda. Seega leian, et kuna Tööandja ei ole vaatamata minupoolsetele korduvatele meeldetuletustele vaevunud oma eelnimetatud lepingujärgset kohustust nõuetekohaselt täitma, on tegemist esimese temapoolse märkimisväärselt olulise lepingurikkumisega, mis juba ainuüksi õigustaks lepingu lõpetamisel viitamist TLS § 82 lõikele 1.
Tänase päevani, s.o 27.02.2008.a., ei ole Tööandja esitanud Töötajale Lepingu punktis 5.2. nimetatud kohustuslikku puhkuste ajakava ei 2007 ega ka 2008 aasta kohta, millega seoses ei ole Töötaja saanud õigeaegselt planeerida oma puhkusegraafikut. Nagu eelnevalt käesoleva avalduse punktis 2 mainitud, ei ole Tööandja maksnud Töötajale isapuhkuse eest pahatahtlikult ning seadust eirates ka puhkusetasu. Kusjuures Riigikohtu tsiviilkolleegium on oma lahendi 3-2-1-1-05 punktis 16 asunud seisukohale, et puhkusetasu maksmine on tööandja PuhkS-st tulenev lepinguline kohustus ja selle rikkumise korral on töötajal õigus TLS § 82 lg 1 alusel tööleping lõpetada. Seega saab tuua välja veel ühe olulise põhjuse, miks minupoolne Lepingu lõpetamine TLS § 82 lg 1 alusel on õigustatud.
Vastavalt Lepingu punktidele 3.1 ja 3.2 pidi Töötaja töötama päevas 8 tundi. Seega polnud tegemist TPS mõistes summeeritud tööajaga. Sellele vaatamata on Töötaja sageli pidanud tegema ületunnitööd, mida tõendavad ka käesolevale avaldusele lisatud kinnitatud väljavõtted minu poolt juhitud tööobjekti (ehitusobjekt Kuusekäbi 6-17, Metsa vald, Mornamaa) valvepäevikust (Lisa 7), millest nähtub, et viibisin tööpostil enamasti 08.00-18.00 (või isegi kauem). Nimelt algas minu tavaline tööpäev objekti valve alt vabastamisega ning lõppes objekti valvestamisega, st üleandmisega valvurile, valve üleandmine on fikseeritud allkirjadega. Sellest tulenevalt olime koos minuga töötanud projektijuhiga sunnitud tegema pidevalt 9-tunniseid või pikemaid tööpäevi. Tegemist pole olnud vääramatu jõu mõjul tehtud ületunnitööga. Tulenevalt TPS § 8 lg-st 3 võib ületunnitööd teha poolte kokkuleppel. Kokkulepe peab olema saavutatud iga kord, kui ületunnitöö vajadus tekib. Tuleb sedastada, et sellist igakordset kirjalikku kokkulepet meil Tööandjaga pole olnud, samuti pole ta ka täitnud endale Lepingu punktiga 3.3. võetud kohustust pidada tööajagraafikut, rääkimata ületundide tasustamisest. Seega tuleb nentida, et tegemist on järjekordse lepingutingimuse mittetäitmisega.
Eeltoodule tuginedes leian Töötajana, et mul on olnud piisav alus lõpetada Leping tuginedes TLS § 82 lõikele 1 – pidades eelkõige silmas tööandjapoolset konkreetsete tööülesannete sätestamata jätmist, puhkusegraafiku esitamata jätmist, puhkusetasu tasumata jätmist ning tööajagraafiku pidamata jätmist – kõik nimetatud kohustused on aga Tööandja enesele võtnud 01.03.2006.a sõlmitud töölepinguga või tulenevad otse seadusest.
Kuigi tööleping pidi lõppema 21.02.2008.a., ei ole Tööandja siiani mulle tagasi andnud tööraamatut ega tasunud lõpparvet (TLS § 83 lg 1). Samuti ei ole Tööandja mulle siiani maksnud isapuhkuse kompensatsiooni (PuhkS § 301).
Kuna Tööandja on endiselt ebausaldusväärne ja keeldub siiani töölepingu lõpetamisest ning sellega seoses tööraamatu väljaandmisest ning lõpparve ja puhkusetasu tasumisest ning on püüdnud mind erinevate ähvardustega telefoni teel manipuleerida kirjutama lahkumisavaldust tuginedes TLS §–le 79, olen õiguse jaluleseadmiseks sunnitud pöörduma töövaidluskomisjoni poole.
Seega palun töövaidluskomisjonil tunnustada minupoolset töölepingu lõpetamise õigsust, tuginedes TLS § 82 lõikele 1 ning mõista OÜ-lt Tempus Ehitus mulle välja PalS § 32 lg 1 alusel saamata jäänud lõpparve (s.o 01.02-06.02 töötatud aja eest), PuhkS §§ 16 p 2 ja 301 alusel saamata jäänud puhkusekompensatsioon (s.o 10 tööpäeva keskmine palk), TLS § 82 lg 2 alusel saadav kahe (2) kuu keskmine palk ning TLS § 74 lg 2, TLS § 119 lg-te 1 ja 2 ning PalS § 29 alusel tööraamat ja hüvitis tööraamatu andmisega ning lõpparve maksmisega viivitamisega seotud aja eest (s.o. 2 x keskmine palk iga viivitatud päeva eest), KOKKU +++++++++++++++++ krooni (summa numbrite ja sõnadega) .
Lisa 1 – Mati Murakas’e ja Osaühing Tempus Ehitus vahel 01.03.2006.a sõlmitud tööleping nr 008-2006 (4 lk).
Lisa 2 – 06.02.2008.a. e-maili teel juhatuse liikmele Siim Adambergile (siim@tempus.ee) ja raamatupidajale Anne Valterile (anne@tempus.ee) .pdf failina saadetud tasulise isapuhkuse avaldus (1 lk).
Lisa 3 – 07.02.2008.a Osaühing Tempus Ehitus juhatuse liikmele Siim Adambergile tähitud kirjaga edastatud puhkuseavaldus (1 lk) ja lahkumisavaldus (1 lk). Lisatud Eesti Posti Morna kesklinna kontori poolt väljastatud tšekk, reg nr +++++++ EE.
