text:
19. aprill 2016 ( *1 )
„Eelotsusetaotlus — Sotsiaalpoliitika — Euroopa Liidu põhiõiguste harta — Direktiiv 2000/78/EÜ — Vanuse alusel diskrimineerimise keelu põhimõte — Direktiiviga vastuolus olevad siseriiklikud õigusnormid — Eraõigusliku isiku võimalus nõuda, et tuvastataks riigi vastutus liidu õiguse rikkumise eest — Kohtuvaidlus eraõiguslike isikute vahel — Erinevate õiguste ja põhimõtete kaalumine — Õiguskindluse ja õiguspärase ootuse kaitse põhimõte — Siseriikliku kohtu roll”
Dansk Industri (DI), kes tegutseb Ajos A/S nimel, advokat M. Eisensee,
Karsten Eigil Rasmusseni pärijad, advokat A. Andersen,
Taani valitsus, esindajad: J. Bering Liisberg ja M. Wolff,
Saksamaa valitsus, esindaja: B. Beutler,
Madalmaade valitsus, esindajad: M. Bulterman ja M. Gijzen,
Euroopa Komisjon, esindajad: M. Clausen ja D. Martin,
Eelotsusetaotlus käsitleb seda, kuidas tõlgendada esiteks nõukogu 27. novembri 2000. aasta direktiivi 2000/78/EÜ, millega kehtestatakse üldine raamistik võrdseks kohtlemiseks töö saamisel ja kutsealale pääsemisel (EÜT L 303, lk 16; ELT eriväljaanne 05/04, lk 79), artikli 2 lõiget 1 ja lõike 2 punkti a ja artikli 6 lõiget 1 ning teiseks vanuse alusel diskrimineerimise keelu põhimõtet, õiguskindluse põhimõtet ja õiguspärase ootuse kaitse põhimõtet.
Taotlus on esitatud Dansk Industri (DI), kes tegutseb Ajos A/S nimel (edaspidi „Ajos“), ning K. E. Rasmusseni pärijate vahelises kohtuvaidluses seoses Ajosi keeldumisega maksta K. E. Rasmussenile töölepingu ülesütlemise hüvitist.
Direktiivi 2000/78 artikli 1 kohaselt on direktiivi eesmärk „kehtestada üldine raamistik, et võidelda usutunnistuse või veendumuste, puude, vanuse või seksuaalse sättumuse alusel diskrimineerimise vastu töö saamisel ja kutsealale pääsemisel ning tagada liikmesriikides võrdse kohtlemise põhimõtte rakendamine“.
Direktiivi artiklis 2 on sätestatud:
peetakse otseseks diskrimineerimiseks seda, kui ükskõik millisel artiklis 1 nimetatud põhjusel koheldakse ühte inimest halvemini, kui on koheldud, koheldakse või võidakse kohelda teist inimest samalaadses olukorras;
Direktiivi artikkel 6 on sõnastatud järgmiselt:
tööle ja kutseõppele pääsemise, töö saamise ja kutsealale pääsemise ning töölt vabastamise ja palga eritingimuste kehtestamine noortele, vanematele töötajatele ja hooldamiskohustusi täitvatele isikutele, et edendada nende kutsealast integreerimist või tagada nende kaitse;
vanuse, töökogemuse või teenistusalase vanemusega seotud tööle pääsemise või teatavate töösoodustuste miinimumtingimuste kehtestamine;
Tööandjate ja töötajate vahelisi õigussuhteid reguleeriva seaduse (lov om retsforholdet mellem arbejdsgivere og funktionærer (funktionærloven) põhikohtuasjas kohaldatava redaktsiooni (edaspidi „töötajate seadus“) § 2a sätestab töölepingu ülesütlemise erihüvitise kohta järgmist:
Eelotsusetaotluse esitanud kohus täpsustab, et Taani Kuningriik võttis direktiivi 2000/78 üle 7. aprilli 2004. aasta seadusega nr 253, millega muudetakse seadust diskrimineerimiskeelu kohta tööturul (lov nr. 253 om ændring af lov om forbud mod forskelsbehandling på arbejdsmarkedet m.v.) ja 22. detsembri 2004. aasta seadusega nr 1417, millega muudetakse seadust diskrimineerimiskeelu kohta tööturul (lov nr. 1417 om ændring af lov om forbud mod forskelsbehandling på arbejdsmarkedet m.v.).
Muudetud redaktsioonis 7. aprilli 2004. aasta seaduse nr 253 (edaspidi „diskrimineerimisvastane seadus“) § 1 lõikes 1 on sätestatud:
Diskrimineerimisvastase seaduse § 2 lõikes 1 on sätestatud:
60aastase K. E. Rasmusseni töölepingu ütles tema tööandja Ajos üles 25. mail 2009. Mõned päevad hiljem esitas K. E. Rasmussen Ajosele lahkumisavalduse ning nad leppisid kokku, et ta lahkub töölt 2009. aasta juunikuu lõpus. K. E. Rasmussen asus seejärel tööle teises ettevõttes.
Eelotsusetaotluse esitanud kohus märgib, et kuna K. E. Rasmussen oli Ajoses töötanud alates 1. juunist 1984, oli tal töötajate seaduse § 2a lõike 1 kohaselt põhimõtteliselt õigus töölepingu ülesütlemise hüvitisele kolme kuu töötasu ulatuses. Sellegipoolest, kuna ta oli töölt lahkumise ajaks saanud 60aastaseks ja tal oli õigus tööandja makstavale vanaduspensionile vastavalt pensioniskeemile, millega ta oli liitunud enne 50aastaseks saamist, ei võimaldanud selle seaduse § 2a lõige 3, nii nagu seda on väljakujunenud siseriiklikus kohtupraktikas tõlgendatud, niisugust hüvitist nõuda, kuigi ta jäi pärast Ajosest lahkumist tööturule.
Märtsis 2012 esitas ametiühing Dansk Formands Forening K. E. Rasmusseni nimel Ajose vastu nõude töölepingu ülesütlemise hüvitise saamiseks kolme kuu töötasu ulatuses vastavalt töötajate seaduse § 2a lõikele 1. Seejuures tugines ametiühing Euroopa Kohtu 12. oktoobri 2010. aasta otsusele Ingeniørforeningen i Danmark (C‑499/08, EU:C:2010:600).
Sø- og Handelsretten (merendus- ja kaubandusasju lahendav kohus) rahuldas 14. jaanuaril 2014 nõude, mille olid esitanud K. E. Rasmusseni nimel tema pärijad ning milles paluti välja maksta kõnealune töölepingu ülesütlemise hüvitis. Kohus otsustas, et kohtuotsusest Ingeniørforeningen i Danmark (C‑499/08, EU:C:2010:600) tuleneb, et töötajate seaduse § 2a lõige 3 on vastuolus direktiiviga 2000/78, ning tuvastas, et § 2a varasem siseriiklik tõlgendus on vastuolus liidu õiguse üldpõhimõttega, mis keelab vanuse alusel diskrimineerimise.
Ajos esitas selle kohtuotsuse peale Højesteretile (kõrgeim kohus) apellatsioonkaebuse, väites, et töötajate seaduse § 2a lõike 3 tõlgendus, mis on kohtuotsuses Ingeniørforeningen i Danmark (C‑499/08, EU:C:2010:600) tõlgendatud sätetega kooskõlas, on sellele vaatamata contra legem. Ta kinnitab samuti, et nii selge ja üheti mõistetava normi nagu selle seaduse § 2a lõige 3 kohaldamisest ei saa keelduda liidu õiguse üldpõhimõtteks oleva vanuse alusel diskrimineerimise keelu alusel, kuna siis on oht rikkuda õiguskindluse ja õiguspärase ootuse kaitse põhimõtet.
Tuletades meelde, et antud juhul on tegemist eraõiguslike isikute vahelise vaidlusega, mille raames ei ole võimalik tunnustada direktiivi 2000/78 sätete vahetut õigusmõju, ning et töötajate seaduse § 2a lõike 3 liidu õigusega kooskõlaline tõlgendamine oleks vastuolus siseriikliku kohtupraktikaga, soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus teada, kas töötaja võib tugineda liidu õigusest tulenevale vanuse alusel diskrimineerimise keelu üldpõhimõttele eraõigusliku tööandja vastu, et viimane maksaks töölepingu ülesütlemise hüvitist, nagu see on ette nähtud Taani õiguses, isegi kui tööandja on vastavalt siseriiklikule õigusele selle maksmisest vabastatud. Käesolevas asjas tekib ka küsimus, mil määral saab liidu õiguse kirjutamata põhimõte takistada eraõiguslikku tööandjat tuginemast selle põhimõttega vastuolus olevale siseriiklikule õigusnormile.
Eelotsusetaotluse esitanud kohtu hinnangul on selle analüüsi tegemiseks vaja teada, kas vanuse alusel diskrimineerimise keelu üldpõhimõttel on sama sisu ja sama ulatus kui direktiivil 2000/78 või kas direktiivis on ette nähtud ulatuslikum kaitse vanuse alusel diskrimineerimise eest.
Juhul kui direktiiv ei peaks andma ulatuslikumat kaitset kui vanuse alusel diskrimineerimise keelu üldpõhimõte, siis tekib veel küsimus, kas seda põhimõtet võib, nagu see ilmneb kohtuotsustest Mangold (C‑144/04, EU:C:2005:709) ja Kücükdeveci (C‑555/07, EU:C:2010:21), otse kohaldada eraõiguslike isikute vahelistele suhetele, ning millisel viisil tuleb selle põhimõtte kohaldamist kaaluda võrreldes õiguskindluse põhimõttega ning sellega seotud õiguspärase ootuse kaitse põhimõttega.
Eelotsusetaotluse esitanud kohus palub lisaks selgitada, kas niisuguses olukorras nagu tema menetletavas asjas on liidu õiguse kohaselt siseriiklikul kohtul võimalik kaaluda ühelt poolt vanuse alusel diskrimineerimise keelu üldpõhimõtet ning teiselt poolt õiguskindluse põhimõtet ja õiguspärase ootuse kaitse põhimõtet ning jõuda järeldusele, et vanuse alusel diskrimineerimise keelu üldpõhimõte peab taanduma õiguskindluse põhimõtte ees, mistõttu kooskõlas siseriikliku õigusega vabastatakse tööandja kohustusest tasuda töölepingu ülesütlemise hüvitist.
Sellega seoses palub eelotsusetaotluse esitanud kohus veel selgitada, kas asjaolu, et töötaja saab vajaduse korral nõuda Taani riigilt hüvitist Taani õigusnormide vastuolu tõttu liidu õigusega, tuleb nende põhimõtete kaalumisel arvesse võtta.
Neil asjaoludel otsustas Højesteret (kõrgeim kohus) menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused:
Kas liidu õiguse üldpõhimõte, mille kohaselt on keelatud diskrimineerida vanuse alusel, hõlmab ka niisugust skeemi, mis kehtib Taanis ja mille järgi ei ole töötajatel õigust saada töölepingu ülesütlemise hüvitist juhul, kui neil on õigus saada tööandja rahastatavat vanaduspensioni vastavalt pensioniskeemile, millega töötaja on liitunud enne 50aastaseks saamist, olenemata sellest, kas töötaja otsustab jääda tööturule või minna pensionile?
Kas liidu õigusega on kooskõlas, kui töötaja ja eraõigusliku tööandja vahelises kohtuasjas, mille ese on töölepingu ülesütlemise hüvitise maksmine, milleks tööandja ei ole esimeses küsimuses kirjeldatud siseriikliku õiguse alusel kohustatud, kuigi selline lahendus ei ole kooskõlas liidu õigusest tuleneva ülepõhimõttega, et vanuse alusel diskrimineerimine on keelatud, asub Taani kohus seda põhimõtet ja selle vahetut õigusmõju kaaluma õiguskindluse põhimõtte ja sellega seotud õiguspärase ootuse kaitse põhimõttega, ning jõuab kaalumise tulemusel järeldusele, et õiguskindluse põhimõte kaalub üles vanuse alusel diskrimineerimise keelu põhimõtte, ja selle tagajärjel ei pea tööandja siseriikliku õiguse kohaselt maksma töölepingu ülesütlemise hüvitist? Juhiseid palutakse ka selle kohta, kas seik, et olenevalt asjaoludest võib töötaja taotleda riigilt hüvitist sellel alusel, et Taani õigusnormid ei ole liidu õigusega kooskõlas, mõjutab küsimust, kas niisugune kaalumine võib kõne alla tulla?“
Eelotsusetaotluse esitanud kohus, kelle lahendada on eraõiguslike isikute vaheline vaidlus, palub esimese küsimusega sisuliselt selgitada, kas vanuse alusel diskrimineerimise keelu üldpõhimõtet tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus niisugused nagu põhikohtuasjas vaidlusalused õigusnormid, mille järgi ei ole töötajal õigust saada töölepingu ülesütlemise hüvitist juhul, kui tal on õigus saada tööandja rahastatavat vanaduspensioni vastavalt pensioniskeemile, millega töötaja on liitunud enne 50aastaseks saamist, olenemata sellest, kas töötaja otsustab jääda tööturule või minna pensionile.
Sellele küsimusele vastamiseks olgu kõigepealt meenutatud, et vanuse alusel diskrimineerimise keelu üldpõhimõte, mida on direktiivis 2000/78 konkretiseeritud, tuleneb direktiivi põhjenduste 1 ja 4 kohaselt erinevatest rahvusvahelise õiguse aktidest ja liikmesriikide ühistest põhiseaduslikest tavadest (vt kohtuotsused Mangold, C‑144/04, EU:C:2005:709, punkt 74, ning Kücükdeveci, C‑555/07, EU:C:2010:21, punktid 20 ja 21). Veel nähtub Euroopa Kohtu praktikast, et nimetatud põhimõtet, mis on nüüd ette nähtud Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklis 21, tuleb pidada liidu õiguse üldpõhimõtteks (vt kohtuotsused Mangold, C‑144/04, EU:C:2005:709, punkt 75, ning Kücükdeveci, C‑555/07, EU:C:2010:21, punkt 21).
Olgu veel täpsustatud, et direktiiv 2000/78 ise ei sätesta vanuse alusel diskrimineerimise keelu üldpõhimõtet, vaid kõigest konkretiseerib seda põhimõtet tööhõive ja elukutse küsimustes, mistõttu ei ole direktiiviga antud kaitse ulatuslikum kui selle põhimõttega antud kaitse. Euroopa Liidu seadusandja soovis direktiivi vastuvõtmisega määrata kindlaks täpsema raamistiku, et hõlbustada võrdse kohtlemise põhimõtte tegelikku rakendamist ja eeskätt näha ette võimalikud erandid sellest põhimõttest, piiritledes selgemalt nende erandite kohaldamisala.
Viimasena olgu lisatud, et vanuse alusel diskrimineerimise keelu üldpõhimõte on kohaldatav sellisele olukorrale nagu põhikohtuasjas, tingimusel et see olukord jääb direktiivis 2000/78 sätestatud diskrimineerimiskeelu kohaldamisalasse.
