Justiitsministri 15. detsembri 2009. a määruse nr 42 „Kohtutäiturimäärustik” muutmine – Riigi Teataja
Justiitsministri 15. detsembri 2009. a määruse nr 42 „Kohtutäiturimäärustik” muutmine
RT I, 20.01.2011, 2
Vastu võetud 14.01.2011 nr 4
Määrus kehtestatakse „Kohtutäituri seaduse” § 3, § 4 lõike 3, § 13 lõike 3, § 77 lõike 2, § 97 lõike 1, „Täitemenetluse seadustiku” § 23 lõike 6 ja § 63 lõike 4 alusel.
§ 1. Justiitsministri 15. detsembri 2009. a määruses nr 42 „Kohtutäiturimäärustik” (RTL 2009, 98, 1456; RT I 2010, 58, 395) tehakse järgmised muudatused:
1) määruse preambulit täiendatakse pärast lauseosa „§ 55 lõike 3,” lauseosaga „§ 77 lõike 2,”;
2) paragrahvi 2 punktis 1 asendatakse lauseosa „27 kohtutäiturit” lauseosaga „20 kohtutäiturit”;
3) paragrahvi 2 punktis 4 asendatakse lauseosa „13 kohtutäiturit” lauseosaga „12 kohtutäiturit”;
4) paragrahvi 3 täiendatakse lõikega 4 järgmises sõnastuses:
„(4) Kohtutäituri abi kasutab ametitegevuses selle kohtutäituri ametinimetust, kelle abina ta töötab, koos sõnaga „abi”.”;
5) paragrahvi 4 lõike 2 teine lause tunnistatakse kehtetuks;
6) määrust täiendatakse §-ga 51 järgmises sõnastuses:
„§ 51. Kohtutäituri abi ametitunnistus
(3) Kohtutäituri abi tunnistusi väljastab ja neid tunnistab kehtetuks ametikogu juhatus.”;
7) määrust täiendatakse §-ga 91 järgmises sõnastuses:
„§ 91. Kohtutäiturite kohta andmete avaldamine
(2) Kohtutäitur võib avaldada käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud teavet enda ja oma büroo kohta ja selgitavat informatsiooni kohtutäituri ametitegevuse kohta interneti avalikul veebilehel. Kohtutäituri poolt selleks kasutatav või sellele suunav veebilehe aadress ning veebilehe sisu peab võimaldama kahtlusteta eristada kohtutäiturit teistest kohtutäituritest.”;
8) paragrahvi 11 täiendatakse lõikega 11 järgmises sõnastuses:
„(11) Kohtutäitur esitab „Karistusregistri seaduse” §-s 11 nimetatud isikuandmed Politsei- ja Piirivalveametile viie tööpäeva jooksul alates sellest, kui isik on karistusena mõistetud rahatrahvi või rahalise karistuse summa täielikult tasunud. Sama tähtaja jooksul tuleb Politsei- ja Piirivalveametit teavitada ka „Karistusseadustiku” §-s 82 sätestatud otsuse täitmise aegumisest. Andmed esitatakse „Karistusregistri seaduse” § 12 lõikes 3 sätestatud korras.”;
9) paragrahvi 11 lõigetes 2 ja 3 asendatakse sõnad „kahe päeva” sõnadega „kümne tööpäeva”;
10) paragrahvi 11 lõikes 6 asendatakse sõnad „Kohtutäiturite ja Pankrotihaldurite Koja ametikogu (edaspidi ametikogu)” sõnaga „ametikogu”;
11) paragrahvi 13 tekst sõnastatakse järgmiselt:
„(1) Igale ametiteenuse osutamise lepingule antakse järjekorranumber.
(4) Ametiteenuse registreerimise raamatut võib pidada elektrooniliselt.”;
12) paragrahvi 16 tekst sõnastatakse järgmiselt:
„(1) Isik võib esitada ja kohtutäitur on kohustatud ametialase elektronposti vahendusel vastu võtma digitaalallkirjaga dokumente.
(5) Elektroonilise enampakkumise korral, kui see toimub kohtutäituri ametialase elektronposti vahendusel, tuleb esitada pakkumine digitaalallkirjastatult käesolevas paragrahvis sätestatud nõuete kohaselt. Elektrooniline enampakkumine võib toimuda ka internetioksjonina avaliku enampakkumissüsteemi vahendusel, kui kasutatav keskkond on üldteada, turvaline ja võimaldab tuvastada enampakkumisosalised ning edastada nende pakkumisi elektrooniliselt.”;
13) määrust täiendatakse §-ga 171 järgmises sõnastuses:
„§ 171. Täitedokumendi ja täitmisavalduse elektrooniline esitamine avalik-õiguslike rahaliste nõuete täitmiseks
(4) Käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud korraga hõlmatud nõuete täitmisele saatmisel võib sissenõudja esitada täitmiseks täitedokumendist koopia või täitedokumendi andmete väljavõtte sissenõudja infosüsteemist, mille õigsust eeldatakse. Kohtutäitur võib nõuda sissenõudjalt täitedokumendi koopia või selle andmete väljavõtte ametlikku kinnitamist.”;
14) paragrahvi 46 lõike 2 teine lause sõnastatakse järgmiselt:
„Kojal, vanglal ja kohtutäituril on õigus väljastada andmeid isikule, kellel on selleks õigus seaduse või käesoleva määruse järgi.”;
15) paragrahvi 46 täiendatakse lõikega 21 järgmises sõnastuses:
„(21) Vangla väljastab täitemenetlusregistrist andmeid ainult samas vanglas kinni peetavale isikule.”;
16) paragrahvi 46 lõiked 3 ja 4 sõnastatakse järgmiselt:
„(3) Täitemenetlusregistrisse kantud isik võib kojale või vanglale, kus ta viibib, isikukoodi ning ees- ja perekonnanime esitamisel saada teavet täiteasja menetleva kohtutäituri nime ja täiteasja numbri kohta.
(4) Täitemenetlusregistrisse kantud isik võib teabe saamiseks esitada kirjaliku taotluse kojale. Täitemenetlusregistrisse kantud kinni peetav isik esitab teabe saamiseks kirjaliku taotluse vanglale, kus ta viibib.”;
17) paragrahvi 63 lõikes 3 asendatakse sõnad „Isikliku sõiduauto” sõnaga „Sõiduki”;
18) paragrahvi 64 lõikes 1 asendatakse sõnad „Kohtutäiturite ja Pankrotihaldurite Koja (edaspidi: koda)” sõnaga „koja”;
19) paragrahvi 78 tekst sõnastatakse järgmiselt:
„(1) Kohtutäituril, kes on omandanud õiguse õppesuunal vähemalt riiklikult tunnustatud magistrikraadi, sellele vastava kvalifikatsiooni Eesti Vabariigi haridusseaduse § 28 lõike 22 tähenduses või sellele vastava välisriigi kvalifikatsiooni, tuleb läbida hindamisperioodi iga aasta kohta vähemalt 20 tundi täiendusõpet, millest vähemalt 10 tundi peab olema täitemenetlust ja kohtutäituri kutset puudutav täiendusõpe. Viieaastase hindamisperioodi jooksul tuleb läbida kokku 100 tundi täiendusõpet.
(3) Kohtutäituril, kes ei ole omandanud käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud haridust, tuleb läbida hindamisperioodi iga aasta kohta vähemalt 40 tundi täiendusõpet, millest vähemalt 35 tundi peab olema õigusalane täiendusõpe. Õigusalase täiendusõppe miinimummahust vähemalt 20 tundi peab olema täitemenetlust ja kohtutäituri kutset puudutav täiendusõpe. Viieaastase hindamisperioodi jooksul tuleb läbida kokku 200 tundi täiendusõpet.”;
20) määruse 13. peatükki täiendatakse §-ga 811 järgmises sõnastuses:
„§ 811. Täiendusõppe kohustuse täitmise erisus
2010. aastal tuleb kohtutäituril läbida vähemalt 25 tundi täiendusõpet.”
(2) Käesoleva määruse § 1 punktid 14, 15 ja 16 jõustuvad 1. märtsil 2011. a.


text:
esitatud 3. oktoobril 2013(1)
Kohtuasi C‑378/12
(eelotsusetaotlus, mille on esitanud Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber), London (Ühendkuningriik))
Liidu kodanike õigus liikmesriikide territooriumil vabalt liikuda ja elada – Direktiiv 2004/38/EÜ – Artikkel 16 – Elamisperioodi pidevus, mis on vajalik alalise elamisõiguse omandamiseks – Vastuvõtvas liikmesriigis vangistuses viibitud perioodide arvessevõtmine
1. Kõnesoleva eelotsusetaotluse tulemusena peab Euroopa Kohus täpsustama mõistet „seaduslik elamine” direktiivi 2004/38/EÜ artikli 16 lõike 2 tähenduses.(2) Nimetatud sättes on ette nähtud alalise elamisõiguse andmine liidu kodaniku pereliikmetele, kes ei ole liikmesriigi kodanikud, kuid on koos liidu kodanikuga elanud vastuvõtvas liikmesriigis seaduslikult ja pidevalt viis järjestikust aastat.
2. Täpsemalt, Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber), London (Ühendkuningriik), küsib Euroopa Kohtult, kas vangistust võib lugeda seaduslikuks elamiseks nimetatud sätte tähenduses.
3. Juhul kui Euroopa Kohus vastab sellele küsimusele eitavalt, küsib eelotsusetaotluse esitanud kohus, kas selle viieaastase ajavahemiku arvutamisel on võimalik kokku liita enne ja pärast vangistust seaduslikult elatud perioode.
4. Käesolevas ettepanekus esitan põhjused, miks minu arvates ei saa vangistusperioodi lugeda „seaduslikuks elamiseks” direktiivi 2004/38 artikli 16 lõike 2 tähenduses ja seega ei saa seda arvesse võtta alalise elamisõiguse omandamiseks vajaliku viieaastase elamisperioodi arvutamisel. Seejärel selgitan, miks ma leian, et enne ja pärast vangistust seaduslikult elatud perioode ei saa selle elamisperioodi arvutamisel kokku liita, kuna vangistus katkestas selle.
5. Direktiiv 2004/38 koondab ja lihtsustab liidu õigusakte isikute vaba liikumise ning liidu kodanike ja nende pereliikmete elamisõiguse valdkonnas.
6. See direktiiv kõrvaldab liidu kodanike kohustuse hankida elamisluba, kehtestab nendele kodanikele ja nende pereliikmetele alalise elamisõiguse ning kitsendab liikmesriikide võimalust piirata teiste liikmesriikide kodanike viibimist nende territooriumil.
7. Kõnealuse direktiivi artikli 7 „Üle kolmekuuline elamisõigus” lõiked 1 ja 2 sätestavad:
2. Lõikes 1 ettenähtud elamisõigus laieneb ka pereliikmetele, kes ei ole liikmesriigi kodanikud, kuid kes on liidu kodanikuga vastuvõtvas liikmesriigis kaasas või ühinevad temaga, kui kõnealune liidu kodanik vastab lõike 1 punktides a, b või c nimetatud tingimustele.”
8. Direktiivi 2004/38 artikkel 16 „Üldeeskirjad liidu kodanikele ja nende pereliikmetele” on sõnastatud järgmiselt:
4. Kui alaline elamisõigus on omandatud, kaotatakse see üksnes juhul, kui vastuvõtvast liikmesriigist viibitakse eemal kaks järjestikust aastat.”
9. Direktiiv 2004/38 võeti Ühendkuningriigi õigusesse üle 2006. aasta määrusega Immigration (European Economic Area) Regulations 2006 (määrus Euroopa Majanduspiirkonnast sisserände kohta), mida on muudetud 2009. aasta määrusega Immigration (European Economic Area) (Amendment) Regulations 2009 (muutmismäärus Euroopa Majanduspiirkonnast sisserände kohta) (edaspidi „sisserändemäärus”).
10. Vastavalt sisserändemääruse artikli 15 lõike 1 punktile b saavad alalise elamisõiguse liidu kodaniku pereliikmed, kes ei ole liikmesriigi kodanikud, kuid on koos selle kodanikuga elanud viis aastat pidevalt Ühendkuningriigi territooriumil.
11. Sisserändemääruse artikli 18 lõikes 2 on märgitud, et Secretary of State for the Home Department (edaspidi „Secretary of State”) peab andma välja alalise elamisloa kuue kuu jooksul pärast seda, kui asjaomane isik on esitanud vastava taotluse ja tõendanud, et tal on see õigus.
12. Sisserändemääruse artikli 21 eesmärk on võtta üle direktiivi 2004/38 artikkel 28.
II. Põhikohtuasja aluseks olevad asjaolud ja eelotsuse küsimused
13. N. Onuekwerel on Nigeeria kodakondsus. Ta väidab, et saabus Ühendkuningriigi territooriumile 1999. aastal. 2. detsembril 1999 abiellus ta Iirimaa kodanikuga, kellega tal on kaks last. 5. septembril 2000 anti N. Onuekwerele elamisluba, mis andis talle õiguse jääda Ühendkuningriigi territooriumile kui liidu kodaniku abikaasa. Selle elamisloa kehtivus lõppes 5. septembril 2005.
14. Kohus mõistis 26. juunil 2000 N. Onuekwerele 9‑kuulise tingimisi vabadusekaotuse kaheaastase katseajaga selle eest, et ta astus haigla töötajana vahekorda selle haigla vaimuhaige patsiendiga. Eelotsusetaotluse esitanud kohus täpsustab, et ta läbis katseaja ilma vangistuseta.
15. N. Onuekwere vahistati 30. septembril 2003 Prantsusmaa ja Ühendkuningriigi vahelisel piiril toimunud kontrolli käigus põhjusel, et ta aitas ebaseaduslikult Ühendkuningriiki siseneda sõitjal, kes oli tema autos. N. Onuekwere suhtes kohaldati enne kohtuistungit elukohast lahkumise keeldu ning ta ei ilmunud kohtusse, mistõttu mõisteti ta 18. augustil 2004 süüdi. 16. septembril 2004 määrati N. Onuekwerele karistuseks kaks aastat ja kuus kuud vabadusekaotust 30. septembril 2003 aset leidnud asjaolude eest.
16. Ta vabastati 16. novembril 2005 ja 18. novembril 2005 tegi Secretary of State otsuse tema väljasaatmise kohta. N. Onuekwere esitas selle otsuse peale kaebuse, mis rahuldati 1. novembri 2006. aasta otsusega, põhjendusel, et ta oli abikaasa liidu kodanikule, kes kasutas EÜ asutamislepingust tulenevaid õigusi.
17. Liikluskontrolli käigus võeti N. Onuekwere 26. detsembril 2007 vahi alla võltsitud dokumentide ebaseadusliku omamise eest. Selle eest määrati talle 8. mail 2008 karistuseks kaks aastat ja kolm kuud vabadusekaotust. Eelotsusetaotluse esitanud kohus täpsustab, et päevaks, mil talle karistus määrati, oli ta vahi all olnud juba 109 päeva.