Lisa 4 – Postisaadetise väljastusteade, reg nr ++++++ EE.
Lisa 5 – 11.10.2007.a Mati Murakas’e poolt e-maili teel saadetud kiri Osaühing Tempus Ehitus juhatuse liikmele Siim Adambergile (3 lk).
Lisa 6 – 15.01.2008.a ja 17.01.2008.a. e-maili teel peetud kirjavahetus Osaühing Tempus Ehitus juhatuse liikme Siim Adambergi ja Mati Murakas’i vahel (2 lk).
Lisa 7 – Skorpion Julgestusteenistuse AS Morna osakonna müügijuhi Rasmus Mägi poolt kinnitatud väljavõtted ehitusobjekti (Kuusekäbi 6-17, Morna vald Mornamaa) valvepäevikust (03.04.2006.a. – 31.06.2007.a) (11 lk A3).
Soovin tööandjalt alljärgnevate dokumentide esitamist:
1. Mati Murakas’i tööraamat.
2. Mati Murakas’I viimase kuue (6) kuu palgatõendid (august 2007 – jaanuar 2008).
Mati Murakas
Avaldus on esitatud kahes eksemplaris koos originaalallkirjadega
Kategooriad KAASUSED!, PRAKTILISED NÄPUNÄITED, Töölepingu lõpetamine


Sotsiaalministri 18. veebruari 2005. a määruse nr 30 "Ravimite väljakirjutamise ja apteekidest väljastamise tingimused ja kord ning retsepti vorm" muutmine – Riigi Teataja
Sotsiaalministri 18. veebruari 2005. a määruse nr 30 "Ravimite väljakirjutamise ja apteekidest väljastamise tingimused ja kord ning retsepti vorm" muutmine
Vastu võetud 18.09.2008 nr 54
§ 1. Sotsiaalministri 18. veebruari 2005. a määruses nr 30 «Ravimite väljakirjutamise ja apteekidest väljastamise tingimused ja kord ning retsepti vorm» (RTL 2005, 23, 315; 2008, 61, 875) tehakse järgmised muudatused ja täiendused:
« (21) Retsept kirjutatakse välja elektroonilisel kujul (edaspidi digiretsept) või paberkandjale (edaspidi paberretsept).»;
2) paragrahvi 2 lõiget 12 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« (12) Korduvretsepti väljakirjutamisel määratleb ravimi väljakirjutaja retsepti kordsuse. Paberretsepti väljastamisel täidab ravimi väljakirjutaja korduvretsepti eksemplari ja eemaldab täitmata jäetud lehe või lehed.»;
3) paragrahvi 2 lõiget 14 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« (14) Digiretsepti väljakirjutamisel kinnitab retsepti väljakirjutanud isik retsepti põhjendatust ja õigusaktidele vastavust pärast seda, kui retseptikeskus on andnud info selle kohta, et esitatud andmed on korrektsed. Paberretseptil kinnitab retsepti väljakirjutanud isik seda oma allkirja ja isikliku pitsatiga igal retsepti lehel eraldi.»;
4) paragrahvi 4 lõike 1 punktis 8 lisatakse sõna «allkiri» järel tekst «(Paberretseptil)»;
5) paragrahvi 4 täiendatakse lõikega 11 järgmiselt:
« (11) Euroopa Liidu liikmesriigi kodanikule retsepti väljakirjutamisel lisatakse retseptile lisaks lõikes 1 sätestatule järgmised andmed:
2) kindlustuskaitset tõendava dokumendi liik ja dokumendi kehtivuse lõpukuupäev.»;
6) paragrahvi 4 täiendatakse lõikega 21 järgmiselt:
« (21) Soodustusega väljakirjutatud digiretseptile, mis väljastatakse isikule, kes tõendab oma kindlustuskaitset teises Euroopa Liidu liikmesriigis § 2 lõikes 4 sätestatud dokumentide alusel, lisatakse retseptikeskuses lisaks lõikes 1 sätestatule järgmised andmed:
2) § 2 lõikes 4 sätestatud dokumendi liik;
3) § 2 lõikes 4 sätestatud dokumendi väljastanud asutuse kood;
4) § 2 lõikes 4 sätestatud dokumendi väljastanud asutuse riigi tähis;
5) Euroopa ravikindlustuskaardi number ja kehtivuse lõpukuupäev või Euroopa Liidu ravikindlustuskaardi asendussertifikaadi või § 2 lõikes 4 sätestatud vormikohase tõendi väljastamise, alguse ja lõppemise kuupäevad.»;
7) paragrahvi 4 lõikeid 6 ja 7 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« (6) Ravimi väljakirjutaja võib kasutada ravimpreparaadi nimetust juhul, kui ta peab põhjendatuks, et patsient vajab just nimetatud ravimpreparaati. Sel juhul määratleb ravimi väljakirjutaja selle retseptikeskuses mitteasendatavaks. Paberretseptil märgib retsepti väljakirjutaja lahtrisse 7 «mitte asendada». Põhjenduse ravimpreparaadi mitteasendamise põhjuste kohta kannab ravimi väljakirjutaja tervishoiuteenuse osutamist tõendavasse dokumenti.
(7) Ravimi väljakirjutaja peab patsienti teavitama ravimi asendamise võimalusest ja tingimustest ning mitte asendatavaks märkimise korral asendamise keelamisest ja selle põhjusest.»;
8) paragrahvi 4 lõike 9 viimast lauset muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
«Paberretseptil narkootilise ravimi väljakirjutamisel peab ravimi väljakirjutaja kirjutama omakäeliselt ravimi kasutamisjuhendi.»;
9) paragrahvi 5 tekst muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« (1) Ravimi väljakirjutaja on kohustatud retsepti välja kirjutama elektrooniliselt, välja arvatud juhul, kui retseptikeskust ei ole võimalik objektiivsetel põhjustel kasutada.