Seoses sellega piisab, kui meenutada Euroopa Kohtu varasemat otsust, et kuivõrd palgatöötajate seaduse § 2a lõige 3 jätab töölepingu ülesütlemise erihüvitise saajate hulgast üldiselt välja kõik ühe kategooria töötajad, siis puudutab see seadus nende töötajate töölt vabastamise tingimusi direktiivi 2000/78 artikli 3 lõike 1 punkti c tähenduses (kohtuotsus Ingeniørforeningen i Danmark, C‑499/08, EU:C:2010:600, punkt 21). Järelikult kuuluvad põhikohtuasjas vaidlusalused siseriiklikud õigusnormid liidu õiguse kohaldamisalasse ning sellest tulenevalt ka vanuse alusel diskrimineerimise keelu üldpõhimõtte kohaldamisalasse.
Neil asjaoludel ja arvestades seda, et Euroopa Kohus on juba otsustanud, et direktiivi 2000/78 artiklit 2 ja artikli 6 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus niisugused nagu eelotsusetaotluses viidatud siseriiklikud õigusnormid, mille alusel töötaja, kellel on õigus saada tööandja makstavat vanaduspensioni pensioniskeemi alusel, millega töötaja on liitunud enne 50aastaseks saamist, ei saa ainuüksi eelnimetatud põhjusel töölepingu ülesütlemise erihüvitist, mis on mõeldud ettevõttes üle 12aastast tööstaaži omavate töötajate uue töö leidmise soodustamiseks (kohtuotsus Ingeniørforeningen i Danmark, C‑499/08, EU:C:2010:600, punkt 49), laieneb eelöeldu ka võrdse kohtlemise üldpõhimõttele, mille konkreetne väljendus on vanuse alusel diskrimineerimise keelu üldpõhimõte.
Eeltoodud kaalutlusi arvestades peab esimesele küsimusele vastama, et vanuse alusel diskrimineerimise keelu üldpõhimõtet, nagu seda on konkretiseeritud direktiivis 2000/78, tuleb tõlgendada nii, et ka eraõiguslike isikute vaheliste vaidluste puhul on sellega vastuolus niisugused nagu põhikohtuasjas vaidlusalused õigusnormid, mille järgi ei ole töötajal õigust saada töölepingu ülesütlemise hüvitist juhul, kui tal on õigus saada tööandja rahastatavat vanaduspensioni vastavalt pensioniskeemile, millega töötaja on liitunud enne 50aastaseks saamist, olenemata sellest, kas töötaja otsustab jääda tööturule või minna pensionile.
Teise küsimusega palub eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt selgitada, kas liidu õigust tuleb tõlgendada nii, et see lubab eraõiguslike isikute vahelist vaidlust lahendaval siseriiklikul kohtul, kui siseriikliku sätte vastuolu vanuse alusel diskrimineerimise keelu üldpõhimõttega on tuvastatud, kaaluda seda põhimõtet võrreldes õiguskindluse põhimõtte ja õiguspärase ootuse kaitse põhimõttega ning jõuda järeldusele, et õiguskindluse põhimõte ja õiguspärase ootuse kaitse põhimõte kaaluvad üles vanuse alusel diskrimineerimise keelu üldpõhimõtte. Selles kontekstis soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus veel teada, kas sellisel kaalumisel võib ta võtta või peab võtma arvesse asjaolu, et liikmesriigid on kohustatud hüvitama kahju, mis on tekkinud eraõiguslikel isikutel seetõttu, et niisugune direktiiv nagu direktiiv 2000/78 ei ole nõuetekohaselt üle võetud.
Seoses sellega tuleb kõigepealt meelde tuletada väljakujunenud kohtupraktikat, mille kohaselt on eraõiguslike isikute vahelise vaidluse lahendamisel, milles ilmneb, et käsitletav siseriiklik õigusnorm on vastuolus liidu õigusega, siseriiklike kohtute ülesanne tagada liidu õigusest isikutele tulenevate õiguste kaitse ja liidu õiguse täielik toime (vt selle kohta kohtuotsused Pfeiffer jt, C‑397/01–C‑403/01, EU:C:2004:584, punkt 111, ning Kücükdeveci, C‑555/07, EU:C:2010:21, punkt 45).
Kuigi Euroopa Kohus on seoses eraõiguslike isikute vaheliste vaidlustega järjepidevalt otsustanud, et direktiiv ise ei saa tekitada eraõiguslikule isikule kohustusi ja sellele ei saa järelikult tema vastu tugineda (vt eelkõige kohtuotsused Marshall, 152/84, EU:C:1986:84, punkt 48; Faccini Dori, C‑91/92, EU:C:1994:292, punkt 20, ning Pfeiffer jt, C‑397/01–C‑403/01, EU:C:2004:584, punkt 108), on Euroopa Kohus korduvalt ka otsustanud, et direktiivist tulenev liikmesriigi kohustus saavutada direktiivis ette nähtud eesmärgid ning liikmesriigi kohustus võtta kõik vajalikud üld- või erimeetmed, et tagada selle kohustuse täitmine, on siduv kõigile liikmesriigi võimuorganitele, kaasa arvatud kohtutele vastavalt nende pädevusele (vt selle kohta eelkõige kohtuotsused von Colson ja Kamann, 14/83, EU:C:1984:153, punkt 26, ning Kücükdeveci, C‑555/07, EU:C:2010:21, punkt 47).
Sellest järeldub, et siseriikliku õiguse kohaldamisel peavad siseriiklikud kohtud selle tõlgendamisel võtma arvesse siseriiklikku õigust tervikuna ja kasutama siseriiklikus õiguses tunnustatud tõlgendusmeetodeid, et tõlgendada siseriiklikku õigust võimalikult suures ulatuses direktiivi sõnastust ja eesmärki arvestades, et saavutada direktiivis ette nähtud tulemus ning seeläbi täita ELTL artikli 288 kolmanda lõigu nõudeid (vt eelkõige kohtuotsused Pfeiffer jt, C‑397/01–C‑403/01, EU:C:2004:584, punktid 113 ja 114, ning Kücükdeveci, C‑555/07, EU:C:2010:21, punkt 48).
Euroopa Kohus on siiski täpsustanud, et siseriikliku õiguse kooskõlalise tõlgendamise põhimõttel on teatavad piirid. Siseriikliku kohtu kohustust viidata asjakohaste siseriiklike õigusnormide tõlgendamisel ja kohaldamisel liidu õigusele piiravad õiguse üldpõhimõtted ning see ei või olla aluseks siseriikliku õiguse contra legem tõlgendamisele (vt kohtuotsused Impact, C‑268/06, EU:C:2008:223, punkt 100; Dominguez, C‑282/10, EU:C:2012:33, punkt 25, ja Association de médiation sociale, C‑176/12, EU:C:2014:2, punkt 39).
Selles kontekstis tuleb täpsustada, et kooskõlalise tõlgendamise nõue hõlmab siseriiklike kohtute kohustust vajaduse korral muuta väljakujunenud kohtupraktikat, kui see põhineb siseriikliku õiguse tõlgendusel, mis ei ole kooskõlas direktiivi eesmärkidega (vt selle kohta kohtuotsus Centrosteel, C‑456/98, EU:C:2000:402, punkt 17).
Järelikult ei saa eelotsusetaotluse esitanud kohus asuda põhikohtuasjas õigustatult seisukohale, et tal on võimatu tõlgendada vaidlusalust siseriiklikku sätet kooskõlas liidu õigusega ainuüksi seetõttu, et ta on seda sätet järjepidevalt tõlgendanud viisil, mis ei ole liidu õigusega kooskõlas.
Neile täpsustustele olgu lisatud, et isegi kui eeldada, et siseriiklikul kohtul, kelle lahendada on direktiivis 2000/78 konkretiseeritud vanuse alusel diskrimineerimise keelu üldpõhimõtet puudutav vaidlus, on tõepoolest võimatu siseriiklikku õigust direktiiviga kooskõlaliselt tõlgendada, on ta siiski kohustatud oma pädevuse piires tagama liidu õigusest isikutele tulenevate õiguste kaitse ja liidu õiguse täieliku toime ning jätma vajaduse korral kohaldamata iga siseriikliku õigusnormi, mis võib olla selle põhimõttega vastuolus (kohtuotsus Kücükdeveci, C‑555/07, EU:C:2010:21, punkt 51).
Lisaks nähtub kohtuotsuse Association de médiation sociale (C‑176/12, EU:C:2014:2) punktist 47, et vanuse alusel diskrimineerimise keelu põhimõte annab eraõiguslikele isikutele subjektiivse õiguse, millele saab sellisena tugineda ning mis isegi eraõiguslike isikute vahelistes vaidlustes kohustab siseriiklikke kohtuid jätma selle põhimõttega vastuolus olevad siseriiklikud sätted kohaldamata.
Järelikult on käesolevas asjas eelotsusetaotluse esitanud kohtu ülesanne jätta juhul, kui ta peab vaidlusaluse siseriikliku sätte kooskõlalise tõlgendamise tagamist võimatuks, see säte kohaldamata.
Teiseks, mis puudutab küsimust, millised kohustused tulenevad õiguspärase ootuse kaitse põhimõttest siseriiklikule kohtule, kelle lahendada on eraõiguslike isikute vaheline vaidlus, siis tuleb toonitada, et siseriiklik kohus ei saa viidata sellele põhimõttele, et jätkata sellise siseriikliku õigusnormi kohaldamist, mis on vastuolus vanuse alusel diskrimineerimise keelu üldpõhimõttega, nagu seda on konkretiseeritud direktiivis 2000/78.
Õiguspärase ootuse kaitse põhimõtte kohaldamine eelotsusetaotluse esitanud kohtu kavandatud viisil tähendaks tegelikkuses Euroopa Kohtu antud tõlgenduse ajalise mõju piiramist, sest sellisel juhul ei oleks see tõlgendus põhikohtuasjas kohaldatav.
Väljakujunenud kohtupraktika kohaselt selgitab ja täpsustab tõlgendus, mille Euroopa Kohus talle ELTL artikliga 267 antud pädevust kasutades liidu õigusele annab, vajaduse korral selle õiguse tähendust ja ulatust, nagu seda peab või oleks pidanud mõistma ja kohaldama alates selle jõustumise kuupäevast. Sellest järeldub, et välja arvatud erandlikel asjaoludel, mille esinemist ei ole aga käesolevas asjas väidetud, peab kohus kohaldama nõnda tõlgendatud liidu õigust ka õigussuhetele, mis on tekkinud enne tõlgendamistaotluse kohta tehtud otsust, kui muus osas on täidetud tingimused, mis võimaldavad esitada liidu õiguse kohaldamist puudutava vaidluse pädevatele kohtutele lahendamiseks (vt eelkõige kohtuotsus Gmina Wrocław, C‑276/14, EU:C:2015:635, punktid 44 ja 45 ning seal viidatud kohtupraktika).
Pealegi ei saa õiguspärase ootuse kaitse põhimõttele ühelgi juhul tugineda selleks, et keelduda andmast eraõiguslikule isikule, kelle esitatud hagi tulemusel on Euroopa Kohus tõlgendanud liidu õigust nii, et vaidlusalune siseriiklik õigusnorm on liidu õigusega vastuolus, sellest tõlgendusest tulenevat soodustust (vt selle kohta kohtuotsused Defrenne, 43/75, EU:C:1976:56, punkt 75, ja Barber, C‑262/88, EU:C:1990:209, punktid 44 ja 45).
Mis puudutab eelotsusetaotluse esitanud kohtu küsimust, millest on juttu käesoleva otsuse punktis 19, siis olgu toonitatud, et asjaolu, et eraõiguslikel isikutel, kellel on liidu õigusest tulenev subjektiivne õigus, nagu antud juhul töötajal, on võimalik nõuda hüvitist, kui nende õigusi on liikmesriigile omistatava liidu õiguse rikkumisega kahjustatud (vt selle kohta kohtuotsused Francovich jt, C‑6/90 ja C‑9/90, EU:C:1991:428, punkt 33, ning Brasserie du pêcheur ja Factortame, C‑46/93 ja C‑48/93, EU:C:1996:79, punkt 20), ei muuda eelotsusetaotluse esitanud kohtu kohustust eelistada direktiiviga 2000/78 kooskõlalist siseriikliku õiguse tõlgendust või sellise tõlgendamise võimatuse korral jätta kohaldamata siseriiklik säte, mis on vastuolus vanuse alusel diskrimineerimise keelu üldpõhimõttega, nagu seda on direktiivis konkretiseeritud, ega või viia selleni, et kohus seaks tema lahendatavas vaidluses esikohale siseriiklikku õigust järginud eraõigusliku isiku, antud juhul tööandja õiguspärase ootuse kaitse.
Kõike eeltoodut arvestades peab teisele küsimusele vastama, et liidu õigust tuleb tõlgendada nii, et siseriiklik kohus, kes lahendab direktiivi 2000/78 kohaldamisalasse kuuluvat eraõiguslike isikute vahelist vaidlust, peab siseriiklike õigusnormide kohaldamisel neid tõlgendama nii, et neid oleks võimalik kohaldada kooskõlas selle direktiiviga, või jätma sellise kooskõlalise tõlgendamise võimatuse korral kohaldamata kõik siseriikliku õiguse sätted, mis on vastuolus vanuse alusel diskrimineerimise keelu üldpõhimõttega. Seda kohustust ei saa kahtluse alla seada õiguskindluse põhimõte ega õiguspärase ootuse kaitse põhimõte ega ka ennast liidu õigusega vastuolus oleva siseriikliku sätte kohaldamise tõttu kahjustatuks pidava eraõigusliku isiku võimalus taotleda asjaomase liikmesriigi vastutuse tuvastamist seoses liidu õiguse rikkumisega.
Vanuse alusel diskrimineerimise keelu üldpõhimõtet, nagu seda on konkretiseeritud nõukogu 27. novembri 2000. aasta direktiivis 2000/78/EÜ, millega kehtestatakse üldine raamistik võrdseks kohtlemiseks töö saamisel ja kutsealale pääsemisel, tuleb tõlgendada nii, et ka eraõiguslike isikute vaheliste vaidluste puhul on sellega vastuolus niisugused nagu põhikohtuasjas vaidlusalused siseriiklikud õigusnormid, mille järgi ei ole töötajal õigust saada töölepingu ülesütlemise hüvitist juhul, kui tal on õigus saada tööandja rahastatavat vanaduspensioni vastavalt pensioniskeemile, millega töötaja on liitunud enne 50aastaseks saamist, olenemata sellest, kas töötaja otsustab jääda tööturule või minna pensionile.
