Maksumaksja portaal - Panditulumaksust. Kaspar Lind - 2017 > jaanuar (nr 1) - EML ajakiri MaksuMaksja
EML ajakiri MaksuMaksja > 2017 > jaanuar (nr 1) > Panditulumaksust. Kaspar Lind
Panditulumaksust. Kaspar Lind
Tähelepanelik lugeja märkas mõni kuu tagasi eelarvelisi muudatusi kirjeldavas tabelis rida „Kasumite maksuvabalt laenuna väljaviimise piiramine (tagatisraha)“. See rida nägi tabelis aastal 2020 täiendava laekumise riigieelarvesse 20 miljonit eurot. Esialgu see suuremat tähelepanu ei pälvinud, sest valitsusliit tegeles maksuvaba miinimumiga, jättis ära sotsiaalmaksu alandamise ning katsus jõudu autode maksustamisega. Eelmisel nädalal, parajasti siis kui tuurid oli üles võtnud värviliste autonumbrite teema, tuli valitsus ootamatult lagedale ideega, mis näeb ette kontsernisiseste laenude maksustamise. Uudissõnana tuli kasutusele mõiste „panditulumaks“. Seni on ettepaneku kohta kättesaadav memorandum, mis esitati valitsuskabineti nõupidamisele 19.01.2017.[1] Selle ettepaneku kohaselt kehtestataks emaettevõtjale (või teistele äriühingute ketis ülalpool asuvatele ühingutele) ja emaühingu teistele tütarühingutele (n.ö õdedele) maksuvabalt antavate laenude piiriks laenu andvasse äriühingusse sisse makstud osa- või aktsiakapitali ja äriühingu võetud laenude summa.
Olen lugenud nii ajakirjanduse vahendusel kui sotsiaalmeedias erinevaid arvamusi ning nagu ikka, siis on need seinast seina. On neid, kes kinnitavad, et see on ärikeskkonnale kohutavate tagajärgedega muudatus, kuid on ka neid, kes rõõmustavad, et nüüd „tõmmatakse petturid liistule“ ning „16 aastat kestnud ebaõiglus saab lõpu“.[2] Tegelikult tasuks vaadata minevikku, sest sarnased sätted on Eestis kehtinud, kuid millegipärast on need kehtetuks tunnistatud.
Kui kehtiv tulumaksuseadus jõustus, siis olid selles mitmed karmid sätted, mis toppisid kinni varasema seaduse augud. Eks see oli ka mõistetav, sest kel poleks meeles Divec ja selle aja praktika, mis tänaseid arusaamasid silmas pidades võimaldasid suhteliselt lihtsalt kogu kasumi Eestist välja viia ja vajadusel ka maksuvabaks teha. Tulumaksu maksmine oli selle tagajärjel vaat et vabatahtlikuks muutunud. Just seetõttu võib aru saada ka seadusandja soovist kinni toppida kõik võimalused ja välistada igasugused kasumi väljaviimised. Nii kehtestaski tulumaksuseaduse algredaktsioon mitmeid karme sätteid. Alljärgnevalt väike ülevaade asjakohastest sätetest.
Näiteks nägi § 50 lõige 3 ette varjatud kasumieraldiste maksustamise dividendi saamiseks õigustatud isikule, muu hulgas ka laenu andmise äriseadustikus sätestatud laenukeeldu rikkudes. Seadus ei teinud vahet, kes oli dividendi saamiseks õigustatud isik. Viimaseks võis olla igasugune isik, nii füüsiline kui ka juriidiline isik, nii resident kui mitteresident. Säte sai kehtida ainult ühe aasta, kui tunnistati alates 01.01.2001 kehtetuks. Põhjenduseks toodi see, et sättes sisalduv on sisuliselt reguleeritud teiste tulumaksuseaduse sätetega. See väide oli osaliselt õige.[3]
Laenude osas oli selliseks „teiseks sätteks“ tulumaksuseaduses § 51 lõige 4. Algses redaktsioonis nägi see säte ette, et residendist juriidiline isik maksab tulumaksu kalendrikuu jooksul füüsilistele isikutele välja makstud avansside ja ettemaksete kogusummalt, mis ületab 50% maksumaksja poolt eelneval kalendrikuul tehtud vastavalt sotsiaalmaksuseadusele sotsiaalmaksuga maksustatud väljamaksete summast. Kuna avansi või ettemaksu vormistamine laenuks ei olnud väga raske, siis aasta hiljem sätet täiendati ning avansile ja ettemaksule lisati ka laenud. See säte ei olnud siiski päris võrreldav TuMS § 50 lõikega 3, sest puudutas ainult seotud füüsilisele isikule antud laene (st osanikud, aktsionärid, juhtorganite liikmed).
Ka see säte tunnistati alates 01.01.2009 kehtetuks. Selgituseks toodi Riigikogus järgmine põhjendus: Tulumaksuseaduse § 51 lõike 4 rakendamine praktikas on ebamõistlikult keerukas ning vajadus sellise sätte järele puudub, sest ettevõtlusega mitteseotud laene on võimalik maksustada mitme teise tulumaksuseaduse sätte alusel.[4] Jällegi tuleb tõdeda, et ka see väide oli õige vaid osaliselt. Kui tegemist on näiliku tehinguga, siis on maksuhalduril alati võimalik rakendada MKS § 83 lõiget 4, mis ütleb: Näilikku tehingut ei võeta maksustamisel arvesse. Kui näilik tehing tehakse teise tehingu varjamiseks, kohaldatakse maksustamisel varjatud tehingu kohta käivaid sätteid.
Olulisem on laenude puhul aga intressi suurus. Igasugune laenu andmine toob kaasa intressi maksmise kohustuse ning pigem ongi probleem praktikas, et milline peaks olema õiglane intress ja kui Eesti tütarühing annab välismaisele emaühingule laenu, siis kas ta saab selle eest piisavalt intressi (st kas Eestisse saabub lõpuks piisav tulu, mis võiks olla üldjoontes ju soositav riigi poolt). Küsimus taandub sellele, milline peaks olema TuMS § 50 lõike 4 mõistes turuväärtuses laenuintress. Tegemist peab olema turuväärtusele vastava intressiga, kuid laenud on piisavalt erinevad, et seda oleks üheselt võimalik alati määrata. Näiteks just rahvusvaheliste kontsernide puhul on levinud nn cash pooling, kus kontsern kasutab enda rahalisi vahendeid, selle asemel et raha vajav tütarettevõtja peaks raha pangast laenama.[5] Selle määratlemisel tekib tihti küsimus, kas tegemist on laenu või pigem hoiustamisega. Mõistlik oleks ressurss suunata selgete mängureeglite kehtestamisele, sest praegu need puuduvad ning igaüks peab ise otsustama, millist intressimäära ta peaks rakendama ning riskima maksuvaidlusega. TuMS § 50 lõige 4 vajaks täiendamist. Eestis on praegu käimas ka kohtuvaidlusi, mis puudutavad laenu intressimäärasid kontsernisiseste laenude puhul.
Ajaloost võiks õppida, et sellised piirangud, nagu praegu valitsuskoalitsioon kavatseb kehtestada, ei ole kõige viljakamad ning nende rakendamine ei anna tihti soovitud tulemust. Äriõigus ja ka lepinguvabadus annavad piisavalt võimalusi äriühingute struktuuri või ka lepingute kujundamiseks sobival viisil, millega ei kaasne tulumaksukohustust. Näiteks kui laenu andmisega kaasneb maksukohustus, siis pole raske ette kujutada, et populaarseks saavad rahalised sissemaksed äriühingute kapitali ning hilisemad kapitali vähendamised. Kindlasti on veel võimalusi, kuid esitatud ettepaneku valguses on küsitav, kas kõiki finantsinstrumente maksustatakse võrdselt. Näiteks, mis saab ettemaksetega või üle maksetähtaja arvetega? Kui ollakse üle 30 päeva võlgu kontserniettevõtjale, siis kas sellega kaasneb maksukohustus või mitte? Mis saab vahetusvõlakirjadest ja muudest sarnastest instrumentidest? Üldise märkusena võib aga kohe öelda, et praegu pakutav lahendus eelistab krediidiasutustelt laenamist — kontsernis võib olla kasulik raha pangakontol hoida ja raha vajav kontserni tütarettevõtja laenab raha krediidiasutuselt. Teatud kontsernides ja äritegevuses võib sel olla pärssiv mõju, sest näiteks kinnisvaraarendusele praegu väga kergelt laenu ei anta. Vähemalt siseriiklikult aitab probleemi lahendada äriühingute ühinemine, kuid sellisel juhul ei ole riskid võib-olla enam maandatud.
Valitsuskabinetile pakutud memorandumis on seejuures toodud näide, et kui laen teatud perioodi (nt kahe aasta jooksul) tagasi makstakse, siis tagastatakse ka tasutud panditulumaks (kantakse äriühingu ettemaksukontole). Kui laenu selle perioodi jooksul ei tagastata, muutub tasutud panditulumaks lõplikuks äriühingu kasumilt maksuks, mida riigilt tagasi küsida ei saa. Juhul kui jääda näites toodud kahe aasta juurde, siis vähemalt artikli autor on täheldanud, et üldjuhul on tõsised investeeringud ja investeerimiseks antud laenud antud pikemaks perioodiks, enamasti viieks aastaks.
Kõikide selliste muudatuste puhul on üks kindel tagajärg see, et maksunõustajad ja advokaadid saavad rohkem tööd ning muidu tavapärased majandusprotsessid muutuvad keerulisemaks, aeganõudvamaks ning kulukamaks. Võimalus kiirelt ja lihtsalt äriühing asutada on tore küll, kuid majandus- ja maksukeskkonda silmas pidades on tihti olulisem sellele järgnev, ning selles osas on meil vajakajäämisi, mille parandamiseks ei ole ei eelmine ega praegune koalitsioon soovinud ülearu kiirelt muudatusi teha.
Advokaadibüroo Lentsius & CASUS vandeadvokaat ja partner
[1] EIS toimik 17-0076. Äriühingu regulaarsete kasumijaotiste maksustamine ja kasumi laenudena välja viimise piiramine. Arvutivõrgus: http://eelnoud.valitsus.ee/main#Fdr7IpgF.
[2] Silmapaistev oli seejuures Kalle Muuli arvamus sotsiaalmeedias, mis väärib siinkohal tsiteerimist: Petistega võitlemiseks pole vaja lõputult kavatsuste kavatsusi välja töötada. Juba kuusteist aastat on muudkui kavatsetud ja arutatud, kuidas Eestist fiktiivse laenuna välja viidavalt kasumilt tulumaks kätte saada, aga tegudeni pole jõutud. Selle aja jooksul oleme välismaiste kapitalistide rõõmuks kaotanud sadu miljoneid või isegi miljardeid eurosid. Aitab nüüd sellest kavatsemisest küll. Petiste ja varaste ohjeldamiseks tuleb tegutseda. Hästi paned, Sven!
[3] Vt Lasse Lehis. Tulumaksuseadus. Kommenteeritud väljaanne. Lisaköide. Tulumaksuseaduse muudatused seisuga 01.07.2001. Tartu: 2001, lk 152-154.
[4] Riigikogu rahanduskomisjoni 11.11.2008 istungi protokoll nr 79. Vabariigi Valitsuse algatatud tulumaksuseaduse muutmise seaduse eelnõu (352 SE). Riigikogu XI koosseis. Arvutivõrgus: www.riigikogu.ee.
[5] Eesti keeles on seda teemat käsitletud: K. Kull. Kontsernisisese cash poolingu kasutamise võimalikud piirangud. - Juridica, 2011/X, lk 740-747.


Loomade heaolu | Kohustuslikud majandamisnõuded | Nõuetele vastavus | Valdkonnad | MES nõuandeteenistus
Järgnevad 16 loomade heaolu alast nõuet on sätestatud loomakaitseseaduses ning põllumajandusministri määrustes. KM 11 puudutab vasikate, KM 12 sigade ja KM 13 kõikide põllumajandusloomade heaolu.
Loomade heaolu valdkond rakendub aastast 2013 ning hõlmab nõudeid ruumidele ja ehitistele loomade pidamisel, vasikate ja sigade tervisekontrolli ning veterinaarseid menetlusi sigade osas.
Kontroll: Veterinaar- ja Toiduamet
Kasutades nõuete ees olevaid kastikesi (tehes sinna linnukese), saad nupu Vaata abil tuua ekraanile vaid need nõuded, mis Sinu jaoks on olulised. Tollelt lehelt on võimalik vaid neid nõudeid salvestada (Laadi alla) või välja trükkida (Prindi).
KM11. Vasikate pidamise miinimumnõuded
Vasikaks loetakse alla 6 kuu vanust veist
KM11. NÕUE 1
Vasikate pidamise miinimumnõuded
Põllumajandustootja peab tagama, et vasika üksiksulu laius oleks vähemalt võrdne vasika turjakõrgusega ja pikkus vähemalt võrdne 1,1 kordse vasika pikkusega mõõdetuna nina tipust sabajuureni.
Üksiksulul, välja arvatud haigete loomade eraldamiseks kasutatavad sulud, ei tohi olla umbseid vaheseinu.
Seintes peavad olema avad, mis võimaldavad loomadel üksteist näha ja tunda.
Nõuet ei kohaldata vasikate pidamisele majapidamistes, kus on vähem kui 6 vasikat (aasta keskmisena) ja juhul kui vasikat peetakse teda imetava lehma juures.
Alus: Põllumajandusministri 23.10.2002 määrus nr 78 § 8 lg 1 ja 3
KM11. NÕUE 2
Majapidamises, kus peetakse rohkem kui 6 vasikat, tuleb üle 8 nädalasi vasikaid pidada rühmas. Vasikate pidamisel rühmana peab põllumajandustootja tagama selleks kasutatavas ühissulus vähemalt 1,5 m2 vaba põrandapinda iga alla 150 kilogrammise vasika kohta, vähemalt 1,7 m2 vaba põrandapinda iga 150 kuni 220 kilogrammise vasika kohta ning vähemalt 1,8 m2 vaba põrandapinda iga üle 220 kilogrammise vasika kohta.