18. N. Onuekwere vanglast vabanemise kuupäeval 6. veebruaril 2009 tegi Secretary of State teise otsuse tema väljasaatmise kohta. N. Onuekwere esitas selle peale kaebuse, mille Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber), London, oma 29. juuni 2010. aasta otsusega rahuldas. See kohus leidis, et kuigi N. Onuekwere abikaasa oli ajavahemikul 1998. aasta aprillist 2004. aasta maini kasutanud oma aluslepingust tulenevaid õigusi ning oli seeläbi omandanud alalise elamisõiguse, ei olnud seda omandanud N. Onuekwere, kuna tema viibimine vangistuses alates 16. septembrist 2004 takistas tal seda õigust saada. Kõnealune kohus leidis siiski, et teda ei saa välja saata, kuna tema isiklik olukord kaalub üles ühiskonna huvi teda avaliku korra põhjustel välja saata.
19. Pärast seda otsust esitas N. Onuekwere alalise elamisloa taotluse. 24. septembri 2010. aasta otsusega jättis Secretary of State selle taotluse rahuldamata. Selle otsuse peale esitati kaebus First-tier Tribunal’ile (Immigration and Asylum Chamber) ja seda arutati 20. juuni 2011. aasta kohtuistungil. See kohus tuvastas, et N. Onuekwerel on õigus elamisloale, kuid kuna ta ei ole Ühendkuningriigis elanud järjest viis aastat, ei ole tal õigust seal alaliselt elada.
20. N. Onuekwere esitas seejärel selle otsuse peale kaebuse eelotsusetaotluse esitanud kohtule, väites, et arvestades 23. novembri 2010. aasta kohtuotsust Tsakouridis(3), ei katkesta vangistus elamisperioodi pidevust, vaid on kõigest asjaolu, mida tuleb arvesse võtta.
21. Nagu märgib eelotsusetaotluse esitanud kohus, on umbes nelja aasta ja kümne kuu pikkune periood alates 2. detsembrist 1999, mil N. Onuekwere abiellus liidu kodanikuga, kuni tema vangistamiseni 16. septembril 2004, pisut alla viie aasta, mis on vastavalt direktiivi 2004/38 artiklile 16 nõutav alalise elamisõiguse omandamiseks.
22. Kuna asjaomasel kohtul Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber), London, on kõnealuse sätte tõlgendamise suhtes kahtlusi, otsustas ta menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused:
„1. Millistel asjaoludel, kui üldse, saab vangistuses viibitud aega lugeda seaduslikuks elamiseks direktiivi 2004/38 artikli 16 alusel alalise elamisõiguse omandamisel?
2. Kui vangistuses viibitud aega ei saa lugeda „seaduslikuks elamiseks”, siis kas isiku puhul, kes on vangistuses viibinud, on direktiivi 2004/38 kohaselt alalise elamisõiguse omandamiseks vajaliku viieaastase elamisperioodi arvutamisel lubatud liita kokku enne ja pärast vangistust riigis elatud perioode?”
23. Esimese küsimusega soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus Euroopa Kohtult sisuliselt teada, kas direktiivi 2004/38 artikli 16 lõiget 2 tuleb tõlgendada nii, et vangistuses viibitud aega võib lugeda „seaduslikuks elamiseks” ja seega võtta seda arvesse alalise elamisõiguse omandamiseks vajaliku viieaastase elamisperioodi arvutamisel.
24. Juhul kui seda aega ei saa lugeda „seaduslikuks elamiseks”, soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus oma teise küsimusega teada, kas seda sätet tuleb tõlgendada nii, et enne ja pärast vangistust riigis seaduslikult elatud perioodid võib kõnealuse viieaastase perioodi arvutamisel kokku liita.
A. Mõiste „seaduslik elamine” direktiivi 2004/38 artikli 16 tähenduses
25. Kõigepealt tahaksin kohe märkida põhjused, miks ma arvan, et 29. aprilli 2004. aasta kohtuotsus Orfanopoulos ja Oliveri(4) ning eespool viidatud kohtuotsus Tsakouridis, mida eelotsusetaotluse esitanud kohus ja N. Onuekwere eelkõige nimetavad, ei ole käesolevas asjas asjakohased.
26. Eespool viidatud kohtuotsuse Orfanopoulos ja Oliveri aluseks olnud kohtuasjas oli üks tõstatatud küsimustest sisuliselt see, kas G. Orfanopoulos oli vangistusele vaatamata säilitanud töötaja staatuse liidu õiguse tähenduses, kuna elamisõiguse säilimine sõltus töötaja staatusest või olenevalt olukorrast tööotsija staatusest. Seega ei olnud selles asjas vaja kindlaks määrata vangistuse mõju alalise elamisõiguse omandamiseks vajaliku seadusliku elamise pidevusele – seda õigust liidu kodanikel kõnealuse kohtuotsuse kuulutamise ajal veel ei olnud –, vaid kindlaks tuli teha sellise vangistuse mõju töötaja staatuse säilimisele, mis oli vajalik elamisõiguse säilimiseks.
27. Eespool viidatud kohtuotsuse Tsakouridis aluseks olnud kohtuasjas oli küsimus selles, millises ulatuses takistab vastuvõtva liikmesriigi territooriumilt eemalviibimine direktiivi 2004/38 artikli 28 lõike 3 punktis a osutatud ajavahemikul, st asjaomase isiku kohta väljasaatmisotsuse tegemisele eelneva kümne aasta jooksul, sellel isikul saada kõrgendatud kaitset. Selle küsimuse kohta märkis Euroopa Kohus lihtsalt, et selleks, et määrata kindlaks, kas vastuvõtva liikmesriigiga eelnevalt loodud integratsioonisidemed on katkenud, võib koos kõigi ülejäänud selle kohtuotsuse punktis 33 loetletud asjaoludega võtta arvesse asjaolu, et asjaomane isik sunniti vanglakaristuse kandmiseks vastuvõtvasse liikmesriiki tagasi pöörduma, ning vangistuses viibitud aega.(5)
28. Seega ei palutud Euroopa Kohtul selles kohtuasjas mitte täpsustada seadusliku elamise mõistet, mida pealegi selle direktiivi artikli 28 sõnastuses ei ole kasutatud, vaid tõlgendada selle sättega kehtestatud kaitsesüsteemi väljasaatmise eest. Alalise elamisõiguse andmise ja kaotamise tingimusi tuleb eristada kõrgendatud kaitse kaotamise tingimustest.(6) Seega ei ole eespool viidatud kohtuotsused Orfanopoulos ja Oliveri ning Tsakouridis minu arvates käesolevas asjas asjakohased.
29. Seevastu teistest hiljutistest Euroopa Kohtu otsustest leiab teatud elemente esimesele küsimusele vastamiseks.
30. Nimelt, 21. detsembri 2011. aasta kohtuotsuses Ziolkowski ja Szeja(7) oli Euroopa Kohtul esimest korda võimalus määratleda mõistet „seaduslik elamine” direktiivi 2004/38 artikli 16 lõike 1 tähenduses. Seda mõistet, mida selles sättes sisalduvad sõnad „kes on elanud […] seaduslikult” tähendavad, tuleb seega mõista kui selles direktiivis ja eelkõige artikli 7 lõikes 1 sätestatud tingimustele vastavat elamist.(8)
31. Lisaks, 8. mai 2013. aasta kohtuotsuses Alarape ja Tijani(9) leidis Euroopa Kohus, et direktiivi 2004/38 artikli 16 lõike 2 kohaldamiseks tuleb märkida, et liidu kodaniku pereliikmete, kes ei ole liikmesriigi kodanikud, alalise elamisõiguse omandamine sõltub igal juhul esiteks sellest, kas see kodanik ise vastab selle direktiivi artikli 16 lõikes 1 sätestatud tingimustele, ja teiseks, kas nimetatud pereliikmed on vastaval ajavahemikul elanud temaga koos.
32. Mis puudutab liidu kodaniku pereliikmete, kes ei ole liikmesriigi kodanikud, alalise elamisõiguse omandamist, siis kõnealune kohustus elada asjaomase ajavahemiku jooksul koos selle liidu kodanikuga vastuvõtvas liikmesriigis eeldab, et sellega kaasneb nendele isikutele kindlasti ka elamisõigus direktiivi 2004/38 artikli 7 lõike 2 alusel kui pereliikmetele, kes on asjaomase liidu kodanikuga vastuvõtvas liikmesriigis kaasas või ühinevad temaga.(10) Tuletan meelde, et selles sättes on märgitud, et sama artikli lõike 1 kohaselt liidu kodanikele ettenähtud elamisõigus laieneb ka pereliikmetele, kes ei ole liikmesriigi kodanikud, kuid kes on liidu kodanikuga vastuvõtvas liikmesriigis kaasas või ühinevad temaga, kui kõnealune liidu kodanik vastab selle direktiivi artikli 7 lõike 1 punktides a, b või c nimetatud tingimustele.
33. Järelikult selleks, et liidu kodaniku pereliikmed, kes ei ole liikmesriigi kodanikud, omandaksid alalise elamisõiguse vastavalt direktiivi 2004/38 artikli 16 lõikele 2, saab arvesse võtta üksnes neid pereliikmete elamisperioode, mis vastavad selle direktiivi artikli 7 lõikes 2 ette nähtud tingimusele.(11)
34. Sellest kohtupraktikast saab teha järgmise järelduse. Kolmanda riigi kodaniku, kes on liidu kodaniku pereliige, alaline elamisõigus ei ole sõltumatu õigus, vaid selle liidu kodaniku alalisest elamisõigusest tuletatud õigus. Samuti tuleneb kõnealuse kolmanda riigi kodaniku elamisõigus otseselt liidu kodaniku elamisõigusest, mille viimane on saanud vastavalt direktiivi 2004/38 artikli 7 lõikele 1.
35. N. Onuekwere väitel ei ole seega tähtis, et kõnealuse direktiivi artikli 16 lõike 2 kohaselt nõutud viieaastase seadusliku elamise perioodi jooksul viibis ta vangistuses. Ta leiab nimelt, et kuna tema abikaasa, kes on liidu kodanik, täidab kõnealuse direktiivi artikli 7 lõikes 1 ette nähtud tingimusi ja tal on alaline elamisõigus, on ka N. Onuekwerel vaatamata vangistuses viibitud perioodidele õigus saada alaline elamisõigus. Peale selle, mis puudutab koos liidu kodanikuga elamise tingimust, mis on uuesti esitatud direktiivi 2004/38 artikli 16 lõikes 2 sõnastuses „on koos liidu kodanikuga elanud vastuvõtvas liikmesriigis seaduslikult”, siis N. Onuekwere leiab, et selle liidu kodaniku, kes kasutab oma õigust vabalt liikuda ja elada, ja abikaasa vahel, kes on tema pereliige, ei ole ühiselu kohustust; mistõttu võib asuda seisukohale, et vangistuses viibitud ajavahemikud vastavad koos liidu kodanikuga elamisele.
36. Sellise analüüsiga ei saa nõustuda.
37. Kõigepealt, mis puudutab sõnu „koos liidu kodanikuga”, mida on kasutatud direktiivi 2004/38 artikli 16 lõikes 2, siis Euroopa Kohus on leidnud alates 1980. aastatest, et võõrtöötaja kooselu kolmanda riigi kodanikuga, kes on selle töötaja pereliige, ei nõua tingimata, et see pereliige seal pidevalt elaks, vaid üksnes seda, et töötajal on oma pere jaoks eluase, mida saaks pidada tavaliseks. Seega ei saa tuletada nõuet, et perekond peab elama püsivalt ühe katuse all.(12) Selles asjas oli tegemist kolmanda riigi kodanikuga, kes elas lahus oma abikaasast, kes oli võõrtööline, ning see kolmanda riigi kodanik soovis saada elamisõigust määruse (EMÜ) nr 1612/68(13) artikli 10 alusel. Seega märkis Euroopa Kohus, et võõrtöötaja pereliikmed selle sätte tähenduses ei pea kõnealuse sätte alusel elamisõiguse omamiseks tingimata elama püsivalt koos selle võõrtöötajaga.
38. Niisugune tõlgendus kehtib ka määrusest nr 1612/68 hilisemate liidu õigusnormide kohta, käesoleval juhul direktiivi 2004/38 kohta. Minu arvates ei tule selle direktiivi artikli 16 lõikes 2 kasutatud sõnu „koos liidu kodanikuga” tõlgendada grammatiliselt ja seega kitsalt, kuna see võib jätta teatud õigustatud isikud ilma õigustest, mis kõnealune direktiiv üldjuhul neile annab, ja samuti võib see rikkuda õigust era- ja perekonnaelu austamisele, mis on igal isikul vastavalt Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklile 7.
39. Nimelt võib esineda olukordi, milles liidu kodanik ja tema perekonnaliikmeks olev kolmanda riigi kodanik ei saa olude sunnil elada püsivalt ühe katuse all. Näiteks võib liidu kodanik olla kohustatud elama nädala sees või isegi pikemat aega muus piirkonnas kui tema abikaasa, kes on kolmanda riigi kodanik. See kehtib eriti just praeguses ühiskonnas, kus nõutakse sageli tööalast ja geograafilist liikuvust. Samuti võib liidu kodaniku pereliikmel olla üliõpilase staatus ja võib juhtuda, et tal tuleb minna õppima mõnda teise linna kui see, kuhu jääb perekonna põhiline eluase.
40. Euroopa Kohus on ka juba otsustanud, et asjaolu, et liidu kodaniku lapsed ei ela pidevalt koos temaga, ei mõjuta õigusi, mis neil lastel on määruse nr 1612/68 artiklite 10 ja 12 alusel. Selle määruse artikkel 10, mis näeb ette, et võõrtöötaja pereliikmel on õigus asuda elama töötaja juurde, ei nõua, et kõnealune pereliige elaks seal pidevalt, vaid – nagu on märgitud selle artikli lõikes 3 – üksnes seda, et töötajal on oma pere jaoks eluase, mida saab pidada tavaliseks.(14)
41. Direktiivi 2004/38 artikli 16 lõikes 2 kehtestatud kohustus elada koos liidu kodanikuga pidevalt viis järjestikust aastat ei tähenda seega seda, et tuleb elada püsivalt ühe katuse all.
42. Siiski, nagu ma järgnevalt selgitan, ei arva ma, et vangistuses viibitud aega saab lugeda seaduslikuks elamiseks kõnealuse sätte tähenduses ja seega võtta arvesse selles sättes alalise elamisõiguse omandamiseks nõutud viieaastase elamisperioodi arvutamisel.