Liidu õigust tuleb tõlgendada nii, et siseriiklik kohus, kes lahendab direktiivi 2000/78 kohaldamisalasse kuuluvat eraõiguslike isikute vahelist vaidlust, peab siseriiklike õigusnormide kohaldamisel neid tõlgendama nii, et neid oleks võimalik kohaldada kooskõlas selle direktiiviga, või jätma sellise kooskõlalise tõlgendamise võimatuse korral kohaldamata kõik siseriikliku õiguse sätted, mis on vastuolus vanuse alusel diskrimineerimise keelu üldpõhimõttega. Seda kohustust ei saa kahtluse alla seada õiguskindluse põhimõte ega õiguspärase ootuse kaitse põhimõte ega ka ennast liidu õigusega vastuolus oleva siseriikliku sätte kohaldamise tõttu kahjustatuks pidava eraõigusliku isiku võimalus taotleda asjaomase liikmesriigi vastutuse tuvastamist seoses liidu õiguse rikkumisega.

matches:
§ 2
kohus
§ 1
§ 2
kohus
§ 2
§ 2
§ 2
Kohus
§ 2
§ 2
§ 2
§ 2
§ 2
kohus
kohus
kohus
kohus
§ 2
Kohus
kohus
kohus
Kohus
Kohus
Kohus
kohus
kohus
Kohus
kohus
Kohus
kohus


Tsiviilõhusõidukite märgistamise kord – Riigi Teataja
Tsiviilõhusõidukite märgistamise kord
RT I 2000, 15, 107
Vastu võetud 25.02.2000 nr 70
Määrus kehtestatakse «Lennundusseaduse» (RT I 1999, 26, 376) § 22 lõike 2 alusel.
Käesolev tsiviilõhusõidukite märgistamise kord kehtib kõikide Eestis registreeritavate tsiviilõhusõidukite kohta.
§ 2. Tsiviilõhusõidukite tunnused
(1) Tsiviilõhusõidukite riiklikus registris registreeritavale õhusõidukile antakse riigi tunnus ja registreerimistunnus, mis koosnevad tähtede või tähtede ja numbrite kombinatsioonist.
(2) Eestis registreeritud tsiviilõhusõiduki riigi tunnus on ES (kaks esimest tähte sõnast ESTONIA).
(3) Registreerimistunnus on kolmest tähest või purilennukil neljast numbrist koosnev kombinatsioon.
(4) Riigi tunnus ja registreerimistunnus (edaspidi tunnused) ühendatakse sidekriipsuga.
(5) Registreerimistunnuse annab välja Lennuamet.
§ 3. Tunnuste kandmine õhusõidukile
(1) Tunnused kantakse õhusõidukile värviga või kinnitatakse viisil, mis tagab hea püsivuse ja loetavuse. Tunnused peavad olema selgelt eraldatavad, puhtad ja vigastusteta.
(2) Tunnuste taustast erinev õhusõiduki värvkate ei tohi asetseda tunnustele lähemal kui 1/4 tunnuste kõrgusest.
(3) Iga õhusõiduk varustatakse tulekindlast materjalist tunnussildiga, millele on graveeritud või söövitatud õhusõiduki tunnused.
§ 4. Märkide ja sümbolite kasutamise keeld
(1) Õhusõidukile ei tohi kanda lisamärke või sümboleid, mis muudaksid tunnuste kuju või raskendaksid nende loetavust.
(2) Registreerimistunnusena ei ole lubatud kasutada tähtede kombinatsiooni, mida võib segi ajada rahvusvaheliste signaalide viietähelise koodiga, kolmetähelist Q-tähega algavat kombinatsiooni või teiste häda- või kiirteadete signaalidega nagu SOS, PAN, XXX, TTT samaseid kombinatsioone.
TUNNUSE PAIGUTUS JA SUURUS ERI TÜÜPI ÕHUSÕIDUKITEL
§ 5. Tunnuste kandmine jäigatiivalistele õhusõidukitele
(1) Monoplaani tiibadele kantakse tunnused vasaku pooltiiva alumisele küljele, biplaanil – alumise vasaku pooltiiva alumisele küljele.
(2) Tunnuste kõrgus peab olema vähemalt 500 mm. Tunnused kantakse pooltiiva keskele ülaäärega lennu suunas.
(3) Kui tunnused ei mahu vasakule pooltiivale, kantakse riigi tunnus ja sidekriips paremale pooltiivale, õhusõiduki registreerimistunnus vasakule pooltiivale.
(4) Lisaks alaküljele võivad tunnused olla ka õhusõiduki ülaküljel.
(5) Kerele või kiilule kantakse tunnused kere mõlemale poolele tiiva ja saba vahelisele kereosale või kiilu mõlemale küljele. Mitme kiiluga õhusõidukitel kantakse tunnus välimiste kiilude väliskülgedele.
(6) Kerele või kiilule kantavad tunnused peavad olema vähemalt 300 mm kõrgused.
(7) Tunnused peavad asetsema paralleelselt õhusõiduki pikiteljega ja jätma igas suunas vähemalt 50 mm vaba ruumi.
§ 6. Tunnuste kandmine rootortiibadega õhusõidukitele
(1) Rootortiibadega õhusõiduki tunnused kantakse kere mõlemale poolele ja selle alapinnale.
(2) Kere külgedele kantavad tunnused peavad asetsema paralleelselt õhusõiduki pikiteljega ja olema vähemalt 300 mm kõrgused.
(3) Alapinnale kantavate tunnuste kõrgus peab olema 4/5 kere laiusest, kuid mitte üle 500 mm. Tunnuse lugemissuund peab olema eest taha.
§ 7. Tunnuste kandmine dirižaablitele
(1) Dirižaabli tunnused kantakse kerele või stabilisaatori pindadele.
(2) Kerele kantakse tunnused mõlemale küljele ja samuti ülaosa sümmeetriateljele.
(3) Stabilisaatorile kantakse tunnused alumise vertikaalse stabilisaatori mõlemale küljele horisontaalselt ja horisontaalse stabilisaatori vasaku külje alapinnale ning parema külje ülapinnale tähtede ülaosaga liikumise suunas.
§ 8. Tunnuste kandmine õhupallidele
(1) Sfääriliste õhupallide (välja arvatud mehitamata õhupallid) tunnused kantakse kahes kohas diametraalselt vastaskülgedele palli maksimaalse läbimõõdu lähedale.
(2) Mittesfääriliste õhupallide (välja arvatud mehitamata õhupallid) tunnused kantakse mõlemale küljele ülalpool taglasvööd või korvi trosside kinnituspunkte.
(3) Mehitamata õhupallide tunnused peavad olema kantud tunnussildile.
§ 9. Tunnuste kandmine muudele õhusõidukitele
(1) Õhust kergemate õhusõidukite külgedele kantud tunnused peavad olema nähtavad nii külgedelt kui maa pealt vaadates.
(2) Erikonstruktsiooniga õhusõidukitel, kui õhusõiduki konstruktsioonis puuduvad eespool nimetatud osad, peab tunnuse suurus võimaldama tunnust kergesti lugeda.
§ 10. Tunnuste tähtede ja numbrite kuju
(1) Tunnuse märkimiseks kasutatakse ornamenteerimata suuri ladina tähti ja araabia numbreid.
(2) Tähtede ja numbrite ümarate osade märkimiseks võib kasutada murdjoont. Tunnuste tähed ja numbrid peavad olema ühekõrgused ja asetsema ühel joonel. Kõikide tähtede ja numbrite kaldenurgad peavad olema võrdsed ja mitte üle 30° ning tähtede ja numbrite märkimiseks peab kasutama ühesugust joont (ümar- või murdjoont).
(3) Tähtede, numbrite ja sidekriipsu laius peab võrduma 2/3 sümboli kõrgusega. Märkimiseks kasutatakse pidevjoont laiusega 1/6 sümboli kõrgusest. Sümbolite vahe peab olema 1/4 nende kõrgusest.


Kuidas maksuotsus vaidlustada - Raamatupidaja
08. mai 2018 14:11
Vaidemenetlus on vaidluse lahendamine haldusorganis endas
Lisaks ei võta vaidemenetlus ära isiku õigust pöörduda igas vaidemenetluse staadiumis või 30 päeva jooksul vaideotsuse kättesaamisest arvates asja lahendamiseks kaebusega kohtusse.
Vaidemenetlus on reguleeritud maksukorralduse seaduse (kättesaadav veebiaadressilt www.riigiteataja.ee) 14. peatükis.
Vaie haldusakti peale tuleb esitada 30 päeva jooksul haldusakti teatavaks tegemise või kättetoimetamise [1] päevast arvates ning toimingu peale 30 päeva jooksul, arvates päevast, mil vaide esitaja vaidlustatavast toimingust teada sai või pidi teada saama.
Vaide esitamise tähtaja möödalaskmisel on maksuhalduril võimalik mõjuval põhjusel möödalastud tähtaega isiku taotluse alusel ennistada. [2]
Vaidemenetluse keeleks on eesti keel, mis tähendab, et nii vaie kui ka selle lisaks olevad dokumendid (tõendid) tuleb Maksu- ja Tolliametile esitada eesti keeles (vajadusel tõlgituna).
Vaie esitatakse Maksu- ja Tolliametile kirjalikult ning selles märgitakse alljärgnevad andmed:
1. Haldusorgani nimetus, kellele vaie on esitatud.
Maksukorralduse seaduse kohaselt esitatakse vaie Maksu- ja Tolliameti haldusakti või toimingu peale Maksu- ja Tolliametile. Vaide võib esitada:
- posti teel: Lõõtsa 8a, 15176 Tallinn;
- e-posti teel: emta@emta.ee
2. Vaide esitaja nimi või nimetus, isiku- või registrikood, postiaadress ja sidevahendite numbrid (nii telefoninumber kui ka e-posti aadress). Kui vaide esitajal on esindaja, tulebesitada ka vaide esitaja esindaja nimi, aadress ja sidevahendite andmed.
3. Vaidlustatava haldusakti andmise kuupäev, nimetus ning number või toimingu aeg.
4. Lühidalt välja tooduna vaidlustatava haldusakti või toimingu sisu.
Haldusakti puhul eelkõige resolutsioon (kohustus, mis haldusaktiga pandi) ning toimingu puhul toimingu kirjeldus.
5. Põhjused, miks vaide esitaja leiab, et haldusakt või toiming rikub tema õigusi.
Vaide esitajal tuleb põhjendada, miks ei ole maksuhalduri haldusakt või toiming õiguspärane. Näiteks on maksuhaldur ebaõigesti kohaldanud või tõlgendanud maksuseadusi, määratud maksusumma on väär, haldusakt ei ole nõuetekohaselt motiveeritud, maksuhalduri järeldused on tõendamata (või on tõenditele antud hinnang ebaõige), maksuhaldur on oluliselt rikkunud menetlusnorme jne.
6. Vaide esitaja selgelt väljendatud taotlus.
Vaide esitajal on võimalik vaidlustada haldusakt ning taotleda selle täielikult või osaliselt kehtetuks tunnistamist, täielikult või osaliselt muutmist, uue haldusakti väljaandmist.
Lisaks on vaide esitajal õigus vaidlustada järgnevaid maksuhalduri toiminguid:
5) muid maksuhalduri toiminguid, taotledes toimingu sooritamist, kestva toimingu lõpetamist või toimingu tegemisele eelnenud olukorra taastamist.
Maksu- ja Tolliamet juhib tähelepanu, et vaidemenetluses ei ole võimalik taotleda haldusakti või toimingu õigusvastasuse tuvastamist. Küll aga kontrollitakse vaide läbivaatamisel haldusakti andmise õiguspärasust ja otstarbekust.
7. Vaide esitaja kinnitus selle kohta, et selles asjas ei ole jõustunud kohtuotsust ega toimu kohtumenetlust.
Juhul, kui asjas on juba jõustunud kohtuotsus, toimub kohtumenetlus või isik pöördub vaidemenetluse ajal (s.o enne vaideotsuse koostamist) kaebusega kohtu poole, vaie tagastatakse.
8. Vaide esitaja muud taotlused:
1) tähtaja ennistamise taotlus ning põhjendused tähtaja möödalaskmiseks, kui vaie esitatakse pärast vaide esitamise tähtaja möödumist [3];
2) vajaduse korral taotlus vaidlustatud haldusakti täitmise peatamiseks.
9. Vaidele lisatud dokumentide (tõendite) loetelu. Vaidele lisatakse asjasse puutuvad dokumendid (tõendid), millega vaide esitaja soovib tõendada vaides toodud seisukohti. Kui dokumentide esitamine ei ole võimalik, tehakse vaides viide nende asukohale.
Vaie allkirjastatakse kas omakäeliselt või digitaalselt selle esitaja või tema esindaja poolt. Juhul, kui vaide allkirjastab vaide esitaja esindaja, lisab ta vaidele ka volitust tõendava dokumendi (omakäeliselt allkirjastatud originaal- või digitaalselt allkirjastatud dokumendi).
Maksu- ja Tolliamet juhib tähelepanu, et vaide esitamine ei peata vaidlustatava haldusakti täitmist, välja arvatud kahel juhul:
1) maksukorralduse seaduse § 61 või § 62 alusel kolmandale isikule antud korralduste täitmine peatub kuni selles asjas lõpliku lahendi jõustumiseni;
2) vaiet lahendav haldusorgan võib isiku põhjendatud taotlusel haldusakti täitmise peatada, kui see on vajalik.
Vaideotsuse koostab Maksu- ja Tolliamet 30 päeva jooksul selle vastuvõtmisest arvates.
[1] Maksu- ja Tolliamet juhib tähelepanu, et juriidilisele isikule või asutusele registrisse kantud või maksuhaldurile teatatud aadressil lihtsaadetisena saadetud dokument loetakse kättetoimetatuks, kui on möödunud 5 päeva selle saatmisest Eesti piires või 30 päeva välismaale saatmisest. Juriidilisele isikule või asutusele registrisse kantud või maksuhaldurile teatatud aadressil tähtsaadetisena saadetud dokument loetakse kättetoimetatuks, kui postiteenuse osutaja on selle nimetatud aadressil üle andnud või jätnud teate tähtkirja saabumise kohta (maksukorralduse seaduse § 531 lg 4).
Elektronposti aadressil saadetud dokument loetakse kättetoimetatuks, kui adressaat saadab kinnituse dokumendi kättesaamise kohta. E-maksuametisse üleslaaditud dokument loetakse kättetoimetatuks selle avamisel, dokumendi kättetoimetamise registreerib infosüsteem automaatselt (maksukorralduse seaduse § 54 lg3).
[2] Maksukorralduse seaduse § 137, § 138, § 139 ning § 140 ja § 50 koostoimes tõlgendamisest tuleneb, et vaide esitamise tähtaja ennistamine ilma vaiet ennast esitamata ei ole võimalik. Ka Tallinna Halduskohus on haldusasjas nr 3-12-1374 asunud samale seisukohale.
[3] Maksu- ja Tolliamet juhib tähelepanu, et taotlus vaide esitamise tähtaja ennistamiseks tuleb esitada koos vaidega.