Üle 8 nädala vanust vasikat tohib üksiksulus pidada ainult veterinaararsti ettekirjutusel seoses looma tervisliku seisundiga.
Nõuet ei kohaldata vasikate pidamisele majapidamistes, kus on vähem kui 6 vasikat (aasta keskmisena) ja juhul
kui vasikat peetakse teda imetava lehma juures.
Alus: Põllumajandusministri 23.10.2002 määrus nr 78 § 7, § 8 lg 2 ja 4
KM11. NÕUE 3
Põllumajandustootja ei tohi vasikat pidada lõastatult, välja arvatud rühmana ühissulus peetavad vasikad, keda võib lõastada korraga kuni üheks tunniks piima või piimasaaduste andmise ning vajaduse korral veterinaarsete menetluste läbiviimise ajaks. Vasikal ei tohi kasutada suukorvi.
Vasikal ei tohi kasutada imemise takistamiseks mõeldud suukorvi või rõngast.
Alus: Põllumajandusministri 23.10.2002 määrus nr 78 § 3 lg 1 ja 3
KM11. NÕUE 4
Vasikate pidamise ruumi põrand peab olema jäik ja sile, kuid mitte libe, et vältida vasikate vigastumist. Vasika puhkease peab olema puhas ja sealt tuleb tagada vedelike äravool.
Kõigile alla kahe nädala vanustele vasikatele tuleb tagada sobiv allapanu.
Alus: Põllumajandusministri 23.10.2002 määrus nr 78 § 5 lg 3 ja 4
KM11. NÕUE 5
Vasikas peab saama ternespiima vähemalt esimese kuue elutunni jooksul.
Vasikaid tuleb sööta vähemalt kaks korda päevas. Kui vasikad on ühissulus ja neid ei söödeta vabalt ega automaatsel söötmismeetodil, siis peavad kõik vasikad pääsema sööma samaaegselt.
Sööt peab sisaldama piisavas koguses rauda, et vasika vere keskmine hemoglobiinisisaldus püsiks 4,5 mmol/l tasemel. Üle 2 nädala vanusele vasikale tuleb anda kiudaineid sisaldavat sööta, 8–20 nädala vanuse vasika söödas suurendatakse kiudainete kogust 50 grammist 250 grammini päevas.
Vasika hemoglobiinisisaldust mõõdetakse vereprooviga vaid kahtluse korral, nt kui loom on aneemiline.
Alus: Põllumajandusministri 23.10.2002 määrus nr 78 § 9 lg 2 ja 3, § 10 lg 1 ja 5
KM12. Sigade pidamise miinimumnõuded
KM12. NÕUE 1
Sigade pidamise miinimumnõuded
Sigade pidamisel rühmadena peab põllumajandustootja vältima erinevate rühmade ühendamist ja uute loomade viimist väljakujunenud rühma.
Kui searühmade ühendamine on siiski vajalik, tuleb seda teha võimalikult noores eas sigadega, võimalusel enne nende võõrutamist või hiljemalt nädal aega pärast seda. Ülemäärase kisklemise ärahoidmiseks peab tagama sigadele põhu või muu sobiva tuhnimismaterjali, mis ei tohi olla kahjulik sigade tervisele.
Rühmadena pidamisel peab põllumajandustootja tuvastama sigade normaalse käitumise piire ületava kisklemise põhjuse ja kasutusele võtma meetmed selle ärahoidmiseks. Eriti agressiivsed sead ja ründamise ohvriks sattunud sead tuleb rühmast eraldada. Sigade rühmade ühendamisel on sigadele rahustite manustamine lubatud üksnes veterinaararsti ettekirjutusel.
Alus: Põllumajandusministri 3.12.2002 määrus nr 80 § 4 lg 1-5
KM12. NÕUE 2
Kui sigade pidamisel rühmasulus kasutatakse betoonrestpõrandat, peab selle avade laius olema: põrsaste puhul kuni 11 mm, võõrdepõrsaste puhul kuni 14 mm, nuumsigade puhul kuni 18 mm ning seemendatud nooremiste ja emiste puhul kuni 20 mm.
Betoonrestpõranda ribide laius peab olema: põrsaste ja võõrdepõrsaste puhul vähemalt 50 mm ning nuumsigade, seemendatud nooremiste ja emiste puhul vähemalt 80 mm. Restpõranda ehitus peab välistama sigade jalgade vigastumise ning sõrgade restpõrandasse kinnijäämise.
Alus: Põllumajandusministri 3.12.2002 määrus nr 80 § 12 lg 2, 3
KM12. NÕUE 3
Sigade pidamisel rühmasulus on sulu põrandapinna minimaalne suurus sea kohta, välja arvatud seemendatud nooremised ja tiined emised, järgmine: kuni 10 kg – 0,15 m2; 10-20 kg – 0,20 m2; 20-30 kg – 0,30 m2; 30-50 kg – 0,40 m2; 50-85 kg – 0,55m2; 85-110 kg – 0,65m2; üle 100 kg – 1 m2.
Alates nelja nädala möödumisest seemendamisest kuni arvatavale poegimisele eelneva nädala alguseni tuleb nooremiseid ja emiseid pidada eraldi rühmana. Iga seemendatud nooremise ja tiine emise kohta peab olema vastavalt 1,64 m2 ja 2,25 m2 vaba põrandapinda.
Kui nooremiseid ja emiseid peetakse rühmana, kuhu kuulub vähem kui kuus looma, peab rühmasulu põrandapind olema 10% võrra suurem, rühmas kuhu kuulub 40 või enam looma, võib põrandapind olla 10% võrra väiksem. Emiste ja nooremiste pidamiseks kasutatava rühmasulu küljepikkus peab olema vähemalt 2,8 m, alla kuue emise rühmas pidamisel peab sulu küljepikkus olema vähemalt 2,4 m. Alla kümne nooremise ja emise pidamisel, võib neid pidada üksiksulgudes, kus neil on võimalus end takistusteta ringi pöörata. Nooremiste ja emiste lõas pidamine on keelatud.
Alus: Põllumajandusministri 3.12.2002 määrus nr 80 § 7 lg 1 - 6, § 14
KM12. NÕUE 4
Mitteimetavatele tiinetele nooremistele ja emistele tuleb nälja kustutamiseks ja närimisvajaduse rahuldamiseks anda piisav kogus mahukat või kiudaineterikast sööta ning energiasööta. Nädal enne arvatavat poegimist tuleb poegimissulgu paigutatud nooremisele või emisele anda sobivat pesamaterjali, välja arvatud juhul, kui see ei ole sõnniku eemaldamise süsteemi tõttu tehniliselt teostatav.
Põrsastel peab poegimissulus olema ilma augustuseta, mati või kohase allapanuga kaetud magamisala, kuhu kõik põrsad mahuvad samaaegselt lamama. Põrsaid ei tohi emisest võõrutada varem kui 28 päeva vanuselt. Põrsaid võib võõrutada kuni seitse päeva varem, kui see on vajalik emise või põrsaste tervise ja heaolu tagamiseks või tootmistehnoloogia eripära tõttu.
Vajaduse korral tuleb põrsaste magamisalal kasutada soojendusseadet. Kui põrsad võõrutatakse kuni seitse päeva varem kui 28 päeva vanuselt, tuleb põrsad viia üle emise pidamise ruumist eraldatud ruumi, mida põhjalikult puhastatakse ja desinfitseeritakse enne iga uue põrsaste rühma sissetoomist.
Alus: Põllumajandusministri 3.12.2002 määrus nr 80 § 8 lg 1, 4, § 16 lg 6 ja § 9 lg 1
KM12. NÕUE 5
Kuldi sulg peab olema paigutatud ja ehitatud nii, et see võimaldaks kuldil end vabalt ringi pöörata, samuti kuulda, haista ja näha teisi sigu. Kuldi sulu suurus peab olema vähemalt 6 m2. Kui sama sulgu kasutatakse ka paaritamiseks, peab sulu suurus olema vähemalt 10 m2. Sulus ei tohi olla liikumist takistavaid objekte.
Alus: Põllumajandusministri 3.12.2002 määrus nr 80 § 6 lg 1 ja 2
KM12. NÕUE 6
Sigade suhtes rakendada lubatud veterinaarsed menetlused on:
Kuni seitsme päeva vanuse põrsa silmahammaste lõikamist, kuldi kihvade lühendamist ja saba lõikamist on lubatud rakendada üksnes teiste sigade tervise ja heaolu huvides, kui neil esineb vigastusi kõrvadel, sabadel või udaral. Tiinetele nooremistele ja emistele tuleb vajaduse korral teha sise- ja välisparasiitide tõrjet.
Alus: Põllumajandusministri 3.12.2002 määrus nr 80 § 7 lg 8, § 18 lg 1 ja 2
KM13. Põllumajandusloomade kaitse
Põllumajandusloom loomakaitseseaduse tähenduses on loomsete saaduste tootmise eesmärgil peetav ja aretatav loom, sh hobuslane.
Loomakaitseseaduse nõuded kehtivad kõikide põllumajandusloomade pidamisele, sh neile põllumajandusloomadele, kelle pidamiseks ei ole eraldi määrust kehtestatud. Täpsemad nõuded veiste, vasikate, sigade, kitsede ja lammaste, kanade, broilerite ja karusloomade pidamiseks on kehtestatud põllumajandusministri määrustega.
KM13. NÕUE 1
Põllumajanduslikel eesmärkidel peetava või aretatava looma pidaja peab loomale võimaldama vastavalt looma liigile ja eale kohases koguses sööta ja joogivett.
Põllumajandusloom peab iga päev saama eale kohases koguses ja füüsilisi tarbeid rahuldavat sööta ja pääsema takistamatult sööma. Loomadel peab olema vaba juurdepääs puhtale joogiveele. Söötmise ja jootmise vahendid peavad olema paigutatud selliselt, et sööda ja vee saastumise oht oleks võimalikult väike.
Alus: Loomakaitseseadus (LoomaKS) § 3 lg 2 p 1; PM 27.08.2009 määrus nr 90 § 16 lg 1,2,3,5; PM 3.12.2002 määrus nr 80 § 16 lg 1-4 §17 lg 2; PM 27.08.2009 määrus nr 91 § 12 lg 1,2, 3, 4;PM 23.10.2002 määrus nr 78 § 9 lg 1, §10 lg 1, 2, 4; PM 19.6.2003 määrus nr 59 § 8; PM 27.7.2010 määrus nr 84 § 8; PM 6.9.2010 määrus nr 88 § 13
Veis peab iga päev saama eale kohases koguses koresööta. Veiste rühmas pidamise korral peab söödasõim olema paigutatud nii, et kõik loomad pääseksid takistamatult sööma.
Sigu tuleb sööta vähemalt üks kord päevas. Kui sigu ei söödeta vabalt või automaatsel söötmismeetodil, siis peavad kõik sead pääsema sööma samaaegselt. Üle kahe nädala vanused sead peavad saama puhast joogivett vastavalt vajadusele.
Lammastel/kitsedel peab olema juurdepääs söödale selliste vaheaegadega, mis vastavad tema füsioloogilistele vajadustele. Lamba ja kitse pidamise ruumis peab söötmiskoht olema paigaldatud nii, et see oleks kõigile loomadele kättesaadav ega kujutaks ohtu looma tervisele. Pidev ligipääs puhtale veele peab loomale olema tagatud alates esimesest elunädalast.
KM13. NÕUE 2
Põllumajanduslikel eesmärkidel peetava või aretatava looma pidaja peab loomale võimaldama vastavalt looma liigile ja eale sobiva mikrokliima ja ruumi või ehitise, mis rahuldab liigile iseloomulikku liikumisvajadust ja muu looma terviseks ja heaoluks vajaliku.
Alus: LoomaKS § 3 lg 2 p 3, 4 ja lg 3
põllumajandusministri määrused: nr 59 § lg 3 p 1, § 3 lg 6, § 4 lg 3, 4, § 9; nr 78 § 5 lg 1, 2, § 21, § 6; nr 80 § 10 lg 1, 5, § 11 lg 1, § 13 lg 2, § 15 lg 1, 2; nr 84 § 5 lg 1, § 6; nr 88 § 5 lg 1, § 7 lg 1, 3, § 5 lg 5; nr 90 § 3 lg 1, 3, § 7 lg 3, § 15 lg 1, 4; nr 91 § 3 lg 1, § 7 lg 1, § 6 lg 3, § 7 lg 5, § 11 lg 3, 5)
2.1. Põllumajanduslooma pidamise ruumis või ehitises peab olema piisavalt ruumi, et loomal oleks võimalik takistamatult süüa, juua, maha heita, lamada ja üles tõusta ning jäsemeid välja sirutada. Loomapidamisel on keelatud kasutada vahendeid ja seadmeid, mis võivad looma vigastada. Loomapidamise ruum või ehitis peavad olema sellisest materjalist, mida on kerge puhastada ja desinfitseerida ning mis ei ole kahjulik looma tervisele.
Alus: LoomaKS § 3 lg 2 p 3 ja lg 3; PM määrus nr 90 § 3 lg 1 ja 3; PM määrus nr 91 §3 lg 1 ja § 7 lg 1; PM määrus nr 80 § 10 lg 1 ja §11 lg 1; PM määrus nr 59 § 3 lg 3 p1; PM määrus nr 84 § 5 lg 1; PM määrus nr 88 § 5 lg 1; PM määrus nr 78 § 5 lg 1 ja 2
2.2. Põllumajanduslooma pidamise ruumi või ehitise õhuvahetus peab tagama, et ruumi suhteline õhuniiskus, temperatuur, tolmu- ja gaasisisaldus püsivad tasemel, mis ei kahjusta looma tervist. Põllumajanduslooma ei tohi pidada alaliselt pimedas. Looma pidamise ruum või ehitis peab olema piisavalt valgustatud kas loomuliku valguse või kunstliku valgustusega.
