text:
Inimõiguste kohus leidis, et õiglast menetlust oli rikutud, kuna isik ei saanud küsitleda tema vastu ütlusi andnud alaealist tunnistajat
Euroopa Inimõiguste Kohus (EIK) tegi 19. detsembril 2013 otsuse kohtuasjas Rosin vs. Eesti (kaebus nr 26540/08), tuvastades 5 poolthäälega 2 vastu inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooni (konventsioon) artikli 6 lõike 1 (õiglane kohtumenetlus) ja artikli 6 lõike 3 punkti d (...
18.12.2013|Välisministeerium
Inimõiguste kohus leidis, et isiku kriminaalkorras süüdimõistmine Armeenia genotsiidi eitamise eest on vastuolus sõnavabadusega
Euroopa Inimõiguste Kohtu (EIK) 7-liikmeline koda leidis häälteenamusega (5 poolt, 2 vastu) 17.12.2013 tehtud otsuses Perincek vs. Šveits (kaebus nr 27510/08), et Šveits on rikkunud Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooni (konventsioon) artiklit 10 (sõnavabadus). Türgi...
Inimõiguste kohtu suurkoda leidis rahvusvahelises lapseröövikaasuses, et Läti kohus ei olnud põhjalikult uurinud lapse tagastamisest keeldumisele alust andvaid asjaolusid
Euroopa Inimõiguste Kohtu (EIK) suurkoda tegi 26.11.2013 otsuse kohtuasjas X. vs. Läti (kaebus nr 27853/09), mis puudutas rahvusvahelist lapseröövi ning Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsioonist (inimõiguste konventsioon) ja lapseröövi suhtes tsiviilõiguse kohaldamise...
09.12.2013|Välisministeerium
Euroopa Nõukogu üleskutse esitada ettepanekuid Euroopa Inimõiguste Kohtu kaugema tuleviku teemal. Tähtaeg 27.01.2014 kell 13.00 (Eesti aja järgi).
20. aprillil 2012 võtsid Euroopa Nõukogu liikmesriigid vastu Brightoni deklaratsiooni (eesti keeles kättesaadav: /sites/default/files/content-editors/Brightoni_%20deklaratsioon_ET_2_.pdf), milles on eelkõige rõhutatud riikide vastutust Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooni...
10.10.2013|Välisministeerium
Inimõiguste kohus leidis, et Eesti ei ole rikkunud AS Delfi sõnavabadust
Euroopa Inimõiguste Kohus (EIK) otsustas 10. oktoobri 2013 otsusega kohtuasjas Delfi vs. Eesti (kaebus nr 64569/09), et Eesti ei ole rikkunud Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooni artiklit 10 (sõnavabadus) sellega, kui leidis, et AS Delfi peab vastutama oma...
19.09.2013|Välisministeerium
Inimõiguste kohus leidis, et Türgis kehtiv vangide valimisõiguse absoluutne keeld on ülemäärane
Euroopa Inimõiguste Kohus (EIK) tegi 17.09.2013 otsuse kohtuasjas Söyler vs. Türgi (kaebus nr 294411/07), milles asus seisukohale, et ka Türgis vangidele kohaldatav automaatne valimisõiguse keeld on ebaproportsionaalne ning rikub inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooni protokolli nr 1...
05.08.2013|Välisministeerium
18. juulil 2013 tegi Euroopa Inimõiguste Kohus (EIK) otsuse kohtuasjas Vronchenko vs. Eesti, tuvastades 5 häälega 2 vastu inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooni (konventsioon) artikli 6 lõike 1 (õiglane kohtumenetlus) ja artikli 6 lõike 3 punkti d (tunnistajate küsitlemise õigus)...
30.07.2013|Välisministeerium
Inimõiguste kohus leidis, et sõjakuritegude eest karistamine rangema seaduse alusel Bosnias ja Hertsegovinas oli konventsiooniga vastuolus
Euroopa Inimõiguste Kohtu (EIK) suurkoda tegi 18.07.2013 ühehäälse otsuse asjas Maktouf ja Damjanović vs. Bosnia ja Hertsegovina (kaebused nr 2312/08 ja 34179/08), leides, et vastustajariik on rikkunud konventsiooni artiklit 7 (karistamine seaduse alusel). EIK asus seisukohale, et kaebajate suhtes...
Inimõiguste kohus leidis, et eluaegsetel vangidel peab olema võimalus taotleda ennetähtaegset vabastamist
Euroopa Inimõiguste Kohtu (EIK) suurkoda tegi 09.07.2013 16 häälega 1 vastu otsuse asjas Vinter jt vs. Ühendkuningriik (kaebused nr 66069/09, 130/10 ja 3896/10), milles asus seisukohale, et eluaegsetel vangidel peab olema võimalus taotleda, et neile mõistetud karistust hinnatakse uuesti. Et...
29.07.2013|Välisministeerium
Inimõiguste kohus kinnitas sõbraliku kokkuleppe kaebaja ja Eesti riigi vahel
2. juulil 2013 kinnitas Euroopa Inimõiguste Kohus (EIK) otsusega kohtuasjas Streltsov vs. Eesti kaebaja ja valitsuse vahel sõlmitud sõbraliku kokkuleppe, mille kohaselt kohustub valitsus tasuma kaebajale 5000 eurot, ja kustutas nimetatud kaebuse kohtuasjade nimistust. Nimetatud summa maksmisega...

matches: kohus Kohus kohus kohus kohus Kohus kohus Kohus Kohus kohus kohus kohus Kohus


text:
Kohus: Venemaa ei ole automaatselt kolmas turvaline riik – Eesti Inimõiguste Keskus
Esileht / Uudised / Kohus: Venemaa ei ole automaatselt kolmas turvaline riik
Kohus: Venemaa ei ole automaatselt kolmas turvaline riik
Eesti Inimõiguste Keskusel, mille varjupaigaõiguse projekti toetab ÜRO Pagulaste Ülemvoliniku Amet, oli neli kohtuasja seoses aspektiga, kas Vene Föderatsiooni saab määratleda turvaliseks kolmandaks riigiks.
Kohtuasjad said alguse Politsei- ja Piirivalveameti otsusest kaheksa varjupaigataotleja varjupaigataotlused jätta sisuliselt läbi vaatamata kuna määras Vene Föderatsiooni kolmandaks turvaliseks riigiks. Eesti Inimõiguste Keskus olid seisukohal, et Venemaad ei saa pidada kolmandaks turvaliseks riigiks antud isikute suhtes. Kohtuvaidlused taandusid seega küsimusele, kas Venemaa on käsitletav turvalise kolmanda riigina.
Kahe isiku osas sõlmiti PPA ja kaebajate vahel kompromiss, mille Tallinna Halduskohus ka kinnitas. Ülejäänud kuue isiku osas jätkusid kohtuasjad kuni Ringkonnakohtu otsusteni.
Halduskohus tõi kohtuasjades välja, et ainuüksi normide sõnastust silmas pidades võib järeldada, et piisav ei ole vaid see, kui riik on ratifitseerinud Genfi ja EIK konventsiooni, vaid riik peab neid ka tegelikkuses järgima; samuti peab riik tegelikkuses tagama nõuetekohase varjupaigamenetluse (lisaks normide kehtestamisele ka nende rakendamise) ning võimaldama tõhusate õiguskaitsevahendite kasutamise. Kohtud viitasid ka varasemale Ringkonnakohtu 18.08.2016 otsusele haldusasjas nr 3-15-2702 kus on selgitatud, et esmalt tuleb vastavalt seaduses toodud kriteeriumidele kaalutlusõigust kasutades määratleda, kas tegemist on turvalise kolmanda riigiga ning alles seejärel on võimalik teha otsustus taotluse sisuliselt läbivaatamata jätmise kohta.
Halduskohtud tõid välja, et haldusorganil on kohustus anda põhjalik ja juhtumipõhine hinnang, kas isiku taotluse läbivaatamata jätmine ja tagasisaatmine riiki, kust ta Eestisse saabus on lubatav. Lisaks tõi Halduskohus 21.09.2016 otsuses haldusasjas nr 3-16-1087 välja, et PPA haldusaktis viidatud materjalide põhjal on PPA teinud järeldusi, mis ei tugine allikate terviklikule käsitlusele. Samas asjas märkis kohus, et: “Vastustaja (PPA) on haldusakti punktis 3.1.2 viidanud naaberriikide (Soome, Norra) halduspraktikale ja Soome valitsuse tegevusplaanile (vt ka kaevatava otsuse joonealused viited 7, 8, 12). Vastustaja on sealjuures ära märkinud, et tegemist on hiljutiste suunamuutustega nende riikide pagulaspoliitikas, mis on tingitud riiki saabuvate rahvusvahelise kaitse taotlejate arvu olulisest suurenemisest ja sellega ka riikide kulude kasvust ning riiki juba sisenenud taotlejatega mittetoimetulemisest. Seega ei ole kahe naaberriigi pagulaspoliitika muutus, mille osaks on Venemaa määratlemine turvalise kolmanda riigina, tingitud nende poolt kogutud või rahvusvahelistest allikatest või kohtupraktikast saadaval teabel Venemaa varjupaigasüsteemi toimimise paranemisest. Seetõttu tuli vastustajal Eestis kehtivat õigust järgides teha vastav analüüs ise, tuginedes muuhulgas menetlusdirektiivi punktis 55 märgitud suunistele ja käsiraamatutele ning päritoluriiki käsitlevale teabele ning meetmetele, sealhulgas EASO päritoluriiki käsitleva teabe kohta aruande esitamise meetoditele ja asjakohastele ÜRO Pagulaste Ülemvoliniku Ameti juhistele. Õiguspärase haldusakti aluseks ei saa olla kahe naaberriigi pagulaspoliitika uued suunad ega isegi Norras kehtiv migratsiooniseadus. PPA otsuse aluseks saab olla Eestis kehtiv õigus (HMS § 54). Vastustaja ei ole samas teiste riikide halduspraktikale viidates isegi analüüsinud, kas see vastab EL-i ja rahvusvahelisele õigusele. Lisaks, ei ole Eesti otseselt ka samasuguse pagulaste tulva all nagu vastustaja poolt võrdluseks toodud riigid. Kohus nõustub kaebajaga selles, et PPA on kaevatava otsuse põhistamisel tuginenud allikatele selektiivselt ning selle tulemusel teinud nendest ebaveenvaid järeldusi.” Tallinna Halduskohus leidis, et Eesti Inimõiguste Keskuse ja varjupaigataotleja poolt esiletoodud ja ka PPA poolt otsuses viidatud allikatest võib kokkuvõtvalt järeldada, et Venemaal on varjupaigasüsteemi toimimises olulisi puudujääke, mistõttu varjupaigataotlejal ei pruugi Venemaal olla juurdepääsu ausale ja efektiivsele haldusmenetlusele ning “ka kohtumenetluses saadava õiguste kaitse osas ei ole põhjust asuda teistsugusele seisukohale”. Kuna põhjendamiskohustuse täitmata jätmisel on tegemist piisavalt kaaluka rikkumisega, mis võis kaasa tuua ebaõige otsuse tegemise rahuldas Halduskohus kaebuse. Ka teistes asjades Halduskohtus jõudis kohus samade järeldusteni.
PPA kaebas kolm otsust (kuue inimese osas) edasi Ringkonnakohtusse kuid Ringkonnakohus jättis kaks kaebust läbi vaatamata ning ühe rahuldamata. Ringkonnakohus tõi 14.11.2016 määruses haldusasjas 3-16-1061 välja, et jääb 18.08.2016 otsuses nr 3-15-2702 toodud seisukoha juurde, et “VRKS § 8 lg 2 p-e 2-4 ei saa tõlgendada selliselt, et nendes sätestatud eelduste täitmiseks piisaks üksnes ühinemisest Genfi pagulasseisundi konventsiooniga ja varjupaigamenetluse regulatsiooni olemasolust. Nii VRKS § 8 lg 2 p-dest 2-4 kui ka direktiivi 2013/32/EL art 39 lg-st 2 nähtub, et turvalise kolmanda riigi määratlemisel on oluline kontrollida, kas vastavas riigis järgitakse ka tegelikult Genfi konventsiooni sätteid. Selline tõlgendus on kooskõlas rahvusvahelise kaitse andmise üldiste põhimõtetega ning isikute õiguste kaitse eesmärkidega. Pelgalt deklaratsioonide olemasolust ja põhimõtteliselt põhiõiguste järgimist tagavate rahvusvaheliste lepingute heakskiitmisest ei piisa, et tagada sobiv kaitse väärkohtlemise ohu eest, kui usaldusväärsetest allikatest ilmneb ametiasutuste tegevus või nende poolt sallitav tegevus, mis on ilmselgelt vastuolus Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooni (EIÕK) põhimõtetega (nt Euroopa Inimõiguste Kohtu (EIK) 28.02.2008 otsus asjas nr 37201/06: Saadi vs. Itaalia, p 147; Euroopa Kohtu 06.09.2016 otsus asjas nr C-182/15: Petruhhin, p 57).” Ringkonnakohtud tõid välja, et kuigi PPA sõnul on Norra ja Soome pidanud Venemaad turvaliseks kolmandaks riigiks, kuhu saab sealt Põhjamaadesse saabunud isikuid tagasi saata on PPA aga jätnud tähelepanuta, et Norra otsust saata varjupaigataotlejad tagasi Venemaale on rahvusvahelised organisatsioonid teravalt kritiseerinud. (Human Rights Watch, Norway/Russia: Don’t Jeopardize Asylum Seekers, 03.02.2016.
Ringkonnakohtud tõid välja, et nende käsutuses ei ole andmeid, et Soome või Norra kohtud oleksid kinnitanud sellise praktika vastavust Genfi konventsioonile ja Euroopa Liidu õigusele. Ringkonnakohus nõustus halduskohtuga, et PPA ei ole antud juhtumite puhul viinud läbi eraldi analüüsi Venemaa vastavuse kohta VRKS § 8 lg 2 p-des 2-4 sätestatud turvalise kolmanda riigi kriteeriumitele. Lisades, et varjupaigataotlejate ja halduskohtu viidatud allikad annavad põhjust kahelda selles, kas Venemaal järgitakse tegelikult ja järjepidevalt tagasisaatmise keelu põhimõtet ning tagatakse isikutele reaalselt juurdepääs varjupaigamenetlusele ja Genfi konventsiooni nõuetele vastav kaitse. Ringkonnakohtud märkisid, et PPA ei ole ka kohtumenetluses esitanud põhjendusi ja tõendeid, mis selle kahtluse veenvalt kummutaksid kuna PPA ei ole esitanud apellatsioonkaebuses võrreldes esimese astme menetlusega täiendavaid tõendeid või viidanud allikatele, mis annaksid alust asuda halduskohtust erinevale seisukohale.
Kõikide kaheksa isiku (sh kahe lapse) varjupaigataotlused vaadatakse käesoleval ajal läbi Politsei- ja Piirivalveametis, otsuseid nende suhtes veel langetatud ei ole.
#pagulased #strateegiline-hagelemine

