text:
Eelotsusetaotlus – Autoriõigus ja sellega kaasnevad õigused – Direktiiv 2001/29/EÜ – Infoühiskond – Autoriõiguse ja sellega kaasnevate õiguste teatavate aspektide ühtlustamine – Artikli 2 punkt a – Reprodutseerimisõigus – Artikli 3 lõige 1 – Üldsusele edastamine – Artikli 5 lõiked 2 ja 3 – Erandid ja piirangud – Ulatus – Euroopa Liidu põhiõiguste harta
Kohtuasjas C‑469/17,
mille ese on ELTL artikli 267 alusel Bundesgerichtshofi (Saksamaa Liitvabariigi kõrgeim üldkohus) 1. juuni 2017. aasta otsusega esitatud eelotsusetaotlus, mis saabus Euroopa Kohtusse 4. augustil 2017, menetluses
– Funke Medien NRW GmbH, esindaja: Rechtsanwalt T. von Plehwe,
– Saksamaa valitsus, esindajad: T. Henze, M. Hellmann, E. Lankenau ja J. Techert,
– Prantsuse valitsus, esindajad: E. Armoët, D. Colas ja D. Segoin,
1 Eelotsusetaotlus käsitleb Euroopa Parlamendi ja nõukogu 22. mai 2001. aasta direktiivi 2001/29/EÜ autoriõiguse ja sellega kaasnevate õiguste teatavate aspektide ühtlustamise kohta infoühiskonnas (EÜT 2001, L 167, lk 10; ELT eriväljaanne 17/01, lk 230; parandus ELT 2008, L 314, lk 16) artikli 2 punkti a, artikli 3 lõike 1 ning artikli 5 lõigete 2 ja 3 tõlgendamist.
2 Taotlus on esitatud saksakeelse päevalehe Westdeutsche Allgemeine Zeitung veebiportaali haldava Funke Medien NRW GmbH (edaspidi „Funke Medien“) ja Bundesrepublik Deutschlandi (Saksamaa Liitvabariik) vahelises kohtuvaidluses selle üle, et Funke Medien avaldas mõned Saksamaa valitsuse koostatud „piiratud“ salastusmärkega dokumendid.
5 Sama direktiivi artikli 3 „Õigus teoseid üldsusele edastada ja muid [kaitstud] objekte üldsusele kättesaadavaks teha“ lõikes 1 on sätestatud:
6 Sama direktiivi artikli 5 „Erandid ja piirangud“ lõike 3 punktides c ja d ning lõikes 5 on ette nähtud:
d) tsiteerimine sellistel eesmärkidel nagu näiteks kriitika või ülevaade, kui tsitaadid on seotud teose või muu [kaitstava] objektiga, mis on juba seaduslikult üldsusele kättesaadavaks tehtud, tingimusel et märgitakse ka allikas, sh autori nimi, kui see ei ole võimatu, ja et tsitaatide kasutamine on kooskõlas mõistlike tavadega ning neid kasutatakse konkreetse eesmärgi jaoks vajalikus ulatuses;
7 Autoriõigust ja sellega kaasnevaid õigusi reguleeriva 9. septembri 1965. aasta seaduse (Gesetz über Urheberrecht und verwandte Schutzrechte – Urheberrechtsgesetz; BGBl. 1965 I, lk 1273; edaspidi „UrhG“) §‑s 50 „Ajakohastest sündmustest teavitamine“ on sätestatud:
„Ajakohastest sündmustest teavitamiseks ringhäälingu või sarnaste tehniliste vahendite kaudu, ajalehtedes, perioodilistes väljaannetes ja muudes väljaannetes või muudel kandjatel, mis kajastavad peamiselt päevasündmusi, samuti filmis, on seaduspärane reprodutseerida, levitada ja üldsusele edastada taotletava eesmärgiga põhjendatud mahus teoseid, mida võib kajastatud sündmuste käigus näha ja kuulda.“
8 UrhG § 51 „Tsiteerimine“ on sõnastatud järgmiselt:
9 Saksamaa Liitvabariik laseb igal nädalal koostada sõjaväelise raporti selle kohta, milline olukord valitseb Bundeswehri (Saksamaa Liitvabariigi relvajõud) välisoperatsioonidel ja kuidas arenevad sündmused tegevuspiirkondades. Nii koostatud raportid edastatakse nimetuse all Unterrichtung des Parlaments („Parlamendi teavitamine“; edaspidi „UdP“) Bundestagi (Saksamaa Liidupäev) valitud saadikutele, Bundesministerium der Verteidigungi (Saksamaa Liitvabariigi kaitseministeerium) ja teiste ministeeriumide talitustele ning Saksamaa Liitvabariigi kaitseministeeriumi teatavatele allasutustele. UdP-sid loetakse salastusmärkega „piiratud“ dokumentideks, mis Saksa õiguses ette nähtud nelja riigisaladuse taseme hulgast vastab kõige madalama salastatuse tasemega konfidentsiaalsele teabele. Samal ajal avaldab Saksamaa Liitvabariik UdP‑de lühendatud versioone nimetuse all Unterrichtung der Öffentlichkeit („Avalikkuse teavitamine“), mis on üldsusele piiranguteta kättesaadavad.
10 Funke Medien haldab saksakeelse päevalehe Westdeutsche Allgemeine Zeitung veebisaiti. Ta taotles 27. septembril 2012 võimalust tutvuda kõikide UdP‑dega, mis on koostatud ajavahemikus 1. septembrist 2001 kuni 26. septembrini 2012. Pädevad ametiasutused jätsid tema taotluse rahuldamata põhjendusega, et UdP‑des sisalduva teabe teatavaks saamisel võivad olla ebasoodsad tagajärjed Saksamaa Liitvabariigi relvajõudude huvidele, mis on julgeoleku seisukohast tundlikud. Seejuures viitasid nimetatud ametiasutused regulaarselt avaldatavale üldsusele suunatud teabele, mille puhul on tegemist relvajõudude huve mittekahjustavate UdP‑de versioonidega. Funke Medien sai siiski teadmata viisil kätte suure osa UdP-sid ning avaldas neist mitu pealkirja all Afghanistan-Papiere („Afganistani puudutavad dokumendid“), millega sai tema veebisaidil tutvuda üksikult skaneeritud lehekülgedena, millega kaasnes sissejuhatus, täiendavad hüperlingid ja kommenteerimisvõimalus.
11 Saksamaa Liitvabariik, kes leiab, et Funke Medien rikub sellega tema autoriõigust UdP-dele, esitas viimase vastu hagi, nõudes rikkumise lõpetamist, mille Landgericht Köln (esimese astme kohus, Saksamaa) rahuldas. Oberlandesgericht Köln (liidumaa kõrgeim üldkohus Kölnis, Saksamaa) jättis Funke Medieni apellatsioonkaebuse rahuldamata. Eelotsust taotlevale kohtule esitatud kassatsioonkaebuses jäi Funke Medien nõude juurde jätta rikkumise lõpetamise hagi rahuldamata.
12 Eelotsusetaotluse esitanud kohus märgib, et Oberlandesgericht Kölni (liidumaa kõrgeim üldkohus Kölnis) arutluskäik lähtub eeldusest, et UdP‑d on autoriõiguse alusel kaitstavad „kirjandusteostena“ ja nende puhul ei ole tegemist selle kaitse alt välja jäävate ametlike tekstidega. Ta rõhutab sellegipoolest, et see kohus ei ole tuvastanud ühtegi konkreetset omadust, mis võimaldaks järeldada, et UdP‑d on loomingu tulemus.
13 Sellele vaatamata leiab eelotsusetaotluse esitanud kohus, et on välistatud, et ta tühistab Oberlandesgericht Kölni (liidumaa kõrgeim üldkohus Kölnis) kohtuotsuse ja saadab kohtuasja sellele kohtule tagasi, et anda talle võimalus need asjaolud tagantjärele tuvastada, juhul kui UdP‑de suhtes kehtiva autoriõiguse rikkumine (mida kassatsioonimenetluses kohtuliku kontrolli teostamiseks tuleb eeldada) on igal juhul hõlmatud ajakohastest sündmustest teavitamise või tsiteerimise tarbeks kehtestatud eranditega, mis on ette nähtud vastavalt UrhG §‑des 50 ja 51, või kui selline rikkumine on põhjendatud teabevabaduse või ajakirjandusvabadusega, mis on ette nähtud vastavalt Saksamaa Liitvabariigi 23. mai 1949. aasta põhiseaduse (Grundgesetz für die Bundesrepublik Deutschland (BGBl 1949 I, lk 1); edaspidi „GG“) artikli 5 lõike 1 esimeses ja teises lauses ning samuti Euroopa Liidu põhiõiguste harta (edaspidi „harta“) artiklis 11. Eelotsusetaotluse esitanud kohtu hinnangul võimaldaks menetlusstaadium sel juhul kohtuasja lahendada ning apellatsioonikohus peaks muutma Landgericht Kölni (esimese astme kohus) otsuse ja jätma Saksamaa Liitvabariigi esitatud rikkumise lõpetamise hagi rahuldamata.
14 Eelotsusetaotluse esitanud kohtu hinnangul ei ole seejuures selge, kuidas tuleks tõlgendada direktiivi 2001/29 artikli 2 punkti a, artikli 3 lõiget 1 ning artikli 5 lõike 3 punkte c ja d lähtuvalt põhiõigustest, eelkõige teabevabadusest ja ajakirjandusvabadusest. Tal on eelkõige tekkinud küsimus, kas need sätted jätavad liikmesriigi õigusesse ülevõtmisel kaalutlusruumi. Ta märgib sellega seoses, et Bundesverfassungsgerichti (Saksamaa Liitvabariigi konstitutsioonikohus) kohtupraktika kohaselt tuleb Euroopa Liidu direktiivi ülevõtvaid riigisisese õiguse sätteid üldjuhul hinnata mitte lähtuvalt GGga kaitstud põhiõigustest, vaid üksnes liidu õigusega kaitstud põhiõigustest, juhul kui see direktiiv ei jäta liikmesriikidele selle ülevõtmisel mingit kaalutlusruumi.
„1. Kas liidu õigusnormid, mis käsitlevad autori ainuõigust oma teoseid reprodutseerida [direktiivi 2001/29 artikli 2 punkt a] ja üldsusele edastada, kaasa arvatud üldsusele kättesaadavaks teha (direktiivi 2001/29 artikli 3 lõige 1), ning erandeid neist õigustest või nende piiranguid (direktiivi 2001/29 artikli 5 lõiked 2 ja 3), jätavad kaalutlusruumi nende riigisisesesse õigusesse ülevõtmisel?
2. Mil viisil tuleb selle kindlaksmääramisel, millise ulatusega on direktiivi 2001/29 artikli 5 lõigetes 2 ja 3 sätestatud erandid autori ainuõigusest oma teoseid reprodutseerida [direktiivi 2001/29 artikli 2 punkt a] ja üldsusele edastada, kaasa arvatud üldsusele kättesaadavaks teha (direktiivi 2001/29 artikli 3 lõige 1), või selle õiguse piirangud, arvestada hartas sätestatud põhiõigusi?
3. Kas põhiõigused teabevabadusele ([harta] artikli 11 lõike 1 teine lause) või ajakirjandusvabadusele ([harta] artikli 11 lõige 2) võivad õigustada erandeid autori ainuõigusest oma teoseid reprodutseerida [direktiivi 2001/29 artikli 2 punkt a] ja üldsusele edastada, kaasa arvatud üldsusele kättesaadavaks teha (direktiivi 2001/29 artikli 3 lõige 1), või selle õiguse piiranguid väljaspool direktiivi 2001/29 artikli 5 lõigetes 2 ja 3 sätestatud erandeid või piiranguid?“
16 Eelotsusetaotluse esitanud kohus märgib, et Oberlandesgericht Köln (liidumaa kõrgeim üldkohus Kölnis) lähtus Funke Medieni apellatsioonkaebuse rahuldamata jätmisel eeldusest, et UdP‑d on autoriõiguse alusel kaitstavad „kirjandusteostena“, kuigi ei tuvastanud täpsemalt ühtegi konkreetsetel omadustel põhinevat asjaolu, mis võimaldaks järeldada, et UdP‑d on loomingu tulemus.
17 Euroopa Kohus peab vajalikuks teha selles osas järgmised täpsustused.
18 Direktiivi 2001/29 artikli 2 punktis a ja artikli 3 lõikes 1 on sätestatud, et liikmesriigid annavad autoritele vastavalt ainuõiguse lubada või keelata oma „teoste“ otsest või kaudset reprodutseerimist mis tahes viisil või vormis ning ainuõiguse lubada või keelata oma „teoste“ edastamist üldsusele. Seega saab objekt olla direktiivi 2001/29 alusel autoriõigusega kaitstav ainult juhul, kui selle saab kvalifitseerida „teoseks“ viidatud sätete tähenduses (vt selle kohta 13. novembri 2018. aasta kohtuotsus Levola Hengelo, C‑310/17, EU:C:2018:899, punkt 34).
19 Väljakujunenud kohtupraktikast tulenevalt peab selleks, et teatava objekti saaks kvalifitseerida „teoseks“, olema täidetud kaks kumulatiivset tingimust. Esiteks peab objekt olema originaalne selles mõttes, et see on autori enese intellektuaalne looming. Selleks et intellektuaalset loomingut saaks pidada autori omaks, peab see peegeldama tema isikupära, mis ilmneb juhul, kui autor on saanud teose loomisel vabu ja loomingulisi valikuid rakendades väljendada oma loomingulisi võimeid (vt selle kohta 1. detsembri 2011. aasta kohtuotsus Painer, C‑145/10, EU:C:2011:798, punktid 87–89).