Sigadelpeab kunstliku valgustuse tugevus olema minimaalselt 40 lx. Võimalus peab olema kasutada ööpäev läbi lisavalgusallikat, et vajaduse korral kontrollida looma heaolu ja tervist. Sigade pidamise ruumis või ehitises ei tohi tekitada äkilist müra ja tuleb vältida pidevat mürataset,mis ületab 85 dBa.
Alus: LoomaKS § 3 lg 2 p 3; PM määrus 90 § 7 lg 3; PM määrus nr 91 § 6 lg 3; PM määrus nr 78 § 6; PM määrus nr 80 § 10 lg 5, § 13 lg 2; PM määrus nr 84 § 6; PM määrus nr 59 § 3 lg 6 ja § 4 lg 3 ja 4; PM määrus nr 88 § 7 lg 1 ja 3
2.3. Väljas peetavaid loomi tuleb kaitsta looma tervist ähvardavate ohtude eest ja loomadele tagada võimalus varjuda. Väliaedik ja karjamaa peavad olema looma tervisele ohutud, piirdeaed tuleb hoida korras ja teravad esemed eemaldada. Loomale mittesobivate ilmastikutingimuste korral tuleb loomi nende eest kaitsta või mitte lasta karjamaale.
Alus: LoomaKS § 3 lg 2 p 4; PM määrus 80 § 15 lg 1 ja 2; PM määrus nr 90 § 15 lg 1 ja 4; PM määrus nr 91 § 7 lg 5, § 11 lg 3 ja 5; PM määrus nr 59 § 9; PM määrus nr 78 § 21; PM määrus nr 88 § 5 lg 5
KM13. NÕUE 3
Põllumajanduslooma tervist ja heaolu tuleb kontrollida nii sagedasti, kui seda on vaja välditavate kannatuste ärahoidmiseks.
Sellise põllumajanduslooma tervist ja heaolu, kelle suhtes kohaldatakse intensiivset loomapidamist, tuleb kontrollida vähemalt üks kord päevas. Siseruumis peetava vasika tervist ja heaolu kontrollitakse vähemalt 2 korda päevas. Broilerite tervist ja heaolu kontrollitakse vähemalt 2 korda päevas. Haigestunud või vigastatud loom peab saama asjakohast ravi. Vajaduse korral eraldatakse haige või vigastatud loom teistest loomadest, paigutades ta eraldi ruumi, kus on kuiv allapanu.
Alus: LoomaKS § 3 lg 2 p 2, lg 31, 32; PM määrus nr 78 § 4 lg 1; PM määrus nr 80 § 5 lg 1; PM määrus nr 90 § 2 lg 1; PM määrus nr 91 § 2 lg 1; PM määrus nr 59 § 7 lg 1; PM määrus nr 84 § 4 lg 1; PM määrus nr 88 § lg 1
Intensiivne loomapidamine loomakaitseseaduse tähenduses on loomade pidamine sellise loomkoormusega, sellistes tingimustes või sellisel tootmistasemel, mille puhul looma tervis ja heaolu sõltuvad inimese sagedasest hooldusest.
KM13. NÕUE 4
Intensiivses loomapidamises kasutatavaid tehnilisi seadmeid tuleb kontrollida vähemalt üks kord päevas ning avastatud viga tuleb parandada võimalikult kiiresti. Kui viga ei saa võimalikult kiiresti parandada, tuleb viivitamata rakendada looma tervist ja heaolu kaitsvaid ajutisi meetmeid.
Põllumajanduslooma pidamisel sundventilatsiooniga ruumis tuleb tagada asjakohane varusüsteem, et tagada piisav õhuvahetus looma tervise ja heaolu säilitamiseks süsteemirikke korral, ning riketest märkuandev häiresüsteem.
Alus: LoomaKS § 3 lg 33; PM määrus nr 78 § 2 lg 3; PM määrus nr 90 § 4 lg 1 ,3, 4 ja § 7 lg 4; PM määrus nr 80 § 11 lg 2; PM määrus nr 91 § 4 lg 1; § 6 lg 4; PM määrus nr 59 § 4 lg 2; PM määrus nr 84 § 7 lg 2; PM määrus nr 88 § 6 lg 3,4 ja § 7 lg2.
KM13. NÕUE 5
Keelatud on loomale kannatusi põhjustav aretustegevus ja muu sarnaste tagajärgedega tegu, mis ei ole tingitud looma ravimisest, muust veterinaarsest menetlusest ega hädaolukorrast. Keelatud on operatsioonid ja muud veterinaarsed menetlused, mis muudavad looma välimust ja mida ei tehta ravi eesmärgil. Keelatud on loomade kastreerimine pikaaegset valu põhjustaval kudede nekroosi tekitaval viisil.
Alus: LoomaKS § 4 lg 1, § 9 lg 1 ja 2
Kannatusi põhjustav aretustegevus on aretustegevus, mis võib kahjustada looma üldseisundit. Näiteks aretustegevuse tulemusel looma kaal suureneb (suurem piimatootlikkus), aga jalgade olukord võib halveneda; nõrk sõrgats, millega kaasnevad tugiaparaadi probleemid.
Lubatud on järgmised veterinaarsed menetlused: loomade kastreerimine, steriliseerimine, nudistamine, sõrgade ja kapjade lõikamine, loomade tätoveerimine ning mikrokiipimine, põrsaste hammaste ja sabade lõikamine, pullidele ninarõnga panemine, tibude nokkade lõikamine, väliaedikutes peetavate kultide kärssade rõngastamine.
Põrsaste sabasid on lubatud lõigata üksnes juhul kui see on veterinaararsti otsuse kohaselt nende tervise ja
heaolu tagamiseks vältimatult vajalik.
Operatsioone ja muid veterinaarseid menetlusi teeb veterinaararst. Veterinaararsti otsesel juhendamisel ja vastutusel võib operatsioone ja muid veterinaarseid menetlusi teha ka loomaarstiõppe õppekava üliõpilane.
Keelatud on loomade kastreerimine pikaaegset valu põhjustaval kudede nekroosi tekitaval viisil, näiteks kummirõngast kasutades.


§ 81 Registri andmete säilitamine ja arhiveerimine
§ 412 Riigikutseõppeasutuste õppekavade ja erakutseõppeasutuste ning munitsipaalomandis olevate kutseõppeasutuste kutsehariduse õppekavade koolituslubade taotlusdokumentide esitamise, menetlemise ja registreerimise kord
§ 415 Alus-, põhi- ning üldkeskhariduse omandamist võimaldavate õppeasutuste koolituslubade taotlusdokumentide esitamise ja menetlemise kord
RT I, 27.01.2015, 3
(3) Registri vastutav töötleja peab registrist andmete väljastamise üle arvestust digitaalses arhiivis, kuhu ta kannab alamregistrist väljastatud andmefailid koos väljastamise aja ning andmete saaja kohta käiva infoga. Andmete saamiseks paberkandjal esitatud kirjalikud taotlused säilitatakse alamregistri arhiivis.
§ 81. Registri andmete säilitamine ja arhiveerimine
(1) Registri digitaalsesse andmebaasi kantud isikuandmeid säilitatakse 75 aastat esimesest registrikandest arvates. Registrisse kantud muud andmed säilitatakse alaliselt.
(2) Registri alusdokumente säilitatakse kuni registri digitaalsesse andmebaasi kantud andmete arhiveerimiseni. Arhiveeritud registriandmete alusdokumendid hävitatakse või antakse üle Rahvusarhiivile vastavalt arhiiviseadusele.
4) haridust tõendavate dokumentide alamregistrile saadetud kirjalike taotluste arhiiv.
(2) Registri vastutav töötleja peab paberkandjal esitatud alusdokumentide arhiivi.
12) lõpudokumendi duplikaadi väljaandmise aeg ja alus.
(5) Paragrahvi 12 lõike 1 punktides 3–5 ja 8–12 nimetatud andmete muudatused haridust tõendavate dokumentide alamregistris esitab õppeasutus digitaalselt registri vastutavale töötlejale muudatuste tekkimise päeval. Registri vastutav töötleja kannab muudatused haridust tõendavate dokumentide alamregistrisse andmete saabumise päeval.
(6) Registri vastutav töötleja registreerib muudatuste saamise aja ja andmete esitaja digitaalses kanderaamatus. Muudatused dokumenteeritakse ja säilitatakse toimikuna haridust tõendavate dokumentide alamregistri arhiivis.
(7) Paragrahvi 12 lõikes 2 nimetatud andmest saadakse riigieksamite punktid õppeaineti põhikooli- ja gümnaasiumiseaduse § 32 lõigete 1 ja 2, kodakondsuse seaduse § 9 lõike 6 ja keeleseaduse § 27 lõike 3 alusel asutatud lõpueksamite, eesti keele tasemeeksami ning Eesti Vabariigi põhiseaduse ja kodakondsuse seaduse tundmise eksami andmekogust.
7) õpetajate ja õppejõudude alamregistrile saadetud kirjalike taotluste arhiiv.
39) osalemine koolieelikute ettevalmistusrühmade töös.
Veaparandus - Parandatud sõna „vastutav“ kääne Riigi Teataja seaduse § 10 lõike 4 alusel.
(2) Alus-, põhi-, üldkesk-, kutsekesk- ja kõrghariduse omandamist ning kutseõppe läbimist võimaldavad õppeasutused esitavad õpetajate ja õppejõudude kohta andmed õpetajate ja õppejõudude alamregistrisse õpetaja ja õppejõu tööle asumise, töölt lahkumise või muude §-s 18 toodud andmete muutumise päeval, välja arvatud iga aasta septembris, kui nimetatud andmed esitatakse viie tööpäeva jooksul, ning välja arvatud § 18 lõike 3 punktides 15, 151 ja 16 toodud andmed, mis esitatakse kord aastas 10. novembriks.
3) välismaal õppivate Eesti õpilaste ja üliõpilaste kohta;
4) alaealiste komisjonide otsuste kohta.
3) digitaalne arhiiv õppeasutustest saabunud andmete uuenduste ning krediidiasutusele saadetud ja muude päringute alusel koostatud andmefailide üle arvestuse pidamiseks;
4) digitaalne andmebaas alaealiste komisjonides langetatud otsuste üle arvestuse pidamiseks.
25) eelmise kvalifikatsiooni omandamise õppevorm või õppekoormus;
27) õppeasutuse filiaali või kolledži (õppekeskuse) nimi ja asukoht;
28) riikliku koolitustellimuse aasta;
62) VÕTA raames arvestatud ainepunktide arv (EAP);
11) esimesse klassi õppima asumise aasta;
16) individuaalõppe liik (sh erivajadused);
18) haridus õppima asumisel;
40) eriõpetust vajav, kuid seda mitte saav õpilane (kood);
41) tugisüsteemi / õpiabi liik;
48) alaealise õigusrikkumise asja arutelu alaealiste komisjonis algatamise kuupäev;
49) alaealise õigusrikkumise asja arutelu algatamise alus;
50) alaealise õigusrikkumise asja arutelu algatanud institutsiooni liik;
51) alaealise õigusrikkumise asja arutelu algatanud institutsiooni andmed;
52) alaealise õigusrikkumise asja alaealiste komisjonis arutamise kuupäev;
53) alaealisele kohaldatud mõjutusvahend;
54) alaealisele kohaldatud mõjutusvahendi kohaldaja;
55) alaealisele kohaldatud mõjutusvahendi üle järelvalve teostaja;
56) alaealise sundtoomine õigusrikkumise arutamisele alaealiste komisjonis;
57) alaealisele esindaja määramine, kes esindab alaealist õigusrikkumise arutamisel alaealiste komisjonis;
58) alaealisele kohaldatud mõjutusvahendi rakendamise ennetähtaegne lõpetamine;
59) alaealiste komisjonis algatatud alaealise õigusrikkumise arutamise lõpetamise alus;
Määruse § 26 lõike 1 punktides 2–5 ning lõike 2 punktides 2–6 nimetatud andmed saadakse ristkasutuse teel rahvastikuregistrist ning punktis 7 nimetatud andmed rahvastikuregistrist või isiku avalduse alusel.
10) taotlus alaealise õigusrikkumise asja arutamiseks;
11) alaealiste komisjoni otsus;
14) nõustamiskomisjoni otsus koolikohustuse edasilükkamise kohta.
(1) Õpilaste, üliõpilaste ning arst-residentide alamregistrisse esitavad andmeid alus-, põhi-, üldkesk-, kutsekesk- ja kõrghariduse omandamist ning kutseõppe läbimist võimaldavad õppeasutused, alaealiste komisjonid, huvikoolide pidajad ning nõustamiskomisjonid. Ühisõppekava korral esitab õpilaste, üliõpilaste ning arst-residentide alamregistrisse andmeid ühisõppekava koostöölepingus kokku lepitud õppeasutus.
(4) Paragrahvi 26 lõike 2 punktides 48–59 nimetatud andmeid kannavad alamregistrisse alaealiste komisjonid.
(5) Huviharidust omandavate õpilaste kohta kantakse alamregistrisse § 26 lõike 2 punktides 1–31, 6, 9, 10, 12, 17, 19 ja 21 nimetatud andmed.
(6) Alusharidust omandavate õpilaste kohta kantakse alamregistrisse § 26 lõike 2 punktides 1–10, 12, 16, 19, 41, 60, 61 ja 65 nimetatud andmed. Punktis 62 nimetatud andmed kannavad registrisse nõustamiskomisjonid.