matches:
§ 54
Kohus
kohus
§ 8
§ 8
§ 8


Laimjala vald - Jäätmeveo tingimused
Korraldatud jäätmeveo tingimused
§ 1 Käesolevas määruses kasutatakse mõisteid alljärgnevas tähenduses:
(1) KORRALDATUD JÄÄTMEVEDU on olmejäätmete kogumine ja vedamine määratud piirkonnast määratud jäätmekäitluskohta või -kohtadesse kohaliku omavalitsuse üksuse korraldatud konkursi korras valitud ettevõtja poolt (jäätmeseadus § 66 lg 1);
(2) VEOPIIRKOND on volikogu määrusega kindlaks määratud omavalitsuse haldusterritooriumi osa, kus korraldatakse regulaarne olmejäätmete kogumine ja vedu, mida teostab üks selleks eri-ja ainuõigust omav jäätmeveoettevõte;
(3) SEGAOLMEJÄÄTMED on Vabariigi Valitsuse 6. aprilli 2004. a määruses nr 102 "Jäätmete, sealhulgas ohtlike jäätmete nimistu" jäätmekoodiga 20 03 01 prügi (segaolmejäätmed);
(4) JÄÄTMEVALDAJA on jäätmetekitaja või muu isik või riigi või kohaliku omavalitsuse asutus, kelle valduses on jäätmed (jäätmeseadus § 9). Jäätmevaldaja on ka korteriühistu, selle puudumisel aga selle kinnisasja omanik, millel asub suvila, elu- või äriruum (jäätmeseadus § 69 lg 2);
(5) JÄÄTMEVEDAJA on avaliku konkursi korras välja valitud jäätmeveoettevõte, kellel on ainuõigus teostada korraldatud jäätmeveoga hõlmatud jäätmete vedu konkreetses jäätmeveo piirkonnas.
(6) KORRALDATUD JÄÄTMEVEO TEENUSTASU on jäätmevaldaja poolt jäätmevedajale korraldatud jäätmeveoga hõlmatud jäätmete käitlemise eest makstav ühekordne konteineri tühjendustasu.
(7) KORRALDATUD JÄÄTMEVEO TEENUSTASU PIIRMÄÄR on korraldatud jäätmeveo teenustasu määr, millest ei saa korraldatud jäätmeveo teenustasu kõrgem olla;
(8) JÄÄTMELEPING on dokument, millega isikud reguleerivad omavahelisi suhteid jäätmete kogumiseks ja üleandmiseks veoteenuse osutajale või teistele vastavate jäätmete vastuvõtu õigust omavatele isikutele.
§ 2 Laimjala, Leisi, Muhu, Orissaare, Pöide ja Valjala valdade haldusterritooriumid on korraldatud jäätmeveo kohustusega ala, välja arvatud järgmised piirkonnad:
(1) Leisi vallas Täätsi küla kogu ulatuses, Liiva küla kogu ulatuses, Nava küla kogu ulatuses, osaliselt Peederga küla (Uuetalu mv, Luki mv, Tõnise mv), osaliselt Mujaste küla (Kalda mv), osaliselt Õeste küla (Kiviaia mv);
(2) Muhu vallas Kesselaid;
(3) Orissaare vallas Kõinastu laid;
(4) Pöide vallas Are küla kogu ulatuses, Kakuna küla kogu ulatuses, Keskvere küla kogu ulatuses, Koigi küla kogu ulatuses, Kübassaare küla kogu ulatuses, Leisi küla kogu ulatuses, Metsara küla kogu ulatuses, Muraja küla kogu ulatuses, Nenu küla kogu ulatuses, Reina küla kogu ulatuses, Sundimetsa küla kogu ulatuses, Talila küla kogu ulatuses, Unguma küla kogu ulatuses, osaliselt Neemi küla (Niitamäe mv), osaliselt Oti küla (Saare mv, Kraavi mv, Mäeotsa mv, Kalda mv, Mäe mv, Hoppi mv, Ojavoolu mv, Vahtraaugu mv, Loigu mv, Suuremetsa mv, Tamme mv) osaliselt Ardla küla (Uustalu mv, Kaomäe mv, Ristati mv, Aasa mv), osaliselt Iruste küla (Kabuna mv, Torupilli mv, Kase mv), osaliselt Kahutsi küla (Pauluse mv, Madise mv, Tohvri mv, Tänava mv, Teisi mv), osaliselt Kõrkvere küla (Vana-Koplimäe mv, Koplimäe mv, Tika mv, Kuuse mv, Õunapuu mv), osaliselt Mui küla (Vana-Tooma mv, Tooma mv, Kalmedu mv, Olli mv, Andruse mv, Kopli mv), osaliselt Puka küla (Mulgu mv, Puka mv, Pähklimetsa mv, Kasesalu mv), osaliselt Uuemõisa küla (Olli mv, Mäe mv, Mulgu-Lille mv), osaliselt Veere küla (Antsu mv, Põlde mv), osaliselt Välta küla (Sika mv, Hansu mv, Kiudu mv, Koordi mv, Nurme mv).
(5) Valjala vallas Väkra küla kogu ulatuses, osaliselt Jursi küla (Niidi mv), osaliselt Kogula küla (Aru mv, Kalmu mv, Välja mv), osaliselt Kuiste küla (Sikka mv), osaliselt Lööne küla (Ado mv, Niidi mv), osaliselt Männiku küla (Aaviku mv, Jaani-Jurna mv), osaliselt Põlluküla küla (Linnumäe mv, Oti mv), osaliselt Röösa küla (Kaasiku mv, Lepna mv, Pärdi mv, Tammiku mv), osaliselt Siiksaare küla (Põessaare mv), osaliselt Turja küla (Vaidla mv), osaliselt Vanalõve küla (Künka mv, Tammevälja mv), osaliselt Veeriku küla (Vete mv), osaliselt Vilidu küla (Rauna mv, Tõnu mv, Vilidu-Jaagu mv), osaliselt Võrsna küla (Loja mv).
§ 3 Käesoleva määruse § 2 sätestatud korraldatud jäätmeveo kohustusega ala moodustab ühe veopiirkonna.
§ 4 Korraldatud jäätmevedu hõlmab segaolmejäätmeid (jäätmekood 20 03 01) ja segaolmejäätmete sortimisel järele jäävad jäätmeid (jäätmekood 20 03 98), mis on ette nähtud prügilasse viimiseks.
§ 5 Korraldatud jäätmeveoga liitumine
(1) Jäätmevaldaja loetakse liitunuks korraldatud jäätmeveoga elu- või tegevuskohajärgses jäätmeveo piirkonnas (jäätmeseadus § 69 lg 1). Kohaliku omavalitsuse üksus informeerib kirjalikult jäätmevaldajat päevast, mil ta on liitunud korraldatud jäätmeveoga (jäätmeseadus § 69 lg 11).
(2) Jäätmevaldaja elu- või tegevuskohaga käesoleva määruse § 2 sätestatud korraldatud jäätmeveo kohustusega alas loetakse liitunuks korraldatud jäätmeveoga ning peab sõlmima jäätmevedajaga jäätmelepingu.
(3) Jäätmevaldaja käesoleva määruse tähenduses on ka korteriühistu, selle puudumisel aga selle kinnisasja omanik, millel asub suvila, elu- või äriruum (jäätmeseadus § 69 lg 2).
(4) Korraldatud jäätmeveoga liitumise kohustusest on vabastatud isikud, kellel on jäätmeluba või kompleksluba (jäätmeseadus § 69 lg 4¹).
(5)Kui kohaliku omavalitsuse üksus on veendunud, et kinnistul ei elata või kinnistut ei kasutata, võib ta jäätmevaldaja erandkorras vabastada tema taotluse alusel teatud tähtajaks korraldatud jäätmeveoga liitumisest (jäätmeseadus § 69 lg 4);
(6) Käesoleva paragrahvi lõikes 5 sätestatud tähtaja määramiseks peab kohaliku omavalitsuse üksus eelnevalt kohapeal kontrollima, et jäätmevaldaja korraldatud jäätmeveoga liitumisest vabastamise asjaolud on tõesed ja vabastamist võimaldavad. (JS § 69 lg 44);
(7) Korraldatud jäätmeveoga liitumisest vabastatud jäätmevaldaja esitab järgmise aasta
20. jaanuariks kohaliku omavalitsuse üksusele kirjaliku kinnituse, et kinnistul ei ole aasta kestel elatud või kinnistut ei ole kasutatud. Jäätmevaldaja, kes ei esita nimetatud tähtajaks vastavat kinnitust, loetakse korraldatud jäätmeveoga liitunuks 21. jaanuarist arvates (jäätmeseadus § 69 lg 5-51).
(1) Korterelamul on jäätmemahuti maht arvestusega vähemalt 50 liitrit korteri kohta, kuid minimaalse mahuga 140 liitrit korterelamu kohta. Ühepereelamul on minimaalne jäätmemahuti maht 80 liitrit;
(2) Hajaasustuses võivad jäätmevaldajad kasutada individuaalset jäätmemahutit või ühiskasutuses jäätmemahutit, kusjuures jäätmevedajaga lepingu sõlminud isik peab esitama asukohajärgsesse omavalitsusse nimekirja elanikest, kes on sõlminud kokkuleppe ühiskasutuses jäätmemahuti kasutamiseks;
(3) Jäätmemahuti tühjendamise sagedus on tiheasustusalal paiknevate elamute puhul vähemalt
1 kord nelja nädala jooksul, hajaasustusalal paiknevate elamute puhul vähemalt 1 kord 12 nädala jooksul;
(4) Ettevõtted ja asutused valivad jäätmemahuti suuruse vastavalt kinnistul toimuvate tegevuste iseloomust tingitud olmejäätmete sarnaste jäätmete tekkele, kuid minimaalne jäätmemahuti maht peab olema 140 liitrit kinnistu kohta. Jäätmemahuti tühjendamise sagedus on tiheasustusalal paikneva kinnistu puhul vähemalt 1 kord nelja nädala jooksul, hajaasustusalal paikneva kinnistu puhul vähemalt 1 kord 12 nädala jooksul;
(6) Juhul, kui kinnistul on korraldatud veosüsteemiga käideldavate jäätmete teke tavapärastest väiksem, saab asukohajärgselt vallavalituselt taotleda erandkorras väiksemate konteinerite paigaldamist.
(7) Jäätmevedaja teavitab veopiirkonnas asuvaid jäätmevaldajaid päevadest, millal toimub jäätmevedu.
§ 7 Käesoleva määruse § 6 lg 6 toodud erandite kohta sätestatakse järgmist:
(1) koos erandi tegemise taotlusega esitab taotleja vallavalitsusele põhjenduse, milleks on täidetud küsimustik jäätmetekke kohta;
(2) erandi saanud jäätmevaldaja on kohustatud asukohajärgsele vallavalitsusele esitama kord aastas aruande jäätmete tekitamise ja käitlemise kohta. Aruande esitamise tähtaeg märgitakse erandi tegemise otsusesse;
(3) erand kehtib kuni 1 aasta + aruande läbivaatamiseks kuluv aeg (maksimaalselt 1 kuu);
(4) otsus erandi pikendamise kohta tehakse jäätmevaldajalt vastavasisulise taotluse saamisel ja ainult pärast käesoleva määruse § 7 lg 2 nimetatud aruande läbivaatamist.
§ 8 Korraldatud jäätmeveo teenustasu
(1) Korraldatud jäätmeveo teenustasu peab olema piisav, et katta jäätmekäitluskoha rajamis-, kasutamis-, sulgemis- ja järelhoolduskulud ning jäätmete veokulud (jäätmeseadus § 66 lg 5).
(2) Korraldatud jäätmeveo teenustasu suuruse kindlaksmääramisel juhindutakse jäätmete liigist, kogusest, omadustest, jäätmeveo teenindussagedusest ning teistest asjaoludest, mis oluliselt mõjutavad käitlemise maksumust (jäätmeseadus § 66 lg 6).
(3) Jäätmevedajale makstavad korraldatud jäätmeveo teenustasud ei tohi olla suuremad ühise jäätmeveopiirkonna moodustavate omavalitsuste vallavolikogude poolt kehtestatud korraldatud jäätmeveo teenustasu piirmääradest.
(5) Korraldatud jäätmeveoga hõlmatud jäätmete veo maksumus kujuneb vastavalt kinnistule paigaldatud konteinerite mahust ja tühjendussagedusest ning ei sõltu konteinerite täitumise määrast. Juhul kui kokkuleppel jäätmevedajaga kasutatakse konteinereid, mille maht ei kajastu käesoleva määruse § 9 lg 1 toodud tabelis, arvestatakse teenustasu mahult lähima konteineri järgi. Teenustasule lisatakse konteinerite rendi maksumus, kui konteinerid ei ole jäätmevaldaja omanduses. Teenustasule ei või lisada täiendavaid lisatasusid.
(8) Jäätmevedaja võib taotleda korraldatud jäätmeveo teenustasu muutmist veopiirkonnas, kui esinevad objektiivsed asjaolud, mis oluliselt mõjutavad korraldatud jäätmeveoga hõlmatud jäätmete veotasu ja/või jäätmete äraandmisega seotud kulusid jäätmekäitluskohas. Objektiivseteks asjaoludeks loetakse asjaolusid, mis on seotud pakkumise esitamise järgselt kehtestatud jäätmete vastuvõtu hinnaga jäätmekäitluskohas või veoteenust mõjutavate kuludega. Veoteenuse all mõistetakse jäätmete kogumist veopiirkonnas ja sõitu jäätmekäitluskohta.
(9) Jäätmevedaja poolt esitatud korraldatud jäätmeveo teenustasude või teenustasu piirmäärade muutmise taotlus sisaldab vähemalt järgmisi andmeid:
1) milliseid teenustasusid või teenustasu piirmäärasid jäätmevedaja suurendada soovib;
2) milliste asjaolude tõttu soovib jäätmevedaja teenustasusid või teenustasu piirmäärasid muuta;
3) millised on jäätmevedaja poolt soovitavad teenustasude või teenustasu piirmäärade suurused koos taotletavate teenustasude või teenustasu piirmäärade kalkulatsiooniga, kus on näidatud jäätmevedaja poolt korraldatud jäätmeveo läbiviimiseks tehtavad kulutused kululiikide kaupa.
(10) Korraldatud jäätmeveo teenustasude muutmise taotlus, kui see ei ületa kehtestatud piirmäärasid, esitatakse veopiirkonna vallavalitsustele, kes vaatavad taotluse läbi 30 päeva jooksul.
(11) Jäätmevedajale makstava korraldatud jäätmeveo teenustasude suuruse muutmise otsustavad ühise veopiirkonna moodustavate omavalitsuste vallavalitsused. Korraldatud jäätmeveo teenustasu suuruse muutmisel lähtuvad vallavalitsused sellest, kui palju on jäätmevedaja poolt tehtavad kulutused korraldatud jäätmeveo läbiviimiseks muutunud alates kehtiva teenustasu suuruse jõustumise hetkest. Juhul, kui korraldatud jäätmeveo teenustasu muutmine on tingitud korraldatud jäätmeveo konkursi läbiviimisest, lähtuvad vallavalitsused teenustasu muutmisel korraldatud jäätmeveo konkursi tulemustest. Korraldatud jäätmeveo teenustasu muutmine jõustub, kui selle on heaks kiitnud kõik ühise jäätmeveopiirkonna moodustavate omavalitsuste vallavalitsused.
§ 9 Korraldatud jäätmeveo teenustasu piirmäär
(1) Konteineri ühekordse tühjendamise teenustasu piirmäärad koos käibemaksuga on järgmised:
Konteineri maht (m³)
teenustasu piirmäär (EEK)
teenustasu piirmäär (EUR)
(2) Jäätmevedaja võib ühe aasta möödudes jäätmeveo lepingu sõlmimisest taotleda korraldatud jäätmeveo teenustasu piirmäära muutmist veopiirkonnas, kui esinevad käesoleva määruse § 8 lg 8 nimetatud objektiivsed asjaolud, mis oluliselt mõjutavad korraldatud jäätmeveoga hõlmatud jäätmete veotasu ja/või jäätmete äraandmisega seotud kulusid jäätmekäitluskohas.
(3) Korraldatud jäätmeveo teenustasu piirmäära muutmise taotlus, mis sisaldab käesoleva määruse
§ 8 lg 9 nimetatud andmeid, esitatakse veopiirkonna vallavolikogudele, kes otsustavad taotluse rahuldamise või mitterahuldamise 3 kuu jooksul.
(4) Korraldatud jäätmeveo teenustasu piirmäära on õigus muuta kuue omavalitsuse  Laimjala, Leisi, Muhu, Orissaare, Pöide ja Valjala vallavolikogudel. Uus teenustasu piirmäär jõustub, kui selle on heaks kiitnud kõik ühise jäätmeveopiirkonna moodustavate omavalitsuste vallavolikogud.