20 Teiseks saab „teoseks“ direktiivi 2001/29 tähenduses lugeda ainult elemendid, mis on sellise intellektuaalse loomingu tulemus (13. novembri 2018. aasta kohtuotsus Levola Hengelo, C‑310/17, EU:C:2018:899, punkt 37 ja seal viidatud kohtupraktika).
21 Käesoleval juhul väidab Funke Medien, et UdP‑d ei ole autoriõigusega kaitstavad, sest tegemist on raportitega, mille struktuur põhineb ühtsel vormil, millel on erinevad koostajad ja mille sisu on üksnes faktipõhine. Saksamaa valitsus omakorda väidab, et isegi sellise ühtse vormi loomine on autoriõigusega kaitstav.
22 Eelotsusetaotluse esitanud kohtu ülesanne on kindlaks teha, kas sellised sõjaväe olukorda käsitlevad raportid, nagu on kõne all põhikohtuasjas, või nende teatavad elemendid saab lugeda „teosteks“ direktiivi 2001/29 artikli 2 punkti a ja artikli 3 lõike 1 tähenduses, ja olla seega autoriõigusega kaitstavad (vt selle kohta 16. juuli 2009. aasta kohtuotsus Infopaq International, C‑5/08, EU:C:2009:465, punkt 48).
23 Selleks et kindlaks teha, kas see on tõepoolest nii, peab liikmesriigi kohus kontrollima, kas nende raportite kirjutamisel oli nende koostajal võimalik teha vabu ja loomingulisi valikuid, mis võimaldavad lugejateni viia kõnealuste objektide originaalsust, mis tuleneb sõnade valikust, kasutusest ja kombinatsioonist, mille abil koostaja väljendas originaalselt oma loomevõimet ja mis viis tulemuseni, mis kujutab endast intellektuaalset loomingut (vt selle kohta 16. juuli 2009. aasta kohtuotsus Infopaq International, C‑5/08, EU:C:2009:465, punktid 45–47), kusjuures nende raportite koostamisel rakendatud intellektuaalsel pingutusel ja oskusteabel eraldivõetuna ei ole selles osas tähtsust (vt analoogia alusel 1. märtsi 2012. aasta kohtuotsus Football Dataco jt, C‑604/10, EU:C:2012:115, punkt 33).
24 Juhul kui sellised sõjaväe olukorda käsitlevad raportid, nagu on kõne all põhikohtuasjas, on puhtalt informatiivsed dokumendid, mille sisu on põhiosas määratud nendes sisalduva teabe poolt, nii et teave ja avaldumisvorm on nendes raportites kattuvad ja seega iseloomustab neid raporteid üksnes tehniline funktsioon, välistades seega igasuguse originaalsuse, tuleb sarnaselt kohtujuristi ettepaneku punktis 19 tõdetule asuda seisukohale, et selliste raportite kirjutamisel on nendel koostajal võimatu väljendada originaalselt oma loomevõimet ja jõuda tulemuseni, mis kujutab endast tema enda intellektuaalset loomingut (vt selle kohta 22. detsembri 2010. aasta kohtuotsus Bezpečnostní softwarová asociace, C‑393/09, EU:C:2010:816, punktid 48–50, ning 2. mai 2012. aasta kohtuotsus SAS Institute, C‑406/10, EU:C:2012:259, punkt 67 ja seal viidatud kohtupraktika). Sellisel juhul tuleb liikmesriigi kohtul järeldada, et niisugused raportid ei ole „teosed“ direktiivi 2001/29 artikli 2 punkti a ja artikli 3 lõike 1 tähenduses, ja seega ei saa neil olla nende sätetega ette nähtud kaitset.
25 Sellest järeldub, et tuleb asuda seisukohale, et sellised sõjaväelised raportid, nagu on kõne all põhikohtuasjas, saavad olla autoriõigusega kaitstud ainult tingimusel, et need on autori intellektuaalse loomingu tulemus, mis peegeldab autori isikupära ja väljendub raporti kirjutamisel autori tehtud vabades ja loomingulistes valikutes.
26 Esitatud küsimustele tuleb vastata neist kaalutlustest lähtudes.
27 Sissejuhatuseks tuleb märkida, et nähtuvalt käesoleva kohtuotsuse punktidest 13 ja 14 on esimene küsimus esitatud selleks, et välja selgitada, kuidas eelotsusetaotluse esitanud kohus peaks põhikohtuasjas kohaldama ajakohastest sündmustest teavitamist ja tsiteerimist käsitlevaid norme, mis on ette nähtud vastavalt UrhG §‑des 50 ja 51, millega võetakse üle direktiivi 2001/29 artikli 5 lõike 3 punktid c ja d.
28 Olgugi et eelotsusetaotluse esitanud kohus ei küsi Euroopa Kohtult konkreetselt selle direktiivi 2001/29 sätte tõlgendamise kohta, märkides konkreetselt, et Oberlandesgericht Kölni (liidumaa kõrgeim üldkohus Kölnis) hinnangul ei täida UdP‑de avaldamine Funke Medieni poolt oma veebisaidil UrhG §‑des 50 ja 51 kehtestatud tingimusi, on tal siiski tekkinud küsimus, kas nii see liidu õiguse säte kui ka sama direktiivi artikli 2 punkt a ja artikli 3 lõige 1 jätavad liikmesriikidele nende ülevõtmisel kaalutlusruumi, kuna Bundesverfassungsgerichti (Saksamaa Liitvabariigi konstitutsioonikohus) kohtupraktika kohaselt tuleb Euroopa Liidu direktiivi ülevõtvaid riigisisese õiguse sätteid üldjuhul hinnata mitte lähtuvalt GG‑ga kaitstud põhiõigustest, vaid üksnes liidu õigusega kaitstud põhiõigustest, juhul kui see direktiiv ei jäta liikmesriikidele selle ülevõtmisel mingit kaalutlusruumi.
29 See on kontekst, milles eelotsusetaotluse esitanud kohus palub oma esimese küsimusega sisuliselt selgitada, kas esiteks direktiivi 2001/29 artikli 2 punkti a ja artikli 3 lõiget 1 ning teiseks selle direktiivi artikli 5 lõike 3 punktis c teisena nimetatud võimalust ja punkti d tuleb tõlgendada nii, et need kujutavad endast täieliku ühtlustamise meetmeid.
30 Selle kohta tuleb märkida, et vastavalt liidu õiguse esimuse põhimõttele, mis on liidu õiguskorda iseloomustav põhitunnus, ei saa asjaolu, et liikmesriik tugineb riigisisese õiguse sätetele, isegi kui need on põhiseaduse sätted, mõjutada liidu õiguse toimet selle riigi territooriumil (26. veebruari 2013. aasta kohtuotsus Melloni, C‑399/11, EU:C:2013:107, punkt 59).
31 Selles osas tuleb rõhutada, et kuna direktiivi ülevõtmise puhul liikmesriigi poolt on igal juhul tegemist harta artiklis 51 mainitud olukorraga, kus liikmesriik kohaldab liidu õigust, tuleb direktiivi ülevõtmisel saavutada hartas ette nähtud põhiõiguste kaitse tase olenemata liikmesriigile ülevõtmisel jäetud kaalutlusruumist.
32 Samas, kui olukorras, kus liikmesriigi tegevus ei ole liidu õigusega täielikult kindlaks määratud, kohaldatakse seda õigust harta artikli 51 lõike 1 tähenduses liikmesriigi sätte või meetmega, on riigi ametiasutustel ja kohtutel õigus kohaldada põhiõiguste kaitse riigisiseseid standardeid, tingimusel et see ei kahjusta hartas ette nähtud kaitse taset, nii nagu seda on tõlgendanud Euroopa Kohus, ega liidu õiguse esimust, ühtsust ja tõhusust (26. veebruari 2013. aasta kohtuotsus Melloni, C‑399/11, EU:C:2013:107, punkt 60, ja 26. veebruari 2013. aasta kohtuotsus Åkerberg Fransson, C‑617/10, EU:C:2013:105, punkt 29).
33 Seega on liidu õigusega kooskõlas see, kui liikmesriigi kohtud ja ametiasutused seavad selle kohaldamise sõltuvusse eelotsusetaotluse esitanud kohtu esiletoodud asjaolust, et direktiivi sätted „jätavad nende liikmesriigi õigusesse ülevõtmisel kaalutlusruumi“, juhul kui seda asjaolu mõista nii, et selle all peetakse silmas nende sätetega taotletavat ühtlustamise taset ja niisugune kohaldamine on mõeldav ainult siis, kui kõnealuste sätetega ei taotleta täielikku ühtlustamist.
34 Käesoleval juhul tuleb märkida, et direktiivi 2001/29 eesmärk on ühtlustada vaid teatavad autoriõiguse ja sellega kaasnevate õiguste aspektid, kuivõrd paljud selle direktiivi sätted annavad aimu liidu seadusandja tahtest jätta liikmesriikidele selle rakendamisel kaalutlusruum (vt selle kohta 5. märtsi 2015. aasta kohtuotsus Copydan Båndkopi, C‑463/12, EU:C:2015:144, punkt 57).
35 Mis esiteks puudutab direktiivi 2001/29 artikli 2 punktis a ja artikli 3 lõikes 1 õiguste omajatele ette nähtud ainuõigusi, siis käesoleva kohtuotsuse punktis 18 on mainitud, et need sätte näevad ette, et liikmesriigid annavad autoritele ainuõiguse lubada või keelata nende teoste otsest või kaudset reprodutseerimist mis tahes viisil või vormis ning ainuõiguse lubada või keelata oma teoste edastamist üldsusele.
36 Seega määratlevad need sätted ühetimõistetaval viisil autoriõiguse omajatel liidus olevad ainuõigused oma teost reprodutseerida ja üldsusele edastada. Nendele sätetele ei lisandu ühtegi tingimust ja nende rakendamiseks või toimeks ei ole vaja võtta mingeid akte.
37 Euroopa Kohus on veel otsustanud, et see sätted loovad ühtlustatud õigusraamistiku, mis tagab reprodutseerimis- ja üldsusele edastamise õiguste kõrgetasemelise ja ühetaolise kaitse (14. veebruari 2017. aasta arvamus 3/15 (Marrakechi leping avaldatud teostele juurdepääsu kohta), EU:C:2017:114, punkt 119 ja seal viidatud kohtupraktika); vt seoses üldsusele edastamise õigusega ka 13. veebruari 2014. aasta kohtuotsus Svensson jt, C‑466/12, EU:C:2014:76, punkt 41, ja 1. märtsi 2017. aasta kohtuotsus ITV Broadcasting jt, C‑275/15, EU:C:2017:144, punkt 22 ja seal viidatud kohtupraktika).
38 Sellest järeldub, et direktiivi 2001/29 artikli 2 punkt a ja artikli 3 lõige 1 kujutavad endast neis mainitud õiguste materiaalõigusliku sisu täieliku ühtlustamise meetmeid (vt analoogia alusel Euroopa Liidu kaubamärgi omaniku ainuõiguse kohta 20. novembri 2001. aasta kohtuotsus Zino Davidoff ja Levi Strauss, C‑414/99–C‑416/99, EU:C:2001:617, punkt 39, ning 12. novembri 2002. aasta kohtuotsus Arsenal Football Club, C‑206/01, EU:C:2002:651, punkt 43).
39 Teiseks olgu märgitud, et nähtuvalt direktiivi 2001/29 põhjendusest 32 näeb selle direktiivi artikkel 5 lõigetes 2 ja 3 ette loetelu reprodutseerimis- ja üldsusele edastamise ainuõiguste suhtes tehtavatest eranditest ja piirangutest.
40 Selles osas ilmneb Euroopa Kohtu praktikast, et direktiivi 2001/29 artikli 5 lõigetes 2 või 3 ette nähtud konkreetse erandi või piirangu riigisisesesse õigusesse liikmesriikidel oleva kaalutlusruumi ulatust tuleb hinnata juhtumipõhiselt, lähtudes eelkõige selle sätte sõnastusest (vt selle kohta 21. oktoobri 2010. aasta kohtuotsus Padawan, C‑467/08, EU:C:2010:620, punkt 36; 3. septembri 2014. aasta kohtuotsus Deckmyn ja Vrijheidsfonds, C‑201/13, EU:C:2014:2132, punkt 16; 22. septembri 2016. aasta kohtuotsus Microsoft Mobile Sales International jt, C‑110/15, EU:C:2016:717, punkt 27, ning 14. veebruari 2017. aasta arvamus 3/15 (Marrakechi leping avaldatud teostele juurdepääsu kohta), EU:C:2017:114, punkt 116), kusjuures erandite ja piirangute ühtlustamise tase, mida liidu seadusandja taotleb, lähtub nende mõjust siseturu tõrgeteta toimimisele, nagu on meelde tuletatud direktiivi 2001/29 põhjenduses 31.
41 Direktiivi 2001/29 artikli 5 lõike 3 punktis c teisena nimetatud võimaluse ja punkti d kohaselt puudutavad seal ette nähtud erandid ja piirangud vastavalt „teoste või muude objektide kasutami[st] seoses ajakohastest sündmustest teatamisega ulatuses, mis on informatiivsel eesmärgil vajalik, ning tingimusel, et märgitakse ka allikas, sh autori nimi, kui see ei ole võimatu“, ja „tsiteerimi[st] sellistel eesmärkidel nagu näiteks kriitika või ülevaade, kui tsitaadid on seotud teose või muu [kaitstud] objektiga, mis on juba seaduslikult üldsusele kättesaadavaks tehtud, tingimusel, et märgitakse ka allikas, sh autori nimi, kui see ei ole võimatu, ja et tsitaatide kasutamine on kooskõlas mõistlike tavadega ning neid kasutatakse konkreetse eesmärgi jaoks vajalikus ulatuses“.