(7) Paragrahvi 26 lõike 1 punktides 46–52 nimetatud andmed kannab õppeasutus registrisse magistri- ja doktoriõppe üliõpilaste kohta. Paragrahvi 26 lõike 1 punktides 51, 53–75 ja 79 nimetatud andmed kantakse registrisse ainult kõrgharidust omandavate üliõpilaste kohta. Paragrahvi 26 lõike 1 punktis 74 nimetatud andmetest kannab õppeasutus registrisse erialastipendiumi, tulemusstipendiumi ja doktorandistipendiumi määramise algus- ja lõpukuupäeva. Muude riiklike stipendiumite määramise andmed kannab registrisse vastutav töötleja. Paragrahvi 26 lõike 1 punktides 71, 76 ja 77 nimetatud andmed kannab õppeasutus registrisse ainult doktoriõppe üliõpilaste kohta. Paragrahvi 26 lõike 1 punktis 78 nimetatud andmed kannab registrisse vastutav töötleja.
(1) Alaealiste komisjonid, nõustamiskomisjonid, õppeasutused, kohalikud omavalitsusüksused, huvikoolide pidajad ning krediidiasutused esitavad andmeid õpilaste, üliõpilaste ning arst-residentide alamregistrisse vastutava töötleja veebilehel asuva viida kaudu üle turvakanali ligipääsetavasse süsteemi. Andmete esitajad identifitseeritakse ID-kaardi abil. Juurdepääsuõiguse registrile vormistab registri vastutav töötleja.
(5) Alaealiste komisjonid kinnitavad andmete õigsust alamregistris komisjoni otsuse vaidlustamistähtaja möödumise järel. Kui komisjoni otsus vaidlustatakse, kinnitavad alaealiste komisjonid andmed alamregistris kaebuse lõpliku lahendamise järel.
Õpilaste, üliõpilaste ning arst-residentide alamregistri andmed kantakse arhiivi, kui:
1) õpilane, üliõpilane, ekstern või arst-resident lõpetab õppeasutuse;
2) õpilane, üliõpilane, ekstern või arst-resident arvatakse õppeasutuse nimekirjast välja mingil muul põhjusel.
Alaealiste komisjonide poolt alamregistrisse kantud, § 26 lõike 2 punktides 48–59 nimetatud andmed kustutatakse alaealise 18-aastaseks saamisel.
(1) Õppeasutuste alamregistri asutamise ning kasutusele võtmise eesmärk on pidada arvestust alus-, põhi-, üldkesk-, kutsekesk-, kõrg- ja huvihariduse omandamist ning kutseõppe, täiendusõppe või residentuuri läbimist võimaldavate õppeasutuste üldandmete ning õppe- ja kasvatustööks vajaliku inventari üle ning koolitusloa olemasolu kontrollimiseks.
Õppeasutuste alamregistrisse kantakse alus-, põhi-, üldkesk-, kutsekesk-, kõrg- ja huvihariduse omandamist ning kutseõppe või residentuuri läbimist võimaldavate õppeasutuste andmed.
12) õppeasutuse faks;
162) kõrghariduse omandamist võimaldava õppeasutuse filiaalide või kolledžite (õppekeskuste) nimed ja asukohad;
35) arvutite arv õpetajate/õppejõudude kasutuses;
38) õpilaste/üliõpilaste kasutuses olevate arvutite arv;
39) üldkasutatavate arvutite arv;
40) arvutite arv kokku;
401) sülearvutite arv;
41) arvutite arv arvutiklassides;
44) internetti ühendatud töökohaarvutite arv;
45) internetiühenduse kiirus (kbps);
49) videoprojektorite üldarv;
491) statsionaarsete videoprojektorite arv õpperuumides;
57) õppekavarühmade loetelu, milles toimub täienduskoolitus.
2) erivajadustega õpilaste kooli liik;
21) üldhariduskooli huviringides osalevate õpilaste arv huvihariduse valdkonnas;
40) maksimaalne kohtade arv rühmas.
1) koolitusluba;
(2) Õppeasutuste alamregistrile esitavad andmeid §-s 34 nimetatud õppeasutused ning huvikoolide pidajad.
(1) Õppeasutused esitavad andmeid õppeasutuste alamregistrisse vastutava töötleja veebilehel asuva viida kaudu üle turvakanali ligipääsetavasse süsteemi. Andmete esitajad identifitseeritakse ID-kaardi abil. Juurdepääsuõiguse registrile vormistab registri vastutav töötleja.
(2) Õppeasutused esitavad andmed õppeasutuste alamregistrisse nende muutumise päeval.
(3) Õppeasutused kinnitavad andmed õppeasutuste alamregistris iga aasta 5.–10. septembriks ning 20.–25. jaanuariks. Huvikoolide pidajad kinnitavad andmed õppeasutuste alamregistris iga aasta 1.–5. oktoobriks 1. oktoobri seisuga.
(5) Koolieelsete lasteasutuste kohta kantakse alamregistrisse § 35 lõike 1 punktides 1–5, 7–16, 18, 35, 38–40, 44 ja 55–56 ning § 35 lõike 2 punktides 25–29, 33 ja 36–40 nimetatud andmed.
(8) Põhi- ja üldkeskhariduse omandamist võimaldavate õppeasutuste kohta kantakse alamregistrisse § 35 lõike 1 punktides 1–16, 18, 22–23, 25–30, 35, 38–41, 44–45, 491 ja 55–56 ning § 35 lõike 2 punktis 2–4, 14–141 ning 20–21 nimetatud andmed.
(9) Kutsehariduse omandamist võimaldavate õppeasutuste kohta kantakse alamregistrisse § 35 lõike 1 punktides 1–16, 18, 24–25, 30, 35, 38–41, 44–45, 491 ning 54–57 nimetatud andmed.
(10) Kõrghariduse omandamist võimaldavate õppeasutuste kohta kantakse alamregistrisse § 35 lõike 1 punktides 1–16, 162–164, 18, 30, 35, 38–41, 44–45 ning 491 nimetatud andmed.
1) digitaalne andmebaas alushariduse omandamist võimaldavate õppeasutuste õppekavade ja koolituslubade üle arvestuse pidamiseks;
2) digitaalne andmebaas põhihariduse omandamist võimaldavate õppeasutuste õppekavade ja koolituslubade üle arvestuse pidamiseks;
3) digitaalne andmebaas üldkeskhariduse omandamist võimaldavate õppeasutuste õppekavade ja koolituslubade üle arvestuse pidamiseks;
4) digitaalne andmebaas kutsekeskhariduse omandamist ja kutseõppe läbimist võimaldavate õppeasutuste õppekavade, koolituslubade ja akrediteeringute üle arvestuse pidamiseks;
5) digitaalne andmebaas kõrghariduse omandamist võimaldavate õppeasutuste õppekavade, ühisõppekavade, residentuuri programmide ja koolituslubade üle arvestuse pidamiseks;
6) digitaalne andmebaas huvihariduse omandamist võimaldavate õppeasutuste õppekavade ja koolituslubade üle arvestuse pidamiseks;
7) digitaalne andmebaas noortelaagrite üle arvestuse pidamiseks;
8) digitaalne andmebaas täiendõppe õppekavade ja koolituslubade üle arvestuse pidamiseks.
Õppekavade ja koolituslubade alamregistrisse kantakse andmed alus-, põhi-, üldkesk-, kutsekesk-, kõrg- või huvihariduse omandamist ning kutseõppe või residentuuri läbimist võimaldavate õppeasutuste õppekavade, ühisõppekavade, residentuuri programmide, koolituslubade, õppekavagrupis õppe läbiviimise õiguse ja akrediteerimise tulemuse kohta.
(1) Õppekavade ja koolituslubade alamregistrisse kantakse õppekavade ja koolituslubade kohta järgmised andmed:
6) ISCED97 astme kood ja õppekava rühma kood;
30) koolitusloa kehtivuse lõpp;
31) koolitusloa number;
311) koolitusloa käskkirja kuupäev;
312) koolitusloa käskkirja number;
35) õppeasutuse filiaali või kolledžite (õppekeskuse) nimi;
37) koolitusloa väljaandmise kuupäev;
44) andmed üldhariduskooli õppekava õppeainete kohta ja üldkeskhariduse osas õppesuundade kohta.
(1) Õppekavade ja programmide sisu liigitamise alusena kasutatakse rahvusvahelist ühtset hariduse liigituse klassifikaatorit ISCED97.
(2) Valdkonna eest vastutav minister moodustab kõrghariduse õppekavade ja programmide liigitamise ja nõuetele vastavuse hindamise komisjoni (edaspidi kõrghariduse õppekavakomisjon) ning kutsehariduse õppekavade liigitamise komisjoni (edaspidi kutsehariduse õppekavakomisjon).
(3) Kõrghariduse õppekavakomisjoni ja kutsehariduse õppekavakomisjoni otsused säilitatakse paberkandjal toimikuna õppekavade ja koolituslubade alamregistri arhiivis.
(1) Õppeasutused ning huvikoolide pidajad esitavad andmeid õppekavade ja koolituslubade alamregistrisse vastutava töötleja veebilehel asuva viida kaudu üle turvakanali ligipääsetavasse süsteemi. Andmete esitajad identifitseeritakse ID-kaardi abil. Juurdepääsuõiguse registrile vormistab registri vastutav töötleja.
(2) Õppekavad ja programmid kantakse registrisse pärast õppekava või programmi registreerimist või koolitusloa andmist.
(3) Koolitusload kantakse registrisse pärast koolitusloa andmist.
§ 412. Riigikutseõppeasutuste õppekavade ja erakutseõppeasutuste ning munitsipaalomandis olevate kutseõppeasutuste kutsehariduse õppekavade koolituslubade taotlusdokumentide esitamise, menetlemise ja registreerimise kord
(1) Riigikutseõppeasutused, erakutseõppeasutused ja munitsipaalomandis olevad kutseõppeasutused esitavad elektrooniliselt alamregistrisse pdf (Portable Document Format) formaadis õppekava ning koolitusloa taotlemiseks vajalikud dokumendid vastavalt õigusaktidega kehtestatud korrale. Menetluse alguseks loetakse õppekava registrisse esitamise aega.
(2) Registri vastutav töötleja kontrollib esitatud andmete koosseisu vastavust õigusaktidele ning suunab õppekava hinnangu saamiseks Haridus- ja Teadusministeeriumi asjaomasele osakonnale või „Eesti Vabariigi haridusseaduse” § 366 lõike 41 alusel Haridus- ja Teadusministeeriumiga halduslepingu sõlminud riigi sihtasutusele.
(3) Haridus- ja Teadusministeerium või temaga halduslepingu sõlminud riigi sihtasutus annab õppekavale hinnangu, kontrollides õppekava ning õpetajate, koolijuhtide ja tugispetsialistide vastavust õigusaktides sätestatud nõuetele.
(4) Nõuetele vastava õppekava suunab Haridus- ja Teadusministeerium või temaga halduslepingu sõlminud riigi sihtasutus registri vastutavale töötlejale, kes kannab riigi kutseõppeasutuse õppekava registrisse. Erakutseõppeasutuse ja munitsipaalomandis oleva kutseõppeasutuse õppekava suunab registri vastutav töötleja valdkonna eest vastutava ministri moodustatud koolituslubade komisjoni. Kui ministri käskkirja alusel väljastatakse koolitusluba, registreerib registri vastutav töötleja õppekava registris.
(5) Õppekavale antakse kood rahvusvahelise ühtse hariduse liigituse (ISCED97) järgi. Kui õppekava koostamise aluseks ei ole riiklik õppekava, määrab nimetatud koodi valdkonna eest vastutava ministri moodustatud õppekavakomisjon.
(6) Õppekava menetlemise aeg on kuni 3 kuud. Juhul kui erakutseõppeasutuse õppekavale tehakse ekspertiis, pikeneb õppekava menetlemise aeg kuni 2 kuu võrra.
(2) Registri vastutav töötleja kontrollib huvikoolide õppekavade registreerimise taotluste vastavust õigusaktidele ning registreerib nõuetele vastavad õppekavad valdkonna eest vastutava ministri käskkirja alusel 2 kuu jooksul alates taotluse esitamisest.
§ 415. Alus-, põhi- ning üldkeskhariduse omandamist võimaldavate õppeasutuste koolituslubade taotlusdokumentide esitamise ja menetlemise kord
(1) Eraomandis olevad alus-, põhi- ning üldkeskhariduse omandamist võimaldavad õppeasutused esitavad koolitusloa taotlemiseks „Erakooliseaduse” § 5 lõikes 5 nimetatud dokumendid ja andmed elektrooniliselt alamregistrisse. Registri vastutav töötleja kontrollib esitatud andmete vastavust õigusaktidele 2 kuu jooksul alates taotluse esitamisest. Juhul kui eraõppeasutuse õppekavale tehakse ekspertiis, pikeneb taotluse menetlemise aeg kuni 2 kalendrikuu võrra.
(3) Munitsipaalomandis olevad põhi- ja üldkeskhariduse omandamist võimaldavad õppeasutused esitavad koolitusloa taotlemiseks „Põhikooli- ja gümnaasiumiseaduse” § 121 lõikes 3 nimetatud dokumendid ja andmed elektrooniliselt alamregistrisse. Registri vastutav töötleja kontrollib esitatud andmete vastavust õigusaktidele 2 kuu jooksul alates taotluse esitamisest. Juhul kui õppeasutuse õppekavale tehakse ekspertiis, pikeneb taotluse menetlemise aeg kuni 2 kalendrikuu võrra.
(1) Õppekavade ja koolituslubade alamregistrile esitavad andmeid õppekavade, programmide ja koolituslubade alusel haridust andvad õppeasutused. Ühisõppekava korral esitab õppekavade ja koolituslubade alamregistrile andmeid ühisõppekava koostöölepingus kokku lepitud õppeasutus.
(6) Huvihariduse omandamist võimaldavad õppeasutused ei kanna alamregistrisse § 39 lõike 1 punktides 11, 6, 62, 9–11, 14– 23, 30–35, 37–40 ja 42–44 nimetatud andmeid.