Töötervishoid | Maksu- ja Tolliamet
Sa oled siinAvaleht Äriklient Tulu, kulu, käive, kasum Erisoodustused Töötervishoid TöötervishoidSõiduautoLähetused
Töötervishoid Töötervishoiu kulud on maksuvabad, kui ...
Tulumaksuseaduse § 32 lg 2 sätestab, et kulu on ettevõtlusega seotud, kui see on tehtud maksustamisele kuuluva ettevõtlustulu saamise eesmärgil või on vajalik või kohane sellise ettevõtluse säilitamiseks või arendamiseks ning kulu seos ettevõtlusega on selgelt põhjendatud, samuti kui see tuleneb töötervishoiu ja tööohutuse seaduse § 13 lõikest 1.
Märkus: antud materjal valmis koostöös Töötervishoiu keskusega (praegune Kutsehaiguste ja töötervishoiu keskus).
Selleks, et töökeskkonnale tehtavaid ning töötervishoiu- ja tööohutuse seadusest tulenevaid kulutusi käsitletaks ettevõtlusega seotud kuludena, peaksid tööandjal olema kirjalikult vormistatud:1) riskianalüüs, mille käigus selgitatakse välja töökeskkonnas esinevad ohuolukorrad, ohutegurid ja ohustatud töötajad, hinnatakse riski suurust ning esinemise tõenäosust.
Töökeskkonna riskianalüüsi võib teha tööandja poolt volitatud isik või see ostetakse töötervishoiuteenusena sisse.2) tegevuskava, mis sisaldab meetmeid, mida on vaja rakendada töötingimuste parandamiseks ja töötajate tervisekahjustuste vältimiseks ning töövõime säilitamiseks.
meditsiiniliste meetmete rakendamiseks sõlmitakse leping tegevusluba omava töötervishoiuarstiga. Töötervishoiuteenuse osutaja on Terviseametis
registreeritud või Terviseameti tegevusluba omav töötervishoiuteenuseid osutav juriidiline isik või füüsilisest isikust ettevõtja.
3) sisekontrolli, mille eesmärk on jooksvalt kindlaks teha rakendatud meetmete piisavus, muudatused töökeskkonnas ja vajadus täiendavaks riskianalüüsi või tervisekontrolli läbiviimiseks.
Töötervishoiu- ja tööohutuse nõuete täitmise üle ettevõttes teostab kontrolli Tööinspektsioon.
Juhul, kui tööandja on teinud kulutused, mis ei ole tehtud eespool toodu alusel, maksustatakse kulu erisoodustusena, nt tööandja on teinud kõikide töötajate (10 töötajat) vaktsineerimise ja selle eest tasunud, kuigi tulenevalt töö iseloomust ja töötervishoiu arsti soovitustest oli kohustatud vaktsineerima ainult 6 töötajat. Seega on 4 töötaja vaktsineerimiseks tehtud kulud erisoodustus. Teatud juhtudel, kui tehtud kulu ei ole seotud töötajale hüve üleandmisega, võib olla tegemist ettevõtlusega mitteseotud kuluga.
Järgnevalt peamised töötervishoiuga seotud valdkonnad, kus võib tekkida maksukohustus.
Peamised valdkonnad, kus võib tekkida maksukohustus
Maksuhalduri pädevusse ei kuulu töötervishoiu ja tööohutuse seaduse täitmise kontroll. Maksuhalduri õigused ja kohustused on sätestatud maksukorralduse seadusega.
Riskianalüüsi või tegevuskava olemasolu või mitteolemasolu iseenesest ei tekita maksukohustust ega vabasta võimalikust maksukohustusest, maksukohustus tekib ikkagi lähtuvalt kulu sisust. Näiteks kui tööandja on teinud töötervishoiu kulutusi, mida ei ole võimalik seostada tema ettevõtlusega või konkreetse töötaja töö iseloomust tulenevate vajadustega, ei loeta neid kulusid ettevõtlusega seotuks ka siis, kui need on riskianalüüsis ja tegevuskavas välja toodud. Samuti, kui kulu vajalikkus ei ole riskianalüüsis või tegevuskavas välja toodud, kuid ettevõtte suudab põhjendada kulu tegemise vajalikkuse tulenevalt töötervishoidu reguleerivatest õigusaktidest, loetakse see kulu ettevõtlusega seotuks. Viimasel juhul tuleb muidugi arvestada asjaoluga, et kulude ettevõtlusega seotuse üle otsustab maksuhaldur lähtuvalt talle teadaolevatest asjaoludest.
Esmaabivahendid, mida tööandja peab töötajatele soetama, on loetletud sotsiaalministri 13. detsembri 1999. a määrusega nr 82 „Esmaabi korraldus ettevõttes kehtestamine” ning selle kohustuse täitmine ei too kaasa maksukohustust. Tihti küsitakse maksuhaldurilt, aga kui esmaabivahendeid ostetakse suuremas koguses või kui ostetakse esmaabivahendeid, mida viidatud määrus ei käsitle, kas siis tekib maksukohustus? Ka siin lähtutakse maksukohustuse selgitamisel sellest, kuidas esmaabivahenditele tehtud kulud on ettevõtlusega seotud. Kui tegemist on suure ettevõttega, on ilmselge, et esmaabivahendeid ostetakse suuremas koguses, et tagada igal ajal töötajate jaoks vajalikus koguses esmaabivaheneid ning see ei tekita maksukohustust. Aga kui varutud esmaabivahendite kogused ületavad ilmselgelt mõistliku piiri (nt on eelmistel aastatel sama hulga töötajate jaoks soetatud oluliselt vähem esmaabivaheneid), tekib maksuhalduril õigustatud küsimus, mis eesmärgil selline kogus esmaabivahendeid soetatud on ning kas tegu pole mitte ka töötajate koduste esmaabivahendite varude tagamisega? Samamoodi käsitletakse ka viidatud määruses mitteloetletud esmaabivahendite soetamist – kui sellised vahendid on töötaja töö iseloomust lähtuvalt vajalikud ja mõistlikud, ei teki maksuriski. Kui aga mitte, siis kaasneb selliste esmaabivahendite soetamisega maksurisk.
Vabariigi Valitsuse 5. mai 2000.a määruse nr 144 „Bioloogilistest ohuteguritest mõjutatud töökeskkonna töötervishoiu ja tööohutuse nõuded” § 6 lõike 1 kohaselt peab tööandjajuhul,kui riskianalüüsi tulemused näitavad, et töökeskkond on bioloogilistest ohuteguritest mõjutatud, vältima töötaja tervise ohustamist bioloogiliste ohutegurite poolt. Sama sätte lõike 2 punkt 7 kohaselt peab tööandja tagama vaktsineerimise töötajatele, kes puutuvad kokku bioloogiliste ohuteguritega, mille vastu on olemas tõhus vaktsiin ja lõikest 3 tulenevalt peab tööandja konsulteerima töötervishoiuarstiga töötajate vaktsineerimise vajalikkuse ja sobivuse üle. Töötajate vaktsineerimine toimub tööandja kulul ja vaktsineerimistõend peab olema kättesaadav. Kui tööandja käitub vastavalt eespoolkirjeldatule, siis maksuriske ei ole.
Seega tööandja poolt antavad tööriietus, kaitseriietus ja isikukaitsevahendid ei ole TuMS-i mõttes käsitletavad erisoodustusena olukorras, kus tulenevalt töö tegemise iseloomust on tööülesannete täitmisel vajalik kanda selleks ettenähtud tööriietust. Üldjuhul loetakse töö-ja kaitseriieteks töö iseloomust lähtuvaid sobivaid riideid, mille puhul arvestatakse ka tööohutusega. TTOS-i § 11 lõike 3 kohaselt on tööriietust kandvatele töötajatele vaja ette näha riietusruumid ning töötajatele, kes töötavad välitöödel, ka soojak ja riiete kuivatusruum.
Seega kui tööandja soetab puhkeruumi mööblit, sisustab kööginurga või muretseb külmkapi või mikrolaineahju vms, ei ole tegemist erisoodustusega ning need on ettevõtlusega seotud kulud. Siinkohal ei ole vahet, kas näiteks joogiautomaadid on tööandja omandis või valduses. Kui tööandja maksab külma ja sooja joogi automaatide eest renti, siis rendikulu on ettevõtlusega seotud. Seega ei ole oluline, kuidas tööandja nimetatud vahendid soetab, vaid see, milleks kasutab. Seda kõike loomulikult eeldusel, et nimetatud asjad asuvad töökohtadel. Kui tööandja soetab mööblit või köögiinventari, mis ei asu töökohal, vaid kellegi isiklikus majapidamises, siis tekib maksukohustus.
Kui see ei tulene töötervishoiu ja tööohutuse seadusest ja selle alusel väljaantud õigusaktidest, siis loetakse see erisoodustuseks, kui sellest tekib töötajale hüve.2. Kui ettevõtja investeerib oma töötajate tervisesse rohkem, kui seadus seda ette näeb, kas siis on tegemist erisoodustusega? Jah on erisoodustus, kui tekib töötajale hüve.
Tulumaksuseaduse § 32 lg 2 kohaselt loetakse kulutus ettevõtlusega seotuks juhul kui see kulutus tuleneb töötervishoiu ja tööohutuse seaduse § 13 lõikest 1. Tervest mõistusest lähtutakse igal juhul, kuid kuna töötervishoid on spetsiifiline ala, siis selles valdkonnas on otsustajaks vastava ala spetsialist (töötervishoiuarst).
Lähtuda tuleb kulu tegemise eesmärgist. Kui on tegemist üldist laadi ennetava tegevusega, siis kuulub ujulakaardi maksumus erisoodustusena maksustamisele. Kui on aga tegemist töötajale määratud protseduuridega, siis maksustamisele ei kuulu. Hea tava näeb ette, et arst määrab ravi arusaadavalt (ravi kestvus, protseduuride arv jne) nii, et arsti taotlus on mõistetav ja ravijuhised täidetavad. Tööandja peab kulude hüvitamiseks aru saama kulu vajalikkusest ja seosest tema ettevõtlusega.5. Kui tööandja täidab seadusest tulenevaid töötajate tervise kontrolli ja taastuse kohustusi, nt vaktsineerib töötajad gripi vastu ilma töötervishoiuarsti soovituseta, kas siis on tegemist erisoodustusega? Tulumaksuseaduse § 32 lg 2 kohaselt loetakse kulutus ettevõtlusega seotuks juhul kui see kulutus tuleneb töötervishoiu ja tööohutuse seaduse § 13 lõikest 1. Töötervishoiu ja tööohutuse seaduse § 13 lg 1 on tööandja kohustatud viima läbi töökeskkonna riskianalüüsi, mille käigus selgitatakse välja töökeskkonna ohutegurid.
Töötervishoiu ja tööohutuse seaduse § 8 kohaselt kuuluvad bioloogiliste ohutegurite hulka bakterid, viirused, seened jm bioloogiliselt aktiivsed ained, mis võivad põhjustada nakkushaigust, allergiat või mürgistust. Kaitseks töökohas toimivate bioloogiliste ohutegurite eest peab tööandja võtma tarvitusele abinõud, arvestades ohuteguri nakatamisvõimet. Bioloogilistest ohuteguritest mõjutatud töökeskkonna töötervishoiu ja tööohutuse nõuded on kinnitatud Vabariigi Valitsuse 05.05.2000. a määrusega nr 144, mille § 6 lg 3 kohaselt peab tööandja konsulteerima töötervishoiuarstiga töötaja vaktsineerimise vajalikkuse ja sobivuse üle. Seega, kui tervishoiuarst leiab, et töötajate vaktsineerimine on vajalik, siis ei kuulu antud kulud maksustamisele erisoodustusena.
6. Kas Maksu- ja Tolliamet käsitleb prillide hüvitamist tööandja poolt oma töötajale erisoodustusena?
Tööandja võib töötajale kompenseerida kuvariga töötamiseks ettenähtud prillide või muude nägemisteravust korrigeerivate abivahendite (nt arvutiga tööks sobivad läätsed) soetamismaksumust maksuvabalt juhul, kui tööandja poolt on täidetud kõik alljärgnevad tingimused:
Kui kuvariga tööks ette nähtud prille või muid nägemisteravust korrigeerivaid abivahendeid kasutatakse ka tööga mitteseotud tegevuseks, tuleb leida tööga seotud ja mitteseotud tegevuse proportsioonid ning abivahendite soetamismaksumust saab maksuvabalt hüvitada vaid osaliselt vastavalt tulumaksuseaduse § 32 lg 3 sätestatud põhimõtetele. Tööga mitteseotud kulutuste osa loetakse erisoodustuseks juhul kui töötaja seda osa tööandjale ei hüvita.
Juhime tähelepanu sellele, et silmaoperatsioon ei ole nägemisteravust korrigeeriv abivahend, vaid kirurgiline lõikus/toiming, mistõttu sellise kulu hüvitamisele maksusoodustus ei laiene.
7. Kas töötajate tervisekontrolli kulud võib olenemata summa suurusest kuludesse kanda ja erisoodustusmaksu mitte tasuda?
Seadus ei sätesta tööandja korraldatud töötajate tervise kontrollimise piirmäärasid, küll aga piirab ära kohustused. Kulutuse seos ettevõtlusega peab olema põhjendatud ning dokumentaalselt tõendatud.
8. Kuvariga töötamise määruses on kirjas, et juhul kui töötaja nägemisteravus on vähenenud, on tööandja kohustatud hüvitama prillide maksumuse. Reaalne elu on selline, et mitte ainult silmade nägemisteravus ei vähene, vaid kasutuses olevad prillid muutuvad ajaga kasutamiskõlbmatuks – kriibitakse, purunevad, tuhmuvad jms. Kuidas toimub prillide eest hüvitamine tööandja poolt, kui töötervishoiuarst nõuab uute prillide ostmist, kuid silmade nägemisteravus ei ole muutunud?
Töötervishoiuarst saab oma otsusega teha tööandjale töötajate tervise kontrolli tulemusena ettepanekuid ja soovitusi, kuid tööandja täidab neid soovitusi vastavalt oma võimalustele.
Tööandja peab hüvitama töötaja prillide maksumuse juhul kui töötaja nägemine on tööandja juures töötades halvenenud. Kui tööruumid on nõuetekohased ja töötaja nägemine püsib samal tasemel ei ole tööandjal kohustust uute prillide maksumust hüvitada. Ka juhul kui miinusnägemine vananedes väheneb (st ealiste iseärasuste, mitte töötaja tegevuse tõttu), puudub tööandjal kohustus uusi prille töötajale kinni maksta.
Tööandjal on tööruumide nõuetekohase sisustamise kohustus – ergonoomiline töölaud ja tool, õige valgustus, korralik kuvar jne. Kui tööandja on taganud töötajale nõuetekohase töökeskkonna, ei ole ta kohustatud veel täiendavalt hüvitama uute prillide maksumust, kui töötaja nägemine tema juures töötades ei ole halvenenud. Prillid on töötaja omad ja ta peab ise nende korrasoleku eest hoolt kandma.
9. Kas töötajatele joogivee ostmine ja joogiautomaadi rent on erisoodustus?
Vastavalt töötervishoiu ja tööohutuse seaduse §11 lg 8 kohaselt peab tööandja tagama töötajatele nõuetele vastava kvaliteetse joogivee ja ühekordsed või pestavad jooginõud. Maksustamisel ei oma tähtsust, kas tööandja tagab joogivee voolava veega kraanist või veeanumatest, oluline on, et tegu on nõuetele vastava joogiveega.
Seega töötajatele kvaliteetse joogivee tagamine ei ole erisoodustus, samuti nagu jooginõude soetaminegi. Kuid maksuvabastus ei laiene maitsestatud veele, kuna Sotsiaalministri 31. juuli 2001. a määrusest nr 82 „Joogivee kvaliteedi- ja kontrollinõuded ning analüüsimeetodid” tulenevalt on kvaliteetne joogivesi (ebatavalise) värvuse, lõhna ja maitseta vesi.
Joogivee automaadi rent, nagu ka kohviautomaadi rent, on ettevõtlusega seotud kulu ja maksustamisele ei kuulu. Kui tööandja maksab kohviautomaadis kasutatava joogi eest, siis on tegemist erisoodustusega. Kui töötajad maksavad joogi eest ise, siis ei ole tegemist erisoodustusega.10. Äriühing rendib oma töötajatele kasutamiseks kuumajoogiautomaate, samuti on büroohoones töötajatele ettenähtud söökla, mille köögitehnika on renditud. Kas tasutud rendimaksete puhul on tegemist erisoodustusega?
Töötervishoiu ja tööohutuse seaduse § 11 lõike 1 kohaselt loetakse olmeruumiks ka einestamisruumi ja sama paragrahvi lõike 2 kohaselt peavad töötajate olmeruumid (sh einestamisruum) olema sisustatud. Seega kuumajoogiautomaatide ja söökla köögitehnika renti ei saa käsitleda erisoodustusena. Kui tööandja maksab joogiautomaatides kasutatava joogi (kohvi, tee jne) eest, siis on tegemist erisoodustusega. Kui töötajad maksavad joogi eest ise, siis ei ole tegemist erisoodustusega. Samuti ei käsitleta erisoodustusena külmikute, mikrolaineahjude vms vara soetamist.