42 Selle sätte sisust ilmneb, et see ei ühtlusta selles mainitud erandite ja piirangute ulatust täielikult.
43 Esiteks ilmneb nimelt asjaolust, et direktiivi 2001/29 artikli 5 lõike 3 punktis c teisena nimetatud võimaluses ja punktis d on kasutatud sõnastust „ulatuses, mis on informatiivsel eesmärgil vajalik“ ja „tingimusel, et […] kasutamine on kooskõlas mõistlike tavadega ning [see toimub] konkreetse eesmärgi jaoks vajalikus ulatuses“, et liikmesriikidel on selle sätte ülevõtmisel ja selle kohaldamiseks võetavate riigisiseste sätete kohaldamisel märkimisväärne kaalutlusruum, mis võimaldab tal erinevaid esinevaid huve tasakaalustada. Teiseks on direktiivi 2001/29 artikli 5 lõike 3 punktis d seoses juhtumitega, millal tsiteerimine on lubatud, esitatud ainult näitlik loetelu sellistest juhtumitest, nagu kinnitab sõnade „sellistel eesmärkidel nagu näiteks kriitika või ülevaade“ kasutamine.
44 Seda kaalutlusruumi kinnitab direktiivi 2001/29 vastuvõtmisele eelnenud õigusloomealane tegevus. Nii ilmneb 10. detsembri 1997. aasta ettepaneku võtta vastu Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv autoriõiguse ja sellega kaasnevate õiguste teatavate aspektide ühtlustamise kohta infoühiskonnas (KOM(97) 628 lõplik) seletuskirjast seoses piirangutega, mis nüüd on sisuliselt ette nähtud direktiivi 2001/29 artikli 5 lõike 3 punktides c ja d, et neid piiranguid ei peaks nende vähest majanduslikku tähtsust arvestades selles ettepanekus üksikasjalikult käsitlema ja sellepärast on nende kohaldamiseks esitatud ainult miinimumtingimused, ja et nende erandite ja piirangute kohaldamise tingimuste üksikasjalik sätestamine peaks jääma liikmesriikide ülesandeks, arvestades selles sättes määratud raame.
45 Olenemata eeltoodud kaalutlustest on liikmesriikidel direktiivi 2001/29 artikli 5 lõike 3 punktis c nimetatud teise võimaluse ja punkti d rakendamisel olev kaalutlusruum mitmel moel piiratud.
46 Esiteks on Euroopa Kohus korduvalt otsustanud, et liikmesriigid peavad neil direktiivi 2001/29 artikli 5 lõigetes 2 ja 3 ette nähtud erandite ja piirangute rakendamisel oleva kaalutlusruumi kasutamisel jääma liidu õigusega seatud piiridesse, mis tähendab, et neil ei ole vabadust määrata ühtlustamata viisil kõik nende erandite ja piirangute tingimused (vt selle kohta 6. veebruari 2003. aasta kohtuotsus SENA, C‑245/00, EU:C:2003:68, punkt 34; 1. detsembri 2011. aasta kohtuotsus Painer, C‑145/10, EU:C:2011:798, punkt 104; 3. septembri 2014. aasta kohtuotsus Deckmyn ja Vrijheidsfonds, C‑201/13, EU:C:2014:2132, punkt 16, ja 14. veebruari 2017. aasta arvamus 3/15 (Marrakechi leping avaldatud teostele juurdepääsu kohta), EU:C:2017:114, punkt 122).
47 Nii on Euroopa Kohus rõhutanud, et liikmesriikide võimalus näha ette erand või piirang direktiivi 2001/29 artiklites 2 ja 3 sätestatud ühtlustatud eeskirjade suhtes on rangelt raamistatud liidu õiguse nõuetega (vt selle kohta 14. veebruari 2017. aasta arvamus 3/15 (Marrakechi leping avaldatud teostele juurdepääsu kohta), EU:C:2017:114, punkt 126).
48 Täpsemalt tohivad liikmesriigid oma õigusaktides näha ette direktiivi 2001/29 artikli 5 lõigete 2 ja 3 mainitud erandi või piirangu ainult juhul, kui nad järgivad kõiki selles sättes kehtestatud tingimusi (vt analoogia alusel 14. veebruari 2017. aasta arvamus 3/15 (Marrakechi leping avaldatud teostele juurdepääsu lihtsustamise kohta), EU:C:2017:114, punkt 123 ja seal viidatud kohtupraktika).
49 Liikmesriigid peavad seejuures samuti järgima liidu õiguse üldpõhimõtteid, mille hulka kuulub ka proportsionaalsuse põhimõte, millest tuleneb, et võetavad meetmed peavad olema taotletava eesmärgi saavutamiseks sobivad ega tohi minna kaugemale sellest, mis on selle eesmärgi saavutamiseks vajalik (1. detsembri 2011. aasta kohtuotsus Painer, C‑145/10, EU:C:2011:798, punktid 105 ja 106).
50 Teiseks on Euroopa Kohus rõhutanud, et kaalutlusruumi, mis liikmesriikidel on direktiivi 2001/29 artikli 5 lõigetes 2 ja 3 mainitud erandite ja piirangute kehtestamiseks, ei tohi kasutada viisil, mis kahjustaks selle direktiivi eesmärke, mis nähtuvalt selle põhjendustest 1 ja 9 on tagada autorite kõrgetasemeline kaitse ja siseturu tõrgeteta toimimine (vt selle kohta 1. detsembri 2011. aasta kohtuotsus Painer, C‑145/10, EU:C:2011:798, punkt 107, 10. aprilli 2014. aasta kohtuotsus ACI Adam jt, C‑435/12, EU:C:2014:254, punkt 34, ning 14. veebruari 2017. aasta arvamus 3/15 (Marrakechi leping avaldatud teostele juurdepääsu kohta), EU:C:2017:114, punkt 124 ja seal viidatud kohtupraktika).
51 Samas peavad liikmesriigid selle rakendamise käigus säilitama ka sel viisil kehtestatud erandite ja piirangute soovitava toime ning järgima nende eesmärki (vt selle kohta 4. oktoobri 2011. aasta kohtuotsus Football Association Premier League jt, C‑403/08 ja C‑429/08, EU:C:2011:631, punkt 163 ning 3. septembri 2014. aasta kohtuotsus Deckmyn ja Vrijheidsfonds, C‑201/13, EU:C:2014:2132, punkt 23), selleks et säilitada õiguste ja huvide õiglast tasakaalu eri liiki õiguste omajate huvide vahel ning samuti õiguste omajate ja kaitstud objektide kasutajate vahel, nagu on märgitud selle direktiivi põhjenduses 31.
52 Kolmandaks on liikmesriikidel direktiivi 2001/29 artikli 5 lõigetes 2 ja 3 mainitud erandite ja piirangute kehtestamisel olev kaalutlusruum samuti piiratud sama direktiivi artikli 5 lõikega 5, mis seob need erandid või piirangud kolme tingimusega, ehk neid erandeid või piiranguid tohib kohaldada üksnes teatud erijuhtudel, need ei tohi olla vastuolus teose tavapärase kasutusega ja need ei tohi põhjendamatult kahjustada autoriõiguse omaja õiguspäraseid huve (14. veebruari 2017. aasta arvamus 3/15 (Marrakechi leping avaldatud teostele juurdepääsu kohta), EU:C:2017:114, punkt 125 ja seal viidatud kohtupraktika).
53 Viimasena olgu neljandaks märgitud, et nagu mainitud käesoleva kohtuotsuse punktis 31, on hartaga kaitstavad põhimõtted liikmesriikidele liidu õiguse kohaldamisel siduvad. Seega peavad liikmesriigid direktiivi 2001/29 artikli 5 lõigetes 2 ja 3 mainitud erandite ja piirangute ülevõtmisel jälgima, et nad tugineks nende erandite ja piirangute sellisele tõlgendusele, mis võimaldab tagada õiglase tasakaalu erinevate liidu õiguskorras kaitstud põhiõiguste vahel (27. märtsi 2014. aasta kohtuotsus UPC Telekabel Wien, C‑314/12, EU:C:2014:192, punkt 46, ning 18. oktoobri 2018. aasta kohtuotsus Bastei Lübbe, C‑149/17, EU:C:2018:841, punkt 45 ja seal viidatud kohtupraktika; vt analoogia alusel ka 26. septembri 2013. aasta kohtuotsus IBV & Cie, C‑195/12, EU:C:2013:598, punktid 48 ja 49 ning seal viidatud kohtupraktika).
54 Eespool toodud kaalutlusi arvestades tuleb esimesele küsimusele vastata, et direktiivi 2001/29 artikli 2 punkti a ja artikli 3 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et need kujutavad endast neis mainitud õiguste materiaalõigusliku sisu täieliku ühtlustamise meetmeid. Selle direktiivi artikli 5 lõike 3 punktis c teisena nimetatud võimalust ja punkti d tuleb tõlgendada nii, et nende puhul ei ole tegemist nendes mainitud erandite või piirangute ulatuse täieliku ühtlustamise meetmetega.
55 Kolmanda küsimusega, mida tuleb analüüsida teises järjekorras, palub eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt selgitada, kas harta artikliga 11 kaitstud teabevabadus ja ajakirjandusvabadus võivad väljaspool direktiivi 2001/29 artikli 5 lõigetes 2 ja 3 sätestatud erandeid ja piiranguid õigustada erandit selle direktiivi artikli 2 punktis a ja artikli 3 lõikes 1 ette nähtud autori ainuõigustest oma teoseid reprodutseerida ja üldsusele edastada.
56 Sissejuhatuseks olgu märgitud, et nii ettepaneku KOM(97) 628 lõplik kui ka direktiivi 2001/29 põhjendusest 32 ilmneb, et selle direktiivi artiklis 5 mainitud erandite ja piirangute loetelu on lõplik, nagu ka Euroopa Kohus on korduvalt rõhutanud (16. novembri 2016. aasta kohtuotsus Soulier ja Doke, C‑301/15, EU:C:2016:878, punkt 34, ning 7. augusti 2018. aasta kohtuotsus Renckhoff, C‑161/17, EU:C:2018:634, punkt 16).
57 Direktiivi 2001/29 põhjendustest 3 ja 31 ilmneb, et selle direktiivi alusel toimuva ühtlustamise eesmärk on säilitada – eriti elektroonilises keskkonnas – õiglane tasakaal ühelt poolt autoriõiguse ja sellega kaasnevate intellektuaalomandi õiguste omajatel nende intellektuaalomandi kaitse vastu oleva huvi, mis on tagatud harta artikli 17 lõikega 2, ja teiselt poolt kaitstud objektide kasutajatel olevate huvide ja põhiõiguste, eriti sõna- ja teabevabaduse, mis on tagatud harta artikliga 11, ning samuti ka üldhuvi kaitse vahel (vt selle kohta 7. augusti 2018. aasta kohtuotsus Renckhoff, C‑161/17, EU:C:2018:634, punkt 41).
58 Samas on mehhanismid, mis võimaldavad leida õiglase tasakaalu nende erinevate õiguste vahel, sätestatud direktiivis 2001/29 endas, kuivõrd eelkõige on ühest küljest selle artiklites 2–4 ette nähtud õiguste omajate ainuõigused, ja teisest küljest on selle artiklis 5 nende õiguste suhtes ette nähtud erandid ja piirangud, mille liikmesriigid võivad või lausa peavad üle võtma, kuigi neid mehhanisme tuleb täpsustada liikmesriigi meetmetega, millega see direktiiv üle võetakse, ning direktiivi kohaldamispraktikaga liikmesriigi ametiasutuste poolt (vt selle kohta 29. jaanuari 2008. aasta kohtuotsus Promusicae, C‑275/06, EU:C:2008:54, punkt 66 ja seal viidatud kohtupraktika).
59 Euroopa Kohus on korduvalt otsustanud, et põhiõigused, mida nüüd on tunnustatud hartas, mille järgimise tagab Euroopa Kohus, ammutavad inspiratsiooni liikmesriikide ühistest põhiseaduslikest tavadest ning juhistest, mis sisalduvad inimõiguste kaitset puudutavates rahvusvahelistes lepingutes, mille raames liikmesriigid on koostööd teinud või millega nad on ühinenud (vt selle kohta 27. juuni 2006. aasta kohtuotsus parlament vs. nõukogu, C‑540/03, EU:C:2006:429, punkt 35 ja seal viidatud kohtupraktika).
60 Mis puudutab direktiivi 2001/29 artikli 5 lõike 3 punktis c teisena nimetatud võimaluses ja punktis d ette nähtud erandeid ja piiranguid, mida eelotsusetaotluse esitanud kohtu küsimused puudutavad, siis tuleb rõhutada, et nende konkreetne eesmärk on eelistada kaitstud objektide kasutajate õigust teostada oma sõnavabadust, ja ajakirjandusvabadust, millel on eriline tähtsus, kuivõrd see on kaitstud kui põhiõigus, võrreldes autori õigusega mitte lubada oma teost kasutada, tagades selle autorile põhimõtteliselt õiguse sellele, et tema nimi oleks märgitud (vt selle kohta 1. detsembri 2011. aasta kohtuotsus Painer, C‑145/10, EU:C:2011:798, punkt 135).