Veterinaarnõuded kauplemisel veise embrüotega – Riigi Teataja
Veterinaarnõuded kauplemisel veise embrüotega
Veterinaarnõuded kauplemisel veise embrüotega - sisukord
2 VEISE EMBRÜOTEGA KAUPLEMISE VETERINAARNÕUDED
§ 3 Veise embrüote kohta esitatavad veterinaarnõuded
RT I, 02.07.2014, 18
Veterinaarnõuded kauplemisel veise embrüotega1
Vastu võetud 11.05.2004 nr 89
RTL 2004, 64, 1058
(1) Määrusega kehtestatakse veterinaarnõuded Euroopa Liidu liikmesriikidega (edaspidi liikmesriik) toimuva veise külmutatud ja värskete embrüotega kauplemise suhtes.
(2) Määruse nõudeid ei kohaldata tuumasiirdamise teel saadud embrüotega kauplemisele.
[Kehtetu - RT I, 02.07.2014, 7 - jõust. 05.07.2014]
2. peatükk VEISE EMBRÜOTEGA KAUPLEMISE VETERINAARNÕUDED
§ 3. Veise embrüote kohta esitatavad veterinaarnõuded
Teise liikmesriiki võib toimetada üksnes selliseid veise embrüoid:
1) mis on kogutud doonorloomalt, keda on kunstlikult seemendatud või in vitro viljastatud sellise pulli spermaga, keda on peetud «Loomatauditõrje seaduse» § 7 lõike 2 alusel sperma kogumiseks, töötlemiseks ja hoidmiseks loomatauditõrje seaduse § 191 kohases ettevõttes, kus tegeletakse veise sperma kogumise ja säilitamisega turustamise eesmärgil, kooskõlas EÜ Nõukogu direktiivi 88/407/EMÜ, millega sätestatakse koduveise sügavkülmutatud sperma ühendusesise kaubanduse ja impordi korral kohaldatavad loomatervishoiu nõuded (EÜT L 194, 22.07.1988, lk 10–23) nõuetega;
2) mis on kogutud doonorloomalt, kes vastab «Loomatauditõrje seaduse» § 7 lõike 22 alusel kehtestatud nõuetele, mis on kooskõlas EÜ Nõukogu direktiivi 89/556/EMÜ koduveiste embrüote ühendusesisese kaubanduse ja nende kolmandatest riikidest impordi loomatervishoiu nõuete kohta (EÜT L 302, 19.10.1989, lk 1–11) lisas B sätestatud nõuetega;
3) mida on kogunud, töödelnud ja hoiustanud «Loomatauditõrje seaduse» § 7 lõike 22 alusel kehtestatud nõuete alusel ja kooskõlas EÜ Nõukogu direktiivi 89/556/EMÜ lisas A sätestatud nõuetega loomatauditõrje seaduse § 191 kohane ettevõte, kus tegutseb embrüokogumisrühm;
4) millega on kuni sihtkohani kaasas loomatervisesertifikaat, mis on kehtestatud «Loomade ja loomsete saadustega kauplemise ning nende impordi ja ekspordi seaduse1» § 46 lõike 1 alusel ning mis vastab EÜ Nõukogu direktiivi 89/556/EMÜ lisas C toodud näidisele.
1Nõukogu direktiiv 89/556/EMÜ koduveiste embrüote ühendusesisese kaubanduse ja nende kolmandatest riikidest impordi loomatervishoiu nõuete kohta (EÜT L 302, 19.10.1989, lk 1–11), muudetud direktiividega 90/425/EMÜ (EÜT L 224, 18.08.1990, lk 29–41), 93/52/EMÜ (EÜT L 175, 19.07.1993, lk 21–22) ja 2008/73/EÜ (ELT L 219, 14.08.2008, lk 40–54), määrusega (EÜ) nr 806/2003 (ELT L 122, 16.05.2003, lk 1–35) ning otsustega 1994/113/EMÜ (ELT L 53, 24.02.1994, lk 23–25) ja 2006/60/EÜ (ELT L 31, 03.02.2006, lk 24–26).


Viljandi Linnahoolduse põhimäärus – Riigi Teataja
Viljandi Linnahoolduse põhimäärus
Viljandi Linnahoolduse põhimäärus - sisukord
§ 1 Õiguslik seisund
§ 3 Eelarve, arvelduskonto, sümboolika ja dokumendiplank
§ 7 Töötajate õigused ja kohustused
4 FINANTSEERIMINE JA JÄRELEVALVE
§ 8 Finantseerimise alused
RT IV, 06.06.2014, 29
Vastu võetud 29.05.2014 nr 17
Määrus kehtestatakse kohaliku omavalitsuse korralduse seaduse § 35 lõike 2 ja Viljandi linna põhimääruse § 39 lõike 1 alusel.
§ 1. Õiguslik seisund
(1) Viljandi Linnahooldus (edaspidi asutus) on Viljandi Linnavalitsuse (edaspidi linnavalitsus) hallatav asutus, mis tegutseb linnavalitsuse majandusameti haldusalas.
(2) Asutus juhindub oma tegevuses käesolevast põhimäärusest ning muudest õigusaktidest.
(3) Asutuse põhimääruse ja selle muudatused kinnitab Viljandi Linnavolikogu.
(1) Asutuse nimi on Viljandi Linnahooldus.
(2) Asutus asub Viljandi linnas.
(3) Asutuse postiaadress on Johan Laidoneri plats 5, Viljandi linn, sihtnumber 71020.
§ 3. Eelarve, arvelduskonto, sümboolika ja dokumendiplank
(1) Asutusel on oma arvelduskonto, iseseisev eelarve ja sümboolika.
(2) Asutusel on oma nimega dokumendiplank.
Asutuse tegevuse põhieesmärgiks on linna avalike üldkasutatavate territooriumide hooldus- ja heakorratööde korraldamine ja teostamine, linnavara ja infrastruktuuri rajatiste korrashoiu korraldamine või teostamine.
1) linna avalike üldkasutatavate territooriumide (pargid, kalmistud, tänavad, kergteed, haljas- ja märgalad, mängu- ja spordiväljakud, supluskohad) heakorra- ja hooldustööde s.h jäätmekäitluse korraldamine/teostamine;
2) avalikult juurdepääsetavate veekogude ja nende kaldaalade heakorratööde korraldamine/teostamine;
3) kalmistute haldamine;
4) linnale kuuluvate elamispindade hooldusremondi korraldamine/teostamine;
5) linnale kuuluvate kinnistute territooriumide heakorratööde korraldamine/ teostamine;
6) avalikus linnaruumis asuvate purskkaevude hooldustööde korraldamine/ teostamine;
7) linnale kuuluvate avalike tualettide hooldustööde korraldamine/ teostamine;
8) linnakujunduslike (s.h jõuluvalgustuse, tänavasiltide, viitade jmt) tööde korraldamine/ teostamine;
9) taristute (truubid, paisud jmt) hooldustööde korraldamine/ teostamine;
10) monumentide, mälestusmärkide ja lipumastide hooldustööde korraldamine/ teostamine;
11) pargiinventari (pingid ja prügikastid) ja väikevormide paigaldamine ning hooldustööde korraldamine/ teostamine;
12) rannavalveteenuse ja sellega seotud toimingute korraldamine/ teostamine;
13) asutusele valitsemiseks antud või soetatud linna vara (maa, hooned, rajatised, seadmed, inventar ja muu vara) valdamise, kasutamise ja käsutamise korraldamine vastavalt Viljandi linna õigusaktidele.
(2) Asutus täidab teisi Viljandi linna õigusaktidega talle pandud ülesandeid ja võib avalikust huvist lähtuvalt osutada teisi avalikkusele vajalikke tasuta ja tasulisi teenuseid juhul, kui asutuse põhimäärusest tulenevad ülesanded on täidetud.
(1) Asutust juhib juhataja, kelle kinnitab ametisse ja vabastab ametist linnavalitsus linnapea ettepanekul.
(2) Juhatajaga sõlmib, muudab ning lõpetab töölepingu linnapea või tema poolt selleks volitatud isik, kui seaduses ei ole sätestatud teisiti.
(3) Asutuse juhataja ülesanded:
1) korraldab asutuse tegevust ja esindab talle antud volituste ulatuses asutust kõigis õigustoimingutes;
2) võtab tööle ja vabastab töölt asutuse töötajad ning sõlmib, muudab ja lõpetab nendega töölepingud;
3) töötab välja ja kinnitab asjaajamiskorra, töökorralduse reeglid ning töötervishoiu- ja tööohutusalased juhendid ja kontrollib nende täitmist;
4) annab asutuse sisemise töö korraldamiseks käskkirju;
5) esitab asutuse eelarve projekti linnavalitsuse poolt kehtestatud tähtaegadel;
6) vastutab asutuse eelarvest kinnipidamise eest;
7) teeb linna nimel tehinguid asutuse ülesannete täitmiseks linna eelarves selleks ette nähtud kulutuste piires ja üksnes linna õigusaktidega sätestatud juhtudel ja korras, tagades seejuures eelarves kavandatud tulude täitmise ja laekumise;
8) vastutab asutuse finantsmajandusliku tegevuse seaduslikkuse ja otstarbekuse eest;
9) tegutseb asutuse nimel ja esindab seda ilma lisavolituseta kõigis riigi- ja omavalitsusorganites ja -asutustes ning suhetes teiste juriidiliste ja füüsiliste isikutega või volitab selleks teisi isikuid, v.a juhul, kui riigi või linna õigusaktid sätestavad teisiti;
10) tagab asutuse valdusse antud linna vara säilimise, korrashoiu ja sihtotstarbelise kasutamise vastavalt Viljandi Linnavolikogu poolt kehtestatud korrale;
11) kannab vastutust asutuse kogu tegevuse ja arengu eest;
12) teeb linnavalitsusele ettepaneku töötajate koosseisu ja töötasumäärade kinnitamiseks;
Asutuse töötajate tööalased õigused, kohustused ja vastutus sätestatakse töölepingus, asjaajamiskorras, töökorralduse reeglites ning töötervishoiu- ja tööohutusalastes juhendites.
4. peatükk FINANTSEERIMINE JA JÄRELEVALVE
§ 8. Finantseerimise alused
(1) Asutuse eelarve on linnaeelarve üheks osaks, milles leiavad kajastamist kõik asutuse tulud ja kulud.
(2) Asutuse tulud moodustuvad linnaeelarvelistest eraldistest ja omatuludest.
(3) Asutuse omatuludeks on vahendid füüsilistelt ja juriidilistelt isikutelt sihtotstarbeliste eraldiste, toetuste ja annetustena, laekumised sihtasutustelt või sihtkapitalidelt ja laekumised põhitegevusega seotud tasulistest teenustest.
(4) Eraldised ja annetused võetakse arvele riigi ja linna õigusaktidega kehtestatud korras, neist tuleb teavitada linnavalitsuse majandusametit ja tagada nende kasutamise arvestus ning pidades võimalusel silmas eraldajate või annetajate soove.
(5) Asutuse põhitegevusega seotud tasuliste teenuste hinnakirja kinnitab linnavalitsus.
Asutuse raamatupidamisarvestust ja sellekohast aruandlust korraldab linnavalitsuse rahandusamet.
(1) Asutuse põhimääruse järgsete ülesannete täitmist ja rahaliste vahendite ning muu vara kasutamist kontrollib linnavalitsus.
(2) Asutus esitab oma tegevuse kohta aruandeid õigusaktides ettenähtud korras ja tähtaegadel.
(1) Asutuse ümberkorraldamise ja tegevuse lõpetamise otsustab Viljandi Linnavolikogu.
(2) Kõik käesoleva põhimäärusega määratlemata küsimused lahendab asutuse juhataja kooskõlastatult linnavalitsusega.


text:
Üldine teave - Rumeenia
Ühised testamendid ja pärimislepingud ei ole Rumeenia õiguse kohaselt lubatud.
Lubatud on järgmised testamendiliigid: tõestatud testament ja omakäeline testament.
Omakäelise testamendi paneb kirja, kuupäevastab ja allkirjastab testaator. Enne omakäelise testamendi täitmist esitatakse see notarile, kes selle nõuetekohaselt templiga varustab ja kinnitab.
Tõestatud testamendi koostab notar või mõni teine avalikku võimu teostav isik. Testaator dikteerib testamendi notarile, kes paneb selle kirja ja loeb pärast testaatorile ette, nimetades need formaalsused. Kui testaator on juba testamendi eelnevalt koostanud, siis loeb notar selle ette, misjärel kinnitab testaator, et kirjapandu on tema viimse tahte avaldus. Testaator allkirjastab testamendi ja notar allkirjastab notariaalse tõestamise märke. Notariaalse tõestamise ajaks võib testaator kutsuda ühe tunnistaja või kaks tunnistajat. Erakorralistel testamentidel, mille koostavad teatavad teenistuses viibivad ametnikud eriolukordades ja kahe tunnistaja juuresolekul, on notariaalselt tõendatud dokumendiga võrdväärne tõendusjõud.
Kui testamendiga jäetakse raha spetsiaalsetele asutustele, peavad olema täidetud asjakohaste eriõigusaktidega kindlaks määratud konkreetsed vorminõuded.
Testament sisaldab korraldusi otsese (või kaudse) testamendijärgse pärija määramise, pärandvara jagamise, pärandist ilmajätmise, testamenditäitjate määramise, kohustuste, korralduste tühistamise jms kohta.
Korralduste kohaselt üleminevat vara/pärandvara nimetatakse pärandiks. Pärand võib minna tervikuna ühele pärijale või see võib minna üle üldõigusjärgluse või eriõigusjärgluse alusel. Ainupärija pärib õiguse kogu pärandile, samas kui üldõigusjärgluse alusel antakse üle õigus osale pärandist.
Vt tsiviilseadustiku artikkel 1034 ja sellele järgnevad artiklid.
Testamenti tõendav notar peab selle registreerima testamendijärgsete korralduste riiklikus notariaalregistris (Registrul naţional notarial de evidenţă a liberalităţilor – RNNEL), kus registreeritakse ka kingitused.
Vt tsiviilseadustiku artikkel 1046 ja seaduse nr 36/1995 artikkel 162 notarite ja nende tegevuse kohta (uuesti avaldatud kujul).