Telefon/e-post: /kuupäev/
Maksu- ja Tolliameti .................... /haldusakti kuupäev, nimetus ja number/ vaidlustamiseks VÕI /toimingu kuupäev/ toimingu vaidlustamiseks.
Maksu- ja Tolliamet väljastas vaide esitajale /haldusakti kuupäev, nimetus ja number/. Vaidlustatud haldusaktiga kohustas maksuhaldur vaide esitajat /siin välja tuua lühidalt haldusakti sisu/.
Vaide esitaja sai vaidlustatud haldusakti kätte /kuupäev/.
Maksu- ja Tolliamet /siin välja tuua lühidalt toimingu sisu, selle aeg/.
Vaide esitaja sai vaidlustatud toimingust teada /kuupäev/.
Käesolevaga leiab vaide esitaja, et Maksu- ja Tolliameti väljastatud haldusakt/toiming rikub vaide esitaja õigusi. /Siinkohal välja tuua põhjused, kuidas vaidlustatav haldusakt või toiming (tegevus või tegevusetus) vaide esitaja õigusi rikub või vabadusi piirab. Näiteks: maksuhaldur on ebaõigesti kohaldanud või tõlgendanud maksuseadusi, määratud maksusumma on väär, haldusakt ei ole nõuetekohaselt motiveeritud, maksuhalduri järeldused on tõendamata (või on tõenditele antud hinnang ebaõige), maksuhaldur on oluliselt rikkunud menetlusnorme jne/.
Lähtudes eeltoodust vaide esitaja t a o t l e b /siin välja tuua vaide esitaja selgelt väljendatud taotlus/.
Vaide esitajal on võimalik vaidlustada haldusakti ning taotleda selle täielikult või osaliselt kehtetuks tunnistamist; täielikult või osaliselt muutmist; uue haldusakti väljaandmist.
5) muid maksuhalduri toiminguid,
taotledes toimingu sooritamist, kestva toimingu lõpetamist või toimingu tegemisele eelnenud olukorra taastamist.
Käesolevaga kinnitab vaide esitaja, et antud asjas ei ole jõustunud kohtuotsust ega toimu kohtumenetlust.
1. /Asjasse puutuvad dokumendid (tõendid), mis tõendavad vaide esitaja vaides toodud seisukohti/
URL: http://www.raamatupidaja.ee/uudised/2018/05/08/kuidas-maksuotsus-vaidlustada


text:
Põlva maakonnas asuvaid kaitstavaid looduse üksikobjekte ümbritseva piiranguvööndi ulatus – Riigi Teataja
Põlva maakonnas asuvaid kaitstavaid looduse üksikobjekte ümbritseva piiranguvööndi ulatus
RTL 2003, 46, 679
Vastu võetud 02.04.2003 nr 28
Määrus kehtestatakse «Kaitstavate loodusobjektide seaduse» (RT I 1994, 46, 773; 2002, 6, 21; 53, 336; 61, 375; 63, 387; 99, 579) § 5 lõike 5 alusel.
§ 1. Kaitstavaid looduse üksikobjekte ümbritsev piiranguvöönd
(1) Selles määruses nimetatud kaitstavaid looduse üksikobjekte ümbritsevas piiranguvööndis kehtib «Kaitstavate loodusobjektide seaduse» §-s 13 sätestatud kaitsekord.
(2) Määrusega sätestatud vööndi ulatust arvestatakse puude puhul tüve välispinnast ja geoloogiliste objektide puhul objekti väliskontuurist.
§ 2. Kaitstavate looduse üksikobjektide valitsemine
«Kaitstavate loodusobjektide seaduse» § 6 lõike 3 alusel määran selles määruses nimetatud kaitstavate looduse üksikobjektide valitsejaks Põlvamaa keskkonnateenistuse.
§ 3. Üksikpuude piiranguvööndi ulatus
(1) Looduskaitse Nõukogu 22. mai 1937. a otsusega «Üksikute puude ja rändrahnude kaitses» (RT 1937, 82, 676) Veriora vallas Väike-Veerksu külas kaitse alla võetud männi «Kahar pettai» piiranguvööndi ulatus on 20 m.
(2) Looduskaitse Nõukogu 1. oktoobri 1937. a otsusega «Üksikute puude ja rändrahnude kaitses» (RT 1937, 89, 731) Kanepi vallas Peetrimõisa külas kaitse alla võetud Kuldijüri männi piiranguvööndi ulatus on 20 m.
(3) Looduskaitse Nõukogu 8. veebruari 1938. a otsusega «Üksikute puude ja rändrahnude kaitse alla võtmise asjas» (RT 1938, 34, 295) Mikitamäe vallas Kahkva külas kaitse alla võetud Plotina männi piiranguvööndi ulatus on 20 m.
(4) Sotsiaalministri 30. juuni 1939. a otsusega «Üksikute puude, rändrahnude ja esemete looduskaitse alla võtmise asjus» (RT 1939, 58, 480) Põlva vallas Aarna külas kaitse alla võetud männi «Karo kakutu pettai» piiranguvööndi ulatus on 20 m.
(5) ENSV Hariduse Rahvakomissari 22. veebruari 1941. a otsusega «Üksikute puude, rändrahnude ja hiiukirnu looduskaitse alla võtmise asjas» (RT 1941, 29, 413) kaitse alla võetud üksikpuude piiranguvööndi ulatus on:
1) Tilleoru tammel Kanepi vallas Varbuse külas – 50 m;
2) Lepiku männil Mikitamäe vallas Kahkva külas – 15 m.
(6) ENSV Ministrite Nõukogu Looduskaitse Valitsuse juhataja 17. märtsi 1959. a käskkirjaga nr 25 kaitse alla võetud üksikpuude piiranguvööndi ulatus on:
1) Silgu tammel Kanepi vallas Jõksi külas – 20 m;
2) Kuku tammel Kanepi vallas Karste külas – 20 m;
3) Amuuri korgipuul Laheda vallas Tilsi külas – 50 m;
4) männil «Tutuga pettai» Orava vallas Suuremetsa külas – 20 m;
5) männil «Kraaviotsa pettai» Põlva vallas Aarna külas – 20 m;
6) Peri tammel Põlva vallas Peri külas – 50 m;
7) Sooküla kasel Põlva vallas Rosma külas – 10 m;
8) Võõpsu männil Räpina vallas Ristipalo külas – 20 m;
9) kahel Valgjärve tammel Valgjärve vallas Valgjärve külas – 50 m.
(7) Põlva Rajooni TSN Täitevkomitee 29. märtsi 1972. a otsusega nr 29 kaitse alla võetud üksikpuude piiranguvööndi ulatus on:
1) männil «Akste pettai» Ahja vallas Akste külas – 15 m;
2) Erastvere tammel Kanepi vallas Erastvere külas – 50 m;
3) Kõlleste männil Kõlleste vallas Krootuse külas – 20 m;
4) Pika talu kuusel Kõlleste vallas Ihamaru külas – 15 m;
5) Rasina remmelgal Mooste vallas Rasina külas – 30 m;
6) Tamme talu pärnal Mooste vallas Suurmetsa külas – 10 m;
7) kolmel Tilleoru tammel Põlva vallas Puskaru külas – 20 m;
8) männil «Oru pettai» Põlva vallas Peri külas – 20 m;
9) Amuuri korgipuul Räpina linnas Räpina paberivabriku maa-alal – 10 m;
10) kahel Räpina künnapuul Räpina linnas Apteegi tänava ääres – 15 m;
11) Rahumäe männil Räpina vallas Rahumäe külas – 20 m;
12) Kõrgessaare kasel Räpina vallas Leevaku külas – 15 m;
13) Räpina männialleel Räpina vallas Sillapää külas – 10 m;
14) kadakal «Kübara kattai» Veriora vallas Väike-Veerksu külas – 10 m;
15) männil «Laudsi pettai» Värska vallas Verhulitsa külas – 15 m.
(8) Põlva Rajooni RSN Täitevkomitee 30. septembri 1981. a otsusega nr 180 kaitse alla võetud üksikpuude piiranguvööndi ulatus on:
1) Tilleoru Ristimännil Kanepi vallas Varbuse külas – 50 m;
2) kahel Rebasmäe kuusel Orava vallas Rebasmäe külas – 30 m;
3) Kalsa tammel Räpina vallas Kõnnu külas – 20 m.
(9) Põlva Rajooni RSN Täitevkomitee 25. aprilli 1989. a otsusega nr 105 kaitse alla võetud üksikpuude piiranguvööndi ulatus on:
1) Karjala kasel Põlva vallas Mammaste külas – 15 m;
2) Paberivabriku saarel Räpina linnas Räpina paberivabriku õuel – 10 m;
3) Viira lehisel Veriora vallas Viira külas – 20 m.
§ 4. Geoloogilised objektid
(1) Looduskaitse Nõukogu 22. mai 1937. a otsusega «Üksikute puude ja rändrahnude kaitses» (RT 1937, 82, 676) Kõlleste vallas Karilatsi külas kaitse alla võetud rändrahnu «Põdrakivi» piiranguvööndi ulatus on 10 m.
(2) Sotsiaalministri 30. juuni 1939. a. otsusega «Üksikute puude, rändrahnude ja esemete looduskaitse alla võtmise asjus» (RT 1939, 58, 480) Kanepi vallas Kaagvere külas kaitse alla võetud rändrahnu «Kalevipoja lootsik» piiranguvööndi ulatus on 20 m.
(3) Sotsiaalministri 26. veebruari 1940. a otsusega «Üksikute puude ja rändrahnude looduskaitse alla võtmise asjas» (RT 1940, 20, 162) Mikitamäe vallas Niitsiku külas kaitse alla võetud Niitsiku Suurkivi piiranguvööndi ulatus on 10 m.
(4) ENSV Hariduse Rahvakomissari 22. veebruari 1941. a otsusega «Üksikute puude, rändrahnude ja hiiukirnu looduskaitse alla võtmise asjas» (RT 1941, 29, 413) Põlva vallas Metste külas kaitse alla võetud Metste rändrahnu piiranguvööndi ulatus on 20 m.
(5) ENSV Ministrite Nõukogu Looduskaitse Valitsuse juhataja 17. märtsi 1959. a käskkirjaga nr 25 kaitse alla võetud geoloogiliste objektide piiranguvööndi ulatus on:
1) Soehavva rändrahnul Laheda vallas Roosi külas – 10 m;
2) Vinso rändrahnul Veriora vallas Vinso külas – 10 m.
(2) ENSV Ministrite Nõukogu 4. veebruari 1964. a määrusega nr 56 Orava vallas Rebasmäe külas kaitse alla võetud kolme Ilumetsa kraatri piiranguvööndi ulatus on 50 m.
(3) Põlva Rajooni TSN Täitevkomitee 29. märtsi 1972. a otsusega nr 29 kaitse alla võetud geoloogiliste objektide piiranguvööndi ulatus on:
1) Kivijärve rändrahnul Põlva vallas Uibojärve külas – 50 m;
2) Kübarakivi rändrahnul Veriora vallas Väike-Veerksu külas – 10 m.
(4) Põlva Rajooni RSN Täitevkomitee 30. septembri 1981. a otsusega nr 180 Orava vallas Rebasmäe külas kaitse alla võetud Rebasmäe allika piiranguvööndi ulatus on 50 m.
(5) Põlva Rajooni RSN Täitevkomitee 25. aprilli 1989. a otsusega nr 105 Värska vallas Treski külas kaitse alla võetud Karisilla kivi piiranguvööndi ulatus on 10 m.
Keskkonnaministri 1. detsembri 2000. a määruse nr 73 «Kaitsealade ja kaitstavate looduse üksikobjektide valitsemise volituste andmine» (RTL 2001, 21, 282; 2002, 45, 620; 79, 1217) § 2 lõige 8 tunnistatakse kehtetuks.

matches:
§ 5
§ 1
§ 2
§ 6
§ 3
§ 4
§ 2


Räpina Muusikakooli põhimäärus – Riigi Teataja
Räpina Muusikakooli põhimäärus
Räpina Muusikakooli põhimäärus - sisukord
§ 2 Muusikakooli õiguslik seisund
§ 3 Muusikakooli sümbolid
§ 8 Osalemine muusikakoolide ühistegevuses
§ 10 Muusikakooli teeninduspiirkond
3 MUUSIKAKOOLI ÕPPE- JA KASVATUSKORRALDUS
§ 11 Õppe- ja kasvatuskorralduse alused
§ 12 Õppekava ja ainekavad
§ 13 Õppekava muutmine
§ 14 Õppetasu
§ 15 Õppeaeg
§ 16 Õppevormid ja meetodid
§ 17 Hindamine
§ 18 Õppuri vastuvõtmine ja Muusikakoolist välja arvamine
§ 19 Muusikakooli lõpetamise kord
4 MUUSIKAKOOLI ÕPPURITE ÕIGUSED JA KOHUSTUSED
§ 20 Õppuri õigused
§ 21 Õppuri kohustused
5 MUUSIKAKOOLI STRUKTUUR JA JUHTIMINE
§ 23 Muusikakooli õppeastmed
§ 24 Õppeastmete ülesanded
§ 25 Muusikakooli huvialad ja osakonnad
§ 26 Muusikakooli juhtimine
§ 27 Muusikakooli direktori õiguslik seisund
§ 28 Õppenõukogu liikmed ja ülesanded
§ 32 Hoolekogu kokkukutsumine ja töökord
§ 33 Õpilasomavalitsus
6 MUUSIKAKOOLI PERSONAL
§ 34 Muusikakooli personali mõiste
§ 36 Töötasustamise alused
7 MUUSIKAKOOLI FINANTSEERIMINE, MAJANDAMINE JA ARUANDLUS
§ 37 Varad ja raamatupidamine
§ 38 Muusikakooli rahalised vahendid
§ 39 Aruandlus ja kontroll
8 MUUSIKAKOOLI ÜMBERKORRALDAMINE JA TEGEVUSE LÕPETAMINE
§ 40 Muusikakooli ümberkorraldamine või tegevuse lõpetamine
§ 41 Õigusaktide kehtetuks tunnistamine
§ 42 Põhimääruse jõustmine
RT IV, 30.05.2014, 9
Vastu võetud 26.03.2008 nr 9
25.09.2013 RT IV, 08.10.2013, 10 11.10.2013
21.05.2014 RT IV, 30.05.2014, 1 02.06.2014
(1) Haridusasutuse täielik nimi on Räpina Muusikakool (edaspidi Muusikakool).
(2) Muusikakooli asukoht ja aadress on Pargi 28, Räpina linn, Räpina vald, Põlva maakond, sihtnumber 64505.
[RT IV, 08.10.2013, 10 - jõust. 11.10.2013]
(1) Muusikakooli tegutsemise aluseks on huvikooli ja õppekavade registreering Eesti Hariduse Infosüsteemis (edaspidi EHIS).
(2) Muusikakool on Räpina Vallavalitsuse hallatav haridusasutus, mis tegutseb noorsootöö valdkonnas ning loob lastele ja noortele võimalused professionaalse muusikalise alghariduse saamiseks, süvendatud muusikaõppeks ja isiksuse arenguks vastavalt õppurite soovidele ja eeldustele.