61 Käesoleva kohtuotsuse punktides 51 ja 57 mainitud õiglase tasakaalu saavutamisele aitab kaasa ka selle direktiivi artikli 5 lõige 5, mis nähtuvalt käesoleva kohtuotsuse punktis 52 rõhutatust nõuab, et kõnealuse direktiivi artikli 5 lõigetes 1–4 ette nähtud erandeid ja piiranguid kohaldataks üksnes teatavatel erijuhtudel, mis ei ole vastuolus teose või muu kaitstud objekti tavapärase kasutusega ega mõjuta põhjendamatult õiguse omaja õiguspäraseid huve.
62 Kui selles kontekstis oleks hoolimata liidu seadusandja selgest tahtest, mida on käsitletud käesoleva kohtuotsuse punktis 56, igal liikmesriigil lubatud autori ainuõigustest, mis on sätestatud direktiivi 2001/29 artiklites 2–4, kehtestada erandeid väljaspool selle direktiivi artiklis 5 ammendavalt ette nähtud eranditest ja piirangutest, seaks see ohtu autoriõiguse ja sellega kaasnevate õiguste ühtlustamise tõhususe, mis selle direktiiviga on saavutatud, ning sellega taotletava õiguskindluse eesmärgi saavutamise (13. veebruari 2014. aasta kohtuotsus Svensson jt, C‑466/12, EU:C:2014:76, punktid 34 ja 35). Sama direktiivi põhjendusest 31 ilmneb nimelt sõnaselgelt, et seni esinenud erinevused mõne piiratud toimingu suhtes kehtestatud erandite ja piirangute näol kahjustasid otseselt autoriõiguse ja sellega kaasnevate õiguste siseturu toimimist, mille tõrgeteta tagamine ongi direktiivi 2001/29 artiklis 5 toodud erandite ja piirangute loetelu eesmärk.
63 Lisaks ilmneb sama direktiivi põhjendusest 32, et liikmesriigid peaksid neid erandeid ja piiranguid kohaldama ühtsel viisil. Nende erandite ja piirangute rakendamise ühtsust ei oleks aga võimalik tagada, kui liikmesriigid oleksid vabad nägema selliseid erandeid ja piiranguid ette väljaspool direktiivis 2001/29 sõnaselgelt ettenähtut (vt selle kohta 12. novembri 2015. aasta kohtuotsus Hewlett-Packard Belgium, C‑572/13, EU:C:2015:750, punktid 38 ja 39), kusjuures Euroopa Kohus on juba rõhutanud, et mitte üheski direktiivi 2001/29 sättes ei ole liikmesriikidele antud võimalust laiendada nende erandite või piirangute ulatust (vt selle kohta 10. aprilli 2014. aasta kohtuotsus ACI Adam jt, C‑435/12, EU:C:2014:254, punkt 27).
64 Eeltoodud kaalutlusi arvestades tuleb kolmandale küsimusele vastata, et harta artikliga 11 kaitstud teabevabadus ja ajakirjandusvabadus ei saa väljaspool direktiivi 2001/29 artikli 5 lõigetes 2 ja 3 sätestatud erandeid ja piiranguid õigustada erandit selle direktiivi artikli 2 punktis a ja artikli 3 lõikes 1 ette nähtud autori ainuõigustest oma teoseid reprodutseerida ja üldsusele edastada.
65 Teise küsimusega palub eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt selgitada, kas liikmesriigi kohus, kes täidab tal lasuvat ülesannet tasakaalustada ühelt poolt autorile direktiivi 2001/29 artikli 2 punktiga a ja artikli 3 lõikega 1 antud ainuõigused ja teiselt poolt kaitstud objektide kasutajatele selle direktiivi artikli 5 lõike 3 punktis c teisena nimetatud võimaluse ja punkti d sätetega ette nähtud eranditest tulenevad õigused, võib nende sätete kitsast tõlgendusest kõrvale kalduda ja lähtuda tõlgendusest, mis võtab täielikult arvesse vajadust järgida harta artikliga 11 tagatud sõnavabadust ja teabevabadust.
66 Eelotsusetaotluse esitanud kohus kahtleb sellega seoses, kas käesoleval juhul on UdP‑de kasutamisele Funke Medien poolt võimalik kohaldada direktiivi 2001/29 artikli 5 lõike 3 punktis c teisena nimetatud võimalust, võttes arvesse, et Funke Medien ei lisanud UdP‑de avaldamisel mingit eraldi teavitust.
67 Nagu juba märgitud käesoleva kohtuotsuse punktis 53, peavad liikmesriigid direktiivi 2001/29 artikli 5 lõigetes 2 ja 3 nimetatud erandite ja piirangute ülevõtmisel jälgima, et nad tugineks nende erandite ja piirangute sellisele tõlgendusele, mis võimaldab tagada õiglase tasakaalu erinevate liidu õiguskorras kaitstud põhiõiguste vahel.
68 Järgmiseks, nagu Euroopa Kohus on korduvalt otsustanud, ei pea liikmesriikide ametiasutused ja kohtud direktiivi ülevõtmismeetmete rakendamisel mitte ainult tõlgendama oma riigisisest õigust kooskõlas direktiiviga, vaid nad peavad ka jälgima, et nad ei tugineks direktiivi sellisele tõlgendusele, mis läheb vastuollu mainitud põhiõiguste või muude liidu õiguse üldpõhimõtetega (vt selle kohta 29. jaanuari 2008. aasta kohtuotsus Promusicae, C‑275/06, EU:C:2008:54, punkt 70, 27. märtsi 2014. aasta kohtuotsus UPC Telekabel Wien, C‑314/12, EU:C:2014:192, punkt 46, ja 16. juuli 2015. aasta kohtuotsus Coty Germany, C‑580/13, EU:C:2015:485, punkt 34).
69 Eelotsusetaotluse esitanud kohtul on tõepoolest õigus, kui ta märgib, et erandit üldnormist tuleb üldjuhul tõlgendada kitsalt.
70 Sellele vaatamata tuleb märkida, et kuigi direktiivi 2001/29 artikli 5 pealkiri on „Erandid ja piirangud“, annavad sellised erandid ja piirangud omakorda õigusi teoste või muude kaitstud objektide kasutajatele (vt selle kohta 11. septembri 2014. aasta kohtuotsus Eugen Ulmer, C‑117/13, EU:C:2014:2196, punkt 43). Lisaks, nagu märgitud käesoleva kohtuotsuse punktis 51, on selle artikli konkreetne eesmärk tagada õiglane tasakaal ühelt poolt õiguste omajate õiguste ja huvide, mida tuleb tõlgendada laialt (vt selle kohta 16. novembri 2016. aasta kohtuotsus Soulier ja Doke, C‑301/15, EU:C:2016:878, punktid 30 ja 31 ning seal viidatud kohtupraktika), ja teiselt poolt teoste või muude kaitstud objektide kasutajate õiguste ja huvide vahel.
71 Sellest tuleneb, et direktiivi 2001/29 artiklis 5 ette nähtud erandite ja piirangute tõlgendus peab nähtuvalt käesoleva kohtuotsuse punktis 51 märgitust võimaldama säilitada nende soovitava toime ja järgida nende eesmärki, kusjuures selline nõue on eriti oluline, kui erandite ja piirangute eesmärk on sarnaselt direktiivi 2001/29 artikli 5 lõike 3 punktides c ja d ettenähtutele tagada põhivabaduste järgimine.
72 Selles kontekstis tuleb esiteks lisada, et intellektuaalomandi kaitse on tõepoolest tagatud harta artikli 17 lõikega 2. Sellegipoolest ei ilmne sellest sättest ega Euroopa Kohtu praktikast, et see õigus on puutumatu ja et selle kaitse peab seega olema absoluutne (24. novembri 2011. aasta kohtuotsus Scarlet Extended, C‑70/10, EU:C:2011:771, punkt 43; 16. veebruari 2012. aasta kohtuotsus SABAM, C‑360/10, EU:C:2012:85, punkt 41, ja 27. märtsi 2014. aasta kohtuotsus UPC Telekabel Wien, C‑314/12, EU:C:2014:192, punkt 61).
73 Teiseks on käesoleva kohtuotsuse punktis 60 märgitud, et direktiivi 2001/29 artikli 5 lõike 3 punktide c ja d eesmärk on eelistada kaitstud objektide kasutajate õigust teostada oma sõnavabadust, ja ajakirjandusvabadust, mis on tagatud harta artikliga 11. Sellega seoses tuleb täpsustada, et kuna harta sisaldab õigusi, mis vastavad Roomas 4. novembril 1950 allkirjastatud Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooniga (edaspidi „EIÕK“) tagatud õigustele, siis on harta artikli 52 lõike 3 eesmärk tagada vajalik kooskõla hartaga kaitstud õiguste ja nende vastavate õiguste vahel, mida tagab EIÕK, ilma et sellega kahjustataks liidu õiguse ja Euroopa Liidu Kohtu sõltumatust (vt analoogia alusel 15. veebruari 2016. aasta kohtuotsus N., C‑601/15 PPU, EU:C:2016:84, punkt 47, ja 26. septembri 2018. aasta kohtuotsus Staatssecretaris van Veiligheid en justitie (apellatsioonkaebuse peatav toime), C‑180/17, EU:C:2018:775, punkt 31 ja seal viidatud kohtupraktika). Harta artikkel 11 näeb ette õigused, mis vastavad EIÕK artikli 10 lõikega 1 tagatud õigustele (vt selle kohta 14. veebruari 2019. aasta kohtuotsus Buivids, C‑345/17, EU:C:2019:122, punkt 65 ja seal viidatud kohtupraktika).
74 Euroopa Inimõiguste Kohtu praktikast ilmneb aga, et seoses tasakaalu saavutamisega autoriõiguse ja sõnavabaduse vahel on see kohus rõhutanud vajadust võtta arvesse asjaolu, et kõnealuse „diskursi“ või teabe liik on iseäranis tähtis, eriti kui tegemist on poliitilise debati või üldist huvi pakkuva avaliku aruteluga (vt selle kohta EIK 10. jaanuari 2013. aasta kohtuotsus Ashby Donald jt vs. Prantsusmaa, CE:ECHR:2013:0110JUD, punkt 39).
75 Käesoleval juhul ilmneb Euroopa Kohtule esitatud toimikust, et Funke Medien mitte ainult ei avaldanud UdP‑si oma veebisaidil, vaid esitas need ka süstematiseeritud kujul koos sissejuhatuse, täiendavate hüperlinkide ja kommenteerimisvõimalusega. Sellistel asjaoludel ja eeldusel, et UdP‑d tuleb lugeda „teosteks“ direktiivi 2001/29 artikli 2 punkti a ja artikli 3 lõike 1 tähenduses, tuleb asuda seisukohale, et nende dokumentide avaldamise puhul võib olla tegemist „teoste […] kasutami[sega] seoses ajakohastest sündmustest teatamisega“ direktiivi 2001/29 artikli 5 lõike 3 punktis c teisena nimetatud võimaluse tähenduses. See avaldamine võib seega olla hõlmatud selle sättega, tingimusel et teised selles sättes ette nähtud tingimused on täidetud: seda asjaolu peab kontrollima eelotsusetaotluse esitanud kohus.
76 Eeltoodud kaalutlusi arvestades tuleb teisele küsimusele vastata, et liikmesriigi kohus, kes täidab tal lasuvat ülesannet juhtumi kõiki asjaolusid arvesse võttes tasakaalustada ühelt poolt autorile direktiivi 2001/29 artikli 2 punktiga a ja artikli 3 lõikega 1 antud ainuõigused ning teiselt poolt kaitstud objektide kasutajatele selle direktiivi artikli 5 lõike 3 punktis c teisena nimetatud võimaluse ja punkti d sätetega ette nähtud eranditest tulenevad õigused, peab lähtuma nende sätete tõlgendusest, mis küll järgib nende sätete sõnastust ja säilitab nende soovitava toime, kuid on täielikult kooskõlas hartaga tagatud põhiõigustega.
77 Kuna põhikohtuasja poolte jaoks on käesolev menetlus eelotsusetaotluse esitanud kohtus poolelioleva asja üks staadium, otsustab kohtukulude jaotuse liikmesriigi kohus. Euroopa Kohtule seisukohtade esitamisega seotud kulusid, välja arvatud poolte kohtukulud, ei hüvitata.
1. Euroopa Parlamendi ja nõukogu 22. mai 2001. aasta direktiivi 2001/29/EÜ autoriõiguse ja sellega kaasnevate õiguste teatavate aspektide ühtlustamise kohta infoühiskonnas artikli 2 punkti a ja artikli 3 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et need kujutavad endast neis mainitud õiguste materiaalõigusliku sisu täieliku ühtlustamise meetmeid. Selle direktiivi artikli 5 lõike 3 punktis c teisena nimetatud võimalust ja punkti d tuleb tõlgendada nii, et nende puhul ei ole tegemist nendes mainitud erandite või piirangute ulatuse täieliku ühtlustamise meetmetega.
3. Liikmesriigi kohus, kes täidab tal lasuvat ülesannet juhtumi kõiki asjaolusid arvesse võttes tasakaalustada ühelt poolt autorile direktiivi 2001/29 artikli 2 punktiga a ja artikli 3 lõikega 1 antud ainuõigused ja teiselt poolt kaitstud objektide kasutajatele selle direktiivi artikli 5 lõike 3 punktis c teisena nimetatud võimaluse ja punkti d sätetega ette nähtud eranditest tulenevad õigused, peab lähtuma nende sätete tõlgendusest, mis küll järgib nende sätete sõnastust ja säilitab nende kasuliku mõju, kuid on täielikult kooskõlas Euroopa Liidu põhiõiguste hartaga tagatud põhiõigustega.