Sundosa on pärandi see osa, millele on õigus teatavatel seadusjärgsetel pärijatel (abikaasal, alanejatel sugulastel ja eelisõigusega ülenejatel sugulastel ehk lahkunu vanematel), seda isegi lahkunu tahte vastaselt. Igal sellisel seadusjärgsel pärijal on õigus pärandi sundosale, mis moodustab poole sellest, millele tal oleks olnud õigus seadusjärgse pärimise korral, kui pärandaja ei ole teinud testamendiga korraldusi pärandi määramise või pärandist ilmajätmise kohta.
Vt tsiviilseadustiku artikkel 1086 ja sellele järgnevad artiklid.
Pärand läheb seadusjärgsetele pärijatele, nimelt üleelanud abikaasale ja lahkunu sugulastele järgmises järjekorras:
alanejad sugulased – esimese järjekorra pärijad;
ülenejad sugulased ja eelisõigusega külgjoones sugulased – teise järjekorra pärijad;
tavapärased ülenejad sugulased – kolmanda järjekorra pärijad;
tavapärased külgjoones sugulased – neljanda järjekorra pärijad.
Alanejatel ja ülenejatel sugulastel on õigus pärandile olenemata nende ja lahkunu vahelisest sugulusastmest, seevastu külgjoones sugulastel on õigus pärandile kuni neljanda astmeni.
Pärimismenetluses võivad esindamisõiguse alusel osaleda üksnes lahkunu laste alanejad sugulased ja lahkunu vendade-õdede alanejad sugulased. Esindamisõiguse kasutamise korral toimub pärimine vanemaliini järgi. Kui liinil on rohkem kui üks haru, jagatakse liini saadaolev pärand harude vahel võrdselt.
Üleelanud abikaasa pärib koos mis tahes järjekorra seadusjärgsete pärijatega järgmise põhimõtte kohaselt:
1/4 pärandvarast, kui ülejäänud osa pärivad lahkunu alanejad sugulased;
1/3 pärandvarast, kui ülejäänud osa pärivad eelisõigusega ülenejad sugulased ja eelisõigusega külgjoones sugulased;
1/2 pärandvarast, kui ülejäänud osa pärivad kas eelisõigusega ülenejad sugulased või eelisõigusega külgjoones sugulased;
3/4 pärandvarast, kui ülejäänud osa pärivad kas tavapärased ülenejad sugulased või tavapärased külgjoones sugulased.
Üleelanud abikaasal on õigus elada abikaasade ühises kodus ning ta võib pärida ka mööbli ja ühised majapidamistarbed.
Alanejate sugulaste, s.t lahkunu laste ja nende otseste alanejate sugulaste hulka ei kuulu mis tahes muud pärijad ning alanejatel sugulastel on õigus pärida sugulusastme alusel kindlaks määratud järjekorras. Kui üleelanud abikaasa on pärija, pärivad alanejad sugulased ühiselt 3/4 pärandvarast.
Eelisõigusega ülenejad sugulased on lahkunu ema ja isa ning nende pärandiosa jagatakse nende vahel võrdselt.
Eelisõigusega külgjoones sugulased on lahkunu vennad-õed ja nende alanejad sugulased kuni neljanda astmeni.
Kui üleelanud abikaasa osaleb pärimismenetluses koos nii eelisõigusega ülenejate sugulaste kui ka eelisõigusega külgjoones sugulastega, siis pärivad teise järjekorra pärijad 2/3 pärandvarast; teise järjekorra pärijad pärivad 1/2 pärandvarast, kui pärivad kas eelisõigusega ülenejad sugulased või eelisõigusega külgjoones sugulased, kuid mitte mõlemad.
Eelisõigusega ülenejate sugulaste ja eelisõigusega külgjoones sugulaste päritav osa jagatakse nende vahel vastavalt eelisõigusega ülenejate sugulaste arvule. Kui lahkunul oli ainult üks vanem, pärib see vanem 1/4 pärandvarast ja eelisõigusega külgjoones sugulastel on õigus 3/4-le. Kui lahkunul oli kaks vanemat, pärivad nad ühiselt 1/2 pärandvarast ja eelisõigusega külgjoones sugulastel on õigus ülejäänud 1/2-le.
Eelisõigusega külgjoones sugulaste pärandiosa jagatakse nende vahel võrdselt või kui nad osalevad pärimismenetluses esindusõiguse alusel, siis võrdselt vanemaliinide vahel. Erinevate külgjoones sugulussuhete korral jagatakse pärand võrdselt ema- ja isaliini vahel ning seejuures kohaldatakse eespool esitatud põhimõtteid. Külgjoones sugulased, kes on lahkunuga seotud mõlemat liini pidi, saavad kumuleeritud osa.
Pärijate puudumise korral läheb lahkunu vara sellele maakonnale või linnale, kus pärandvara jagamise ajal asub.
Vt tsiviilseadustiku artiklid 970–983 ja 1135–1140.
Hagita pärimismenetluste puhul on pädevaks asutuseks notar ja võistleva menetlusega pärimisasjades on pädevaks asutuseks esimese astme kohtud (judecătorie).
Pärija või mis tahes muu huvitatud isik võib asjas otse kohtu poole pöörduda pärast seda, kui ta on esitanud notariaalse tõendi pärimisregistri andmete kontrollimise kohta.
Vt seaduse nr 36/1995 artikkel 101 ja sellele järgnevad artiklid ning tsiviilkohtumenetluse seadustiku artikkel 193.
Vt punkt b.
Loetakse, et pärija on pärandi otseselt vastu võtnud, kui ta on sõnaselgelt tunnistanud oma pärijastaatust. Pärandi vastuvõtmine on kaudne, kui pärija on teinud toimingu või teo, mida saab teha üksnes pärija (tsiviilseadustiku artikkel 1108).
Pärandist loobumise avaldus tuleb teha notari juures või Rumeenia diplomaatilises või konsulaaresinduses (tsiviilseadustiku artikli 1120 lõige 2).
Kõik notariaalsed dokumendid, mis käsitlevad pärandi vastuvõtmist või sellest loobumist, tuleb registreerida pärimisasjas tehtud valikuid käsitlevate dokumentide riiklikus notariaalregistris (Registrul naţional notarial de evidenţă a opţiunilor succesorale – RNNEOS).
Kui sundosa saamise õigust on testamendijärgsete korraldustega rikutud, siis pärast pärimismenetluse alustamist vähendatakse testamendijärgset osa, kui selleks esitavad taotluse isikud, kellel on õigus pärandi sundosale, või nende isikute pärijad ja kindlustamata võlausaldajad. Kui sundosa saamise õigusega pärijaid on mitu, siis kohaldatakse vähendamist üksnes sellise sundosa ulatuses, millele taotlejal on õigus, ning üksnes taotleja kasuks. Vähendamise tulemusena võib testamendijärgne pärand osutuda ebapiisavaks või võidakse tühistada kingitused.
Vt tsiviilseadustiku artiklid 1092–1097.
Notariaalset pärimismenetlust alustatakse taotluse alusel. Taotlus registreeritakse notari pärimisregistris pärast seda, kui see on kantud notarite koja hallatavasse pärimisasjade andmebaasi. Volitatud notar kontrollib, kas tal on territoriaalne pädevus, ja kutsub kohale isikud, kellel on õigus pärandile. Kui lahkunu jättis testamendi, siis kutsub notar kohale testamendijärgsed pärijad, testamenditäitja, teovõimetu pärija esindaja, järelevalveorgani esindaja, riigi ametiasutuse esindaja (pärijate puudumise korral). Notar teeb kindlaks seadusjärgsed ja testamendijärgsed pärijad, nende isikute õigused ja pärandvara koosseisu.
Seadusjärgsete pärijate arv ja staatus ja/või testamendijärgsete pärijate staatus tehakse kindlaks perekonnaseisuaktide ja testamendi alusel ning tunnistajate abil. Varad tehakse kindlaks ametlike dokumentide alusel või mis tahes muude seaduse kohaselt tunnustatavate tõendamisviiside abil.
Vt seaduse nr 36/1995 artiklid 101–118 (uuesti avaldatud kujul).
Pärija või mis tahes muu huvitatud isik võib asjas otse pädeva kohtu poole pöörduda pärast seda, kui ta on esitanud notariaalse tõendi pärimisregistri andmete kontrollimise kohta. Poolte kokkuleppel võib pärandvara jagada kohtulikult. Kui pooled kokkulepet ei saavuta, peab kohus tegema kindlaks vara, pärija staatuse, tema pärandiosa, saada olevad summad ning pärandvaraga seotud võlad ja kohustused. Kohus võib teha otsuse ülemäärase testamendijärgse osa piiramise ja kingitustest teadaandmise kohta. Vara jagatakse mitterahalisteks osadeks kas reaalosade moodustamisega või vara määramisega ühele pärijale tingimusel, et ta hüvitab teistele pärijatele saadaolevad summad. Kohus võib anda korralduse vara müümiseks kas poolte nõusolekul või kohtutäituri kaudu avalikul enampakkumisel. Kohus teeb otsuse ning jagab summad, mille üks pärija on deponeerinud teiste pärijate kasuks, ja need summad, mis on saadud vara müügist.
Vt seaduse nr 36/1995 artikkel 108 ning tsiviilkohtumenetluse seadustiku artikli 193 lõige 3.
Notar võib pärandvaraga seotud kohustused likvideerida kõigi pärijate heakskiidul. Samuti võib notar nõuda sisse saada olevad summad, tasuda võlad ja täita kohustused, müüa vallasvara (i) ning täita testamendi.
Kohustuslikus esialgses etapis väljastab notar pärandi likvideerimise tõendi, millel loetletakse pärandvara (varad ja kohustused), pärijad ja nende vastavad pärandiosad, samuti märgitakse sellele pärijate nõusolek seoses kohustuste rahuldamise viisidega, likvideerija määramisega ja likvideerimise lõpuleviimise tähtpäevaga.
Likvideerija nõuab sisse pärandvaraga seoses saada olevad summad, tasub võlad ja müüb vara. Likvideerija esitab pärimisasjaga tegelema volitatud notarile aruande, milles ta loetleb saada olevate summade sissenõudmiseks tehtud toimingud ja võlgade tasumiseks kasutatud meetodid. Pärast seda, kui likvideerimine on lõpule viidud, väljastab notar pärimistunnistuse ning pärandvara väärtust näitab likvideerimise puhastulu.
Vt seaduse nr 36/1995 artiklid 119–132 ning tsiviilseadustiku artikkel 1114.
Pärast seda, kui likvideerimise järgselt on väljastatud pärimistunnistus, toimub pärandvara jagamine pärijate vahel. Pärandvara võidakse jagada ka vabatahtlikkuse alusel. Kingitustest peavad teada andma lahkunu üleelanud abikaasa ja alanejad sugulased, kellel on seaduse järgi õigus pärida. Nad peavad neile kingitud varad pärandvara hulka tagastama, kuid see ei vabasta neid aruandluskohustusest.
Kohustuste täitmine. Pärandiga seotud kohustuste seadusjärgse jaotamise erandid.
Ainupärijad ja üldõigusjärgluse alusel pärijad peavad osalema pärandvaraga seotud võlgade tasumises ja kohustuste täitmises proportsionaalselt oma vastava pärandiosaga.
Pärijate isiklikud võlausaldajad ja mis tahes huvitatud isikud võivad taotleda pärandvara jagamist või kasutada õigust viibida vabatahtliku jagamise juures või sekkuda jagamisse. Võlausaldajate taotlused registreeritakse füüsiliste isikute võlausaldajate nõuete ja pärandiosa realiseerimisele esitatud vastuväidete riiklikus notariaalregistris (Registrul naţional notarial de evidenţă a creditorilor persoanelor fizice şi a opoziţiilor la efectuarea partajului succesoral – RNNEC).
Sellel ainupärijal / üldõigusjärgluse alusel pärijal, kes on maksnud ülemäärase osa ühisest võlast, on õigus esitada teiste pärijate vastu regressinõue, kuid iga pärija puhul üksnes tema vastava võlaosa piires, seda isegi nõudeõiguse võlausaldajatele ülemineku korral.
Ülenejate sugulaste vara jaotamine.
Ülenejad sugulased võivad oma vara jaotada alanejate sugulaste vahel kinkimise või testamendijärgse pärandamise teel. Kui hõlmatud ei ole pärandaja kogu vara, siis jaotatakse ülejäänud vara seaduse järgi.
Vt tsiviilseadustiku artiklid 669–686 ja 1143–1163.
Isik saab olla pärija juhul, kui ta pärandi avanemise ajal on elus ja/või võimeline pärandit vastu võtma, tal on pärimisõigus, ta ei ole pärimiskõlbmatu ega pärandist ilma jäetud.
Pärija võib pärandi vastu võtta või sellest loobuda. Testamendijärgne pärija, kes on ka seadusjärgne pärija, võib pärida kas ühena või teisena. Juhul kui testamendist nähtub, et pärandaja soovis vähendada seadusjärgse pärija osa (kusjuures sundosa nõuet ei ole rikutud), võib seadusjärgne pärija toimida üksnes kui testamendijärgne pärija.
Vt tsiviilseadustiku artiklid 957–963, 987, 989, 993, 1074–1076, 1100 ja 1102.
Jah, vt punkt 6.
Kinnistusraamatus registreerimise taotlusele tuleb lisada originaaldokument või selle notariaalselt tõestatud koopia ning kohtuotsuse puhul kinnitatud koopia, millel on märge selle kohta, et otsus on lõplik (definitivă). Registreerimise lõpus väljastab kinnistusregistri pidaja registreerimistõendi, kui dokumendid vastavad mitmele vorminõudele, kui nendes on märgitud menetlusosalise isik ja asjaomane kinnisvara, kui on olemas notariaalne tõlge (autentse notariaalakti puhul peab selle olema väljastanud Rumeenia notar), kui on olemas kinnistusregistri väljavõte ja kui on tasutud lõiv jne. Kinnisvara esimese registreerimise maakatastri ja kinnistusregistri ühtses infosüsteemis saab teha ka pärimistunnistuse ja maakatastri dokumentide alusel.
