Lühikeste tarneahelate või kohalike turgude kaudu põllumajandustoodete ja toidu turustamisvõimaluste arendamise toetus – Riigi Teataja
Lühikeste tarneahelate või kohalike turgude kaudu põllumajandustoodete ja toidu turustamisvõimaluste arendamise toetus
Lühikeste tarneahelate või kohalike turgude kaudu põllumajandustoodete ja toidu turustamisvõimaluste arendamise toetus - sisukord
§ 141 Toetuse saaja muud kohustused
§ 15 Projekti elluviimist tõendavate dokumentide esitamine
§ 16 Toetuse maksmine ja toetuse maksmisest keeldumine
§ 17 Toetuse väljamaksmine enne kulutuste tegemist
RT I, 24.08.2018, 7
Vastu võetud 09.09.2015 nr 3
RT I, 11.09.2015, 4
jõustumine 14.09.2015
09.08.2017 RT I, 15.08.2017, 1 18.08.2017
Määrusega kehtestatakse „Eesti maaelu arengukava 2014–2020” (edaspidi arengukava) meetme 16 „Koostöö” tegevuse liigi „Lühikesed tarneahelad ja kohalike turgude arendamine” raames antava lühikeste tarneahelate ja kohalike turgude kaudu Euroopa Liidu toimimise lepingu I lisaga hõlmatud põllumajandustoodetest I lisaga hõlmatud või I lisaga hõlmamata toodete (edaspidi koos toode) turustamisvõimaluste arendamise toetuse (edaspidi toetus) andmise ja kasutamise tingimused ning kord.
Toetus on vähese tähtsusega abi komisjoni määruse (EL) nr 1407/2013, milles käsitletakse Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklite 107 ja 108 kohaldamist vähese tähtsusega abi suhtes (ELT L 352, 24.12.2013, lk 1–8) artikli 3 tähenduses, kui toetatakse mittepõllumajandustoodete turustamisvõimaluste arendamist.
1) põllumajandusliku majandustegevusega tegelev ettevõtja äriseadustiku tähenduses, kes on põllumajandusliku majandustegevusega tegelenud vähemalt kaks taotluse esitamisele vahetult eelnenud majandusaastat ning kelle omatoodetud põllumajandustoodete või nende töötlemisel saadud toodete müügitulu kas koos või eraldi ületas mõlemal majandusaastal 4000 eurot ning moodustas mõlemal majandusaastal üle 50 protsendi kogu müügitulust;
[RT I, 15.08.2017, 1 - jõust. 18.08.2017]
(2) Kui taotleja on ettevõtja, välja arvatud tulundusühistu, on ta kohustatud projekti kaasama veel vähemalt ühe lõike 1 punktis 1 sätestatud nõuetele vastava ettevõtja, sõlmides selleks asjakohase § 9 lõikes 4 sätestatud andmeid sisaldava lepingu.
(3) Taotlejal ei ole riikliku maksu võlga või riikliku maksu võla tasumine on ajatatud. Maksuvõla tasumise ajatamise korral on maksuvõlg, mille tasumise tähtaeg on möödunud, tasutud ettenähtud summas.
(4) Taotleja kohta ei ole karistusregistrisse kantud karistusandmeid loomakaitseseaduse §-s 661, 662 või 666, tarbijakaitseseaduse §-s 45, 46, 47 või 471, väetiseseaduse §-s 37, jäätmeseaduse §-s 120, 1201, 125, 126, 1261 või 1266, toiduseaduse §-s 531, 522, 533, 535 või 536, söödaseaduse §-s 33, 34 või 35 või karistusseadustiku §-s 522, 551, 364, 365, 372 või 375 sätestatud süüteo toimepanemise eest.
(5) Taotleja ei ole saanud ega taotle samal ajal sama kulu kohta toetust riigieelarvelistest või muudest Euroopa Liidu või välisvahenditest või muud tagastamatut riigiabi.
(6) Taotleja on varem riigieelarvelistest või muudest Euroopa Liidu või välisvahenditest saadud ja tagasimaksmisele kuulunud summa tähtajal tagasi maksnud või toetuse tagasimaksmise ajatamise korral tagasimaksed tasunud ettenähtud summas.
(7) Taotleja suhtes ei ole algatatud likvideerimismenetlust ega nimetatud pankrotiseaduse kohaselt ajutist pankrotihaldurit või välja kuulutatud pankrotti.
(8) Taotleja ei tohi olla samal ajal taotlejaks teises projektis, mis ei ole taotluse esitamise ajaks ellu viidud.
(9) Toetust taotleva ettevõtja, lõikes 2 nimetatud lepinguga projekti kaasatud ettevõtja ning lõike 1 punktis 2 nimetatud mittetulundusühingu või tulundusühistu liikme taotluse esitamisele vahetult eelnenud kahe majandusaasta aruanded peavad taotluse esitamise ajaks olema esitatud äriregistrile.
(1) Toetust võib taotleda kuni viie aasta pikkuse projekti elluviimiseks, mille eesmärk on lühikeste tarneahelate või kohalike turgude kaudu Euroopa Liidu toimimise lepingu I lisaga hõlmatud põllumajandustoodetest I lisaga hõlmatud või I lisaga hõlmamata toodete turustamisvõimaluste arendamine. Projekti elluviimisel toetatakse üksnes Euroopa Liidu liikmesriikide territooriumil toimuvaid tegevusi.
(2) Lühikeste tarneahelate või kohalike turgude kaudu turustamisel ei ole tootja ja lõpptarbija vahel rohkem kui üks vahendaja või toote tootmine, töötlemine ja lõpptarbijale müük toimub 255 kilomeetri raadiuses.
(3) Projekti elluviimisel on toetatavad järgmised tegevused:
1) toodete turustamiseks vajaliku seadme ning sisseseade ostmine ja paigaldamine;
2) toodete turustamiseks vajaliku lao- või müügipinna üürimine või rentimine;
3) toodete turustamiseks ja müügiedendustegevuste elluviimiseks vajaliku välitelgi ostmine, üürimine või rentimine;
4) toodete turustamiseks vajaliku lao- või müügipinna parendamine;
5) toodete turustamiseks vajaliku, liiklusseaduse § 2 punktis 9 nimetatud haagise ostmine või üürimine või rentimine;
6) toodete turustamiseks vajaliku tarkvaralahenduse või selle litsentsi või kasutusõiguse ostmine;
7) toetatavate tegevuste elluviimisega seotud mootorsõiduki kasutamise kulud;
8) toetatavate tegevuste elluviimise eesmärgil transporditeenuse ostmine;
9) projekti tutvustavad müügiedendustegevused.
(4) Projekti tutvustavate müügiedendustegevuste puhul on toetatavad tegevused sellise teabe levitamine ja ürituste korraldamine ning nendel osalemine, mille eesmärk on suurendada üldsuse teadlikkust lühikeste tarneahelate ja kohalike turgude kaudu turustatavatest toodetest.
(5) Koos lõigetes 3 ja 4 sätestatud tegevustega võib toetust taotleda ka projekti elluviimiseks vajaminevate haldamise ja projekti juhtimisega seotud kulude kohta.
(6) Toetatavate tegevuste elluviimist ei või alustada varem ja sellega seotud siduvaid kohustusi ei tohi olla võetud varem ning projekti tegemist tõendavad dokumendid ei või olla väljastatud varem kui taotluse esitamise päevale järgneval päeval.
(7) Parendatav lao- või müügipind peab olema taotleja omandis või on taotleja kasuks seatud kasutusvaldus või sõlmitud kirjalik üüri- või rendileping vähemalt viieks aastaks arvates Põllumajanduse Registrite ja Informatsiooni Ameti (edaspidi PRIA) poolt viimase toetusosa väljamaksmisest.
(1) Paragrahvis 4 nimetatud toetatava tegevuse abikõlbliku kulu moodustavad hinnapakkumuses esitatud teenuse, materiaalse või immateriaalse vara käibemaksuta maksumus või selle rendi või üüri käibemaksuta maksumus ja tegevuse Euroopa Liidu ühise põllumajanduspoliitika rakendamise seaduse § 84 kohaseks tähistamiseks tehtavate kulude käibemaksuta maksumus.