matches:
§ 51
kohus
kohus
kohus
Kohus
kohus
kohus
kohus
kohus
Kohus
Kohus
Kohus
Kohus
kohus
Kohus
Kohus
Kohus
kohus
kohus
Kohus
kohus


Saarde valla kalmistute kasutamise eeskirja kehtestamine – Riigi Teataja
Saarde valla kalmistute kasutamise eeskirja kehtestamine
Saarde valla kalmistute kasutamise eeskirja kehtestamine - sisukord
§ 6 Hauaplatsi kasutusse andmise tingimused ja kord
§ 7 Hauaplatsi kasutamise tähtaeg ning selle pikendamise tingimused ja kord
§ 11 Tuha puistamine tuhapuistealale
§ 12 Tundmatu või omasteta surnu matmine
§ 13 Pealematmine
§ 14 Ümbermatmine
§ 15 Hauaplatsi kujundamine
§ 16 Hauatähise ja -piirde paigaldamine, eemaldamine ja teisaldamine
§ 18 Hooldamata hauaplatsiks tunnistamine
§ 19 Kasutamata hauaplatsina arvelevõtmine ja taaskasutusse andmine
§ 20 Mälestistena kaitse all olevad objektidja nende hooldus
§ 21 Vastutus ja järelevalve
RT IV, 10.10.2012, 11
Vastu võetud 29.02.2012 nr 2
Määrus kehtestatakse „Kalmistuseaduse“ § 7 ja „Kohaliku omavalitsuse korralduse seaduse“ § 22 lg 1 punkti 37 alusel.
(1) Saarde valla kalmistute kasutamise eeskiri (edaspidi eeskiri) sätestab Saarde valla haldamisel olevate kalmistute (edaspidi kalmistu) kasutamise korra. Eeskiri on kohustuslik kõigile kalmistul viibivatele isikutele ja kalmistu kasutajatele.
(2) Lisaks eeskirjas sätestatule tuleb kalmistu haldamisel ja kasutamisel arvestada muinsuskaitseseadusest tulenevaid erisusi ning Saarde valla heakorra ja avaliku korra eeskirjaga kehtestatud nõudeid.
1) kalmistu – tähistatud, vajalike ehitistega maa-ala inimeste surnukehade või surnud inimeste säilmete, sh tuha matmiseks ja surnute mälestamiseks;
2) hauaplats – kalmistul asuv maa-ala ühe või mitme surnu matmiseks kirstuga või tuhaurniga;
3) hauakoht – koht hauaplatsil kirstuga või urniga matmiseks;
4) matmiskoht – hauaplats, valla kasutuses olev ühisplats või tuhapuisteala;
5) valla kasutuses olev ühisplats – maa-ala tundmatu või omasteta surnu matmiseks, kelle matmise kohustus on kohalikul omavalitsusel;
7) kalmistu haldamine – tegevus, mis tagab kalmistu kasutamise ja heakorra ning kalmistu eeskirjast kinnipidamise;
8) kalmistuvaht – kalmistut haldava asutuse töötaja, kes tegeleb kalmistu korrashoiuga ning täidab teisi kalmistu haldaja antud ülesandeid;
9) hauaplatsi kasutaja – isik, kellel on kalmistu haldaja kirjalik või taasesitamist võimaldavas vormis antud nõusolek hauaplatsi kasutamiseks;
10) matja – isik, kes korraldab surnu matmise;
11) hauarajatis – hauaplatsil paiknev maapinnaga kohtkindlalt ühendatud ehitis (piirded, postid, betoonrant, hauakamber vms);
12) hauatähis – ühte või mitut hauakohta tähistav rist, tahvel, sammas, kivi, plaat või muu tähis;
13) tuhapuisteala – maa-ala kalmistul, mis on eraldatud surnute tuha puistamiseks;
(1) Saarde valla omandis oleval maa-alal asuvaid kalmistuid haldab Saarde Vallavalitsus või halduslepinguga kalmistu haldamisega seotud ülesandeid täitma volitatud juriidiline isik (edaspidi kalmistu haldaja).
(3) Kalmistu haldaja tagab kalmistu kasutamisel kalmistuseaduse §-s 5 sätestatud tingimuste täitmise ja kalmistu heakorra ning täidab teisi õigusaktidest tulenevaid ülesandeid.
(4) Kalmistu haldaja korraldab kalmistu kasutamist, sh
1) tagab vaba ja heakorrastatud juurdepääsu kalmistule,
2) täidab kalmistu kujundamisega seotud ülesandeid,
3) tagab pideva hooldusega heakorra ja korraldab jäätmehooldust,
4) eraldab ja annab kasutusse hauaplatsid ning peab nende üle arvestust,
5) sõlmib hauaplatside kasutajatega kasutuslepinguid,
6) kogub andmeid kalmistule maetud isikute, hauaplatside ja hauaplatside kasutajate kohta,
7) peab vajalikke registreid ja edastab andmeid registritesse,
8) võtab arvele hooldamata hauaplatsid ja annab neid taaskasutusse,
9) korraldab kabeli kasutamist, loob võimalused matuste ja kalmistupäeva läbiviimiseks,
10) laenutab inventari ja annab kasutada kabeli ja abiruumid matusetalituse läbiviimiseks,
11) rakendab tööle kalmistuvahi ja vajadusel teisi töötajaid,
12) täidab teisi käesolevast eeskirjast, kalmistuseadusest või teistest õigusaktidest tulenevaid ülesandeid.
(5) Saarde valla hallatavad kalmistud on:
1) Saarde kalmistu, asukoht Saarde küla, Saarde vald, Pärnumaa. Paikneb Kilingi-Nõmme linna lõunapiiril Humalaste puhkeala, Kalmistu tee ja Lavi tee vahelisel alal, katastri nr 71102:002:0365. Pindala 8,19 ha. Asutatud EELK Saarde Katariina koguduse kalmistuna. Riigi kaitse all olev kinnismälestis (ajaloomälestis), registri number 8314. Mälestise kaitsevööndiks on 50 m laiune maa-ala mälestise piirist arvates. Saarde kalmistu piires, EELK omandis oleval kinnistul (katastri nr 71102:002:0344) asuvat kabelit haldab Saarde vald kokkuleppel Saarde Katariina kogudusega.
2) Kilingi kalmistu, asukoht Kilingi-Nõmme linn, Saarde vald, Pärnumaa. Paikneb Pärnu tn 106 ja 108 ning Kõrge, Künka ja Kirde tn vahelisel alal, katastri nr 30601:002:0068. Pindala 1,28 ha. Rajatud EAÕK Kilingi Püha Nikolai koguduse kalmistuna. Riigi kaitse all olev kinnismälestis (ajaloomälestis), registri number 28743. Mälestise kaitsevööndiks on 50 m laiune maa-ala mälestise piirist arvates.
2) kalmistuplaan, kuhu on märgitud kvartalid ja teed, parkla, kabel, välikantsel, kalmistuvahi tööruum, abihoone, tualett, veevõtukohad, jäätmemahutid ning ajaloolise ja kultuuriloolise tähtsusega hauaplatsid ja rajatised;
4) veevõtukoht ja tualett;
6) tähistatud kohad biolagunevate haljastusjäätmete (lilled, rohi, lehed, oksad, kännud, puidujäätmed jm) ning kivi- ja metallijääkide kogumiseks.
(3) Kalmistule võib kujundada tuhapuisteala.
(4) Vajalikud tööd heakorra tagamiseks kalmistul:
1) teadetetahvli korrashoid ja info väljapanek;
2) kabeli, välikantsli, kaevu ja tualeti ning nende ümbruse korrashoid;
3) hoonete ja rajatiste hooldus ja remont;
4) matmiseks ja kalmistu hoolduseks vajalike vahendite ja tööriistade väljaandmine;
5) teede korrashoid, sh äärte lahtilõikamine, umbrohu eemaldamine ja rehitsemine;
6) parkla ja peateede puhastamine lumest ja libedusetõrje;
7) liiva toomine;
8) kuivanud ja ohtlike puude raie, tormimurru ja varisenud okste koristamine;
9) võsatõrje kalmistu äärealadel ja kasutamata platsidel, põõsaste ja hekkide pügamine;
10) muruniitmine üldkasutatavatel aladel, hooldamata hauaplatsidel, valla kasutuses oleval ühisplatsil;
11) valla hooldada olevate hauaplatside korrashoidmine, lillede istutamine, küünalde süütamine tähtpäevadel;
12) kalmistut ümbritseva kiviaia ja kalmistu kaitsevööndi korrashoidmine;
13) lehtede ja prahi riisumine ja suurkoristus kevadel ja sügisel;
14) biolagunevate jäätmete regulaarne äravedu;
15) prügikastide paigaldamine, infoga varustamine, tühjendamine konteinerisse;
16) pikaajaliselt hooldamata hauaplatside korrastamine.
(5) Vähest kasutusintensiivsust arvestades võib Kilingi kalmistul teha järeleandmisi lõikes 2 ja 4 toodud nõuetest.
(6) Kalmistul on keelatud:
7) paigaldada ja eemaldada hauatähiseid ja -rajatisi kalmistu haldaja kooskõlastuseta;
(7) Kalmistu haldajal on õigus eemaldada või määrata eemaldamisele kalmistu ilmet häirivad, sihipärast kasutamist takistavad või ohtlikud rajatised, aiad, puud ja põõsad.
(1) Uue hauaplatsi taotlemisel eraldatakse ühe kuni nelja hauakohaga hauaplats matmiseks kas kirstus või tuhaurnis. Olemasolevaid hauaplatse eraldi hauakohtadeks ei jagata ja matmine sinna toimub vastavalt võimalustele olenevalt platsi senisest kasutusest.
(2) Matja soovil eraldatakse kas ühe- või mitmekohaline hauaplats. Hauaplatsi konkreetse suuruse ja asukoha määrab kalmistu haldaja, võttes arvesse kalmistu planeeringut, olemasolevate hauaplatside paiknemist ja võimaluse korral kasutusse saaja soove.
(3) Hauaplatsi soovitavad mõõtmed kirstuga matmisel:
1) ühe hauakohaga hauaplats 1,25 x 2,50m;
2) kahe hauakohaga hauaplats 2,50 x 2,50m;
3) kolme hauakohaga hauaplats 3,75 x 2,50m;
4) nelja hauakohaga hauaplats 5 x 2,50m.
(4) Hauaplatsi mõõtmed urniga matmisel:
1) ühe hauakoha suurus urnimatuse korral on üldjuhul 1,0 x 1,0 m;
(5) Valla kasutuses olevale enam kui nelja hauakohaga ühisplatsile ei kehti lõigetes 3 ja 4 sätestatu.
(6) Hauaplatsi eraldamisel sõlmib kalmistu haldaja matjaga või temaga kooskõlastatult mõne teise asjaosalise isikuga hauaplatsi kasutamise lepingu (edaspidi kasutusleping). Kasutuslepingu vormi kinnitab Saarde Vallavalitsus.
(8) Hauaplatsi kasutaja võib tellida kalmistu haldajalt teenuseid, sõlmides eraldi teenuse osutamise lepingu, milles sätestatakse tellitud teenused, nende maksumus ja teenuste eest tasumise kord.
§ 7. Hauaplatsi kasutamise tähtaeg ning selle pikendamise tingimused ja kord
(1) Hauaplatsi kasutusleping sõlmitakse tähtajaga kuni 15 aastat. Kuus kuud enne kasutuslepingu lõppemist teavitab kalmistu haldaja matmiskoha kasutajat kasutuslepingu peatsest lõppemisest, saates kirjaliku, taasesitamist võimaldavas vormis teate kasutuslepingus toodud aadressile.
(2) Hauaplatsi senisel kasutajal on eesõigus uue kasutuslepingu sõlmimiseks, esitades selleks kalmistu haldajale kirjaliku avalduse vähemalt üks kuu enne kasutuslepingu tähtaja möödumist. Avalduse esitamata jätmisel loetakse kasutusleping lõppenuks ka juhul, kui hauaplatsi kasutaja jätkab hauaplatsi kasutamist.
(3) Hauaplatsi kasutusõigusest loobumise korral teatab hauaplatsi kasutaja või hauaplatsi kasutaja volitatud esindaja sellest kirjalikult kalmistu haldajale. Kasutusõigusest loobumise korral on kalmistu haldajal õigus hauaplatsi, v.a. ülematmisele mitte kuuluva hauaplatsi, uuteks matusteks välja anda.
(1) Hauaplatsi kasutaja võib kasutusõiguse üle anda kolmandale isikule. Üleandmise vormistab kalmistu haldaja kirjalikult.
(4) Surnu maetakse hauaplatsile kirstus või tuhaurnis. Tuha võib puistata kalmistu tuhapuistealale.
(5) Kirstuga matmisel peab haua sügavus maapinnast haua põhjani olema 1,5–2 meetrit. Urniga matmisel peab matmise sügavus olema vähemalt 1 meeter. Kui haua kaevamisel tuleb välja varem maetu säilmeid, siis tuleb need matta sama haua põhja kaevatud süvendisse, tervena säilinud kirst jäetakse puutumata.
(6) Haua kaevab, matmise teostab ja hauakääpa kujundab matja, saades selleks vajalikku abi kalmistuvahilt.