3) määratlemata väljaostja.»;
10) paragrahvi 6 lõike 10 punkti 5 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« «5) ravimi väljastamise kuupäev, paberretsepti väljastaja allkiri.»;
11) paragrahvi 6 lõiget 17 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« (17) Kõigil juhtudel, kui ravimi õigeks väljastamiseks on olnud vajalik võtta ühendust ravimit väljakirjutanud isikuga ja temalt saadud teabe alusel on tehtud muudatusi väljastatava ravimpreparaadi, väljastatava koguse või muude ravimi väljastamist puudutavate asjaolude suhtes, tuleb ravimi väljastajal edastada vastav info retseptikeskusesse. Paberretseptil kannab ravimi väljastaja vastava teabe retsepti pöördele ning kinnitab seda oma nime ja allkirjaga. Narkootilise ja psühhotroopse ravimi väljastatavat kogust ei tohi ravimi väljastaja suurendada.»;
12) paragrahvi 6 lõiget 18 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« (18) Ravimi väljastajal on õigus teha kehtivale paberretseptile parandusi juhul, kui retsepti väljakirjutanud isiku poolt retseptile kantud andmed soodustuse määra kohta on muutunud ebaõigeks seoses õigusaktide muutmisega või on vastuolus kehtivate õigusaktidega. Retsepti parandamise ja selle alusel ravimi väljastamise eest vastutab paranduste tegija, kes peab tehtud parandused kinnitama retsepti pöördel oma nime ja allkirjaga. Paberretsepti andmete sisestamisel retseptikeskusesse tuleb tehtud parandused märkida ka retseptikeskuses.»;
13) paragrahvi 6 lõike 20 teine lause tunnistatakse kehtetuks;
14) paragrahvi 9 lõiget 7 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« (7) Soodustingimustel väljastatud ravimi paberretsepte tuleb pärast ravimi väljastamist säilitada apteegis väljastamiskuupäevade järjekorras kuni üleandmiseni haigekassale. Haigekassale läbi retseptikeskuse edastatud andmed peavad ühtima paberretseptide andmetega.»;
15) paragrahvi 9 lõiget 8 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« (8) Haigekassa säilitab talle üle antud paberretsepte kolm aastat. Apteegi kirjalikul nõudmisel väljastab haigekassa apteegi retsepti kinnitatud koopia.»;
16) paragrahvi 10 täiendatakse lõigetega 4 ja 5 järgmises sõnastuses:
« (4) Kuni «Ravikindlustuse seaduse» (RT I 2002, 62, 377; 2007, 24, 127) 1. septembrini 2008 kehtiva redaktsiooni § 46 lg 2 alusel sõlmitud lepingu kehtivuse lõpuni, kuid mitte hiljem kui 1. septembrini 2009, loetakse «Ravimiseaduse» § 81 lõigetes 5 ja 11 sisalduv apteegiteenuse osutaja kohustus täidetuks, kui apteegiteenuse osutaja on soodustingimustel väljastatud ravimi paberretsepti andnud üle ja sellel olevad andmed elektroonilisel kujul edastanud Eesti Haigekassale.
(5) Kui retseptikeskust ei ole võimalik objektiivsetel põhjustel kasutada, loetakse kuni 1. septembrini 2009 «Ravimiseaduse» § 81 lõigetes 5 ja 11 sisalduv apteegiteenuse osutaja kohustus täidetuks, kui apteegiteenuse osutaja on säilitanud lõikes 4 nimetamata ravimi paberretsepti apteegis käesoleva määrusega kehtestatud korras.».
§ 2. Määrust rakendatakse alates 1. septembrist 2008. a.


text:
Paul Varul > Kas tulumaksumäära muutmine on põhiseadusega kooskõlas?
2008. aasta lõpus, kui taeva olid katnud majanduskriisi tumedad pilved, jõudsid koalitsioonipartnerid selgusele, et riigil on eelarve tasakaalus hoidmiseks vaja lisasissetulekuid. Muude abinõude hulgas otsustati lükata aasta võrra edasi 2008. aastal jõustunud tulumaksu alandamise graafikut. Kõnealune tulumaksuseadus jõustus 01.01.2009 ning selle alusel sätestatakse tulumaksumäärad järgmiselt: 2009. a – 21%, 2010. a – 20%, 2011. a – 19% ning 2012. a ja edaspidi 18%.
Käesoleva artikli eesmärk on jõuda selgusele, kas riigi käitumine, mille puhul murti varem antud lubadusi ning teatati tulumaksumäära tõstmisest ette äärmiselt lühikest aega, on põhiseadusega kooskõlas. Seejuures võib viimaste sündmuste valguses juba ette märkida, et allpool toodud käsitlus seadusemuudatuste piisavast etteteatamisajast kehtib ka äsjaste käibemaksumuudatuste osas.
Milles saaks seisneda vastuolu?
Tavaliselt eeldab õigusnormi vastuolu põhiseadusega seda, et norm piirab õigusvastaselt mõnda põhiseaduse 2. peatükis sisalduvat põhiõigust või on vastuolus mõne põhiseaduse teistes peatükkides sisalduva sättega. Maksude tõstmise küsimus erineb selle poolest, et maksude tõstmine piirab otsesemalt või kaudsemalt kõikide põhiõiguste teostamist, kuid samas on maksude olemasolu põhiseadusliku korra püsimiseks vaieldamatult vajalik ning maksukohustuste panemise pädevus on põhiseaduse § 113 alusel antud Riigikogule. Seega, ehkki kuskilt jookseb kindlasti piir, kust alates on mingi maksumäär oma liigse suuruse tõttu põhiseadusega vastuolus, on üldlevinud seisukoht, et seadusandja ei pea iga maksumäära tõstmise puhul eraldi põhjendama, miks ta on otsustanud isikute mitmesuguseid põhiõigusi sellisel moel piirata.
Ülaltoodust hoolimata peavad maksumäärade muutmist puudutavad õigusnormid olema alati kooskõlas põhiseaduses sätestatud õiguse üldpõhimõtetega, ennekõike põhiseaduse §-s 10 sätestatud õiguskindluse printsiibiga. Selle printsiibi sisuks on lühidalt öeldes asjaolu, et isikutel on õigus oma igapäevast elu mõistlikult ette planeerida, ilma et peaks kartma riigipoolseid äkilisi muudatusi või ebaselgust seadusandluses. Õiguskindluse printsiibi alla kuuluvad omakorda õiguspärase ootuse, õigusselguse ning usalduse kaitse põhimõtted. Käesoleval juhul saab kõne alla tulla kahe esimese põhimõtte rikkumine, mistõttu analüüsitakse alljärgnevalt 2009. a jõustunud tulumaksumäära muutmise kooskõla mainitud põhimõtetega.