(2) [Kehtetu - RT I, 15.08.2017, 1 - jõust. 18.08.2017]
(3) Projekti haldamise abikõlblikud kulud on:
1) bürootarvete ostmise kulud;
2) sidekulud, sealhulgas telefoni- ja postikulu;
3) riistvara ja selle kasutamiseks vajaliku tarkvara, sealhulgas kontoritehnika ostmise kulu ning serverite, võrkude ja kontoritehnika hooldus- ja remondikulu;
4) kommunaalkulud, sealhulgas kütte-, vee-, elektri- ja ruumide koristamise kulu;
5) kontoriruumide üür;
7) raamatupidamisteenuse ostmise kulu.
(4) Projekti juhtimisega seotud abikõlblikud kulud on projektijuhi töötasu või lepingujärgne tasu ja sellelt arvestatud maksud, sealhulgas tulu- ja sotsiaalmaks, kohustuslik kogumispension, töötuskindlustusmakse ning puhkusetasu.
(5) [Kehtetu - RT I, 15.08.2017, 1 - jõust. 18.08.2017]
(6) Paragrahvi 4 lõike 3 punktides 1 ja 5 nimetatud kasutatud seadme või haagise ostmine loetakse abikõlblikuks, kui seade või haagis ei ole taotluse esitamise hetkeks vanem kui kolm aastat, selle ostmiseks ei ole kasutatud toetust riigieelarvelistest või Euroopa Liidu vahenditest või muud tagastamatut riigiabi ja selle hind on väiksem kui uue samaväärse seadme hind.
(7) Abikõlblik kulu peab olema mõistlik, selge ja üksikasjalikult kirjeldatud, majanduslikult otstarbekas ning toetuse eesmärgi saavutamiseks vajalik. Taotleja tagab kasutatava toetusraha otstarbeka ja säästliku kasutamise.
1) toetuse taotlemiseks ettevalmistava töö tegemiseks tehtud kulud;
3) sularahamakse, teenustasu pangatoimingu eest, intress, tagatismakse ja finantsteenustega seotud muu kulu;
4) lao- ja müügipindade ostmise kulud;
6) riigilõiv, trahv, finantskaristus ja kohtumenetluse korral menetluskulud;
7) muud kulud, mis ei ole projekti elluviimisega otseselt seotud;
9) lõikes 4 nimetatud projektijuhi töötasu või lepingujärgne tasu, mis ületab Statistikaameti andmete kohase Eesti eelnenud kalendriaasta keskmise brutokuupalga rohkem kui 1,5 korda.
(1) Kui teenuse, materiaalse või immateriaalse vara käibemaksuta maksumus, tehtava töö arvestuslik tasu ühe aasta kohta või rendi või üüri arvestuslik käibemaksuta kulu ühe aasta kohta ületab 3000 eurot, peab taotleja olema kulu kohta saanud vähemalt kolm võrreldavat hinnapakkumust (edaspidi hinnapakkumus).
(2) Kui teenuse, materiaalse või immateriaalse vara käibemaksuta maksumus, tehtava töö arvestuslik tasu ühe aasta kohta või rendi või üüri arvestuslik käibemaksuta kulu ühe aasta kohta ei ületa 3000 eurot või kui asjaomases valdkonnas on ainult üks teenuse pakkuja, peab taotleja olema kulutuse kohta saanud vähemalt ühe hinnapakkumuse.
(21) Kui taotlejal on vähemalt 30 päeva enne taotluse esitamist sõlmitud üüri- või rendileping § 4 lõike 3 punktis 2 nimetatud lao- või müügipinna kasutamiseks, peab ta olema saanud samaväärse lao- või müügipinna üüri või rendi maksumuse kohta:
1) vähemalt kaks hinnapakkumust, kui üüri- või rendi arvestuslik käibemaksuta kulu ühe aasta kohta ületab 3000 eurot, või
2) vähemalt ühe hinnapakkumuse, kui üüri- või rendi arvestuslik käibemaksuta kulu ühe aasta kohta ei ületa 3000 eurot.
(3) Hinnapakkumus peab sisaldama taotleja nime, pakkuja nime, pakkuja kontaktandmeid, hinnapakkumuse väljastamise kuupäeva, tehniliste tingimuste loetelu, hinnapakkumuse kehtivusaega ning kavandatava tegevuse käibemaksuta ja käibemaksuga maksumust.
(4) Kui taotleja taotleb toetust kasutatud seadme või haagise ostmiseks, peab taotleja olema saanud vähemalt ühe hinnapakkumuse kasutatud seadme või haagise kohta ja ühe hinnapakkumuse uue samaväärse seadme või haagise kohta.
(5) Kui kasutatud seadme või haagise käibemaksuta maksumus ületab 3000 eurot, peab taotleja olema saanud ühe hinnapakkumuse kasutatud seadme või haagise kohta ning kaks hinnapakkumust uue samaväärse seadme või haagise kohta.
(6) Väljavalitud hinnapakkumus ei tohi olla põhjendamatult kõrge võrreldes tavaliselt sarnase tegevuse või kulu eest tasutava hinnaga. Väljavalitud hinnapakkumus peab olema objektiivselt põhjendatud.
(7) Hinnapakkumusel peab iga teenuse, töö või vara hind ja rendi või üüri suurus olema eraldi välja toodud.
(8) Kui taotleja ei ole saanud nõutud arvu hinnapakkumusi, peab ta seda põhjendama.
(11) Taotleja ei või jaotada tegevust osadeks eesmärgiga vältida nõutaval arvul hinnapakkumuste esitamist.
(1) Toetust antakse kuni 40 protsenti:
(2) Mootorsõiduki kasutamisel antakse toetatavate tegevuste elluviimiseks toetust kuni 0,3 eurot ühe sõidetud kilomeetri kohta.
(3) Toetust antakse kuni 90 protsenti projekti juhtimisega seotud abikõlblike kulude maksumusest, kuid mitte rohkem kui 30 protsenti projekti elluviimiseks taotletava toetuse summast.
(4) Projekti haldamisega seotud abikõlblike kulude hüvitamiseks antakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 1303/2013 artikli 68 lõike 1 punkti b kohaselt toetust kuni 15 protsenti toetatavatest projekti juhtimisega seotud kuludest.
(41) Kui projekti elluviimisega ei kaasne juhtimisega seotud kulusid, antakse toetust kuni 90 protsenti projekti haldamisega seotud abikõlblike kulude maksumusest, kuid mitte rohkem kui 4,5 protsenti projekti elluviimiseks taotletava toetuse summast.
(5) Toetust antakse kuni 90 protsenti müügiedendustegevuse abikõlbliku kulu maksumusest.
(6) Toetuse maksimaalne suurus on 200 000 eurot ühe projekti kohta.
(7) Taotlejale toetusena määratud vähese tähtsusega abi koos jooksva majandusaasta ja taotluse esitamise aastale vahetult eelnenud kahe majandusaasta jooksul määratud vähese tähtsusega abiga ei tohi ületada 200 000 eurot.
(8) Vähese tähtsusega abi suuruse arvestamisel loetakse üheks ettevõtjaks kõik sellised ettevõtjad, kes on omavahel seotud komisjoni määruse (EL) nr 1407/2013 artikli 2 lõike 2 kohaselt.
(9) Toetuse andmisel võetakse arvesse komisjoni määruse (EL) nr 1407/2013 artiklis 5 vähese tähtsusega abi kumuleerimisreeglid.
(1) Toetuse saamiseks esitab taotleja kirjalikult paberil või elektrooniliselt selleks ettenähtud tähtajal PRIA-le avalduse, projekti, vajaduse korral § 3 lõikes 2 nimetatud lepingu ning neis esitatud andmeid tõendavad dokumendid (edaspidi koos taotlus).
(2) Lisaks esitab taotleja PRIA-le avalduse Microsoft Exceli tarkvaraga töödeldavas vormingus.
(6) Taotluse allkirjastab taotleja või tema esindusõigust omav isik elektrooniliselt esitatava taotluse puhul digitaalallkirjaga või paberil esitatava taotluse puhul omakäeliselt.
(1) Avalduses esitatakse järgmised andmed:
1) taotleja nimi, äriregistri kood ning kontaktandmed;
3) taotletava toetuse suurus ja abikõlblikud kulud;
4) omatoodetud põllumajandustoodete või nende töötlemisel saadud toodete müügitulu suurus taotluse esitamisele eelnenud kahel majandusaastal;
5) projektis osalevate ettevõtjate ärinimi ja äriregistri kood;
51) nende projektis osalevate § 3 lõike 1 punktis 1 sätestatud nõuetele vastavate ettevõtjate ärinimed ja äriregistri koodid, kelle toodetud põllumajandustooteid või nende töötlemisel saadud tooteid projekti raames turustatakse, kuid kes ei ole taotleja liikmed ning kellega ei ole sõlmitud § 3 lõikes 2 nimetatud lepingut, kui taotleja soovib taotluse hindamisel saada asjaomase hindamiskriteeriumi alusel hindepunkte;
6) taotleja andmed selle kohta, millises osakaalus turustatakse projekti raames Euroopa Liidu toimimise lepingu I lisaga hõlmatud põllumajandustooteid ning I lisaga hõlmamata tooteid;
7) muud andmed, mis on vajalikud taotleja nõuetele vastavuse kontrollimiseks või seireks ja hindamiseks.