(7) Haua kaevamise ja teiste matusega seotud tegevuste käigus kõrvalolevatele hauaplatsidele tekitatud kahjustused kõrvaldab kahjustuse tekitanud hauaplatsi kasutaja kolme päeva jooksul pärast matuse toimumist. Hauaplatside korrastamata jätmisel kõrvaldab kalmistu haldaja tekitatud kahjustused hauaplatsi kasutaja kulul.
§ 11. Tuha puistamine tuhapuistealale
(1) Tuha puistamise toimingu registreerib matja kalmistu haldaja juures, kes kannab kalmistute registrisse surnu ja matja andmed ning toimingu kuupäeva.
§ 12. Tundmatu või omasteta surnu matmine
(1) Tundmatu või omasteta surnu matmise või tuhastamise korraldab Saarde Vallavalitsus vastavalt kalmistuseadusele.
(2) Tundmatu või omasteta surnu või tema säilmed maetakse Saarde kalmistul asuvale valla kasutuses olevale ühisplatsile.
(3) Omasteta surnu maetakse võimaluse korral olemasolevale perekonna hauaplatsile.
(4) Valla kasutuses olevale ühisplatsile matmisel hauaplatsi ei eraldata ja kasutuslepingut ei sõlmita.
(5) Valla kasutuses olevat ühisplatsi hooldab ja heakorrastab kalmistu haldaja.
§ 13. Pealematmine
(2) Pealematmiseks on vajalik hauaplatsi kasutaja kirjalik nõusolek. Kui hauaplats on kalmistu haldaja poolt käesoleva eeskirja kohaselt tunnistatud hooldamata hauaplatsiks, ei ole hauaplatsi kasutaja nõusolek nõutav.
(3) Kultuuri- või ajalooliselt tähtsaks tunnistatud haudadele peale ei maeta. Nimekirja koostab kalmistu inventeerimise andmete alusel Saarde Vallavalitsus.
§ 14. Ümbermatmine
(1) Surnu ümbermatmine toimub kokkuleppel kalmistu haldajaga. Ümbermatmise korraldab kalmistu haldaja.
(3) Ümbermatmiseks esitab matja kalmistu haldajale ümbermatmise vajaduse kirjaliku põhjenduse, surnu omaste ja hauaplatsi kasutaja nõusoleku ja ümbermatmiseks kasutatava hauaplatsi kasutaja nõusoleku.
§ 15. Hauaplatsi kujundamine
(2) Kalmistu hooldamisel tuleb juhinduda Ajalooliste kalmistute hooldamise ja korrastamise metoodilisest juhendist ning mälestise ja kaitsevööndi kaitsekohustuse teatisest.
(3) Hauaplatsi kujundamisel tuleb järgida kalmistute kujunduse head tava, eelnimetatud juhendi ning käesoleva eeskirja nõudeid nii hauatähiste, -rajatiste kui ka haljastuse osas. Hauaplatsi kujundab hauaplatsi kasutaja.
(4) Kalmistu haljastuses tuleb lähtuda vajadusest kaitsta hauarajatisi ja -tähiseid puude ja põõsaste kahjuliku mõju eest. Eemaldada tuleb puud, mis kahjustavad juurestiku, tüve või võraga hauarajatisi, põhjustades nende purunemist, deformeerumist või sammaldumist. Säilima peavad ajaloolised alleed, kujundatud puuderühmad, memoriaalpuud.
(5) Haljastamisel tuleb eelistada madalhaljastust, puude leina- ja minivorme. Kõrgekasvulisi (üle 6 m kõrguseks kasvavaid) puid hauaplatsile istutada ei tohi ning isetekkelised puuvõrsed tuleb õigeaegselt eemaldada. Vältida tuleb ohtralt juurevõsu ajavaid lehtpõõsaid (sirel, enelas jt). Põõsaste soovitavaks kõrguseks on kuni 1,5 m, hekkidel kuni 1 m. Hauaplatsil asuvate puude (tüve läbimõõduga üle 12 cm) ja suuremõõtmeliste põõsaste mahavõtmine tuleb eelnevalt kooskõlastada kalmistu haldajaga. Puude mahavõtmiseks taotletakse raieluba Saarde Vallavalitsusest ning muinsuskaitseameti kooskõlastus.
(6) Hauaplatsi kujundamisel vältida keskkonda sobimatuid tehismaterjale, nagu plastid, kergkruus, kunstmuru jmt. Uute hauarajatiste paigaldamisel jälgida nende sobivust keskkonda.
(7) Hauaplatsi ääristena on soovitav kasutada mätasääristust või looduslikke äärekive. Uute monoliitsete betoonist valatud hauaplatsiääriste rajamine ei ole üldjuhul lubatud.
(8) Hauaplatsi, mille puhul ei ole järgitud kalmistu kujunduse põhimõtteid, tähistab kalmistu haldaja hoiatussildiga ning edastab hauaplatsi kasutajale kirjalikku taasesitamist võimaldavas vormis hoiatuse kasutuslepingus toodud aadressile. Hoiatuses märgitakse hauaplatsi olukord, platsi korrastamise kohustus ja tähtaeg ning kohustuse täitmata jätmise tagajärjed.
§ 16. Hauatähise ja -piirde paigaldamine, eemaldamine ja teisaldamine
(2) Hauarajatised on platsi piiravad piirdeaiad ja äärised (metall-, betoon-, kivi-, puit-, plaat-, hekk- või mätaspiire), äärepostid, valatud rant, hauakastid, katteplaadid, hauakamber jmt.
(4) Hauatähised, -rajatised, muu inventar ja haljastus peavad asuma hauaplatsi piires ega tohi oluliselt häirida kõrvalasuvate hauaplatside kasutamist ja korrastamist.
(5) Hauaplatsile paigaldatud hauatähised ja -rajatised loetakse hauaplatsi kasutaja omandiks.
(6) Hauatähiste ja -rajatiste paigaldamine, eemaldamine või teisaldamine tuleb eelnevalt kooskõlastada kalmistu haldajaga. Kõrge kunstiväärtusega ja ajalooliste hauatähiste ja piirete eemaldamine on keelatud.
(7) Kalmistu miljöölise väärtuse säilitamise eesmärgil tuleb nii kasutusel olevatel kui mahajäetud hauaplatsidel vanemad kui 50 aastased hauatähised ja -piirded jätta oma algsele kohale. Jalalt murdunud ning katkised ristid ja muud hauatähised (ka tükid) ning piirete fragmendid, mida ei ole võimalik algsel kohal eksponeerida, tuleb viia kalmistu haldaja poolt määratud kohta. Vanad metallist ja kivipostidega piirded ja hauatähised tuleb võimalusel taastada.
(8) Hauaplatsi väljaandmisel uuele kasutajale säilitatakse väärtuslikud hauatähised ja -rajatised ning lisatakse vastav kohustus hauaplatsi uue kasutajaga sõlmitavasse kasutuslepingusse. Uus hauaplatsi kasutaja on kohustatud tagama hauaplatsil olevate hauatähiste ja -rajatiste säilimise ja korrasoleku, vajadusel teostama hooldusremondi, ning suhtuma austavalt varem hauaplatsile maetuisse.
(3) Hauaplatsi võib hauaplatsi kasutaja ja kalmistu haldaja vahel sõlmitud lepingu kohaselt tasulise teenusena hooldada kalmistu haldaja.
§ 18. Hooldamata hauaplatsiks tunnistamine
(2) Hauaplatsi hooldamata hauaplatsiks tunnistamiseks ja arvelevõtmiseks korraldab kalmistu haldaja selle ülevaatamise.
(3) Hauaplatsi ülevaatamiseks moodustab kalmistu haldaja komisjoni, kuhu kuuluvad kalmistu haldaja esindaja, kalmistu eripära tundev isik ja kalmistuvaht.
1) Esimesel ülevaatusel, mille käigus tuvastatakse, et hauaplats on pikemat aega korrastamata, märgistatakse see sildiga, millel on kiri “korrastamata hauaplats”. Sildile märgitakse ülevaatuse järjekorranumber, ülevaatuse kuupäev, järgmise ülevaatuse kuupäev ja kalmistu haldaja kontaktandmed. Kalmistu haldaja edastab hauaplatsi kasutajale kirjalikku taasesitamist võimaldavas vormis hoiatuse kasutuslepingus toodud aadressile. Hauaplatsi ei tunnistata hooldamata hauaplatsiks enne kui hauaplatsi märgistamisest on möödas vähemalt üks aasta ja hauaplatsi ei ole selle aja jooksul korrastatud.
(6) Kalmistu haldaja avalikustab hooldamata hauaplatsina arvele võetud hauaplatsid, andes hauaplatsi kasutajale võimaluse ühe kuu jooksul pärast teate avaldamist võtta ühendust kalmistu haldajaga ja korrastada hauaplats või loobuda hauaplatsi kasutamise õigusest ja kasutusleping erakorraliselt üles öelda.
§ 19. Kasutamata hauaplatsina arvelevõtmine ja taaskasutusse andmine
(1) Kasutamata hauaplatsina võetakse arvele hauaplats, mille kasutusõigus on lõppenud, kasutuslepingu tähtaeg on möödunud, kasutusleping on erakorraliselt enne tähtaja lõppu lõpetatud ning hauaplats, mis on tunnistatud hooldamata hauaplatsiks vastavalt eeskirja §‑le 18.
(2) Kasutajata matmiskoha võib kalmistu haldaja anda taaskasutusse kirstuga matmiseks, kui viimasest matmisest on möödunud vähemalt 20aastat.
§ 20. Mälestistena kaitse all olevad objektidja nende hooldus
(1) Saarde valla kalmistud on riigi kaitse all olevad kinnismälestised, kus tuleb järgida muinsuskaitseseaduse §-des 24 ja 35 kehtestatud kitsendusi ning kohustusi. Mälestise hooldamiseks tehtavate tööde loetelu ning leevendused on märgitud kinnismälestise kaitsekohustuse teatises. Muinsuskaitseameti kirjaliku loata on kinnismälestisel keelatud ehitamine, mälestise ilme muutmine, objektide ja tehnovõrkude paigaldamine, haljastus-, raie- ja kaevetööd, teede rajamine. Mälestise hooldamisel tuleb tagada mälestise ja selle kaitsevööndi korrashoid, eemaldada esteetilise ilme kaotanud puud-põõsad ja korrastada kalmistu piirdeaed.
(2) Saarde valla kalmistute kaitseks on kehtestatud neile kaitsevöönd, millele kohaldatakse muinsuskaitseseaduse §-s 25 sätestatud kitsendusi ja milles tehtavad leevendused on märgitud kaitsevööndi kaitsekohustuse teatises. Kaitsevööndiks on 50 m laiune maa-ala mälestise väliskontuurist või piirist arvates. Muinsuskaitseameti loata on kinnismälestise kaitsevööndis keelatud ehitamine, teede, kraavide ja trasside rajamine, muud mulla- ja kaevetööd ning kinnismälestise vaadeldavuse sulgemine.
(3) Saarde kalmistul asuvad riigi kaitse all olevad kinnismälestised:
1) ajaloomälestis „II maailmasõjas hukkunute ühishaud“, registrinumber 8313;
2) kunstimälestis „Kilingi-Nõmme õnnetusohvrite mälestussammas“, registrinumber 19576.
(4) Kalmistul paiknevatele kinnismälestistele eraldi kaitsevööndit ei kehtestata. Mälestise hooldamisel lähtutakse Muinsuskaitseseadusest ja kinnismälestise kaitsekohustuse teatisest.
(5) Muinsuskaitse all olevate hauatähiste hooldustöid tohib teha ainult Muinsuskaitseameti poolt väljastatud hooldustööde loa alusel. Kinnismälestist võib restaureerida muinsuskaitse eritingimusi järgiva projekti alusel ja muinsuskaitselise järelevalve all. Restaureerimistöid võib teostada Muinsuskaitseameti tegevusluba omav restauraator. Kunstiväärtuslike tähiste ja piirete korrastamiseks tuleb konsulteerida maakonna muinsuskaitseinspektoriga.
§ 21. Vastutus ja järelevalve
(2) Järelevalvet eeskirja täitmise üle teostab Saarde Vallavalitsus.
(3) Eeskirja mittenõuetekohase täitmise korral on Saarde Vallavalitsusel õigus teha ettekirjutus. Ettekirjutuse mittetäitmisel võib Saarde Vallavalitsus rakendada asendustäitmist või sunniraha asendustäitmise ja sunniraha seaduses sätestatud korras. Sunniraha ülemmäär on 640 eurot.
(1) Kalmistuseaduse jõustumise ajal 2012. a 1. jaanuaril kasutuses olev hauaplats jääb senise kasutaja kasutusse vähemalt kümneks aastaks seaduse jõustumisest arvates, kui senise kasutaja ja kalmistu haldaja vahel pole enne kalmistuseaduse jõustumist teisiti kokku lepitud.
(2) Hauaplatsi senisel kasutajal on kohustus sõlmida kalmistu haldajaga kasutusleping kolme aasta jooksul pärast eeskirja jõustumist, sõltuvalt kalmistu inventeerimise käigust.
(3) Kui hauaplatsi senine kasutaja ei ole sõlminud kasutuslepingut 10 aasta jooksul kalmistuseaduse jõustumisest arvates, loetakse selle tähtaja saabumisel kasutusõigus lõppenuks ka juhul, kui hauaplatsi kasutaja jätkab hauaplatsi kasutamist.
(4) Enne eeskirja jõustumise kuupäeva sõlmitud kasutusleping on jõus selle kehtivuse tähtaja lõpuni, välja arvatud tähtajatu leping, mis lõppeb viieteist aasta möödumisel käesoleva eeskirja jõustumisest, kui hauaplatsi kasutaja ei ole selle aja jooksul sõlminud uut kasutuslepingut.