Põllumajandustoote kokkuostu, sealhulgas säilitamise, ja müümise täpsem kord ning pakkumuse vorm – Riigi Teataja
Põllumajandustoote kokkuostu, sealhulgas säilitamise, ja müümise täpsem kord ning pakkumuse vorm
Põllumajandustoote kokkuostu, sealhulgas säilitamise, ja müümise täpsem kord ning pakkumuse vorm - sisukord
§ 2 Põllumajandustoote kokkuostuks pakkumise ja müümisega seotud isik
§ 14 Lõpptoote veo-, majandus- ja ladustamiskulude hüvitamine
RT I, 11.06.2014, 9
[RT I, 11.06.2014, 4 - jõust. 14.06.2014]
23.03.2012 RT I, 28.03.2012, 3 31.03.2012
06.08.2012 RT I, 08.08.2012, 5 11.08.2012
08.04.2013 RT I, 24.04.2013, 3 27.04.2013
05.06.2014 RT I, 11.06.2014, 4 14.06.2014
Määrus kehtestatakse Euroopa Liidu ühise põllumajanduspoliitika rakendamise seaduse § 1 lõike 3, § 4 lõike 3 ja § 41 lõike 2, komisjoni määruse (EL) nr 1272/2009, millega kehtestatakse nõukogu määruse (EÜ) nr 1234/2007 ühised üksikasjalikud rakenduseeskirjad seoses põllumajandustoodete kokkuostu ja müügiga riikliku sekkumise puhul (ELT L 349, 29.12.2009, lk 1–68), artikli 10 lõike 1 punkti a, artikli 28 lõike 1, artikli 50 lõike 1 ja artikli 52 lõike 3 ning komisjoni määruse (EÜ) nr 1130/2009, millega kehtestatakse üksikasjalikud ühiseeskirjad sekkumisvarust pärit toodete kasutamise ja/või sihtkoha kontrollimiseks (ELT L 310, 25.11.2009, lk 5–21), artikli 2 lõike 2 alusel.
Määrusega kehtestatakse heakskiidu taotlemise ja taotluse menetlemise täpsem kord ning taotluse vorm, põllumajandustoote kokkuostu, säilitamise ja sekkumisvarudest pärit toote müügi täpsem kord ning pakkumuse vorm.
§ 2. Põllumajandustoote kokkuostuks pakkumise ja müümisega seotud isik
Põllumajandustoote kokkuostuks pakkumise ja müümisega seotud isiku andmed peavad olema kantud põllumajandustoetuste ja põllumassiivide registrisse Euroopa Liidu ühise põllumajanduspoliitika rakendamise seaduse § 90 kohaselt.
(1) Teravilja sekkumishinnaga kokkuostu ja alalise pakkumismenetluse korral esitab pakkuja PRIA-le lisas 3 toodud vormi kohase kirjaliku pakkumuse.
(3) Või, lõssipulbri ja veiseliha sekkumishinnaga kokkuostu ja alalise pakkumismenetluse korral esitab pakkuja PRIA-le lisas 5 toodud vormi kohase kirjaliku pakkumuse.
(1) Teravilja sekkumisvarudest müügi korral, sealhulgas komisjoni määruse (EÜ) nr 1130/2009 kohaselt teravilja kasutamiseks ja eksportimiseks müügi korral, esitab pakkuja PRIA-le lisas 6 toodud vormi kohase kirjaliku pakkumuse.
(2) Või, lõssipulbri ja veiseliha sekkumisvarudest müügi korral, sealhulgas komisjoni määruse (EÜ) nr 1130/2009 kohaselt või, lõssipulbri ja veiseliha kasutamiseks ja eksportimiseks müügi korral, esitab pakkuja PRIA-le lisas 7 toodud vormi kohase kirjaliku pakkumuse.
(3) Komisjoni määruse (EL) nr 1272/2009 artikli 50 lõikes 1 nimetatud juhul sekkumisvarudest teravilja müügi korral esitab pakkuja PRIA-le lõikes 1 nimetatud kirjaliku pakkumuse.
(4) Komisjoni määruse (EL) nr 1272/2009 artikli 50 lõikes 1 nimetatud juhul sekkumisvarudest või, lõssipulbri ja veiseliha müügi korral esitab pakkuja PRIA-le lõikes 2 nimetatud kirjaliku pakkumuse.
[Kehtetu - RT I, 11.06.2014, 4 - jõust. 14.06.2014]
§ 14. Lõpptoote veo-, majandus- ja ladustamiskulude hüvitamine
Lisa 1 Heakskiidu taotluse vorm
Lisa 2 Või/lõssipulbri kvaliteedisertifikaadi taotluse vorm
Lisa 3 Pakkumine teravilja kokkuostuks
[RT I, 08.08.2012, 5 - jõust. 11.08.2012]
Lisa 4 Tootmiskava
Lisa 5 Pakkumisvorm
Lisa 6 Müügipakkumine teravilja ostuks sekkumisvarudest
Lisa 7 Pakkumisvorm
Lisa 8 Käitlemiskava
[Kehtetu - RT I, 28.03.2012, 3 - jõust. 31.03.2012]


text:
Sa oled siinAvaleht Puue ja hoolekanne Puude tuvastamine Puude tuvastamine Puude taotlemine ja tuvastamine
Keskmise puudega, liikumisfunktsiooni kõrvalekalle (161% sotsiaaltoetuste määrast)
Raske puudega, liikumisfunktsiooni kõrvalekalle (192% sotsiaaltoetuste määrast)
Sügava puudega, liikumisfunktsiooni kõrvalekalle (210% sotsiaaltoetuste määrast)
Keskmise puudega, nägemisfunktsiooni kõrvalekalle (148% sotsiaaltoetuste määrast)
Raske puudega, nägemisfunktsiooni kõrvalekalle (183% sotsiaaltoetuste määrast)
Sügava puudega, nägemisfunktsiooni kõrvalekalle (210% sotsiaaltoetuste määrast)
Keskmise puudega, keele- ja kõnefunktsiooni kõrvalekalle (112% sotsiaaltoetuste määrast)
Raske puudega, keele- ja kõnefunktsiooni kõrvalekalle (136% sotsiaaltoetuste määrast)
Sügava puudega, keele- ja kõnefunktsiooni kõrvalekalle (170% sotsiaaltoetuste määrast)
Keskmise puudega, kuulmisfunktsiooni kõrvalekalle (118% sotsiaaltoetuste määrast)
Raske puudega, kuulmisfunktsiooni kõrvalekalle (140% sotsiaaltoetuste määrast)
Sügava puudega, kuulmisfunktsiooni kõrvalekalle (170% sotsiaaltoetuste määrast)
Keskmise puudega, vaimse funktsiooni kõrvalekalle (133% sotsiaaltoetuste määrast)
Raske puudega, vaimse funktsiooni kõrvalekalle (163% sotsiaaltoetuste määrast)
Sügava puudega, vaimse funktsiooni kõrvalekalle (190% sotsiaaltoetuste määrast)
Keskmise puudega, määruse § 9 lõigetes 3-7 nimetamata funktsiooni kõrvalekalle (142% sotsiaaltoetuste määrast)
Raske puudega, määruse § 9 lõigetes 3-7 nimetamata funktsiooni kõrvalekalle (179% sotsiaaltoetuste määrast)
Sügava puudega, määruse § 9 lõigetes 3-7 nimetamata funktsiooni kõrvalekalle (210% sotsiaaltoetuste määrast)
Keskmise puudega, kellel on tuvastatud vähemalt kaks võrdse ulatusega määruse § 9 lõigetes 3–8 nimetatud funktsiooni kõrvalekallet ja need kõrvalekalded on suuremad teistest tuvastatud funktsiooni kõrvalekalletest (161% sotsiaaltoetuste määrast)
Raske puudega, kellel on tuvastatud vähemalt kaks võrdse ulatusega määruse § 9 lõigetes 3–8 nimetatud funktsiooni kõrvalekallet ja need kõrvalekalded on suuremad teistest tuvastatud funktsiooni kõrvalekalletest (192% sotsiaaltoetuste määrast)
Sügava puudega, kellel on tuvastatud vähemalt kaks võrdse ulatusega määruse § 9 lõigetes 3–8 nimetatud funktsiooni kõrvalekallet ja need kõrvalekalded on suuremad teistest tuvastatud funktsiooni kõrvalekalletest (210% sotsiaaltoetuste määrast)
Näide 1Puudega tööealise inimese toetust maksti kuni 31.05.2016. Puude tuvastamise korduvekspertiisi taotlus esitatakse 05.01.2017.
Näide 2Puudega tööealise inimese toetust maksti kuni 31.05.2016. Puude tuvastamise korduvekspertiisi taotlus esitatakse 01.06.2017.
Näide 1Puudega tööealise inimese toetust maksti kuni 31.05.2016. Isik on saanud vahepeal vanaduspensioniealiseks ja esitab puude tuvastamise taotluse 05.01.2017.
Näide 2Puudega tööealise inimese toetust maksti kuni 31.05.2016. Isik on saanud vahepeal vanaduspensioniealiseks ja esitab puude tuvastamise taotluse 01.06.2017.
Blanketid Puude korduma kippuvad küsimused
1954 ja 1955. aastal sündinud töövõimetuspensioni saajate, kellele on ekspertiisiotsusega määratud töövõimetus kuni pensionieani ekspertiisiotsused pikendame automaatselt kuni vanaduspensioniea saamiseni ja maksame edasi töövõimetuspensioni. Vanaduspensioniikka jõudes määrame Teile vanaduspensioni. Pensionitaotlus esitada ei ole vaja.
1954 ja 1955. aastal sündinutel, kelle puude raskusaste on määratud kuni vanaduspensioni eani puude otsuse pikendame automaatselt ning edasilükatud aja jooksul maksame edasi tööealise puudega inimese sotsiaaltoetust. Uue puude taotluse palume esitada esialgsel otsusel olevast korduvekspertiisi tähtajast 1954. aastal sündinutel kolm kuud hiljem ja 1955. aastal sündinutel kuus kuud hiljem. Koos korduvekspertiisi taotlusega esitage ka pensionitaotlus.
1954 ja 1955. aastal sündinutel, kellel on puude ja püsiva töövõimetuse otsus pikendame neid automaatselt kuni vanaduspensioni eani ning maksame automaatselt edasi tööealise puudega inimese sotsiaaltoetust ja töövõimetuspensioni. Vanaduspensioniikka jõudes määrame vanaduspensioni ja pensioniavaldust ei ole vaja esitada. Uue puude taotluse palume esitada esialgsel otsusel olevast korduvekspertiisi tähtajast 1954. aastal sündinutel kolm kuud hiljem ja 1955. aastal sündinutel kuus kuud hiljem.
täidetud taotluse võib saata sotsiaalkindlustusametisse e-posti (info@sotsiaalkindlustusamet.ee) või posti teel (Endla 8, Tallinn). Taotluse vormi leiate sotsiaalkindlustusameti kodulehelt www.sotsiaalkindlustusamet.ee (blanketid - puude tuvastamise ja töövõime hindamise blanketid - puude raskusastme tuvastamise, sotsiaaltoetuste ja puudega isiku kaardi taotlus lapsele ja vanaduspensioniealisele inimesele). Digiallkirjastatud taotlus tuleb saata aadressile info@sotsiaalkindlustusamet.ee.
PENSIONIAVALDUSE ESITAMINE KOOS KORDUVEKSPERTIISITAOTLUSEGA
Pensioniavalduse esitamiseks koos korduvekspertiisi taotlemisega esita palun koos pensioniavaldusega järgmised dokumendid:
PUUDEGA INIMESE PARKIMISKAARDI PIKENDAMINE
Juhul kui olete taotlenud kohalikust omavalitsusest puudega inimese parkimiskaarti, siis parkimiskaardi pikendamiseks palume pöörduda parkimiskaardi kehtivusaja lõppedes antud kaardi väljastaja poole.
Blanketid Puude otsuse vaidlustamine