(3) Muusikakooli kõrgemalseisev ametiasutus on Räpina Vallavalitsus, mille õigusaktid on täitmiseks kohustuslikud.
(4) Muusikakoolil on Räpina valla eelarves iseseisev eelarve.
(5) Muusikakool juhindub oma tegevuses huvikooli seadusest, huviharidusstandardist, Muusikakooli põhimäärusest ja muudest kehtivatest riiklikest ning kohalikest õigusaktidest.
§ 3. Muusikakooli sümbolid
(1) Muusikakoolil võib olla oma sümboolika, milleks on lipp ja vapp.
(2) Muusikakool esitab Räpina Vallavalitsusele kirjaliku taotluse sümbolite registreerimiseks, millele on lisatud kavandid koos kirjeldustega.
(4) Registreeritud sümboli muudab Muusikakool kirjaliku motiveeritud taotluse alusel Räpina Vallavalitsus.
(5) Muusikakooli sümbolite kasutamise korra kinnitab Räpina Vallavalitsus oma korraldusega direktori ettepanekul.
(1) Muusikakooli õppe- ja asjaajamiskeel on eesti keel.
(2) Juhul kui õppur Muusikakooli astudes ei valda küllaldaselt eesti keelt, on noorema astme individuaaltundides lubatud õppekeelena paralleelselt kasutada eesti ja vene keelt.
(3) Asjaajamine reguleeritakse asjaajamiskorraga, mille kinnitab Muusikakooli direktori ettepanekul Räpina Vallavalitsus korraldusega.
(4) Muusikakoolil on dokumentatsioon, mis võimaldab korrektset arvestust organisatsioonilise, metoodilise, pedagoogilise ja majandusliku tegevuse üle.
(5) Muusikakoolil on oma pitsat. Pitsat on ovaalne, kõrgus 2,6 cm, laius 4 cm. Ovaali ülaservas on suurtähtkiri „Räpina vald”, ovaali alaservas suurtähtkiri „Räpina Muusikakool”, ovaali keskmes on tiibklaveri kujutis.
Muusikakooli tegevusega seotud haldusmenetlusele kohaldatakse haldusmenetluse seaduse sätteid.
Muusikakooli põhimääruse kinnitab, muudab või tunnistab kehtetuks Räpina Vallavolikogu Räpina Vallavalitsuse ettepanekul.
(1) Muusikakooli põhitegevuse eesmärgid on:
1) professionaalse muusikalise põhihariduse andmine.
2) laste ja noorte loomevõimete avastamine ning kavakindel arendamine, eesmärgiga võimaldada neil hiljem jätkata professionaalset muusikaharidust ja kohaliku kultuurielu edendamine eesti kultuuritraditsioonide alusel, olles kõikidele muusikalisi andeid omavaile lastele kättesaadavaks lüliks haridussüsteemis.
(2) Muusikakool võib oma põhitegevuse kõrval ning seda kahjustamata anda täiskasvanute koolitust, korraldada seminare ja kursusi, tegeleda õppematerjalide kirjastamisega ja õppevahendite valmistamisega, välja rentida muusikainstrumente vastavalt Räpina vallavara valitsemise korrale ning osutada muid tasulisi teenuseid.
[RT IV, 30.05.2014, 1 - jõust. 02.06.2014]
(3) Kool arendab kohaliku kultuurielu elavdamiseks kontserttegevust, esinedes õppurite ja õpetajatega nii omas koolis kui ka teistes allasutustes ning mujal.
§ 8. Osalemine muusikakoolide ühistegevuses
(1) Muusikakool osaleb muusikakoolide ühistegevuses, võttes osa haridus- ja teadusministeeriumi poolt korraldatavatest kursustest ja seminaridest ning õpilaskonkurssidest nii piirkondlikes eelvoorudes kui ka üleriigilises lõppvoorus.
(2) Muusikakool on Eesti Muusikakoolide Liidu liige, tasudes oma eelarvest liikmemaksu, kasutades ühistegevuse tulemusi soodustatud tingimustel ning osaledes liidu kaudu rahvusvahelises muusikahariduse-alases koostöös.
Tegevuse eesmärkide realiseerimise eeldusena seab Muusikakool oma ülesanneteks:
1) luua parimad võimalused kooli õpilas- ja õpetajaskonnale kaasaegse professionaalse muusikahariduse saamiseks ja andmiseks;
2) tagada tihe partnerlus Räpina valla allasutustega ning Lõuna-Eesti muusikakoolidega.
§ 10. Muusikakooli teeninduspiirkond
(1) Muusikakooli teeninduspiirkond on Räpina vald.
(2) Muusikakooli võib vastu võtta väljaspool teeninduspiirkonda elavaid lapsi vastava omavalitsusega või lapsevanemaga (eestkostja või hooldajaga) sõlmitud kokkuleppe alusel vabade kohtade olemasolul.
3. peatükk MUUSIKAKOOLI ÕPPE- JA KASVATUSKORRALDUS
§ 11. Õppe- ja kasvatuskorralduse alused
(1) Muusikakooli õppekorralduse aluseks on Muusikakooli koostatud oma eripära ja võimalusi arvestavad õppekavad, mis realiseeruvad igaks õppeperioodiks kehtestatava tunnijaotuskava, ainekava ja tööplaanide kaudu ning lähtuvad haridus- ja teadusministeeriumi kinnitatud huvialade riiklikest raamõppekavadest (nende olemasolul) ning huviharidusstandardist.
(2) Kasvatustöö kui õppe- ja kasvatusprotsessi lahutamatu osa viiakse läbi õppetundide ning kontserttegevuse käigus, õppekogunemistel ja vabal ajal ning on suunatud üldinimlike väärtuste hindamisele, suhtlemisoskuse arendamisele, muusikasündmustel viibimise ning käitumise arendamisele, et tagada muusikahariduse kaudu mõtleva ning maailmale avatud haritlaskonna olemasolu Eesti ühiskonnas.
§ 12. Õppekava ja ainekavad
(1) Õppetöö alusdokumendiks on huviala riikliku raamõppekava olemasolul selle alusel Muusikakooli poolt koostatud õppekava, mis määrab kindlaks:
(2) Muusikakooli õppekava koondab endas erinevate huvialade õppekavad. Muusikakooli õppekava peab vastama huviharidusstandardile ja huviala riiklikule raamõppekavale (selle olemasolul).
(3) Muusikakool koostab iga koolis õpetatava huviala kohta õppekava, mille kinnitab direktor käskkirjaga.
(4) Enne õppekava kinnitamist peab õppekava eelnõu heaks kiitma muusikakooli hoolekogu ning õppenõukogu.
(5) Ainekavad koostavad vastavate huvialade pedagoogid ning need kinnitatakse direktori poolt.
(6) Muusikakooli õppekava registreeritakse EHIS-is peale selle läbivaatamist haridus- ja teadusministeeriumis.
§ 13. Õppekava muutmine
(1) Ettepanekud Muusikakooli õppekava muutmiseks, uue kehtestamiseks või olemasoleva kehtetuks tunnistamiseks võivad teha Räpina Vallavalitsus ja Räpina Vallavolikogu või nende poolt volitatud isik, Muusikakooli hoolekogu või õppenõukogu.
(2) Tehtud ettepanekud kinnitab kooli direkor. Kooli õppekava võib muuta või kehtetuks tunnistada pärast jooksva õppeperioodi lõppu.
(1) Muusikakoolis on õppimine tasuline.
(3) Õppetasust vabastamise või soodustuse andmise korra kehtestab Räpina Vallavalitsus oma määrusega.
(4) Eelkool töötab isemajanduslikul printsiibil, st lapsevanem (hooldaja või eestkostja) tasub kõik õppetööks vajalikud kulutused.
§ 15. Õppeaeg
(1) Õppeaja arvestuslikeks ajaühikuteks on õppetund, trimester ja õppeaasta.
(2) Õppeaasta jaguneb õppeperioodiks ja õppevaheaegadeks.
(3) Otsene õppeperiood jaguneb kolmeks trimestriks ning koosneb 35 õppenädalast, mis korrapärase õppetöö kõrval sisaldavad ka arvestusi, eksameid ja loomingulist praktikat.
(4) Muusikakool järgib õppekorralduses üldhariduskoolile kehtivaid vaheaegu, mis kehtestatakse igaks aastaks haridus- ja teadusministri määrusega.
(5) Õppeaasta algab 1. septembril ja ja kestab 31. augustini.
(6) Õppeperiood on vähemalt 175 kalendripäeva.
(7) Õpe Muusikakoolis toimub tunniplaani alusel 45-minutiliste individuaal- ja rühmatundidena, v.a üldklaveritunnid ja eelkooli 2. aasta individuaaltunnid, mis kestavad 22 minutit.
(8) Õppetundide arv ning nende järjekord õppepäevas määratakse tunniplaanis, mille kinnitab Muusikakooli direktor.
(9) Õpe Muusikakoolis toimub õppuri alus-, põhi-, kesk- või kutsealast koolitust pakkuvate õppeasutuste õppetegevusest vabal ajal.
§ 16. Õppevormid ja meetodid
Muusikakoolis kasutatakse erinevaid õppevorme ja meetodeid:
41) õppimine tippinterpreetide kontsertide kuulamise ja analüüsimise kaudu;
5) osalemine konkurssidel;
6) osalemine muusikaalastel suursündmustel;
7) osalemine muusikalaagrites;
8) ringreisid;
9) osalemine vaba õppekavaga muusikalises huvitegevuses.
(1) Õppurite teadmisi ja oskusi hinnatakse iga õppeperioodi (trimestri, õppeaasta, astme) lõpul, aga samuti kontsertidel, arvestustel ja eksamitel, mille hulk ja põhinõuded on määratud õppekavaga.
(2) Kooli klassi- ja lõputunnistustele kantavad hinded lähtuvad 5-pallisest hindamissüsteemist, tagamaks nende võrreldavust õppuri üleminekul ühest õppeasutusest teise.
(3) Õppurite hindamine toimub Muusikakoolis kehtestatud õppurite hindamise korra alusel.
§ 18. Õppuri vastuvõtmine ja Muusikakoolist välja arvamine
(1) Ettevalmistusklassi võetakse õppurid vastu ilma katseteta.
(2) Muusikakooli põhikooli 1. klassi vastuvõtt toimub sisseastumiskatsete alusel.
(3) Muusikakooli põhikooli 2.-4. klassi ja vanema astme 5.-7. klassi võetakse õppur, kes mõnes muus muusikalist põhiharidust pakkuvas huviharidusasutuses on läbinud eelneva(d) klassi(d). Selleks peab õppuri seaduslik esindaja lisaks avaldusele esitama muusikakooli tunnistuse ja huviala individuaalplaani koopia.
(4) Vormikohase avalduse lapse või noore Muusikakooli õppima asumiseks esitab lapsevanem (hooldaja või eestkostja), võttes sellega endale vastutuse õppuri õppetulemuste, õppimiseks vajalike tingimuste loomise ja õppemaksu õigeaegse tasumise eest.
(5) Õppur kustutatakse õppurite nimekirjast:
1) Muusikakooli või selle õppeetapi lõpetamisel;
6) muudel põhjustel avalduse alusel.
(6) Õppuri nimekirjast kustutamise aluseks on
1) lapsevanema (hooldaja või eestkostja) avaldus käesoleva paragrahvi lõike 5 punktides 2 ja 6 nimetatud juhtudel;
2) õppenõukogu otsus käesoleva paragrahvi lõike 5 punktides 1, 3 ja 4 nimetatud juhtudel;
3) hoolekogu otsus käesoleva paragrahvi lõike 5 punktis 5 nimetatud juhul.
(7) Muudatused Muusikakooli õppurite nimekirjas vormistatakse direktori käskkirjaga.
§ 19. Muusikakooli lõpetamise kord
(1) Muusikakooli lõpetajaks loetakse õppur, kes on täitnud vastava huviala õppekava täies mahus.
(2) Õppur on lõpetanud Muusikakooli, kui ta on sooritanud lõpueksamid ning saanud vastava tunnistuse.
(3) Lõputunnistusel kajastatakse Muusikakoolis õppimise aeg ja läbitud õppeainete loend.
4. peatükk MUUSIKAKOOLI ÕPPURITE ÕIGUSED JA KOHUSTUSED
§ 20. Õppuri õigused
Muusikakooli õppuril on õigus:
1) tutvuda enne Muusikakooli õppima asumist ja õppimise ajal kooli õppekavade, põhimääruse ning kodukorraga;
2) saada haridus vastavalt Muusikakooli õppekavale ja tunniplaanile;
3) avaldada soovi lisaainete õppimiseks;
4) osaleda valitud õpilasesindaja kaudu koolielu probleemide lahendamisel;
5) saada Muusikakoolist teavet koolikorralduse ja õppuri õiguste kohta;
6) asutada Muusikakoolis ühinguid, klubisid, stuudioid ja ringe, mille sihid ja tegevus ei ole vastuolus Muusikakooli kasvatustaotlustega, ja osaleda nendes;
7) kasutada muid seaduse ja Muusikakooli põhimäärusega kehtestatud õigusi.
§ 21. Õppuri kohustused
Muusikakooli õppur on kohustatud:
1) järgima Muusikakooli põhikirja ja täitma Muusikakooli kodukorda;
2) võtma osa õppetööst õppekavaga määratud mahus;
3) osalema eksamitel, arvestustel, konkurssidel ja kontsertidel;
4) seisma Muusikakooli hea maine eest;
5) hoidma ja kasutama tema kasutusse antud Muusikakooli inventari heaperemehelikult vastavalt selle sihtotstarbele.
5. peatükk MUUSIKAKOOLI STRUKTUUR JA JUHTIMINE
§ 22. [Kehtetu - RT IV, 08.10.2013, 10 - jõust. 11.10.2013]
§ 23. Muusikakooli õppeastmed
4) lisaaste.
§ 24. Õppeastmete ülesanded
(1) Eelkool on ettevalmistuseks muusikakooli põhiõppesse astumisel, ülesandega äratada õppuris huvi ja armastus muusika vastu, arendada tema loomupäraseid eeldusi ja musitseerimise teel rikastada tema tundeelu.
(2) Põhikooli noorem aste kestab reeglina 4 õppeaastat, mille kestel omandatakse mitmekülgne repertuaar vastavalt arenguastmele, suunab õppuri oskusele õppida ja töötada, koostöövalmidusele, vastutusele.
(3) Põhikooli vanem aste kestab reeglina 3 õppeaastat, mille kestel õpetatakse läbi muusikalise tegevuse arendama kunstitaju, fantaasiat, loovat mõtlemist, tegevuse eesmärgistamist, kavandamist ja hindamist ning teadmiste ja pidevõppe tähtsust.