Õiguspärase ootuse põhimõtte sisu ja eeldused
Õiguspärase ootuse põhimõtte kohta on Riigikohus märkinud, et selle järgi on igaühel õigus tegutseda mõistlikus ootuses, et rakendatav seadus jääb kehtima. Igaüks peab saama kasutada talle seadusega antud õigusi ja vabadusi vähemalt seaduses sätestatud tähtaja jooksul. Seaduses tehtav muudatus ei tohi olla õiguse subjektide suhtes sõnamurdlik.
Üheks teedrajavaks pretsedendiks õiguspärase ootuse põhimõtte sisustamisel on Riigikohtu (30.09.1994 otsus nr III-4/1-5/94), kus analüüsitakse tähtajalise maksusoodustuse tühistamist enne algul lubatud tähtpäeva saabumist. Täpsemalt andis seadusandja 1989. a lubaduse, et taluseaduse alusel loodud talud vabastatakse viieks aastaks maksude tasumise kohustusest. Seadusandja otsustas selle soodustuse aga enne tähtpäeva saabumist juba 1993. a kaotada. Riigikohus leidis, et seadusandja selline otsus on põhiseadusega vastuolus, kuna talupidajad olid olnud teadmises, et soodustus kehtib viie aasta jooksul, ning olid seda silmas pidades võtnud endale finantskohustusi. Maksusoodustuse ennetähtaegne kaotamine seadusandja sõnamurdliku käitumise teel paneb talupidajad aga raskesse olukorda, kuna ei suudeta enam tasuda näiteks laenumakseid, ning riik on sel moel rikkunud mainitud isikute õiguspärast ootust.
Riigikohtu viidatud otsus on käesolevas artiklis analüüsitavate seadusemuudatustega seoses eriti oluline, sest mõlemal juhul on tegemist konkreetse tähtajaga antud maksusoodustustega. Seoses tähtajatult sätestatud maksumäära tõstmisega on Riigikohus märkinud, et õiguspärase ootuse põhimõte ei eelda kehtiva regulatsiooni kivistamist, mistõttu seadusandjal on voli korraldada õigussuhteid vastavalt muutunud oludele ümber ning halvendada sellega paratamatult osa ühiskonnaliikmete olukorda (Riigikohtu 02.12.2004 otsus nr 3-4-1-20-04).
Kokkuvõttes saab õiguspärase ootuse tekkimisega seoses nimetada nelja eeldust:
õigusakt annab isikule subjektiivse õiguse;
isik on hakanud seda õigust realiseerima või on hakanud kulgema soodsa õigusjärelmi tingimuseks olev tähtaeg;
muudatus halvendab isiku olukorda;
isiku mõistlik ootus õigusliku olukorra püsimise suhtes kaalub üles avaliku huvi ümberkorralduse järele.
Käesoleval juhul on ilma pikema analüüsita selge, et esimene ja kolmas eeldus on täidetud, kuna isikutele oli antud subjektiivne õigus tasuda vähem makse ning maksumäära tõstmine kahtlemata halvendas isiku individuaalset rahalist olukorda. Käsitlemist nõuavad aga teine ja neljas eeldus.
Teise eelduse puhul võib tekitada küsimusi asjaolu, et seadusandja oli 2008. a jõustunud tulumaksuseaduse muudatustes sätestanud iga aasta jaoks eraldi maksumäära. Sellest tulenevalt saaks kiuslikult väita, et isikutel saab tekkida õiguspärane ootus näiteks vaid juba käimasoleva aasta tulumaksumäära kehtimajäämise suhtes ning ehk ka vahetult järgnevaks aastaks sätestatud tulumaksumäära püsimajäämise suhtes. Samas ei eksisteerinud isikutel 2008. a lõpus õiguspärast ootust 2010. ja 2011. aastaks kehtestatud tulumaksumäärade püsimajäämise suhtes. Pidades silmas ülalpool analüüsitud 1994. a Riigikohtu lahendi loogikat, tuleb asuda seisukohale, et selline vaenulik lähenemine pole põhjendatud. Seda põhjusel, et isikud võtavad endale sageli pikemaajalisi finantskohustusi kestusega üle ühe aasta. Seega, kui 2008. aastal jõustusid tulumaksumäära vähendavad sätted, mis reguleerivad kõnealust valdkonda kuni 2011. a lõpuni, tekkis isikutel kindlus, et maksumäär jääb vähemalt 2011. a lõpuni sellisena kehtima, ning sellest lähtudes võeti endale kohustusi (näiteks autoliising). Olukord, kus seadusandja muudab varem lubatud maksumäära, võib panna käesoleval juhul auto liisinud isiku samamoodi keerulisse olukorda nagu 1994. a Riigikohtu lahendis mainitud talupidajad.
Et õiguspärase ootuse tekkimise esimesed kolm eeldust on täidetud, analüüsitakse alljärgnevalt neljanda eelduse, ülekaaluka avaliku huvi puudumise esinemist. Kuna ülalpool viidatud 1994. a Riigikohtu lahendis selle eelduse esinemist peaaegu ei analüüsitud, piirdudes vaid tõdemusega, et riigi sõnamurdlik käitumine ei ole aktsepteeritav, võib kõigepealt küsida, kas tähtajaliselt kehtestatud maksumäära langetamise puhul saab üldse eksisteerida piisavalt kaalukat avalikku huvi. Nii kaine mõistus kui ka kohtupraktikas avaldatud seisukohad viitavad sellele, et piisavalt kaaluka avaliku huvi puhul on seadusandjal õigus murda ka tähtajalisena antud lubadusi. Olukorras, kus isikute õiguspärast ootust rikkuva seadusemuudatuseta satuks ohtu põhiseaduslik kord ise, kaotab õiguspärase ootuse iga hinna eest kaitsmine oma mõtte. Analoogia korras saab siinkohal viidata Riigikohtu poolt 23.02.2009 tehtud otsusele 3-4-1-18-08 Riigikogu palkade muutmise küsimuses. Selles otsuses leiab Riigikohus, et ehkki põhiseaduse § 75 sisaldab keeldu, mille kohaselt ei tohi praegune Riigikogu koosseis enda palgatingimusi muuta, võivad esineda ülekaalukad asjaolud, mis seda siiski tingida võivad ning mille puhul oleks keelust üleastumine põhiseadusega kooskõlas. Konkreetsemalt võiks Riigikohtu arvates olla sellisteks põhjusteks näiteks hüperinflatsioon või sõjaseisukord.
