redaktsioon 01.10.2018 - 01.01.2019 [RT I, 22.03.2018, 2]
(1) Makset tasutakse käesoleva paragrahvi lõikes 3 sätestatud ajavahemikul sotsiaalmaksuseaduse § 2 lõike 1 punktides 1-6, 8 ja 9 ning § 6 lõike 1 punktis 2 nimetatud tasudelt.
(1) Kohustatud isikul, kes vastab nõukogu määruses (EMÜ, Euratom, ESTÜ) nr 259/68, millega kehtestatakse Euroopa ühenduste ametnike personalieeskirjad ja Euroopa ühenduste muude teenistujate teenistustingimused ning komisjoni ametnike suhtes ajutiselt kohaldatavad erimeetmed (EÜT L 56, 4.03.1968, lk 1-7) (edaspidi nõukogu määrus) sätestatud tingimustele, on õigus kanda Euroopa ühenduste institutsioonis töötatud perioodi jooksul kogutud pensionivahendite summast 6/22 kohustuslikku pensionifondi vastavalt riikliku pensionikindlustuse seaduse § 12 lõike 21 alusel kehtestatud korrale.
4) osakute omandamisel teise pensionifondi likvideerimisel vastavalt käesoleva seaduse §-des 37-39 sätestatule;
5) osakute omandamisel kahju hüvitamiseks käesoleva seaduse §-des 34 ja 35 ning tagatisfondi seaduse §-des 70-73 sätestatud korras.
(1) Pensionifondi osakute vahetamiseks esitab osakuomanik kontohaldurile või registripidajale pensionifondi osakute vahetamise avalduse (edaspidi käesolevas paragrahvis avaldus). Avalduse suhtes kohaldatakse käesoleva seaduse § 14 lõigetes 2-3 ning § 16 lõigetes 1-8 sätestatut.
(7) Tähtajalist pensionilepingut ei või sõlmida käesoleva seaduse § 46 lõigetes 1-3 sätestatud eritingimustega.
(7) Kui käesoleva paragrahvi lõikes 6 nimetatud osakuomaniku osakute koguväärtus on 1. aprilli seisuga võrdne 50-kordse rahvapensioni määraga või sellest suurem, lõpeb fondipension ning osakuomanikul on õigus saada kogumispensioni käesoleva seaduse §-des 41-43 sätestatud tingimustel ja korras.
1 - EL Nõukogu direktiiv 73/239/EMÜ otsekindlustustegevuse, välja arvatud elukindlustustegevuse alustamise ja jätkamisega seotud õigusnormide kooskõlastamise kohta (EÜT L 228, 16.8.1973, lk 3, muudetud: direktiiviga 76/580/EMÜ EÜT L 189, 13.7.1976, lk 13; direktiiviga 84/641/EMÜ EÜT L 339, 27.12.1984, lk 21; direktiiviga 87/343/EMÜ EÜT L 185, 4.7.1987, lk 72; direktiiviga 87/344/EMÜ EÜT L 185, 4.7.1987, lk 77; direktiiviga 88/357/EMÜ EÜT L 172, 4.7.1988, lk 1; direktiiviga 90/618/EMÜ EÜT L 330, 29.11.1990, lk 44; direktiiviga 92/49/EMÜ EÜT L 228, 11.8.1992, lk 1; direktiiviga 95/26/EÜ EÜT L 168, 18.7.1995, lk 7; direktiiviga 2000/26/EÜ EÜT L 181, 20.7.2000, lk 65; direktiiviga 2002/13/EÜ EÜT L 77, 20.3.2002, lk 17; direktiiviga 2002/87/EÜ EÜT L 35, 11.2.2003, lk 1);
- EL Nõukogu direktiiv 88/357/EMÜ otsekindlustustegevusega, välja arvatud elukindlustustegevusega seotud õigusnormide kooskõlastamise kohta, millega nähakse ette sätted teenuste osutamise vabaduse tegeliku kasutamise hõlbustamiseks ja muudetakse direktiivi 73/239/EMÜ (EÜT L 172, 4.7.1988, lk 1, muudetud: direktiiviga 90/618/EMÜ EÜT L 330, 29.11.1990, lk 44; direktiiviga 92/49/EMÜ EÜT L 228, 11.8.1992, lk 1);
- EL Nõukogu direktiiv 92/49/EMÜ otsekindlustustegevusega, välja arvatud elukindlustustegevusega seotud õigusnormide kooskõlastamise kohta, millega muudetakse direktiive 73/239/EMÜ ja 88/375/EMÜ (kolmas kahjukindlustuse direktiiv) (EÜT L 228, 11.8.1992, lk 1, muudetud: direktiiviga 95/26/EÜ EÜT L 168, 18.7.1995, lk 7; direktiiviga 2000/64/EÜ EÜT L 290, 17.11.2000, lk 27; direktiiviga 2002/87/EÜ EÜT L 35, 11.2.2003, lk 1);
- Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2003/41/EÜ tööandjapensioni kogumisasutuste tegevuse ja järelevalve kohta (ELT L 235, 23.9.2003, lk 10-21);
Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2014/50/EL, mis käsitleb miinimumnõudeid liikmesriikidevahelise töötajate liikuvuse suurendamiseks täiendavate pensioniõiguste omandamise ja säilitamise parandamise teel (ELT L 128, 30.4.2014, lk 1-7).


text:
Mõõtja erialase pädevuse hindamise ja tõendamise kord – Riigi Teataja
Mõõtja erialase pädevuse hindamise ja tõendamise kord
RTL 2004, 47, 820
Vastu võetud 21.04.2004 nr 110
Määrus kehtestatakse « Mõõteseaduse» (RT I 2004, 18, 132) § 5 lõike 6 alusel.
Määrusega kehtestatakse nõuded mõõtjatele, kes taotlevad oma erialase pädevuse hindamist Eesti akrediteerimisasutuse (edaspidi akrediteerimisasutus) poolt ning erialase pädevuse hindamise protsessile.
(1) Metroloogiaalaseid mõisteid kasutatakse käesolevas määruses «Mõõteseaduse» tähenduses ja vastavalt standardile EVS 758:1998 «Metroloogia. Terminid ja määratlused».
(2) Akrediteerimise ja erialase pädevuse hindamise alaseid mõisteid kasutatakse vastavalt EVS-EN 45000 sarja standarditele.
§3. Erialase pädevuse kriteeriumid
(1) Erialase pädevuse hindamist ja tõendamist taotlev mõõtja peab vastama käesoleva paragrahvi lõikes 2 toodud haldusnõuetele ja lõikes 3 toodud tehnilistele nõuetele.
(2) Haldusnõuded on:
1) mõõtja peab olema juriidiliselt identifitseeritav;
2) mõõtja organisatsioon ja juhtimisstruktuur ning mõõtetegevusega seotud isikute koht haldavas organisatsioonis peavad olema dokumenteeritud;
3) mõõtja peab mõõtetegevusega seotud isikute vastutusala määratlemisel vältima võimalikke huvide konflikte;
4) mõõtjal peab olema erialase tegevuse ja juhtimise eest vastutav personal, kelle vastutus, volitused ja omavahelised suhted peavad olema dokumenteeritud;
5) mõõtja peab dokumenteerima oma tegevuspõhimõtted, protseduurid ja tegevusjuhendid sellises ulatuses, mis on vajalik mõõtetulemuste kvaliteedi tagamiseks; nimetatud dokumentatsioon peab olema ajakohane, asjakohasele personalile edastatud, arusaadav ja rakendatud;
6) mõõtja peab tagama, et asjakohaste dokumentide kinnitatud eksemplarid on kättesaadavad igas mõõtetegevusega seotud töökohas;
7) allhanketöö kasutamisel peab mõõtja tagama alltöövõtja vastavuse käesoleva määruse nõuetele;
8) mõõtja peab pakkuma klientidele ja teistele asjassepuutuvatele isikutele koostööd, selgitamaks nende vajadusi ja võimaldamaks jälgida mõõtja sooritusi, järgides konfidentsiaalsusnõudeid;
9) mõõtja peab kehtestama klientidelt või teistelt asjassepuutuvatelt isikutelt laekunud kaebuste lahendamise korra;
10) mõõtja peab määrama sobivad isikud ja kehtestama parandus- ja tõkestusmeetmete rakendamise korra, kui on tuvastatud mittevastav mõõtetegevus;
11) mõõtja peab säilitama kindlaksmääratud perioodiks algupäraste vaatluste ja tuletatud andmete andmestiku ning iga väljastatud mõõteprotokolli ja tunnistuse koopia;
12) mõõtja või haldav organisatsioon peab perioodiliselt ja kooskõlas ettemääratud ajakava ning protseduuriga läbi viima oma mõõtetegevuse siseauditit, tõendamaks, et ta tegevus jätkuvalt vastab käesoleva määruse nõuetele;
13) mõõtja või haldava organisatsiooni tegevjuhtkond peab kooskõlas ettemääratud ajakava ja protseduuridega perioodiliselt läbi viima mõõtetegevuse ülevaatusi selle jätkuva usaldusväärsuse tagamiseks.
(3) Tehnilised nõuded on:
1) mõõtmisi teostav personal peab omama selleks vajalikku kvalifikatsiooni, väljaõpet ja kogemusi;
2) mõõtmisi teostavale personalile peavad olema koostatud töökirjeldused;
3) ruumid ja keskkonnatingimused, milles viiakse läbi mõõtmisi, peavad võimaldama korrektset mõõtmist, kahjustamata selle nõutavat kvaliteeti;
4) mõõtja peab kasutama sobivaid mõõtemeetodeid ja protseduure, mis vastavad kliendi ja olemasolul asjakohaste õigusaktide nõuetele; mittestandardsed mõõtemeetodid peavad olema valideeritud;
5) mõõtja peab omama ja rakendama protseduure mõõtemääramatuse hindamiseks;
6) mõõtjal peavad olema kõik mõõtevahendid ja abiseadmed, mis on vajalikud mõõtmiste korrektseks läbiviimiseks ning need peavad olema nõuetekohaselt hooldatud;
7) kõik mõõtmisteks kasutatavad mõõtevahendid peavad olema jälgitavalt kalibreeritud või taadeldud enne kasutuselevõttu ja järgnevalt kindlate ajavahemike järel vastava programmi kohaselt; taadeldud peavad olema mõõtevahendid, mis on kantud «Mõõteseaduse» § 7 lõike 3 alusel kehtestatud metroloogilisele kontrollile kuuluvate mõõtevahendite nimistusse;
8) proovivõtmise korral peab mõõtja omama ja rakendama proovivõtu plaani ning protseduure;
9) mõõtjal peavad olema mõõteobjektide käsitlemiseks ja identifitseerimiseks ning kliendi ja teiste asjassepuutuvate isikute konfidentsiaalsuse tagamiseks vajalikud protseduurid;
10) mõõtja peab rakendama mõõtmiste kvaliteedi tagamise kontrollprotseduure, kaasa arvatud olemasolevate tööetalonide ning etalonainete regulaarse kasutamise ja perioodilise osalemisega sobivates tasemekatsetes või võrdlusmõõtmistes;
11) mõõtja peab mõõtetulemused dokumenteerima täpselt, selgelt, ühemõtteliselt ja objektiivselt vastavalt mõõtemeetodi juhistele;
12) dokumenteeritud mõõtetulemused peavad sisaldama kogu informatsiooni, mis on nõutud kliendi poolt või olemasolul asjakohase õigusakti kohaselt ja on vajalik mõõtetulemuste interpreteerimisel.
§4. Erialase pädevuse hindaja ja tõendaja
Erialast pädevust hindab ja tõendab akrediteerimisasutus.
§5. Erialase pädevuse hindamise taotlemine
(1) Erialase pädevuse hindamist võib taotleda juriidilise isikuna või füüsilisest isikust ettevõtjana registreeritud mõõtja.
(2) Erialase pädevuse hindamise taotleja esitab akrediteerimisasutusele viimase poolt väljatöötatud vormi kohase avalduse, millele on lisatud juhtimis- või kvaliteedisüsteemi kirjeldus ja selle asjakohaste lisade koopiad ning hindamisulatusse kuuluvate mõõtemetoodikate nimekiri. Akrediteerimisasutuse soovil on mõõtja kohustatud esitama täiendavaid pädevuse hindamiseks vajalikke dokumente.
§6. Erialase pädevuse hindamine ja tõendamine
(1) Erialase pädevuse hindamisel tehakse kindlaks mõõtja erialane pädevus ning vastavus §-s 3 esitatud kriteeriumitele.
(2) Erialase pädevuse hindamise protseduur peab vastama standardi EVS-EN 45002:1995 nõuetele.
(3) Erialase pädevuse hindamise positiivse tulemuse alusel väljastab akrediteerimisasutus sellesisulise tunnistuse. Erialast pädevust tõendav tunnistus ei ole samaväärne akrediteerimistunnistusega ega asenda seda.
(4) Erialast pädevust tõendavas tunnistuses peab olema toodud mõõtja nimi ja aadress, kinnitus mõõtja vastavuse kohta käesoleva määruse nõuetele, mõõtetegevuse valdkond, tunnistuse registreerimisnumber, tunnistuse väljastamise kuupäev, tunnistuse kehtivustähtaeg, akrediteerimisasutuse juhi nimi ja allkiri. Erialase pädevuse ulatuse üksikasjalik kirjeldus esitatakse tunnistuse lisas.
(5) Erialast pädevust tõendav tunnistus kehtib kaks aastat.
§7. Tõendatud erialase pädevusega mõõtja järelevalve ja tõendamisest tulenevad kohustused
(1) Põhjendatud kahtluste korral mõõtja jätkuva pädevuse suhtes viib akrediteerimisasutus läbi tõendatud erialase pädevusega mõõtja järelevalvekülastuse. Järelevalvekülastus toimub standardi EVS-EN 45002:1995 nõuete kohaselt.
(2) Tõendatud erialase pädevusega mõõtja on kohustatud osalema akrediteerimisasutuse poolt korraldatud võrdluskatsetes mõõtja pädevusalasse kuuluvate katse- ja mõõtemeetodite osas.
(3) Tõendatud erialase pädevusega mõõtja on kohustatud tagama pideva vastavuse pädevuskriteeriumitele ja nende täitmist võimaldavatele akrediteerimisasutuse poolt esitatud nõuetele ning ettekirjutustele.
(4) Tõendatud erialase pädevusega mõõtja peab oma pädevuse tõendatusele viidates kasutama lauset «EAK poolt tõendatud erialase pädevusega mõõtja registreerimisnumbriga EXXX».
(5) Tõendatud erialase pädevusega mõõtja peab oma pädevuse tõendatusele viidates selgelt osutama ja kinnitama, milliste katse- või mõõteteenuste osas on tema pädevus tõendatud.
(6) Erialast pädevust tõendava tunnistuse kehtivuse lõppemisel peab mõõtja kohe lõpetama sellele viitamise.
§8. Erialast pädevust tõendava tunnistuse kehtetuks tunnistamine
(1) Kui järelevalve käigus või muul viisil on tõendatud mõõtja mittevastavus käesoleva määruse nõuetele, tunnistab akrediteerimisasutus mõõtja erialast pädevust tõendava tunnistuse kehtetuks.
(2) Erialast pädevust tõendava tunnistuse kehtetuks tunnistamise kohta apellatsiooni esitamine toimub mõõtja algatusel standardis EVS-EN 45003:1997 toodud korra kohaselt.
§9. Rakendussätted
(1) Määrus jõustub 2004. aasta 1. mail.
(2) Majandusministri 29. novembri 2000. a määruse nr 36 «Mõõtmisi ja mõõtevahendite metroloogilist kontrolli teostavate laborite kompetentsuse hindamise tingimused ja kord» (RTL 2000, 124, 1977) alusel väljastatud erialase kompetentsuse kinnitamise tunnistused jäävad kehtima nende kehtivusaja lõpuni.