matches:
§ 9
§ 9
§ 9
§ 9
§ 9
§ 9


Sotsiaalministri määruste muutmine seoses Terviseameti moodustamisega – Riigi Teataja
Sotsiaalministri määruste muutmine seoses Terviseameti moodustamisega
RTL 2009, 99, 1482
Vastu võetud 14.12.2009 nr 97
Määrus kehtestatakse «Alaealise mõjutusvahendite seaduse» § 62 lõike 5, «Alkoholi-, tubaka-, kütuse- ja elektriaktsiisi seaduse» § 51 lõike 5, «Kaubandustegevuse seaduse» § 6 lõike 4 ja Vabariigi Valitsuse 1. aprilli 2004. a määruse nr 99 «Volituste andmine «Kaubandustegevuse seadusest» tulenevate õigusaktide kehtestamiseks» § 2, «Kemikaaliseaduse» § 41 lõike 4, «Kriminaalmenetluse seadustiku» § 170 lõike 4 ja «Tsiviilkohtumenetluse seadustiku» § 422 lõike 2, «Loomatauditõrje seaduse» § 421 lõike 2, «Meditsiiniseadme seaduse» § 26 lõike 5 ja § 27 lõike 8, «Mereteenistuse seaduse» § 26 lõike 1 ja § 27 lõike 1, «Psühhiaatrilise abi seaduse» § 17, «Põhikooli- ja gümnaasiumiseaduse § 32 lõike 2, «Rakkude, kudede ja elundite käitlemise ja siirdamise seaduse» § 413 lõike 2, «Ravikindlustuse seaduse» § 32, § 48 lõike 4 ja § 481 lõike 5, «Sotsiaalhoolekande seaduse» § 212 lõike 3, «Perioodi 2004–2006 struktuuritoetuse seaduse» § 16 lõike 1 ja § 17 lõike 2, «Töötervishoiu ja tööohutuse seaduse» § 191 lõike 8, «Veeseaduse» § 13 lõike 2, § 13 lõike 4 ja § 131 lõike 7, «Vereseaduse» § 7 lõike 5 ning «Välisõhu kaitse seaduse» § 133 alusel.
§ 1. Sotsiaalministri 8. veebruari 2002. a määruses nr 33 «Eraldusruumi ja selle sisustuse tervisekaitse- ning ohutusnõuded» (RTL 2002, 29, 414) tehakse järgmised muudatused:
«Määrusega kehtestatakse tervisekaitse- ja ohutusnõuded kasvatuse eritingimusi vajavate õpilaste kooli (edaspidi kool) eraldusruumile, samuti õpilase esmaseid olmevajadusi rahuldavale eraldusruumi sisustusele.»;
« (3) Eraldusruumi viimistlus, ventilatsioon, sisekliima ja valgustus peab vastama «Põhikooli- ja gümnaasiumiseaduse» § 121 lõike 4 ja «Rahvatervise seaduse» § 8 lõike 2 punkti 6 alusel koolidele kehtestatud nõuetele.»
§ 2. Sotsiaalministri 4. detsembri 2008. a määruses nr 74 «Tervisekaitseinspektsiooni laborites ja tervisekaitsetalitustes kasutatava aktsiisivaba piirituse kulunormid» (RTL 2008, 97, 1350) tehakse järgmised muudatused:
«Terviseameti laborites kasutatava aktsiisivaba piirituse kulunormid»;
2) määruse sissejuhatav lause muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
«Terviseameti laborites kasutatava aktsiisivaba piirituse kulunormid kehtestatakse sotsiaalministri 6. novembri 2009. a määruse nr 82 «Terviseameti põhimäärus» § 9 punktides 13 ja 17 nimetatud ülesannete täitmiseks järgmiselt:».
§ 3. Sotsiaalministri 20. aprilli 2004. a määruses nr 32 «Kosmeetikatoodete märgistamise nõuded» (RTL 2004, 54, 920; 2007, 26, 461) asendatakse läbivalt sõna «Tervisekaitseinspektsioon» sõnaga «Terviseamet» vastavas käändes.
§ 4. Sotsiaalministri 3. detsembri 2004. a määruse nr 122 «Ohtlike kemikaalide identifitseerimise, klassifitseerimise, pakendamise ja märgistamise nõuded ning kord» (RTL 2004, 154, 2326; 2009, 45, 625) § 4 lõikes 3 asendatakse sõnad «Kemikaalide Teabekeskusele» sõnaga «Terviseametile».
§ 5. Sotsiaalministri 22. juuni 2004. a määruses nr 85 «Menetlustoimingule väljakutsutud isiku enda haigestumise või lähedase isiku ootamatu raske haiguse kohta vormistatava tõendi vorm ja väljaandmise kord» (RTL 2004, 90, 1414) tehakse järgmised muudatused:
«Määrus kehtestatakse «Kriminaalmenetluse seadustiku» § 170 lõike 4 ja «Tsiviilkohtumenetluse seadustiku» § 422 lõike 2 alusel.»;
2) paragrahvis 5 asendatakse sõna «Tervishoiuametile» sõnaga «Terviseametile».
§ 6. Sotsiaalministri 15. juuli 2003. a määruses nr 99 «Teatamiskohustuslike zoonooside loetelu, teatise vorminõuded ning esitamise kord» (RTL 2003, 88, 1300) tehakse järgmised muudatused:
1) paragrahvides 1 ja 3 asendatakse sõnad «Tervisekaitseinspektsiooni kohalik asutus» sõnadega «Terviseameti piirkondlik talitus»;
2) määruse lisas asendatakse sõnad «TKI kohaliku asutuse» sõnadega «Terviseameti piirkondliku talituse».
§ 7. Sotsiaalministri 25. novembri 2004. a määruses nr 118 «Meditsiiniseadme turule laskmisest ja meditsiiniseadmel tehtud olulistest muudatustest teavitamise tingimused ja kord» (RTL 2004, 149, 2270) asendatakse läbivalt sõna «Ravimiamet» sõnaga «Terviseamet» vastavas käändes.
§ 8. Sotsiaalministri 25. novembri 2004. a määruses nr 119 «Ohujuhtumist teavitamise kord ja teavitamisvormid» (RTL 2004, 149, 2271) ning määruse lisades 1 ja 2 asendatakse läbivalt sõna «Ravimiamet» sõnaga «Terviseamet» vastavas käändes.
§ 9. Sotsiaalministri 20. juuni 2003. a määruse nr 92 «Laevapere liikme toidunormid ja toitlustamise kord» (RTL 2003, 79, 1163) § 10 lõikes 1 asendatakse sõna «Tervisekaitseinspektsiooni» sõnaga «Terviseametit».
§ 10. Sotsiaalministri 21. jaanuari 2004. a määruses nr 4 «Nõuded laevapere liikme laeval majutamise tingimustele» (RTL 2004, 13, 184; 2005, 10, 89) tehakse järgmised muudatused:
1) paragrahvi 5 lõikes 3 ja § 15 lõikes 3 asendatakse sõna «Tervisekaitseinspektsioon» sõnaga «Terviseamet» vastavas käändes;
2) paragrahvis 10 asendatakse sõnad «Vabariigi Valitsuse 11. juuli 1996. a määruse nr 185 «Ujula tervisekaitsenormid ja -eeskirjad TKNE 7/1996» (RT I 1996, 51, 971; 1997, 61, 1029) nõuetele,» sõnadega «Vabariigi Valitsuse 15. märtsi 2007. a määruse nr 80 «Tervisekaitsenõuded ujulatele, basseinidele ja veekeskustele» nõuetele,».
§ 11. Sotsiaalministri 26. augusti 2002. a määruse nr 105 «Psühhiaatrilise ravi nõuded ja psühhiaatriahaigla töökorraldus kohtu poolt määratud psühhiaatrilise sundravi kohaldamisel» (RTL 2002, 96, 1494) § 1 lõikes 4 asendatakse sõna «Tervishoiuamet» sõnaga «Terviseamet».
§ 12. Sotsiaalministri 24. augusti 1995. a määruses nr 51 «Koolitervishoiu korraldamine» (RTL 1995, 60, 0; 2003, 34, 519) tehakse järgmised muudatused:
1) «Koolitervishoiu korraldamise juhendi» punkt 3.4 tunnistatakse kehtetuks;
2) juhendi lisa 1 punktis 2.6 asendatakse sõnad «kohalikku tervisekaitsetalitust» sõnadega «Terviseameti piirkondlikku talitust»;
3) juhendi lisa 1 punktis 2.8 asendatakse sõnad «tervisekaitse talitust» sõnadega «Terviseameti piirkondlikku talitust»;
4) juhendi lisa 1 punkt 7.3 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« 7.3. Immuniseerimise aruandlus toimub sotsiaalministri 31. oktoobri 2003. a määruse nr 116 «Immuniseerimise korraldamise nõuded» nõuete kohaselt.»;
5) juhendi lisa 3 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
«Kooliõpilaste profülaktiliste läbivaatuste eesmärgiks on tervisehäirete varane avastamine, krooniliste haiguste dünaamika jälgimine ning tervisekasvatus. Profülaktiline läbivaatus toimub arsti, meditsiiniõe, lastevanemate ja koolipersonali koostöös.
Arstliku profülaktilise läbivaatuse järgselt antakse hinnang lapse tervisele ning tervisehäirete või krooniliste haiguste korral määratakse kas eriarsti konsultatsioon, uuringud või tervistavad üritused koolis, kodus või raviasutuses.
Arstliku profülaktilise läbivaatuse sisu
Õe ülesanded:
1) füüsilise arengu hindamine – kaal, pikkus. Soovitav on välja arvestada Kettle’i indeks:
kasv m
Indeksi väärtused:
füüsilise arengu taset võib hinnata ka tabelite alusel (vanus, sugu – kasv, kasv – kaal; vt Abitabelid pediaatritele. – TRÜ, 1989);
2) nägemisteravuse hindamine;
3) arteriaalse vererõhu määramine – mõõdetakse istuvas asendis puhkuse järgselt mõlemal käel. Tehakse 2 mõõtmist ja fikseeritakse viimase mõõtmise tulemused;
4) kuulmisteravuse hindamine – sosinkõne abil;
5) uriinis suhkru, valgu määramine – juhul, kui on võimalik muretseda koolile uriinisuhkru ja valgu määramise testrid.
Tutvub õe uuringute tulemustega, vestleb klassijuhatajaga, seejärel:
1) selgitab anamneesi, sealhulgas riskifaktorid – toitumise iseärasused, tegelemine kehakultuuriga, suitsetamine jne;
2) hindab tugi-liikumisaparaadi seisundit:
rüht – eest- ja tagantvaates, küljelt, sammudes;
skolioos – kere painutused ette eest- ja tagantvaates;
3) hindab puberteedi astet vastavalt rahvusvaheliselt väljatöötatud süsteemile ja annab puberteediastme hinde pallides;
4) vaatab läbi teised organsüsteemid.»
§ 13. Sotsiaalministri 19. detsembri 2008. a määruse nr 83 «Rakkude, kudede ja elundite käitlemise eeskiri» (RTL 2008, 102, 1461) § 20 lõikes 1 asendatakse sõna «Tervishoiuameti» sõnaga «Terviseameti».
§ 14. Sotsiaalministri 19. jaanuari 2007. a määruse nr 9 «Kindlustatud isikult tasu maksmise kohustuse Eesti Haigekassa poolt ülevõtmise kord ja tervishoiuteenuse osutajatele makstava tasu arvutamise metoodika» (RTL 2007, 8, 135; 2009, 84, 1234) § 24 lõikes 4 asendatakse sõna «Tervisekaitseinspektsioonile» sõnaga «Terviseametile».
§ 15. Sotsiaalministri 9. jaanuari 2009. a määruse nr 5 «Eesti Haigekassa meditsiiniseadmete loetelu ja meditsiiniseadmete loetellu kantud meditsiiniseadme eest tasu maksmise kohustuse ülevõtmise kord» (RTL 2009, 4, 56; 68, 1011) § 1 lõikes 2 asendatakse sõna «Tervishoiuametis» sõnaga «Terviseametis».
§ 16. Sotsiaalministri 18. septembri 2008. a määruse nr 55 «Eesti Haigekassa meditsiiniseadmete loetelu muutmise kriteeriumid ning nende hindamise kord» (RTL 2008, 78, 1100) § 9 lõigetes 1 ja 4 asendatakse sõna «Ravimiamet» sõnaga «Terviseamet».
§ 17. Sotsiaalministri 15. jaanuari 2009. a määruse nr 8 «Lapsehoiuteenuse ja asenduskoduteenuse ning erihoolekandeteenuste tegevusloa vormi ja taotlemisel nõutavate dokumentide loetelu kehtestamine» (RTL 2009, 8, 98) § 2 lõike 1 punktis 1 ning määruse lisades 1 ja 2 asendatakse sõna «Tervisekaitseinspektsiooni» sõnaga «Terviseameti».
§ 18. Sotsiaalministri 22. juuni 2004. a määruse nr 87 ««Eesti riikliku arengukava Euroopa Liidu struktuurifondide kasutuselevõtuks – ühtse programmdokumendi aastateks 2004–2006» meetme 4.4 «Haiglavõrgu reorganiseerimine» toetuse kasutamise kava koostamise kord, toetuse andmise tingimused ja toetuse seire läbiviimise eeskiri» (RTL 2004, 91, 1426; 2008, 83, 1135) § 9 lõikes 2 asendatakse sõna «Tervishoiuameti» sõnaga «Terviseameti».
§ 19. Sotsiaalministri 20. juuni 2003. a määruse nr 90 «Töötervishoiuteenuse osutaja registreerimistaotluses ja registreerimistõendis esitatavad andmed ning registreerimistaotlusele lisatavad dokumendid» (RTL 2003, 79, 1161; 2004, 134, 2083) §-des 1 ja 2 asendatakse sõna «Tervishoiuametile» sõnaga «Terviseametile».
§ 20. Sotsiaalministri 29. aprilli 2005. a määruse nr 65 «Isiku doonoriks sobivuse kriteeriumid, hindamise tingimused ja kord ning vere loovutamist välistavate või piiravate haiguste ja muude tegurite loetelu» (RTL 2005, 50, 707) § 8 lõikes 8 asendatakse sõna «Tervisekaitseinspektsiooni» sõnaga «Terviseameti».
§ 21. Sotsiaalministri 31. juuli 2001. a määruses nr 82 «Joogivee kvaliteedi- ja kontrollinõuded ning analüüsimeetodid» (RTL 2001, 100, 1369; 2009, 48, 697) tehakse järgmised muudatused:
1) asendatakse läbivalt sõna «Tervisekaitseinspektsioon» sõnaga «Terviseamet» vastavas käändes;
2) asendatakse läbivalt sõnad «asukohajärgne terviskaitsetalitus» sõnaga «Terviseameti piirkondlik talitus» vastavas käändes;
3) asendatakse läbivalt sõna «tervisekaitsetalitus» sõnaga «Terviseameti piirkondlik talitus» vastavas käändes.
§ 22. Sotsiaalministri 2. jaanuari 2003. a määruses nr 1 «Joogivee tootmiseks kasutatava või kasutada kavatsetava pinna- ja põhjavee kvaliteedi- ja kontrollinõuded» (RTL 2003, 9, 100) asendatakse läbivalt sõnad «tervisekaitsetalitus või tema kohalik osakond» sõnadega «Terviseamet või tema piirkondlik talitus» vastavas käändes.
§ 23. Sotsiaalministri 21. detsembri 2001. a määruses nr 152 «Kvaliteedinõuetele mittevastava, kuid tervisele ohutu joogivee müümiseks loa taotlemise, andmise, muutmise, peatamise ja kehtetuks tunnistamise kord» (RTL 2002, 4, 44; 2009, 10, 124) tehakse järgmised muudatused:
1) asendatakse läbivalt sõna «Tervisekaitseinspektsioon» sõnaga «Terviseamet» vastavas käändes, kui käesolevas paragrahvis ei sätestata teisiti;
2) asendatakse läbivalt sõna «tervisekaitsetalitus» sõnadega «Terviseameti piirkondlik talitus» vastavas käändes, kui käesolevas paragrahvis ei sätestata teisiti;
3) paragrahvi 1 lõikes 4 asendatakse sõnad «asukohajärgsel tervisekaitsetalitusel (edaspidi tervisekaitsetalitus)» sõnadega «Terviseameti piirkondlikul talitusel»;
« (1) Järelevalvet käesoleva määruse nõuetest kinnipidamise üle teostab Terviseamet piirkondliku talituse kaudu.»
§ 24. Sotsiaalministri 29. juuni 2005. a määruses nr 87 «Välisõhu strateegilise mürakaardi ja välisõhus leviva müra vähendamise tegevuskava sisule esitatavad miinimumnõuded» (RTL 2005, 78, 1092) tehakse järgmised muudatused:
1) paragrahvi 8 lõikes 4 ja § 12 lõikes 3 asendatakse sõna «Tervisekaitseinspektsioon» sõnaga «Terviseamet»;
2) paragrahvi 14 lõikes 2 asendatakse sõna «Tervisekaitseinspektsioonile» sõnaga «Terviseametile».
§ 25. Määrus jõustub 1. jaanuaril 2010. a.