Erinevalt küsimusest, kas tähtajalise soodustuse ennetähtaegne lõpetamine on piisava avaliku huvi korral võimalik, millele sai anda ühese vastuse, pole võimalik selgelt piiritleda juhtumeid, mis võivad sellist ülekaalukat avalikku huvi kujutada. Viidatud 2009. a Riigikohtu otsuses leiti näiteks, et viitamine raskele majandusolukorrale poole piisav alus, mis annaks Riigikogule õiguse minna mööda põhiseaduse §-s 75 sisalduvast keelust. Ehkki mainitud paralleeli ei saa kanda otse üle isikute õiguspärase ootuse rikkumisele tulumaksumäära tõstmisel, viitab see asjaolule, et pigem peab tegemist olema tõepoolest erakordse sündmusega. Lihtne majanduslangus iseenesest pole erakordseks sündmuseks, kuna majanduse tsükliline iseloom on üldteada. Samas, kui langus võtab kriisi mõõtmed, võib olukord olla teine. Äärmiselt negatiivne olukord majanduses võib väljenduda ka muus kui Riigikohtu poolt viidatud hüperinflatsioonis.
Ülekaaluka avaliku huvi tuvastamisel tekib kokkupuude ka proportsionaalsuse põhimõttega. Nimelt on seadusandjal üldjuhul võimalus valida erinevaid käitumisviise, kuidas oma eesmärke saavutada. Riigile rahaliste vahendite juurdehankimiseks on näiteks võimalus tõsta makse või müüa hoopis riigile kuuluvat vara. Muidugi on võimalik, et olukord on nii halb, et riik peab eelarve päästmiseks tegema mõlemat, kuid isikute õiguspärase ootuse rikkumisele tuleks eelistada muid, pehmemaid vahendeid.
Seadusandja põhjendused
Et käesolevas artikli vaatluse all olevate tulumaksuseaduse muudatuste üle pole Riigikohtus toimunud põhiseaduslikkuse järelevalvemenetlust, mille raames võiks seadusandja esitada oma otsuste õigustamiseks lisapõhjendusi, tugineb järgnev käsitlus üksnes analüüsitavate sätete aluseks olevas seaduseelnõus toodud põhjendustele. Seega pole välistatud, et tegeliku kohtuvaidluse puhul võib seadusandja esitada uusi põhjendusi, mis võivad muuta siinseid järeldusi.
Esimese tähelepanuväärse asjaoluna ilmneb seaduseelnõu seletuskirjast, et selle koostajad viitavad Riigikohtu seisukohale seoses olemasoleva regulatsiooni n-ö mittekivinenud iseloomuga. Seega käsitavad eelnõu koostajad 2008. a jõustunud tulumaksuseaduse muudatusi, mille alusel sätestati tulumaksumäärad kuni 2011. a lõpuni, mittetähtaegset soodusolukorda loovatena. Nagu ülalpool esile toodud, on selline käsitus ekslik ning on tõenäoliselt üheks põhjuseks, miks seadusandja ülekaaluka avaliku huvi kirjeldamisega eriti pingutanud pole.
Esimese põhjendusena viitavad eelnõu koostajad asjaolule, et maksutõus on tegelikult kõigi isikute erahuvides, sest vastasel juhul väheneks riigi pakutavate avalike teenuste kättesaadavus. Selline käsitus on vastuolus õiguspärase ootuse põhimõtte olemusega, sest sellisel juhul võiks riik tõsta maksukoormust piiramatult ja alati. Isikute erahuviks on siiski madal maksukoormus ning avalikuks huviks rahaliste vahendite hankimine riigi toimimise jaoks. Siinkohal tuleb tähele panna, et selleks on ka muid võimalusi peale tulumaksumäära tõstmise, näiteks riigivara müük või laenu võtmine.
Teiseks viidatakse eelnõu seletuskirjas, et maksud on riigieelarve tulupoolt enim mõjutav allikas, mistõttu saab seda meedet kasutades eelarve kõige hõlpsamini tasakaalu. Samuti väidetakse, et mainitud vahendi kasutamine on põhjendatud, kuna kõik muud sama kaaluga eelarvetasakaalu saavutamise võimalused on ammendunud. Neid väiteid pole aga faktidele või analüüsidele viidates põhjendatud, mistõttu on võimatu kontrollida nende tõelevastavust. Samas on teada, et ühte võimalikku varianti – laenu võtmist – ei olnud riik 2009. a jõustunud tulumaksuseaduse muudatuste menetlemise ajal kasutanud.
Kokkuvõttes tuleb seega möönda, et seadusandja poolt eelnõu seletuskirjas toodud põhjenduste alusel pole võimalik ülekaalukat avalikku huvi tuvastada, mistõttu tuleb ilma seadusandja võimalikke lisaselgitusi teadmata asuda seisukohale, et alates 2009. aastast on tulumaksumäära sõnamurdliku tõstmisega rikutud isikute õiguspärast ootust.
Tavaliselt peetakse õigusselguse põhimõtte all silmas seda, et õigusaktide sisu peab olema selle adressaadile selge ja üheselt mõistetav. Lisaks sellele on Riigikohus sisustanud õigusselguse põhimõtet ka nõudega, et isikutele peab jääma uue õigusliku regulatsiooniga kohanemiseks mõistlik tähtaeg, mille jooksul saaks nad tulevikus jõustuvaid muudatusi silmas pidades vajaduse korral oma elu ümber kujundada.