43. Tuleb meenutada direktiivi 2004/38 eesmärki. Nagu ma juba märkisin oma ettepanekus kohtuasjas, milles tehti eespool viidatud kohtuotsus Ziolkowski ja Szeja, nähtub selle direktiivi põhjendustest 3 ja 17, et selle direktiivi eesmärk on luua süsteem, mille prioriteediks on tugevdada sotsiaalset ühtekuuluvust, milles alaline elamisõigus näib olevat võtmetegur kui osake liidu kodakondsusest, mis peaks olema liikmesriikide kodanike põhistaatuseks siis, kui nad kasutavad oma vaba liikumise ja elamise õigust. Liidu seadusandja sooviks on seega saavutada liidu kodanike puhul, kes vastavad selle alalise elamisõiguse saamise tingimustele, peaaegu täielikult võrdne kohtlemine riigi kodanikega.(15)
44. Alaline elamisõigus on seega laiem kui pelk õigus elada ja liikuda liidu territooriumil. Selle eesmärk on luua liidu kodanikele tunne, et nad kuuluvad täielikult vastuvõtva liikmesriigi ühiskonda, eelkõige kõrvaldades kõik halduspiirangud, mis võivad esineda nende isikute suhtes, kes ei ole selle riigi kodanikud.(16) Seega, kui alaline elamisõigus on omandatud, ei kehti selle kohta ükski direktiivi 2004/38 III peatüki tingimus, eelkõige selle artiklis 7 loetletud tingimused.
45. Tõsi küll, käesolevas asjas on tegemist kolmanda riigi kodanikuga, kes on liidu kodaniku pereliige. Sellegipoolest ei ole soovitud mõju väiksem. Esiteks soovis liidu seadusandja säilitada perekonna ühtsust, mis on olemuslikult seotud õigusega perekonnaelu kaitsele, võimaldades perekonna taasühinemist ja hõlbustades seega liidu kodanike vaba liikumist, kuna nende liikumist ei takista enam põhjus, et nad eemalduksid oma perekonnast.(17) Teiseks, andes alalise elamisõiguse ka kolmandate riikide kodanikele, kes on liidu kodaniku pereliikmed, on liidu seadusandja eesmärk ka säilitada perekonna ühtsust, luues tingimused selleks, et need kodanikud tunneksid samuti, et nad kuuluvad vastuvõtva liikmesriigi ühiskonda.
46. Alalise elamisõiguse andmine kolmandate riikide kodanikele, kes on liidu kodaniku pereliikmed, võrdsustab nad tegelikult praktiliselt liidu kodanikuga, kui nad on koos temaga vähemalt viis aastat elanud vastuvõtva liikmesriigi territooriumil. Liidu seadusandja leiab nimelt, et piisavalt pikk elamisperiood vastuvõtva liikmesriigi territooriumil tõendab tihedaid sidemeid, mis liidu kodanikul või tema pereliikmel on kujunenud selle riigiga, ja seega tema tegelikku integreerumist.
47. Direktiiviga 2004/38 kehtestatud süsteem, täpsemalt alalise elamisõiguse loomine, rajaneb seega põhimõttel, et tegelikku integreerumist tuleb teatud viisil tunnustada ning see peab vähemalt tugevdama vastuvõtva liikmesriigi ühiskonda kuulumise tunnet.
48. Seega, kui see süsteem põhineb asjaomase isiku tegelikul integreerumisel, siis kuidas võiks lubada seda, et isik, kes on viibinud üks kord või korduvalt vangistuses, saaks alalise elamisõiguse? Vastuvõtva liikmesriigi ühiskonda integreerumine eeldab ju, et isik, kes sellele tugineb, austaks esmajärjekorras selle ühiskonna seadusi ja väärtusi?
49. Leian, et just nii see peabki olema. Nagu Euroopa Kohus märkis 21. juuli 2011. aasta otsuses Dias(18) ja nagu ma meenutasin oma ettepanekus kohtuasjas, milles tehti 22. mai 2012. aasta otsus I(19), ei põhine direktiivi 2004/38 artikli 16 lõikes 1 sätestatud alalise elamisõiguse omandamise aluseks olev integratsioon mitte üksnes territoriaalsetel ja ajalistel teguritel, vaid ka kvalitatiivsetel teguritel, mis seonduvad vastuvõtvasse liikmesriiki integreerumise tasemega.(20)
50. Vangistuses viibitud perioodid näitavad kindlalt, et asjaomase isiku integreerumise tase oli nõrk. See on seda selgem, kui isik on, nagu põhikohtuasjas, korduvalt rikkumisi toime pannud. Minu arvates näitab kriminaalkorras karistatav käitumine selgelt, et selliselt käituv isik ei soovi vastuvõtva liikmesriigi ühiskonda integreeruda.
51. Kui N. Onuekwere arutluskäiguga lõpuni minna, ei saa järeldada muud, kui et see on täielikult vastuolus direktiivi 2004/38 mõttega ja selles seatud eesmärgiga. Nimelt, N. Onuekwere seisukoht tähendaks lõpuks seda, et tuleks leida, et mida raskem on karistus ja seega mida pikem on vangistus, seda rohkem on asjaomane isik integreeritud vastuvõtva liikmesriigi ühiskonda. Seega näiteks kolmanda riigi kodanik, kes on liidu kodaniku pereliige ja kellele on mõistetud 20 aastat vabadusekaotust mõrva eest, võib nõuda alalist elamisõigust pärast viit vanglas viibitud aastat, kui tema abikaasa, kes on täitnud kõnealuse direktiivi artikli 7 lõikes 1 ette nähtud tingimused, on ise saanud alalise elamisõiguse.
52. Tuleb tunnistada, et peale selle, et selline arutluskäik on mõeldamatu, on see ka vastuolus kõnealuses direktiivis taotletud eesmärgiga, mis on eelkõige edendada sotsiaalset ühtekuuluvust alalise elamisõiguse kehtestamise teel ning tugevdada liidu kodakondsuse väärtust. Kas selles osas on veel vaja meenutada, et kodakondsus on kodaniku jaoks tagatis selle kohta, et ta kuulub teatud poliitilisse ja õiguslikku ühendusse?
53. Lõpuks, kuna on viidatud minu ettepanekule kohtuasjas, milles tehti eespool viidatud kohtuotsus Tsakouridis(21), sest N. Onuekwere leidis, et vangistuses viibitud perioodide arvesse võtmata jätmine oleks vastuolus integratsiooni eesmärgiga ja karistuse ühiskonda sulandamise ülesandega, siis esitan järgmised täpsustused.
54. On selge, et igal karistusel peab vastavalt karistusõiguse aluspõhimõtetele olema muu hulgas ühiskonda taas sulandamise ülesanne, mida selle täideviimise kord peab tagama. Kui aga karistus määrati, siis tehti seda just sellepärast, et kurjategija vaidlustab väärtusi, mida ühiskond oma karistusõiguses on väljendanud. Ja kui ühiskonda taas sulandamisel peab olema oma kindel koht, siis just sellepärast, et ühiskonda sulandamist ei ole toimunud, mis seletab rikkumise toimepanemist, või siis on see rikkumine sulandumise nurjanud.
55. Peale taas ühiskonda sulandamise ülesande on karistusel põhiülesanne, milleks on rikkumise eest vastutamine, mis tähendab, et toimepandud rikkumise eest kantakse vastutust, mis on proportsionaalne rikkumise raskusega, ja mis käesolevas asjas väljendus vangistuse määramises. Need ülesanded ei saa teineteist välistada. Ühiskonda taas sulandamise ülesande olemasolust ei saa tuleneda seda, et määratud karistuse kandmise periood tekitab süüdimõistetud isikule õiguse, mille omandamine eeldab nende ühiskondlike väärtuste tunnustamist ja aktsepteerimist, mida süüdimõistetu on just nimelt oma süüteoga rikkunud.
56. Sel põhjusel ma arvangi, et isegi karistuse kandmise muutmise korral, mille tulemuseks võib olla näiteks kodus kinnipidamine või poolkinnine vangistus, mille puhul süüdimõistetu on kohustatud õhtuti vanglasse tagasi pöörduma, ei saa asuda seisukohale, et asjaomane isik elab riigis seaduslikult direktiivi 2004/38 artikli 16 lõike 2 tähenduses.
57. Kõikidel eespool esitatud põhjustel olen arvamusel, et kõnealust sätet tuleb tõlgendada nii, et vangistuses viibitud aega ei saa lugeda riigis „seaduslikuks elamiseks” ning seega ei saa seda arvesse võtta alalise elamisõiguse omandamiseks nõutava viieaastase elamisperioodi arvutamisel.
B. Riigis seadusliku elamise perioodide kokkuliitmine viieaastase perioodi arvutamisel
58. Eelotsusetaotluse esitanud kohtu teine küsimus on tihedalt seotud esimese küsimusega. Nimelt, juhul, kui esimesele küsimusele tuleb vastata eitavalt, soovib Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber), London, sisuliselt teada, kas direktiivi 2004/38 artikli 16 lõiget 2 tuleb tõlgendada nii, et enne ja pärast vangistust riigis seaduslikult elatud perioodid võib nõutud viieaastase perioodi arvutamisel kokku liita.
59. Teisisõnu on küsimus selles, kas vangistus katkestab seadusliku elamisperioodi pidevuse, millisel juhul ei saa enne ja pärast vangistust riigis seaduslikult elatud perioode arvestada.
60. Saksamaa valitsuse ja komisjoni arvates saaks teatud perioode arvesse võtta. Saksamaa valitsus leiab nimelt, et analoogia alusel tuleb kohaldada direktiivi 2004/38 artikli 16 lõiget 3. Seega, mitu vangistust, mis on kokku pikemad kui kuus kuud aastas, või üks enam kui kaheteistkümne kuu pikkune vangistus katkestavad alalise elamisõiguse omandamiseks vajaliku seadusliku elamisperioodi pidevuse. Samuti katkestavad selle elamisperioodi pidevuse eespool nimetatud perioodidest lühemaajalised vangistused, kui rikkumine, mille tõttu vangistus on määratud, annab ilmselgelt tunnistust sellest, et asjaomane isik ei soovi integreeruda vastuvõtva liikmesriigi ühiskonda või selle väärtusi austada.
61. Komisjon omakorda leiab, et teatud vangistuses viibitud perioodide arvessevõtmine sõltub eelkõige asjaomase isiku integreerumise tasemest enne vangistust, vangistuse kestusest, toimepandud rikkumise raskusest, mille eest isik süüdi mõisteti, ning sellest, kas rikkumine on korduv või mitte. Komisjon leiab seega, et sellega seoses tuleks läbi viia proportsionaalsuse analüüs.
62. Ma ei nõustu ei Saksamaa valitsuse ega komisjoni seisukohaga.
63. Nagu ma eespool märkisin, sätestab direktiivi 2004/38 artikli 16 lõige 2 elamise pidevuse tingimuse, nõudes, et selline pereliige, kes on N. Onuekwere olukorras, oleks koos liidu kodanikuga elanud riigis seaduslikult ja pidevalt viis järjestikust aastat. Selle sätte tõlgendamisel tuleb arvesse võtta kõnealuse direktiivi eesmärke, mis on esitatud eelkõige selle direktiivi põhjendustes 17 ja 18 ning milleks on soodustada sotsiaalset ühtekuuluvust ja võimaldada saabuvate isikute integreerumist vastuvõtva liikmesriigi ühiskonda heade sotsiaalsete, perekondlike ja tööalaste suhete loomise kaudu selles riigis. Peale selle toovad direktiivi 2004/38 käsitlevad ettevalmistavad materjalid esile selle, kui tähtis on vastuvõtva liikmesriigiga tugeva integratsioonisideme loomine, mis on eeltingimus alalise elamisõiguse omandamiseks. Selle direktiivi artikli 16 lõikes 2 sätestatud tingimus väljendab seega eeldust, et pidev viieaastane periood on võimaldanud asjaomasel isikul sõlmida tugevaid integratsioonisidemeid vastuvõtva liimesriigi ühiskonnaga.
64. Seega, arvestades märkusi, mis ma esitasin seoses esimese küsimusega, tundub mulle, et kui nõutud viieaastase perioodi arvutamisel võiks arvesse võtta enne ja pärast vangistust seaduslikult elatud perioode, eirataks selle tulemusena tegelikult asjaolu, et asjaomane isik ei olnud integreerunud, ning see moonutaks tugevalt direktiivi 2004/38 artikli 16 lõikega 2 soovitud kasulikku mõju. Vangistus, mis järgneb vastuvõtva liikmesriigi ühiskondlike reeglite rikkumisele, on just nimelt tõend selle kohta, et asjaomane isik ei olnud sellesse ühiskonda integreerunud. Kordan taas, et see on seda ilmsem juhul, kui asjaomane isik on rikkumisi toime pannud korduvalt.
65. Karistuse kandmisele eelnenud ja järgnenud perioodide liitmine on seega vastuolus kõnealuses direktiivis taotletud eesmärgiga. Sel viisil toimimine tähendaks selle direktiivi artikli 16 lõikes 2 kasutatud sõnade „pidevalt viis järjestikust aastat” moonutamist ja integratsiooniprotsessi pidevuse nõude eiramist.
66. Minu arvates ei muuda seda analüüsi mitte kuidagi kõnealuse direktiivi artikli 16 lõike 3 sõnastus. Selles sättes on antud mõned näited ajutisest eemalviibimisest, mis ei mõjuta seadusliku elamisperioodi pidevust. See puudutab eemalviibimist, mis ei ületa kuut kuud aastas, pikemat eemalviibimist seoses kohustusliku ajateenistusega või eemalviibimist maksimaalselt kaheteistkümne järjestikuse kuu jooksul olulistel põhjustel, näiteks rasedus ja sünnitus, raske haigus, õpingud või tööalane koolitus või lähetus.
67. Seda sätet lugedes nendin kõigepealt, et selles nimetatud eemalviibimised kujutavad endast eemalviibimist vastuvõtva liikmesriigi territooriumilt. Seega on minu arvates raske samastada vanglas viibitud aega selle riigi territooriumilt eemalviibimisega.
68. Teiseks, nende eemalviibimiste põhjuseks ei ole kriminaalkorras karistatav tegevus, mis kahjustab asjaomase isiku integreerumise taset. Need kujutavad endast eelkõige liidu kodaniku või tema pereliikme, kes on kolmanda riigi kodanik, elus toimuvaid sündmusi, mis sunnivad neid vastuvõtva liikmesriigi territooriumilt ajutiselt lahkuma. Sellise olukorra võivad tekitada muu hulgas kohustuslik ajateenistus, tööalased kohustused või ka raske haigus, mis vajab ravi, mille jaoks teiste riikide struktuurid on kohasemad. Liidu kodanik või tema pereliige, kes on kolmanda riigi kodanik, võib ka soovida lahkuda ajutiselt vastuvõtvast liikmesriigist, et olla lähedase inimese juures, kes on raskes olukorras. See ei muuda aga tema soovi integreeruda selle riigi ühiskonda ja sõlmida sellega tugevaid sidemeid.
69. Seega leian, et direktiivi 2004/38 artikli 16 lõiget 3 ei ole võimalik kohaldada käesolevas asjas käsitletava juhtumi suhtes, vastupidi sellele, mida soovitas Saksamaa valitsus.
70. Komisjon pakub välja, et siseriiklikul kohutul oleks teatud juhtudel vabadus muuta paindlikumaks reeglit, mille kohaselt enne ja pärast vangistust seaduslikult elatud perioode ei võeta asjaomase perioodi arvutamisel arvesse. Nõnda võetaks arvesse proportsionaalsuse põhimõtet, piirates süüdimõistmise tagajärgi isikute puhul, kellele on määratud eriti lühikesed karistused, mis tulenevad suhteliselt kergetest rikkumistest. Tema sõnul takistab proportsionaalsuse põhimõtte kohaldamine teatud juhtudel seega alalise elamisõiguse omandamiseks vajaliku viieaastase elamisperioodi katkemist.