§ 21 Ohtlike jäätmete liigitamine jäätmenimistu alusel
§ 5 „Kemikaaliseaduse” rakendamine ohtlike jäätmete liigitamisel
RT I, 14.05.2013, 2
09.05.2013 RT I, 14.05.2013, 1 17.05.2013
Määrus kehtestatakse jäätmeseaduse § 6 lõike 2 alusel.
Määrusega reguleeritakse jäätmete liigitamist ohtlike jäätmete hulka, lähtudes nende koostisest, ohtlike ainete sisaldusest ja jäätmeseaduse §-s 8 sätestatud kahjulikust toimest, juhul kui jäätmeseaduse § 2 lõike 4 alusel Vabariigi Valitsuse määrusega kehtestatud nimistus (edaspidi jäätmenimistu) sõltub nimistu abil jäätmete liigitamine ohtlike jäätmete hulka ohtlike ainete olemasolust ja sisaldusest jäätmetes.
[RT I, 14.05.2013, 1 - jõust. 17.05.2013]
[Kehtetu - RT I, 14.05.2013, 1 - jõust. 17.05.2013]
§ 21. Ohtlike jäätmete liigitamine jäätmenimistu alusel
Jäätmed liigitatakse ohtlikeks ja tavajäätmeteks jäätmenimistu alusel, kus ohtlike jäätmete koodinumbrid on tähistatud tärniga, välja arvatud §-s 1 nimetatud juhul.
Jäätmete liigitamisel ohtlike jäätmete hulka „Jäätmeseaduse” § 8 punktide 3 ja 4 (koodinumbrid H3A ja H3B) alusel loetakse ohtlikeks jäätmed, mille leektäpp on võrdne või alla 55 ºC.
(1) Kui jäätmete liigitamine ohtlike jäätmete hulka määruse §-s 1 nimetatud nimistu järgi sõltub ohtlike ainete olemasolust jäätmetes, siis on ohtliku aine sisalduseks, mille alusel tuleb jäätmed „Jäätmeseaduse” § 8 punktides 5–9, 11 ja 12 (koodinumbrid H4–H8, H10 ja H11) loetletud omaduste kohaselt liigitada ohtlike hulka:
14) 1. või 2. kategooria reproduktiivset funktsiooni kahjustavaks aineks (ohutunnus T) klassifitseeritud ja riskilausega R60 või R61 komponendi puhul ≥ 0,5 massi%;
15) 3. kategooria reproduktiivset funktsiooni kahjustavaks aineks (ohutunnus Xn) klassifitseeritud ja riskilausega R62 või R63 komponendi puhul ≥ 5 massi%;
§ 5. „Kemikaaliseaduse” rakendamine ohtlike jäätmete liigitamisel
(1) Jäätmetes sisalduvate ohtlike ainete klassifitseerimisel ning määruse §-s 4 nimetatud ohutunnuste ja riskilausete määramisel tuleb lähtuda „Kemikaaliseaduse” § 41 lõike 4 alusel kehtestatud ohtlike kemikaalide identifitseerimise, klassifitseerimise, pakendamise ja märgistamise nõuetest ning korrast ja sama seaduse § 10 lõikes 5 nimetatud ohtlike keemiliste ainete loetelust.
(2) Kui jäätmed sisaldavad rohkem kui ühte ohtlikku ainet, tuleb jäätmete liigitamisel ohtlike jäätmete hulka käesoleva määruse §-s 4 esitatud piirväärtuste järgi nende ainete sisaldust iseloomustavad väärtused summeerida kemikaaliseaduse § 41 lõike 4 alusel kehtestatud nõuete ning korraga sätestatud segude klassifitseerimise metoodikat järgides.
(3) Kui kemikaaliseaduse § 10 lõikes 5 nimetatud ohtlike keemiliste ainete loetelus on määratud konkreetse aine sisalduse piirväärtus, mille ületamise korral segus klassifitseeritakse segu ohtlikuks, ning piirväärtus on väiksem käesoleva määruse §-s 4 nimetatud piirväärtusest, tuleb jäätmete ohtlikkuse määramisel lähtuda väiksemast väärtusest.
(1) Jäätmevaldaja liigitab oma valduses olevad jäätmed ohtlike või tavajäätmete hulka vastavalt „Jäätmeseaduse” § 2 lõike 4 alusel koostatud nimistule ja käesolevale määrusele, analüüsides vajaduse korral jäätmete koostist või tehes muid katseid või arvutusi, mis on olulised jäätmete liigitamise seisukohalt, kooskõlas „Jäätmeseaduse” § 116 lõikes 1 sätestatuga.
(2) Kui jäätmevaldaja on vastavalt „Jäätmeseaduse” § 73 lõikele 2 ja §-le 75 kohustatud omama jäätmeluba või on aruandekohuslane „Jäätmeseaduse” § 117 lõike 1 või lõike 2 alusel, siis esitab jäätmevaldaja lõikes 1 nimetatud analüüside, katsete ja arvutuste tulemused ning nende alusel tehtud põhjendatud järeldused Keskkonnaametile (edaspidi amet). Jäätmevaldaja esitab nimetatud materjalid ametile kas jäätmeloa taotlusmaterjalide hulgas või ameti põhjendatud nõudmisel.


Heiki Lille kaebuse läbi vaatamata jätmine – Riigi Teataja
Heiki Lille kaebuse läbi vaatamata jätmine
RT III, 13.03.2019, 17
Vastu võetud 11.03.2019 nr 93
07.03.2019. a esitas Heiki Lill Vabariigi Valimiskomisjonile kaebuse selle kohta, et tema hinnangul on isikute, kellel ei ole Eestis elukohta, valimisõigus piiratud.
H. Lill on seisukohal, et inimestel ei lubatud osaleda Riigikogu 2019. aasta 3. märtsil toimunud valimistel Eestis elukoha puudumise tõttu. Kaebuses selgitab H. Lill, et kõigil inimestel ei ole võimalik omada sissekirjutust oma elukohta, kuna eluaseme omanik ei ole selleks nõusolekut andnud.
H. Lill on seisukohal, et kuna suurelt hulgalt Eesti Vabariigi kodanikelt on ebaseaduslikult ära võetud valimisõigus, tuleb tunnistada 2019. aasta 3. märtsil toimunud Riigikogu valimised kehtetuks ning korraldada uued valimised.
08.03.2019. a saatis H. Lill e-kirjaga täiendava selgituse oma 07.03.2019. a esitatud kaebusele, kus tõi näiteid, mis ilmestavad tema kaebust.
1. Riigikogu valimise seaduse (RKVS) § 69 kohaselt on kaebus selle seaduse tähenduses Vabariigi Valimiskomisjonile esitatav nõuetekohaselt vormistatud taotlus tunnistada seadusvastaseks valimiste korraldaja toiming ja sama seaduse §-s 721 sätestatud korras Riigikohtule esitatav kaebus Vabariigi Valimiskomisjoni otsuse või toimingu peale. RKVS § 70 kohaselt on kaebuse esitamise õigus üksikisikul, kandidaadil ja erakonnal, kes leiab, et tema õigusi on vaidlustatava toiminguga rikutud.
2. Vabariigi Valimiskomisjoni hinnangul ei vasta esitatud kaebus RKVS-is kaebusele esitatavatele nõuetele.
3. RKVS § 71, milles on sätestatud kaebusele esitatavad nõuded, lõike 2 esimese lause kohaselt kirjutab kaebusele alla selle esitaja. H. Lille esitatud kaebusele ei ole selle esitaja, H. Lill alla kirjutanud. RKVS § 71 lg 3 kohaselt võib Vabariigi Valimiskomisjon, kui kaebus ei vasta sama paragrahvi lõigetes 1 ja 2 ettenähtud nõuetele, jätta kaebuse läbi vaatamata. Antud juhul ei vasta H. Lille esitatud kaebus RKVS § 71 lg 2 nõuetele, kuna sellele ei ole alla kirjutanud kaebuse esitaja Heiki Lill.
4. Lisaks ei näita H. Lill kaebuses, millist konkreetset valimiste korraldaja toimingut ta vaidlustab ning kuidas see tema subjektiivseid õigusi rikub.
5. RKVS § 70 järgi saab isik kaitsta valimisasjades oma subjektiivseid õigusi. Käesoleval juhul ei ole H. Lill näidanud, et tema subjektiivseid õigusi on rikutud. Valimiskaebust ei ole võimalik esitada avalikes huvides üldiste kahtluste tõttu valimisõiguse piiramise osas. Vabariigi Valimiskomisjoni pädevusse ei kuulu ka seaduste põhiseadusele vastavuse üle kontrolli teostamine.
6. Seega ei vasta kaebus RKVS § 70 nõuetele ja Vabariigi Valimiskomisjonil on RKVS § 71 lg 3 kohaselt õigus jätta see läbi vaatamata.
7. Täiendavalt märgib Vabariigi Valimiskomisjon, et RKVS kohaselt peetakse valijate arvestust rahvastikuregistris. H. Lille arusaam, et valijate nimekirja kantakse valija üksnes juhul, kui tal on rahvastikuregistrisse kantud aadressitäpsusega elukoht, on ekslik. Rahvastikuregistri seadus võimaldab kanda valija elukoha andmed rahvastikuregistrisse ka linna ja linnaosa või valla täpsusega ning RKVS võimaldab linna ja linnaosa või valla täpsusega isikud kanda omakorda valijate nimekirja. Samuti on võimalik rahvastikuregistri seaduse alusel rahvastikuregistrisse kanda elukoha andmed juhul, kui isik ei ole eluruumi omanik ja puudub ruumi omaniku nõusolek selleks - olenevalt juhtumist kantakse sel juhul elukoha aadress kas ruumi täpsusega või linna ja linnaosa või valla täpsusega, mis on samuti isiku valijate nimekirja kandmise aluseks.
jätta Heiki Lille kaebus läbi vaatamata.


text:
Kas korteriomanik peaks vastutama hoones tekkinud kahju eest, kui kahju ei tekkinud omanikust sõltuvatel põhjustel?
Riigikohtus oli lahend (3-2-1-107-15), mis käsitles konkreetset küsimust.
Hageja oli mitteeluruumist korteriomandi omanik, kostja oli samas majas asuva eluruumist korteriomandi omanik. 11. juulil 2013 süttis kostja korter põlema ja hageja korter sai kahjustada. Riiklikult tunnustatud eksperdi ekspertiisiakti kohaselt sai tulekahju alguse kostja korteri seina sees asuvast kostja korteri elektrikilbist.
Pooled vaidlesid selle üle, kas kostjal on korteriomandi omanikuna kohustus hüvitada hagejale kui teisele korteriomandi omanikule tulekahju tagajärjel tekkinud kahju. Hageja arvates peab kostja hüvitama talle kahju kõrvaldamise kulud, kuna tulekahju sai alguse kostja korteriomandi reaalosas asuvast kostja kasutuses olevast elektrikilbist ning kostja rikkus elektrikilbi korrashoiu kohustust. Kostja leiab, et ta ei vastuta hagejale tekkinud kahju eest, sest elektrikilp on korteriomanike kaasomandis ning maja elektrisüsteemi peab korras hoidma korteriühistu.
Riigikohus leidis, et ainuüksi sellest, et vaidlusalune elektrikilp on ruumiliselt kostja mõjualas olev seade, ei saa järeldada, et tegemist on kostja korteriomandi reaalosa esemega, mille korrashoiu kohustus on kostjal. Varasema Riigikohtu praktika kohaselt on ehitise kõik seinad, st nii välis- kui ka siseseinad korteriomanike kaasomandis sõltumata sellest, kas need asuvad korteriomandi reaalosas või mitte. Kolleegium leidis, et ka korterelamu elektrisüsteem on üldjuhul korteriomanike kaasomandis.
Kui tegemist on olukorraga, kus kohustust on rikkunud mitu korteriomanikku või kõik korteriomanikud (mh tegevusetusega, jättes elektrisüsteemi kontrollimata ja selle korrasoleku tagamata), siis vastutavad kahjustatud korteriomandieseme omanikule tekitatud kahju hüvitamise eest solidaarselt kõik korteriomanikud, kelle rikkumine ei ole vabandatav. Kui tekkinud kahju eest vastutab kaasomanikuna ka kahjustatud korteri omanik, kuna ka tema rikkus kaasomandi korrashoiu kohustust, kohaldub korteriomanike solidaarse vastutuse asemel VÕS § 137 lg 2.
Sõidukijuhi vastutus turvavööta reisija ees
4.aprillil 2013.a leidis aset liiklusõnnetus marsruuttakso ning puidukoorma veoki vahel. Marsruuttakso juht ei märganud teepervele liikunud ja aeglustunud sõidukit ning ei hoidnud mootorsõidukiga piisavat pikivahet, mistõttu sõitis ta veokile tagant otsa, mille tagajärjel paiskusid mõlemad mootorsõidukid teelt välja kraavi. Liiklusõnnetuse tõttu sai eluohtlikke tervisekahjustusi marsruuttaksos viibinud reisija, kellel ei olnud turvavöö kinnitatud. Samuti ei olnud ka teistel reisijatel.
Sellest arenes välja kohtuasi, mis muutis Eesti kohtupraktikat. Kohtulahendi kohaselt on reisija enda ülesanne vaadata, et turvavöö oleks kinnitatud ning õnnetuse korral ei vastuta sõidukijuht lahtise turvavöö tõttu põhjustatud vigastuste eest. Varasemalt on leitud, et tervisekahjustuse eest vastutab sõidukijuht, kes õnnetuse põhjustas.
Kohtuasi käis läbi kõik kohtuastmed. Maakohus leidis, et reisija vigastustes on süüdi marsruuttakso juht. Ringkonnakohus leidis aga, kinnitamata turvavöö ja rasked tervisekahjustused ei ole põhjustatud juhi tegevusest. Riigikohus jõudis ringkonnakohtuga samale järeldusele, kuid saatis asja ringkonnakohtule uuesti arutamiseks, kuna kaasuses esines veel asjaolusid, mida oleks pidanud arvestama, kuid põhiline seiskoht jäi samaks.
Ringkonnaprokuratuuri prokuröri Rainer Amuri sõnul on selline õiguskord õiglasem, leides, et kui selgelt on tõendatud, et inimene sai vigastada või surma, sest ei pannud turvavööd peale, siis ei peaks keegi teine sellise tagajärje eest vastutama. Liiklusõnnetuse põhjustanud juht vastutab alati selle eest, et ta põhjustas avarii.
Liiklusjurist Indrek Sirk leidis, et iga kord tuleks eraldi hinnata, kas juht oli teadlik olukorrast, et reisijal pole turvavöö kinnitatud ning millised on juhi kohustused tagada sõitja turvavöö olemasolu. Kirjeldatud kohtulahendis on oluline silmas pidada, et kui näiteks politsei peab auto kinni ja avastab et reisijatel puuduvad turvavööd, siis on politseil ikkagi õigus nii kaassõitjat kui juhti väärteo korras vastutusele võtta. Samuti on lahendis kirja, et reisijaks loetakse täiskasvanud vastutusvõimelist isikut, kelle suhtes pole juhil garantiikohtustust.
OÜ-tamisest
Riigikohus on selle sügise jooksul teinud kolm olulist otsust, mis toetavad Maksu- ja Tolliameti käsitlust OÜ-tamise maksutamisel (lahendid 3-2-1-82-14, 3-3-1-25-15, 3-3-1-12-15). Juhtumid seisnesid olukorras, kus töötaja füüsilise isikuna lasi oma töötasu kanda äriühingu pangakontole. Tööandja ei pidanud raha ülekandmisel maksma tööjõumakse, sest tööandja ja töötaja vahel oli töölepingu asemel sõlmitud äriühingute vaheline teenuse osutamise leping. Sarnane olukord on ka juhtumis, kus juhatuse või nõukogu liikmete juhtimise- ja nõustamisteenuse pakkumine teisele äriühingule vormistati nii, et tasu kanti juhatuse ja nõukogu liikmega seotud äriühingule.
Peamiseks eesmärgiks sellise skeemi puhul on jätta tööjõumaksud maksmata ja seeläbi rahaliselt võita. Riigikohus kinnitas, et Maksu- ja Tolliametil on taolistel juhtumisel õigus sekkuda ning maksustada tehinguid vastavalt nende tegelikule majanduslikule sisule. Maksu- ja Tolliamet juhib tähelepanu asjaolule, et formaalselt seaduse nõuetega vastavuses sõlmitud leping peab olema kooskõlas ka töö tegeliku sisuga.
Maksu- ja Tolliamet koostas OÜ-tamise teemal korduma kippuvate küsimuste loetelu praktika ühtlustamiseks ja paranduste sisseviimiseks. Lühidalt Maksu- ja Tolliameti juhisest:
•Tööleping on füüsilisest isiku töötaja ja tööandja vaheline kokkulepe, millega töötaja kohustub tegema tööd, alludes tööandja juhistele ja kontrollile. Otsustamisel selle üle, kas tegemist on töösuhtega, tuleb kaaluda töötaja ja tööandja vahelist sõltuvussuhet: milline on töötaja iseseisvuse määr. Eelkõige on töölepingus töötaja ja tööandja sõltuvussuhe suurem kui teistes lepingutes.
• Käsundus- või töövõtuleping on teenuse osutamise lepingud ning sellise lepingu korral tegutseb töötaja (käsundisaaja) iseseisvalt ja omal riisikol erinevalt töölepingust, kus töötaja on tööandja juhistele allutatud.
• Juhatuse ja nõukogu liikmega sõlmitud lepingu puhul on oluline eristada, kas juhtimis- ja nõustamisteenuseid osutas lepingu sõlminud äriühing või juhatuse ja nõukogu liige füüsilise isikuna. Kui viimane variant, siis on tegemist töölepinguga, kuna töölepingu kohaselt saab töötajaks olla ainult füüsiline isik.
• Ühemehe osaühingute puhul (ainuosanik, juhatuse liige ja töötja ühes isikus) tuleb silmas pidada seda, et ainuosanikule ja juhatuse liikmele, kes osutab ainuisikuliselt äriühingu kaudu teenust või osaleb äriühingu majandustegevuses, tuleb aktiivse tegevuse eest maksta ka vastavalt juhatuse liikme tasu, töötasu või muud tasu sõltuvalt selle liigist.
Sõiduki kahjustuste hüvitamisest
Hiljutises kohtulahendis oli olukord, kus remonditaval teelõigul sõitis sõidukijuht autoga vastu kruusavalli ning sellest tekkisid autole kahjustused. Maanteeamet peab kohtulahendi kohaselt maksma sõidukijuhile hüvitist, kuna kiirusepiirang ei ole piisav hoiatamaks sõidukijuhti ohtlikest teeoludest remonditaval teelõigul.
Teeseadus sätestab, et tee omanik on kohustatud liiklejale hüvitama tee kasutamiskõlbmatuse tõttu ning teeseaduse või selle alusel antud õigusakti rikkumise tõttu tekitatud kahju, välja arvatud siis, kui tee on liiklemiseks suletud või on sellel liiklemine piiratud.
Konkreetses kaasuses ei sõitnud auto suletud teelõigul ning politsei fikseeris, et kruusavalli juures, kuhu auto otsa sõitis, puudusid hoitavad sildid või viited ümbersõiduks. Kohus märkis ka asjaolu, et isegi kui kruusahunnik ei pidanud olema majandus- ja kommunikatsiooniministri liiklusmärke käsitleva määruse järgi hoiatusmärgiga tähistatud, oleks sellisel juhul teetööde tegemist käsitlevast määrusest tulenevalt pidanud kruusavalli ette vahetult panema märgi «ümberpõike suund» ja eelnevalt märgi «teekitsend».
Kohus leidis veel lisaks: “Teel paikneva ohtlikkusega saab liikluskiiruse piirangu 30 km/h liikleja arvestada üksnes tavapärase teeremondist tuleneva ohuolukorraga, mis ei tähenda liiklejale ootamatu, hoiatava ohumärgistuseta kruusavalli paiknemist liiklusele avatud teelõigul”.
Kinnistu müügilepingust
Riigikohus tegi 30.09.2015.a. lahendi asjas 3-2-1-100-15, mis puudutas kinnistu müügilepingu tingimustele mittevastavust. Hageja ja kostjad sõlmisid notariaalselt tõestatud kinnistu müügilepingu, mille alusel läks kostjatele üle kinnistu omandiõigus. Teatud müügisummat hoiustati notari deposiitkontol ning raha ülemineku tingimuseks kostjatele oli kasutusloa väljastamine kinnistul asuvale elamule. Kasutusluba väljastati, kuid kostjad keeldusid notari avaldust esitamast, sest kinnistul asuva elamu projekt ja ehituskvaliteet olid nende arvates puudulikud. Kostjate sõnul olid lepingu esemel olulised varjatud puudused, mis takistavad elamu sihipärast kasutamist.
Peamiseks vaidluse esemeks on kostjate kui kinnistu ostjate nõuded hageja kui müüja vastu tulenevalt kinnistu väidetavast lepingutingimustele mittevastavusest. Kostjad nõuavad puuduste kõrvaldamiseks vajalike tulevaste kulutuste hinnangulise maksumuse hüvitamist. Riigikohtu kollegium on seisukohal, et müügilepingu puhul ei ole müüja vastutuse hindamisel lepingutingimustele mittevastavuse eest tähtsust, kas rikkumine on vabandatav VÕS § 103 mõttes. Müüja vastutust hinnatakse mitmete erisätete alusel.
Samuti tõi kollegium välja asjaolu, et renoveeritud elamuga kinnisasja ostmisel ei saa ostja eeldada, et ta peab hakkama elutingimuste tagamiseks sinna kohe lisainvesteeringuid tegema. Kohtu arvates saab elamuga kinnistu müümisel lähtuda vastupidisest eeldusest, st elamu peab vastama olemasolevale projektdokumentatsioonile ja kõrvalekalded sellest peaks olema kokku lepitud. Seda, et projektist kõrvalekaldumine ei ole müügilepingu rikkumine, peab aga vähemasti üldjuhul tõendama müüja.
Oluline on ka asjaolu, et füüsilisest isikud ostja ei pea kinnistu ostmisel lepingutingimuste mittevastavuse tuvastamiseks palkama nt asjatundijat. Piisab sellest, kui ostja eseme iseseisvalt üle vaatab. Müüjal on mõistlik oma vastutuse välistamiseks ostjale eseme kõikvõimalikest puudustest või sellega seotud riskidest enne teada anda.
© OÜ E-jurist 2016