matches:
§ 5
§3
§ 7
§4
§5
§6
§7
§8
§9


text:
Emmaste valla kaasava eelarve koostamise kord – Riigi Teataja
Emmaste valla kaasava eelarve koostamise kord
Emmaste valla kaasava eelarve koostamise kord - sisukord
§ 1 Kaasava eelarve menetluse rakendamine
§ 4 Idee esitamine ja avaldamine
§ 5 Ideede esmane analüüs
§ 6 Ideede sõelumine
§ 8 Rahvahääletuse tulemuste väljaselgitamine
§ 9 Ettepaneku realiseerimine
RT IV, 23.12.2015, 67
Vastu võetud 17.12.2015 nr 35
§ 1. Kaasava eelarve menetluse rakendamine
(1) Emmaste valla 2016. a eelarve täitmisel rakendatakse kaasava eelarve menetlust.
(3) Emmaste valla 2016. a eelarves on kaasava eelarve osa suuruseks arvestatud 10 000 eurot.
(1) Kaasava eelarve objektiks on Emmaste vallaga seotud investeeringuobjekt.
(2) Kaasava eelarve menetluse käigus esitatavate ideede tulemusena realiseeritav investeeringuobjekt peab pakkuma avalikku hüve ja olema avalikus kasutuses ning objektist ei tohi tekkida ebamõistlikke kulusid valla järgnevate aastate eelarvetele.
(3) Kaasava eelarve menetluse käigus esitatavate ideede realiseerimine peab toimuma 2016.a jooksul.
(1) Emmaste Vallavalitsus (edaspidi vallavalitsus) tutvustab kaasava eelarve menetlust avalikkusele.
(2) Vallavalitsus tutvustab avalikkusele kaasava eelarve menetlust valla kodulehel ja raamatukogus.
§ 4. Idee esitamine ja avaldamine
(2) Ideed esitatakse vallavalitsusele kuni 31.jaanuarini 2016 postiga aadressil Emmaste küla, 92001, Emmaste vald või e-postiga vald@emmaste.ee.
(3) Idee peab olema autori poolt allkirjastatud.
(4) Idee peab sisaldama:
1) idee esitaja andmeid (nimi, kontakttelefon või e-posti aadress);
3) idee eesmärk, kirjeldus ja olulisus (lühike kirjeldus, millisele Emmaste valla vajadusele ettepanek vastab, millise probleemi lahendab või millise uue võimaluse avab; mis on ettepaneku eesmärk; miks on ettepaneku teostamine Emmaste valla eelarvest vajalik ja oluline ning lühike kirjeldus, kus ja millal ettepanekus toodud investeering ellu viiakse);
4) sihtrühm (lühike kirjeldus, kes saavad probleemi lahendamisest või uue võimaluse avanemisest otsest kasu; nimetada hinnanguliselt sihtrühma suurus, vanus jm olulised tunnused);
5) eelarve suurus (idee teostamise hinnanguline maksumus);
6) muu oluline info (lühike kirjeldus sellest, mida oleks idee hindajail lisaks oluline teada).
(5) Vallavalitsus avaldab esitatud ettepanekud Emmaste valla kodulehel ja valla raamatukogus.
§ 5. Ideede esmane analüüs
(1) Ideid analüüsib ja hindab selleks vallavalitsuse poolt moodustatud ajutine komisjon ja hindab nende realiseeritavust 15.veebruariks 2016.
(2) Ideede esmase analüüsi ja hindamise tulemused avaldatakse valla kodulehel hiljemalt 19. veebruariks 2016.
(3) Idee, mis ei vasta käesoleva määruse paragrahvis 4 nimetatud nõuetele, ületab ilmselgelt käesoleva määruse paragrahvi 1 lõikes 3 nimetatud rahalist mahtu või ei ole realiseeritav, kõrvaldatakse menetlusest. Kõrvaldamise põhjus peab olema motiveeritud.
§ 6. Ideede sõelumine
(1) Ideede sõelumise tulemusena selgitatakse välja ideed, mis pannakse realiseerimisele kuuluva idee väljaselgitamiseks vallakodanike hääletusele.
(2) Sõelumise viib läbi 29. veebruariks 2016 töörühm, mille koosseisu kuuluvad kõik Emmaste Vallavolikogu alaliste komisjonide esimehed ja vähemalt üks vallavalitsuse esindaja.
(3) Töörühma esimees valitakse komisjoni poolt.
(5) Sõelumise tulemusena selgitatakse välja ideed, mis avaldatakse valla kodulehel ja raamatukogus ning pannakse rahvahääletusele.
(1) Rahvahääletust korraldab vallavalitsus.
(2) Sõelumise tulemusena välja selgitatud ideed pannakse vallakodanike hääletusele.
(3) Vallakodanike hääletusel saab osaleda iga vähemalt 16-aastane isik, kelle elukoht on Eesti rahvastikuregistri andmetel rahvahääletuse väljakuulutamise kuupäeva seisuga Emmaste vallas.
(4) Iga vallakodanike hääletusel osalev isik saab hääletada ühe idee poolt.
(5) Vallakodanike hääletus kestab märtsikuus kaks nädalat ja selle toimumise täpsema aja määrab vallavalitsus.
(6) Hääletada saab vallavalitsuse kantseleis, esitades isikut tõendava dokumendi või elektrooniliselt saates emaili digiallkirjastatult aadressil vald@emmaste.ee või posti teel allkirjastatult.
§ 8. Rahvahääletuse tulemuste väljaselgitamine
(2) Realiseerimisele kuulub enim hääli saanud idee.
(3) Kui lõpphääletusel saavad mitu ideed ühepalju hääli, siis otsustab võitja ideede sõelumiseks moodustatud komisjon.
(4) Hääletustulemusena selgunud paremusjärjestuse ja käesoleva paragrahvi lõikes 2 märgitud realiseerimisele kuuluva idee esitab vallavalitsus volikogule kinnitamiseks.
§ 9. Ettepaneku realiseerimine
(1) Rahvahääletusel toetust leidnud idee realiseerimise korraldab vallavalitsus.
(2) Kui selgub, et realiseeritava idee maksumus ületab esialgselt kavandatud eelarvet, on Emmaste Vallavalitsusel õigus:
1) anda võimalus idee esitajale kaasrahastada ettepaneku realiseerimist puudujäävas osas;
2) kasutada idee realiseerimiseks lisaraha reservfondi vahenditest või
3) realiseerida paremusjärjestuses järgmistel kohtadel olev idee.