71. Minu arvates ei ole niisugune lahendus mõeldav. Esiteks, kuidas saaks sobitada õiguskindluse põhimõttega asjaolu, et 28 liikmega liidus on karistusõigus ja seega karistuste kvalifitseerimine erinevad. Teatud rikkumistel ei pruugi kõikides liikmesriikides olla sama raskusaste ja nende suhtes ei kohaldata samu karistusi. Lisaks arvan ma, et on vaja täpseid kriteeriume, et isik, kes paneb toime rikkumise, teaks täpselt, mis teda ees ootab. Ebakindlus, mida tekitaks proportsionaalsuse põhimõtte kohaldamine komisjoni pakutud viisil, võib seada kahtluse alla karistuse seaduslikkuse põhimõtte.
72. Vastupidi sellele, mida komisjon väitis kohtuistungil, arvan mina, et mitte Euroopa Kohus, vaid just nimelt liidu seadusandja peab määratlema niisugused kriteeriumid ja künnised, millest allpool saaks asuda seisukohale, et vanglas viibitud aeg ei katkesta direktiivi 2004/38 artikli 16 lõikes 2 nõutud perioodi.
73. Olen seisukohal, et alalise elamisõiguse omandamiseks nõutava viieaastase elamisperioodi arvutamisel saaks arvesse võtta ainuüksi sellist eelvangistuse raames vanglas viibitud perioodi, mis eelnes kohtuotsusele, mille tulemuseks on otsuse tegemise vajaduse äralangemine või õigeksmõistmine. Sel konkreetsel juhul ei kujuta eelvangistus endast karistuse täitmist pärast rikkumise toimepanemise eest süüdimõistmist. Tegemist on asjaomase isiku vangistamisega kogu eeluurimise perioodi või sellest ühe osa jooksul, mille käigus kehtib tema kohta süütuse presumptsioon. Kui selle isiku kohta otsustatakse pärast, et otsuse tegemise vajadus on ära langenud või kui ta mõistetakse õigeks, leiavad ametiasutused, et ühiskonna reegleid ja väärtusi ei ole rikutud, kuna asjaomane isik on kogu aeg olnud süütu selles, milles teda süüdistati. Seega ei saa talle minu arvates ette heita kriminaalkorras karistatavat tegevust, mis väljendab soovimatust integreeruda vastuvõtva liikmesriigi ühiskonda.
74. Kõiki eespool esitatud asjaolusid arvestades olen arvamusel, et direktiivi 2004/38 artikli 16 lõiget 2 tuleb tõlgendada nii, et enne ja pärast vangistust riigis seaduslikult elatud perioode ei saa viieaastase elamisperioodi arvutamisel kokku liita, kuna vangistus katkestab selle perioodi.
75. Kõiki neid kaalutlusi arvesse võttes teen Euroopa Kohtule ettepaneku vastata Upper Tribunal’ile (Immigration and Asylum Chamber), London, järgmiselt:
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 29. aprilli 2004. aasta direktiivi 2004/38/EÜ (mis käsitleb Euroopa Liidu kodanike ja nende pereliikmete õigust liikuda ja elada vabalt liikmesriikide territooriumil ning millega muudetakse määrust (EMÜ) nr 1612/68 ja tunnistatakse kehtetuks direktiivid 64/221/EMÜ, 68/360/EMÜ, 72/194/EMÜ, 73/148/EMÜ, 75/34/EMÜ, 75/35/EMÜ, 90/364/EMÜ, 90/365/EMÜ ja 93/96/EMÜ) artikli 16 lõiget 2 tuleb tõlgendada nii, et
– vangistuses viibitud aega ei saa lugeda „seaduslikuks elamiseks” ning seega ei saa seda arvesse võtta alalise elamisõiguse omandamiseks nõutava viieaastase elamisperioodi arvutamisel, ning
– enne ja pärast vangistust riigis seaduslikult elatud perioode ei saa kõnealuse viieaastase elamisperioodi arvutamisel kokku liita, kuna vangistus katkestab selle perioodi.
2 –	Euroopa Parlamendi ja nõukogu 29. aprilli 2004. aasta direktiiv 2004/38/EÜ, mis käsitleb Euroopa Liidu kodanike ja nende pereliikmete õigust liikuda ja elada vabalt liikmesriikide territooriumil ning millega muudetakse määrust (EMÜ) nr 1612/68 ja tunnistatakse kehtetuks direktiivid 64/221/EMÜ, 68/360/EMÜ, 72/194/EMÜ, 73/148/EMÜ, 75/34/EMÜ, 75/35/EMÜ, 90/364/EMÜ, 90/365/EMÜ ja 93/96/EMÜ (ELT L 158, lk 77, ja parandused ELT L 229, lk 35 ja ELT 2005, L 197, lk 34; ELT eriväljaanne 05/05, lk 46).
3 –	23. novembri 2010. aasta otsus kohtuasjas C‑145/09: Tsakouridis, EKL 2010, lk I‑11979.
4 –	29. aprilli 2004. aasta otsus liidetud kohtuasjades C‑482/01 ja C‑493/01: Orfanopoulos ja Oliveri (EKL 2004, lk I‑5257).
5 –	Eespool viidatud kohtuotsus Tsakouridis (punkt 34).
6 –	Vt selle kohta eespool viidatud kohtuotsus Tsakouridis (punkt 30 jj), milles Euroopa Kohus keeldub seoses kõnealuse direktiivi artikli 28 tõlgendamisega käsitamast seda analoogselt selle direktiivi artikli 16 lõikega 4.
7 –	21. detsembri 2011. aasta otsus liidetud kohtuasjades C‑424/10 ja C‑425/10: Ziolkowski ja Szeja (EKL 2011, lk I‑14035).
9 –	8. mai 2013. aasta otsus kohtuasjas C‑529/11: Alarape ja Tijani.
10 –	Punkt 36.
11 –	Punkt 37.
12 –	Vt 13. veebruari 1985. aasta otsus kohtuasjas 267/83: Diatta (EKL 1985, lk 567, punkt 18).
13 – Nõukogu 15. oktoobri 1968. aasta määrus töötajate liikumisvabaduse kohta ühenduse piires (EÜT L 257, lk 2; ELT eriväljaanne 05/01, lk 15).
14 –	Vt 17. septembri 2002. aasta otsus kohtuasjas C‑413/99: Baumbast ja R (EKL 2002, lk I‑7091, punktid 58–62). Hiljutisema kohtupraktikaga tutvumiseks vt ka 8. novembri 2012. aasta otsus kohtuasjas C‑40/11: Iida (punkt 58), milles Euroopa Kohus märkis, et abikaasa ei pea tuletatud elamisõiguse omamiseks tingimata elama püsivalt koos liidu kodanikuga.
15 –	Vt selle ettepaneku punktid 50 ja 51.
16 –	Vt ettepanek võtta vastu Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv, mis käsitleb liidu kodanike ja nende pereliikmete õigust liikuda ja elada vabalt liikmesriikide territooriumil (KOM(2001) 257 (lõplik)), lk 3.
17 –	Vt selle direktiivi ettepanek, lk 5.
18 –	21. juuli 2011. aasta otsus kohtuasjas C‑325/09: Dias, EKL 2011, lk I‑6387.
19 –	22. mai 2012. aasta otsus kohtuasjas C‑348/09: I.
20 – Eespool viidatud kohtuotsus Dias (punkt 64).
21 –	Selle ettepaneku punktid 47–50.

matches: Kohus Kohus Kohus kohus kohus kohus kohus kohus kohus kohus kohus Kohus Kohus Kohus Kohus Kohus Kohus


Struktuuritoetuse tagasinõudmise ja tagasimaksmise ning struktuuritoetuse väärkasutamisest teabe edastamise tingimused ja kord – Riigi Teataja
Struktuuritoetuse tagasinõudmise ja tagasimaksmise ning struktuuritoetuse väärkasutamisest teabe edastamise tingimused ja kord
RTL 2005, 101, 1556
Vastu võetud 19.09.2005 nr 63
Määrus kehtestatakse «Struktuuritoetuse seaduse» § 26 lõike 5 ja § 28 1 lõike 2 alusel ning kooskõlas Euroopa Komisjoni määruse (EÜ) nr 1681/94 eeskirjade eiramise ja valesti makstud summade sissenõudmise kohta struktuuripoliitika rahastamisel ning infosüsteemi loomise kohta selles valdkonnas (EÜT L 178, 12.07.1994, lk 43–46) artiklitega 3–6 ja Euroopa Komisjoni määruse (EÜ) nr 1831/94 eeskirjade eiramise ja valesti makstud summade sissenõudmise kohta seoses Ühtekuuluvusfondi kaudu toimuva rahastamisega ning infosüsteemi loomise kohta selles valdkonnas (EÜT L 191, 27.07.1994, lk 9–12) artiklitega 3–6.
(1) Määrusega kehtestatakse struktuuritoetuse (edaspidi toetus), välja arvatud Euroopa Ühenduse algatuste «Interreg» ja «Urban» raames antud toetuse, tagasinõudmise ja tagasimaksmise ning toetuse väärkasutamisega seonduva teabe edastamise tingimused ja kord.
(2) Euroopa Ühenduse algatuste «Interreg» ja «Urban» raames antud toetuse tagasinõudmise ja tagasimaksmise ning toetuse väärkasutamisest teavitamise tingimused ja kord sätestatakse vajadusel «Struktuuritoetuse seaduse» (edaspidi seadus) § 311 lõikes 5 nimetatud korras.
TOETUSE TAGASINÕUDMINE JA TAGASIMAKSMINE
§ 2. Toetuse tagasinõudmine
(1) Toetuse taotluse rahuldamise otsuse teinud isik (edaspidi otsustaja) võib toetuse saajalt toetuse osaliselt või täielikult tagasi nõuda, kui järelevalve või mõne muu kontrolliprotseduuri käigus on ilmnenud seaduse § 26 lõikes 1 toodud asjaolud.
(2) Ühtekuuluvusfondist eraldatud toetuse korral on seaduse § 26 lõike 3 kohaselt otsustaja rakendusasutus. Kui toetuse saaja on Ühtekuuluvusfondi rakendusasutus, siis on otsustajaks vastavalt Vabariigi Valitsuse 14. juuli 2005. a määruse nr 179 «Ühtekuuluvusfondi vahendite taotlemise, andmise ja kasutamisega seotud asutuse pädevus ja ülesanded ja vahendite andmise ning kasutamise tingimused ja kord» § 5 lõikele 2 korraldusasutus.
(3) Otsustaja on vastutav selle eest, et makseasutusel on võimalik tagasinõutavad vahendid õigeaegselt toetuse andjale tagastada või riigi tuludesse kanda.
(4) Lõikes 1 sätestatud juhul teeb otsustaja pärast ilmnenud asjaolude igakülgset kaalumist põhjendatud otsuse (edaspidi otsus ) toetuse tagasinõudmise või osalise tagasinõudmise kohta.
(5) Otsus peab sisaldama järgmisi andmeid:
1) toetuse saaja, kellelt toetus tagasi nõutakse;
2) tagasinõude põhjendus;
3) tagasinõude summa;
4) tagasimakse teostamise tähtaeg;
5) vajalikud rekvisiidid tagasimakse teostamiseks, sealhulgas konto number ja saaja nimetus;
6) võimalik intress ja viivis;
7) tagasinõudmisega seotud muu oluline teave.
(6) Otsus tehakse 20 tööpäeva jooksul, Ühtekuuluvusfondi puhul 45 tööpäeva jooksul seaduse § 26 lõikes 1 nimetatud asjaoludest teadasaamise päevast arvates.
(7) Kui järelevalveametnik on teinud seaduse § 25 lõike 2 punktis 5 sätestatud ettekirjutuse puuduste kõrvaldamiseks, siis tehakse vajadusel otsus 20 tööpäeva jooksul, Ühtekuuluvusfondi puhul 45 tööpäeva jooksul pärast ettekirjutuse täitmise tähtaja lõppu. Otsus saadetakse toetuse saajale 10 tööpäeva jooksul otsuse tegemise päevast arvates.
(8) Toetuse tagasinõudmise või osalise tagasinõudmise otsuse tegemise päevast arvates tekib otsustajal nõudeõigus kogu toetuse saajale makstud toetusele või osale sellest. Seaduse § 28 alusel lisanduvad tagasimakstavale toetuse summale intress ja viivis.
(9) Vajadusel võib otsusega peatada toetuse väljamaksed projektile kuni nõutava summa tagasimaksmiseni või arvab rakendusüksus järgmisest sama projekti raames tehtavast väljamaksest maha summa, mille osas rikkumine toime pandi.
(10) Makseasutus võib nõuda tagasinõude protsessi algatamist, anda täiendavaid instruktsioone või nõuda tagasimakse tingimuste kohandamist makseasutuse esitatud tingimustele.
§ 3. Toetuse tagasimaksmine
(1) Toetuse saaja peab toetuse tagasi maksma 45 kalendripäeva jooksul, Ühtekuuluvusfondi puhul 90 kalendripäeva jooksul otsuse saamise päevast arvates.
(2) Põhjendatud juhtudel võib toetuse saaja toetuse tagasi maksta osade kaupa. Selleks peab toetuse saaja esitama otsustajale 15 kalendripäeva jooksul otsuse saamise päevast arvates vastavasisulise taotluse, milles põhjendatakse toetuse osadena tagasimaksmise vajadus ja toetuse tagasimaksmise ajakava ning lisatakse toetuse saaja hetke ja tuleviku finantsseisu kajastavad dokumendid. Ajatamise periood otsustatakse juhtumipõhiselt. Toetuse peab tagasi maksma kuue kuu jooksul, Ühtekuuluvusfondi puhul 12 kuu jooksul otsuse tegemise päevast arvates.
(3) Otsustaja teeb otsuse lõikes 2 nimetatud taotlus rahuldada või sellest keelduda 10 tööpäeva jooksul taotluse saamisest arvates, kaaludes igakülgselt esitatud andmeid ja nõudes vajadusel tagasimakse kohta tagatist. Nimetatud otsus edastatakse toetuse saajale kolme tööpäeva jooksul otsuse tegemisest arvates.
(4) Lõikes 2 nimetatud taotluse rahuldamisest keeldumise korral on toetuse saajal tagasinõutud toetuse tagasimaksmiseks aega 30 kalendripäeva, Ühtekuuluvusfondi puhul 75 kalendripäeva lõikes 3 nimetatud otsuse saamise päevast arvates.
§ 4. Tagasinõudest või tagasinõutud summa laekumisest informeerimine
(1) Kõikidest toetuse tagasinõudmisega seotud otsustest teavitab otsustaja samaaegselt toetuse saajaga auditeerivat asutust, korraldusasutust, makseasutust ja vajadusel (juhul kui otsustaja pole rakendusasutus) vastava meetme rakendusasutust. Ühtekuuluvusfondi puhul teavitab otsustaja samaaegselt toetuse saajaga rakendusüksust, auditeerivat asutust, korraldusasutust ja makseasutust.