matches:
Riigikohus
§ 137
Riigikohus
Riigikohus
Riigikohus
Kohus
Kohus
Riigikohus
§ 103


RT I, 13.03.2019, 195
(41) Taotlus registreeritakse kohe, kui isik on avaldanud soovi rahvusvahelist kaitset saada, kuid mitte hiljem kui kolm tööpäeva pärast taotluse esitamist. Kui rahvusvahelise kaitse taotluste suure arvu tõttu ei ole võimalik nimetatud tähtajast kinni pidada, võib taotluse registreerida kümne tööpäeva jooksul pärast selle esitamist.
(12) Saatjata alaealine rahvusvahelise kaitse taotleja või saaja paigutatakse majutuskeskusesse, suunatakse asendushooldusele või täisealise sugulase juurde. Sotsiaalministeerium või Sotsiaalministeeriumi valitsemisala asutus tagab käesoleva seaduse § 32 lõike 1 punktides 3–7 nimetatud teenuste osutamise ka juhul, kui saatjata alaealine suunatakse asendushooldusele või täisealise sugulase juurde.
4) välisriigi reisidokumendi või muu isikut tõendava dokumendi Politsei- ja Piirivalveametile hoiule andmine.
2) rahvusvahelise kaitse taotlejate majutuskeskuses elava taotleja ja käesoleva seaduse § 34 lõike 2 punkti 3 või § 62 lõike 2 punkti 3 alusel väljaspool rahvusvahelise kaitse taotlejate majutuskeskust elava taotleja varustamine toiduainetega või toitlustamine, varustamine esmavajalike riietus- ja muude tarbeesemete ning hügieenivahenditega ja rahaga hädapärasteks pisikulutusteks § 36 lõikes 6 sätestatud määras;
(2) Rahvusvahelise kaitse taotlejate majutuskeskuse ülesannete täitmise tagab Sotsiaalministeerium või Sotsiaalministeeriumi valitsemisala asutus.
(3) Valdkonna eest vastutav minister võib rahvusvahelise kaitse taotlejate majutuskeskuse ülesannete täitmise halduskoostöö seaduses sätestatud korras sõlmitud halduslepingu alusel üle anda füüsilisest isikust ettevõtjale või juriidilisele isikule (edaspidi rahvusvahelise kaitse taotlejate majutuskeskuse teenuse osutaja).
(6) Riiklikku järelevalvet rahvusvahelise kaitse taotlejate majutuskeskuse teenuse osutaja üle teostab valdkonna eest vastutav minister.
7) rahvusvahelise kaitse taotlejate majutuskeskuse üle järelevalve teostamise kord;
(1) Ajutise kaitse alusel elamisloa taotleja (edaspidi selles peatükis elamisloa taotleja) on kohustatud elamisloa menetlemise ajal elama rahvusvahelise kaitse taotlejate majutuskeskuses või Sotsiaalministeeriumi määratud kohas.
(2) Väljaspool rahvusvahelise kaitse taotlejate majutuskeskust või Sotsiaalministeeriumi määratud kohta võib elamisloa taotleja elada Politsei- ja Piirivalveameti kirjalikul loal, kui:
3) elamisloa taotleja elamine väljaspool rahvusvahelise kaitse taotlejate majutuskeskust või Sotsiaalministeeriumi määratud kohta on vajalik tema turvalisuse tagamiseks.
1) elamisloa taotleja on korduvalt või tõsiselt rikkunud rahvusvahelise kaitse taotlejate majutuskeskuse või Sotsiaalministeeriumi määratud koha sisekorraeeskirju;
(2) Väljaspool rahvusvahelise kaitse taotlejate majutuskeskust või Sotsiaalministeeriumi määratud kohta käesoleva seaduse § 62 lõike 2 punktide 1 ja 2 alusel elavale elamisloa taotlejale ei maksta rahalist toetust ega võimaldata rahvusvahelise kaitse taotlejate majutuskeskuse poolt § 32 lõike 1 punktide 1 ja 2 alusel pakutavaid teenuseid.
(1) Rahvusvahelise kaitse saaja võib rahvusvahelise kaitse taotlejate majutuskeskuses või Sotsiaalministeeriumi või Sotsiaalministeeriumi valitsemisala asutuse määratud kohas viibida kuni kohaliku omavalitsuse üksusesse elama asumiseni.
(31) Sotsiaalministeerium või Sotsiaalministeeriumi valitsemisala asutus sõlmib kohaliku omavalitsuse üksusega või eraõigusliku juriidilise isikuga halduslepingu rahvusvahelise kaitse saaja vastuvõtmiseks ja talle käesoleva paragrahvi lõikes 4 loetletud teenuste osutamiseks.
(1) Kohaliku omavalitsuse üksus või eraõiguslik juriidiline isik esitab Sotsiaalministeeriumile igale kvartalile järgneva kuu 15. päevaks aruande rahvusvahelise kaitse saajale osutatud teenuste ja kaasabi kohta koos arvega, millele on lisatud teenuste osutamist ja kulu tõendavate dokumentide koopiad.
(2) Sotsiaalministeerium tasub kohaliku omavalitsuse üksusele või eraõiguslikule juriidilisele isikule rahvusvahelise kaitse saajale osutatud teenuste ja kaasabi eest 15 päeva jooksul arve kättesaamisest arvates.
(3) Põhjendatud vajaduse korral võib kohaliku omavalitsuse üksus või eraõiguslik juriidiline isik taotleda ettemaksu kuni 30 protsendi ulatuses rahvusvahelise kaitse saaja vastuvõtmisega tekkivatest kuludest.
(4) Sotsiaalministeeriumil on õigus kontrollida teenuste ja kaasabi osutamist ja eraldatava summa sihipärast kasutamist ning määrata tähtaeg puuduste kõrvaldamiseks. Käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud arve tasutakse pärast puuduste kõrvaldamist.


Siseministri määruste muutmine tulenevalt volitusnormide muutumisest – Riigi Teataja
Siseministri määruste muutmine tulenevalt volitusnormide muutumisest
RT I, 15.05.2014, 5
Vastu võetud 09.05.2014 nr 13
Määrus kehtestatakse kutseõppeasutuse seaduse § 45 lõike 2, rakenduskõrgkooli seaduse § 27 lõike 2 ja § 24 lõike 3, päästeteenistuse seaduse § 6 lõike 3, politsei ja piirivalve seaduse § 60 lõike 4 ning Vabariigi Valitsuse 8. aprilli 2003. a määruse nr 116 „Volituse andmine „Rakenduskõrgkooli seaduse” § 24 lõikest 3 tuleneva õigusakti kehtestamiseks” alusel.
§ 1. Siseministri 26. augusti 2009. a määruse nr 35 „Sisekaitseakadeemia üliõpilasele, kadetile ja õpilasele makstava stipendiumi suurus, maksmise tingimused ja kord” muutmine
Siseministri 26. augusti 2009. a määruse nr 35 „Sisekaitseakadeemia üliõpilasele, kadetile ja õpilasele makstava stipendiumi suurus, maksmise tingimused ja kord” preambulis asendatakse tekstiosa „§ 61 lõike 3“ tekstiosaga „§ 60 lõike 4“.
§ 2. Siseministri 16. aprilli 2013 määruse nr 16 „Riikliku koolitustellimuse koostamise ja tegevustoetuse eraldamise kord Siseministeeriumi valitsemisalas“ muutmine
Siseministri 16. aprilli 2013 määruse nr 16 „Riikliku koolitustellimuse koostamise ja tegevustoetuse eraldamise kord Siseministeeriumi valitsemisalas“ preambulis asendatakse tekstiosa „§ 331 lõike 2“ tekstiosaga „§ 45 lõike 2“.