matches:
§ 1
§ 4
§ 5
§ 6
§ 8
§ 9
§ 1
§ 4
§ 5
§ 6
§ 8
§ 9


1-17-105/35 Riigikohtu kriminaalkolleegium 05.06.2018
KrMS § 62 lg 1 p 4
KrMS § 62 lg 1 p 3
KarS § 121 lg-s 1 kriminaliseeritud kehaline väärkohtlemine sisaldab kahte karistatavat teoalternatiivi - need on tervise kahjustamine (alt 1) ja valu tekitamine (alt 2). Seadusandja on KarS § 118 lg-t 1 sõnastades määranud, et sama sätte p-des 1-7 nimetatud tagajärje põhjustanud teo saab koosseisupäraseks lugeda vaid juhul, kui on tuvastatud kannatanule just tervisekahjustuse tekitamine (“Tervisekahjustuse tekitamise eest, …“). Sellest tulenevalt on KarS § 118 käsitatav vaid KarS § 121 lg 1 esimese alternatiivi, s.o tervise kahjustamise kvalifitseeriva koosseisuna. (p 11) Kuigi kohtupraktikas on üldtunnustatult loetud pea nn elutähtsaks piirkonnaks, ei tähenda see vältimatult, et iga rusikalöök pähe oleks oma väliselt avalduva ohtlikkuse astme poolest selline, et saaks n-ö automaatselt jaatada tagajärjena saabuva tervisekahjustuse põhjustamise tahtlikkust. Kui leiab kinnitust, et teo toimepanija tahtlus ulatus kannatanul tuvastatud tervisekahjustuse tekitamiseni, tuleb tema käitumine kvalifitseerida KarS § 118 lg 1 p 7 järgi. Juhul aga, kui teo toimepanija tahtlus pähe suunatud löögi sooritamisel ei hõlmanud konkreetse tervisekahjustuse põhjustamist, tuleb kõne alla tema vastutus KarS § 121 lg 1 ja ettevaatamatu tapmise eest KarS § 117 lg 1 järgi ideaalkogumis. (p 15)
Sellise, KarS § 121 lg 1 esimesele alternatiivile vastava tervisekahjustuse tekitamine peab KarS § 118 lg 1 p 7 kohaldamiseks olema tahtlik. Järelikult ei saa KarS § 118 lg 1 p 7 realiseeritusest isiku käitumises rääkida juhul, kui isik ei kahjustanud objektiivselt kannatanu tervist või kui tal puudus tahtlus tervisekahjustuse tekitamiseks. Nii ei ole KarS § 118 lg 1 p 7 koosseis täidetud näiteks olukorras, kus teo toimepanija tahtlus hõlmas vaid valu põhjustamist KarS § 121 lg 1 teise alternatiivi mõttes. Oluline on sealjuures, et toimepanija tahtlus hõlmaks just selle tervisekahjustuse tekitamist, mis lõppastmes viis KarS § 118 lg-s 1 sätestatud enamohtliku tagajärje - KarS § 118 lg 1 p 7 puhul surma - saabumiseni. Vaid sellisel juhul avaldub isiku teos selline ebaõigussisu, mis õigustab võrreldes KarS §-des 117 ja 119 sätestatud koosseisudega oluliselt raskemat karistust ettenägeva kuriteokoosseisu, s.o KarS § 118 kohaldamist. (p 12) Kuigi kohtupraktikas on üldtunnustatult loetud pea nn elutähtsaks piirkonnaks, ei tähenda see vältimatult, et iga rusikalöök pähe oleks oma väliselt avalduva ohtlikkuse astme poolest selline, et saaks n-ö automaatselt jaatada tagajärjena saabuva tervisekahjustuse põhjustamise tahtlikkust. Kui leiab kinnitust, et teo toimepanija tahtlus ulatus kannatanul tuvastatud tervisekahjustuse tekitamiseni, tuleb tema käitumine kvalifitseerida KarS § 118 lg 1 p 7 järgi. Juhul aga, kui teo toimepanija tahtlus pähe suunatud löögi sooritamisel ei hõlmanud konkreetse tervisekahjustuse põhjustamist, tuleb kõne alla tema vastutus KarS § 121 lg 1 ja ettevaatamatu tapmise eest KarS § 117 lg 1 järgi ideaalkogumis. (p 15)
Kuigi kohtupraktikas on üldtunnustatult loetud pea nn elutähtsaks piirkonnaks, ei tähenda see vältimatult, et iga rusikalöök pähe oleks oma väliselt avalduva ohtlikkuse astme poolest selline, et saaks n-ö automaatselt jaatada tagajärjena saabuva tervisekahjustuse põhjustamise tahtlikkust. Kui leiab kinnitust, et teo toimepanija tahtlus ulatus kannatanul tuvastatud tervisekahjustuse tekitamiseni, tuleb tema käitumine kvalifitseerida KarS § 118 lg 1 p 7 järgi. Juhul aga, kui teo toimepanija tahtlus pähe suunatud löögi sooritamisel ei hõlmanud konkreetse tervisekahjustuse põhjustamist, tuleb kõne alla tema vastutus KarS § 121 lg 1 ja ettevaatamatu tapmise eest KarS § 117 lg 1 järgi ideaalkogumis. (p 15)
Lühimenetluses asja lahendamine kriminaaltoimiku materjali põhjal tähendab, et kriminaalasja arutamisel ei saa kohtumenetluses enam esitada tõendamiseseme asjaolude kohta uusi tõendeid, välja arvatud KrMS § 63 lg-s 2 nimetatud tõendeid kriminaalmenetluse asjaolude tuvastamiseks (vt nt RKKKo 3-1-1-67-16, p 15 ja RKKKo 3-1-1-105-10, p 7.5.6 koos edasiste viidetega). Kuigi ka lühimenetluses saavad pärast kaitsja arvamuse ärakuulamist sõna kannatanu ja tsiviilkostja või nende esindajad (KrMS § 237 lg 3 ls 2), võivad nemadki ütluste andmisel tugineda vaid toimiku materjalile (KrMS § 237 lg 4 ls 1). Seega ei või ka nende isikute poolt ütluste andmise tulemiks olla sellise tõendamiseseme asjaolu lisandumine, mis erineb kriminaaltoimikus sisalduvast tõendusteabest (vt nt RKKKo 3-1-1-98-13, p 11; RKKKo 3-1-1-79-10, p-d 10-10.2). Isikule mõistetavat karistust mõjutavad asjaolud käsitatavad üldjuhul tõendamiseseme asjaoludena kas KrMS § 62 p 3 või 4 järgi. Järelikult ei või lühimenetluses kannatanu, tsiviilkostja ega nende esindajate kohtulikul uurimisel ütluste andmise tulemusena lisanduda kriminaaltoimikust mittetulenevat asjaolu, mis mõjutab süüdistatavale mõistetavat karistust. (p-d 17-18)
Teatud juhtudel võib toimunus oma rolli kaalukuse vähendamine seada kahetsuse siiruse kahtluse alla. Seda näiteks juhul, kui süüdistatava poolt omaksvõetav teo- või tagajärjeebaõigus (sh nt tema teopanus) erinevad olulisel määral tegelikkuses tuvastamist leidnud asjaoludest. Eeltoodu aga ei tähenda, et puhtsüdamlik kahetsus KarS § 57 lg 1 p 3 tähenduses eeldaks süüdistuse väidete vastuvaidlematut aktsepteerimist. Nii võib isik siiralt kahetseda nii enda tegu kui ka saabunud tagajärge (iseäranis juhul, kui viimane saabub ettevaatamatusest), viidates siiski samal ajal näiteks ka kannatanu enda rollile toimunus. (p 20)
3-1-1-76-16 Riigikohus 23.11.2016
Arvestades rääkimisvõimetu lapse piiratud võimekust välismaailmaga suhtlemisel, saab ja ka tuleb last puudutavad järeldused rajada eeskätt lapse häälelisele väljendusele, nt nutt. Öeldut ei tule mõista selliselt, nagu oleks iga valutunde tekitamine, millega kaasneb lapse nutt, kriminaalkorras karistatav. Näiteks mingite vastumeelsete harjutuste kohustuslik tegemine on puhuti vältimatu ning seega ka sotsiaalselt aktsepteeritav, mistõttu teise isiku keha füüsilist mõjutamist, millega kaasneb teatud ulatuses valuaisting ja nutt, ei saa mõistagi alati karistusõiguslikult hukka mõista. (p 12) Omal käel õpitud võimlemisharjutusi äärmise intensiivsusega ning ülemäärast jõudu kasutades verbaalse väljendusoskuseta lapse peal rakendades ning samal ajal tema instinktiivset vastupanu maha surudes ja tugevat nuttu ignoreerides on alust rääkida kaudsest tahtlusest ka kehavigastuste kui tagajärje suhtes. Et ülemäärase jõuga ning oskamatult inimese jäsemeid ebaloomulikesse asenditesse painutades võib olla tagajärjeks nt luumurd, on seejuures arusaadav igale nn keskmisele mõistlikule kõrvalseisjale (vt ka RKKKo 3-1-1-50-13, p 12.2). (p 19) Ka koduselt käepäraste vahenditega inimese tervise parandamisele suunatud tegevus on üldjuhtumil sotsiaalselt aktsepteeritud ning seega ka probleemideta lubatav. Olgu siinkohal nimetatud kasvõi kodused ravimeetodid, kus käepäraste ning ajalooliselt väljakujunenud võtete abil vähendatakse palavikku viinasokkide abil, kasutatakse soodaaure rögalahtistina või ka vähendatakse lihaspinget üldteada harjutuste/massaaži abil jne. Siiski tuleb tõdeda, et teatud juhtudel võivad ka kodustes tingimustes või üldse väljaspool ametlikku meditsiiniteenust rakendatavad meetodid olla sellised, mis enda organismi sekkumise intensiivsuselt ja ka võimalikelt tagajärgedelt on kaalukamad kui lihtne eespool kirjeldatud rahvameditsiin, külgnedes ka olemuslikumalt juba spetsiifilisi teadmisi ja oskusi nõudva tervishoiuteenusega, mis nõuab selle osutamist teatud kvaliteediga. Sellistel juhtudel ei ole paslik enam rääkida kodusest rahvameditsiinist, vaid pigem juba tervishoiuteenusest, mis peab võlaõigusseaduse § 762 kohaselt vastama arstiteaduse üldisele tasemele, s.t eeldab arstiteaduse sisulisemat tundmist konkreetse tervishoiuteenuse osutamiseks, juhindumist konkreetse valdkonna üldtunnustatud ravimeetoditest jne (vt täpsemalt RKKKo 3-1-1-79-10, p 15 jj). Iseäranis oluline on selliste eriteadmiste olemasolu juhtudel, kui mõjutatakse organismi viisidel, mis kulgevad n-ö silmale nähtamatult (nt mõne eksperimentaalse aine manustamine, mille mõju ja toime ei ole väliselt tajutav), ning ka juhul, kui ettevõetava sekkumise ambitsiooniks on teise isiku tervise kaalukas mõjutamine (nt mõnest raskekujulisest haigusest vabanemine). Kui sellise teise inimese tervisesse sekkumise tagajärjeks peaks olema tervisekahjustus, on sellise kontrollimatu riski loomine ja kulgeda laskmine tunnismärkideks, millele toetuvalt on samuti alust tõstatada tõsiselt võetav kahtlus kaudse tahtluse esinemisest toimepanija käitumises. (p 20)
Kriminaalasja arutamine apellatsioonimenetluses ei ole esimese astme kohtu menetluse kordamine samasuguses mahus. See väljendub selgelt ka KrMS § 15 lg 2 p-s 2 ja § 331 lg-s 2, mille kohaselt sõltub see, missuguseid küsimusi ringkonnakohtu otsuses käsitleda tuleb ning missuguseid tõendeid on vajalik vahetult uurida, menetletava kohtuasja eripärast. Maakohtu õigeksmõistva otsuse apelleeris üksnes prokurör, mis tähendab, et KrMS § 331 lg 2 kohaselt pidigi ringkonnakohus kriminaalasja arutama esmajoones tema apellatsioonis esitatud põhjenduste ja taotluste alusel. Erandlikult saanuks ja ka pidanuks ringkonnakohus KrMS § 331 lg 3 alusel väljuma apellatsiooni piiridest juhul, kui ta oleks tuvastanud kriminaalmenetlusõiguse olulise rikkumise või materiaalõiguse ebaõige kohaldamise, millega süüdistatava olukorda on raskendatud. (p 8)
ettevaatamatuse liigid
Kui isik saab aru enda teo ohtlikkusest, siis väljakujunenud kohtupraktika järgi peab tagajärje vältimise lootus KarS § 18 lg-s 2 määratletu tähenduses tuginema isiku poolt äratuntud asjaoludele, mis lubavad tal mõistlikult uskuda, et tema loodud oht ei realiseeru tagajärjes. Lootus tagajärje saabumata jäämisele peab olema tõsimeelne, mis tähendab, et see toetub konkreetsetele asjaoludele ega ole sõltuvuses tema poolt kontrollimatust juhuslikkusest (vt nt RKKKo 3-1-1-79-15, p 6). (p 16) Kaudse tahtluse ja kergemeelsuse puhul langeb nende subjektiivse külje kahe vormi intellektuaalne element – tagajärje ettenägemine – kokku ning kaudse tahtluse ja kergemeelsuse eristamine saab toimuda üksnes voluntatiivse (tahtelise) elemendi abil. Oluline on aga tähele panna, et tahtluse nn teadmise ja tahtmise külge ei saa käsitleda teineteisest isoleeritult, vaid tegemist on tunnustega, mis on omavahel nn sõltuvussuhtes. Kui isik loob teadlikult sellise kausaalahela kulgemise, mille käiku ja tagajärgi ta ei suuda, oska ega ka taha kontrollida, kiidab ta need tagajärjed kaudse tahtluse tähenduses samal ajal ka heaks (vt täpsemalt TRRo 1-11-5311, p-d 7.1–7.3). Tahtluse küsimus lahendatakse sellistel puhkudel seega peamiselt just intellektuaalse külje alusel. Kirjeldatu tähendab sisuliselt seda, et isiku käitumises võimalikku tagajärge puutuva tahtluse tuvastamine pannakse suuresti sõltuvusse konkreetse teo väliselt avalduvast ohtlikkuse astmest, mida senises praktikas on nimetatud teo objektiivseks avaldumiseks (vt nt RKKKo 3-1-1-79-15, p 8). (p 17) Omal käel õpitud võimlemisharjutusi äärmise intensiivsusega ning ülemäärast jõudu kasutades verbaalse väljendusoskuseta lapse peal rakendades ning samal ajal tema instinktiivset vastupanu maha surudes ja tugevat nuttu ignoreerides on alust rääkida kaudsest tahtlusest ka kehavigastuste kui tagajärje suhtes. Et ülemäärase jõuga ning oskamatult inimese jäsemeid ebaloomulikesse asenditesse painutades võib olla tagajärjeks nt luumurd, on seejuures arusaadav igale nn keskmisele mõistlikule kõrvalseisjale (vt ka RKKKo 3-1-1-50-13, p 12.2). (p 19) Ka koduselt käepäraste vahenditega inimese tervise parandamisele suunatud tegevus on üldjuhtumil sotsiaalselt aktsepteeritud ning seega ka probleemideta lubatav. Olgu siinkohal nimetatud kasvõi kodused ravimeetodid, kus käepäraste ning ajalooliselt väljakujunenud võtete abil vähendatakse palavikku viinasokkide abil, kasutatakse soodaaure rögalahtistina või ka vähendatakse lihaspinget üldteada harjutuste/massaaži abil jne. Siiski tuleb tõdeda, et teatud juhtudel võivad ka kodustes tingimustes või üldse väljaspool ametlikku meditsiiniteenust rakendatavad meetodid olla sellised, mis enda organismi sekkumise intensiivsuselt ja ka võimalikelt tagajärgedelt on kaalukamad kui lihtne eespool kirjeldatud rahvameditsiin, külgnedes ka olemuslikumalt juba spetsiifilisi teadmisi ja oskusi nõudva tervishoiuteenusega, mis nõuab selle osutamist teatud kvaliteediga. Sellistel juhtudel ei ole paslik enam rääkida kodusest rahvameditsiinist, vaid pigem juba tervishoiuteenusest, mis peab võlaõigusseaduse § 762 kohaselt vastama arstiteaduse üldisele tasemele, s.t eeldab arstiteaduse sisulisemat tundmist konkreetse tervishoiuteenuse osutamiseks, juhindumist konkreetse valdkonna üldtunnustatud ravimeetoditest jne (vt täpsemalt RKKKo 3-1-1-79-10, p 15 jj). Iseäranis oluline on selliste eriteadmiste olemasolu juhtudel, kui mõjutatakse organismi viisidel, mis kulgevad n-ö silmale nähtamatult (nt mõne eksperimentaalse aine manustamine, mille mõju ja toime ei ole väliselt tajutav), ning ka juhul, kui ettevõetava sekkumise ambitsiooniks on teise isiku tervise kaalukas mõjutamine (nt mõnest raskekujulisest haigusest vabanemine). Kui sellise teise inimese tervisesse sekkumise tagajärjeks peaks olema tervisekahjustus, on sellise kontrollimatu riski loomine ja kulgeda laskmine tunnismärkideks, millele toetuvalt on samuti alust tõstatada tõsiselt võetav kahtlus kaudse tahtluse esinemisest toimepanija käitumises. (p 20)
Kaudse tahtluse ja kergemeelsuse puhul langeb nende subjektiivse külje kahe vormi intellektuaalne element – tagajärje ettenägemine – kokku ning kaudse tahtluse ja kergemeelsuse eristamine saab toimuda üksnes voluntatiivse (tahtelise) elemendi abil. Oluline on aga tähele panna, et tahtluse nn teadmise ja tahtmise külge ei saa käsitleda teineteisest isoleeritult, vaid tegemist on tunnustega, mis on omavahel nn sõltuvussuhtes. Kui isik loob teadlikult sellise kausaalahela kulgemise, mille käiku ja tagajärgi ta ei suuda, oska ega ka taha kontrollida, kiidab ta need tagajärjed kaudse tahtluse tähenduses samal ajal ka heaks (vt täpsemalt TRRo 1-11-5311, p-d 7.1–7.3). Tahtluse küsimus lahendatakse sellistel puhkudel seega peamiselt just intellektuaalse külje alusel. Kirjeldatu tähendab sisuliselt seda, et isiku käitumises võimalikku tagajärge puutuva tahtluse tuvastamine pannakse suuresti sõltuvusse konkreetse teo väliselt avalduvast ohtlikkuse astmest, mida senises praktikas on nimetatud teo objektiivseks avaldumiseks (vt nt RKKKo 3-1-1-79-15, p 8). (p 17) Omal käel õpitud võimlemisharjutusi äärmise intensiivsusega ning ülemäärast jõudu kasutades verbaalse väljendusoskuseta lapse peal rakendades ning samal ajal tema instinktiivset vastupanu maha surudes ja tugevat nuttu ignoreerides on alust rääkida kaudsest tahtlusest ka kehavigastuste kui tagajärje suhtes. Et ülemäärase jõuga ning oskamatult inimese jäsemeid ebaloomulikesse asenditesse painutades võib olla tagajärjeks nt luumurd, on seejuures arusaadav igale nn keskmisele mõistlikule kõrvalseisjale (vt ka RKKKo 3-1-1-50-13, p 12.2). (p 19) Ka koduselt käepäraste vahenditega inimese tervise parandamisele suunatud tegevus on üldjuhtumil sotsiaalselt aktsepteeritud ning seega ka probleemideta lubatav. Olgu siinkohal nimetatud kasvõi kodused ravimeetodid, kus käepäraste ning ajalooliselt väljakujunenud võtete abil vähendatakse palavikku viinasokkide abil, kasutatakse soodaaure rögalahtistina või ka vähendatakse lihaspinget üldteada harjutuste/massaaži abil jne. Siiski tuleb tõdeda, et teatud juhtudel võivad ka kodustes tingimustes või üldse väljaspool ametlikku meditsiiniteenust rakendatavad meetodid olla sellised, mis enda organismi sekkumise intensiivsuselt ja ka võimalikelt tagajärgedelt on kaalukamad kui lihtne eespool kirjeldatud rahvameditsiin, külgnedes ka olemuslikumalt juba spetsiifilisi teadmisi ja oskusi nõudva tervishoiuteenusega, mis nõuab selle osutamist teatud kvaliteediga. Sellistel juhtudel ei ole paslik enam rääkida kodusest rahvameditsiinist, vaid pigem juba tervishoiuteenusest, mis peab võlaõigusseaduse § 762 kohaselt vastama arstiteaduse üldisele tasemele, s.t eeldab arstiteaduse sisulisemat tundmist konkreetse tervishoiuteenuse osutamiseks, juhindumist konkreetse valdkonna üldtunnustatud ravimeetoditest jne (vt täpsemalt RKKKo 3-1-1-79-10, p 15 jj). Iseäranis oluline on selliste eriteadmiste olemasolu juhtudel, kui mõjutatakse organismi viisidel, mis kulgevad n-ö silmale nähtamatult (nt mõne eksperimentaalse aine manustamine, mille mõju ja toime ei ole väliselt tajutav), ning ka juhul, kui ettevõetava sekkumise ambitsiooniks on teise isiku tervise kaalukas mõjutamine (nt mõnest raskekujulisest haigusest vabanemine). Kui sellise teise inimese tervisesse sekkumise tagajärjeks peaks olema tervisekahjustus, on sellise kontrollimatu riski loomine ja kulgeda laskmine tunnismärkideks, millele toetuvalt on samuti alust tõstatada tõsiselt võetav kahtlus kaudse tahtluse esinemisest toimepanija käitumises. (p 20)
3-1-1-70-15 Riigikohus 06.10.2015
Vähendada tuleb sellist liitkaristust (vangistust), mis ületab karistusseaduse varasema redaktsiooni järgi kõige rangemini sanktsioneeritud üksikteo eest karistusseaduse uues redaktsioonis ette nähtud sanktsiooni ülemmäära. Liitkaristuse muutmine (vähendamine) põhjusel, et isik vabastatakse ühest või mõnest liidetavast karistusest, tuleb kõne alla üksnes juhul, kui ilma selle liidetavata ei oleks võimalik isikule senist liitkaristust mõista (vt RKKKm 3-1-1-61-15, p-d 14 ja 15). (p 12)
Peksmine kui korduv löömine on üldjuhul loomuliku elukäsitluse järgi üks tegu ja tuleb seetõttu subsumeerida KarS § 121 lg 1 järgi. Käsitamaks peksmist korduva teona, peab olema tuvastatud, et erinevad peksmisteod on objektiivse vaatleja jaoks ajalis-ruumiliselt selgelt piiritletud ja iga peksmisteo puhul saab rääkida uuest tahtlusest. Selliste korduvate peksmiste puhul on tegemist teomitmusega, mis on subsumeeritav korduva kehalise väärkohtlemisena KarS § 121 lg 2 p 3 järgi. (p 10) Kehalise väärkohtlemise korduvat toimepanemist puudutavate faktiliste asjaolude kirjeldamine süüdistuses ei olnud enne 1. jaanuari 2015 süüdlase käitumise kvalifitseerimise seisukohalt tähtis. Ometi on tegemist selliste faktiliste asjaoludega, mis kehtiva karistusseaduse redaktsiooni kohaselt süüdlase vastutust raskendaksid ja millest sõltub ka isikule KarS § 121 järgi mõistetud karistuse vähendamine. Kui süüdimõistetule ette heidetud käitumise kirjeldusest ei nähtu, et tegemist on varem kehalise väärkohtlemise toime pannud isikuga, tuleb tema tegu kehtiva karistusseaduse redaktsiooni põhjal käsitada KarS § 121 lg 1 dispositsioonile vastava kuriteona. (p 11.3)
Arvestades, et KrMS § 268 seab kohtumenetluses isiku süüküsimuse kindlakstegemisele ja tema teole õigusliku hinnangu andmisele kindlad raamid, ei ole õigustatud irduda osutatud normis toodud põhimõtetest ka süüdimõistetu teo jätkuva karistatavuse kontrollimisel. Vastupidine arusaam võib viia olukorrani, kus isikule saab tagantjärele ette heita ka sellist käitumist, mis tema teo ebaõigussisu oluliselt suurendab, kuid mille aluseks olevaid faktilisi asjaolusid kohtumenetluses ei arutatud või erinevad faktilised asjaolud süüdistusest oluliselt. Vaagides seega KrMS § 432 lg-te 3^4 ja 3^5 alusel küsimust selle kohta, kas uus seadus välistab süüdimõistetu karistamise vangistusega, lühendab teo eest ette nähtud vangistust või kas see tegu on jätkuvalt kuriteona karistatav, peab täitmiskohtunik lähtuma nendest isiku süüditunnistamise aluseks olnud faktilistest asjaoludest, mis on toodud süüdistusaktis sisalduvas teokirjelduses ega erine neist oluliselt. (p 11.2)
KrMS §-s 268 nähakse ette nõuded, millest lähtudes määratakse kindlaks kohtus arutatava kriminaalasja ese, s.t need faktilised asjaolud ja õiguslikud küsimused, mida tuleb kohtumenetluses isiku süü tuvastamiseks käsitleda ning millele saab rajada kohtuotsuse. Eeskätt peavad kõnealused nõuded piiritlema kohtumenetluse eseme (piiritlemisfunktsioon) ja tagama KrMS §-s 14 ette nähtud kohtumenetluse võistlevuse põhimõtte järgimise ning süüdistatava kaitseõiguse (informeerimisfunktsioon). Riigikohus on KrMS § 268 lg-tele 1 ja 5 tuginevalt korduvalt selgitanud, et isiku karistusõigusliku vastutuse eelduseks saavad olla vaid süüdistuses kirjeldatud faktilised asjaolud, mis määravad ära piiri, millest kohus asja arutamisel väljuda ei saa. Kaitseõiguse tagamiseks peavad süüdistuse tekstis piisava selguse ja täpsusega kajastuma kõik faktilised asjaolud, mis on isiku karistusõigusliku vastutuse eelduseks. Süüdistusakti lõpposas sisalduvas süüdistatava tegevuse kirjelduses tuleb näidata kõik need isiku käitumise aspektid, mis prokuratuuri hinnangul moodustavad kuriteokoosseisu. Olukorras, kus süüdistus on koostatud puudulikult, ei ole kohtul võimalik süüdistuses nimetamata vastutuse eeldusi isikule omistada. (p 11.1) Arvestades, et KrMS § 268 seab kohtumenetluses isiku süüküsimuse kindlakstegemisele ja tema teole õigusliku hinnangu andmisele kindlad raamid, ei ole õigustatud irduda osutatud normis toodud põhimõtetest ka süüdimõistetu teo jätkuva karistatavuse kontrollimisel. Vastupidine arusaam võib viia olukorrani, kus isikule saab tagantjärele ette heita ka sellist käitumist, mis tema teo ebaõigussisu oluliselt suurendab, kuid mille aluseks olevaid faktilisi asjaolusid kohtumenetluses ei arutatud või erinevad faktilised asjaolud süüdistusest oluliselt. Vaagides seega KrMS § 432 lg-te 3^4 ja 3^5 alusel küsimust selle kohta, kas uus seadus välistab süüdimõistetu karistamise vangistusega, lühendab teo eest ette nähtud vangistust või kas see tegu on jätkuvalt kuriteona karistatav, peab täitmiskohtunik lähtuma nendest isiku süüditunnistamise aluseks olnud faktilistest asjaoludest, mis on toodud süüdistusaktis sisalduvas teokirjelduses ega erine neist oluliselt. (p 11.2)
KrMS §-s 268 nähakse ette nõuded, millest lähtudes määratakse kindlaks kohtus arutatava kriminaalasja ese, s.t need faktilised asjaolud ja õiguslikud küsimused, mida tuleb kohtumenetluses isiku süü tuvastamiseks käsitleda ning millele saab rajada kohtuotsuse. Eeskätt peavad kõnealused nõuded piiritlema kohtumenetluse eseme (piiritlemisfunktsioon) ja tagama KrMS §-s 14 ette nähtud kohtumenetluse võistlevuse põhimõtte järgimise ning süüdistatava kaitseõiguse (informeerimisfunktsioon). Riigikohus on KrMS § 268 lg-tele 1 ja 5 tuginevalt korduvalt selgitanud, et isiku karistusõigusliku vastutuse eelduseks saavad olla vaid süüdistuses kirjeldatud faktilised asjaolud, mis määravad ära piiri, millest kohus asja arutamisel väljuda ei saa. Kaitseõiguse tagamiseks peavad süüdistuse tekstis piisava selguse ja täpsusega kajastuma kõik faktilised asjaolud, mis on isiku karistusõigusliku vastutuse eelduseks. Süüdistusakti lõpposas sisalduvas süüdistatava tegevuse kirjelduses tuleb näidata kõik need isiku käitumise aspektid, mis prokuratuuri hinnangul moodustavad kuriteokoosseisu. Olukorras, kus süüdistus on koostatud puudulikult, ei ole kohtul võimalik süüdistuses nimetamata vastutuse eeldusi isikule omistada. (p 11.1)
Kehalise väärkohtlemise korduvat toimepanemist puudutavate faktiliste asjaolude kirjeldamine süüdistuses ei olnud enne 1. jaanuari 2015 süüdlase käitumise kvalifitseerimise seisukohalt tähtis. Ometi on tegemist selliste faktiliste asjaoludega, mis kehtiva karistusseaduse redaktsiooni kohaselt süüdlase vastutust raskendaksid ja millest sõltub ka isikule KarS § 121 järgi mõistetud karistuse vähendamine. Kui süüdimõistetule ette heidetud käitumise kirjeldusest ei nähtu, et tegemist on varem kehalise väärkohtlemise toime pannud isikuga, tuleb tema tegu kehtiva karistusseaduse redaktsiooni põhjal käsitada KarS § 121 lg 1 dispositsioonile vastava kuriteona. (p 11.3) Vähendada tuleb sellist liitkaristust (vangistust), mis ületab karistusseaduse varasema redaktsiooni järgi kõige rangemini sanktsioneeritud üksikteo eest karistusseaduse uues redaktsioonis ette nähtud sanktsiooni ülemmäära. Liitkaristuse muutmine (vähendamine) põhjusel, et isik vabastatakse ühest või mõnest liidetavast karistusest, tuleb kõne alla üksnes juhul, kui ilma selle liidetavata ei oleks võimalik isikule senist liitkaristust mõista (vt RKKKm 3-1-1-61-15, p-d 14 ja 15). (p 12)