(2) Lühikeste tarneahelate või kohalike turgude kaudu põllumajandustoodete ja toidu turustamisvõimaluste arendamise projektis esitatakse järgmised andmed:
2) projekti raames elluviidavate tegevuste kirjeldus;
3) projekti eelarve ja rahastamise kirjeldus;
4) projekti elluviimisel tekkida võivate riskide ja nende maandamise kirjeldus;
5) projektis osalejate ja nende varasema kogemuse kirjeldus projekti valdkonnas;
6) projekti lõpuks saavutatavate tulemuste kirjeldus;
7) projekti õnnestumise mõju nende ettevõtjate tegevusele, kes projektis ei osale;
8) projekti õnnestumise mõju projektis osalevate ettevõtjate tegevusele;
9) projekti elluviimisega kaasnevad muud mõjud;
10) pärast projekti lõppemist toimuvate edasiste tegevuste kirjeldus.
(3) PRIA koostab § 9 lõikes 2 nimetatud projekti vormi ja avaldab selle PRIA veebilehel.
(4) Kui toetust taotleb ettevõtja, esitab ta koos taotlusega § 3 lõikes 2 nimetatud lepingu ärakirja, mis sisaldab järgmisi andmeid:
1) lepingupoolte andmed, kes hakkavad projekti ellu viima;
2) lepingu eesmärk, milles kirjeldatakse projekti ellu viimisel saavutatavaid tulemusi;
3) lepingupoolte kohustused, milles tuuakse välja plaanitavad tegevused ning kinnitatakse, et projekt viiakse koos ellu.
(5) Taotleja, § 3 lõikes 2 nimetatud lepinguga projekti kaasatud ettevõtja ning § 3 lõike 1 punktis 2 nimetatud mittetulundusühingu või tulundusühistu liige esitab taotluse esitamisele vahetult eelnenud kahe majandusaasta bilansi ja kasumiaruande ärakirja, kui tegemist on raamatupidamise seaduse kohaselt tekkepõhist raamatupidamise arvestust pidava füüsilisest isikust ettevõtjaga.
(51) Lõike 1 punktis 51 nimetatud ettevõtjatega sõlmitud lepingu ärakirjad või muud dokumendid, millest nähtub ettevõtja toodete projekti raames turustamine.
(6) Taotleja esitab projekti raames kavandatavate tegevuste kohta järgmised dokumendid:
1) kasutatud seadme või haagise ostmise korral müüja dokumendid, mis tõendavad, et ostetav seade või haagis ei ole taotluse esitamise hetkeks vanem kui kolm aastat, selle ostmiseks ei ole saadud toetust riigieelarvelistest või muudest Euroopa Liidu või välisvahenditest või muud tagastamatut või tagastatavat riigiabi ning nimetud seadme või haagise hind ei ületa selle turuväärtust;
2) hinnapakkumuste ärakirjad § 6 lõikes 21 sätestatud juhtudel ja arvul;
3) ärakiri dokumendist, mis tõendab, et parendatav lao- või müügipind kuulub taotleja omandisse või taotleja kasuks on seatud kasutusvaldus või on antud taotlejale kirjaliku lepingu alusel kasutamiseks vähemalt viieks aastaks arvates PRIA poolt viimase toetusosa väljamaksmisest;
4) paragrahvi 6 lõikes 21 nimetatud üüri- või rendilepingu ärakiri.
(7) Kui toetust taotleb mittetulundusühing või tulundusühistu, esitab taotleja koos taotlusega liikmete nimekirja.
(2) PRIA esitab Maksu- ja Tolliametile (edaspidi MTA) pärast taotluse esitamise tähtaja viimast päeva nimekirja taotlejatest, § 3 lõikes 2 nimetatud lepinguga projekti kaasatud ettevõtjatest ning § 3 lõike 1 punktis 2 nimetatud mittetulundusühingu või tulundusühistu liikmetest, kes tegutsevad füüsilisest isikust ettevõtjatena, nende tuludeklaratsiooni vormi E andmete saamiseks. MTA edastab PRIA-le nimetatud füüsilisest isikust ettevõtjate taotluse esitamisele vahetult eelnenud aasta ja vahetult eelnenud teise aasta tuludeklaratsioonide vormi E andmed.
(3) Kui kõigi taotluste rahastamise summa ületab toetuseks ettenähtud vahendeid, kontrollib PRIA taotluse nõuetele vastavust ja selles esitatud andmete õigsust ning taotleja ja toetatava tegevuse nõuetele vastavust pärast taotluste hindamist. Nõuetele vastavust kontrollitakse üksnes nende taotluste puhul, mis kuuluksid rahuldamisele hindamistulemuste alusel koostatud taotluste paremusjärjestuse kohaselt.
(1) PRIA hindab esitatud taotlusi lisas sätestatud hindamiskriteeriumite alusel ja koostab hindamistulemuste põhjal taotluste paremusjärjestuse.
(4) Võrdsete näitajatega taotluste puhul eelistatakse taotlust, milles taotletav toetuse summa on väiksem.
(3) Minimaalne hindepunktide summa taotluse rahuldamiseks moodustab vähemalt 30 protsenti maksimaalsest hindepunktide summast.
(1) Toetuse saaja täidab toetuskõlblikkuse tingimusi, kui tema suhtes ei ole viie aasta jooksul arvates PRIA poolt viimase toetusosa väljamaksmisest (edaspidi sihipärase kasutamise periood) algatatud likvideerimismenetlust ega nimetatud pankrotiseaduse kohaselt ajutist pankrotihaldurit või kohtuotsusega välja kuulutatud pankrotti.
(2) Toetuse saaja viib projektis kavandatud tegevused ellu olenevalt projekti pikkusest kuni viie aasta jooksul arvates PRIA poolt taotluse rahuldamise otsuse tegemisest, kuid mitte hiljem kui 2023. aasta 30. juunil ning võtab kohustuse tagada projekti kestus Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 1303/2013 artiklis 71 sätestatud tingimustel, sealhulgas säilitada ja kasutada toetuse eest ostetud vara, sealhulgas nii asju kui ka õiguseid, sihtotstarbeliselt vähemalt toetuse sihipärase kasutamise perioodi lõpuni.
§ 141. Toetuse saaja muud kohustused
(1) Toetuse saaja täidab toetuse sihipärase kasutamise perioodi lõpuni järgmisi kohustusi:
1) võimaldab teostada toetuse sihipärase ja tähtaegse kasutamise üle järelevalvet ja teha muid toetuse saamisega seotud kontrolle ning osutab selleks igakülgset abi, sealhulgas võimaldab viibida toetuse saaja kinnisasjal, ehitises ja ruumis ning läbi vaadata dokumente ja toetuse eest soetatud vara kohapeal;
5) säilitab toetusega seotud dokumente.
(2) Toetuse saaja peab kuni PRIA poolt viimase toetusosa väljamaksmiseni vastama § 3 lõigetes 3–5 sätestatud nõuetele.
(3) Lisaks lõigetes 1 ja 2 sätestatule on toetuse saaja kohustuseks esitada PRIA-le järgmised dokumendid:
1) taotluse rahuldamise otsuse tegemisest arvates kuni projekti elluviimise perioodi lõpuni vähemalt kümme tööpäeva enne iga kvartali algust nimekiri projekti tutvustavatest müügiedendustegevustest, mida toetuse raames korraldatakse või millel osaletakse, koos nende toimumise asukoha ja ajaga;
2) projektis kavandatud tegevuse elluviimist tõendavad dokumendid kuni neljas osas ühel kalendriaastal olenevalt projekti pikkusest kuni viie aasta jooksul arvates PRIA poolt taotluse rahuldamise otsuse tegemisest, kuid mitte hiljem kui 2023. aasta 30. juunil.