(4) Lisaaste koosneb 1-2 õppeaastast, mille kestel õppur viimistleb ja täiendab oma oskusi astumaks järgmistesse muusikahariduse kooliastmetesse.
§ 25. Muusikakooli huvialad ja osakonnad
(1) Muusikakooli õppeastemete tegevus jaguneb järgmiste osakondade vahel:
2) akordioniosakond;
5) löökpilliosakond.
(2) Muusikakooli osakonna sulgemise või uue avamise otsustab Räpina Vallavolikogu direktori ja hoolekogu ettepanekul.
(3) Muusikakooli huviala sulgemise või uue avamise otsustab Räpina Vallavalitsus Muusikakooli direktori ja hoolekogu ettepanekul.
(4) Lisaks põhihuvialale on individuaalne lisaaine ehk üldklaver alates 3. klassist kohustuslik kõigile õppuritele, kelle põhiinstrumendiks ei ole klaver, kuna klaverimänguoskus on vajalik kõrgemates muusikaharidust andvates õppeasutustes.
(5) Muusikakoolis on võimalik saada muusikaharidust ka vaba õppekava ja üldkultuurilise õppekava alusel.
§ 26. Muusikakooli juhtimine
(1) Muusikakooli juhib direktor, kelle ülesanne on tagada Muusikakooli tulemuslik töö, vastutada Muusikakooli üldseisundi ja arengu ning rahaliste vahendite sihipärase ja otstarbeka kasutamise eest.
(2) Muusikakooli direktoril on lisaks arvestatavale (vähemalt 5-aastasele) pedagoogilisele kogemusele kooli profiilile vastav kõrgharidus.
(3) Muusikakooli direktori vaba ametikoha täitmiseks kinnitab konkursi tingimused ja korra ning kuulutab välja ja viib läbi avaliku konkursi Räpina Vallavalitsus.
(4) Direktoriga sõlmib töölepingu konkursil välja kuulutatud ajaks vallavanem või tema volitatud ametiisik.
(5) Töölepingu peatab, muudab või lõpetab vallavanem või tema volitatud isik.
§ 27. Muusikakooli direktori õiguslik seisund
Muusikakooli direktor:
1) juhib Muusikakooli, tagades Muusikakooli põhimääruses ettenähtud ülesannete täitmise;
2) esindab Muusikakooli;
3) teostab Muusikakooli kasuks tehinguid ulatuses, mis on vajalik tema seaduses või käesolevas põhimääruses sätestatud ülesannete täitmiseks;
4) tagab Muusikakooli hoolekogu ja õppenõukogu otsuste täitmise;
5) kinnitab Muusikakooli kodukorra ning muud töökorraldusdokumendid;
6) kinnitab Muusikakooli personali ametijuhendid;
8) koostab Muusikakooli eelarveprojekti ning esitab selle koos hoolekogu arvamusega vallavalitsusele;
9) esitab vähemalt üks kord aastas Muusikakooli tegevuse aruande kooli hoolekogule ja vallavalitsusele;
10) annab seaduses ja Muusikakooli põhimääruses sätestatud pädevuse piires käskkirju ja suulisi või kirjalikke korraldusi kooli tegevuse koordineerimiseks ja korraldamiseks;
11) [kehtetu - RT IV, 08.10.2013, 10 - jõust. 11.10.2013]
12) moodustab vajaduse ainekomisjone jm õppekorraldust teostavaid üksusi;
13) koostab koostöös Muusikakooli õppekavad ning esitab need läbivaatamiseks õppenõukogule;
14) määrab pedagoogide koormused vastavalt Muusikakooli õppekavadele ja tunnijaotuskavale kooskõlas pedagoogidega sõlmitud töölepingu tingimustega;
15) lahendab muid seadusega, Muusikakooli põhimäärusega ja direktori ametijuhendiga tema pädevusse antud küsimusi.
§ 28. Õppenõukogu liikmed ja ülesanded
(2) Õppenõukogu tööd juhib direktor, tema äraolekul direktori kohusetäitja.
(3) Õppenõukogu ülesandeks on Muusikakooli õppe- ja kasvatustegevuse analüüsimine ja hindamine ning Muusikakooli juhtimiseks vajalike otsuste tegemine.
1) teeb ettepanekuid Muusikakooli arengu- ja tegevuskava muutmiseks;
2) arutab läbi ja kiidab heaks kooli üldtööplaani iga õppepoolaasta eel;
3) arutab läbi ja kiidab heaks kooli kodukorra;
4) arutab läbi järelevalve tulemused ja teeb ettepaneku tarvilike meetmete rakendamiseks;
5) annab õppeaasta lõpul hinnangu kooli õppe- ja kasvatustegevuse tulemustele ja teeb kooli juhtkonnale ettepanekuid kooli õppe- ja kasvatustegevuse täiustamiseks;
6) vaatab läbi ja kinnitab Muusikakooli õppekava ning sisseastumiskatsete, arvestuste ja eksamite korraldamise ja õppetulemuste hindamisega seoses koostatud dokumendid;
7) määrab kindlaks õppurite hindamise, tunnustamise ja karistamise üldpõhimõtted ning otsustab nende rakendamise üle;
8) otsustab õppurite järgnevasse klassi üleviimise, täiendavale õppetööle ning klassikursuse kordamisele jätmise;
9) delegeerib oma esindajad kooli hoolekogu ja atesteerimiskomisjoni koosseisu;
10) võtab oma pädevuse piires üksikküsimuste lahendamiseks vastu otsuseid.
(2) Õppenõukogu koguneb vähemalt viis korda aastas: iga õppeaasta alguses, iga trimestri lõpul ning enne eksamiperioodi algust.
(4) Õppenõukogu on otsustusvõimeline, kui sellest võtab osa vähemalt 2/3 liikmetest, kelle hulgas on Muusikakooli direktor.
(6) Õppenõukogu otsused võetakse vastu lihthäälteenamusega ja hääletamine on kas avalik või salajane. Võrdsete häälte korral saab otsustavaks koosoleku juhataja hääl.
Muusikakooli hoolekogu on kooli juures tegutsev organ, kelle ülesanne on suunata Muusikakooli tegevust ning teha ettepanekuid direktorile ja vallavalitsusele kooli arengu, vara ja eelarvega seotud küsimustes.
(2) Hoolekogusse kuuluvad Räpina Vallavalitsuse esindaja, Räpina Vallavolikogu esindaja, vastavalt Muusikakooli õppenõukogu otsusele õppe- ja kasvatustegevusega seotud koolitöötajate esindaja (v.a kooli direktor), lastevanemate üldkoosoleku otsusel lastevanemate esindaja, õppurite või õpilasomavalitsuse esindaja, kooli toetavate organisatsioonide esindajad.
(3) Hoolekogu koosseisu kinnitab direktori ettepanekul Räpina Vallavalitsus korraldusega.
(4) Hoolekogu esimese koosoleku pärast hoolekogu kinnitamist kutsub hiljemalt õppeveerandi lõpus kokku direktor. Hoolekogu esimesel töökoosolekul valitakse hoolekogu töö korraldamiseks hoolekogu esimees ja aseesimees.
(5) Hoolekogu esimees valitakse salajasel hääletamisel lihthäälteenamusega. Esimehe kandidaadi võib üles seada iga hoolekogu liige. Esimehe kandidaadiks seadmise osas peab kandidaat andma suulise nõusoleku.
§ 32. Hoolekogu kokkukutsumine ja töökord
(2) Hoolekogu korralised koosolekud toimuvad õppeaasta kestel vähemalt üks kord nelja kuu jooksul ja need kutsub kokku hoolekogu esimees, tema äraolekul aseesimees.
(3) Hoolekogu erakorralise koosoleku kutsub kokku hoolekogu esimees (aseesimees) vähemalt kolme liikme, Muusikakooli direktori või vallavalitsuse ettepanekul.
(4) Hoolekogu koosolekust võtab osa kooli direktor.
(5) Hoolekogu koosolekutest võivad osa võtta õpetajate esindajad, kooli õppe- ja kasvatustegevuse üle riiklikku järelevalvet teostavad ametiisikud ning teised isikud hoolekogu esimehe, tema äraolekul aseesimehe loal.
(6) Hoolekogu on otsustusvõimeline, kui koosolekul on esindatud vähemalt 2/3 liikmetest, sealhulgas hoolekogu esimees või tema äraolekul aseesimees.
(8) Hoolekogu otsused võetakse vastu üldjuhul avalikul hääletusel, ent hoolekogu liikmete enamuse otsusel võib hääletamine olla ka salajane, kusjuures otsused võetakse vastu lihthäälteenamusega. Poolt- või vastuhäälte võrdsuse korral on otsustav hoolekogu esimehe, tema äraolekul aseesimehe hääl.
(9) Hoolekogu otsuste täitmist korraldab Muusikakooli direktor koostöös kooli pidajaga.
(10) Hoolekogu õppeaasta jooksul tehtud töö aruande esitab hoolekogu esimees üks kord aastas Muusikakooli lastevanemate üldkoosolekule ja vallavalitsusele heakskiitmiseks. Aruanne kajastab õppeaasta jooksul tehtud tööd ja plaane uueks aastaks.
§ 33. Õpilasomavalitsus
(1) Õpilasomavalitsus on Muusikakooli õppurite õigus kooskõlas seadusega iseseisvalt otsustada ja korraldada õpilaselu küsimusi, lähtudes õppurite huvidest, vajadustest, õigustest ja kohustustest.
6. peatükk MUUSIKAKOOLI PERSONAL
§ 34. Muusikakooli personali mõiste
(1) Muusikakooli personali koosseisu kinnitab Räpina Vallavalitsus Muusikakooli direktori ettepanekul.
(2) [Kehtetu - RT IV, 08.10.2013, 10 - jõust. 11.10.2013]
(3) Koolitöötajatega sõlmib, muudab ja peatab töölepingud Muusikakooli direktor.
3) taotleda täiendkoolitust;
4) avaldada arvamust Muusikakooli tööd ja arengut puudutavates küsimustes.
(2) Muud pedagoogide ja teiste töötajate õigused ja kohustused ning vastutus sätestatakse töösisekorraeeskirja, käesoleva põhimääruse, ametijuhendi ja töölepinguga.
(3) Muusikakooli personal on kohustatud:
1) mitte kahjustama Muusikakooli mainet avalikes kohtades tööajal ega väljaspool seda;
2) järgima Muusikakooli põhimäärust ja täitma kooli kodukorda.
§ 36. Töötasustamise alused
(1) Muusikakooli personali töötasustamise alused kinnitab Räpina Vallavolikogu.
(2) Õppekavade täitmiseks tarvilike pedagoogiliste koormuste kohta koostatakse iga õppeaasta alguses pedagoogide kvalifikatsiooni määramiseks ja töötasufondi arvutamiseks vajalikke andmeid sisaldav koondtabel (tarifitseerimisnimekiri).
7. peatükk MUUSIKAKOOLI FINANTSEERIMINE, MAJANDAMINE JA ARUANDLUS
§ 37. Varad ja raamatupidamine
(1) Muusikakooli vara valdamine, kasutamine ja käsutamine toimub vastavalt Räpina Vallavolikogu poolt kehtestatud korrale.
(2) Muusikakooli raamatupidamist korraldab Räpina Vallavalitsus.
§ 38. Muusikakooli rahalised vahendid
(1) Muusikakooli rahalised vahendid kujunevad:
(2) Muusikakooli eelarve täitmist jälgib hoolekogu ja kontrollib Räpina Vallavalitsus ning eelarve täitmine kinnitatakse valla majandusaasta aruandega Räpina Vallavolikogu poolt.
§ 39. Aruandlus ja kontroll
(1) Muusikakool esitab oma tegevuse kohta finants- ja statistilisi aruandeid õigusaktidega kehtestatud ulatuses ja korras.
(2) Räpina Vallavolikogu revisjonikomisjon kontrollib Muusikakooli tegevust vastavalt tööplaanile.
(3) Juhul, kui koolipidaja peab seda vajalikuks, on Haridus- ja Teadusministeeriumil õigusteostada riiklikku järelevalvet Muusikakooli õppe- ja kasvatustegevuse seaduslikkuse üle. Riiklikul järelevalveorganil on õigus kaasata riikliku järelevalve teostamisse eksperte.
8. peatükk MUUSIKAKOOLI ÜMBERKORRALDAMINE JA TEGEVUSE LÕPETAMINE
§ 40. Muusikakooli ümberkorraldamine või tegevuse lõpetamine
(1) Muusikakooli ümberkorraldamine seisneb koolide ühinemises või jagunemises.
(2) Muusikakooli korraldab ümber või selle tegevuse lõpetab Räpina Vallavolikogu hoolekogu ettepanekul.
(3) Muusikakooli ümberkorraldamine või tegevuse lõpetamine toimub pärast õppeperioodi lõppu.
(4) Muusikakooli ümberkorraldamise või tegevuse lõpetamise otsus tehakse teatavaks õppuritele, lastevanematele, personalile ning EHIS`i volitatud töötajale vähemalt neli kuud enne õppeperioodi lõppu.
(5) Muusikakooli ümberkorraldamisel ja tegevuse lõpetamisel kustutatakse kool EHIS`ist kahe kuu jooksul otsuse teatavaks tegemisest arvates.
(6) Muusikakooli ümberkorraldamise tulemusel moodustatud kool registreeritakse EHIS`is huvikooli seadusega kehtestatud tingimustel ja korras.
(7) Tegevuse lõpetanud Muusikakooli õigused ja kohustused, sealhulgas dokumentatsiooni säilitamine ning duplikaatide väljastamine, läheb üle Räpina Vallavalitsusele või tema poolt määratud asutusele.
§ 41. Õigusaktide kehtetuks tunnistamine
§ 42. Põhimääruse jõustmine
Määrus jõustub 01. aprillil 2008. a.