Riigikohus on senises praktikas (02.12.2004 otsus nr 3-4-1-20-04) sisustanud uuest regulatsioonist etteteatamise aja küsimust normi adressaatide jaoks rangelt, leides, et põhiseaduses ette nähtud 10-päevane tähtaeg seaduse Riigi Teatajas avaldamise ning jõustumise vahel on üldjuhul piisavalt pikk. Pikema tähtaja nõuet võiks põhjendada vaid erakorralised sündmused, nagu mingi õigusharu terviklik reform. Seejuures tuleb lisaks analüüsida kahte aspekti. Esiteks, millal avaldab vaatlusalune koormav seadusemuudatus selle adressaatidele tegelikku mõju? Teiseks, mil määral eksisteeris isikutel õiguspärane ootus olemasoleva olukorra püsimajäämise suhtes?
Kõnealused tulumaksuseaduse muudatused avaldati Riigi Teatajas 09.12.2008. Seega jäi muudatuste Riigi Teatajas avaldamise ning jõustumise vahele 22 päeva, mis on pikem periood kui põhiseaduses ette nähtud 10 päeva. Samas on käesoleva juhtumi asjaolud erinevad võrreldes Riigikohtu lahendiga, milles leiti, et 10 päeva on muudatustega kohanemiseks üldjuhul piisav aeg. Esiteks, tegemist on riigi poolt tähtaegselt antud lubadusega. Teiseks, selle mõju normi adressaatidele on vahetu, st pole vaja vastu võtta täiendavaid rakendusakte vms, et normi päriselt ellu rakendada. Kolmandaks, isikutel polnud ka seadusandja varasematest signaalidest võimalik järeldada, et tulumaksumäära tõstmine leiab igal juhul aset ning sellest lähtudes oma elu ümber korraldada, kuna meedias käsitlesid võimuorganite esindajad erinevaid lahendusvariante.
Arvestades, et tulumaksuseaduse muudatused hakkasid isikuid mõjutama kohe alates 01.01.2009, jäi elukorralduse muutmiseks aega maksimaalselt 22 päeva. Seejuures jäid selle ajavahemiku sisse jõulupühad, mille puhul ei saa eeldada, et inimesed pühendaksid selle aja tulumaksuseaduse muudatustega kohanemiseks. Niisiis jäi isikutel muudatustega kohanemiseks tegelikkuses alla 20 päeva. Seega rikuvad sellisel moel vastu võetud tulumaksumäära muudatused õigusselguse põhimõtet. Arusaamatuste vältimiseks olgu siinkohal esile toodud, et õigusselguse põhimõttega seonduv puudutab vaid muudatusi 2009. aasta tulumaksumäära muutmise regulatsioonis. 2010. aasta muudatustega kohanemiseks jääb normi adressaatidele aega üle aasta, mis on rohkem kui piisav aeg kõnealuste muudatustega kohanemiseks.
Pidades silmas, et 2009. a jõustunud tulumaksumäära tõstvad seadusemuudatused on tõenäoliselt põhiseadusega vastuolus, on igal maksumaksjal, kes soovib oma õigusi kaitsta, soovitatav pöörduda vastava ala spetsialisti poole, kuna sellega seonduvad menetluslikud küsimused on sama nüansirohked nagu käesolevas artiklis käsitletud teema. Samuti saab esile tuua, et ülaltoodud käsitlus kehtib ka seoses maksuvaba tulu regulatsiooni halvendamisega seadusandja poolt alates 01.01.2009.

matches:
§ 113
Riigikohus
Riigikohus
Riigikohus
§ 75
Riigikohus
Riigikohus


text:
3-3-1-31-12 Riigikohus 03.10.2012
Vaidluse all oleva individuaalse täitmiskava kinnitamise hetkel (14. aprillil 2010) kehtinud Justiitsministri 14. mai 2008. a määruse nr 21 "Kinnipeetava individuaalse täitmiskava koostamise ja rakendamise juhendi" § 1 lg 3 p 10 sõnastus on ebaõnnestunud, kuna võimaldab tõlgendada normi kitsalt ka nii, et täitmiskava kehtivuse eelduseks on kinnipeetava nõustumine täitmiskava tingimustega. Nõuet, et täitmiskava peab sisaldama muu hulgas kinnipeetava nõusolekut, ei saa tõlgendada sedavõrd kitsalt, et nõusoleku puudumisel on täitmiskava kinnitamine õigusvastane. Nimetatud nõudega peetakse silmas siiski üksnes kinnipeetava täitmiskava tingimustest informeerimist. Vastupidine tõlgendus ei ühtiks täitmiskava eesmärkidega ning tähendaks, et kinnipeetavatel oleks sisuliselt täitmiskava kinnitamise pädevus. See aga ei saa ilmselgelt langeda kokku karistuse täideviimise eesmärkide ja seadusandja tahtega. Kehtivas juhendis on vastava sätte sõnastust ka korrigeeritud ning juhendi § 1 lg 3 p 10 on sõnastatud nii, et täitmiskava peab sisaldama kinnipeetava allkirja tutvumise kohta ja kuupäeva.
Põhiseaduse § 37 esimeses lauses on sätestatud õigus haridusele. VangS § 34 lg 1 ja § 35 lg 2 annavad kinnipeetavale võimaluse omandada üldkeskharidus ning VangS § 34 lg-st 6 tuleneb vangla kohustus aidata kaasa kinnipeetava hariduse omandamisele.
Kinnipeetaval ei ole võimalik jätkata õpinguid üldkeskhariduse omandamiseks, kui tema individuaalses täitmiskavas (ITK-s) ei ole märget üldkeskhariduse omandamise jätkamise kohta. Kinnipeetavale hariduse omandamise võimaldamine on vangla kaalutlusotsus. Kui kinnipeetava eelnevas ITK-s oli õppimisvõimalus ette, siis on vanglal kohustus kaaluda, kas selle muutmiseks esinevad olulised vajadused ning kas muudatus kaalub üles kinnipeetava õiguse jätkata juba alustatud õpinguid. Piisav ei ole põhjendus, et kinnipeetav on juba omandanud põhihariduse, kui vanglal ei ole etteheiteid tema õppetulemustele ning ei ole k viidatud, et üldkeskhariduse omandamise tagamine oleks keeruline või raskendatud, näiteks rahaliste vahendite vähesuse, turvariskide, õppedistsipliini rikkumiste vms tõttu.Täitmiskava kinnitades seob vangla end selles kirjeldatud täideviimisprogrammiga ja üldjuhul jääb programm kehtima ka kinnipeetava ümberpaigutamisel teise vanglasse. Hariduse omandamine ei suurenda iseenesest kinnipeetava ohtlikkust võrreldes tööleasumisega. Vastupidisele seisukohale asumiseks peaksid esinema erandlikud asjaolud.