§ 15. Projekti elluviimist tõendavate dokumentide esitamine
(1) Toetuse väljamaksmiseks esitab toetuse saaja pärast projektis ettenähtud tegevuste täielikku või osadena elluviimist ja nende eest täielikult või osaliselt tasumist PRIA-le maksetaotluse koos järgmiste dokumentidega:
3) selle isiku väljastatud osutatud teenuse, tehtud töö või kauba üleandmist-vastuvõtmist tõendava dokumendi ärakiri, kellelt toetuse saaja tellis teenuse või töö või ostis kaupa, kui objektiks on lao- või müügipinna parendamine, seade, haagis, välitelk või tarkvaralahendus;
4) töölepingu, töövõtulepingu või käsunduslepingu ärakiri;
5) töötasu maksmist ja töötasuga kaasnevate maksude tasumist tõendav maksekorraldus, arvelduskonto väljavõte või väljatrükk või MTA ettemaksukonto väljavõte;
6) väljavõte palgalehest, millelt on näha töötaja ja tema tööandja nimi, töötajale arvestatud töötasu ning sellest kinnipeetud maksud ja muud kinnipidamised ning makstav netotöötasu;
7) tööajatabel juhul, kui töötaja täidab lisaks toetatava projekti raames töö tegemisele ka muid ülesandeid;
8) mootorsõiduki kasutamise korral sõidukulude tõendamiseks ärakiri sõidupäevikust, mis sisaldab sõidukit kasutava isiku ees- ja perekonnanime, sõiduki riikliku registreerimismärgi andmeid, sõiduki spidomeetri kaugusmõõdiku alg- ja lõppnäitu ning iga toetatava tegevuse elluviimiseks tehtud sõidu kuupäeva;
9) hinnapakkumuste ärakirjad § 6 lõigetes 1, 2, 4 ja 5 sätestatud juhtudel ja arvul;
10) hinnapakkumuste hinnavõrdlustabel, kui toetatava teenuse või tegevuse maksumus ületab § 6 lõigetes 1 ja 5 nimetatud summat ja kui teenuse või tegevuse hinnapakkujaid on rohkem kui üks.
(2) Lõike 1 punktis 1 nimetatud arve-saatelehe või arve ärakirjal näidatud tehingu sisu peab vastama arve väljastanud isiku hinnapakkumusele.
(3) Lisaks lõikes 1 sätestatud dokumentidele esitab toetuse saaja iga aasta lõpus projekti vahearuande, mis sisaldab aasta jooksul elluviidud tegevuste loetelu ja nende sisu kokkuvõtet, kui projekt on pikem kui üks aasta.
(4) Projektis kavandatud tegevuste täielikul elluviimisel esitab toetuse saaja projekti lõpparuande, mis sisaldab projekti raames elluviidud tegevuste kokkuvõtet ning hinnangut projekti lõppeesmärgi saavutamisele.
(5) Maksetaotluses esitab toetuse saaja järgmised andmed:
1) toetuse saaja nimi, äriregistri või mittetulundusühingute ja sihtasutuste registri kood ja selle taotluse viitenumber, mille kohta maksetaotlus esitatakse;
2) teave elluviidud tegevuste maksumuse ja selle osalise või täieliku tasumise kohta;
3) teave tegevuste elluviimist tõendavate dokumentide kohta;
4) andmed projekti kogumaksumuse muutumise kohta;
5) teave müüjale või teenuse osutajale vähemalt omafinantseeringuga võrdse summa tasumise kohta, kui toetust taotletakse § 17 kohaselt.
(7) Lõike 1 punktis 10 nimetatud hinnavõrdlustabelis esitatakse:
2) andmed väljavalitud hinnapakkumuse kohta;
3) väljavalitud hinnapakkumuse objektiivne põhjendus.
§ 16. Toetuse maksmine ja toetuse maksmisest keeldumine
(2) PRIA teeb toetuse saaja esitatud maksetaotluse alusel toetuse maksmise otsuse sellise aja jooksul, et toetusraha oleks võimalik kanda toetuse saaja arvelduskontole kolme kuu jooksul arvates § 15 lõikes 1 nimetatud nõuetekohaste dokumentide saamisest.
§ 17. Toetuse väljamaksmine enne kulutuste tegemist
(1) Toetuse võib Euroopa Liidu ühise põllumajanduspoliitika rakendamise seaduse § 82 lõike 1 punkti 2 kohaselt riigieelarvelistest vahenditest maksta välja pärast taotluse rahuldamise otsuse tegemist enne töö, teenuse või vara soetamise eest tasumist tagatist nõudmata, kui töö või teenus on lõpetatud või vara on üle antud ning toetuse saaja on selle vastu võtnud ja selle eest tasunud vähemalt omafinantseeringuga võrdse summa ning kui toetuse saaja on piisavalt usaldusväärne.
(2) Lõike 1 kohaselt toetuse väljamaksmist sooviv toetuse saaja esitab pärast töö, teenuse või vara täieliku või osadena soetamist PRIA-le maksetaotluse koos § 15 lõikes 1 nimetatud dokumentidega.
(4) Paragrahvi 15 lõike 1 punktis 1 nimetatud arve-saatelehel või arvel märgitud toetatava tegevuse abikõlblike kulude eest peab olema tasutud ja rahalise kohustuse tasumise teatis koos § 15 lõike 1 punktis 2 nimetatud dokumendiga peab olema esitatud PRIA-le seitsme tööpäeva jooksul arvates toetuse maksmise otsuse alusel makstud raha laekumisest.
(5) PRIA koostab lõikes 4 nimetatud rahalise kohustuse tasumise teatise vormi ja avaldab selle PRIA veebilehel.
(6) Rahalise kohustuse tasumise teatisel on esitatud:
3) kinnitus selle kohta, et PRIA poolt toetatava tegevuse elluviimise rahastamise otsuse alusel makstud raha on kuludokumentide alusel kantud üle töövõtjale, töötajale, teenuse osutajale või kauba tarnijale.
Määruse alusel esitatud dokumente taotlejale ei tagastata. Toetuse taotlemisega ja projekti tegevuste elluviimisega seotud dokumente säilitatakse PRIA-s kuni 2032. aasta 31. detsembrini.


Määrus kehtestatakse «Eesti Vabariigi haridusseaduse» § 5 lõike 2 punkti 7, «Ülikooliseaduse» § 211 lõike 1 ja «Rakenduskõrgkooli seaduse» § 12 lõike 1 alusel.
5) õppekavagrupid, milles konkreetsel õppeasutusel on õigus õpet läbi viia ning vastavaid akadeemilisi kraade ja diplomeid väljastada (lisa 3).
3) kvalifikatsiooniraamistik – kutse- ja haridustasemete liigitamise vahend omandatud teadmiste ja oskuste tasemetele ning iseseisvuse ja vastutuse ulatusele seatud kriteeriumide alusel. Kutsesüsteemi ja haridussüsteemi liitev ning rahvusvaheliselt võrreldav kvalifikatsiooniraamistik on kinnitatud «Kutseseaduse» lisas 1 «Kvalifikatsiooniraamistik» ning jaguneb kaheksaks tasemeks, kusjuures 1. tase on madalaim ja 8. tase kõrgeim;
4) õpiväljundid (õpitulemused) – õppimise tulemusel omandatavad teadmised, oskused ja hoiakud, mis on kirjeldatud õppekava, mooduli või õppeaine läbimiseks vajalikul miinimumtasemel. Õpiväljundite saavutamist miinimumi ületaval tasemel diferentseerib hindamine. Kõrgharidustaseme õppe lõpetamisel saavutatavad õpiväljundid ning nende seos kvalifikatsiooniraamistikuga on kirjeldatud käesoleva määruse lisas 1 «Kõrgharidustaseme astmete õpiväljundid ning nende seos kvalifikatsiooniraamistikuga». Kui õppekava näeb ette spetsialiseerumise ühele või mitmele erialale, kirjeldavad õpiväljundid peaerialal või peaerialaga sarnases mahus omandatavatel erialadel saavutatavaid õpiväljundeid;
(5) Õppekeel on õppetöö läbiviimise keel, mille kasutamise oskus võimaldab saavutada käesoleva määruse lisas 1 kirjeldatud kõrgharidustaseme astmete õpiväljundeid. Õppekeel(ed) ning õpiväljundite saavutamiseks vajalikud teised keeled määratakse õppekavas.
(8) Õppekava kantakse Vabariigi Valitsuse kehtestatud korras riigi andmekogusse «Eesti Hariduse Infosüsteem».