RT I, 29.11.2018, 2
20.11.2018 otsus nr 336
1) paragrahvi 1 lõike 1 punktis 3 asendatakse sulgudes olev tekstiosa ”§ 10 lõiked 4 ja 5” tekstiosaga ”§ 10 lõiked 4 ja 5 ning § 101 lõige 4”;
2) paragrahvi 2 täiendatakse lõikega 13 järgmises sõnastuses:
”(13) Vautšer käesoleva seaduse tähenduses on instrument, mille kauba võõrandaja või teenuse osutaja on kohustatud vastu võtma tasuna või osana tasust kauba või teenuse eest ning mille puhul on võõrandatav kaup või osutatav teenus või kauba müüja või teenuse osutaja märgitud kas vautšeril või sellega seotud dokumentides, sealhulgas sellise vautšeri kasutamise tingimustes. Vautšerina ei käsitata instrumenti, mis annab õiguse saada kauba soetamisel või teenuse saamisel allahindlust, kuid mis ei anna õigust kaupa soetada või teenust saada. Vautšer on üheotstarbeline, kui vautšeriga seotud kauba või teenuse käibe tekkimise koht (§-d 9, 10 ja 101) ja sellelt kaubalt või teenuselt tasumisele kuuluv käibemaksusumma on vautšeri väljastamise ajal teada. Vautšer on mitmeotstarbeline, kui selle väljastamise ajal ei ole kauba võõrandamise või teenuse osutamise käibe tekkimise koht või sissenõutav käibemaksusumma teada.”;
”(11) Üheotstarbelise vautšeri üleandmist enda nimel tegutseva isiku poolt käsitatakse vautšeriga seotud kauba võõrandamise või teenuse osutamisena. Kui üheotstarbelise vautšeri annab üle teise isiku nimel tegutsev isik, käsitatakse sellise vautšeri üleandmist vautšeriga seotud kauba võõrandamisena või teenuse osutamisena teise isiku poolt, kelle nimel vautšeri üle andnud isik tegutseb.”;
4) paragrahvi 10 lõike 2 punkt 12 tunnistatakse kehtetuks;
5) paragrahvi 10 lõike 4 punkt 10 tunnistatakse kehtetuks;
6) paragrahvi 10 lõike 5 punktis 7 asendatakse sõnad ”elektroonilise side teenus” sõnadega ”elektroonilise side teenus elektroonilise side seaduse tähenduses (edaspidi elektroonilise side teenus)”;
7) seadust täiendatakse §-ga 101 järgmises sõnastuses:
”§ 101. Isikule, kes ei ole üheski liikmesriigis registreeritud maksukohustuslasena ega piiratud maksukohustuslasena, osutatava elektroonilise side teenuse ja elektrooniliselt osutatava teenuse käibe tekkimise koht
(1) Teenuse käibe tekkimise koht on Eesti, kui elektroonilise side teenust või elektrooniliselt osutatavat teenust osutatakse Eestis asu- või elukohta omavale isikule, kes ei ole üheski liikmesriigis registreeritud maksukohustuslasena ega piiratud maksukohustuslasena.
(2) Käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud käibe tekkimise koht ei ole Eesti juhul, kui on täidetud järgmised tingimused:
1) teenust osutab ainult ühes liikmesriigis, välja arvatud Eestis, asukohta või püsivat tegevuskohta omav välisriigi isik;
2) teenust osutatakse muus liikmesriigis kui teenuse osutaja asukoha või püsiva tegevuskoha liikmesriigis asu- või elukohta omavale isikule, kes ei ole üheski liikmesriigis registreeritud maksukohustuslasena ega piiratud maksukohustuslasena;
3) käesolevas lõikes nimetatud tingimustele vastava teenuse käive ei ületanud eelmisel kalendriaastal ega ületa jooksval kalendriaastal 10 000 eurot;
4) käesoleva lõike punktis 1 nimetatud isik ei ole punktis 3 nimetatud käibe tekkimise kohana määratlenud liikmesriiki, kus on teenuse saaja asu- või elukoht.
(3) Kui teise liikmesriigi isiku käesoleva paragrahvi lõike 2 punktis 3 nimetatud käive ületab kalendriaastal 10 000 eurot, kohaldatakse käesoleva paragrahvi lõiget 1 nimetatud suuruses käibe tekkimise päevast alates.
(4) Teenuse käibe tekkimise koht ei ole Eesti, kui elektroonilise side teenust või elektrooniliselt osutatavat teenust osutatakse teises liikmesriigis asu- või elukohta omavale isikule, kes ei ole üheski liikmesriigis registreeritud maksukohustuslasena ega piiratud maksukohustuslasena.
(5) Käesoleva paragrahvi lõikes 4 nimetatud käibe tekkimise koht on Eesti juhul, kui on täidetud järgmised tingimused:
1) teenuse osutaja ei oma asukohta või püsivat tegevuskohta mujal liikmesriigis peale Eesti;
2) teenust osutatakse teises liikmesriigis asu- või elukohta omavale isikule, kes ei ole üheski liikmesriigis registreeritud maksukohustuslasena ega piiratud maksukohustuslasena;
3) käesolevas lõikes nimetatud teenuste käive ei ületanud eelmisel kalendriaastal ega ületa jooksval kalendriaastal 10 000 eurot.
(6) Käesoleva paragrahvi lõikes 5 nimetatud tingimuste täitmisel võib teenuse osutaja määrata teenuse käibe tekkimise koha lõike 4 alusel vähemalt kaheks kalendriaastaks.
(7) Kui isiku käesoleva paragrahvi lõike 5 punktis 3 nimetatud käive ületab kalendriaastal 10 000 eurot, kohaldatakse käesoleva paragrahvi lõiget 4 nimetatud suuruses käibe tekkimise päevast alates.”;
8) paragrahvi 11 täiendatakse lõikega 21 järgmises sõnastuses:
”(21) Üheotstarbelise vautšeriga seotud kauba või teenuse käive tekib vautšeri üleandmise päeval vautšeri väärtuse ulatuses või enne vautšeri üleandmist vautšeri eest osalise või täieliku makse laekumisel makstud osa ulatuses. Üheotstarbelise vautšeri üleandmisel teise isiku nimel tekib isikul, kelle nimel vautšer üle antakse, makstud osa ulatuses käive päeval, mil vautšeriga seotud kaup võõrandatakse või teenust osutatakse, või vautšeri eest osalise või täieliku makse laekumisel, kui see toimub enne vautšeriga seotud kauba võõrandamist või teenuse osutamist.”;
9) paragrahvi 12 täiendatakse lõikega 11 järgmises sõnastuses:
”(11) Sellise kauba või teenuse maksustatav väärtus, mille eest tasutakse mitmeotstarbelise vautšeriga, on vautšeri eest makstud tasu või selle kohta teabe puudumise korral vautšeril või sellega seotud dokumentides märgitud rahaline väärtus ja kõik muu tasuna käsitatav, mille kauba võõrandaja või teenuse osutaja kauba ostjalt või teenuse saajalt või kolmandalt isikult kauba või teenuse eest on saanud või saab.”;
10) paragrahvi 37 täiendatakse lõikega 12 järgmises sõnastuses:
”(12) Maksukohustuslane ja ettevõtlusega tegelev ühendusevälise riigi isik väljastab käesoleva paragrahvi nõuetele vastava arve juhul, kui ta rakendab käesoleva seaduse §-s 43 sätestatud elektroonilise side teenuse ja elektrooniliselt osutava teenuse käibemaksuga maksustamise erikorda.”;
11) paragrahvi 38 lõike 21 punktid 2 ja 3 tunnistatakse kehtetuks;
12) paragrahvi 38 lõike 22 esimene ja teine lause muudetakse ning sõnastatakse järgmiselt:
”Põhivara importimise korral ei pea maksukohustuslane vastama käesoleva paragrahvi lõike 21 punktis 1 nimetatud tingimusele. Kui maksukohustuslane ei vasta nimetatud tingimusele, peab ta maksuhaldurile esitama viimase nõudmisel tagatise.”;
13) paragrahvi 38 lõigetes 23 ja 24 asendatakse tekstiosa ”lõikes 22” tekstiosaga ”lõigetes 22 ja 27”;
14) paragrahvi 38 täiendatakse lõikega 27 järgmises sõnastuses:
”(27) Kütuse importimise korral ei pea maksukohustuslane, kes on kütuse müüja vedelkütuse seaduse tähenduses, vastama käesoleva paragrahvi lõikes 21 nimetatud tingimustele, kui tal on kütuse importimisel tagatise esitamise kohustus.”;
15) paragrahvi 43 lõike 1 punktis 1 asendatakse sõnad ”kes ei ole üheski liikmesriigis registreeritud maksukohustuslasena” sõnadega ”kelle ettevõtte asukoht on väljaspool ühendust ja kellel puudub ühenduses püsiv tegevuskoht”;
16) paragrahvi 43 lõige 3 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
”(3) Maksukohustuslane, kelle ettevõtte asukoht või püsiv tegevuskoht on Eestis, ei rakenda erikorda Eestis ega teises liikmesriigis, kus asub tema püsiv tegevuskoht.”;
17) paragrahvi 46 täiendatakse lõikega 22 järgmises sõnastuses:
”(22) Käesoleva seaduse § 2 lõikes 13, § 4 lõikes 11, § 11 lõikes 21 ja § 12 lõikes 11 sätestatud vautšerite maksustamist puudutavat regulatsiooni kohaldatakse üksnes alates 2019. aasta 1. jaanuarist väljastatud vautšeritele.”;
”1 Nõukogu kolmeteistkümnes direktiiv 86/560/EMÜ kumuleeruvate käibemaksudega seotud liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta – ühenduse territooriumil registreerimata maksukohustuslastele käibemaksu tagastamise kord (EÜT L 326, 21.11.1986, lk 40–41);
nõukogu direktiiv 2006/112/EÜ, mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi (ELT L 347, 11.12.2006, lk 1–118), viimati muudetud direktiiviga (EL) 2017/2455 (ELT L 348, 29.12.2017, lk 7–22);
nõukogu direktiiv 2008/9/EÜ, millega sätestatakse üksikasjalikud eeskirjad käibemaksu tagastamiseks vastavalt direktiivile 2006/112/EÜ maksukohustuslastele, kelle asukoht ei ole tagastamisliikmesriigis, vaid teises liikmesriigis (ELT L 44, 20.02.2008, lk 23–28), muudetud direktiiviga 2010/66/EL (ELT L 275, 20.10.2010, lk 1–2);
nõukogu direktiiv 2009/132/EÜ direktiivi 2006/112/EÜ artikli 143 punktide b ja c rakendusala määratluse kohta seoses teatavate kaupade käibemaksuvabastusega nende lõplikul importimisel (ELT L 292, 10.11.2009, lk 5–30).”.
(2) Käesoleva seaduse § 1 punktid 13 ja 14 jõustuvad 2019. aasta 1. veebruaril.


text:
Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Lietuvos Aukščiausiasis Teismas (Leedu) 18. detsembril 2019 – UAB „Klaipėdos regiono atliekų tvarkymo centras“, teised menetlusosalised: UAB „Ecoservice Klaipėda“, UAB „Klaipėdos autobusų parkas“, UAB „Parsekas“, UAB „Klaipėdos transportas“
(kohtuasi C-927/19)
Kassatsioonkaebuse esitaja: UAB „Klaipėdos regiono atliekų tvarkymo centras“
Teised menetlusosalised: UAB „Ecoservice Klaipėda“, UAB „Klaipėdos autobusų parkas“, UAB „Parsekas“, UAB „Klaipėdos transportas“
Kas hanketingimus, mille kohaselt on ettevõtja kohustatud tõendama üksnes konkreetsete teenuste osutamisega seotud tegevusest (segaolmejäätmete käitlemine) saadud aasta keskmise tulu teatavat taset, kuulub direktiivi 2014/241 artikli 58 lõike 3 või lõike 4 kohaldamisalasse?
Kas ettevõtja suutlikkuse hindamise meetod, mille nägi Euroopa Kohus ette 4. mai 2017. aasta otsuses Esaprojekt (C-387/14)2 , sõltub vastusest esimesele küsimusele?
Kas hanketingimus, mille kohaselt peab ettevõtja tõendama, et [jäätmekäitluse] teenuse osutamiseks vajalikud sõidukid vastavad konkreetsetele tehnilistele nõuetele, mis muu hulgas hõlmavad saasteainete heitkoguseid (EURO 5), GPS-saatja paigaldamist, asjakohast võimsust jne, kuulub a) direktiivi 2014/24 artikli 58 lõike 4, b) artikli 42 koostoimes VII lisaga või c) artikli 70 kohaldamisalasse?
Kas direktiivi 89/6653 artikli 1 lõike 1 kolmandat lõiku, mis sätestab läbivaatamise korra tõhususe põhimõtte, artikli 1 lõikeid 3 ja 5, direktiivi 2014/24 artiklit 21 ja direktiivi 2016/9434 , eelkõige selle põhjendust 18 ja artikli 9 lõike 2 kolmandat lõiku (koos või eraldi, kuid ilma et see piiraks nende kohaldamist) tuleb tõlgendada nii, et kui riigihankeid reguleerivate riigisiseste õigusnormidega on sätestatud siduv kohtueelne vaidluste lahendamise menetlus,
a) siis peab hankija avaldama ettevõtjale, kes on palunud vaidlustusmenetluse algatada, kõik teise ettevõtja pakkumuse üksikasjad (sõltumata nende konfidentsiaalsusest), kui menetluse esemeks on konkreetselt teise ettevõtja pakkumuse hindamise õiguspärasus ning ettevõtja, kes on palunud menetluse algatada, on eelnevalt sõnaselgelt palunud hankijal need andmed esitada;
b) kas – sõltumata vastusest eelmisele küsimusele – hankija peab ettevõtja vaidlustust, mis käsitleb konkurendi pakkumuse hindamise õiguspärasust, tagasi lükates igal juhul andma selge, ülevaatliku ja konkreetse vastuse, sõltumata ohust avaldada talle pakkumuses teatavaks tehtud konfidentsiaalset teavet?
Kas direktiivi 89/665 artikli 1 lõike 1 kolmandat lõiku, artikli 1 lõikeid 3 ja 5 ning artikli 2 lõike 1 punkti b, direktiivi 2014/24 artiklit 21 ja direktiivi 2016/943, eelkõige selle põhjendust 18 (koos või eraldi, kuid ilma et see piiraks nende kohaldamist) tuleb tõlgendada nii, et hankija otsus keelduda avaldamast ettevõtjale teise pakkuja pakkumuses sisalduvat konfidentsiaalset teavet, on otsus, mille võib kohtus eraldi vaidlustada?
Kui vastus eelmisele küsimusele on jaatav, siis kas direktiivi 89/665 artikli 1 lõiget 5 tuleb tõlgendada nii, et ettevõtja peab esitama hankijale sellise otsuse peale vaidlustuse ja vajaduse korral kaebuse kohtule?
Kui vastus eelmisele küsimusele on jaatav, siis kas direktiivi 89/665 artikli 1 lõike 1 kolmandat lõiku ja artikli 2 lõike 1 punkti b tuleb tõlgendada nii, et sõltuvalt teise ettevõtja pakkumuse sisu kohta olemasoleva teabe mahust võib ettevõtja esitada kohtule kaebuse ainult seoses keeldumisega anda talle teavet, seadmata eraldi kahtluse alla hankija teiste otsuste õiguspärasust?
Kas – sõltumata vastustest eelmistele küsimustele – direktiivi 2016/943 artikli 9 lõike 2 kolmandat lõiku tuleb tõlgendada nii, et kui kohus on saanud kaebajalt taotluse kohustada kohtuasja vastaspoolt esitama kohtule tõendid, et kohus edastaks need kaebajale, peab kohus sellise taotluse rahuldama, sõltumata hankija tegevusest hankemenetluse või vaidlustusmenetluse ajal?
Kas direktiivi 2016/943 artikli 9 lõike 2 kolmandat lõiku tuleb tõlgendada nii, et kui kohus on jätnud rahuldamata kaebaja taotluse avaldada kohtuasja vastaspoole konfidentsiaalne teave, peaks kohus omal algatusel hindama nende andmete tähtsust, mille avaldamist taotleti, ning nende mõju riigihankemenetluse õiguspärasusele?