(2) Otsustaja või isik, kelle pangakontole tagasinõutud summa laekub, teavitab makseasutust tagasinõutud summade laekumisest kolme tööpäeva jooksul laekumisest arvates.
TOETUSE VÄÄRKASUTAMISEGA SEONDUVA TEABE EDASTAMINE
§ 5. Kohene teavitamine toetuse andmise ja kasutamise normide rikkumisest
(1) Otsustaja esitab kahe nädala jooksul seaduse § 281 lõikes 1 nimetatud asjaolude ilmnemisest arvates auditeerivale asutusele ja vajadusel (juhul kui otsustaja pole rakendusasutus) meetme rakendusasutusele vastava aruande määruse lisas 1 toodud vormil SC1. Ühtekuuluvusfondi puhul teavitab otsustaja ka rakendusüksust.
(2) Auditeeriv asutus teavitab ettevõetavatest tegevustest lõikes 1 nimetatud teabe esitanud otsustajat 10 tööpäeva jooksul teabe esitamisest arvates.
§ 6. Toetuse andmise ja kasutamise normide rikkumise kvartaliaruande esitamine
(1) Rakendusüksus esitab rakendusasutusele toetuse andmise ja kasutamise normide rikkumise kvartaliaruande (edaspidi rikkumise aruanne) (lisa 2, vorm SC2) kvartalile järgneva kuu 15. kuupäevaks. Neljanda kvartali rikkumise aruandega koos esitab meetme rakendusüksus teatise tagasimaksmisele kuuluvate summade kohta (lisa 4, vorm SC4). Kui normide rikkumisi ei esine, esitab meetme rakendusüksus selle kohta vormikohase teatise (lisa 3, vorm SC3).
(2) Rakendusasutuse juht või tema poolt volitatud isik kinnitab lõikes 1 nimetatud rikkumise aruande ja esitab selle auditeerivale asutusele kvartalile järgneva kuu lõpuks. Neljanda kvartali rikkumise aruandega koos esitab meetme rakendusasutus lõikes 1 nimetatud teatise tagasimaksmisele kuuluvate summade kohta. Kui rikkumisi ei esine, esitab rakendusasutus auditeerivale asutusele vastavasisulise kinnitatud teatise (lisa 3, vorm SC3). Makseasutusele esitab meetme rakendusasutus rikkumise aruandest või teatisest koopia.
(3) Ühtekuuluvusfondi rakendusüksus esitab Ühtekuuluvusfondi rakendusasutusele rikkumise aruande (lisa 2, vorm SC2) kvartalile järgneva kuu 15. kuupäevaks. Neljanda kvartali rikkumise aruandega koos esitab meetme rakendusüksus teatise tagasimaksmisele kuuluvate summade kohta (lisa 4, vorm SC4). Kui rikkumisi ei esine, esitab rakendusüksus selle kohta vormikohase teatise (lisa 3, vorm SC3).
(4) Ühtekuuluvusfondi rakendusasutuse juht või tema poolt volitatud isik kinnitab lõikes 3 nimetatud rikkumise aruande ning esitab selle auditeerivale asutusele kvartalile järgneva kuu lõpuks. Neljanda kvartali aruandega koos esitab rakendusasutus teatise tagasimaksmisele kuuluvate summade kohta (lisa 4, vorm SC4). Kui rikkumisi ei esine, esitab rakendusasutus auditeerivale asutusele vastavasisulise kinnitatud teatise (lisa 3, vorm SC3). Nimetatud aruanded esitab rakendusüksus, kui projekti rakendamise eest vastutab rakendusasutus. Makseasutusele saadetakse aruandest või vastavast teatisest koopia.
(5) Euroopa Ühenduse algatuse «Equal» (edaspidi « Equal») rakendusüksus esitab «Equali» korraldusasutusele rikkumise aruande (lisa 2, vorm SC2) kvartalile järgneva kuu 15. kuupäevaks. Neljanda kvartali rikkumise aruandega koos esitab «Equali» rakendusüksus teatise tagasimaksmisele kuuluvate summade kohta (lisa 4, vorm SC4). Kui rikkumisi ei esine, esitab «Equali» rakendusüksus selle kohta vormikohase teatise (lisa 3, vorm SC3).
(6) «Equali» korraldusasutuse juht või tema poolt volitatud isik kinnitab lõikes 5 nimetatud «Equali» rakendusüksuse koostatud rikkumise aruande (lisa 2, vorm SC2) ja esitab selle auditeerivale asutusele kvartalile järgneva kuu lõpuks. Neljanda kvartali rikkumise aruandega koos esitab «Equali» korraldusasutus teatise tagasimaksmisele kuuluvate summade kohta (lisa 4, vorm SC4). Kui rikkumisi ei esine, esitab «Equali» korraldusasutus auditeerivale asutusele vastavasisulise kinnitatud teatise (lisa 3, vorm SC3). Koopia aruandest või vastavast teatisest esitab «Equali» korraldusasutus makseasutusele.
§ 7. Piirmäär
(1) Paragrahvides 5 ja 6 nimetatud aruandeid ei esitata, kui tegevuse, mille elluviimisel norme rikuti, kulude katmiseks välja makstud või väljamaksmisele kuuluv summa on alla 40 000 Eesti krooni. Antud summas ei sisaldu toetuse saaja omafinantseering.
(2) Lõikes 1 toodud piirmäär ei kehti tagasimaksmisele kuuluvate summade teatise kohta (lisa 4, vorm SC4).
§ 8. Aruannete ja teabe esitamine
(1) Paragrahvides 5 ja 6 nimetatud aruanded esitatakse auditeerivale asutusele paberil. Auditeeriva asutuse nõudel peab aruande esitama ka elektrooniliselt.
(2) Auditeeriva asutuse nõudmisel on rakendusüksusel või -asutusel kohustus esitada normide rikkumise kohta täiendavat informatsiooni ja aruandeid.
Kõiki struktuuritoetusega seotud kuludokumente ja lepinguid ning toetuse tagasinõudmisega seotud dokumente peab säilitama vähemalt 2015. aasta 31. detsembrini.
(1) Rahandusministri 25. veebruari 2004. a määrus nr 27 «Struktuuritoetuse tagasinõudmise ja tagasimaksmise kord» (RTL 2004, 24, 366) tunnistatakse kehtetuks.
(2) Rahandusministri 8. märtsi 2004. a määruse nr 29 «Struktuuritoetuse kasutamise finantsaruannete esitamise kord» (RTL 2004, 27, 447; 2005, 45, 625) § 3 lõike 1 punkt 5, lõike 2 punkt 3, lõike 4 punkt 2, lõike 5 punkt 2, lõike 7 punkt 5 ja lõike 8 punkt 2 tunnistatakse kehtetuks. (õ) 1.11.2005 16:55
rahandusministri 19. septembri 2005. a määrusega nr 63 «Struktuuritoetuse tagasinõudmise ja tagasimaksmise ning struktuuritoetuse väärkasutamisest teabe edastamise tingimused ja kord»
Lisa 1 – vorm SC1
Kohene teavitamine toetuse väärkasutamisega seotud juhtumist
Vastavalt rahandusministri 19. septembri 2005. a määruse nr 63 «Struktuuritoetuse tagasinõudmise ja tagasimaksmise ning struktuuritoetuse väärkasutamisest teabe edastamise tingimused ja kord» §-le 5 edastame Teile toetuse väärkasutamisega seotud teabe.
Rakendusüksuse/rakendusasutuse juhi või tema
volitatud isiku nimi suurtähtedega, ametikoht ja allkiri
Koopia: rakendusasutus/rakendusüksus
TOETUSE VÄÄRKASUTUSEGA SEOTUD
TEABE KOHESE EDASTAMISE VORM
Vajadusel teha märge «ASUTUSESISESEKS KASUTAMISEKS»
(Vastavalt «Avaliku teabe seaduse» §-le 35 ning Euroopa Komisjoni määrustele nr 1681/94 ja nr 1831/94 artiklile 10.)
TEABEVAHETUSE ANDMED
Aruande koostanud asutus:
Koostaja nimi:
RAK meede (täita struktuurifondide puhul ):
Ühenduse algatus:
Projekti (taotluse) nimi ja nr:
«Struktuuritoetuse seaduse» § 281 lõike 1 punkti 1 alusel on ilmnenud § 26 lõikes 1 toodud asjaolud.
Abikõlbmatuks osutunud toetuse algne eesmärk (milleks toetus oli ette nähtud)
Vaba tekstina detailne kirjeldus, milles rikkumine seisneb ning kuidas see toime pandi
Rikkumisega seotud toetuse rahaline väärtus (krooni)
ELi osalus Eesti riigi osalus Kokku
Abikõlbmatuks osutunud toetuse kogusumma
Välja makstud toetuse summa
Välja maksmata summa
Võimalused toetuse tagasinõudmiseks
Mida tehakse juhtumi lahendamiseks (sh küsimuse lahendamiseks rakendatavad meetmed ja vajadus ekspertabi järele, kas on pöördutud uurimisasutuste poole)
Rikkumisega seotud teised riigid
EI [ ] JAH [ ] (millised riigid ja milline on seos)
«Struktuuritoetuse seaduse» § 281 lõike 1 punkti 2 alusel esineb põhjendatud kahtlus, et
esitatud või juba rahuldatud toetuse taotlus on esitatud kelmuse eesmärgil.
Andmed esitatud või juba rahuldatud kelmuse kahtlusega taotluse kohta
Toetuse taotluse või taotluse rahuldamise otsuse number:
Toetuse taotlemise eesmärk:
Võimaliku kelmusega seotud toetuse summa:
Kui suures ulatuses on pettuse kahtlusega toetust välja makstud:
Kahtluse põhjendus
Rakendusüksuse või -asutuse poolt küsimuse lahendamiseks rakendatavad meetmed ja vajadus ekspertabi järele
«Struktuuritoetuse seaduse» § 281 lõike 1 punktis 3 esineb õigusaktides reguleerimata või
puudulikult reguleeritud küsimusi, mis võimaldavad toetuse mittesihipärast kasutamist.
Viide õigusaktile:
Probleemi püstitus:
Rakendusüksuse/rakendusasutuse* juhi või tema volitatud* isiku nimi suurtähtedega, ametikoht ja allkiri
* Mitteasjakohane kustutada
Lisa 2 – vorm SC2
Käesolevaga edastame Teile toetuse väärkasutamisega seotud teabe vastavalt rahandusministri 19. septembri 2005. a määruse nr 63 «Struktuuritoetuse tagasinõudmise ja tagasimaksmise ning struktuuritoetuse väärkasutamisest teabe edastamise tingimused ja kord» §-le 6.
Rakendusüksuse juhi või tema volitatud
isiku nimi suurtähtedega, ametikoht ja allkiri
Kinnitan, et kirjas esitatud informatsioon on õige
Rakendusasutuse juhi või tema volitatud
isiku nimi suurtähtedega, ametikoht ja allkiri1
Koopia: makseasutus
NORMIDE RIKKUMISE KVARTALIARUANDE VORM
(Vastavalt «Avaliku teabe seaduse» §-le 35 ning Euroopa Komisjoni määruste nr 1681/94 ja nr 1831/94 artiklile 10.)
Vorm kehtib struktuurifondide ja Ühtekuuluvusfondi kohta aruannete esitamiseks vastavalt rahandusministri 19. septembri 2005. a määruse nr 63 «Struktuuritoetuse tagasinõudmise ja tagasimaksmise ning struktuuritoetuse väärkasutamisest teabe edastamise tingimused ja kord» §-le 6 ja Euroopa Komisjoni määruste nr 1681/94 ning 1831/94 artiklitele 3 ja 5.
TEABEVAHETUSE ANDMED2
0.1 JUHTUMI NUMBER:3 XXX/XX/XX
0.2 Käesoleva aruande koostamise/uuendamise kuupäev:
0.3 Kvartal, mida aruanne kajastab:4
0.4 Aruande koostanud asutus:
0.5 Koostaja nimi:
0.6 Telefon:
0.7 e-post:
ANDMED RIKKUMISE KOHTA
1. Meetme kirjeldus
1.1. Fond:
1.2. RAK meede (täita SF puhul):
1.3. Ühenduse algatus
1.4. Projekti nimi ja nr:
1.5. CCI nr:5
2. Õigusakti või normi rikkumine
2.1. Rikutud ühenduse norm: [ ] Otsus Nr:
[ ] Juhend, eeskiri
[ ] Määrus Artikkel:
Rikkumine [ ] Pettuse kahtlus [ ]6
2.2. Rikutud siseriikliku õigusakti säte:
3. Rikkumise kahtluseni viinud esimese informatsiooni/vihje laekumise kuupäev:
3.1. Rikkumise kahtluseni viinud esimese informatsiooni/vihje allikas:
4. Millise (kontrolli)tegevuse käigus rikkumine või rikkumise kahtlus avastati:
5. Rikkumise kirjeldus
(Detailne kirjeldus, milles rikkumine seisneb ja kuidas toime pandi)
6. Rikkumisega seotud teised riigid
EI [ ] JAH [ ] Kui jah, siis millised riigid:
6.1. Liikmesriigid:
6.2. Kolmandad riigid:
7. Rikkumise toimepaneku aeg
Kuupäev: ___________________
Ajavahemik, mil rikkumine toime pandi: _________________ – _________________
8. Ametkonnad või institutsioonid
8.1. Rikkumist käsitleva ametliku raporti koostanud asutus või institutsioon:
8.2. Rikkumise tagajärgede lahendamise eest vastutav rakendusüksus või -asutus:
9. Rikkumise tuvastamise kuupäev:
(nt punktis 8.1 toodud ametliku raporti või kontrolliakti kuupäev )
10. Rikkumise toime pannud füüsiliste ja juriidiliste isikute nimed ja aadressid
10.1. Füüsilised isikud (andmed, mis ei ole teada, võib tühjaks jätta):
– Perekonnanimi:
– Eesnimi:
– Isikukood:
– Elukoha aadress:
– Postiindeks:
– Linn:
– Riik:
– Faks:
– Amet või ülesanded:
10.2. Juriidilised isikud
– Nimi:
– Juriidiline vorm:
– Registreerimisnumber:
– Aadress:
11. Projekti planeeritud maksumus ja selle jagunemine rahastamisallikate lõikes
11.1. Projekti maksumus kokku (krooni)
11.2. ELi osalus toetuses
11.3. Eesti riigi osalus toetuses
11.4. Toetuse saaja omafinantseering
12. Hinnang rikkumise finantsmõjudele
12.1. Abikõlbmatuks osutunud toetuse algne eesmärk (milleks toetus oli ette nähtud):
ELi osalus (krooni) Eesti riigi osalus (krooni) Kokku
(krooni)
Abikõlbmatuks osutunud toetuse
kogusumma (12.3+12.4)
Toetuse tagasinõudmine:
Juba tagasinõutud summa*
Makstud intress:
Makstud viivis:
Veel tagasinõudmisel olev summa*
* Aruande uuendamisel järgmises kvartalis muuta vastavalt toimunud tagasimaksetele
Tagasimakse osade kaupa
13.3. Tagasimakse periood kuudes:
13.4. Tagasimaksete arv perioodis:
13.5. Esimese tagasimakse kuupäev:
13.6. Intressi määr:
13.7. Viivise määr:
13.8. Võimalused toetuse tagasinõudmiseks või sellest loobumise põhjused (detailne selgitus):
13.9. Tagasinõutud või väljamaksmata summa, mis suunati ümber (EEK):
14. Mida tehakse juhtumi lahendamiseks, kas on pöördutud uurimisasutuste või kohtu poole (detailne kirjeldus):
15. Toetuse tagasinõudmise staatus
15.1. Toetuse tagasinõudmise otsuse kuupäev:
15.2. Tagasinõutud raha laekumise eeldatav kuupäev:
15.3. Tagasinõudmiseks kavandatud ja rakendatud meetmed ( detailne kirjeldus)
15.4. Rikkumise tagajärgede korrigeerimiseks rakendatud tegevused ( detailne kirjeldus):
Nt kasutamata seisnud tehnika rakendamine, korrektne arvele võtmine, puuduva omafinantseeringu lisamine, poolelijäänud töö lõpetamine jt juhtumid, kus on võimalik rikkumine lahendada.