Ebasoodsamate piirkondade toetuse saamise täpsemad nõuded ning toetuse taotlemise, taotluse menetlemise ja toetuse maksmise täpsem kord - sisukord
§ 3 Nõuded põllumajandusmaa, püsirohumaa ja põllumajanduslikust kasutusest ajutiselt väljas oleva maa kohta
§ 5 Avaldus taotluse menetlemise lõpetamiseks
§ 6 Muudatustest teavitamine
§ 9 Toetuse määramine või taotluse rahuldamata jätmine
§ 11 Kohustuste muutmine
§ 12 Kohustuste ülevõtmine ja üleandmine
29.10.2004 RTL 2004, 142, 2156 12.11.2004
21.04.2005 RTL 2005, 46, 640 01.05.2005
13.04.2006 RTL 2006, 34, 608 24.04.2006
19.04.2007 RTL 2007, 35, 604 30.04.2007
21.04.2009 RTL 2009, 38, 505 01.05.2009
Määrus kehtestatakse «Euroopa Liidu ühise põllumajanduspoliitika rakendamise seaduse» § 43 lõike 2 ja § 44 lõike 2 alusel ning kooskõlas Euroopa Liidu Nõukogu määruse 1257/1999/EÜ Euroopa Põllumajanduse Arendus- ja Tagatisfondi (EAGGF) toetuste kohta maaelu arendamiseks ning teatavate määruste muutmise ja kehtetuks tunnistamise kohta (EÜT L 160, 26.6.1999, lk 80–102) art 44 lõike 2 alusel heaks kiidetud «Eesti maaelu arengukavaga 2004–2006» (edaspidi arengukava).
[RTL 2005, 46, 640 - jõust. 01.05.2005]
(7) Põllumajandusmaa, millele taotleja toetust ei taotle, peab olema hooldatud, kasutades selliseid agrotehnilisi võtteid, mis välistavad ebasoovitava taimestiku ulatusliku leviku ning võimaldavad seda maad kasutusele võtta põllumajandusliku tegevusega tegelemiseks ilma lisakuludeta järgmisel kasvuperioodil. Sellise maa kohta ei kehti üldiste keskkonnanõuete punktis 12 sätestatud nõuded.
(3) [Kehtetu – RTL 2005, 46, 640 - jõust. 01.05.2005]
(4) [Kehtetu – RTL 2005, 46, 640 - jõust. 01.05.2005]
(41) Kui loodusobjekti kaitse-eeskirjaga või «Looduskaitseseaduse» § 18 lõike 3 või § 22 lõike 2 alusel ja korras on taotlejale rohumaa niitmiseks ja niidetud heina äravedamiseks või hekseldamiseks või seal loomade karjatamiseks ette nähtud muu tähtpäev kui üldiste keskkonnanõuetega kehtestatud 31. juuli, peab nimetatud nõue olema täidetud 20. augustiks.
[RTL 2006, 34, 608 - jõust. 24.04.2006]
(1) Kohustuse võtmise aastal esitab toetuse taotleja ajavahemikus 2. maist kuni 21. maini Põllumajanduse Registrite ja Informatsiooni Ametile (edaspidi PRIA):
§ 71. [Kehtetu – RTL 2005, 76, 1067 - jõust. 10.07.2005]
2) komisjoni määruse (EÜ) nr 796/2004 IV jaotise II peatüki kohaselt, kui taotleja on rikkunud üldiste keskkonnanõuete punktis 12 sätestatud nõudeid;
(2) [Kehtetu – RTL 2005, 46, 640 - jõust. 01.05.2005]
(4) [Kehtetu – RTL 2007, 68, 1209 - jõust. 03.09.2007]
1) taotluse esitamisele eelnenud 12 kuu jooksul on taotleja veisekarja kuuluva looma organismist leitud «Ravimiseaduse» § 15 lõike 6 alusel nimetatud ainete jääke;
2) taotleja veisekarja kuuluva looma organismist on leitud «Ravimiseaduse» § 15 lõike 6 alusel keelatud, kuid vastavalt Ravimiseaduse» § 15 lõike 7 alusel kehtestatud tingimustele ja korrale kasutamiseks lubatud ebaseaduslikult kasutatud ainete jääke;
3) taotleja majandusüksuses on leitud «Ravimiseaduse» § 15 lõike 6 alusel nimetatud aineid või neid aineid sisalduvaid tooteid või
4) taotleja majandusüksuses on leitud «Ravimiseaduse» § 15 lõike 6 alusel keelatud, kuid vastavalt Ravimiseaduse» § 15 lõike 7 alusel kehtestatud tingimustele ja korrale kasutamiseks lubatud aineid või nendest valmistatud tooteid, mida tootja hoiab ebaseaduslikult enda valduses.
(9) Kui taotleja takistab riikliku saasteainete seire programmi rakendamisel «Toiduseaduse» § 19 lõike 3 ja § 49 lõike 4 alusel kehtestatud korras või Ravimiseaduse» § 15 lõike 7 alusel kehtestatud korras ettenähtud uuringute ja kontrolli läbiviimist, jäetakse rikkumise kindlaks tegemise aastal taotlus rahuldamata.
(1) Komisjoni määruse (EÜ) nr 817/2004 artikli 44 kohaselt makstakse toetus taotleja arvelduskontole § 9 lõikes 1 nimetatud otsuse alusel ajavahemikus 1. detsembrist kuni 30. aprillini. Kui pärast toetuse määramise otsust selguvad asjaolud, mis nõuavad täiendavat kontrollimist, siis nende taotluste osas nimetatud toetuse väljamaksmise tähtaega ei kohaldata.
[RTL 2007, 35, 604 - jõust. 30.04.2007]
(1) Paragrahvi 8 lõike 2 punktis 4 nimetatud nõuet, punktis 8 nimetatud «Veeseaduse» 261 lõike 2 alusel kehtestatud nõuet ning punktis 9 nimetatud «Veeseaduse» 262 lõike 2 alusel kehtestatud nõuet kohaldatakse alates 1. jaanuarist 2006. a.
(6) Paragrahvi 3 lõiget 11 ja § 14 lõiget 3 rakendatakse tagasiulatuvalt alates 17. novembrist 2005. a.
(7) Taotleja, kes jätkab selle määruse alusel võetud kohustust, esitab § 4 lõigetes 1 ja 2 nimetatud dokumendid 2007. aastal ajavahemikus 9. maist kuni 29. maini selleks eraldi antud määruse lisas kehtestatud vormi kohastena.
(8) Kui toetuse saaja suurendab alates 2009. aasta 2. maist kohustusealuse maa pindala üle § 11 lõikes 1 sätestatud määra, algab uus ebasoodsamate piirkondade üheaastase toetuse kohustus.
[RTL 2009, 38, 505 - jõust. 01.05.2009]