matches:
Riigikohus
§ 1
§ 1
§ 37
§ 34
§ 35
§ 34


Määrus kehtestatakse «Tagatisfondi seaduse» (RT I 2002, 23, 131; 57, 357) § 42 lõike 3, § 53 lõike 6 ja § 54 lõike 2 alusel
(3) Korda ei kohaldata sellistele krediidiasutustele, fondivalitsejatele ning seaduse § 45 lõikes 2 sätestatud välisriikide krediidiasutuste ja fondivalitsejate filiaalidele, kes ei osuta seaduse § 43 lõikes 2 nimetatud investeerimisteenuseid.
1) väärtpaber vastavalt «Väärtpaberituru seaduse» (RT I 2001, 89, 532; 2002, 23, 131; 63, 387) § 2 lõikele 1;
3) tuletisväärtpaber vastavalt «Väärtpaberituru seaduse» § 2 lõikele 2;
4) reguleeritud väärtpaberiturg (edaspidi reguleeritud turg) vastavalt «Väärtpaberituru seaduse» §-le 3;
OSAMAKSE SUURUSE MÄÄRAMINE
2) tehingute käibeid, mille esemeteks on tuletisväärtpaberid (välja arvatud optsioonide preemiate käibeid);
5) aktsiakapitali suurendamisel või vähendamisel, väärtpaberite nimiväärtuse muutmisel, väärtpaberitest tulenevate väljamaksete (intressid ja dividendid) tegemisel, väärtpaberite konverteerimisel ja muude selliste tehingute teostamisel tekkivaid käibeid, millega ei kaasne investeerimisasutuse poolt klientidega toimuvaid väärtpaberite ostu- ja müügitehinguid.
(2) Lõikes 1 nimetatud investeeringu maht eelneva kvartali tööpäevade keskmise valitsetavate raha ja väärtpaberite summaarse turuväärtuse alusel leitakse järgnevalt:
1) kvartali iga tööpäeva lõpu seisuga väärtpaberiportfelli valitsemiseks investeerimisasutuse käsutuses olev klientide raha jääk ja väärtpaberite turuväärtus liidetakse;
2) käesoleva lõike punkti 1 alusel arvutatud summad liidetakse ja jagatakse kvartali tööpäevade arvuga.
3) investeerimisasutuse kliendi nimel ja arvel Eesti Väärtpaberite Keskregistris avatud väärtpaberikontodel hoitavaid investeeringuid, mis vastavalt seaduse § 44 lõikele 2 ei kuulu Fondi poolt tagamisele.
(2) Lõikes 1 nimetatud investeeringu maht eelneva kvartali tööpäevade keskmise hoitavate väärtpaberite turuväärtuse alusel leitakse järgnevalt:
1) kvartali iga tööpäeva lõpu seisuga klientide jaoks hoitavate väärtpaberite turuväärtused liidetakse;
INVESTEERINGU VÄÄRTUSE MÄÄRAMINE
(3) Tuletisväärtpaberi väärtuseks on selle turuväärtuse ning lepingulise väärtuse positiivne vahe. Ostetud müügioptsiooni puhul on tuletisväärtpaberi väärtuseks täitmishinna ja alusvara turuhinna vahe, ostetud ostuoptsiooni puhul alusvara turuhinna ja täitmishinna vahe. Negatiivse vahe puhul on optsiooni väärtuseks null.


Välismaa äriühingu filiaal | Justiitsministeerium
Avaleht Välismaa äriühingu filiaal
Filiaal tuleb kanda äriregistrisse, kui ta tahab Eestis oma nimel püsivalt pakkuda kaupu ja teenuseid.
Filiaali ei loeta juriidiliseks isikuks. Filiaali kohustuste eest vastutab välismaa äriühing.
Filiaalil võib olla üks kuni mitu juhatajat. Filiaali juhataja vastutab isiklikult kahju eest, mida ta juhatajana põhjustas (analoogselt äriühingu juhatuse liikmetega, äriseadustiku § 385 lg 5 ja § 315).
Välismaa äriühingul saab Eestis olla vaid üks filiaal.
Filiaali kohta tuleb pidada eraldi raamatupidamist raamatupidamise seaduse alusel.
Filiaal kustutatakse registrist, kui ta ei esita ettenähtud aruandeid (äriseadustiku § 388) või kui tal ei ole juhatajat (äriseadustiku § 390 lg 1 p 3).
2. Notar on ettevõtja ja registriosakonna vahendaja
Teil on õigus nõuda notarilt, kes tõestas või kinnitas kandeavalduse, et ta esindaks Teid asjaajamises kohtu registriosakonnas, sh edastaks dokumente (vt lisaks notariaadiseaduse § 30 lg 2-21 ja § 33 lg 1).
Notaril on osalejate taotlusel õigus ja kohustus koostada ja edastada rahvastikuregistrile elukohaandmete muutmise teade ja notariaadimäärustiku lisas 1 nimetatud tegevusloa, litsentsi ja registreeringu taotlus (notariaadimäärustiku § 37).
Kui Te soovite, et avalduse tõestaks notar, siis hõlmab tõestamistasu konsultatsiooni, avalduse projekti koostamist ja infot selle kohta, palju tuleb riigilõivu maksma.
Kohtu registriosakonnale tegemiseks esitatud avaldus peab olema notariaalselt kinnitatud või esitatud digiallkirjastatult ettevõtjaportaali kaudu.
Allkirju ja ärakirju võib kinnitada ka konsulaaresindaja ja pädev välismaine ametiisik, kui tema volitusi kinnitatakse legaliseerimisega või apostilliga.