15.5. Tegevused/abinõud sarnaste rikkumiste vältimiseks tulevikus (detailne selgitus):
16. Kohaldatud karistused
16.1. Menetluse alguskuupäev:
16.2. Rakendatud karistuse kirjeldus ja põhjendus:
16.3. Rahalise karistuse suurus:
17. Täiendavad tähelepanekud ja kommentaarid:
Juhtum lõpetatud [ ]
Rakendusüksuse juhi või tema volitatud isiku
nimi suurtähtedega, ametikoht ja allkiri
Rakendusasutuse juhi või tema volitatud isiku
1 Equali puhul asendada «Rakendusasutuse» sõnadega «Equali korraldusasutuse»
2 Väljad, mis ei ole asjakohased või mille kohta info puudub, jäetakse täitmata. Juhul kui antud raportiga juhtumit ei suleta, tuleb järgnevates kvartalites raporteerida rikkumise lahendamisel toimunud arengud. Selleks uuendatakse varem saadetud raportit. Juhtumi nr jääb samaks, ühe võrra suureneb number, mis näitab, mitmendat korda antud juhtumit uuendatakse.
3 XXX/XX/XX = Asutuse nimi / juhtumi (järjekorra)number / mitmes kord antud juhtumi kohta raporteeritakse: 00 – esmakordselt antud rikkumisest raporteerimine, 01 – järgmises kvartalis raporti muutmine (uuendamine), 02 – teine raporti muutmine jne.
4 Kvartali tähis (XX/200X) tuleb märkida vastavalt: 03/2005; 06/2005; 09/2005; 12/2005
5 Täidab Rahandusministeerium.
6 Pettuse kahtlus märkida juhul, kui on tõestatud või on alust arvata, et rikkumine on toime pandud tahtlikult.
LISA 3 – vorm SC3
Normide rikkumise puudumine
Lugupeetud ........................
Käesolevaga informeerin Teid, et perioodil ……………………… 200X Euroopa Liidu struktuuritoetuse andmisel ja kasutamisel normide rikkumisi ega pettuse katseid, mis kuuluvad rahandusministri 19. septembri 2005. a määruse nr 63 «Struktuuritoetuse tagasinõudmise ja tagasimaksmise ning struktuuritoetuse väärkasutamisest teabe edastamise tingimused ja kord» §-de 5 ja 6 kohaselt raporteerimisele, ei avastatud.
nimi suurtähtedega, ametikoht ja allkiri5
5 Equali puhul asendada «Rakendusasutuse» sõnadega «Equali korraldusasutuse»
Lisa 4 – vorm SC4
Teatis tagasimaksmisele kuuluvate summade kohta
Fond/Prioriteet/Meede Tagasinõudmisele kuuluv summa (krooni) Tagasinõudmise algatamise aasta
1. Prioriteet
1.1. Meede
Fond (nimetus) kokku
Rakendusüksuse juht või tema volitatud isik ________________________________
(nimi / ametikoht / allkiri)
Kinnitan, et aruandes esitatud informatsioon on õige
Rakendusasutuse juht või tema volitatud isik6 ________________________________
6 Equali puhul asendada «Rakendusasutuse» sõnadega «Equali korraldusasutuse»
ÕIEND avaldatud RTL 2005, 107
Lugeda RTL 2005, 101, 1556 avaldatud rahandusministri 19. septembri 2005. a määruse nr 63 «Struktuuritoetuse tagasinõudmise ja tagasimaksmise ning struktuuritoetuse väärkasutamisest teabe edastamise tingimused ja kord» § 10 lõige 2 õigeks järgmiselt:
« (2) Rahandusministri 8. märtsi 2004. a määruse nr 29 «Struktuuritoetuse kasutamise finantsaruannete esitamise kord» (RTL 2004, 27, 447; 2005, 45, 625) § 3 lõike 1 punkt 5, lõike 2 punkt 3, lõike 4 punkt 2, lõike 5 punkt 2, lõike 7 punkt 5 ja lõike 8 punkt 2 tunnistatakse kehtetuks.»
Alus: «Riigi Teataja seaduse» § 17 lõige 3 ja lõike 31 punkt 2 ning riigisekretäri 24.10.2005. a resolutsioon nr 17-1/0508063.


Täitemenetluse seadustiku ja teiste seaduste muutmise seadus – Riigi Teataja
Täitemenetluse seadustiku ja teiste seaduste muutmise seadus
03.03.2011 otsus nr 843
§ 1. Täitemenetluse seadustikus (RT I 2005, 27, 198; 2010, 38, 231) tehakse järgmised muudatused:
1) paragrahvi 2 lõike 1 punkti 16 täiendatakse pärast sõna „täitekulude” sõnadega „ning sunniraha määramise”;
2) paragrahvi 2 lõike 1 punkt 17 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„17) notari tasu arve notari ametitoimingu ja selle läbiviimisega seotud kulude kohta;”;
3) paragrahvi 2 lõiget 1 täiendatakse punktiga 171 järgmises sõnastuses:
„171) vandetõlgi tasu arve vandetõlgi seaduse § 8 lõigetes 1 ja 2 nimetatud tasu kohta;”;
4) paragrahvi 2 lõiget 1 täiendatakse punktiga 26 järgmises sõnastuses:
„26) lepitusseaduse § 14 lõikes 3 või 4 nimetatud notariaalselt tõestatud kokkulepe.”;
5) paragrahvi 24 lõike 3 punktis 7 ja § 25 lõikes 2 asendatakse sõna „tasu” sõnaga „põhitasu”;
6) paragrahv 261 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„§ 261. Sunniraha määramine
3) sunniraha rakendamine lükatakse edasi.”;
7) paragrahvi 52 lõike 1 esimeses lauses asendatakse sõna „pööramisele” sõnaga „pööramisel”;
8) paragrahv 63 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„§ 63. Täitemenetlusregister
(5) Justiitsminister võib kehtestada määrusega täitemenetlusregistri andmetöötluse ja andmete väljastamise korra.”;
9) seadust täiendatakse §-ga 631 järgmises sõnastuses:
„§ 631. Elektrooniline arestimissüsteem
(4) Justiitsminister kehtestab määrusega konto avamise elektroonilise kontrollimise korra ja tehnilised nõuded ning elektroonilise arestimissüsteemi andmetöötluse ja andmete väljastamise korra.”;
10) paragrahvi 100 lõike 5 teises lauses asendatakse arv „50” arvuga „25”;
11) paragrahvi 114 lõige 5 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„(5) Kui kohtutäitur on saatnud kolmandale isikule täitmiseks nõude arestimisakti, loetakse arestimisakt jõus olevaks ka võlgniku poolt tulevikus tekkiva nõude suhtes. Arestimisakt kehtib, kuni nõue täidetakse. Kui nõue on täidetud, tühistab kohtutäitur viivitamata arestimisakti ja teavitab arestimisakti tühistamisest võlgniku suhtes kohustatud kolmandat isikut.”;
12) paragrahvi 115 lõike 5 tekst muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„(5) Kui kohtutäitur on saatnud krediidiasutusele täitmiseks võlgniku konto arestimisakti, loetakse arestimisakt jõus olevaks ka võlgniku poolt tulevikus avatava konto suhtes. Avatav konto on arestitud avamisest alates, välja arvatud juhul, kui konto avamist kontrollitakse käesoleva seaduse §-s 631 sätestatud elektroonilise arestimissüsteemi kaudu elektrooniliselt.”;
13) paragrahvi 115 täiendatakse lõikega 51 järgmises sõnastuses:
„(51) Krediidiasutus võib keelduda konto avamisest võlgnikule, kelle konto arestimise kohta on samas krediidiasutuses täitmisel kohtutäiturilt saadud arestimisakt.”;
14) paragrahvi 115 lõike 6 teine lause muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„Kui nõue rahuldatakse, tühistab kohtutäitur viivitama kõik selle nõude täitmiseks koostatud arestimisaktid ja teavitab arestimisakti tühistamisest iga krediidiasutust, kellele arestimisakt on saadetud.”;
15) paragrahvi 131 lõike 1 tekst muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„(1) Sissenõuet ei saa pöörata järgmistele sissetulekutele:
11) vanglast vabanemise toetus.”;
16) paragrahvi 131 lõikes 2 asendatakse tekstiosa „punktides 5–9” tekstiosaga „punktides 6–8”;
17) paragrahvi 132 lõiget 11 täiendatakse teise lausega järgmises sõnastuses:
„Kui lapse elatisnõude täitmiseks võlgniku sissetulekust arestitav summa jääb alla poole käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud summast, võib arestida kuni ühe kolmandiku võlgniku sissetulekust.”;
18) paragrahvi 153 lõikes 2 asendatakse tekstiosa „15 päeva” tekstiosaga „20 päeva”;
19) paragrahvi 183 tekst muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„Kui toimingut saab teha üksnes võlgnik ise, kuid ta ei tee seda määratud tähtpäevaks või kui võlgnik rikub kohustust teatud toimingut taluda või toimingust hoiduda, võib kohtutäitur määrata võlgnikule sunniraha käesoleva seadustiku §-s 261 sätestatud korras.”;
20) paragrahvi 201 lõikes 1 asendatakse sõnad „nelja aasta” sõnadega „kolme aasta”;
21) paragrahvi 201 lõike 11 tekst muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„(11) Kui rahatrahvi tasumise tähtaega on pikendatud ning võlgnik ei järgi rahatrahvi tasumise pikendamise otsuses ettenähtud tähtaega ning võlgnikul ei ole vara, millele sissenõuet pöörata, teatab kohtutäitur hiljemalt kahe kuu möödumisel rahatrahvi tasumise tähtaja pikendamise otsuses nimetatud rahatrahvi tasumise tähtpäevast, kuid mitte hiljem kui kolme aasta möödumisel väärteootsuse jõustumisest, sissenõudjale teate täitmise võimatusest. Sissenõudja esitab kohtule avalduse rahatrahvi asendamiseks arestiga ning teavitab sellest kohtutäiturit ja võlgnikku käesoleva paragrahvi lõikes 1 sätestatud korras.”;
22) paragrahvi 202 lõige 1 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„(1) Kohtutäitur lõpetab täitemenetluse väärteo asjas tehtud kohtuotsuse alusel või kohtuvälise menetleja otsuse alusel määratud rahatrahvi sissenõudes täitmise aegumise tõttu, kui rahatrahvi ei ole sisse nõutud karistusseadustiku §-s 82 sätestatud tähtaja jooksul.”;
„(2) Kui rahalise karistusena või varalise karistusena mõistetud rahasummat määratud tähtpäevaks ei tasuta või kui osastatud rahalise karistuse tasumise tähtaega ei järgita ja rahalise karistusena või varalise karistusena mõistetud rahasumma tasumise tähtaega ei ole pikendatud ning võlgnikul ei ole vara, millele sissenõuet pöörata, teatab kohtutäitur hiljemalt kolme aasta möödumisel rahalise karistuse või varalise karistuse kohtutäituri menetlusse võtmisest, kuid mitte hiljem kui seitsme aasta möödumisel kohtuotsuse jõustumisest, sissenõudjale täitmise võimatusest. Kui puuduvad karistuse asendamist välistavad asjaolud, saadab sissenõudja avalduse rahalise karistuse või varalise karistuse asendamiseks vangistusega vastavalt karistusseadustiku §-des 70 ja 71 sätestatule kohtuotsuse täitmisele pööranud maakohtule. Sissenõudja teatab avalduse esitamisest võlgnikule ja kohtutäiturile.”;
24) paragrahvi 207 lõige 1 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„(1) Kohtutäitur lõpetab täitemenetluse rahalise karistuse ja varalise karistuse sissenõudes täitmise aegumise tõttu, kui rahalist karistust või varalist karistust ei ole sisse nõutud karistusseadustiku §-s 82 sätestatud tähtaja jooksul.”;
25) paragrahvi 207 lõige 2 tunnistatakse kehtetuks.
§ 2. Advokatuuriseaduses (RT I 2001, 36, 201; 2010, 22, 108) tehakse järgmised muudatused:
„(4) Juhatus võtab otsuseid vastu juhatuse liikmete häälteenamusega. Istungil mitteosalev juhatuse liige võib hääletada sidevahendi vahendusel, mille kohta tehakse protokolli märge. Otsus on vastu võetud, kui selle poolt on üle poole juhatuse liikmetest.”;
„(6) Juhatus võib otsuseid vastu võtta ka istungit kokku kutsumata, millisel juhul esimees edastab otsuse eelnõu kirjalikult või elektrooniliselt juhatuse liikmetele koos vastamise tähtaja määramisega. Hääletamine toimub kirjaliku või digitaalallkirjastatud elektroonilise vastuse saatmisega. Hääletustulemused protokollitakse ning juhatuse liikmete vastused lisatakse protokollile. Määratud tähtajaks mittevastamine loetakse vastuhääleks.”;
3) paragrahvi 21 lõike 2 punkt 4 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„4) advokaadi tegevusvaldkonnad;”;
4) paragrahvi 21 lõike 2 punktile 5 lisatakse tekstiosa „, sidevahendid ja tööaeg”;
5) paragrahvi 26 lõiked 3 ja 31 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„(3) Vandeadvokaadina võib advokatuuri liikmeks võtta isiku, kes on sooritanud vandeadvokaadieksami ja on:
(31) Vandeadvokaadina võib advokatuuri liikmeks võtta isiku, kes on vähemalt kolm aastat tegutsenud riigikohtunikuna, kohtunikuna Euroopa Kohtus, Euroopa Inimõiguste Kohtus või Euroopa Kohtu esimese astme kohtus või õiguskantslerina.”;
6) paragrahv 58 tunnistatakse kehtetuks.