Vabatahtlik määramine
Testaator võib määrata testamenditäitjaks ühe isiku või mitu isikut. Testamenditäitja valitseb pärandit kuni kaks aastat alates pärimismenetluse alustamisest. Seda tähtaega võib kohtuotsusega pikendada.
Kohustuslik määramine
Kui võlgnik sureb enne seda, kui võla sissenõudmiseks pöördutakse täitevametniku poole, siis ei saa sundtäitmist algatada. Kui võlgnik sureb pärast sundtäitmise algatamist, saab seda menetlust jätkata alles pärast seda, kui pärand on vastu võetud või kui on määratud pärandi hooldaja/erihooldaja. Kui võlausaldaja või täitevametnik saab teada võlgniku surmast, on ta kohustatud taotlema, et lahkunu viimase elukoha järgne notarite koda registreeriks sundtäitmise menetluse alustamise spetsiaalses registris ja väljastaks tõendi. Sellele tõendile peaks olema märgitud, kas pärimisasi on juba lahendatud või mitte. Kui jah, siis tuleks loetleda pärijad ja lisaks märkida, kas pärandi vastuvõtmiseni määrati hooldaja.
Kui on oht, et pärandvara võidakse müüa, see võib kaduma minna või see võidakse asendada/hävitada, siis notar plommib vara ja annab selle hooldaja kätte hoiule.
Kuni pärandi vastuvõtmiseni või juhul, kui pärija isik ei ole teada, võib notar määrata pärandi erihooldaja, kelle ülesanne on kaitsta võimaliku pärija õigusi.
Vt tsiviilkohtumenetluse seadustiku artikkel 686 ning tsiviilseadustiku artikli 1117 lõige 3, artikkel 1136 ja artiklid 1077–1085.
Testamenditäitja, likvideerija, seadusjärgne pärija / testamendijärgne pärija, määratud hooldaja (vt punkt a).
Likvideerija, kes täidab oma ülesandeid notari järelevalve all, võib määrata kas pärandaja või kohus või seda võivad teha pärijad.
Vt seaduse nr 36/1995 artikkel 124 ning tsiviilseadustiku artikli 1117 lõige 3 ja artikkel 1136.
Vt punkt a.
Testamenditäitja kinnitab plomme, teeb inventuuri, taotleb kohtult luba vara müügiks, tasub pärandiga seotud võlad ja kogub pärandiga seoses saada olevad summad.
Vt tsiviilseadustiku artiklid 1077–1085 ja seaduse nr 36/1995 artiklid 101–132.
Notar koostab põhjendatud järeldused ja pärast pärimisasja lahendamist esitab lõppjärelduse, mille alusel väljastatakse tunnistus seadusjärgse/testamendijärgse pärimise kohta (pärimistunnistus).
Pärimistunnistus võimaldab kindlaks teha õiguste ulatuse ning selle abil tõendatakse isiku pärijastaatust ja õigust varale. Notar võib anda välja pärijastaatust käsitleva tõendi, milles esitatakse õiguste hulk, sisu ja ulatus, kuid mitte konkreetne pärandvara.
Pärijate puudumise korral antakse välja tõend pärijate puudumise kohta.
Notar võib jätkata menetlust eesmärgiga täiendada notariaalset lõppjäreldust selliselt, et see hõlmaks ka varem välja jäänud vara, ja väljastab pärimistunnistuse lisa.
Kui keegi leiab, et ta on kahju kannatanud, võib ta taotleda kohtult pärimistunnistus kehtetuks tunnistamist ja oma õiguste kindlaksmääramist. Pärimistunnistuse kehtetuks tunnistamise korral väljastab notar lõplikul kohtuotsusel põhineva uue pärimistunnistuse.
Esitades pärimisõigust käsitleva avalduse, võib ainupärija / üldõigusjärgluse alusel pärija igal ajal saada kinnitust oma pärijastaatuse kohta sellise isiku vastu, kes valdab pärandvara ilma igasuguse omandiõiguseta.
Võistleva menetlusega pärimisasjades väljastab kohus oma järeldused ja kohtuotsuse. Pärandvara jagamist käsitleval otsusel on konstitutiivne mõju ning see otsus on pärast lõplikuks muutumist täitmisele pööratav.
Vt tsiviilseadustiku artiklid 1130–1134 ja 1635–1639 ning seaduse nr 36/1995 artiklid 111–118 ja sellele järgnevad artiklid.
Viimati uuendatud: 13/10/2015

matches: kohus Kohus Kohus Kohus kohus kohus


Puudega lapse tugiisikuteenuse osutamise kord – Riigi Teataja
Puudega lapse tugiisikuteenuse osutamise kord
Puudega lapse tugiisikuteenuse osutamise kord - sisukord
2 Tugiisikuteenuse korraldamine
§ 4 Teenusele õigustatud isikud
§ 7 Leping
RT IV, 23.10.2013, 43
Vastu võetud 15.06.2012 nr 3
Määrus kehtestatakse kohaliku omavalitsuse korralduse seaduse § 22 lg 1 p 5, sotsiaalhoolekande seaduse § 24 lg 1 p 1 ja p 3 ning § 126 lg 4 alusel.
Käesolev määrus sätestab puudega lapse tugiisikuteenuse (edaspidi tugiisikuteenus/teenus) osutamise tingimused ja korra Torgu valla raske ja sügava puudega lastele, nende peredele.
1) puudega laps - 0-18-aastane isik (põhikoolis, gümnaasiumis või kutseõppeasutuses õppimise korral kuni 19-aastane isik), kellele on Sotsiaalkindlustusameti pensioniameti peaspetsialisti otsusega määratud raske või sügav puue;
2) tugiisikuteenus - isiku või pere nõustamine ja juhendamine tema igapäeavases elukeskkonnas (haridusasutus/kodu) vastava ettevalmistusega isiku poolt;
3) tugiisik - füüsiline isik, kes toetab ja jälgib last haridusasutuses või kodus, juhendab pereliikmeid lapse arengut toetava kasvukeskkonna tagamiseks.
Tugiisikuteenuse eesmärk on puudega lapse ema ja tema pereliikmete toimetuleku soodustamine tagades neile arengut toetava kasvukeskkonna järgmiste tegevuste abil:
1) lapse individuaalne toetamine lasteaias/koolis lapsele määratud õppetegevuses;
2) lapse toetamine ümbritsevas sotsiaalses keskkonnas;
3) lapse turvalisuse järgimine peres;
4) lapse puudest lähtuvate vajalike tingimuste olemasolu jälgimine (vajalikud abivahendid, toetused, teenused, tugivõrgustik jm);
5) sotsiaalametniku kursis hoidmine lapsega/perega toimuvate muutustega.
2. peatükk Tugiisikuteenuse korraldamine
§ 4. Teenusele õigustatud isikud
(1) Tugiisikuteenust on õigus taotleda raske ja sügava puudega lapse seaduslikul esindajal (lapsevanem ja eestkostja) või perehoolduslepingu alusel last hooldaval isikul (edaspidi taotleja), kelle enda ja lapse elukohana Eesti Rahvastikuregistris on registreeritud Torgu vald.
(2) Ettepaneku tugiisikuteenuse osutamiseks võib kokkuleppel lapse seadusliku esindajaga teha ka haridusasutuse juht, kus laps viibib (lasteaed, kool).
(1) Taotleja esitab vormikohase avalduse Torgu Vallavalitsusele (edaspidi vallavalitsus). Taotluse vormi kinnitab vallavalitsus.
(2) Taotlusega koos esitatakse taotleja ja puudega lapse isikut tõendav dokument ning spetsialisti otsus puude määramise kohta. Olemasolu korral ka lapse rehabilitatsiooniplaan.
(3) Sotsiaalametnik selgitab tugiisikuteenuse vajaduse ja teeb ettepaneku vallavalitsusele teenuse määramiseks või mittemääramiseks.
(4) Tugiisikuteenust osutatakse ja tugiisik määratakse vallavalitsuse korraldusega 30 kalendripäeva jooksul taotluse esitamisest. Otsusest teavitatakse teotlejat ühe nädala jooksul otsuse tegemisest.
(5) Tugiisikuks võib olla isik, kes omab või on omandamas sotsiaaltöö alast, psühholoogilist, puudega lapse tugiisiku koolitus alast sobivat haridust või omab töökogemust eelpool nimetatud valdkonnas.
(6) Teenuse osutamise sisu, maht ja sagedus määratakse kindlaks lepinguga.
(7) Tugiisik on kohustatud esitama vallavalitsusele töö aruande teenuse osutamisele järgneva kuu 5 kuupäevaks.
(1) Tugiisikuteenuse osutamise ja arendamise kulud kaetakse riigieelarvest teenuste korraldamiseks, osutamiseks ja arendamiseks ettenähtud vahenditest (toimetulekutoetuse, riiklikult rahastatava lapsehoiuteenuse ülejäägi jm. vahenditest) ja/või vallaeelarvest.
(2) Teenuse hinnaks on tugiisiku töötasu, mille määrab vallavalitsus. Tugiisikut tasustatakse vastavalt töölepingule.
(3) Vahendite mittepiisavuse korral võib vallavalitsus erandkorras teenuse osutamise lõpetada, kui see ei kahjusta oluliselt teenuse saaja igapäevaeluga toimetulekut.
(4) Tugiisikuteenuse osutamine puudega lapsele on pere jaoks üldjuhul tasuta.
(5) Teenuse osutamise ja arendamise kulude katteks võib kasutada taotleja omaosalust.
(6) Teenuse eest tasu võtmisel võetakse arvesse teenust saava pere sissetulekuid, teenuse kasutamise põhjust ja muid juhtumiga seotud asjaolusid.
(7) Otsuse teenust saaavalt puudega lapse perelt tasu võtmise või mittevõtmise ning selle suuruse kohta teeb vallavalitsus.
§ 7. Leping
(1) Tugiisikuteenuse osutamise aluseks puudega lapsele/ puudega lapse perele on lapse seadusliku esindaja või haridusasutuse, tugiisiku ja vallavalitsuse vahel sõlmitud kolmepoolne leping.
(2) Lepingus sätestatakse isikule osutatava teenuse sisu, teenuse toimingute ulatus ja osutamise sagedus, samuti teenuse eest tasumisega seotud asjaolud.
(3) Lepingut võib täiendada ja muuta poolte kokkuleppel, kui selleks tekib põhjendatud vajadus.
(4) Lepingu kestvus ei ületa 12 kuud, tähtaja möödumisel otsustatakse lepingu pikendamise või lõpetamise vajadus.
(5) Leping lõpetatakse ennetähtaegselt teenuse vajaduse lõppemisel, pere või tugiisiku soovil kooskõlastatult vallavalitsuse sotsiaalametnikuga või vallavalitsuse attepanekul kui teenuse osutamiseks puuduvad rahalised vahendid.
(6) Tugiisiku teenuse lepingu ja tugiisikuteenuse osutamise aruande vormi kinnitab vallavalitsus.
Määrus jõustub 19.06.2012.


Siseministri 27. septembri 2011. aasta määruse nr 21 „Arestimaja sisekorraeeskiri” muutmine – Riigi Teataja
Siseministri 27. septembri 2011. aasta määruse nr 21 „Arestimaja sisekorraeeskiri” muutmine
RT I, 29.07.2020, 2
Vastu võetud 24.07.2020 nr 31
Määrus kehtestatakse vangistusseaduse § 156 lõike 5 alusel.
Siseministri 27. septembri 2011. aasta määruses nr 21 „Arestimaja sisekorraeeskiri” tehakse järgmised muudatused:
1) paragrahvi 3 punkt 5 sõnastatakse järgmiselt:
„5) väljasõidukohustuse ja sissesõidukeelu seaduse alusel kinnipeetud välismaalased (edaspidi väljasaadetav) või välismaalasele rahvusvahelise kaitse andmise seaduse alusel kinnipeetud välismaalased (edaspidi rahvusvahelise kaitse taotleja);”;
2) paragrahvi 4 lõike 1 punkt 12 sõnastatakse järgmiselt:
„12) kodakondsusjärgse riigi konsulaartöötaja, kui konsulaarleping ei sätesta erisust (selleks ettenähtud ruumi);”;
„(2) Käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud isik lubatakse arestimajja isikut tõendava dokumendi, selle puudumisel isikusamasuse tuvastamist võimaldava dokumendi alusel.”;
4) paragrahvi 4 lõikes 3 asendatakse sõnad „haigus- või joobetunnustega” sõnadega „haigus- või joobeseisundile viitavate tunnustega”;
„(2) Vastuvõetud kinnipeetute andmed kantakse kinnipeetavate, vahistatute, arestialuste ja kriminaalhooldusaluste andmekogusse (edaspidi vangiregister), infosüsteemi POLIS ning politsei sisemise töökorralduse vajadusteks peetavasse arestimaja töö arvestuse raamatusse.”;
6) paragrahvi 5 täiendatakse lõikega 21 järgmises sõnastuses:
„(21) Vastuvõetud väljasaadetava andmed kantakse Eestis seadusliku aluseta viibivate ja viibinud välismaalaste andmekogusse. Vastuvõetud rahvusvahelise kaitse taotleja andmed kantakse riiklikusse rahvusvahelise kaitse andmise registrisse.”;
7) paragrahvi 6 lõike 1 punktid 5 ja 9 tunnistatakse kehtetuks;
8) paragrahvi 6 lõikest 2 jäetakse välja tekstiosa „9,”;
9) paragrahvi 8 lõikes 3 asendatakse sõnad „arestimaja töö arvestuse raamatusse” sõnadega „isiku kinnipidamise protokolli”;
10) paragrahvi 12 lõikes 3 asendatakse number „2,5” numbriga „3”;
11) paragrahvi 14 lõike 1 punktis 4, § 20 lõikes 3, § 31 lõikes 2 ning § 36 lõigetes 1 ja 2 asendatakse sõna „väljasaadetav” sõnadega „väljasaadetav või rahvusvahelise kaitse taotleja” vastavas käändes;
12) paragrahvi 15 lõiget 2 täiendatakse punktiga 5 järgmises sõnastuses:
„5) arestimaja täituvuse kriitilisel piiril.”;
13) paragrahvi 15 täiendatakse lõikega 21 järgmises sõnastuses:
„(21) Väljasaadetav või rahvusvahelise kaitse taotleja paigutatakse arestimajast ümber kinnipidamiskeskusesse, kui halduskohus on selleks loa andnud või alus majutada ta väljaspool kinnipidamiskeskust on ära langenud.”;
14) paragrahvi 16 lõiked 2 ja 3 sõnastatakse järgmiselt:
„(2) Kinnipeetu ümberpaigutamise otsustab viibimisjärgse arestimaja juht või tema määratud ametnik.”;
(3) Kinnipeetu ümberpaigutamise ühe prefektuuri arestimajast teise prefektuuri arestimajja kooskõlastab viibimisjärgse arestimaja juht või tema määratud ametnik selle arestimaja juhi või tema määratud ametnikuga, kuhu kinnipeetu paigutatakse.”;
15) paragrahvi 16 lõige 5 tunnistatakse kehtetuks;
16) paragrahvi 17 lõiked 1 ja 2 sõnastatakse järgmiselt:
„(1) Ümberpaigutamise otsuse teinud arestimajas kantakse andmed ümberpaigutamise otsuse kohta vangiregistrisse, väljasaadetava ümberpaigutamise otsuse kohta Eestis seadusliku aluseta viibivate ja viibinud välismaalaste andmekogusse ning rahvusvahelise kaitse taotleja ümberpaigutamise otsuse kohta riiklikusse rahvusvahelise kaitse andmise registrisse.