ÜHTSED NÕUDED KÕRGHARIDUSTASEME ÕPETELE
(8) Ühisõppekava täies mahus täitnud isikule väljastavad ühisõppekava koostöölepingus kokkulepitud õppeasutused vastavalt «Ülikooliseaduse» § 13 lõigetele 13 või 14 ühisdiplomi või diplomi õppekava täitmise ja antud kvalifikatsiooni kohta, akadeemilise õiendi ja ingliskeelse akadeemilise õiendi (Diploma Supplement).
(8) Ühisõppekava täies mahus täitnud isikule annavad ühisõppekava koostöölepingus kokkulepitud õppeasutused vastavalt «Ülikooliseaduse» § 13 lõigetele 13 või 14 või «Rakenduskõrgkooli seaduse» § 19 lõigetele 25 või 26 ühisdiplomi või diplomi õppekava täitmise ja antud kvalifikatsiooni kohta, akadeemilise õiendi ja ingliskeelse akadeemilise õiendi (Diploma Supplement).
(11) Ühisõppekava täies mahus täitnud isikule annavad ühisõppekava koostöölepingus kokkulepitud õppeasutused vastavalt «Ülikooliseaduse» § 13 lõigetele 13 või 14 ühisdiplomi või diplomi õppekava täitmise ja antud kvalifikatsiooni kohta, akadeemilise õiendi ja ingliskeelse akadeemilise õiendi (Diploma Supplement).
(10) Ühisõppekava täies mahus täitnud isikule annavad ühisõppekava koostöölepingus kokkulepitud õppeasutused vastavalt «Ülikooliseaduse» § 13 lõigetele 13 või 14 ühisdiplomi või diplomi õppekava täitmise ja antud kvalifikatsiooni kohta, akadeemilise õiendi ja ingliskeelse akadeemilise õiendi (Diploma Supplement).
VARASEMATE ÕPINGUTE JA TÖÖKOGEMUSE ARVESTAMISE PÕHIMÕTTED
(1) Õppeasutus kehtestab vastavalt «Ülikooliseaduse» § 14 lõike 3 punktile 41 või «Rakenduskõrgkooli seaduse» § 9 lõike 4 punktile 51 üliõpilaste varasemate õpingute ja töökogemuse arvestamise tingimused ja korra.
(2) Varasemate õpingute ja töökogemuse arvestamise tingimuste ja korra kehtestamisel ning selle alusel taotluse esitamisel, taotluse hindamisel, arvestamise otsuse tegemisel ning selle vaidlustamisel lähtutakse «Haldusmenetluse seaduses» ja käesolevas määruses toodud põhimõtetest ning õigusaktides ettenähtud ja õppeasutuses kehtestatud kvaliteedinõuetest.
Vabariigi Valitsuse 13. augusti 2002. a määrus nr 258 «Kõrgharidusstandard» (RT I 2002, 70, 426; 2007, 50, 346) tunnistatakse kehtetuks.
Määruse lisad on avaldatud elektroonilises Riigi Teatajas. Alus: «Riigi Teataja seaduse» § 4 lõige 2 ja riigisekretäri 22.12.2008. a resolutsioon nr 17-1/08-08041.
Lisa 13100403 Lisad


text:
Language of document : Bulgarian Spanish Czech Danish German Estonian Greek English French Italian Latvian Lithuanian Hungarian Maltese Dutch Polish Portuguese Romanian Slovak Slovene Finnish Swedish Croatian ECLI:EU:C:2015:149
5. märts 2015(*)
Eelotsusetaotlus – Kaudsed maksud – Aktsiis – Direktiiv 2008/118/EÜ – Artikli 1 lõige 2 – Aktsiisikaubaks olev vedelkütus – Jaemüügi maksustamine – Mõiste „erieesmärk” – Eelnevalt kindlaks määratud sihtotstarve – Ühistranspordi korraldamine linna territooriumil
Kohtuasjas C‑553/13,
mille ese on ELTL artikli 267 alusel Tallinna Ringkonnakohtu (Eesti) 15. oktoobri 2013. aasta kohtumäärusega esitatud eelotsusetaotlus, mis saabus Euroopa Kohtusse 16. oktoobril 2013, menetluses
– Tallinna Ettevõtlusamet, esindaja: advokaat T. Pikamäe,
– Statoil Fuel & Retail Eesti AS, esindajad: advokaadid C. Ginter ja V. Puolakainen,
– Kreeka valitsus, esindaja: I. Bakopoulos,
– Euroopa Komisjon, esindajad: L. Grønfeldt ja L. Naaber-Kivisoo,
1 Eelotsusetaotlus puudutab nõukogu 16. detsembri 2008. aasta direktiivi 2008/118/EÜ, mis käsitleb aktsiisi üldist korda ja millega tunnistatakse kehtetuks direktiiv 92/12/EMÜ (ELT 2009, L 9, lk 12), artikli 1 lõike 2 tõlgendamist.
2 Taotlus on esitatud Tallinna Ettevõtlusameti (edaspidi „Ettevõtlusamet”) ja Statoil Fuel & Retail Eesti AS‑i (edaspidi „Statoil”) vahelises õigusvaidluses kõnealuse äriühingu poolt 2010. ja 2011. aastal tasutud müügimaksu tagastamise üle.
3 Direktiivi 2008/118 artiklis 1 on sätestatud:
„1. Käesoleva direktiiviga kehtestatakse üldine kord aktsiisile, millega maksustatakse otseselt või kaudselt järgmise kauba (edaspidi „aktsiisikaup”) tarbimist:
a) [nõukogu 27. oktoobri 2003. aasta] direktiivis 2003/96/EÜ[, millega korraldatakse ümber energiatoodete ja elektrienergia maksustamise ühenduse raamistik (ELT L 283, lk 51; ELT eriväljaanne 09/01, lk 405),] nimetatud energiatooted ja elekter;
4 Direktiivi 2008/118 artikli 47 lõike 1 esimeses lõigus on täpsustatud, et „[nõukogu 25. veebruari 1992. aasta d]irektiiv 92/12/EMÜ [aktsiisiga maksustatava kauba üldise korralduse ja selle kauba valdamise, liikumise ning järelevalve kohta (EÜT L 76, lk 1; ELT eriväljaanne 09/01, lk 179)] tunnistatakse kehtetuks alates 1. aprillist 2010”.
5 Direktiivi 92/12 artikli 3 lõikes 2 oli sätestatud:
„[Aktsiisiga maksustatavale] kaubale võib kehtestada teisi eriotstarbelisi kaudseid makse, kui need on kooskõlas aktsiisi ja käibemaksu puhul kohaldatavate maksustamiseeskirjadega maksubaasi ning maksu arvutamise, sissenõudmise ja järelevalve kohta.”
6 21. septembri 1994. aasta kohalike maksude seadus põhikohtuasjas kohaldatavas redaktsioonis võimaldas kohalikul omavalitsusel kehtestada §‑s 8 loetletud tingimustel maksu. Kõnealuses paragrahvis „Müügimaks” oli sätestatud:
„(1) Müügimaksu maksavad valla või linna territooriumil kauplemis- või teenindusluba omavad füüsilisest isikust ettevõtjad ja juriidilised isikud. Müügimaksu maksab tegevuskohajärgselt kaupleja [11. veebruari 2004. aasta] kaubandustegevuse seaduse mõistes, kes on registreeritud majandustegevuse registris ja tegutseb jaekaubanduse, toitlustuse või teeninduse valdkonnas.
(6) Valla- ja linnavalitsusel on õigus anda müügimaksu soodustusi ja vabastusi volikogu poolt kehtestatud tingimustel ja korras.”
7 Paragrahv 8 tunnistati alates 1. jaanuarist 2012 kehtetuks ning alates sellest kuupäevast ei ole müügimaksu enam ette nähtud.
8 Tallinna Linnavolikogu võttis 17. detsembril 2009 vastu määruse nr 45 „Müügimaks Tallinnas”. Määrust muudeti Tallinna Linnavolikogu 8. aprilli 2010. aasta määrusega nr 22 (edaspidi „määrus nr 45”).
9 Määruse nr 45 §-s 1 „Maksu nimetus ja maksuobjekt” oli ette nähtud:
„(1) Käesoleva määrusega kehtestatakse Tallinna linnas müügimaks.
(2) Müügimaksuga maksustatakse määruse § 2 tingimustele vastava maksukohustuslase poolt Tallinna linna territooriumil asuvas tegevuskohas või selle kaudu füüsilisele isikule (välja arvatud füüsilisest isikust ettevõtjale tema ettevõtluse tarbeks) jaekaubanduse, toitlustuse või teeninduse valdkonnas müüdud kaubad ja osutatud teenused.”