2 Majandusliku mõjuga tolliprotseduuri rakendamise luba
§ 2 Loa taotlemine
§ 3 Töövõtuleping
§ 4 Peatatud kehtivusega luba
3 Tolliprotseduuri rakendamine
§ 5 Importkauba, kompensatsioonitoodete ja töödeldud toodete identifitseerimine
§ 6 Töötlemise koht
§ 7 Arvestus
§ 8 Arvestuses kajastatavad andmed
§ 9 Kauba omaniku vahetumine töötlemisel
§ 10 Tolliprotseduuri kokkuvõtte esitamine
§ 11 Kaubanduslikku väärtust omavate kaasnevate toodete vabasse ringlusse lubamine
§ 12 Kauba vedu
RT I, 18.03.2015, 4
Vastu võetud 12.03.2015 nr 29
Määrus kehtestatakse tolliseaduse § 52 lõike 5 alusel.
Määrusega sätestatakse täiendavad juhised majandusliku mõjuga tolliprotseduuride (seestöötlemine, töötlemine tollikontrolli all, ajutine import ja välistöötlemine) rakendamiseks.
2. peatükk Majandusliku mõjuga tolliprotseduuri rakendamise luba
§ 2. Loa taotlemine
(1) Majandusliku mõjuga tolliprotseduuri (edaspidi tolliprotseduur) rakendamise loa (edaspidi luba) saamiseks esitab isik tollile komisjoni määruse (EMÜ) nr 2454/93, millega kehtestatakse rakendussätted nõukogu määrusele (EMÜ) nr 2913/92, millega kehtestatakse ühenduse tolliseadustik (EÜT L 253, 11.10.1993, lk 1–766) (edaspidi ühenduse tolliseadustiku rakendussätted), lisas 67 toodud vormile vastava taotluse tolli elektroonilises andmetöötlussüsteemis või kirjalikult.
(2) Taotlusele lisatakse taotletava tolliprotseduuri ja kavandatavate toimingutega seotud järgmised dokumendid:
1) ühenduse tolliseadustiku rakendussätete artiklis 515 nimetatud arvestuse pidamise sise-eeskirjad;
2) tolliprotseduuri kokkuvõtte vormi näidis;
3) töövõtuleping, kui töötlemine toimub selle alusel;
4) töötlemise koha asendiplaan;
5) vedelike töötlemiseks ette nähtud mahutipargi ja torustike skeem koos tehnoloogilise protsessi kirjeldusega ning mõõtmisteks sobivate mõõtevahendite loetelu;
6) Tehnilise Järelevalve Ameti teatis metroloogilise kontrolli läbinuks tunnistatud mõõtemahutite ja neid laadimissõlmedega ühendavate torustike kohta;
7) tagatissumma määramiseks vajalikud andmed.
(3) Täiendavate andmete esitamise vajadusest teavitab toll loa taotlejat kirjalikult.
§ 3. Töövõtuleping
Kui taotlus on seotud töövõtulepinguga, peab töövõtuleping sisaldama vähemalt:
2) andmeid loa taotleja ja kauba töötleja (töövõtja) kohta;
4) importkauba või ajutiselt välja veetava kauba kogust, väärtust ja kirjeldust;
§ 4. Peatatud kehtivusega luba
Ajal, mil loa kehtivus on peatatud, ei ole lubatud kaupa tolliprotseduurile suunata. Tolliprotseduuril olevat kaupa võib edasi töödelda või kasutada.
3. peatükk Tolliprotseduuri rakendamine
§ 5. Importkauba, kompensatsioonitoodete ja töödeldud toodete identifitseerimine
2) kontrollida töötlemise kohas töötlemiseks sisse veetud kaupa ja kompensatsioonitooteid või töödeldud tooteid ning loa omaniku või kauba töötleja raamatupidamisdokumente.
§ 6. Töötlemise koht
(1) Seestöötlemise ja tollikontrolli all töötlemise korral tehakse töötlemistoiminguid tolli aktsepteeritud kohas (edaspidi töötlemise koht).
(2) Majandusliku vajaduse korral ja tollijärelevalvet kahjustamata võib toll lubada töötlemise kohas hoida või töödelda ka muud kaupa.
§ 7. Arvestus
Kaup kantakse ühenduse tolliseadustiku rakendussätete artiklis 515 nimetatud arvestusse kauba tolliprotseduurile suunamisel. Arvestuses peab igal hetkel kajastuma kauba tegelik kogus ja selle asukoht.
§ 8. Arvestuses kajastatavad andmed
Lisaks ühenduse tolliseadustiku rakendussätete artiklis 516 sätestatule kajastatakse arvestuses:
2) kauba omaniku nimi, isiku- või registrikood, liiduvälise isiku korral isiku nimi ja isiku- või registrikood või selle puudumisel elu- või asukoha aadress.
§ 9. Kauba omaniku vahetumine töötlemisel
1) paragrahvi 8 punktis 2 nimetatud andmed kauba uue omaniku kohta;
2) omaniku vahetumist tõendava dokumendi number ja kuupäev;
4) kauba uus statistiline väärtus.
§ 10. Tolliprotseduuri kokkuvõtte esitamine
Ühenduse tolliseadustiku rakendussätete artiklis 521 nimetatud tolliprotseduuri kokkuvõte esitatakse tollile elektrooniliselt ning see peab sisaldama sama artikli lõikes 2 nimetatud andmeid. Tolli loal võib kokkuvõtte koostada ka järgneva tollikäitlusviisi rakendamiseks esitatud tollideklaratsioonil, kui tolliprotseduuri kokkuvõte sisaldab kõiki sama artikli lõikes 2 nimetatud andmeid.
§ 11. Kaubanduslikku väärtust omavate kaasnevate toodete vabasse ringlusse lubamine
Peatamissüsteemiga seestöötlemise korral tekkinud kaasnevatele toodetele, millel on kaubanduslik väärtus, rakendatakse järgnevat tollikäitlusviisi.
§ 12. Kauba vedu
Ühenduse tolliseadustiku rakendussätete artiklites 511–513 nimetatud kauba üleandmisel tuleb kaup ühest kohast teise vedada mõistliku aja jooksul, arvestades veo lähte- ja sihtkohta.
Vabariigi Valitsuse 27. aprilli 2004. a määrus nr 147 „Majandusliku mõjuga tolliprotseduuride rakendamise täiendavad juhised” tunnistatakse kehtetuks.
Määrus jõustub 1. mail 2015. a.


Lasteaed Pisipõnn põhimäärus – Riigi Teataja
Lasteaed Pisipõnn põhimäärus
Lasteaed Pisipõnn põhimäärus - sisukord
§ 2 Lasteasutuse asukoht ja aadress
§ 4 Lasteasutuse struktuur
§ 5 Lasteasutuse õiguslik seisund
§ 7 Lasteasutusse vastuvõtt ja väljaarvamine
§ 9 Pitsat ja eelarve
§ 10 Asjaajamise alused
§ 11 Lasteasutuse sümboolika
§ 12 Tegevuse eesmärk
§ 15 Õppekava
§ 16 Õppe- ja kasvatustöö korraldus
§ 18 Lapsevanema õigused ja kohustused
5 LASTEASUTUSE JUHTIMINE
§ 19 Lasteasutuse direktor
§ 20 Lasteasutuse pedagoogiline nõukogu
§ 21 Lasteasutuse hoolekogu
§ 22 Lasteasutuse personal
§ 23 Pedagoogid
§ 25 Lasteasutust teenindav personal
7 RAHASTAMINE JA JÄRELEVALVE
§ 26 Lasteasutuse vara
§ 28 Aruandlus
§ 30 Lasteasutuse ümberkorraldamine, ümberkujundamine ja tegevuse lõpetamine
§ 31 Lasteasutuse põhimääruse kinnitamine, muutmine ja täiendamine
§ 32 Määruse rakendamine
RT IV, 07.11.2012, 76
Vastu võetud 13.01.2011 nr 40
Määrus on kehtestatud kohaliku omavalitsuse korralduse seaduse § 6 lõike 2, § 22 lõike 1 punkti 34 ja § 35 lõike 2, koolieelse lasteasutuse seaduse § 9 alusel.
Lasteasutuse nimetus on Lasteaed Pisipõnn.
§ 2. Lasteasutuse asukoht ja aadress
Lasteasutus Lasteaed Pisipõnn (edaspidi lasteasutus) asub Lääne-Virumaal Tapa vallas Tapa linnas aadressil Nooruse 11.
§ 4. Lasteasutuse struktuur
(1) Lasteasutuse koosseisus on lasteaia- ja sõimerühmad. Rühmade arvu kinnitab Tapa vallavalitsus (edaspidi vallavalitsus).
(2) Vajaduse korral moodustab lasteasutuse direktor lastevanemate ettepanekul ja vallavalitsuse loal nende asemele liitrühmi või sobitusrühmi või muudab aia-, liit- või sõimerühmade arvu.
§ 5. Lasteasutuse õiguslik seisund
(1) Lasteasutuse pidaja on Tapa Vallavolikogu (edaspidi volikogu). Lasteaasutus on Tapa Vallavalitsuse (edaspidi vallavalitsus) hallatav asutus.
(2) Lasteasutus juhindub oma tegevuses seadustest ja nende alusel antud õigusaktidest ning põhimäärusest.
(3) Lasteasutus tegutseb haridus- ja teadusministri antud koolitusloa alusel.
Lasteasutuse teeninduspiirkond on Tapa vald. Vabade kohtade olemasolul võetakse lasteasutusse lapsi ka teistest omavalitsusüksustest.
§ 7. Lasteasutusse vastuvõtt ja väljaarvamine
Laste lasteasutusse vastuvõtu ja sealt väljaarvamise korra kehtestab vallavalitsus.
Õppe- ja kasvatustegevus toimub lasteasutuses eesti keeles.
§ 9. Pitsat ja eelarve
(1) Lasteasutusel on oma nimega pitsat ja Tapa valla eelarves iseseisev eelarve.
(2) Lasteasutusel on sõõrikujuline 35 mm läbimõõduga pitsat. Pitsati sõõri ülemisel äärel on kiri „TAPA VALD“ ja sõõri alumisel äärel kiri „LASTEAED PISIPÕNN“. Pitsati keskel on Tapa valla vapi kujutis.
§ 10. Asjaajamise alused
(1) Asjaajamise korraldamisel lähtub lasteasutus seadustes ja Vabariigi Valitsuse kehtestatud asjaajamiskorra ühtsetes alustes sätestatust.
(2) Lasteasutuse asjaajamise korraldus reguleeritakse asjaajamiskorraga, mille kehtestab lasteasutuse direktor käskkirjaga.
§ 11. Lasteasutuse sümboolika
(1) Lasteasutusel võib kasutusel olla oma sümboolika.
(2) Sümboolika kujunduse ja kasutamise korra kehtestab lasteasutuse direktor käskkirjaga.
§ 12. Tegevuse eesmärk
Lasteasutuse tegevuse eesmärk on võimaldada koolieast noorematele lastele hoidu ja alushariduse omandamist ning kooliks ettevalmistamist.
1) luua tingimused ning võimalused koolieast noorematele lastele päevahoiuks ja alushariduse omandamiseks;
2) kujundada sobiv õpi- ja arengukeskkond;
3) soodustada lapse kasvamist ja arenemist, arvestades tema ealisi, soolisi, individuaalseid vajadusi ja iseärasusi;
5) korraldada laste toitlustamist vastavalt päevakavale ja arvestades laste tervislikke iseärasusi;
6) teha õppe- ja kasvatustegevuse korraldamisel koostööd haridus-, sotsiaal- ja tervishoiutöötajate, lastekaitse spetsialistide, lastevanemate, vallavalitsuse, teiste lasteaedade ja muude organisatsioonidega;
7) luua töötajatele tingimused oma erialaste ja pedagoogiliste teadmiste täiendamiseks, korraldada tööalast ja vabahariduslikku koolitust;
8) lasteasutusel on oma ülesannete täitmiseks õigus osaleda vallavalitsuse nõusolekul organisatsioonide, liitude ja töögruppide (sealhulgas rahvusvahelised) tegevuses;
9) lasteasutus võib vastavate õpetajate olemasolul anda kutsealast õpetust, tegeleda täiskasvanute täienduskoolituse ja kursustega ning väljastada nende läbimist tõendavat dokumenti.
(2) Arengukavas määratakse lasteasutuse arenduse põhisuunad ja –valdkonnad, tegevuskava vähemalt kolmeks aastaks ja arengukava uuendamise kord.
(3) Lasteasutuse arengukava kinnitatakse vastavalt volikogu poolt kehtestatud korrale.
§ 15. Õppekava
(2) Lasteasutuse õppekava koostavad ja arendavad lasteasutuse pedagoogid, kaasates vanemaid. Lasteasutuse õppekava kinnitab direktor pedagoogilise nõukogu ettepanekul, kuulates ära hoolekogu arvamuse.
(3) Lasteasutusel on oma tegevus- ja päevakava, mille koostamisel arvestatakse koolieelse lasteasutuse riiklikku õppekava ning selle paikkonna, kus lasteasutus asub, kultuurilist omapära ja rahvatraditsioone. Lasteasutuse tegevus- ja päevakava kinnitab direktor.
(5) Õppekavavälised tegevused ja kaasrahastamise korra kinnitab direktor, esitades selle eelnevalt hoolekogule ja pedagoogilisel nõukogule arvamuse andmiseks.