4) ümberpaigutamise põhjus.”;
17) paragrahvi 20 lõike 6 punktis 2 asendatakse sõna „akt” sõnaga „protokoll”;
18) paragrahvi 26 lõige 2 sõnastatakse järgmiselt:
„(2) Kinnipeetul võimaldatakse põhjendatud juhul duši kasutamist ja voodipesu vahetamist sagedamini kui üks kord nädalas.”;
19) paragrahv 28 tunnistatakse kehtetuks;
20) paragrahvi 30 lõikest 5 jäetakse välja tekstiosa „Arestimaja ametnikele peavad olema kättesaadavad sotsiaalministri 13. detsembri 1999. a määruses nr 82 „Esmaabi korraldus ettevõttes” sätestatud ja muud vajalikud esmaabi vahendid.”;
21) paragrahvi 30 lõikes 6 asendatakse sõnad „arestimaja juhi määratud ametniku valduses” sõnadega „arestimajas ettenähtud ruumis”;
22) paragrahvi 30 lõike 7 punktis 3 ja lõikes 8 asendatakse sõna „juhtimiskeskust” sõnaga „operatiivteabetalitust”;
23) paragrahvi 31 lõike 1 punktis 4, § 47 teises lauses ja § 53 lõikes 3 asendatakse sõnad „oma riigi konsulaartöötaja” sõnadega „kodakondsusjärgse riigi konsulaartöötaja” vastavas käändes;
24) paragrahvi 31 lõike 1 punktist 7 jäetakse välja lauseosa „kui arestimajas on selleks tehnilised tingimused”;
25) paragrahvi 31 lõige 3 sõnastatakse järgmiselt:
„(3) Arestialune, vahistatu, väljasaadetav või rahvusvahelise kaitse taotleja võib järelevalve all kasutada selleks kohandatud arvutites ametlikke õigusaktide andmebaase, kohtulahendite registreid, Riigikogu veebilehte ja õiguskantsleri veebilehte.”;
26) paragrahvi 33 täiendatakse lõikega 3 järgmises sõnastuses:
„(3) Kriminaalmenetluse ajal võib kinnipeetu enda juures või hoiuruumis oleva isikliku asja väljastada tema nimetatud lähedasele või muule isikule väljaspool arestimaja kinnipeetu taotluse alusel juhul, kui asja väljastamine ei kahjusta kriminaalmenetluse läbiviimist.”;
27) paragrahvi 36 lõiget 1 täiendatakse pärast sõna „saada” sõnadega „ühe kalendrikuu jooksul”;
28) paragrahvi 36 lõike 2 punkt 2 sõnastatakse järgmiselt:
„2) mehaanilist või elektripardlit või komplekti mittevahetatava teraga habemelõikureid, seepi (mitte metallpakendis), šampooni (mitte klaas- ega metalltaaras), dušigeeli (mitte klaas- ega metalltaaras), hambapastat (mitte klaas- ega metalltaaras), hambaharja, piirituseta ja gaasiga survestamata pihustita deodoranti, tualettpaberit, küünelõikurit, kammi ja prillid arsti loal, välja arvatud päikeseprillid;”;
29) paragrahvi 36 lõike 2 punktid 7 ja 9 tunnistatakse kehtetuks;
30) paragrahvi 39 lõike 1 punktist 3 jäetakse välja tekstiosa „, välja arvatud tuletikud”;
31) paragrahvi 39 lõiget 1 täiendatakse punktiga 31 järgmises sõnastuses:
„31) tubakatooted ja tubakatootega seonduvad tooted ning esemed, millest ja mille abil on võimalik tubakatooteid või tubakatoodetega seonduvaid tooteid kokku panna või neid tarbida;”;
32) paragrahvi 39 lõike 1 punktist 19 jäetakse välja sõnad „käesoleva määruse § 36 lõike 2 punktis 9 nimetamata”;
33) paragrahvi 39 lõikes 2 asendatakse sõna „Prefekt” sõnadega „Politsei- ja Piirivalveameti peadirektor või tema volitatud isik”;
34) paragrahvi 48 lõige 5 tunnistatakse kehtetuks;
35) paragrahvi 54 lõikest 1 jäetakse välja sõnad „ja väljasaadetaval”;
36) paragrahvi 54 täiendatakse lõikega 11 järgmises sõnastuses:
„(11) Väljasaadetaval või rahvusvahelise kaitse taotlejal on õigus lühiajalisele kokkusaamisele vähemalt üks kord nädalas, kestusega kuni kolm tundi.”;
37) paragrahvi 54 lõige 5 tunnistatakse kehtetuks;
38) paragrahv 62 sõnastatakse järgmiselt:
„§ 62. Kokkusaamine kaitsja, advokaadist esindaja, notari, kodakondsusjärgse riigi konsulaartöötaja, vaimuliku, Kaitseväe esindaja või muu isikuga, kes täidab talle seadusega pandud ülesandeid
„(1) Kinnipeetu kokkusaamine kaitsja, advokaadist esindaja, vaimuliku, kodakondsusjärgse riigi konsulaartöötaja, tõestamistoimingu tegemiseks notariga või Kaitseväe struktuuriüksuse ülema või tema volitatud isikuga või muu isikuga, kes täidab talle seadusega pandud ülesandeid (edaspidi arestimajja lubatud isik) toimub esimesel võimalusel. Kokkusaamised toimuvad segamatult selleks ette nähtud eraldi ruumis.
(4) Kokkusaamist kaitsjaga ei ole lubatud katkestada, välja arvatud seaduses sätestatud juhul.”.


text:
Kalandusturu korraldamise seadus – Riigi Teataja
Eurovoc: 10 EUROOPA ÜHENDUSED → 1021 ühenduse rahandus → ühenduse rahastamine → ühenduse rahastamiskord → abikõlblikkuskriteeriumid
Eurovoc: 16 MAJANDUS → 1606 majanduspoliitika → majanduslik toetus → abi tagasimaksmine [V4.3]
Eurovoc: 56 PÕLLUMAJANDUS, METSANDUS JA KALANDUS → 5606 põllumajanduspoliitika → ühine põllumajanduspoliitika → ühine turukorraldus
Eurovoc: 56 PÕLLUMAJANDUS, METSANDUS JA KALANDUS → 5611 põllumajandusstruktuurid ja põllumajanduslik tootmine → põllumajandusliku tootmise poliitika → tootjarühm
Eurovoc: 56 PÕLLUMAJANDUS, METSANDUS JA KALANDUS → 5641 kalandus → akvakultuur
Eurovoc: 56 PÕLLUMAJANDUS, METSANDUS JA KALANDUS → 5641 kalandus → kalanduspoliitika → ühine kalanduspoliitika
Kalandusturu korraldamise seadus (lühend - KTKS)
3-3-1-37-16 Riigikohus 03.11.2016
KTKS § 71 lg 2
KTKS § 71 lg 1
HMS § 41
“Euroopa Kalandusfondi 2007–2013 rakenduskava” meetme 3.1 “Ühistegevused” tegevuse “Muud ühistegevused” raames toetuse andmise ja kasutamise tingimused ja kord
menetlus- ja vorminõuded
Riigisiseses õiguses sätestatud 90‑päevane tähtaeg ei ole nõuet lõpetav tähtaeg, vaid paneb haldusorganile kohustuse tagada mõistlik menetlusaeg. Ka HMS § 41 ei välista haldusakti andmist pärast selleks ettenähtud tähtaja möödumist. Menetlusliku tähtaja rikkumine on menetlusviga, kuid ei anna HMS §‑st 58 tulenevalt iseseisvat alust haldusakti tühistamiseks (RKHK otsus asjas nr 3-3-1-8-16). (p 21)
Kui õigusaktidega on isikule antud õigus allkirjastada dokumente peadirektori äraolekul, tulebki selle isiku poolt dokumendi allkirjastamisel eeldada, et peadirektor oli ära. (p 22)
Euroopa Kohus on oma praktikas asunud seisukohale, et ei saa pidada ühenduse õigusega vastuolus olevaks seda, kui riigisiseses õiguses võetakse haldusaktide kehtetuks tunnistamise ja riigi ametiasutuste poolt alusetult välja makstud finantsabi tagasinõudmise juures seaduslikkuse põhimõtte kõrval arvesse ka õiguspärase ootuse kaitse ja õiguskindluse põhimõtteid, kuna nimetatud on osa EL õiguskorrast. Neid põhimõtteid tuleb eriti rangelt järgida, kui tegu on õigusnormidega, mis võivad tekitada rahalisi kohustusi (vt nt Euroopa Kohtu otsus liidetud kohtuasjades C-383/06–C‑385/06: Vereniging Nationaal Overlegorgaan Sociale Werkvoorziening jt, p 52, ja otsus kohtuasjas C‑568/11: Agroferm, p 47). Õiguspärase ootuse kaitse põhimõttele ei saa tugineda toetuse saaja, kes on toime pannud kehtiva korra ilmselge rikkumise (C-383/06–C-385/06, p 56). Ka EL õigust kohaldama kohustatud riigisisese asutuse tegevus, mis on EL õigusega vastuolus, ei saa olla ettevõtja jaoks alus õiguspärasele ootusele olla koheldud viisil, mis on EL õigusega vastuolus (C‑568/11, p 52). Kuritarvituse või hooletuse tagajärjel kaotatud summade tagasinõudmisel riigisisese õiguse kohaldamine ei tohi kahjustada ühenduse õiguse kohaldamist ja tõhusust ning selle tagajärjel ei tohi eeskirju eirates antud summade tagasinõudmine muutuda praktiliselt võimatuks. Tingimusel, et ühenduse huve on täiel määral arvestatud, võib siiski rakendada ühenduses kehtivaid õiguskindluse ja õiguspärase ootuse põhimõtteid, hinnates nii kaotatud summade saajate kui ka ametiasutuste käitumist (C-383/06–C-385/06, p 59). (p 17)
proportsionaalsus
Euroopa Kohus on selgitanud, et nii EL õiguse kui ka EL õigusaktidele tugineva riigisisese õiguse rakendamisel tuleb arvestada EL õiguse üldpõhimõtetega, sh proportsionaalsuse põhimõttega (vt nt Euroopa Kohtu otsused kohtuasjades C-557/07: LSG-Gesellschaft zur Wahrnehmung von Leistungsschutzrechten, p 29; C‑275/06: Promusicae, p 68, ja C-305/05: Ordre des barreaux francophones et germanophone jt, p 28). (p 18)
KTKS v.r § 71 lg‑te 1 ja 2 sõnastuste võrdlemine viitab sellele, et seadusandja ei soovinud jätta Euroopa Kalandusfondi toetuse tagasinõudmiseks esimeses lõikes nimetatud juhtudel kaalutlusõigust – esimese lõike sõnastus on imperatiivne, samas kui teises lõikes on kasutatud sõna "võib". Arvestades aga, et KTKS v.r § 71 lg 1 annab aluse nõuda toetus tagasi täielikult või osaliselt, on sätet võimalik tõlgendada ka selliselt, et selle alusel on võimalik kaaluda, kui suures ulatuses toetus tagasi nõuda. Kuigi PRIA on seadnud osalise tagasinõudmise ulatuse sõltuvusse üksnes sellest, milline osa kulutustest oli mitteabikõlblik, säte sellist seost ette ei näe. Arvestades, et KTKS on kehtestatud EL õiguse elluviimiseks, tuleb nende sätete tõlgendamisel arvestada ka EL õigusega ja Euroopa Kohtu praktikaga. (p 15)
sanktsioonisüsteem
Euroopa Kalandusfondi toetus
Määruse nr 1198/2006 art 96 lg 2 kolmas lause viitab vajadusele võtta Euroopa Kalastusfondi toetuse tühistamisel arvesse eeskirjade eiramise olemust ja raskust ning Euroopa Kalandusfondi rahalist kahju. Sellest tuleneb liikmesriigi kohustus kaaluda, kas ja millises ulatuses toetus tagasi nõuda. (p 16)
Vt otsuse p 17.

matches:
Riigikohus
§ 71
§ 71
§ 41
§ 41
Kohus
Kohus
§ 71
§ 71