10 Sama määruse §‑s 2 „Maksukohustuslane” oli sätestatud:
„Maksukohustuslane on kaupleja [11. veebruari 2004. aasta] kaubandustegevuse seaduse […] mõistes, kes vastab kõikidele alljärgnevatele tingimustele:
3) kaupleja tegutseb jaekaubanduse, toitlustuse või teeninduse valdkonnas.”
11 Määruse nr 45 §-ga 4 kehtestati müügimaksu määraks 1% selle määruse § 1 lõikes 2 sätestatud kaupade ja teenuste maksustatavast väärtusest.
12 Sama määruse §‑s 5 „Maksuvabastused” oli sätestatud:
„Müügimaksuga ei maksustata järgmist laadi kaupu ja teenuseid:
1) e‑kaubanduse raames müüdud kaubad ja teenused;
4) sotsiaalministri 4. detsembri 2006 määrusega nr 63 […] kehtestatud nimekirjas nimetatud ravim, rasestumisvastane vahend, sanitaar- ja hügieenitoode, meditsiiniseade ning abivahend;
5) leiva- ja saiatooted, mis ei sisalda mett, mune, juustu, marju või puuvilju […];
6) piim, rõõsk koor, petipiim, kalgendatud piim ja koor, jogurt, keefir ja muu fermenteeritud või hapendatud piim ja koor […], välja arvatud pulbrina, graanulitena või muul tahkel kujul […];
7) püreestatud (homogeenitud) toidusegud, mis on mõeldud kasutamiseks väikelaste toitudena […], spetsiaalne imikupiim […], jaemüügiks pakendatud väikelaste toidud pulbrilisel või vedelal kujul […] ning piima ja piimatooteid sisaldavad väikelaste toidud […];
8) imikumähkmed […];
9) tehnilisele ülevaatusele kuuluvad 4 kuni 12 meetri pikkused paadid, jahid ja kaatrid.”
13 Lisaks teatas Tallinna linnavalitsus kirjaga, et müügimaksust on samuti vabastatud sigarettide müük.
14 Määruse nr 45 §‑s 13 oli ette nähtud, et määrust rakendatakse alates 1. juunist 2010.
15 Tallinna Linnavolikogu võttis 22. juunil 2010 vastu määruse nr 39 „Tallinna linna 2010. aasta eelarve muutmine ja esimene lisaeelarve”. Kõnealust 25. juunil 2010 jõustunud määrust muudeti määrusega nr 45, lisades määrusele § 91:
„Müügimaksu kogutakse [2. juuni 1993. aasta] kohaliku omavalitsuse korralduse seaduse § 6 lg-s 1 nimetatud ühistranspordi korraldamiseks Tallinna linna territooriumil. Müügimaksust laekuv tulu eraldatakse sihtotstarbeliselt nimetatud eesmärgi täitmiseks.”
16 Tallinna Linnavolikogu võttis 9. septembril 2010 vastu määruse nr 46 „Tallinna linna 2011. aasta eelarve”. Nimetatud määruse § 10 kattus sõnastuselt kõnealuse paragrahviga 91.
17 Tallinna Linnavolikogu võttis 15. detsembril 2011 vastu määruse nr 43, millega muudeti määrust nr 45 ja täpsustati, et viimaseks maksustamisperioodiks loetakse 2011. aasta neljas kvartal. Tulenevalt 21. septembri 1994. aasta kohalike maksude seadusega tehtud muudatusest ei ole alates 31. detsembrist 2011 Tallinna linnas müügimaksu enam ette nähtud.
18 Kohaliku omavalitsuse korralduse seaduse § 6 lõikes 1 on sätestatud:
„Omavalitsusüksuse ülesandeks on korraldada antud vallas või linnas […] valla- või linnasisest ühistransporti […], juhul kui need ülesanded ei ole […] antud kellegi teise täita.”
19 26. jaanuari 2000. aasta ühistranspordiseaduse § 3 lõike 2 punktis 2 on sätestatud:
„(2) Ühistranspordi kavandamise ja korraldamise eesmärk on:
2) soodustada ühissõidukite eeliskasutamist sõiduautode ja teiste individuaalsõidukitega võrreldes, vähendades sellega transpordi negatiivset mõju keskkonnale ja sellest põhjustatud tervisekahjustusi ning aidates kaasa liiklusõnnetuste ja liiklusummikute ärahoidmisele.”
20 Nagu ilmneb eelotsusetaotlusest, kuulub Statoili tegevusalade hulka vedelkütuse kui aktsiisikauba jaemüük. 20. juulil 2010, 20. oktoobril 2010 ja 25. jaanuaril 2011 deklareeris Statoil müügimaksuga maksustatava käibe, mis tal tekkis kaupade ja teenuste müügist vastavalt 2010. aasta juunis ning sama aasta kolmandas ja neljandas kvartalis.
21 Vastavalt 22. septembril 2010, 26. oktoobril 2010 ja 7. veebruaril 2011 esitas Statoil parandusdeklaratsioonid, milles ta oma varem deklareeritud käibest lahutas aktsiisikauba müügist saadud käibe. Statoil esitas vastavalt 22. septembril 2010, 28. oktoobril 2010 ja 9. veebruaril 2011 Ettevõtlusametile maksu tagastamise taotlused.
22 Ettevõtlusamet jättis 19. oktoobri 2010. aasta, 9. novembri 2010. aasta ja 4. märtsi 2011. aasta otsustega need taotlused rahuldamata. Lisaks määras Ettevõtlusamet viimati nimetatud otsusega Statoilile 2010. aasta neljanda kvartali eest täiendavalt tasumisele kuuluva summa.
23 Statoil esitas 19. novembril 2010 Tallinna Halduskohtule kaebuse, milles sisuliselt palus tühistada Ettevõtlusameti 19. oktoobri ja 9. novembri 2010. aasta otsused ning teha ettekirjutus 22. septembri ja 28. oktoobri 2010. aasta tagastusnõuete täitmise taotluste uueks läbivaatamiseks või nendes tagastusnõuete täitmise taotlustes näidatud enammaksete koheseks tagastamiseks. Kaebuses tugines Statoil eelkõige asjaolule, et määruse nr 45 § 1 lõige 2 on vastuolus liidu õigusega, kuna selle sättega maksustatakse jaekaubanduse valdkonnas müüdud kaubad ja osutatud teenused ning ei kehtestata erandit aktsiisikaupade müügile. Statoil esitas 5. aprillil 2011 samale kohtule sarnase kaebuse Ettevõtlusameti 4. märtsi 2011. aasta otsuse tühistamiseks. Tallinna Halduskohus liitis kaebused.
24 Tallinna Halduskohus tühistas 19. oktoobri 2011. aasta otsusega Ettevõtlusameti kõnealused kolm otsust ja tegi viimasele ettekirjutuse tagastusnõuete täitmise taotluste uueks läbivaatamiseks. Oma otsust põhjendas Tallinna Halduskohus sisuliselt asjaoluga, et müügimaksul puudub erieesmärk direktiivi 2008/118 artikli 1 lõike 2 tähenduses.
25 Ettevõtlusamet esitas otsuse peale eelotsusetaotluse esitanud kohtule apellatsioonkaebuse ja väitis eelkõige, et müügimaksu kogutakse konkreetsel eesmärgil, milleks on ühistranspordi edendamine ning seeläbi liikluskoormuse ja keskkonnale avaldatava negatiivse mõju vähendamine; et Tallinna linn kasutab maksust laekuvat tulu ühistranspordi kvaliteedi tõstmiseks ning et maksu eesmärk on nii karistada teatud kaupade või teenuste tarbimist, mis võivad tekitada ühiskonnale kulusid või põhjustada välist negatiivset mõju, kui ka üldistes huvides osutatud teenuseid rahastada.
26 Statoil palus jätta apellatsioonkaebus rahuldamata, leides eelkõige, et kohaldatavates sätetes ette nähtud eesmärk on ühistranspordi korraldamine, mitte aga ühistranspordi edendamine, nagu väidab Ettevõtlusamet.
27 Tallinna Ringkonnakohtu arvates ei pidanud Ettevõtlusamet näitama aktsiisikauba müügilt nõutava maksu kasutamist viidatud erieesmärgi kohaselt muude tõenditega kui need, mis nähtuvad linnaeelarvest. Ringkonnakohus leiab, et käesoleval juhul ei ole alust arvata, et müügimaksust laekunud summasid erieesmärgipäraselt ei kasutatud.