Jõustumine: 01.03.201015.03.200901.07.200801.07.200601.01.200621.01.200501.05.2004
4.01.2005 nr 1 (RTL 2005, 9, 77) 21.01.2005 (rakendatakse alates 1.01.2005)
20.12.2005 nr 81 (RTL 2005, 126, 1993) 1.01.2006
12.04.2006 nr 24 (RTL 2006, 36, 631) 1.07.2006
Määrus kehtestatakse «Alkoholi-, tubaka- ja kütuseaktsiisi seaduse» § 37 lõike 2 alusel.
(2) Aruanne esitatakse paberil formaadiga A 4 või elektrooniliselt.
(1) Aruanne peab olema täidetud loetavalt ja sellisel viisil, et kandeid ei oleks võimalik kustutada. Andmete kustutamine ja ülekirjutamine on keelatud.
[RTL 2005, 126, 1993 - jõust. 1.01.2006]
(1) Reale "MTA" märgitakse aktsiisilao üle järelvalvet teostava Maksu- ja Tolliameti piirkondliku struktuuriüksuse nimi
(2) Reale “Isik” märgitakse aktsiisilaopidaja ärinimi, tema äriregistrikood ja aktsiisilao number, mille kohta aruanne esitatakse.
[RTL 2006, 36, 631 - jõust. 1.07.2006]
(4) Reale «MTA märge» tehakse aktsiisilao üle järelevalvet teostavas Maksu- ja Tolliameti piirkondlikus struktuuriüksuses märge aruande vastuvõtmise kohta vastavalt sissetulnud dokumentide registreerimise korrale
(6) Real «Allkiri» kinnitab aktsiisilaopidaja esindaja oma allkirjaga aruandes märgitud andmete õigsust ja lisab allakirjutamise kuupäeva.
(7) Lahtris «Kinnitan esitatud andmete õigsust» kinnitab aktsiisilaopidaja esindaja oma allkirjaga aruandes märgitud andmete õigsust ja märgib oma ees- ja perekonnanime, ametinimetuse ja lahtri täitmise kuupäeva.
(1) Alkoholi liikumise ja laoseisu aruande (lisa 1) tabeli veergudesse 3 kuni 16 märgitakse alkoholi kogused vastavalt veergudes toodud alkoholi liigitusele. Veergudesse 3, 4, 6, 7, 8, 9, 11 ja 14 märgitakse alkoholi kogused hektoliitrites ning veergudesse 5, 10, 12, 13, 15 ja 16 absoluutalkoholi kogused hektoliitrites. Veergu 7 märgitakse kääritatud joogi, mille etanoolisisaldus on kuni 6 (kaasa arvatud) mahuprotsenti ning veergu 8 kääritatud joogi, mille etanoolisisaldus on üle 6 mahuprotsendi, kogus. Veergu 12 märgitakse maksumärgistatud alkoholi kogus. Veergudesse 10 ja 11 ei märgita andmeid piirituse koguse kohta, need märgitakse veergudesse 13 ja 14.
(2) Aruande tabeli reale 1 märgitakse tabeli veergudes 3 kuni 16 nimetatud alkoholi (edaspidi alkohol) kogus aktsiisilaos aruandeperioodile eelneva kalendrikuu viimase kalendripäeva lõpu seisuga. Alkoholi koguste arvutamisel võetakse arvesse:
(3) Aruande tabelisse, välja arvatud tabeli read 1.1, 2.8 ja 6, märgitakse andmed alkoholi kohta sõltumata selle valmidusastmest.
(1) Tubakatoodete liikumise ja laoseisu aruande (lisa 2) tabelisse 1 veergudesse 3 kuni 9 märgitakse tubakatoodete kogused vastavalt veergudes toodud tubakatoodete liigitusele ning toortubaka ja taastatud tubaka kogused. Sigareti, sigarillo ja sigari kogus märgitakse tükkides (üks sigaret või sigar või sigarillo on üks tükk). Suitsetamistubaka, närimistubaka, toortubaka ja taastatud tubaka kogused märgitakse kilogrammides.
(2) Aruande tabelisse 1 reale 1 märgitakse tabeli veergudes 3 kuni 9 nimetatud tubakatoodete, toortubaka ja taastatud tubaka (edaspidi tubakas) kogus aktsiisilaos aruandeperioodile eelneva kalendrikuu viimase kalendripäeva lõpu seisuga.
(1) Kütuse liikumise ja laoseisu aruande (lisa 3) tabelitesse 1-3 kuni veergudesse 3 kuni 24 märgitakse kütuse kogused vastavalt veergudes toodud kütuse liigitusele kilogrammides. Kütuse komponendina käsitatakse vastava kütuse aktsiisimääraga maksustatud kütusesarnaseid tooteid. Tabeli 1 täitmisel märgitakse veergu 3 bensiini kogus, mille oktaaniarv on alla 95; veergu 4 bensiini kogus, mille oktaaniarv on 95 ja rohkem, kuid alla 98 ning veergu 5 bensiini kogus, mille oktaaniarv on 98 ja rohkem
(2) Aruande tabelitesse 1-3 reale 1 märgitakse veergudes 3 kuni 24 nimetatud kütuse (edaspidi kütus) kogus aktsiisilaos aruandeperioodile eelneva kalendrikuu viimase kalendripäeva lõpu seisuga.
(3) Aruande tabelitesse 1-3 reale 2.9 märgitakse aruandeperioodi jooksul aktsiisilaos erimärgistatud kütuse kogus.
(4) Aruande tabelitesse 1-3 reale 6.2 märgitakse aruandeperioodi lõpus tehtud mõõtmisel leitud kütuse kogus, mis erineb arvestuslikust kogusest.
(1) Alkoholi liikumise ja laoseisu aruandesse, tubakatoodete liikumise ja laoseisu aruande tabelisse 1 ning kütuse liikumise ja laoseisu aruande (edaspidi aktsiisikauba aruannete) tabelitesse 1-3 reale 1.1 märgitakse aktsiisilaos ajutises aktsiisivabastuses oleva alkoholi, tubaka või kütuse (edaspidi aktsiisikauba) kogus aruandeperioodile eelneva kalendrikuu viimase kalendripäeva lõpu seisuga. Alkoholi puhul võetakse koguste arvutamisel arvesse alkohol, mis vastab alkoholi liikumise ja laoseisu aruande tabeli rea 1 kohta kehtestatule.
(3) Aktsiisikauba aruannete reale 2.1 märgitakse aruandeperioodi jooksul aktsiisilattu vastuvõetud ajutises aktsiisivabastuses oleva aktsiisikauba kogus.
(4) Aktsiisikauba aruannete reale 2.2 märgitakse aruandeperioodi jooksul teisest liikmesriigist vastuvõetud aktsiisikauba kogus.
(5) Aktsiisikauba aruannete reale 2.3 märgitakse aruandeperioodi jooksul teisest liikmesriigist ajutises aktsiisivabastuses vastuvõetud aktsiisikauba kogus.
(6) Aktsiisikauba aruannete reale 2.4 märgitakse aruandeperioodi jooksul Eesti aktsiisilaost vastuvõetud aktsiiskauba kogus.
(7) Aktsiisikauba aruannete reale 2.5 märgitakse aruandeperioodi jooksul Eesti aktsiisilaost ajutises aktsiisivabastuses vastuvõetud aktsiiskauba kogus.
(8) Aktsiisikauba aruannete reale 2.6 märgitakse aruandeperioodi jooksul aktsiisilattu ajutises aktsiisivabastuses imporditud aktsiisikauba kogus.
(9) Aktsiisikauba aruannete reale 2.7 märgitakse aruandeperioodil aktsiisilattu vastuvõetud aktsiiskauba kogus, millelt on aktsiis makstud.
(10) Aktsiisikauba aruannete reale 2.8 märgitakse aruandeperioodi jooksul aktsiisilaos toodetud aktsiisikauba kogus. Alkoholi puhul võetakse koguste arvutamisel arvesse alkohol, mis vastab alkoholi liikumise ja laoseisu aruande tabeli rea 1 kohta kehtestatule.
(11) Aktsiisikauba aruannete reale 3 märgitakse aruandeperioodi jooksul aktsiisilaost lähetatud aktsiisikauba kogus.
(12) Aktsiisikauba aruannete reale 3.1 märgitakse aruandeperioodi jooksul ajutises aktsiisivabastuses lähetatud aktsiisikauba kogus.
(13) Aktsiisikauba aruannete reale 3.2 märgitakse aruandeperioodi jooksul teise liikmesriiki lähetatud aktsiisikauba kogus.
(14) Aktsiisikauba aruannete reale 3.3 märgitakse aruandeperioodi jooksul teise liikmesriiki ajutises aktsiisivabastuses lähetatud aktsiisikauba kogus.
(15) Aktsiisikauba aruannete reale 3.4 märgitakse aruandeperioodi jooksul Eestisse lähetatud aktsiisikauba kogus.
(16) Aktsiisikauba aruannete reale 3.5 märgitakse aruandeperioodi jooksul Eesti aktsiisilattu ajutises aktsiisivabastuses lähetatud aktsiisikauba kogus.
(17) Aktsiisikauba aruannete reale 3.6 märgitakse aruandeperioodi jooksul eksportimiseks lähetatud aktsiisikauba kogus.
(18) Aktsiisikauba aruannete reale 3.7 märgitakse aruandeperioodi jooksul lähetatud aktsiisikauba kogus kokku, millelt on tekkinud maksukohustus samal aruandeperioodil ning millelt on aktsiis varem makstud.
(19) Aktsiisikauba aruannete reale 3.8 märgitakse aruandeperioodi jooksul lähetatud aktsiisikauba kogus, millelt on tekkinud maksukohustus samal aruandeperioodil.
(20) Alkoholi liikumise ja laoseisu aruande reale 3.9 märgitakse aruandeperioodi jooksul lähetatud alkoholi kogus, mida ei maksustata aktsiisiga vastavalt «Alkoholi-, tubaka- ja kütuseaktsiisi seaduse» § 27 lõike 1 punktidele 1, 11, 8–181, 29 ja 30.
Tubakatoodete liikumise ja laoseisu aruande tabeli 1 reale 3.9 märgitakse aruandeperioodi jooksul lähetatud tubakatoodete kogus, mida ei maksustata aktsiisiga vastavalt “Alkoholi-, tubaka- ja kütuseaktsiisi seaduse” § 27 lõike 1 punktidele 11,181 ja 30. Kütuse liikumise ja laoseisu aruande tabelitesse 1 -3 reale 3.9 märgitakse aruandeperioodi jooksul lähetatud kütuse kogus, mida ei maksustata aktsiisiga vastavalt “Alkoholi-, tubaka- ja kütuseaktsiisi seaduse“ § 27 lõike 1 punktidele 11, 19, 19 1 ja 22-30.
(201) Alkoholi liikumise ja laoseisu aruande ning tubakatoodete liikumise ja laoseisu aruande reale 3.9.1 märgitakse aruandeperioodi jooksul laeva või õhusõiduki pardale lähetatud alkoholi või tubakatoodete kogus, mida ei maksustata aktsiisiga vastavalt “”Alkoholi-, tubaka- ja kütuseaktsiisi seaduse § 27 lõike 1 punktile 181.
(202) Alkoholi liikumise ja laoseisu aruande ning tubakatoodete liikumise ja laoseisu aruande reale 3.10 märgitakse aruandeperioodi jooksul laeva või õhusõiduki pardale lähetatud alkoholi või tubakatoodete kogus, mis on aktsiisiga maksustatud.
(21) Aktsiisikauba aruannete reale 4 märgitakse aruandeperioodi jooksul tekkinud või avastatud ajutises aktsiisivabastuses oleva aktsiisikauba kao kogus kokku.
(22) Aktsiisikauba aruannete reale 4.1 märgitakse aruandeperioodi jooksul tekkinud või avastatud ajutises aktsiisivabastuses oleva aktsiisikauba kao kogus, mille piirnormid on Maksu- ja Tolliameti peadirektor kooskõlastanud.
(23) Aktsiisikauba aruannete reale 4.2 märgitakse aruandeperioodi jooksul tekkinud või avastatud ajutises aktsiisivabastuses oleva aktsiisikauba kao piirnormi ületava põhjendatud aktsiisikauba kao kogus.
(24) Aktsiisikauba aruannete reale 4.3 märgitakse aruandeperioodi jooksul tekkinud või avastatud ajutises aktsiisivabastuses oleva aktsiisikauba põhjendamata aktsiisikauba kao kogus.
(25) Aktsiisikauba aruannete reale 5 märgitakse aruandeperioodi jooksul aktsiisilaos «Alkoholi-, tubaka-, ja kütuseaktsiisi seaduse» § 27 lõike 1 punktis 2 nimetatud otstarbel kasutatud aktsiisikauba ja § 24 lõike 3 punktis 4 nimetatud otstarbel kasutatud aktsiisikauba kogused kokku.
(26) Aktsiisikauba aruannete reale 5.1 märgitakse aruandeperioodi jooksul aktsiisikauba kvaliteedi kontrolliks kasutatud aktsiisikauba kogus.
(27) Alkoholi liikumise ja laoseisu aruande tabeli reale 5.2 märgitakse aruandeperioodi jooksul kasutatud alkoholi kogus alkoholist erineva toote valmistamiseks. Kütuse liikumise ja laoseisu aruande tabelitesse 1 ja 2 reale 5.2 märgitakse aruandeperioodi jooksul aktsiisilaos kasutatud kütuse kogus, mis kasutati muul otstarbel kui mootorikütuse või kütteainena.
(28) Aktsiisikauba aruannete reale 6 märgitakse aruandeperioodi viimase kalendripäeva lõpu seisuga aktsiisilaos oleva aktsiisikauba kogus. Alkoholi puhul võetakse koguste arvutamisel arvesse alkohol, mis vastab alkoholi liikumise ja laoseisu aruande tabeli rea 1 kohta kehtestatule.
(29) Aktsiisikauba aruannete reale 6.1 märgitakse aruande tabeli reas 6 märgitud aktsiisikauba, mis on ajutises aktsiisivabastuses, kogus.
[RTL 2005, 9, 77; 21.01.2005]
(1) Tubakatoodete liikumise ja laoseisu aruande tabelisse 2 märgitakse aktsiisilaopidaja valduses olevate maksumärkide andmed, sh tubakatoodete müügipakendile kinnitatud maksumärgid ja puudu olevad maksumärgid. Puudu olevaks maksumärgiks loetakse maksumärki, mis on kadunud, hävinenud, varastatud või mida ei ole aktsiisilaopidaja valduses muul taolisel põhjusel. Maksumärkide kogus märgitakse tükkides vastavalt maksumärgi liigile.
(2) Veergu “Maksumärgi liik” märgitakse sigarettide puhul nende maksimaalne jaehind, sigarillode puhul märgitakse täht D ja nende kogus müügipakendis, sigarite puhul täht G ja nende kogus müügipakendis, suitsetamistubaka puhul täht A ja selle kogus müügipakendis ning närimistubaka puhul täht F ja selle kogus müügipakendis. Vajadusel võib tabelisse ridu juurde lisada.
(3) Veergu “Algseis” märgitakse maksumärkide kogus, mis on aktsiisilaopidaja valduses aruandeperioodile eelneva kalendrikuu viimase kalendripäeva lõpu seisuga.
(4) Veeru “Saadud” alaveergu “MTA” märgitakse aruandeperioodi jooksul aktsiisilaopidaja poolt Maksu- ja Tolliametist soetatud maksumärkide kogus.
(5) Veeru “Saadud” alaveergu “ALP” märgitakse aruandeperioodi jooksul teiselt aktsiisilaopidajalt vastuvõetud maksumärgistatud tubakatoodetele, millelt ei ole teisel aktsiisilaopidajal maksukohustust tekkinud, kinnitatud maksumärkide kogus.
(6) Veergu “Kasutatud” märgitakse aruandeperioodi jooksul aruannet esitava aktsiisilaopidaja aktsiisilaos (edaspidi aruande aktsiisiladu) tubakatootele või selle müügipakendile kinnitatud maksumärkide kogus ning maksumärkide kogus, mis toimetati aruande aktsiisilattu ja mis kinnitati tubakatoodetele või selle müügipakendile väljaspool aruande aktsiisiladu.
(7) Veergu “Tagastatud” märgitakse Maksu- ja Tolliametile aruandeperioodi jooksul tagastatud maksumärkide kogus.
(8) Veergu “Puudujääk” märgitakse aruandeperioodi jooksul puudu jäänud maksumärkide kogus.
(9) Veergu “Lõppseis” märgitakse aktsiisilaopidaja valduses aruandeperioodi viimase kalendripäeva lõpu seisuga olevate maksumärkide kogus.
§ 9. Kütuse liikumise ja laoseisu aruande tabelitesse 4 ja 5 märgitavad andmed
(1) Tabeli 4 veergu "Isik" märgitakse isikute nimed, kelle käest soetati aruandeperioodi jooksul tarbimisse lubatud erimärgistatud diislikütust ja kerget kütteõli ning tabeli 5 veergu "Isik" märgitakse isikute nimed, kellele aruandeperioodi jooksul võõrandati tarbimisse lubatud erimärgistatud diislikütust ja kerget kütteõli. Seejuures tuleb iga järgneva isiku nime märkimisel alustada realt, mis ei kattu eelmist isikut iseloomustavate andmetega.
(2) Tabeli 4 veergu "Identifitseerimisnumber" märgitakse:
(3) Tabeli 5 veergu "Identifitseerimisnumber" märgitakse:
2) kütuse võõrandamisel isikule, kes ei ole aktsiisilaopidaja ega registreeritud kaupleja, märgitakse isiku registrikood.
(4) Tabeli 4 veergu «Kütus» märgitakse aruandeperioodi jooksul soetatud ja tabeli 5 veergu "Kütus" märgitakse aruandeperioodil võõrandatud erimärgistatud diislikütuse ja kerge kütteõli KN alamrubriigile vastav kirjeldus vastavalt «Alkoholi-, tubaka- ja kütuseaktsiisi seadusele".
(5) Tabelitesse 4 ja 5 veergu "KN" märgitakse veerus "Kütus" nimetatud kütusele vastav KN alamrubriik vastavalt "Alkoholi- tubaka- ja kütuseaktsiisi seadusele".
(6) Tabelitesse 4 ja 5 veergu "Kogus" märgitakse veerus "Kütus" nimetatud kõtusele vastav kütuse kogus kilogrammides.
[RTL 2005, 126, 1992 - jõust 1.01.2006]
§ 10. [käesolevast tekstist välja jäetud]
Kehtetu – RTL 2010, 7, 124 – jõust. 1.03.2010