Eesti kodanike kojutuleku seadus | Vali Keskerakond
Keskerakonna fraktsioon algatas Riigikogus Eesti kodanike kojutuleku seaduse eelnõu, mis üheksa meetme abil soodustab kodanike tagasipöördumist ning motiveerib Eestisse elama jäämist ja töötamist. Eelnõu soodustab eestlaste kojutulekut ning loob paremad võimalused tööturule naasmiseks ka praegu Eestis viibivatele töötutele, et ennetada nende minekut välisriikidesse.
Majanduslangus ning tööpuudus on Eesti inimesi piiri taga töökohti otsima pannud. Kuigi minister Juhan Parts on teatanud, et Eesti elanikud peaksidki ära minema ja töötama välismaal, on Keskerakond töötanud välja meetmed, et soodustada eestlaste koju tulekut.
Teravaks näiteks välismaale tööle minemisest on tervishoiusektor. 2009. aastal taotles oma kvalifikatsiooni tunnustamist kokku 286 tervishoiutöötajat, kellel oli eesmärgiks soov siirduda tööle teise riik.
Väljaränne vähendas Eesti rahvaarvu 2009. aastal üle 17 000 inimese ning 2008. aastal 16 000 inimese võrra. On alust arvata, et märkimisväärse osa sellest moodustavad inimesed, kes on läinud võõrsile tööd otsima. Tartu Ülikooli demograafide hinnangul elab või töötab väljaspool Eestit ca 130 000 eestlast.
Eelnõuga täiendatakse ka kutseõppeasutuste seadust, et tööandja saaks palgatoetust kutseõppe lõpetanu töölerakendamiseks. Kutseõppeasutuse lõpetanud jäävad sageli pärast kooli lõpetamist töötuks. Palgatoetus loob paremad tingimused kutseharidusega isikutele tööturul konkureerimiseks.
Kolmandaks, võimaldab eelnõu senisest paremini toetada Eesti eksportivaid ettevõtteid. Selleks muudetakse 2007 – 2013 struktuuritoetuste seadust ning toetust antakse Eesti ettevõtjale ekspordiplaani alusel konkurentsivõime suurendamiseks välisturgudel läbi planeeritud, eesmärgistatud ja tervikliku turundustegevuse toetamise.
Eelnõu tagab välisriikides õppivatele lastele Eesti keele ja kultuuri õppe, mida rahastatakse riigieelarvest. Riisalu hinnangul on muudatus vajalik, sest täna on oht, et välisriikides töötavate vanemate lapsed saavad uue asukohamaa koolis võõrkeelse hariduse ja kaotavad eestikeelse kirjaoskuse. Selle säilitamisel oleks aga koju naasmisel lihtsam Eesti koolisüsteemis õpinguid jätkata. Samas võimaldab eelnõu õpilaskodu ja pikapäevarühma neile lastele, kelle vanemad töötavad välisriigis.
Eelnõu loob erinevad sotsiaalmaksusoodustused, et soodustada ettevõtlusega alustamist. Näiteks antakse 50% sotsiaalmaksu soodustus füüsilisest isikust ettevõtjale, kes on olnud töötu kolm kuud enne füüsilisest isikust ettevõtjaks registreerumist. Lisaks muudetaks ka tulumaksu seadust, eesmärgiga hüvitada kojunaasmisel eluaseme soetamiseks võetud laenu või liisingu intressid 12 kalendrikuu ulatuses riigieelarvest.
§ 1. Ettevõtluse toetamise ja laenude riikliku tagamise seaduse (RT I 2003, 18, 96; 2010, 22, 108) paragrahvi 7 lõiget 3 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„(3) Elamumajanduslaenusid võib sihtasutus käesolevas seaduses ettenähtud korras tagada, kui vähemalt üheks laenusaajaks on riiklikult tagatud elamumajanduslaenude sihtgruppi kuuluv isik, samuti korteri- või hooneühistu, korteriomanike ühisus või kohalik omavalitsus, kes kasutab elamumajanduslaenu munitsipaalelamispindade ehitamiseks. Riiklikult tagatud elamumajanduslaenude sihtgrupid ja laenutagatiste ülempiirid kehtestab Vabariigi Valitsus.“
§ 2. Kutseõppeasutuse seadust (RT I 1998, 64/65, 1007; 2010, 41, 240) täiendatakse paragrahviga 331 järgmises sõnastuses:
„§ 331. Kutseõppe lõpetanu palgatoetus
(1) Kutseõppe lõpetanu palgatoetus on tööandjale kutseõppe lõpetanu töölerakendamiseks makstav toetus.
(2) Kutseõppe lõpetanu palgatoetusega saab tööle rakendada isiku, kes on lõpetanud kutseõppeasutuse eelneva 12 kalendrikuu jooksul.
(3) Kutseõppe lõpetanu palgatoetust võib taotleda füüsiline isik, eraõiguslik juriidiline isik ja kohaliku omavalitsuse üksuse asutus käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud isiku tähtajatu töölepinguga tööle või teenistusse võtmise korral.
(4) Käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud isiku töölerakendamisel makstava kutseõppe lõpetanu palgatoetuse suurus on 50 protsenti töötaja või teenistuja palgast, kuid mitte rohkem kui töölepingu seaduse § 29 lõike 5 alusel kehtestatud töötasu alammäär.
(5) Kutseõppe lõpetanu palgatoetust makstakse tööandja esitatud palgatõendi alusel kord kuus kuue kuu vältel, aga mitte pikema aja jooksul kui üks aasta halduslepingu sõlmimisest arvates.
(6) Käesoleva paragrahvi lõikes 5 nimetatud halduslepingus määratakse kindlaks:
1) andmed kutseõppe lõpetanu palgatoetusega tööle rakendatava isiku kohta;
2) kutseõppe lõpetanu palgatoetuse suurus;
3) kutseõppe lõpetanu palgatoetuse maksmise aeg;
(7) Kutseõppe lõpetanu palgatoetust ei maksta teenistussuhte peatumise või tööst keeldumise ajavahemiku, sealhulgas puhkuse eest. Nimetatud ajavahemikku ei arvata käesoleva paragrahvi lõikes 5 nimetatud kuue kuu hulka.
(8) Tööandja tagastab kutseõppe lõpetanu palgatoetuse täies ulatuses, kui asjakohane töö- või teenistussuhe lõpetatakse tööandja algatusel enne ühe aasta möödumist töölepingu sõlmimisest või ametisse nimetamisest, välja arvatud juhul, kui:
(9) Kutseõppe lõpetanu palgatoetuse andmist korraldab ja määrab Haridus- ja Teadusministeerium.“
§ 3. Perioodi 2007 – 1013 struktuuritoetuse seaduses (RT I 2006, 59, 440; 2010, 22, 108) tehakse järgmised muudatused:
1) paragrahvi 12 lõiget 2 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„(2) Toetust antakse avatud taotlemise, ekspordiplaani, investeeringute kava või programmi alusel.“
2) seadust täiendatakse paragrahviga 201 järgmises sõnastuses:
„§ 201. Toetuse andmine ekspordiplaani alusel
(1) Toetust antakse Eesti ettevõtjale ekspordiplaani alusel konkurentsivõime suurendamiseks välisturgudel läbi planeeritud, eesmärgistatud ja tervikliku turundustegevuse toetamise, mille tulemusena kasvab ettevõtjate müügitulu ekspordist ja suureneb eksporditavate kõrge lisandväärtusega toodete ja teenuste osakaal ettevõtjate müügitulus ning eksportivate ettevõtjate hulk.
(2) Toetust võib anda Eesti ettevõtjale väliskonkurssidel osalemiseks, kui see toetab turundustegevust välisriigis.
(3) Eksporditurunduse toetamise tingimused ja korra kehtestab Vabariigi Valitsus määrusega.“
§ 4. Põhikooli- ja gümnaasiumiseaduses (RT I 2010, 41, 240) tehakse järgmised muudatused:
1) seadust täiendatakse paragrahviga 101 järgmises sõnastuses:
„§ 101. Koolikohustuse täitmiseks võimaluste loomine välisriigis
(1) Välisriigis asuvas koolis, kus õpib vähemalt 15 last, kes on koolikohustuslikud Eesti kodanikud, tagatakse Eesti keele ja kultuuri õpe Eesti kodanikest lastele.
(2) Käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud koolis rahastatakse Eesti keele ja kultuuri õpet riigieelarvest.“
2) paragrahvi 39 täiendatakse lõikega 10 ja sõnastatakse järgmiselt:
„(10) Lapsele, kelle vanemad töötavad välisriigis, võimaldatakse riiklikult toetatav õpilaskodu koht ja koht pikapäevarühmas.“
§ 5. Riikliku statistika seadust (RT I 2010, 41, 241) täiendatakse paragrahviga 271 ja sõnastatakse järgmiselt:
„§ 271. Välisriigis elavate ning töötavate Eesti kodanike statistika
Statistikaamet teeb riiklikku statistikat ja peab registrit välisriigis elavate ning töötavate Eesti kodanike andmete kohta.“
§ 6. Sotsiaalmaksuseaduses (RT I 2000, 102, 675; 2009, 62, 405) tehakse järgmised muudatused:
1) paragrahvi 2 lõiget 5 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„(5) Füüsilisest isikust ettevõtja maksab sotsiaalmaksu aastas mitte vähem kui käesoleva seaduse §-s 21 nimetatud kuumäära 12-kordselt summalt, välja arvatud käesoleva paragrahvi lõigetes 7, 8 ja 9 sätestatud juhul ning juhul, kui füüsilisest isikust ettevõtja on kogu maksustamisperioodi jooksul olnud riikliku pensioni saaja või maksustamisperioodi kestel kantud äriregistrisse või kustutatud äriregistrist või saanud riikliku pensioni saajaks.“
2) paragrahvi 2 täiendatakse lõikega 9 järgmises sõnastuses:
„(9) Füüsilisest isikust ettevõtja, kes on kuni 12 kuu jooksul enne füüsilisest isikust ettevõtjaks registreerimist olnud tööturuteenuste ja –toetuste seaduse § 6 alusel töötuna arvel vähemalt kolm kuud, maksab aasta jooksul pärast registreerimist sotsiaalmaksu 50% käesoleva seaduse §-s 21 nimetatud kuumäära 12-kordselt summalt.“
3) paragrahvi 6 lõiget 1 täiendatakse punktiga 14 järgmises sõnastuses:
„14) vahetult enne tööle või kohaliku omavalitsuse üksusesse teenistusse asumist püsivalt Eestis mitte viibinud Eesti kodaniku töötasult ulatuses, mis ei ületa ühes kuus kahekordset töölepingu seaduse § 29 lõike 5 alusel kehtestatud töötasu alammäära, kuid mitte enam kui 12 kuu vältel alates isiku tööle asumisest. Käesolevas punktis nimetatud isiku töötasu selle osa eest, mis ületab kahekordset töölepingu seaduse § 29 lõike 5 alusel kehtestatud töötasu alammäära, maksab sotsiaalmaksu tööandja.“;
4) paragrahvi 6 lõiget 2 muudetakse ja sõnastatakse järgnevalt:
5) paragrahvi 6 täiendatakse lõikega 32 järgmises sõnastuses:
6) seadust täiendatakse paragrahviga 61 järgmises sõnastuses:
§ 7. Tulumaksuseaduse (RT I 1999, 101, 903; 2010, 44, 262) paragrahvi 25 täiendatakse lõikega 5 ja sõnastatakse järgmiselt:
“(5) Eesti kodanikule, kes ei ole püsivalt Eestis viibinud vähemalt 36 järjestikuse kalendrikuu jooksul ja peale eemalviibimist viibib Eestis püsivalt, hüvitatakse endale eluasemeks elamu või korteri soetamiseks võetud laenu või liisingu intressid 12 kalendrikuu ulatuses riigieelarvest.“
§ 8. Vabariigi Valitsuse seaduse (RT I 1995, 94, 1628; 2010, 20, 102) paragrahvi 69 lõiget 1 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„(1) Välisministeeriumi valitsemisalas on ettepanekute tegemine riigi välispoliitika kavandamiseks, välislepingute ja välismajandusega seotud küsimuste lahendamine, Eesti seisukohtade kaitsmise tagamine Euroopa Liidu Nõukogu alaliste esindajate komitees ning kohtumenetluses Euroopa Kohtus ja esimese astme kohtus, Eesti Vabariigi suhtlemise korraldamine välisriikide ja rahvusvaheliste organisatsioonidega, sise- ja välisprotokolli korraldamine riiklike tähtpäevade tähistamise ning riiklikult oluliste välisvisiitide läbiviimise, samuti kõrgete külaliste vastuvõtmise korral, Eesti riigi ja kodanike huvide kaitsmine välisriikides ning välisriikides viibivate Eesti kodanikega side tagamine, rahvusvahelise arengu- ja humanitaarabi andmise korraldamine, Eesti tutvustamine ning vastavate õigusaktide eelnõude koostamine.“
§ 9. Välisteenistuse seaduse (RT I 2006, 26, 193; 2009, 65, 439) paragrahvi 32 täiendatakse lõikega 6 järgmises sõnastuses:
„(6) Erialadiplomaat teeb erialaküsimustes koostööd Eesti ettevõtjatega, kui see soodustab ettevõtja majandustegevust välisriigis.“
. september 2010.a.
Eesti kodanike kojutuleku seaduse juurde
Käesoleva seaduse eelnõuga muudetakse ettevõtluse toetamise ja laenude riikliku tagamise seadust, kutseõppeasutuste seadust, perioodi 2007 – 2013 struktuuritoetuste seadust, põhikooli- ja gümnaasiumiseadust, riikliku statistika seadust, sotsiaalmaksuseadust, tulumaksuseadust, Vabariigi Valitsuse seadust ja välisteenistuse seadust.
Eelnõu seadusena vastuvõtmiseks on vajalik Riigikogu koosseisu häälteenamus vastavalt põhiseaduse paragrahvile 104 punktile 8.
Käesolev seaduse eelnõu soodustab Eesti kodanike Eestisse tagasipöördumist, samuti motiveerib Eestisse elama jäämist ning töötamist.
Majanduslangus ning tööpuudus on Eesti inimesi piiri taga töökohti otsima pannud. Viimastel kuudel on ka tööpakkumiste arv Eestis mõnevõrra suurenenud, kuid samal ajal on näha tendentsi, et üha rohkem pakutakse vabu töökohti välismaal. Eraportaalides on rohkelt välismaal asuvaid vakantse, kuid töötukassas on neid suhtarvu poolest veelgi rohkem - pakutavatest kohtadest 515 ehk 20,5% asub väljaspool Eestit. Euroopa tööpakkumisi vahendava EURES-e hinnangul on eestlastest veerand huvitatud välismaale tööle minemisest.
Terava näitena välismaale tööle minemisest võib tuua tervishoiusektori - 2009. aastal taotles oma kvalifikatsiooni tunnustamist kokku 286 tervishoiutöötajat, kellel oli eesmärgiks soov siirduda tööle teise riik. Esmakordseid taotlejaid oli 254, mis on viimase kolme aasta suurim näitaja.
Väljaränne vähendas Statistikaameti hinnangul Eesti rahvaarvu 2009. aastal üle 17 000 inimese ning 2008. aastal 16 000 inimese võrra. On alust arvata, et märkimisväärse osa sellest moodustavad inimesed, kes on läinud võõrsile tööd otsima.
Tartu Ülikooli demograafide hinnangul elab või töötab väljaspool Eestit ca 130 000 eestlast. Kui varem olid peamised väljarändajad parimas tööeas mehed, siis nüüd on selleks ülikooli lõpetanud ja parimas tööeas naised, vanuses 25-35 eluaastat. Nende puhul on oht, et välismaal luukase pere ning jäädakse sinna. Samas iseloomustab väljarändajaid see, et nad loovad suure tõenäosusega oma pere välismaal ega pruugi enam Eestisse naasta. Minister Juhan Parts on teatanud, et Eesti elanikud peaksidki ära minema ja töötama välismaal.
2009. aasta inimarengu aruandes märgitakse, et Euroopa Liiduga liitudes suurenes nii sisse- kui väljaränne. Mõningane stabiliseerumine toimus 2007.a, mil eeskätt vähenes väljarännanute arv. Kõige olulisem on siiski fakt, et kogu vaadeldud perioodi jooksul lahkus Eestist enam inimesi kui saabus.
Kõige suurem oli negatiivse rändesaldo noorte (15-29 a) hulgas 2005.a, mil Eestist lahkus pea viis korda rohkem inimesi kui siia saabus (1552 vs 323). 2008. aastaks oli kõige suurem suhteline erinevus (1,36 korda) välja- ja sisserände hulgas vanuserühmas 30 – 49 a, aga ka laste hulgas.
Isegi kui absoluutarvud ei ole täpselt fikseeritud, tuleb arvestada, et noorte negatiivse rändesaldo jätkumisel võivad olla Eesti ühiskonna jätkusuutlikkusele rasked tagajärjed. Seega on noortele piisavate eneseteostusvõialuste ja elukvaliteedi tagamine oluline ka migratsiooni aspektist.
Paragrahviga 1 muudetakse ettevõtluse toetamise ja laenude riikliku tagamise seaduse paragrahvi 7 lõiget 3.
Muudatusega võimaldatakse kohalikule omavalitsusele, kes kasutab elamumajanduslaenu munitsipaalelamispindade ehitamiseks, saada riigi poolt asutatud sihtasutuse poolt tagatud elamumajanduslaenu.
Nimetatud riigi poolt asutatud sihtasutus on Krediidi ja Ekspordi Garanteerimise SA KredEx.
Paragrahviga 2 täiendatakse kutseõppeasutuste seadust paragrahviga 331, mis sätestab kutseõppe lõpetanu palgatoetuse regulatsiooni.
Kutseõppe lõpetanu palgatoetus on tööandjale kutseõppe lõpetanu töölerakendamiseks makstav toetus.
Kutseõppeasutuse lõpetanud isikud jäävad sageli peale kooli lõpetamist töötuks. Kutseõppe lõpetanu palgatoetus loob paremad tingimused kutseharidusega isikutele tööturul konkureerimiseks.
Lõige 2 sätestab, et kutseõppe lõpetanu palgatoetusega saab tööle rakendada isiku, kes on lõpetanud kutseõppeasutuse eelneva 12 kalendrikuu jooksul.
Lõige 3 sätestab, et kutseõppe lõpetanu palgatoetust võib taotleda füüsiline isik, eraõiguslik juriidiline isik ja kohaliku omavalitsuse üksuse asutus lõikes 1 nimetatud isiku tähtajatu töölepinguga tööle või teenistusse võtmise korral.
Lõige 4 sätestab, et kutseõppe lõpetanu töölerakendamisel makstava toetuse suurus on 50 protsenti töötaja või teenistuja palgast, kuid mitte rohkem kui töölepingu seaduse § 29 lõike 5 alusel kehtestatud töötasu alammäär.
Lõige 5 sätestab, et kutseõppe lõpetanu palgatoetust makstakse tööandja esitatud palgatõendi alusel kord kuus kuue kuu vältel, aga mitte pikema aja jooksul kui üks aasta halduslepingu sõlmimisest arvates.
Lõige 6 sätestab tingimused, mis määratakse kindlaks lõikes 5 nimetatud halduslepingus.
Halduslepingus määratakse kindlaks andmed kutseõppe lõpetanu palgatoetusega tööle rakendatava isiku kohta, kutseõppe lõpetanu palgatoetuse suurus, kutseõppe lõpetanu palgatoetuse maksmise aeg, tööandja kohustused ja lepingu lõppemine.
Lõige 7 sätestab, et kutseõppe lõpetanu palgatoetust ei maksta teenistussuhte peatumise või tööst keeldumise ajavahemiku, sealhulgas puhkuse eest. Nimetatud ajavahemikku ei arvata paragrahvi lõikes 5 nimetatud kuue kuu hulka.
Lõige 8 sätestab et tööandja tagastab kutseõppe lõpetanu palgatoetuse täies ulatuses, kui asjakohane töö- või teenistussuhe lõpetatakse tööandja algatusel enne ühe aasta möödumist töölepingu sõlmimisest või ametisse nimetamisest, välja arvatud juhul, kui vabastamise põhjus on teenistuja poolne teenistuskohustuste rikkumine, usalduse kaotus või vääritu tegu või töötaja töölepingu ülesütlemine töölepingu seaduse § 88 lõike 1 punktides 3–8 nimetatud põhjustel. Samuti kui teenistuja ei vasta ametikohale oma tööoskuste või tervise poolest või töötajaga on tööleping üles öeldud töölepingu seaduse § 88 lõike 1 punktides 1 ja 2 nimetatud põhjustel.
Lõige 9 sätestab, et kutseõppe lõpetanu palgatoetuse andmist korraldab ja määrab Haridus- ja Teadusministeerium.
Paragrahviga 3 muudetakse perioodi 2007 – 2013 struktuuritoetuste seadust.
Paragrahvi 12 lõiget 2 muudetakse ning täiendatakse loetelu sõnaga „ekspordiplaan“.
Muudatusega sätestatakse, et toetust antakse ekspordiplaani alusel.
Teise punktiga täiendatakse seadust paragrahviga 201, mis sätestab toetuse andmise ekspordiplaani alusel.
Toetust antakse Eesti ettevõtjale ekspordiplaani alusel konkurentsivõime suurendamiseks välisturgudel läbi planeeritud, eesmärgistatud ja tervikliku turundustegevuse toetamise, mille tulemusena kasvab ettevõtjate müügitulu ekspordist ja suureneb eksporditavate kõrge lisandväärtusega toodete ja teenuste osakaal ettevõtjate müügitulus ning eksportivate ettevõtjate hulk.
Toetust võib anda ka Eesti ettevõtjale väliskonkurssidel osalemiseks, kui see toetab turundustegevust välisriigis.
Eksporditurunduse toetamise tingimused ja korra kehtestab Vabariigi Valitsus määrusega.
Muudatus võimaldab senisest paremini toetada Eesti eksportivaid ettevõtteid.
Paragrahviga 4 muudetakse põhikooli- ja gümnaasiumiseadust.
Esimese punktiga täiendatakse seadust paragrahviga 101, mis sätestab koolikohustuse täitmise võimaluste loomise välisriigis.
Paragrahv koosneb kahest lõikest, milles sätestatakse, et välisriigis asuvas koolis, kus õpib vähemalt 15 last, kes on koolikohustuslikud Eesti kodanikud, tagatakse Eesti keele ja kultuuri õpe Eesti kodanikest lastele. Välisriigis asuvas koolis, kus õpib vähemalt 15 koolikohustuslikku Eesti kodanikku, rahastatakse nende Eesti keele ja kultuuri õpet riigieelarvest.
Teise punktiga täiendatakse põhikooli- ja gümnaasiumiseaduse paragrahvi 39 lõikega 10, mis sätestab, et lapsele, kelle vanemad töötavad välisriigis, võimaldatakse riiklikult toetatav õpilaskodu koht ja koht pikapäevarühmas.
Vanematel, kes on sunnitud tööpuuduse tõttu töötama välisriigis, ei ole tihti oma lapsi kuhugi jätta. Seetõttu on lapsed jäetud kas vanavanemate või kellegi teise hoole alla. Riiklikult toetatav õpilaskodu koht ning pikapäevarühm võimaldaksid jätta vanematel laps õpilaskodusse ajaks, kui nad ise peavad viibima välisriigis tööl.
Paragrahviga 5 täiendatakse riikliku statistika seadust paragrahviga 271, mis sätestab välisriigis elavate ning töötavata Eesti kodanike kohta statistika tegemise.
Statistikaamet teeb riiklikku statistikat ja peab registrit välisriigis elavate ning töötavate Eesti kodanike andmete kohta.
Hetkel puudub riigil ülevaade inimestest, kes on läinud tööle välisriiki. Riikliku statistika tegemine ning registri pidamine võimaldab saada ülevaadet Eestist lahkunud inimestest.
Paragrahviga 6 muudetakse sotsiaalmaksuseadust.
Punktiga 1 muudetakse sotsiaalmaksuseaduse paragrahvi 2 lõiget 5, millesse lisatakse viide sama paragrahvi lõikele 9.
Punktiga 2 täiendatakse paragrahvi 2 lõikega 9, mis sätestab, et füüsilisest isikust ettevõtja, kes on kuni 12 kuu jooksul enne füüsilisest isikust ettevõtjaks registreerimist olnud tööturuteenuste ja –toetuste seaduse § 6 alusel töötuna arvel vähemalt kolm kuud, maksab aasta jooksul pärast registreerimist sotsiaalmaksu 50% sotsiaalmaksuseaduse §-s 21 nimetatud kuumäära 12-kordselt summalt.
Sotsiaalmaksuseaduse paragrahv 21 sätestab, et sotsiaalmaksu maksmise aluseks olev kuumäär kehtestatakse eelarveaastaks riigieelarvega. Riigieelarvega kehtestatav kuumäär ei või olla väiksem kui eelarveaastale eelnenud aasta 1. juulil kehtinud Vabariigi Valitsuse kehtestatud töötasu alammäär.
Muudatusega tehakse ettevõtlusega alustamine lihtsamaks inimestele, kes on olnud enne füüsilisest isikust ettevõtjaks registreerimist töötuna arvel. Muudatusega soodustatakse töötuna registreeritud inimeste ettevõtlikkust ning hakkamist ettevõtjaks.
Kolmanda punktiga täiendatakse paragrahvi 6 lõiget 1 punktiga 14, mis sätestab, et riik või avalik-õiguslik juriidiline isik maksab sotsiaalmaksu Eesti kodaniku eest, kes vahetult enne tööle või kohaliku omavalitsuse üksusesse teenistusse asumist ei ole püsivalt Eestis viibinud, töötasult ulatuses, mis ei ületa ühes kuus kahekordset töölepingu seaduse § 29 lõike 5 alusel kehtestatud töötasu alammäära, kuid mitte enam kui 12 kuu vältel alates isiku tööle asumisest. Punktis nimetatud isiku töötasu selle osa eest, mis ületab kahekordset töölepingu seaduse § 29 lõike 5 alusel kehtestatud töötasu alammäära, maksab sotsiaalmaksu tööandja.
Neljanda punktiga muudetakse sotsiaalmaksuseaduse paragrahvi 6 lõiget 2, millega sätestatakse, et sotsiaalmaksu maksmise erijuhtudel makstakse sotsiaalmaksu seaduse §-s 21 nimetatud kuumääralt, välja arvatud sama paragrahvi lõike 1 punktis 14 ja lõigetes 21 ja 22 nimetatud juhtudel.
Punktiga 5 täiendatakse sotsiaalmaksuseaduse paragrahvi 6 lõikega 32, mis sätestab, et sama paragrahvi lõike 1 punktis 14 nimetatud isiku eest makstakse sotsiaalmaksu töötasu ulatuses, mis ei ületa ühes kuus kahekordset töölepingu seaduse § 29 lõike 5 alusel kehtestatud töötasu alammäära, kuid mitte enam kui 12 kuu vältel alates tema tööle asumisest. Lõikes nimetatud isiku töötasu selle osa eest, mis ületab kahekordset töölepingu seaduse § 29 lõike 5 alusel kehtestatud töötasu alammäära, maksab sotsiaalmaksu tööandja.
Kuuenda punktiga täiendatakse sotsiaalmaksuseadust paragrahviga 61, millega sätestatakse, et seaduse paragrahvi 6 lõike 1 punktis 14 sätestatud summa tagastatakse kogu ulatuses, kui asjakohane töö- või teenistussuhe lõpetatakse tööandja algatusel enne kuue kuu möödumist töölepingu sõlmimisest või ametisse nimetamisest, välja arvatud juhul, kui:
1) vabastamise põhjus on teenistuja poolne teenistuskohustuste rikkumine, usalduse kaotus või vääritu tegu või töötaja töölepingu ülesütlemine töölepingu seaduse § 88 lõike 1 punktides 3–8 nimetatud põhjustel või
Paragrahviga 7 täiendatakse tulumaksuseaduse paragrahvi 25 lõikega 5, mis sätestab, et Eesti kodanikule, kes ei ole püsivalt Eestis viibinud vähemalt 36 järjestikuse kalendrikuu jooksul ja peale eemalviibimist viibib Eestis püsivalt, hüvitatakse endale eluasemeks elamu või korteri soetamiseks võetud laenu või liisingu intressid 12 kalendrikuu ulatuses riigieelarvest.
Eestis püsivalt viibimise mõiste on sätestatud kodakondsuse seaduse paragrahvis 11, mille kohaselt on püsivalt Eestis viibimine seaduslik Eestis viibimine vähemalt 183 päeva aastas, kusjuures Eestist eemalviibimine ei või aastas ületada 90 päeva järjest.
Paragrahviga 8 muudetakse Vabariigi Valitsuse seaduse paragrahvi 69 lõiget 1, kuhu lisatakse sõnad „ning välisriikides viibivate Eesti kodanikega side tagamine“.
Muudatus kohustab Välisministeeriumi pidama sidet Eestis lahkunud Eesti kodanikega.
Paragrahviga 9 täiendatakse välisteenistuse seaduse paragrahvi 32 lõikega 6, mis sätestab, et erialadiplomaat teeb erialaküsimustes koostööd Eesti ettevõtjatega, kui see soodustab ettevõtja majandustegevust välisriigis.
Muudatus võimaldab ettevõtjatel kasutada eelkõige välisriigis viibivate majandusdiplomaatide sidemeid ja suhteid majandustegevuse soodustamiseks välisriigis.
Paragrahviga 10 sätestatakse seaduse jõustumine, milleks on 1. jaanuar 2011.
Püsivalt Eestis viibimine on sätestatud kodakondsuse seaduse paragrahvis 11, mille kohaselt on püsivalt Eestis viibimine seaduslik Eestis viibimine vähemalt 183 päeva aastas, kusjuures Eestist eemalviibimine ei või aastas ületada 90 päeva järjest.
Käesoleva eelnõu seadusena vastuvõtmine soodustab välisriigis elavate ja töötavate Eesti kodanike Eestisse tagasipöördumist.