Kas direktiivi 2014/24 artikli 57 lõike 4 punktis h sätestatud ettevõtja hankemenetlusest kõrvaldamise alust saab Euroopa Kohtu 3. oktoobri 2019. aasta otsust Delta Antrepriză de Construcţii şi Montaj 935 arvesse võttes kohaldada nii, et kohus võib ettevõtja ja hankija vahelist vaidlust uurides omal algatusel ja hankija hinnangut arvesse võtmata otsustada, et asjaomane pakkuja esitas hankijale eksitavat ja faktiliselt ebaõiget teavet tahtlikult või hooletusest ning tuli seetõttu riigihankemenetlusest kõrvaldada?
Kas direktiivi 2014/24 artikli 57 lõike 4 punkti h koostoimes selle direktiivi artikli 18 lõikes 1 sätestatud proportsionaalsuse põhimõttega tuleb tõlgendada ja kohaldada nii, et kui riiklikus õiguses on valeandmete esitamise eest ette nähtud täiendavad karistused (peale hankemenetlusest kõrvaldamise), võib neid karistusi kohaldada ainult isikliku vastutuse alusel, eelkõige siis, kui faktiliselt ebaõige teabe esitasid ainult mõned riigihankemenetluses ühispakkumuse teinud ettevõtjate ühenduse liikmed (näiteks üks mitmest liikmest)?
3 Nõukogu 21. detsembri 1989. aasta direktiiv 89/665/EMÜ riiklike tarne- ja ehitustöölepingute sõlmimise läbivaatamise korra kohaldamisega seotud õigus- ja haldusnormide kooskõlastamise kohta (EÜT 1989, L 395, lk 33; ELT eriväljaanne 06/01, lk 246).
4 Euroopa Parlamendi ja nõukogu 8. juuni 2016. aasta direktiiv (EL) 2016/943, milles käsitletakse avalikustamata oskusteabe ja äriteabe (ärisaladuste) ebaseadusliku omandamise, kasutamise ja avalikustamise vastast kaitset (ELT 2016, L 157, lk 1).

matches: Kohus kohus kohus kohus kohus kohus kohus


text:
 Kohtuväline menetleja ei täida kohtumäärust - juura.ee
Kohtuväline menetleja ei täida kohtumäärust
Juss 28.03.2019 20:21	(2 kuud tagasi)
Väärteoasi. Trahviotsus. Esitasin vaide. Ei võetud menetlusse. Kaebasin maakohtusse. Maakohus tegi määruse, millega tühistas kohtuvälise menetleja määruse ning saatis kohtuvälisele menetlejale tagasi väärteomenetluse uuendamise otsustamiseks. Ja nüüd on vaikus. Kohtu otsusest on möödas ca 2 kuud. ca 10 päeva tagasi kirjutasin kohtuvälisele menetlejale sellekohase küsimuse. Kohtuväline menetleja ei ole teinud ühtki piuksu. Mis edasi saaks teha?
A 29.03.2019 08:17	(2 kuud tagasi) vasta...
Ilma seda kohtumäärust või vähemalt selle teksti nägemata on väga raske midagi öelda. Trahvi määramine ei toimu mitte kohtuvälise menetleja määruse, vaid kas trahviteatega hoiatustrahvi puhul või muul juhul kas lühimenetluses, kiirmenetluses või üldmenetluses tehtud otsusega. Seega ei saa päris hästi aru, mis määruse siis kohus tühistas?
Juss 29.03.2019 09:14	(2 kuud tagasi) vasta...
Aitäh Kohtu seisukoht ütleb muu hulgas nii "Eeltoodust tulenevalt leiab kohus, et olukorras, kus trahviteate adressaat vaidlustab hoiatamismenetluses tehtud otsust, sest ta ei nõustu kohtuvälise menetleja tuvastatud asjaolude või teole antud õigusliku hinnanguga, tuleb väärteomenetlus uuendada kiir- või üldmenetluse korras vastavalt VTMS § 546 lg-s 6 sätestatule. Praegusel juhul ei nõustu menetlusalune isik kohtuvälise menetleja õigusliku hinnanguga teole. Kohtu hinnangul ei ole õige kohtuvälise menetleja tõlgendus, mille kohaselt juhul, kui kohtuväline menetleja arvates on tegu tõendatud ja õigesti kvalifitseeritud, ei ole tegemist vaidlusega faktiliste või õiguslike asjaolude üle. Eelduslikult hindab kohtuväline menetleja neid asjaolusid juba hoiatamismenetluses trahviteate tegemisel. Olukorras, kus trahviteate adressaat ei nõustu otsusega, leides, et tegu ei ole tõendatud või sellele antud õiguslik hinnang ei ole õige, ongi tegemist vaidlusega. Seejuures ei tulene maakohtu hinnangul Riigikohtu praktikast, et kohtuväline menetleja peab trahviteate adressaadi hinnanguga nõustuma."
A 29.03.2019 10:24	(2 kuud tagasi) vasta...
Selge. Tähtaega, mille jooksul kohtuväline menetleja peab menetluse uuendama, VTMS ei sätesta ning järelikult on võimalik menetlust uuendada väärteo aegumistähtaja jooksul (2 aastat teo toimepanemisest) eeldusel et kuni aegumistähtaja lõpuni jõutakse menetlus läbi viia kuni lahendi jõustumiseni.
Juss 29.03.2019 10:36	(2 kuud tagasi) vasta...
Aitäh! Määrus, mis kohtu otsusega tühistati sisaldas kohtuvälise menetleja otsust jätta rahuldamata minu kaebus kohtuvälise menetleja tegevuse peale. Selle sõnastus käib umbes nii "4. Resolutsioon: Lähtudes eeltoodust ning tuginedes VTMS § 77 lg 2 punktile 1 jätta NIMI KP kaebus kohtuvälise menetleja tegevuse peale rahuldamata. ". Kas ma saan õigesti aru, et kuna kohus on tühistanud KV menetleja määruse minu kaebust mitte rahuldada, siis saan ma oma esialgu avaldatud kaebust mingil kombel edasi menetleda? Oskab keegi soovitada juristi, kes sellise kaasuse menetlemist võiks teha?
A 29.03.2019 12:15	(2 kuud tagasi) vasta...
VTMS § 54.5 lg 1 kohaselt trahviteate vaidlustamisel hoiatustrahv ei jõustu ning § 54.6 lg 6 kohaselt tuleb taolisel juhul väärteomenetlus uuendada, nagu ka kohus on oma määruses märkinud. Kohtuvälise menetleja tehtud kaebuse rahuldamata jätmise määruse tühistamisega kohtu poolt ja selle saatmisega väärteomenetluse uuendamise otsustamiseks on nüüd pall uuesti kohtuvälise menetleja väravas, kes peab otsustama, kas uuendada väärteomenetlus kiir- või üldmenetluse korras või hoopis lõpetada. Nüüd tuleb lihtsalt rahulikult oodata, mis kohtuväline menetleja edasi teeb.
|__  //   /_   _// \ \\ / //  \ \\/ //
/ //     -| ||-   \ \/ //    \ ` //
/ //__    _| ||_    \  //      | ||
/_____||  /_____//    \//       |_||
`-----`   `-----`      `        `-`'

matches:
kohus
§ 546
§ 77
kohus
§ 54
§ 54
kohus


1) käesoleva määruse § 7 lõike 2 punktis 1 nimetatud tegevuse toetamiseks antav toetus on koolitusabi Euroopa Komisjoni määruse (EL) nr 651/2014 ELi aluslepingu artiklite 107 ja 108 kohaldamise kohta, millega teatavat liiki abi tunnistatakse siseturuga kokkusobivaks (ELT L 187, 26.06.2014, lk 1–78), (edaspidi üldine grupierandi määrus) artikli 31 mõistes ning sellele kohaldatakse nimetatud määruses ja konkurentsiseaduse §-s 342 sätestatut või vähese tähtsusega abi Euroopa Komisjoni määruse (EL) nr 1407/2013, milles käsitletakse Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklite 107 ja 108 kohaldamist vähese tähtsusega abi suhtes (ELT L 352, 24.12.2013, lk 1–8) (edaspidi vähese tähtsusega abi määrus) mõistes ning sellele kohaldatakse vähese tähtsusega abi määruses ja konkurentsiseaduse §-s 33 sätestatut;
3) käesoleva määruse § 7 lõikes 3 nimetatud tegevusteks antav toetus on protsessi- ja organisatsiooniinnovatsiooniks antav abi üldise grupierandi määruse artikli 29 mõistes ning sellele kohaldatakse nimetatud määruses ja konkurentsiseaduse §-s 342 sätestatut või vähese tähtsusega abi ning sellele kohaldatakse vähese tähtsusega abi määruses ja konkurentsiseaduse §-s 33 sätestatut;
(4) Projekt peab panustama meetme tegevuse järgmiste väljundnäitajate saavutamisse:
(5) Toetuse andmise ja ettevõtja arenguplaani elluviimise tulemusena kasvab arenguplaani kolmandast aastast alates kuni kaks majandusaastat pärast arenguplaani lõppemist:
1) ettevõtja müügitulu aastas keskmiselt 10% võrra rohkem, kui vastava sektori müügitulu;
2) ettevõtja lisandväärtus töötaja kohta aastas keskmiselt 10% võrra rohkem, kui vastava sektori keskmine lisandväärtus töötaja kohta.
(3) Arenguplaan on ambitsioonikas, kui selle elluviimisel saavutatakse käesoleva määruse § 2 lõikes 5 nimetatud tulemused.
(1) Toetust antakse projektile, mille tegevused panustavad käesoleva määruse § 2 lõigetes 1 ja 2 nimetatud eesmärkide ja § 2 lõigetes 3 ja 5 nimetatud tulemuste ning § 2 lõikes 4 nimetatud väljundnäitajate saavutamisse.
2) koolitatava personali otseselt koolitusprojektiga seotud lähetuse transpordikulud vastavalt ühendmääruse § 3 lõike 1 punktis 5 sätestatud tingimustele;
3) uue arendustöötaja ja uute töölepingu alusel töötava juhti personalikulud vastavalt ühendmääruse § 3 lõike 1 punktides 1, 2, 4 ja 5 sätestatud tingimustele.
1) toote või teenuse arendamisega seotud töötajate personalikulu vastavalt ühendmääruse § 3 lõike 1 punktides 1, 2, 4 ja 5 sätestatud tingimustele;
2) on kasvatanud arenguplaani elluviimisele eelneva viimase kolme majandusaasta jooksul müügikäivet igal majandusaastal keskmiselt 10%.
1) taotluses kirjeldatud projekt panustab käesoleva määruse § 2 lõigetes 1 ja 2 nimetatud eesmärkide, § 2 lõikes 3 nimetatud meetme tulemusnäitajate, § 2 lõikes 4 nimetatud meetme tegevuse väljundnäitajate ja § 2 lõikes 5 nimetatud tulemuste saavutamisesse;
4) kui toetuse saaja ei pea järgima riigihangete seadust, järgima struktuuritoetuse seaduse § 26 lõike 6 kohaselt riigihangete seaduse §-s 3 nimetatud hanke läbiviimise põhimõtteid ja sealhulgas esitama koos maksetaotlusega vähemalt kolm võrreldavat hinnapakkumist üksteisest sõltumatutelt pakkujatelt ja pakkumise lähteülesande kirjelduse kõikide kulutuste puhul, mille puhul tehingu summa ületab 5000 eurot käibemaksuta. Juhul kui kolme sõltumatut hinnapakkumist ei ole võimalik esitada või kui odavaimat pakkumist ei valita, tuleb maksetaotlusele lisada sellekohane põhjendus;
11) teostama projektide järelkontrolli kolme aasta jooksul pärast projekti abikõlblikkuse tähtaja lõppu veendumaks, et projekti elluviimise tulemusena soetatud või tekkinud vara, mis on seotud tootliku tegevusega või investeeringuga infrastruktuuri kasutatakse sihtotstarbeliselt kooskõlas struktuuritoetuse seaduse § 24 punktis 17 sätestatud tingimustega;


text:
Riigikohus selgitas töölepingu ülesütlemist töötaja töövõime vähenemise alusel - Addenda
Töölepinguseadus (TLS) näeb ette erinevad alused töösuhte lõpetamiseks, millest üks annab tööandjale õiguse tööleping erakorraliselt üles öelda, kui töötaja ei ole pikka aega tulnud toime tööülesannete täitmisega ebapiisava tööoskuse, töökohale sobimatuse või kohanematuse tõttu, mis ei võimalda töösuhet jätkata (nimetatakse töövõime vähenemiseks, TLS § 88 lg 1 p 2).
Riigikohus on oma hiljutises lahendis nr 3-2-1-70-16 selgitanud nimetatud sätte kohaldamist ning toonud välja eeldused, mis peavad olema täidetud, et töövõime vähenemise alusel esitatud töölepingu ülesütlemise avaldus oleks kehtiv.
TLS § 88 lg 1 p 2 sätte alusel lepingu lõpetamiseks peavad esinema järgmised asjaolud:
töötaja ei ole tulnud toime tööülesannete täitmisega,
tööga toimetulematus on kestnud pikka aega, ja
kui tööandjal oli teist tööd pakkuda, siis on töötajale pakutud teist tööd.
Seadus ei täpsusta, mida loetakse pikaks ajaks, mistõttu on Riigikohus leidnud, et seda hindab kohus konkreetse vaidluse asjaolusid arvestades. Näiteks antud vaidluses arvestasid kohtud, et töötaja täitis olulisi tööülesandeid planeerijana tootmisettevõttes, mistõttu on 2,5 kuud tööülesannete täitmisega toimetulematus piisavalt pikk aeg TLS § 88 lg 1 p 2 mõttes.
Seoses kohustusega pakkuda töötajale teist tööd, märkis Riigikohus järgmist:
pakutav töö ei pea olema varasema tööga samaväärne, vaid tegemist peab olema tööga, mida töötaja on võimeline tegema,
teise töö pakkumist ei saa asendada konkursi korraldamisega (mh ka siis, kui töötaja saab konkursil osaleda),
teise töö pakkumine peab olema asjaolusid arvestades mõistlik,
vaidluse korral peab tööandja tõendama, et tal ei olnud töötajale teist tööd pakkuda või teise töö pakkumine oleks põhjustanud talle ebaproportsionaalselt suuri kulusid või ei oleks see asjaolusid arvestades mõistlik.
Äärmiselt oluline on Riigikohtu selgitusi meeles pidada ja neid arvestada, kuivõrd vastasel juhul võib kohus leida, et töölepingu ülesütlemisavaldus on tühine ning töötajal on õigus nõuda rahalist hüvitist.

matches:
§ 88
Riigikohus
§ 88
Riigikohus
kohus
§ 88
Riigikohus
kohus