28 Peale selle leiab eelotsusetaotluse esitanud kohus, et tavaliselt kasutatakse erieesmärgiga maksusid selliste kaupade või teenuste tarbimise eest karistamiseks, mis võivad tekitada ühiskonnale kulusid või põhjustada välist negatiivset mõju, nagu kahjulik mõju keskkonnale, või teatud üldistes huvides teenuste rahastamiseks, nagu turismi, spordi või kultuuri edendamine. Seda liiki makse kasutavad ametivõimud seega tarbija käitumise mõjutamise vahendina, veendes teda taunitavate kulutuste maksustamise abil vältima teatud kaupade kasutamist.
29 Tallinna Ringkonnakohtu hinnangul ei anta Euroopa Kohtu praktikas eelotsusetaotluse esitamise kuupäeva seisuga siiski selget vastust küsimusele, kas kaudsel maksul on direktiivi 2008/118 artikli 1 lõike 2 tähenduses erieesmärk, kui maksu kogutakse niisuguse konkreetse ülesande rahastamiseks, mis kohaliku omavalitsuse üksusel lasub seadusest tulenevalt, ning ülesande rahastamine on tagatud ka siis, kui maksu ei kogutaks. Siinkohal märgib ringkonnakohus, et müügimaksust laekunud tulu eraldati tervikuna ühistranspordi korraldamiseks, mis võib vähendada saastet ja suurendada üldist heaolu.
30 Eelotsusetaotluse esitanud kohus otsib vastust ka küsimusele, kas kõnealuse maksu kogumine on õiguspärane ajal, kui maksu erieesmärk ei olnud õigusaktis sõnaselgelt välja toodud, märkides selles osas, et § 91 lisati määrusesse nr 45 alles vaidluse esemeks oleva maksustamisperioodi jooksul, nimelt alates 25. juunist 2010.
31 Neil asjaoludel otsustas Tallinna Ringkonnakohus menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused:
„1. Kas […] direktiivi 2008/118[…] artikli 1 lõikes 2 sätestatud erieesmärgina saab käsitleda ühistranspordi korraldamise rahastamist kohaliku omavalitsuse üksuse territooriumil, kui sellise ülesande täitmine ja rahastamine on kohaliku omavalitsuse kohustus?
2. Kui vastus eelmisele küsimusele on jaatav, siis kas […] direktiivi 2008/118[…] artikli 1 lõiget 2 tuleb tõlgendada nii, et sellega on kooskõlas siseriiklikus õiguses sellise kaudse maksu ettenägemine, mida makstakse aktsiisikauba lõpptarbijale müügilt ja mida kasutatakse üksnes ühistranspordi korraldamiseks, kui ühistranspordi korraldamine on maksu saajaks oleva kohaliku omavalitsuse kohustus, mida tuleb täita sõltumata sellise kaudse maksu olemasolust, ning kogutava maksu suurusest lõpptulemusena ühistranspordi korraldamise rahastamise tase automaatselt ei sõltu, sest ühistranspordi korraldamiseks eraldatava summa suurus on täpselt kindlaks määratud nii, et kui kogutavat kaudset maksu laekub rohkem, väheneb selle võrra avaliku võimu poolt muude rahaliste vahendite eraldamine ühistranspordi korraldamiseks ning vastupidi, kui müügimaksu laekub vähem, tuleb kohaliku omavalitsuse muid rahalisi vahendeid ühistranspordi korraldamiseks selle võrra suurendada, maksu prognoositust erineva laekumise korral on aga võimalik ühistranspordi korraldamiseks tehtavate kulutuste suuruse muutmine kohaliku omavalitsuse eelarve muutmise teel?
3. Kui vastus eelmisele küsimusele on jaatav, siis kas […] direktiivi 2008/118[…] artikli 1 lõiget 2 tuleb tõlgendada nii, et sellega on kooskõlas aktsiisikauba täiendav maksustamine kaudse maksuga, mille kasutamise sihtotstarve määratakse kindlaks pärast sellise kaudse maksu maksukohustuse tekkimise aega?”
32 Oma esimese ja teise küsimusega, mida tuleb analüüsida koos, palub eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt selgitada, kas direktiivi 2008/118 artikli 1 lõiget 2 tuleb tõlgendada nii, et sellest on võimalik järeldada, et maksul nagu põhikohtuasjas, niivõrd kuivõrd nimetatud maks puudutab aktsiisikaubaks oleva vedelkütuse jaemüüki, on erieesmärk selle sätte tähenduses, kui maksust rahastatakse ühistranspordi korraldamist maksu kehtestanud omavalitsuse territooriumil, kui sellise ülesande täitmine ja rahastamine on maksu olemasolust sõltumata omavalitsuse kohustus ning kui maksulaekumisi on eranditult kasutatud vaid selle ülesande täitmiseks.
33 Kõigepealt tuleb märkida, et eelotsusetaotlusest ilmneb, et põhikohtuasi, mis puudutab müügimaksu üksnes osas, milles sellega maksustatakse vedelkütuse jaemüük, põhineb vaieldamatul eeldusel, et kaup kuulub mõiste „aktsiisikaup” alla direktiivi 2008/118 artikli 1 lõike 1 tähenduses. Vajaduse korral peab eelotsusetaotluse esitanud kohus seda asjaolu kontrollima. Kuna Euroopa Kohus on igal juhul kohustatud tegema otsuse nendest faktilistest ja õiguslikest kaalutlustest lähtudes, mis on esitatud eelotsusetaotluses (vt kohtuotsused B., C‑306/09, EU:C:2010:626, punkt 47, ja Kastrati, C‑620/10, EU:C:2012:265, punkt 38), lähtub kohus käesolevas asjas oma analüüsis samast eeldusest.
34 Lisaks, kuigi direktiiv 2008/118, mis ainsana on ratione temporis põhikohtuasjas kohaldatav, tunnistati kehtetuks ja asendati direktiiviga 92/12 alates 1. aprillist 2010, selgub direktiivi 2008/118 artikli 1 lõike 2 ning direktiivi 92/12 artikli 3 lõike 2 sõnastusest, et need sätted ei ole sisuliselt erinevad. Sellest tuleb järeldada, et viimati nimetatud sätet puudutav Euroopa Kohtu praktika on kohaldatav ka direktiivi 2008/118 artikli 1 lõike 2 suhtes.
35 Viimati nimetatud direktiivi artikli 1 lõigete 1 ja 2 koos tõlgendamisel selgub, et selle direktiivi tähenduses aktsiisikaupa saab lisaks direktiivis ette nähtud aktsiisile ka muul viisil kaudselt maksustada, kui niisugusel maksustamisel on esiteks üks või mitu erieesmärki ning teiseks on see kooskõlas aktsiisi ja käibemaksu puhul kohaldatavate liidu maksustamiseeskirjadega maksubaasi ning maksu arvutamise, sissenõudmise ja järelevalve kohta, arvestades, et nende eeskirjade alla ei kuulu maksuvabastusi käsitlevad sätted.
36 Nagu tuleneb direktiivi artikli 1 lõike 2 sõnastusest enesest, on need kaks tingimust, mille eesmärk on vältida kaudseid lisamakse, mis sobimatult takistaksid kaubandust, kumulatiivsed (vt analoogia alusel kohtuotsus Transportes Jordi Besora, C‑82/12, EU:C:2014:108, punkt 22 ja seal viidatud kohtupraktika).
37 Mis puudutab neist esimest tingimust, mis on ainus, millele eelotsuse küsimustes viidatakse, siis tuleneb Euroopa Kohtu praktikast, et erieesmärk direktiivi 2008/118 artikli 1 lõike 2 tähenduses lähtub muudest kui puhtalt eelarve huvidest (vt analoogia alusel kohtuotsused komisjon vs. Prantsusmaa, C‑434/97, EU:C:2000:98, punkt 19, ning Transportes Jordi Besora, EU:C:2014:108, punkt 23 ja seal viidatud kohtupraktika).
38 Siiski, kuna igal maksul on tingimata eelarveline eesmärk, siis pelgalt asjaolust, et maksul on eelarveline eesmärk, iseenesest ei piisa – vastasel juhul muudaks see direktiivi 2008/118 artikli 1 lõike 2 sisutühjaks – selleks, et välistada järeldust, et maksul võib samuti olla erieesmärk selle sätte tähenduses (vt analoogia alusel kohtuotsus Transportes Jordi Besora, EU:C:2014:108, punkt 27 ja seal viidatud kohtupraktika).