Nõuded sigade pidamisele ja selleks ettenähtud ruumi või ehitise kohta, sigade suhtes rakendada lubatud veterinaarsete menetluste loetelu ja neid läbiviivad isikud ning nõuded nende menetluste teostamisele ja neid menetlusi teostava isiku ettevalmistusele – Riigi Teataja
Nõuded sigade pidamisele ja selleks ettenähtud ruumi või ehitise kohta, sigade suhtes rakendada lubatud veterinaarsete menetluste loetelu ja neid läbiviivad isikud ning nõuded nende menetluste teostamisele ja neid menetlusi teostava isiku ettevalmistusele
Jõustumine: 14.12.201219.10.200813.03.200616.12.2002
RT I, 11.12.2012, 2
Määrus kehtestatakse loomakaitseseaduse § 3 lõike 4 punkti 1, § 9 lõike 4 ning Vabariigi Valitsuse 8. mai 2001. a määruse nr 161 «Volituste andmine «Loomakaitseseadusest» tulenevate õigusaktide kehtestamiseks” punktide 4 ja 5 alusel.
[RT I, 11.12.2012, 1 - jõust. 14.12.2012]
1) nõuded sigade pidamise ja selleks ettenähtud ruumi või ehitise kohta;
2) sigade suhtes rakendada lubatud veterinaarsete menetluste loetelu ja neid läbiviivad isikud ning nende menetluste teostamisele ja neid menetlusi teostava isiku ettevalmistusele esitatavad nõuded.
§ 2. Kasutatud terminid
Määruses kasutatakse termineid alljärgnevalt:
1) siga – igas vanuses siga, keda peetakse aretuse või loomsete saaduste saamise eesmärgil;
2) kult – aretuse eesmärgil peetav suguküps isane siga;
3) nooremis – emane paaritusealine siga kuni esmakordse poegimiseni;
4) emis – poeginud emane siga;
5) põrsas – siga sünnist kuni võõrutamiseni;
6) võõrdepõrsas – siga võõrutamisest kuni kümne nädala vanuseni;
7) nuumsiga – siga kümne nädala vanusest kuni tapmise või seemendamiseni.
2. peatükk NÕUDED SIGADE PIDAMISELE
§ 3. Sigadega tegelevad isikud
Sigadega pidamisega vahetult tegelevatel füüsilistel isikutel peavad olema tööks vajalikud teadmised sigade anatoomiast, füsioloogiast ja loomaliigile omastest käitumisharjumustest ning loomakaitsenõuetest.
§ 4. Sigade pidamine rühmadena
(1) Kui sigu peetakse rühmadena, tuleb ära hoida kisklemised, mis ei kuulu sigade normaalse käitumise juurde. Kui märgatakse ülemäärast kisklemist sigade vahel, tuleb viivitamata tuvastada selle põhjus ning kasutusele võtta meetmed selle ärahoidmiseks.
(2) Sigadele tuleb anda ülemäärase kisklemise ärahoidmiseks põhku või muud sobivat materjali, mis juhib sigade tähelepanu eemale kisklemiselt. Tuhnimismaterjal ei tohi olla kahjulik sigade tervisele.
(3) Sigade pidamisel rühmadena tuleb vältida erinevate rühmade ühendamist ja uute loomade viimist väljakujunenud rühma. Kui searühmade ühendamine on siiski vajalik, tuleb seda teha võimalikult noores eas sigadega, võimalusel enne nende võõrutamist või hiljemalt nädal aega pärast seda.
(4) Sigade rühmade ühendamisel on sigadele rahustite manustamine lubatud üksnes veterinaararsti ettekirjutusel.
(5) Eriti agressiivsed sead ja ründamise ohvriks sattunud sead tuleb rühmast eraldada.
§ 5. Sea tervise kontrollimine
(1) Paragrahvis 3 nimetatud isik peab sea tema tervise ja heaolu kontrollimiseks üle vaatama vähemalt üks kord päevas.
(2) Iga haigestunud või vigastatud siga peab saama vajalikku ravi. Veterinaarabi saamiseks tuleb loomapidajal viivitamata kutsuda veterinaararst. Vajadusel tuleb haige või vigastatud siga teistest loomadest eraldada, paigutades ta ruumi, kus on kuiv allapanu.
3. peatükk NÕUDED KULTIDE, NOOREMISTE JA EMISTE NING PÕRSASTE PIDAMISELE
§ 6. Kuldi sulg
(1) Kuldi sulg peab olema paigutatud ja ehitatud nii, et see võimaldaks kuldil end vabalt ringi pöörata, samuti kuulda, haista ja näha teisi sigu.
(2) Kuldi sulu suurus peab olema vähemalt 6 m2. Kui sama sulgu kasutatakse ka paaritamiseks, peab sulu suurus olema vähemalt 10 m 2. Sulus ei tohi olla liikumist takistavaid objekte.
§ 7. Nooremiste ja emiste pidamine
(1) Nooremiste ja emiste lõas pidamine on keelatud.
(2) Alates nelja nädala möödumisest seemendamisest kuni arvatavale poegimisele eelneva nädala alguseni tuleb nooremiseid ja emiseid pidada eraldi rühmana.
(3) Rühmasulus pidamise korral peab sulus iga seemendatud nooremise ja tiine emise kohta olema vastavalt 1,64 m2 ja 2,25 m2 vaba põrandapinda. Sealjuures peab põrandapinnast vähemalt 0,95 m 2 nooremise ja 1,3 m2 emise kohta olema tasane pind, mis on maksimaalselt 15% ulatuses varustatud drenaažiavadega.
(4) Kui nooremiseid ja emiseid peetakse rühmana, kuhu kuulub vähem kui kuus looma, peab rühmasulu põrandapind olema 10% võrra suurem. Kui nooremiseid ja emiseid peetakse rühmades, kuhu kuulub 40 või enam looma, võib lõikes 3 nimetatud vaba põrandapind olla 10% võrra väiksem.
(5) Emiste ja nooremiste pidamiseks kasutatava rühmasulu küljepikkus peab olema vähemalt 2,8 m. Kui rühmas peetakse alla kuue emise, peab sulu küljepikkus olema vähemalt 2,4 m.
(6) Kui loomapidaja peab alla kümne nooremise ja emise, võib neid pidada üksiksulgudes, kus neil on võimalus end takistusteta ringi pöörata.
(7) Nooremistel ja emistel peab olema pidev juurdepääs tervisele ohutule tuhnimismaterjalile.
[RTL 2006, 23, 387 - jõust. 13.03.2006]
(8) Tiinetele nooremistele ja emistele tuleb vajaduse korral teha sise- ja välisparasiitide tõrjet. Enne poegimissulgudesse paigutamist tuleb tiined nooremised ja emised puhastada.
§ 8. Poegimissulg ning poegimiskast
(1) Nädal enne arvatavat poegimist tuleb poegimissulgu paigutatud nooremisele või emisele anda sobivat pesamaterjali, välja arvatud juhul, kui see ei ole sõnniku eemaldamise süsteemi tõttu tehniliselt teostatav.
(2) Poegimissulus peab nooremise või emise taga olema piisavalt vaba põrandapinda, et kergendada loomulikku või abistatud poegimist.
(3) Poegimissulus peab emisel olema võimalus takistusteta põrsaid imetada. Samas peab põrsastel olema võimalus vajadusel emise eest peitu minna.
(4) Põrsastel peab poegimissulus olema ilma augustuseta, mati või kohase allapanuga kaetud magamisala, kuhu kõik põrsad mahuvad samaaegselt lamama. Vajaduse korral tuleb magamisalal kasutada soojendusseadet.
[RTL 2008, 84, 1165 - jõust. 19.10.2008]
(5) Kui kasutatakse poegimiskasti, peab põrsastel olema piisavalt ruumi takistusteta imeda.
§ 9. Põrsaste võõrutamine
(1) Põrsaid ei tohi emisest võõrutada varem kui 28 päeva vanuselt. Põrsaid võib võõrutada kuni seitse päeva varem, kui see on vajalik emise või põrsaste tervise ja heaolu tagamiseks või tootmistehnoloogia eripära tõttu. Sel juhul tuleb põrsad viia üle emise pidamise ruumist eraldatud ruumi, mida põhjalikult puhastatakse ja desinfitseeritakse enne iga uue põrsaste rühma sissetoomist.
(2) Võõrdepõrsaid peetakse rühmadena ja nende pidamisel järgitakse käesoleva määruse § 5 nõudeid.
4. peatükk NÕUDED SIGADE PIDAMISE RUUMILE VÕI EHITISELE
§ 10. Sigade pidamise ruum või ehitis
(1) Sigade pidamise ruum või ehitis peab olema ehitatud nii, et iga siga saab seal takistusteta maha heita, lamada ja üles tõusta.
(2) Sigade pidamise ruumis või ehitises peab sigadel olema võimalik näha teisi liigikaaslasi. Erandiks on nooremised ja emised nädal enne poegimist ja poegimise ajal, keda võib pidada nii, et neil ei ole võimalik näha teisi liigikaaslasi.
(3) Sigade magamisala peab olema puhas ja sealt tuleb tagada vedelate väljaheidete äravool või nende imendumine kohasesse allapanusse. Sigadele peab võimaldama vaba juurdepääsu magamisalale. Magamisalal peab kõikidel sigadel olema võimalus samaaegselt lamada.
(4) Sigade pidamise ruum või ehitis, vahendid ja seadmed tuleb puhastada ja desinfitseerida vajaduse kohaselt. Samuti tuleb sigade pidamise ruumis või ehitises teha näriliste tõrjet. Roe, uriin ja söödajäänused või mahakukkunud sööt tuleb regulaarselt eemaldada, et ära hoida haisu tekkimine ja mitte meelitada ligi kahjurputukaid ja -närilisi.
(41) Sigade pidamise ruumi või ehitist tuleb põhjalikult puhastada ja vajaduse korral desinfitseerida iga kord pärast tühjendamist ning enne uute loomade sissetoomist.
(5) Sigade pidamise ruumis või ehitises tuleb vältida pidevat mürataset, mis ületab 85 dBA. Samuti ei tohi tekitada äkilist müra.
(6) Sigade pidamise ruumis või ehitises peab sigadel olema pidev juurdepääs tervisele ohutule tuhnimismaterjalile, mida on piisavas koguses ja mis sobib sigade uudishimu ja tuhnimisvajaduse rahuldamiseks.
§ 11. Sigade pidamise ruumi või ehitise ning vahendite ja seadmete ohutus
(1) Sigade pidamise ruum või ehitis ning vahendid ja seadmed, millega siga kokku puutub, peavad olema kergesti puhastatavast ning desinfitseeritavast materjalist, mis ei ole seale kahjulik.
(2) Kõik sea tervisele ja heaolule vajalikud automaatsed ja mehhaanilised seadmed tuleb vähemalt üks kord päevas üle kontrollida. Kui avastatakse rike, siis tuleb see viivitamata kõrvaldada. Kuni rikke kõrvaldamiseni tuleb võtta kasutusele abinõud sea tervise ja heaolu tagamiseks. Kui kasutatakse sundventilatsiooni, siis peab sellel olema tagavara- ja alarmsüsteem. Alarmsüsteemi tuleb regulaarselt testida.
(3) Sigade ajamisel võib elektrilööke andvat seadet kasutada üksnes täiskasvanud sigade puhul.
§ 12. Sigade pidamise ruumi või ehitise põrand
(1) Sigade pidamise ruumi või ehitise põrand peab olema paindumatu ja sile, kuid mitte libe, et vältida sigade vigastumist. Tagatud peab olema vedelate väljaheidete äravool või nende imendumine kohasesse allapanusse.
(2) Kui sigade pidamisel rühmasulus kasutatakse betoonrestpõrandat, peab selle avade laius olema: põrsaste puhul kuni 11 mm, võõrdepõrsaste puhul kuni 14 mm, nuumsigade puhul kuni 18 mm ning seemendatud nooremiste ja emiste puhul kuni 20 mm. Betoonrestpõranda ribide laius peab olema: põrsaste ja võõrdepõrsaste puhul vähemalt 50 mm ning nuumsigade, seemendatud nooremiste ja emiste puhul vähemalt 80 mm.
(3) Restpõranda ehitus peab välistama sigade jalgade vigastumise ning sõrgade restpõrandasse kinnijäämise.
§ 13. Sigade pidamise ruumi või ehitise mikrokliima
(1) Sigade pidamise ruumi või ehitise soojustus, küte ja ventilatsioon peavad kindlustama õhuvahetuse, suhtelise õhuniiskuse, tolmusisalduse, temperatuuri ja gaasisisalduse püsimise tasemel, mis ei kahjusta sigade tervist.
(2) Siga ei tohi pidada alaliselt pimedas. Sigade pidamise ruum või ehitis peab olema piisavalt valgustatud kas loomuliku valguse või kunstliku valgustusega. Kunstlik valgustus tugevusega vähemalt 40 lx peab olema sisse lülitatud vähemalt kella 9.00–17.00. Lisaks peab olema võimalus kasutada ööpäevaringselt lisavalgusallikat, et vajadusel kontrollida sigade tervist.
§ 14. Sulu põrandapinna minimaalne suurus sigade, välja arvatud seemendatud nooremised ja tiined emised, pidamisel rühmasulus
Sulu põrandapinna minimaalne suurus sigade, välja arvatud seemendatud nooremised ja tiined emised, pidamisel rühmasulus on järgmine:
Sea kehakaal (kg)
Vaba põrandapind sea kohta (m2)
1) kuni 10
2) 10–20
3) 20–30
4) 30–50
5) 50–85
6) 85–110
7) Üle110
§ 15. Sigade pidamiseks kasutatav väliaedik
(1) Sigade pidamine väliaedikus peab olema loomade tervisele ohutu. Väliaedikus paiknevad söötmise ja jootmise vahendid ning seadmed tuleb hoida puhtana, vältides väljaheidete sattumist sööda ja joogivee hulka.
(2) Väljas peetavatele sigadele tuleb tagada võimalus varjuda.
5. peatükk NÕUDED SIGADE SÖÖTMISELE
§ 16. Sigade söötmine ja jootmine
(1) Kõikide sigade jaoks peab olema saadaval nende eale ja kehakaalule kohane ning sigade füüsilisi tarbeid rahuldav sööt.
(2) Sigu tuleb sööta vähemalt üks kord päevas.
(3) Kui sigu ei söödeta vabalt või automaatsel söötmismeetodil, siis peavad kõik sead pääsema sööma samaaegselt.
(4) Üle kahe nädala vanused sead peavad saama puhast joogivett vastavalt vajadusele.
(5) Kõrge temperatuuriga keskkonnas oleva või haige sea jaoks peab puhas joogivesi olema kogu aeg saadaval.
(6) Mitteimetavatele tiinetele nooremistele ja emistele tuleb nälja kustutamiseks ja närimisvajaduse rahuldamiseks anda piisav kogus mahukat või kiudaineterikast sööta ning energiasööta.
§ 17. Sigade söötmise ja jootmise vahendid ning seadmed
(1) Sigade söötmise ja jootmise vahendid ning seadmed ei tohi põhjustada sigade vigastumist ja need tuleb paigutada nii, et kõikidel loomadel oleks võimalik nende juurde pääseda.
(2) Sigade söötmise ja jootmise vahendid ning seadmed peavad olema sellised, et sigadele antava sööda ja vee saastumise risk on võimalikult väike.
(3) Nooremiste ja emiste rühmas pidamise korral tuleb kasutada selliseid söötmise vahendeid ja seadmeid, mille puhul on tagatud, et iga siga saab piisaval hulgal sööta.
6. peatükk SIGADE SUHTES RAKENDADA LUBATUD VETERINAARSETE MENETLUSTE LOETELU JA NEID LÄBIVIIVAD ISIKUD NING NÕUDED NENDE MENETLUSTE TEOSTAMISELE JA NEID MENETLUSI TEOSTAVA ISIKU ETTEVALMISTUSELE
§ 18. Sigade suhtes rakendada lubatud veterinaarsete menetluste loetelu
(1) Sigade suhtes rakendada lubatud veterinaarsed menetlused on:
1) kuni seitsme päeva vanuse põrsa silmahammaste lõikamine;
2) kuldi kihvade lühendamine;
3) saba lõikamine;
4) sea kastreerimine meetodil, mis ei põhjusta kudede rebenemist;
5) väliaedikus peetava kuldi kärsa rõngastamine.
(2) Lõike 1 punktides 1–3 nimetatud veterinaarseid menetlusi on lubatud rakendada üksnes teiste sigade tervise ja heaolu huvides, kui neil esineb vigastusi kõrvadel, sabadel või udaral.
§ 19. Sigade suhtes rakendada lubatud veterinaarseid menetlusi läbiviivad isikud ning nõuded nende menetluste teostamisele ja neid menetlusi teostava isiku ettevalmistusele
(1) Paragrahvi 18 lõikes 1 loetletud veterinaarseid menetlusi võib kooskõlas «Loomakaitseseaduse» § 9 lõikega 3 läbi viia veterinaararst või vastava ettevalmistusega isik, kellel on kohased teoreetilised teadmised ja praktilised oskused.
(2) Paragrahvi 18 lõike 1 punktides 3 ja 4 nimetatud veterinaarseid menetlusi võib üle seitsme päeva vanusel seal läbi viia üksnes veterinaararst, kes peab kasutama üldnarkoosi ja lokaalanesteesiat.
(3) Veterinaarseid menetlusi teostav isik, kes ei ole veterinaararst, peab omama tunnistust kohase teoreetilise ja praktilise koolituse läbimise kohta. Teoreetiline koolitus peab andma vajalikke teadmisi sigade anatoomiast, füsioloogiast, kirurgiast, loomaliigile omastest käitumisharjumustest ja loomakaitsenõuetest. Praktiline koolitus peab andma lisaks teoreetilistele teadmistele praktilisi oskusi § 18 lõikes 1 loetletud veterinaarsete menetluste läbiviimiseks.
(4) Paragrahvi 18 lõikes 1 loetletud veterinaarsete menetluste teostamisel tuleb siga kaitsta välditavate kannatuste ja haigustesse nakatumise eest. Menetlus tuleb teostada vähimat valu põhjustaval viisil.
(5) Praktilisi oskusi peab isikule õpetama veterinaararsti kontrolli all järgides «Loomakaitseseaduse» nõudeid.
Määruse jõustumise ajal tegutsevad loomapidajad peavad täitma käesoleva määruse nõudeid alates 2003. aasta 1. jaanuarist, välja arvatud § 6 nõuded, mida nad peavad täitma alates 2005. aasta 1. jaanuarist, ja § 7 lõike 1 nõue, mida nad peavad täitma alates 2006. aasta 1. jaanuarist ning § 12 lõike 2 ja § 7 lõigete 2–7 nõuded, mida nad peavad täitma alates 2013. aasta 1. jaanuarist.
1 nõukogu direktiiv 2008/120/EÜ, milles sätestatakse sigade kaitse miinimumnõuded (ELT L 47, 18.2.2009, lk 5–13).