§ 3. Avaliku teabe seaduse (RT I 2000, 92, 597; 06.01.2011, 1) § 434 lõike 1 esimene lause muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„Andmekogu vastutav töötleja (haldaja) on riigi- või kohaliku omavalitsuse asutus, muu avalik-õiguslik juriidiline isik või avalikke ülesandeid täitev eraõiguslik isik, kes korraldab andmekogu kasutusele võtmist, teenuste ja andmete haldamist.”
§ 4. Kohtutäituri seaduses (RT I 2009, 68, 463; 30.12.2010, 2) tehakse järgmised muudatused:
1) paragrahv 39 tunnistatakse kehtetuks;
2) paragrahvis 65 asendatakse sõnad „oma büroo asukohajärgsele maakohtule hagita menetluses lahendamiseks” sõnaga „halduskohtule”.
§ 5. Maksukorralduse seaduse (RT I 2002, 26, 150; 10.12.2010, 4) § 201 tekst muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„(1) Notari, vandetõlgi ja kohtutäituri Maksu- ja Tolliameti piirkondlikus struktuuriüksuses registreerimine, registriandmete muutmine ja registrist kustutamine toimub isiku avalduse alusel. Avaldusele lisatakse ametlikult kinnitatud ärakiri justiitsministri käskkirjast, millega isik ametisse nimetatakse, tema ametisolek peatatakse või ta ametist vabastatakse. Avalduses tuleb märkida, millisest kuupäevast alates registrikande tegemist soovitakse.
(2) Käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud avaldus ja ärakiri käskkirjast esitatakse 20 päeva jooksul käskkirja andmisest arvates Maksu- ja Tolliameti piirkondlikule struktuuriüksusele.”
§ 6. Notari distsiplinaarvastutuse seaduse (RT I 1995, 75, 1322; 2010, 38, 231) § 151 lõikes 1 asendatakse sõnad „notari büroo asukoha järgsele maakohtule hagita menetluses lahendamiseks” sõnaga „halduskohtule”.
§ 7. Notari tasu seaduse (RT I 1996, 23, 456; 30.12.2010, 2) § 31 täiendatakse punktiga 171 järgmises sõnastuses:
„171) lepitusseaduse § 14 lõikes 3 või 4 nimetatud kokkuleppe tõestamine – 51,13 eurot;”.
§ 8. Pankrotiseaduses (RT I 2003, 17, 95; 12.11.2011, 1) tehakse järgmised muudatused:
1) paragrahvi 1 lõikes 1 asendatakse sõna „kohtuotsusega” sõnaga „kohtumäärusega”;
„Ajutise halduri nimetamine, pankroti väljakuulutamine ja muud pankrotimenetlusega seotud asjad lahendatakse hagita menetluses, kui seadusest ei tulene, et need lahendatakse hagimenetluses.”;
„(4) Kui seoses pankrotimenetlusega juriidilisest isikust võlgniku suhtes taotletakse pankroti väljakuulutamist ka selle juriidilise isiku kohustuste eest oma varaga vastutava osaniku või liikme suhtes, võib pankrotiavalduse esitada kohtule, kes vaatab läbi juriidilisest isikust võlgniku vastu esitatud pankrotiavaldust.”;
4) paragrahvi 11 tekst loetakse lõikeks 1 ja paragrahvi täiendatakse lõikega 2 järgmises sõnastuses:
„(2) Kohtu deposiiti tasutud raha tagastatakse makse teinud isikule vastavalt käesoleva seaduse § 146 lõike 1 punktis 4 ja § 150 lõike 1 punktis 6 sätestatule.”;
5) paragrahvi 23 lõikes 4 asendatakse sõna „pankrotimenetlus” sõnaga „menetlus”;
6) paragrahvi 23 lõikes 6 lisatakse pärast sõna „võib” sõnad „ajutise halduri tasu ja”;
7) paragrahvi 29 lõige 8 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„(8) Kui juriidilisest isikust võlgniku pankrotimenetlus lõpetatakse raugemise tõttu, likvideerib ajutine haldur juriidilise isiku kahe kuu jooksul menetluse lõpetamise määruse jõustumisest arvates likvideerimismenetluseta. Kui pankrotimenetluse raugemisel on võlgnikul mingi vara, makstakse sellest kõigepealt ajutise halduri tasu ja kaetakse vajalikud kulutused. Õigustatud isiku taotlusel võib kohus käesoleva lõike esimeses lauses nimetatud tähtaega pikendada kuni kuue kuuni. Tähtaja pikendamisel määrab kohus kindlaks summa, mille taotluse esitanud isik peab tasuma likvideerija ülesannetes tegutseva ajutise halduri tasu ja likvideerimiskulutuste katteks ning mis ei ole suurem kui 396,25 eurot.”;
„(4) Kohtu deposiiti tasutud raha tagastatakse makse teinud isikule vastavalt käesoleva seaduse § 146 lõike 1 punktis 4 ja § 150 lõike 1 punktis 6 sätestatule.”;
9) paragrahvi 31 lõike 7 teises lauses asendatakse sõna „otsuse” sõnaga „pankrotimääruse”;
10) paragrahvi 36 lõike 4 teine lause muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„Asjaõigusseaduse §-s 3141 sätestatud finantstagatise seadmine ja finantstagatise eseme käsutamine pärast pankroti väljakuulutamist on kehtiv, kui see toimub pankroti väljakuulutamise päeval ning finantstagatise kokkuleppe teine pool tõendab, et ta ei teadnud ega pidanudki teadma ajutise halduri nimetamisest.”;
11) paragrahvi 43 lõike 1 esimene lause muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„(1) Kui enne pankroti väljakuulutamist alanud kohtumenetluses on läbivaatamisel võlgniku poolt teise isiku vastu esitatud hagi või muu avaldus, mis seondub pankrotivaraga, või kui võlgnik osaleb mõnes kohtumenetluses kolmanda isikuna, võib haldur astuda menetlusse oma ülesannetest tulenevalt võlgniku asemel.”;
12) paragrahvi 541 lõige 1 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„(1) Pankrotihaldur (edaspidi haldur) teeb pankrotivaraga seonduvaid tehinguid ja muid toiminguid. Halduri tegevuse tulemusena tekkivate õiguste ja kohustuste kandjaks on võlgnik, kui seadusest ei tulene teisiti. Haldur osaleb oma ülesannetest tulenevalt poolena võlgniku asemel kohtus pankrotivaraga seotud vaidlustes.”;
13) paragrahvi 65 lõiget 1 täiendatakse kolmanda lausega järgmises sõnastuses:
„Halduri taotlusel määrab kohus halduri tasu büroole, mille kaudu haldur tegutseb.”;
14) paragrahvi 65 lõike 51 punkt 2 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„2) haldur osaleb oma ülesannetest tulenevalt võlgniku asemel kohtuvaidlustes ega kasuta täiendavalt õigusabi;”;
15) paragrahvi 99 lõikes 3, § 110 lõike 1 punktides 2–4, § 111 lõike 1 punktides 1 ja 2 ning lõikes 2, § 112 punktides 1 ja 2, § 113 lõike 1 punktides 2 ja 3, § 114 lõike 1 punktides 2 ja 3 ning § 171 lõike 2 punktis 4 asendatakse sõnad „pankrotimenetluse algatamist” sõnadega „ajutise halduri nimetamist”;
16) paragrahvi 110 lõike 1 punktis 1, § 111 lõike 1 punktis 1, § 112 punktis 1, § 113 lõike 1 punktis 1, § 114 lõike 1 punktis 1 ning §-s 115 asendatakse sõnad „pankrotimenetluse algatamisest” sõnadega „ajutise halduri nimetamisest”;
17) paragrahvi 130 lõikes 3 asendatakse sõnad „pankroti algatamist” sõnadega „ajutise halduri nimetamist”;
18) paragrahvi 133 lõikes 2 asendatakse sõna „apellatsioonkaebuse” sõnaga „Ringkonnakohtule esitatud määruskaebuse”;
19) paragrahvi 150 lõiget 1 täiendatakse punktiga 6 järgmises sõnastuses:
„6) käesoleva seaduse § 11 või § 30 alusel kohtu deposiiti makstud summa.”;
20) paragrahvi 150 lõikes 3 asendatakse sõna „pankrotimenetlus” sõnaga „menetlus”;
21) paragrahvi 152 lõiget 1 täiendatakse kolmanda lausega järgmises sõnastuses:
„Pärast käesoleva lõike teises lauses nimetatud tähtaja möödumist võib kohus õigustatud isiku taotlusel tingimuse saabumise tähtaega pikendada kolme aasta võrra, kuid kokku mitte rohkem kui kümne aastani.”;
22) paragrahvi 157 punkt 2 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„2) pankrotimenetluse raugemisega (§ 158);”;
23) paragrahvi 171 lõike 1 esimesest lausest jäetakse välja tekstiosa „käesoleva paragrahvi lõikes 11 sätestatud juhul,”;
24) paragrahvi 171 lõike 2 punkti 4 esimeses lauses asendatakse sõnad „pankrotimenetluse algatamist” sõnadega „ajutise halduri nimetamist”;
25) paragrahvi 180 lõike 3 kolmandas lauses asendatakse tekstiosa „käesoleva seaduse § 82 lõigetes 4 ja 5” tekstiosaga „käesoleva seaduse § 82 lõikes 4”.
§ 9. Riigilõivuseaduses (RT I, 06.01.2011, 29) tehakse järgmised muudatused:
1) paragrahvis 45 asendatakse sõnad „pensioni saamiseks vajaliku” sõnadega „pensioni, elatisraha ja toetuste vastuvõtmise”;
2) paragrahv 325 tunnistatakse kehtetuks.
§ 10. Riigi õigusabi seaduses (RT I 2004, 56, 403; 2009, 67, 460) tehakse järgmised muudatused:
1) paragrahvi 6 lõikest 4 jäetakse välja sõna „maksejõuetu”;
2) paragrahvi 15 lõike 3 esimeses lauses asendatakse sõnad „uurimisasutus või prokuratuur” sõnadega „kohus, prokuratuur või uurimisasutus”;
„§ 181. Riigi õigusabi infosüsteem
(2) Riigi õigusabi infosüsteemi vastutav töötleja on Eesti Advokatuur. Riigi õigusabi infosüsteemi põhimääruse kehtestab Eesti Advokatuuri juhatus.”;
4) paragrahvi 22 lõike 4 teine ja kolmas lause muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„Advokaat on kohustatud esitama käesoleva paragrahvi lõikes 1 sätestatud taotluse elektrooniliselt, välja arvatud justiitsministri poolt kehtestatud juhtudel ja korras. Justiitsminister võib kehtestada taotluse esitamise tingimuste ja viisi kohta täpsemad nõuded ja korra.”
§ 11. Vandetõlgi seaduses (RT I 2001, 16, 70; 2010, 38, 231) tehakse järgmised muudatused:
1) paragrahvi 1 lõike 2 punkti 4 teises lauses asendatakse sõna „ametitoimingutele” sõnadega „ametitoimingute tegemisele”;
2) paragrahvi 3 lõikes 2 asendatakse sõnad „Eesti kodanik” sõnadega „Euroopa Liidu liikmesriigi kodanik”.
§ 12. Väärteomenetluse seadustikus (RT I 2002, 50, 313; 2010, 44, 258) tehakse järgmised muudatused:
1) paragrahvi 204 lõike 1 punktidele 1 ja 2 lisatakse sõnad „või tasub osastatud rahatrahvi korral osamaksed tähtaegselt”;
2) paragrahvi 204 lõiget 3 täiendatakse pärast sõnu „edasikaebamise tähtaja jooksul” sõnadega „või ei järgi osastatud rahatrahvi tasumise tähtaegu”;
3) paragrahvi 211 lõikes 1 asendatakse sõnad „karistust täitva kohtutäituri” sõnaga „sissenõudja”;
4) paragrahvi 211 lõikes 3 asendatakse sõna „kohtutäitur” sõnaga „sissenõudja”;
5) paragrahvi 211 lõiget 4 täiendatakse pärast sõna „kohus” sõnaga „sissenõudjale,”.
§ 13. Kriminaalmenetluse seadustiku muutmise ja sellega seonduvalt teiste seaduste muutmise seaduse (vastu võetud 27. jaanuaril 2011) § 1 punkt 63 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„63) paragrahvi 91 täiendatakse lõikega 21 järgmises sõnastuses:
„(21) Läbiotsimist võib toimetada prokuratuuri määruse alusel, välja arvatud läbiotsimisel notari- või advokaadibüroos või ajakirjanduslikul eesmärgil informatsiooni töötleva isiku juures, kui on alust arvata, et:
2) läbiotsitavas kohas või sõidukis pandi toime kuritegu või seda kasutati kuriteo ettevalmistamisel või toimepanemisel.””
(2) Käesoleva seaduse § 1 punktid 12, 13 ja 14 jõustuvad 2012. aasta 1. jaanuaril.
(3) Käesoleva seaduse § 13 jõustub 2011. aasta 1. septembril.


RTL 2003, 2, 12
Vastu võetud 17.12.2002 nr 869
«Tulumaksuseaduse» (RT I 1999, 101, 903; 2001, 11, 49; 16, 69; 50, 283; 59, 359; 79, 480; 91, 544; 2002, 23, 131; 41, 253; 44, 284; 47, 297; 62, 377) § 11 lõike 6 alusel ning kooskõlas Vabariigi Valitsuse 21. märtsi 2000. a määrusega nr 89 «Tulumaksusoodustusega mittetulundusühingute ja sihtasutuste nimekirja koostamise kord» (RT I 2000, 24, 134):
1. Kustutada Vabariigi Valitsuse 8. veebruari 2000. a korraldusega nr 94-k kinnitatud «Tulumaksusoodustusega mittetulundusühingute ja sihtasutuste nimekirjast» (RTL 2000, 21, 298; 2002, 30, 447; 81, 1249 ja 1252) järgmised mittetulundusühingud ja sihtasutused:
1) Kaugpurjetamise Selts Thetis (registrikood 80005039) «Tulumaksuseaduse» § 11 lõike 6 punkti 1 alusel vastavalt Tallinna Juriidiliste Isikute Maksuameti 20. novembri 2002. a otsusele nr 4040;
2) Eesti Kultuurifond (registrikood 80089119) «Tulumaksuseaduse» § 11 lõike 6 punkti 1 alusel vastavalt Tallinna Juriidiliste Isikute Maksuameti 20. novembri 2002. a otsusele nr 4037;
3) Mittetulundusühing Ekspressi Spordiklubi (registrikood 80018600) «Tulumaksuseaduse» § 11 lõike 6 punkti 1 alusel vastavalt Tallinna Juriidiliste Isikute Maksuameti 20. novembri 2002. a otsusele nr 4039;
4) Mittetulundusühing Terve Eesti Laps (registrikood 80048825) «Tulumaksuseaduse» § 11 lõike 6 punkti 1 alusel vastavalt Tallinna Juriidiliste Isikute Maksuameti 20. novembri 2002. a otsusele nr 4038;
5) Spordiklubi Tallinna Ülikoolid (registrikood 80110257) «Tulumaksuseaduse» § 11 lõike 5 punkti 2 alusel vastavalt Tallinna Juriidiliste Isikute Maksuameti 20. novembri 2002. a otsusele nr 4036;
6) Spordiklubi Harku Petangue Club (registrikood 80048802) seoses mittetulundusühingu tegevuse lõpetamisega ning mittetulundusühingute ja sihtasutuste registrist kustutamisega 14. mail 2002. a;
7) Kohtla-Järve Jalgpalliklubi Veteran (registrikood 80029673) «Tulumaksuseaduse» § 11 lõike 3 punkti 2 ja lõike 6 punkti 1 alusel vastavalt Ida-Viru Maksuameti 21. oktoobri 2002. a otsusele nr 6-03/65;
8) Kohtla-Järve Linna Invaliidide ja Pensionäride Klubi (registrikood 80045755) «Tulumaksuseaduse» § 11 lõike 3 punkti 2 ja lõike 6 punkti 1 alusel vastavalt Ida-Viru Maksuameti 21. oktoobri 2002. a otsusele nr 6-03/63/1266;
9) Kultuuri-ajalooline ühing SÕRENETS (registrikood 80070049) «Tulumaksuseaduse» § 11 lõike 3 punkti 2 ja lõike 6 punkti 1 alusel vastavalt Ida-Viru Maksuameti 21. oktoobri 2002. a otsusele nr 6-03/64/1265;
10) Mittetulundusühing HINGEHOID (registrikood 80095960) «Tulumaksuseaduse» § 11 lõike 6 punkti 1 alusel vastavalt Ida-Viru Maksuameti 21. oktoobri 2002. a otsusele nr 6-03/67/1264;
11) Mittetulundusühing Ida-Virumaa Koolijuhid (registrikood 80008760) «Tulumaksuseaduse» § 11 lõike 5 punkti 2 ja lõike 6 punkti 1 alusel vastavalt Ida-Viru Maksuameti 21. oktoobri 2002. a otsusele nr 6-03/66;
12) Mittetulundusühing Tenniseklubi Topspin (registrikood 80003478) «Tulumaksuseaduse» § 11 lõike 3 punkti 2 ja lõike 6 punkti 1 alusel vastavalt Ida-Viru Maksuameti 21. oktoobri 2002. a otsusele nr 6-03/62/1267;
13) Teater Tuuleveski Mittetulundusühing (registrikood 80076141) «Tulumaksuseaduse» § 11 lõike 5 punkti 2 alusel vastavalt Ida-Viru Maksuameti 18. oktoobri 2002. a otsusele nr 6-03/59.