§ 16. Õppe- ja kasvatustöö korraldus
(2) Lasteasutus tegutseb aastaringselt.
(3) Valla teiste lasteasutuste töötajate kollektiivpuhkusel viibimise ajal tegutseb lasteasutuses rühm, kuhu võetakse vajadusel ajutiselt lapsi, kes käivad valla teistes lasteasutustes. Lapsed võetakse rühma lapsevanema taotluse alusel.
(4) Lasteasutuse lahtioleku aja otsustab hoolekogu ettepanekul vallavalitsus.
(5) Lasteasutus võimaldab lastele logopeedilist abi.
(6) Lasteasutus teeb koostööd lastevanematega. Lasteasutuse ja kodu koostööks kutsub lasteasutuse direktor koos rühma õpetajatega vähemalt ühel korral aastas kokku rühma lapsevanemate koosoleku.
(7) Lapse ja tema seadusliku esindajaga viiakse läbi arenguvestlus, mille üldeesmärk on lapse arengu toetamine. Arenguvestluse läbiviimise tingimused ja kord kooskõlastatakse lasteasutuse hoolekoguga ja pedagoogilise nõukoguga ning selle kinnitab lasteasutuse direktor käskkirjaga.
1) vaimselt ja füüsiliselt tervislikule keskkonnale ja päevakavale, eneseusaldust ja vaimset erksust toetavale tegevusele;
2) saada õppekavas ettenähtu omandamiseks pedagoogidelt igakülgset arendavat abi ja toetust alushariduse omandamisel;
§ 18. Lapsevanema õigused ja kohustused
1) tuua last lasteasutusse ja viia sealt ära neile sobival ajal, järgides lasteasutuse päevakava;
4) kasvatamist ja õpetamist puudutavate vaidluste lahendamiseks pöörduda lasteasutuse direktori, pedagoogilise nõukogu ja hoolekogu poole.
2) tasuma igakuiselt lapse toidukulu päevamaksumuse ja vallavolikogu kehtestatud määras muude kulude osaliseks katmiseks vanemate poolt kaetava osa;
3) informeerima rühma õpetajat või lasteasutuse direktorit lapse puuduma jäämisest või lahkumisest;
4) arvestama pedagoogide ja tervishoiutöötajate ettepanekuid lapse kasvatamisel ja tervise edendamisel;
5) kinni pidama lasteasutuse päevakavast, kodukorrast ning tervisekaitse ja tervise edendamise nõuetest.
5. peatükk LASTEASUTUSE JUHTIMINE
§ 19. Lasteasutuse direktor
(2) Direktoril on koolieelse lasteasutuse seaduses sätestatud ülesannete täitmiseks õigusteha tehinguid lasteasutuse varaga õigusaktidega kehtestatud korras.
(4) Direktor peab kord aastas esitama vallavalitsusele ja hoolekogule kirjaliku ülevaate lasteasutuse õppe- ja kasvatustegevusest, majanduslikust seisust ja raha kasutamisest, samuti teatama kirjalikult lasteasutuse majandusliku seisundi olulisest halvenemisest ja järelevalveasutuse tehtud ettekirjutustest.
(5) Direktori vaba ametikoha täitmiseks korraldatakse avalik konkurss. Konkursi kuulutab välja ja selle läbiviimise korra kehtestab vallavalitsus. Konkursi võitnud isiku kinnitab ametisse vallavalitsus.
(6) Töölepingu direktoriga sõlmib, muudab ja ütleb üles vallavanem või tema volitatud ametiisik.
§ 20. Lasteasutuse pedagoogiline nõukogu
(1) Lasteasutusel on pedagoogiline nõukogu, mille ülesanne on lasteasutuse õppe- ja kasvatustegevuse analüüsimine ja hindamine ning direktorile, hoolekogule, vallavalitsusele õppe- ja kasvatustegevuse parandamiseks ettepanekute tegemine.
(2) Pedagoogilise nõukogu liikmeteks on lasteasutuse pedagoogid, logopeed ja tervishoiutöötaja. Pedagoogilise nõukogu esimees on lasteasutuse direktor, aseesimees õppealajuhataja.
(3) Pedagoogilise nõukogu töövormiks on koosolek, mis toimub vastavalt tööplaanile vähemalt üks kord kvartalis. Pedagoogilise nõukogu koosolekud protokollitakse.
(4) Pedagoogilise nõukogu koosolekuid juhatab nõukogu esimees, tema äraolekul aseesimees.
§ 21. Lasteasutuse hoolekogu
(1) Lasteasutuse õppe- ja kasvatustegevuse jälgimiseks ja selleks tegevuseks paremate tingimuste loomisele kaasaaitamiseks on lasteasutusel hoolekogu.
(2) Lasteasutuse hoolekogusse kuuluvad õpetajate esindaja, iga rühma vanemate esindaja ja vallavalitsuse esindaja.
(3) Iga õppeaasta 15. oktoobriks:
1) nimetab vallavalitsus hoolekogu koosseisu isiku, kes jälgib lasteasutuse tegevuse vastavust Tapa valla huvidele;
2) lasteasutuse iga rühma vanemad valivad õppeaasta algul hoolekogu koosseisu oma esindaja;
3) lasteasutuse õpetajad valivad enda hulgast hoolekogusse ühe esindaja.
(4) Hoolekogu valib enda hulgast esimehe ja aseesimehe. Hoolekogu koosolekud toimuvad vähemalt üks kord kvartalis hoolekogu esimehe või direktori ettepanekul. Koosolekud protokollitakse.
(5) Hoolekogu
2) annab direktorile ja vallavalitsusele soovitusi lasteasutuse eelarve koostamisel ning eelarvevahendite otstarbekaks kasutamiseks;
6) koostab igaks õppeaastaks hoolekogu tööplaani;
7) otsustab teisi hoolekogu pädevusse antud küsimusi.
(7) Lasteasutuse direktor on hoolekogu ees aruandekohustuslik.
6. peatükk PERSONAL
§ 22. Lasteasutuse personal
(1) Lasteasutuse personal (edaspidi personal) on pedagoogid, tervishoiutöötaja ja lasteasutuse majandamist tagavad ning õpetajaid abistavad töötajad.
(2) Personalil on keelatud avalikustada lapselt saadud teavet lapse perekonna kohta. Kui on selgunud, et lapse kodune kasvukeskkond on ebarahuldav või kui laps on kehalise, emotsionaalse või seksuaalse väärkohtlemise ohver, on personal kohustatud sellest teavitama lasteasutuse direktorit, kes vastavalt vajadusele informeerib vallavalitsuse sotsiaalosakonna juhatajat või lastekaitsespetsialisti või noorsoopolitseid.
(3) Töölepingud pedagoogidega, tervishoiutöötajaga ja lasteasutuse majandamist tagavate ning õpetajaid abistavate töötajatega sõlmib, muudab ja ütleb üles direktor.
(4) Lasteasutuse personali koosseisu määrab lasteasutuse direktor, lähtudes haridus- ja teadusministri määrusega kinnitatud koolieelse lasteasutuse personali miinimumkoosseisust ja kooskõlastades personali koosseisu enne vallavalitsusega.
(5) Personali konkreetsed tööülesanded, õigused, kohustused ja vastutus määratakse lasteasutuse kodukorra, töökorralduse reeglite, tööülesannete kirjelduse, töölepingu ning teiste õigusaktidega.
§ 23. Pedagoogid
(4) Pedagoogid vastutavad laste turvalisuse ja distsipliini eest laste lasteasutuses oleku ajal, väljasõitudel ja lasteasutuse üritustel.
(5) Pedagoogid tagavad õppe- ja päevakava järgimise.
(6) Õpetajate, õppealajuhataja ning teiste õppe- ja kasvatusalal töötavate isikute vaba ametikoha täitmiseks korraldab lasteasutuse direktor konkursi, mille läbiviimise korra kinnitab hoolekogu direktori ettepanekul.
Tervishoiutöötaja:
1) koostab lasteasutuse päevakava, mille kinnitab direktor;
2) kontrollib lasteasutuse ruumide ja territooriumi vastavust tervisekaitse eeskirjadele;
3) kontrollib laste toitlustamist, toidu kvaliteeti ja toidunormidest kinnipidamist, osaleb menüü koostamisel;
4) jälgib laste tervist, korraldab laste regulaarset tervisekontrolli;
5) täidab, hoiab, säilitab ja edastab laste meditsiinidokumente;
6) teavitab lapse tervisehäiretest vanemaid;
7) nõustab vanemaid ja pedagooge lapse tervisega seotud küsimustes;
8) viib rühmades läbi tervisealaseid vestlusi lastega.
§ 25. Lasteasutust teenindav personal
Lasteasutust teenindav personal:
1) abistab pedagooge rühmas;
2) tagab lasteasutuse häireteta töö ja majandamise, ning vara säilimise, korrasoleku ja täiendamise;
3) tagab laste tervisliku ja häireteta toitlustamise;
4) hoiab korras lasteasutuse territooriumi ja ruumid;
5) täidab teisi lasteasutuse direktor antud ühekordseid ülesandeid.
7. peatükk RAHASTAMINE JA JÄRELEVALVE
§ 26. Lasteasutuse vara
(1) Lasteasutuse kasutuses oleva vara moodustavad talle vallavara eeskirja alusel Tapa vallalt või teistelt isikutelt ja asutustelt lasteasutusele sihtotstarbeliseks valdamiseks, kasutamiseks ja käsutamiseks antud maa, hooned, rajatised, seadmed, rahalised vahendid, inventar ja muu vara.
(2) Lasteasutuse valduses olev vara on Tapa valla omand.
(3) Lasteasutuse vara valdamine, kasutamine ja käsutamine ning varaliste kohustuste võtmine toimub vallavolikogu poolt kehtestatud vallavara eeskirja alusel.
(1) Lasteasutuse eelarve tuludeks on:
1) eraldised valla eelarvest ja riigieelarvest;
2) laekumised teistelt omavalitsustelt;
3) maksed, eraldised ja annetused juriidilistelt ja füüsilistelt isikutelt.
(2) Laste toidukulu lasteasutuses katab lapsevanem. Lapse toidukulu päevamaksumuse otsustab hoolekogu ja kinnitab direktor.
(3) Muude kulude osaliseks katmiseks vanemate poolt kaetava määra (edaspidi kohatasu) kinnitab vallavolikogu ja see ei või ületada 20% Vabariigi Valitsuse kehtestatud palga alammäärast.
(4) Valla teiste lasteaedade kollektiivpuhkuse ajal ajutiselt lasteasutuse rühma võetud laste eest maksab lapsevanem toidukulu ja kohatasu vastavalt Lasteaias Pisipõnn kehtestatud määradele.
(5) Lasteasutuse vallaeelarvest kaetavate majandamiskulude, personali töötasu ja sotsiaalmaksu ning õppevahendite kulude katmises osalevad täies ulatuses teised vallad või linnad proportsionaalselt nende haldusterritooriumil elavate selles lasteasutuses käivate laste arvuga.
(6) Lasteasutuse raamatupidamist peab vallavalitsus.
§ 28. Aruandlus
(1) Lasteaed esitab oma tegevuse kohta statistilisi ja eelarve täitmise aruandeid õigusaktidega kehtestatud korras ja tähtaegadel.
(2) Lasteasutus koostab sisehindamise aruande vähemalt üks kord kolme õppeaasta jooksul. Sisehindamise aruanne kooskõlastatakse hoolekogu ja vallavalitsusega ning aruande kinnitab lasteasutuse direktor.
(1) Riiklikku järelevalvet lasteasutuse õppe- ja kasvatustegevuse üle teostab Haridus- ja Teadusministeerium või haridus- ja teadusministri ülesandel Lääne-Viru maavanem.
(2) Teenistuslikku järelevalvet lasteasutuse ja lasteasutuse direktor tegevuse seaduslikkuse ja otstarbekuse üle teostab vallavalitsus.
(3) Lasteasutuse finantsmajanduslikku tegevust ja vara kasutamise sihipärasust kontrollib vallavolikogu revisjonikomisjon.
§ 30. Lasteasutuse ümberkorraldamine, ümberkujundamine ja tegevuse lõpetamine
(1) Lasteasutuse ümberkorraldamine ja tegevuse lõpetamine toimub koolieelse lasteasutuse seaduses sätestatud alustel.
(2) Lasteasutuse ümberkorraldamise, ümberkujundamise ja tegevuse lõpetamise otsustab vallavolikogu ja korraldab vallavalitsus.
(3) Lasteasutuse ümberkorraldamise või ümberkujundamise otsus tehakse arvestusega, et sellest on võimalik teavitada kirjalikult Haridus- ja Teadusministeeriumi, maavanemat, lasteasutust ja vanemaid (eestkostjaid, hooldajaid) vähemalt viis kuud enne ümberkorraldamise või ümberkujundamise tähtaega.
§ 31. Lasteasutuse põhimääruse kinnitamine, muutmine ja täiendamine
(1) Lasteasutuse põhimääruse kinnitab, muudab, täiendab ja tunnistab kehtetuks vallavolikogu.
(2) Põhimääruse, selle muutmise või täiendamise eelnõu töötab välja lasteasutuse direktor või vallavalitsuse vastava valdkonna spetsialist. Eelnõu peab enne kinnitamist heaks kiitma vallavolikogu hariduskomisjon.
§ 32. Määruse rakendamine
(1) Tunnistada kehtetuks Tapa vallavolikogu 12. aprilli 2007 määrus nr 56 “Lasteaed Pisipõnn põhimäärus“.