RTL 2009, 64, 936
09.08.2009, rakendatakse tagasiulatuvalt alates 27.07.2009
RT I, 28.03.2013, 26
RT I, 31.10.2014, 7
[RT I, 28.03.2013, 26 - jõust. 01.04.2013] 1. peatükk ÜLDSÄTTED § 1. Seli Tervisekeskus
2. peatükk TEGEVUSVALDKOND JA ÜLESANDED § 3. Keskuse tegevusvaldkond
[Kehtetu - RTL 2009, 64, 936 - jõust. 09.08.2009, rakendatakse tagasiulatuvalt alates 27.07.2009] § 4. Keskuse ülesanded
[RT I, 31.10.2014, 7 - jõust. 03.11.2014] (2) Ülesande täitmiseks keskus:
[RTL 2009, 64, 936 - jõust. 09.08.2009, rakendatakse tagasiulatuvalt alates 27.07.2009] 3. peatükk JUHTIMINE JA STRUKTUUR § 5. Juhtimine
5) [kehtetu - RTL 2009, 64, 936 - jõust. 09.08.2009, rakendatakse tagasiulatuvalt alates 27.07.2009] 6) otsustab riigihanke teostamise ja kontrollib hankelepingute täitmist;
4. peatükk VARA, FINANTSEERIMINE, ARUANDLUS JA KONTROLL § 8. Vara
5. peatükk LÕPPSÄTTED § 12. Ümberkorraldamine ja tegevuse lõpetamine