3. Korraldust rakendatakse alates 1. jaanuarist 2003. a.
4. Korraldust on võimalik vaidlustada 30 päeva jooksul, arvates korralduse teatavaks tegemisest, esitades kaebuse halduskohtusse «Halduskohtumenetluse seadustikus» (RT I 1999, 31, 425; 33, õiend; 40, õiend; 96, 846; 2000, 51, 321; 2001, 53, 313; 58, 355; 2002, 29, 174; 50, 313; 53, 336; 62, 376) sätestatud korras.


Täisealisele isikule hoolduse seadmise ja hooldaja määramise kord – Riigi Teataja
Täisealisele isikule hoolduse seadmise ja hooldaja määramise kord - sisukord
§ 3 Hoolduse seadmine
§ 4 Hoolduse seadmise ja hooldaja määramise taotlemine
§ 5 Hoolduse seadmine ja hooldaja määramine
§ 6 Hooldaja kohustused
§ 7 Hoolduse seadmise ja hooldaja määramise lõpetamine § 8 Perekonnaseaduse alusel määratud hoolduste kehtivus
§ 10 Määruse jõustumine Väljaandja:Kullamaa VallavolikoguAkti liik:määrusTeksti liik:algtekst-terviktekstRedaktsiooni jõustumise kp:10.11.2010Redaktsiooni kehtivuse lõpp:21.03.2016Avaldamismärge:RT IV, 27.09.2013, 19
Täisealisele isikule hoolduse seadmise ja hooldaja määramise kordVastu võetud 29.10.2010 nr 36jõustumine 10.11.2010Määrus kehtestatakse Kohaliku omavalitsuse korralduse seaduse § 22 lõike 1 punkti 37 ja sotsiaalhoolekande seaduse § 282 lõike 5 alusel.§ 1. Reguleerimisala (1) Käesolev kord sätestab Kullamaa valla täisealisele isikule hoolduse seadmise ja hooldaja määramise korra. (2) Käesoleva korra rakendamise eesmärgiks on puuetega isikutele, kes vaimse või kehalise puude tõttu vajavad abi oma õiguste teostamiseks ja kohustuste täitmiseks, vajaliku abi tagamine.§ 2. Mõisted (1) Käesolevas korras kasutatakse mõisteid järgmises tähenduses: 1) Hooldatav - kõrvalabi, juhendamist ja järelevalvet vajav vaimse või füüsilise puudega täisealine isik, kellele on puuetega inimeste sotsiaaltoetuste seaduse kohaselt määratud raske või sügav puue. 2) Hooldaja – kohaliku omavalitsuse poolt määratud teovõimeline isik, kes tagab hooldatavale kõrvalabi, juhendamise ja järelvalve. 3) Hooldus – vajaliku kõrvalabi, juhendamise ja järelvalve tagamine isikule, kes ei tule iseseisvalt toime söömise, hügieenitoimingute, riietumise, liikumise või suhtlemisega või kes oma tegevuse või tegevusetusega võib tekitada kahju iseenda või teiste inimeste elule, tervisele või varale. 4) Hooldusvajadus – hooldatava abi, toetuse ja järelvalve vajadus igapäevatoimingute sooritamisel. § 3. Hoolduse seadmine (1) Hooldus seatakse hooldusvajadusega täisealisele isikule (edaspidi hooldatav), kellele eestkoste seadmine ei ole vajalik ning kes vajab oma vaimse või kehalise puude tõttu kõrvalabi, juhendamist ja järelvalvet. (2) Hooldust ei seata ja hooldajat ei määrata isikule, kellele on kohtu poolt seatud eestkoste ning määratud eestkostja. (3) Hooldust ei seata hooldatavale, kellel on olemas perekonnaseaduse alusel põlvnemisest tuleneva ülalpidamise kohustusega isikud (abikaasa, vanem, täisealine laps, vanavanem, lapselaps, täisealine võõras- või kasulaps) või kui abi vajava isiku toimetulekut on võimalik tagada Kullamaa Vallavalitsuse (edaspidi vallavalitsus) poolt korraldatavate sotsiaalteenuste osutamise, sotsiaaltoetuste maksmise, vältimatu sotsiaalabi või muu abi osutamise teel. (4) Erandkorras seatakse hooldus hooldatavale, kellel on olemas perekonnaseaduse alusel ülalpidamise kohustusega isikud, kuid nimetatud isikud ei suuda täita hooldustvajava isiku suhtes ülalpidamise kohustust. (5) Hooldus seatakse hooldatavale, kelle elukohana on Rahvastikuregistrisse kantud Kullamaa vald ja kelle tegelik elukoht on Kullamaa vald.§ 4. Hoolduse seadmise ja hooldaja määramise taotlemine (1) Hooldajaks taotleja esitab Kullamaa valla sotsiaalnõunikule taotluse, millele lisatakse: 1) Sotsiaalkindlustusameti otsus hooldatava isiku puude raskusastme määramise kohta; 2) taotleja ja hooldatava isikut tõendavate dokumentide koopiad; 3) hooldatava kirjalik nõusolek talle hooldaja määramise kohta. (2) Sotsiaalnõunik teeb hooldatavale kodukülastuse, mille käigus viiakse läbi hindamisintervjuu ja täidetakse hooldusvajaduse hindamise akt. Hindamise akti põhjal selgitatakse välja hooldatava hooldusvajadus ja taotleja võimalused puudega inimesele kõrvalabi, juhendamise või järelvalve tagamiseks. Hindamise akti vormi kinnitab vallavalitsus oma korraldusega. (3) Kui taotleja jätab koos taotlusega esitamata nõutud andmed või kui dokumentides või taotluses on muid puudusi, määrab sotsiaalnõunik taotlejale esimesel võimalusel tähtaja puuduste kõrvaldamiseks, mis ei või olla lühem kui viis tööpäeva. § 5. Hoolduse seadmine ja hooldaja määramine (1) Hooldatavale seatakse hooldus ja määratakse talle hooldaja vallavalitsuse korraldusega 30 päeva jooksul, alates taotluse esitamisest. (2) Hoolduse seadmisest ja hooldaja määramisest keeldumisest teatatakse taotlejale kirjalikult, esitades keeldumise põhjused, mis tulenevad hoolduse seadmise ja hooldusvajaduse hindamise tulemustest. (3) Hooldajaks võib määrata teovõimelist isikut, kelle alaline elukoht on Kullamaa vald. (4) Hooldajaks ei määrata isikut, kellele on määratud raske või sügav puue. (5) Hooldus seatakse ja hooldaja määratakse kuni: 1) määratud puude raskusastme kehtivuse lõpptähtajani; 2) kordushindamise läbiviimise tähtajani. (6) Üks hooldaja võib hooldada kuni kahte hooldatavat. § 6. Hooldaja kohustused (1) Hooldajaks määratud isik on kohustatud: 1) tagama piisava kõrvalabi ja juhendamise hooldatavale, kes ei tule iseseisvalt toime söömise, hügieenitoimingute, riietumise, liikumise ja suhtlemisega; 2) tagama hooldatava ohutuse, kui hooldatav oma tegevuse või tegevusetusega võib tekitada kahju iseenda või teiste inimeste elule, tervisele või varale; 3) teavitama sotsiaalnõunikku hooldusega seoses tekkinud probleemidest; 4) teavitama sotsiaalnõunikku hooldusvajaduse lõppemisest või edasist hooldust võimatuks muutvatest asjaoludest kümne päeva jooksul asjaolude tekkimisest. § 7. Hoolduse seadmise ja hooldaja määramise lõpetamine (1) Hoolduse seadmine ja/või hooldajaks määramine lõpetatakse vallavalitsuse korraldusega kui: 1) on ära langenud hoolduse seadmise ja hooldaja määramise tinginud asjaolud; 2) hooldatav soovib uue hooldaja määramist; 3) hooldatav on paigutatud ööpäevaringset hooldusteenust pakkuvasse hoolekandeasutusse; 4) hooldatav asub alaliselt elama asumisel teise omavalitsuse territooriumile; 5) isiku hooldusvajadus tagatakse muul viisil; 6) hooldaja ei täida või ei saa täita hooldaja kohustusi; 7) muul põhjusel, kui hooldatav või hooldaja ei vasta enam käesolevas korras sätestatud tingimustele. (2) Käesoleva paragrahvi punktis 1 nimetatud asjaoludest mitteteatamisel on vallavalitsusel õigus hoolduse seadmine ja/või hooldaja määramine omaalgatusel lõpetada. (3) Hoolduse seadmine ja/või hooldaja määramine lõpetatakse alates hooldusvajaduse möödumisest või hooldusvajaduse äralangemisest. § 8. Perekonnaseaduse alusel määratud hoolduste kehtivus Kullamaa Vallavalitsuse korraldusega perekonnaseaduse alusel seatud hooldused ja hooldaja määramised kehtivad kuni hooldatava puude raskusastme kehtivuse lõpptähtajani või kuni hooldusvajaduse korduvhindamise läbiviimise tulemusel uue otsuse tegemiseni. § 9. Järelevalve Järelevalvet käesoleva määruse täitmise üle teostatakse sotsiaalhoolekande seaduses sätestatud alustel ja korras.§ 10. Määruse jõustumine Määrus jõustub 10.11.2010.Tiia TopperVolikogu esimehe asendaja


text:
Emmaste valla koerte ja kasside pidamise eeskiri – Riigi Teataja
Emmaste valla koerte ja kasside pidamise eeskiri
Emmaste valla koerte ja kasside pidamise eeskiri - sisukord
§ 2 Looma pidamine ja hoidmine
§ 4 Omaniku kohustused
§ 6 Vastutus ja kontroll
RT IV, 10.04.2015, 22
Vastu võetud 26.03.2015 nr 23
(1) Käesolev koerte ja kasside pidamise eeskiri (edaspidi eeskiri) sätestab koerte ja kasside (edaspidi loom) pidamise nõuded Emmaste valla haldusterritooriumil.
§ 2. Looma pidamine ja hoidmine
(1) Looma on lubatud pidada viisil, mis välistab võimaluse loomal omal tahtel välja pääsemiseks ja inimeste või teiste loomade ohustamiseks.
(1) Avalikus kohas (sh üldkasutataval teel) peab koer olema jalutusrihma otsas ja kandma vajadusel suukorvi.
(2) Jalutusrihmata koeraga võib avalikus kohas viibida inimasustusest eemal asuvates kohtades ning koerte treenimisaladel, kui on tagatud omaniku pidev järelevalve koera üle ning võimalus koer vajaduse korral koheselt jalutusrihma külge kinnitada.
2) ujutada ja pesta looma avalikes supluskohtades;
3) nakkusohtlikult haige looma viimine avalikku kohta.
§ 4. Omaniku kohustused
2) varustama koera kaelarihma või kiibiga, mis võimaldab omaniku tuvastamise. Kasside märgistamine ei ole nõutav.
3) tagama teiste territooriumi kaasomanike või õiguslikul alusel kasutajate ja nende külaliste ning ametiülesandeid täitvate isikute ohutu pääsu ja viibimise territooriumil;
4) tagama loomale liigikohased pidamistingimused, piisavas koguses vett ja toitu;
5) järgima veterinaar-, sanitaar- ja hügieeninõudeid, sealhulgas koristama looma väljaheited;
6) võtma tarvitusele meetmed välistamaks looma ärajooksmise ja inimestele või teistele loomadele kallale tungimise võimaluse;
7) looma kadumisel viivitamata korraldama looma otsimist ning teavitama looma kadumisest Emmaste Vallavalitsust;
8) looma teadmata põhjusel hukkumisel pöörduma veterinaararsti poole hukkumise põhjuste selgitamiseks;
9) inimest või teist looma hammustanud ebaloomuliku käitumisega või marutaudikahtlusega loomast koheselt teatama piirkonna veterinaararstile;
10) tagama koera ja kassi vaktsineerimise marutaudi vastu ning kandma vaktsineerimisega seotud kulud;
11) pädeva ametiisiku nõudmisel esitama talle vaktsineerimist kinnitava tõendi;
12) järgima teiste õigusaktidega loomapidamisele kehtestatud nõudeid.
(1) Järelevalveta koer, kellel puudub omaniku tuvastamist võimaldav tunnus ning hulkuvad kassid kuuluvad kinni püüdmisele Vabariigi Valitsuse kehtestatud korras.
(2) Hulkuvate loomade püüdmist, pidamist, hukkamist ja korjuste hävitamist korraldab MA EMKO Vabariigi Valitsuse kehtestatud korras.
§ 6. Vastutus ja kontroll
(2) Järelevalvet eeskirja täitmise üle teostavad vallavalitsus ja politseiasutus vastavalt oma pädevusele. Vallavalitsus nimetab kohtuvälise menetleja ametniku.

matches:
§ 2
§ 4
§ 6
§ 2
§ 4
§ 6