Ülekannet tehes märkige kindlasti filiaali ärinimi ja registrikood, kelle eest lõiv tasuti, koos toimingu nimetusega (nt ABC123 OY Eesti filiaal äriregistri kanne). Asutamise puhul näidake maksekorraldusel ära ka notariaalse asutamistehingu tõestamistoimingu number (see number on kirjas asutamislepingu notariaalaktis või notariaalmärkes). Lõivude tasumisel tuleb kasutada äriregistri ettevõtjaportaalist, e-notarist või kohtu registriosakonnast saadud viitenumbrit. Viitenumbrit ei pea kasutama, kui riigilõiv tasutakse enne toimingu tegemise taotlemist..
Kandedokumendid välismaa äriühingu filiaali äriregistrisse kandmiseks tuleb tuua kohtu registriosakonda või saata sinna postiga, elektrooniliselt või notari kaudu. Filiaali aadress peab vastama äriseadustiku § 62 lõigete 5 ja 5.1 nõuetele.
Äriregistrisse kandmisel teatab filiaal registrit pidavale kohtule oma kavandatud põhitegevusala. Selle muutumisel tuleb registrit pidavale kohtule teatada uus tegevusala. Uuest tegevusalast võib teatada elektrooniliselt ettevõtjaportaali kaudu või kirjalikult. Tegevusala ei saa vabalt sõnastada, vaid see tuleb näidata vähemalt Eesti majanduse tegevusalade klassifikaatori neljanda taseme järgi sõnastatult. Äriregistrisse saab kanda vaid ühe tegevusala (põhitegevusala).
4. Registrimenetlus
Kui Te ei oska mõnd juriidilist küsimust lahendada, siis pöörduge notari poole (tehingu tõestamise piires on nõustamine tasuta) või kasutage advokaadi vm õigusnõustaja abi. Registriosakond kui kohtuasutus õigusabi ei anna.
Vastuvõetud dokumendid vaatab kohus läbi tavamenetluses viie tööpäeva jooksul, kiirmenetluses hiljemalt järgmisel tööpäeval. Filiaali ei saa kiirmenetluses äriregistrisse kanda, küll aga saab kiirmenetluses tema andmeid muuta.
Kande tegemisest teavitatakse teid ja teid esindavat notarit registrikaardi kehtivate andmetega kinnitamata väljatrüki edastamisega. Kande ja kandemääruse tegemist saate jälgida äriregistri lihtpäringu rubriigi „Menetlusteave“ kaudu.
5. Notari tasu filiaalide toimingute eest
dokumendi ärakirja (sh digidokumendi ärakirja) või väljavõtte, samuti väljatrüki kinnitamine – 3,19 eurot lehekülg, kuid kokku mitte rohkem kui 31,95 eurot;
filiaalile tema kohta tehtud kandeotsuse või kohtumääruse notaribüroost väljastamine on ilma notaritasuta.
6. Riigilõiv filiaalide registritoimingute eest
filiaali registrisse kandmise eest 145 eurot
andmete muutmise eest 18 eurot
äriregistrist kustutamine on ilma lõivuta. Samuti on lõivuvaba aadressi muutmine (kui omavalitsusüksus ei muutu) ning surnud isiku andmete registrist kustutamine
kohtumääruse peale määruskaebuse esitamisel 50 eurot.
7. Muud dokumendid, mis tuleb esitada kohtu registriosakonda
(lisatakse toimikusse, registrisse kannet ei tehta, riigilõivu ei võeta, esitamata jätmine on karistatav)
välismaa äriühingu filiaali juhataja peab ühe kuu jooksul arvates äriühingu majandusaasta aruande kinnitamisest või seitsme kuu jooksul arvates majandusaasta lõppemisest esitama filiaali asukoha äriregistrile äriühingu audiitorkontrolli läbinud ja kinnitatud majandusaasta aruande. Aruande esitamise nõuet ei kohaldata Euroopa Majanduspiirkonna lepinguriigi äriühingutele, kelle majandusaasta aruannet ei pea asukohariigi õigusaktide kohaselt avalikustama. Aruanne tuleb esitada aruande koostamise ja esitamise keskkonnas. Kinnitatud aruanne tuleb esitada PDF-vormingus.
filiaali juhtaja on kohustatud teatama äriühingu pankrotimenetluse või likvideerimise alustamisest 14 päeva jooksul.
8. Tuletame meelde
Filiaali juhataja, kellel puudub rahvastikuregistris registreeritud elukoht, peab registripidajale esitama oma aadressi ja teavitama viivitamatult oma aadressi muutumisest.
Filiaal võib lisaks oma aadressile teatada registripidajale ühe isiku Eesti aadressi, millele kohus saab sellele isikule filiaali menetlusdokumente kätte toimetada. Nimetatud aadress kantakse registrikaardile. Kui vähemalt poolte juhatajate elukoht ei ole Eestis, mõnes teises Euroopa Majanduspiirkonna liikmesriigis või Šveitsis (võimalik alates 1.1.2011), peab välismaa äriühing sellise isiku nimetama.
Tegevusala kajastamine äriregistris ei anna Teile automaatselt õigust sellega tegelemiseks, kui eriseadus esitab täiendavaid nõudeid (näiteks ühistranspordiseadus nõuab ühistranspordi- või taksoveoluba jne).
Kohtu registriosakonnale ebaõigete andmete esitamise või ettenähtud andmete esitamata jätmise eest võib karistada filiaali igat juhatajat eraldi rahatrahviga 200 eurot kuni 3200 eurot. Trahvimist võib korrata seni, kuni puudus on kõrvaldatud.
Kohtu registriosakonnale või notarile tahtliku valeandmete esitamise eest võib karistada kriminaalkorras rahalise karistuse või vangistusega.
Kui Te olete kande tegemiseks dokumendid kohtu registriosakonnale esitanud, siis võite Te kuni kande või kandemääruse tegemiseni ümber mõelda ja esitada avalduse tagasivõtmise avalduse (näidates ära tagasivõtmise põhjuse). Sel juhul registrikannet ei tehta, kuid esitatud dokumente ja makstud riigilõivu ei tagastata.