Võru linna eelarvest kultuuri -, spordi-, noorsootöö -, haridus -ja sotsiaatööalase tegevustoetuse andmise kord – Riigi Teataja
Võru linna eelarvest kultuuri -, spordi-, noorsootöö -, haridus -ja sotsiaatööalase tegevustoetuse andmise kord
KO 2008, 132, 1864
Vastu võetud 10.09.2008 nr 83
Määrus kehtestatakse «Kohaliku omavalitsuse korralduse seaduse» § 22 lg 1 p 5 alusel.
(1) Käesoleva korraga sätestatakse linna eelarvelistest vahenditest tegevustoetuse (edaspidi toetuse) taotlemise, avalduse läbivaatamise, toetuse andmise ja järelevalve teostamise ning aruandluse kord.
(2) Toetuse andmise eesmärk on kultuurilise, sportliku, noorsootöö-, haridus- ja sotsiaaltööalase tegevuse toetamine ning erinevate vajadustega elanikegruppidele vaba aja sisustamiseks paremate tingimuste loomine.
(3) Toetust võivad taotleda füüsilistest isikutest ettevõtjad, mittetulundusühingud ja sihtasutused (edaspidi taotleja), kui tegevus, millele toetust taotletakse või sellest tulenev kasu on suunatud Võru linna elanikele.
§ 2. TOETUSE RAHASTAMINE
Toetuse andmise otsustab linnavalitsus vastavalt linnavolikogu poolt kehtestatud eelarvele.
(1) Toetuse taotlemise aluseks on vormikohane avaldus, mille taotleja esitab linnavalitsusele 1. oktoobriks. Toetus eraldatakse järgmiseks eelarveaastaks.
(2) Avalduse ja aruande vormi kinnitab linnavalitsus.
1) planeeritav tegevusaasta eelarve (kulud kululiikide lõikes, tulud finantsallikate lõikes);
2) tegevuste läbiviimise kohtade ja aegade plaan;
3) korraldatavate ürituste loetelu (toimumise aeg ja koht);
4) tegevuses osalejate nimekiri.
§ 4. AVALDUSE MENETLEMINE
(1) Linnavalitsus kontrollib ühe kuu jooksul esitatud avalduste vastavust nõuetele. Puuduste esinemisel teatab ta sellest taotlejale ning annab tähtaja puuduste kõrvaldamiseks, mis ei tohi olla pikem kui 15 tööpäeva. Kui puudusi ei ole antud tähtajaks kõrvaldatud, võib linnavalitsus toetuse andmise menetluse lõpetada.
(2) Laekunud avaldustest teeb linnavalitsus kokkuvõtte 1. novembriks ja esitab selle linnavolikogule seisukoha võtmiseks.
(3) Linnavolikogu komisjon esitab omapoolse ettepaneku toetuste andmiseks linnavalitsusele pärast Võru linna eelarve esimest lugemist, arvestades eelarves selleks eraldatud vahendeid ja eelarve vastuvõtmise korda.
§ 5. TOETUSE ANDMINE JA JÄRELEVALVE
(1) Toetus eraldatakse linnavalitsuse korraldusega.
(2) Toetuse saajaga sõlmitakse leping ühe kuu jooksul arvates linnavalitsuse korraldusest toetuse andmiseks. Lepingus sätestatakse:
1) toetuse summa;
2) toetuse saamise otstarve ja ülekandmise kord;
3) toetuse sihipärase kasutamise kontrollimise tingimused;
4) sanktsioonid lepingu rikkumise korral.
(3) Kui pooled lepingu sõlmimisel kokkuleppele ei jõua, lõpetatakse toetuse andmise menetlus.
(4) Toetus määratakse üheks eelarveaastaks avalduses esitatud eesmärkide täitmiseks.
(5) Toetuse saaja esitab linnavalitsusele aruande toetuse kasutamise kohta hiljemalt järgneva aasta 15. veebruariks.
(6) Toetuse ülekandmist toetuse saaja arvelduskontole ja kontrolli toetuse sihipärase kasutamise üle korraldab linnavalitsus.
(7) Linnavalitsusel on õigus järelevalve korras lõpetada toetuse andmine või nõuda toetus tagasi taotlejatelt, kes:
§ 6. AVALDUSE RAHULDAMATA JÄTMISE ALUSED
(1) Avaldus jäetakse rahuldamata, kui:
1) avaldus ei ole esitatud tähtaegselt;
2) avalduses nimetatud tegevus ei toeta § 1 lõikes 2 sätestatud eesmärke;
3) avaldusest tulenevalt otseselt kasu saavate isikute hulgas ei ole Võru linna elanikke.
(2) Avaldus võidakse jätta rahuldamata, kui:
1) linnavalitsus on juba rahastanud samasugust projekti ja linnavalitsuse hinnangul on planeeritav tegevus vähese efektiivsusega projektis sätestatud eesmärkide suhtes;
2) linnavalitsusele on esitatud sisuliselt sarnased avaldused. Sellisel juhul võib linnavalitsus välja valida nende seast ühe, mis tema hinnangul on püstitatud eesmärgi suhtes kõige mõjusam;
3) avaldus sisaldab tegevuskavas üritusi ja kalkulatsioonis kulusid, mis ei ole projekti eesmärki silmas pidades otseselt vajalikud või on ilmselgelt ülemäärased;
4) samasugust tegevust on juba rahastatud ja see pole andnud soovitud tulemusi.
(1) Tunnistada kehtetuks Võru Linnavolikogu 04.04.2003 määruse nr 14 lisa 2 «Võru linna eelarvest hariduse-, kultuuri-, spordi-, noorsoo- ja sotsiaaltööalase tegevustoetuse andmise kord» (KO 2003,57,1408).
(2) Määrus jõustub 01. oktoobril 2008. a.
Volikogu esimees Tõnu ANTON


RT IV, 07.12.2018, 8
Vastu võetud 29.11.2018 nr 20
Määrus kehtestatakse haldusmenetluse seaduse § 64 lg 1 ja § 68 lg 2 alusel.
1) Määruse § 4 lõige 3 muudetakse ja sõnastatakse järgmises redaktsioonis: „(3) Üldhariduskooli tugispetsialistile ja õpiabirühma õpetajale kehtestatakse kuutöötasu alammäär 1 250 eurot ning Narva Laste Loomemaja loodus- ja täppisteaduste osakonna õpetajale kehtestatakse kuutöötasu alammäär 1 125 eurot.“
2) Määruse § 4 lõige 4 muudetakse ja sõnastatakse järgmises redaktsioonis: „(4) Koolieelse lasteasutuse õpetajale (sh eesti keele õpetajale, muusika-, liikumis- või ujumisõpetajale) ja tugispetsialistile (logopeedile, eripedagoogile, defektoloogile ja lasteaia-psühholoogile), üldhariduskooli kasvatajale, ringijuhile, huvijuhile ja ujumisõpetajale ning huvikooli õpetajale, treenerile, huvihariduse spetsialistile, klaverisaatjale ja koreograafile kehtestatakse kuutöötasu alammäär 1 125 eurot. Koolieelse lasteasutuse magistrikraadiga või sellega võrdsustatud tasemega õpetajale (sh eesti keele õpetajale, muusika-, liikumis- või ujumisõpetajale) ja tugispetsialistile (logopeedile, eripedagoogile, defektoloogile ja lasteaiapsühholoogile) kehtestatakse kuutöötasu alammäär 1 250 eurot.“
3) Määruse § 7 lõige 2 muudetakse ja sõnastatakse järgmises redaktsioonis: „(2) Käesoleva paragrahvi lõike 1 punktis 1 nimetatud lisatasu kuumäär on kokku kuni 50% pedagoogi kuutöötasust.“
4) Määruse § 7 lõige 3 muudetakse ja sõnastatakse järgmises redaktsioonis: „(3) Käesoleva paragrahvi lõike 1 punktis 2 nimetatud ühekordsete toetuste ja preemiate määr on kuni 100% pedagoogi kuutöötasust.“
Määrus jõustub 01.01.2019. a.


text:
3-2-1-112-02 Riigikohus 23.10.2002
Kui apellatsioonkaebuses ei vaidlustatud mitte asja tõenduslikku külge, vaid materiaalõigusnormi tõlgendamist, võib ringkonnakohus lahendada asja TsMS § 316 kohaselt kirjalikus menetluses.
TsK §-de 448, 458 ja KindlS § 18, mis kehtisid kuni 30.06.2002, mõttega pole kooskõlas kahju tekitaja vastutusest vabastamine LKindlS § 27 lg 5 alusel liikluskahju kannatanu ees, kes pole saanud kiiret hüvitust kahjutekitanu kindlustusandjalt.
LKindlS § 27 lg 5, mille kohaselt hüvitab liikluskahju selle tekitamise eest vastutava isiku kindlustusandja, ei välista kuni 30.06.2002 kehtinud KindlS § 18 kohaldamist.
3-2-1-60-01 Riigikohus 10.10.2001
Hageja on hüvitanud sõidukikindlustuse lepingu (hõlmas riskina ka liiklusõnnetuse) alusel kahju isikule, kes on ennast ekslikult liikluskahju põhjustamises süüdi tunnistanud. Kohus on tuvastanud, et tegemist on liikluskahjuga, mille põhjustamises oli kumbki sõiduki juht süüdi 50 %. Hageja on õigustatud KS § 18 alusel nõudma varalist kahju tekitanud isiku kindlustusandjalt (kostja) 50 % osas kahju hüvitamist. Kostja pole esitanud LKS § 34 lg-st 1 tulenevaid asjaolusid, mis oleks liikluskahju hüvitamisest keeldumise aluseks.

matches:
Riigikohus
§ 316
§ 18
§ 27
§ 27
§ 18
Riigikohus
Kohus
§ 18
§ 34


text:
Päästeteenistujate hindamise kord – Riigi Teataja
Päästeteenistujate hindamise kord
Päästeteenistujate hindamise kord - sisukord
§ 1 Päästeteenistujate hindamise üldised tingimused
§ 2 Hindamine Päästeametis
§ 3 Hindamine Häirekeskuses
§ 4 Hindamine Päästekeskuses
§ 5 Hindamise läbiviimine
§ 6 Esmane-, perioodiline- ja kordushindamine
§ 7 Kõrgemate päästeametnike konkursi läbiviimise kord
RT I, 09.12.2016, 4
Vastu võetud 03.03.2008 nr 17
RTL 2008, 20, 289
jõustumine 10.03.2008, rakendatakse alates 1.03.2008
15.10.2010 RT I 2010, 78, 597 23.10.2010
04.11.2012 RT I, 09.11.2012, 3 12.11.2012
Määrus kehtestatakse «Päästeteenistuse seaduse» § 9 lõike 1 alusel.
§ 1. Päästeteenistujate hindamise üldised tingimused
(1) Päästeteenistuja hindamine käesoleva määruse mõistes on hinnangu andmine päästeteenistuja töötulemustele ja läbitud täienduskoolituste tulemuslikkusele ning kutsesobivuse nõuetele vastavuse hindamine.
(2) Hindamine viiakse läbi üks kord aastas:
1) arenguvestluse käigus;
2) teadmiste ja oskuste kontrolli käigus;
3) arenguvestluse ning teadmiste ja oskuste kontrolli käigus.
[RT I 2010, 78, 597 - jõust. 23.10.2010]
(3) Arenguvestlus viiakse läbi vahetu juhi poolt. Teadmiste ja oskuste kontroll viiakse läbi hindamiskomisjoni poolt.
(4) Päästeasutuse juhti hindab Siseministeeriumi päästepoliitika asekantsler arenguvestluse käigus.
[RT I, 09.11.2011, 3 - jõust. 12.11.2012]
(5) Sisekaitseakadeemia Päästekolledži direktorit, direktori asetäitjat ja õppejõude hinnatakse Sisekaitseakadeemias ette nähtud korra järgi.
(6) Päästetööde, tuleohutusjärelevalve ja hädaabiteadete menetlemise valdkondades töötavate päästeteenistujate hindamisel lähtutakse kutsekvalifikatsiooni süsteemist.
(7) Hindamist ei kohaldata tähtajaliselt teenistusse võetud päästeteenistujale.
§ 2. Hindamine Päästeametis
(1) Päästeametis toimub päästeteenistujate hindamine arenguvestluse käigus.
(2) Päästeameti demineerimiskeskuse pommigruppides viiakse hindamine läbi arenguvestluse ning teadmiste ja oskuste kontrolli käigus vastavalt Päästeameti peadirektori poolt kinnitatud juhendile.
(3) Päästetöö valdkonnas lähtutakse päästja hindamisel kutsekvalifikatsiooni süsteemist ning teda hinnatakse teadmiste ja oskuste kontrolli käigus Päästeameti peadirektori kinnitatud juhendi kohaselt.
(4) Päästetöö valdkonnas meeskonnavanema, rühmapealiku, operatiivkorrapidaja ja vanemoperatiivkorrapidaja hindamisel lähtutakse kutsekvalifikatsiooni süsteemist ning nende hindamine viiakse läbi arenguvestluse ning teadmiste ja oskuste kontrolli käigus vastavalt Päästeameti peadirektori poolt kinnitatud juhendile.
(5) Tuleohutusjärelevalve valdkonnas vaneminspektori, juhtivinspektori ja peainspektori hindamisel lähtutakse kutsekvalifikatsiooni süsteemist ning nendega viiakse läbi arenguvestlus.
§ 3. Hindamine Häirekeskuses
(1) Häirekeskuses toimub päästeteenistujate hindamine arenguvestluse käigus.
(2) Päästekorraldaja, logistiku, logistik II ja valvevahetuse juhi hindamisel lähtutakse kutsekvalifikatsiooni süsteemist ning nendega viiakse läbi arenguvestlus.
§ 4. Hindamine Päästekeskuses
§ 5. Hindamise läbiviimine
(1) Päästeteenistujate hindamine toimub päästeasutuse juhi poolt kinnitatud hindamise läbiviimise juhendi alusel.
(2) Hindamise läbiviimise juhendis sätestatakse hindamiskomisjoni koosseisu moodustamine ja töökorralduse alused, sh teadmiste ja oskuste kontrolli läbiviimine.
(3) Hindamise läbiviimise juhend on kättesaadav kõikidele päästeteenistujatele elektrooniliselt või paberkandjal.
§ 6. Esmane-, perioodiline- ja kordushindamine
(1) Esmane hindamine viiakse läbi vahetult enne katseaja lõppu.
(2) Esmasel hindamisel antakse päästeteenistujale hinnang katseaja läbimise ja/või algväljaõppe käigus saadud teadmiste rakendamise oskuste kohta.
(3) Perioodilisel hindamisel antakse hinnang päästeteenistuja kvalifikatsioonile ja hindamisperioodi jooksul täienduskoolituse käigus omandatud teadmiste rakendamisele.
(4) Kordushindamine viiakse läbi juhul, kui esmane või perioodiline hindamine loetakse ebaõnnestunuks. Kordushindamine viiakse läbi kolme kuu jooksul hindamistulemuste teatavaks tegemise päevast.
(5) Esmase-, perioodilise- ja kordushindamise läbiviimine erinevate päästeala valdkondade päästeteenistujatele sätestatakse §-s 5 toodud päästeasutuse juhi poolt kinnitatud hindamise läbiviimise juhendis.
(6) Hindamislehe vorm kinnitatakse päästeasutuse juhi poolt kinnitatud hindamise läbiviimise juhendis.
(7) Hindamistulemused kantakse teenistuslehele või isikukaardile.
§ 7. Kõrgemate päästeametnike konkursi läbiviimise kord
[Kehtetu RT I, 09.04.2013, 1 - jõust. 12.04.2013, rakendatakse alates 1.04.2013]
Määrust rakendatakse 1. märtsist 2008. a.

matches:
§ 1
§ 2
§ 3
§ 4
§ 5
§ 6
§ 7
§ 9
§ 1
§ 2
§ 3
§ 4
§ 5
§ 6
§ 7