39 Seega, kui maksutulu eelnevalt kindlaks määratud sihtotstarve, mis seisneb kohalike omavalitsuste poolt neile antud ülesannete rahastamises, võib kujutada endast asjaolu, mida tuleb arvesse võtta, et tuvastada erieesmärgi olemasolu, ei saa niisugune sihtotstarve, mis on pelgalt liikmesriigi eelarve sisemise korraldamise viis, sellisena endast kujutada piisavat tingimust, kuna iga liikmesriik võib ette näha, et maksutulu, hoolimata taotletavast eesmärgist, suunatakse konkreetsete kulutuste rahastamiseks. Vastupidisel juhul võiks iga eesmärki pidada erieesmärgiks direktiivi 2008/118 artikli 1 lõike 2 tähenduses, mis võtaks direktiiviga kehtestatud ühtlustatud aktsiisilt kogu kasuliku mõju ja läheks vastuollu põhimõttega, mille kohaselt tuleb sellist erinormi nagu nimetatud artikli 1 lõiget 2 tõlgendada kitsalt (vt analoogia alusel kohtuotsus Transportes Jordi Besora, EU:C:2014:108, punktid 28 ja 29 ning seal viidatud kohtupraktika).
40 Järelikult ei saa selle sätte tähenduses erieesmärgi olemasolu tõendada pelgalt asjaoluga, et vastavat maksutulu kasutatakse sihtotstarbeliselt omavalitsusüksusel konkreetses valdkonnas lasuvate üldiste kulutuste rahastamiseks. Vastasel juhul ei ole väidetavat erieesmärki võimalik eristada puhtalt eelarvelisest eesmärgist.
41 Selleks et aktsiisikauba maksustamisest saadud maksutulu sihtotstarbest saaks järeldada, et maksul on erieesmärk sama sätte tähenduses, on tarvilik, et kõnealuse maksu enesega soovitakse tagada viidatud erieesmärgi täitmine, ning seega, et esineks otsene seos maksutulu kasutamise ja kõnealuse erieesmärgi vahel (vt selle kohta kohtuotsus Transportes Jordi Besora, EU:C:2014:108, punkt 30).
42 Kui puudub niisugune maksutulu eelnevalt kindlaks määratud sihtotstarbe mehhanism, siis saab aktsiisikaubale kehtestatud maksu käsitada maksuna, millel on direktiivi 2008/118 artikli 1 lõike 2 tähenduses erieesmärk, vaid juhul, kui see on tema struktuuri, eelkõige maksustatavat valdkonda või maksumäära arvestades kujundatud selliselt, et mõjutada maksumaksja tegevust nii, et see võimaldaks viidatud erieesmärgi ellu viia, näiteks kõrgelt maksustada asjaomaseid kaupu, et vähendada nende tarbimist (vt selle kohta kohtuotsus Transportes Jordi Besora, EU:C:2014:108, punkt 32).
43 Käesoleval juhul ilmneb eelotsusetaotlusest, et tulu, mis laekus müügimaksust, mida Tallinna linna territooriumil koguti enamikult lõpptarbijale müüdud kaupadelt ja osutatud teenustelt, suunas Tallinna linn oma kohustuse korraldada linna territooriumil ühistransporti rahastamiseks – kohustus, mis tuleneb kohaliku omavalitsuse korralduse seaduse § 6 lõikest 1 –, kusjuures maksutulu kasutati eranditult vaid sel eesmärgil.
44 Kuigi nimetatud seik võib tõepoolest kujutada endast asjaolu, mida tuleb arvesse võtta, et vastavalt käesoleva kohtuotsuse punktis 39 meenutatud kohtupraktikale tuvastada direktiivi 2008/118 artikli 1 lõike 2 tähenduses erieesmärgi olemasolu, tuleb siiski tõdeda, et selline maksutulu sihtotstarve on seotud Tallinna linnal lasuvate üldiste kuludega, mis ei sõltu põhikohtuasjas kõne all oleva maksu olemasolust. Üldisi kulusid saab rahastada mis tahes liiki maksu tuludest. Seega ei saa viidatud erieesmärki, nimelt ühistranspordi korraldamise rahastamist Tallinna linna territooriumil, eristada puhtalt eelarvelisest eesmärgist.
45 Lisaks, isegi kui lugeda tõendatuks esiteks Ettevõtlusameti ja Kreeka valitsuse väide, et sisuliselt on müügimaksu – niivõrd kuivõrd sellega maksustatakse aktsiisikaubaks olevat vedelkütust – eesmärk ühistranspordi tõhusa korraldamise teel kaitsta keskkonda ja rahvatervist, ning kui teiseks ei ole seejuures ka tegemist pelkade üldiste kuludega, mida saab rahastada mis tahes liiki maksu tuludest (vt selle kohta seoses tervishoiukuludega üldiselt kohtuotsus Transportes Jordi Besora, EU:C:2014:108, punkt 31), tuleb märkida, et siseriiklikes õigusnormides, mis on põhikohtuasjas kõne all, ei sätestata mingit mehhanismi, mis näeks ette müügimaksust – niivõrd kuivõrd sellega maksustatakse aktsiisikaubaks olevat vedelkütust – laekuva tulu sihtotstarbelise kasutamise keskkonna või rahvatervisega seotud eesmärkidel. Selles osas ei saa pelgalt asjaolu, et põhikohtuasjas kõne all olevat maksutulu kasutatakse ühistranspordi korraldamiseks, lugeda niisuguseks, mis võimaldab tuvastada käesoleva kohtuotsuse punktis 41 viidatud Euroopa Kohtu praktika tähenduses otsese seose nimetatud maksutulu kasutamise ning keskkonna ja rahvatervisega seotud eesmärkide vahel.
46 Lisaks ei ilmne Euroopa Kohtul olevast toimikust, liiati ei ole kohtule esitatud kirjalikes seisukohtades väidetud, et müügimaks – niivõrd kuivõrd sellega maksustatakse aktsiisikaubaks olevat vedelkütust – vastab käesoleva kohtuotsuse punktis 42 meenutatud tingimustele, nimelt et maks on oma struktuurilt kujundatud selliselt, et pärssida maksumaksja tahet kasutada vastavat kütust või ajendada maksumaksjat valima käitumise, millega kaasneb keskkonnale või rahvatervisele vähem kahjulik mõju kui käitumise puhul, mille maksumaksja valiks maksu puudumisel.
47 Kõigist eeltoodud kaalutlustest ilmneb, et esimesele ja teisele küsimusele tuleb vastata, et direktiivi 2008/118 artikli 1 lõiget 2 tuleb tõlgendada nii, et sellest ei ole võimalik järeldada, et maksul nagu põhikohtuasjas, niivõrd kuivõrd nimetatud maks puudutab aktsiisikaubaks oleva vedelkütuse jaemüüki, on erieesmärk selle sätte tähenduses, kui maksust rahastatakse ühistranspordi korraldamist maksu kehtestanud omavalitsuse territooriumil ning kui sellise ülesande täitmine ja rahastamine on maksu olemasolust sõltumata omavalitsuse kohustus, isegi kui maksulaekumisi on eranditult kasutatud vaid selle ülesande täitmiseks. Järelikult tuleb nimetatud sätet tõlgendada nii, et sellega on vastuolus niisugused põhikohtuasjas kõne all olevad siseriiklikud õigusnormid, millega kehtestatakse maks aktsiisikaubaks oleva vedelkütuse jaemüügile.
48 Arvestades vastust esimesele ja teisele küsimusele, ei ole vaja kolmandale küsimusele vastata.
Nõukogu 16. detsembri 2008. aasta direktiivi 2008/112/EÜ, mis käsitleb aktsiisi üldist korda ja millega tunnistatakse kehtetuks direktiiv 92/12/EMÜ, artikli 1 lõiget 2 tuleb tõlgendada nii, et sellest ei ole võimalik järeldada, et maksul nagu põhikohtuasjas, niivõrd kuivõrd nimetatud maks puudutab aktsiisikaubaks oleva vedelkütuse jaemüüki, on erieesmärk selle sätte tähenduses, kui maksust rahastatakse ühistranspordi korraldamist maksu kehtestanud omavalitsuse territooriumil ning kui sellise ülesande täitmine ja rahastamine on maksu olemasolust sõltumata omavalitsuse kohustus, isegi kui maksulaekumisi on eranditult kasutatud vaid selle ülesande täitmiseks. Järelikult tuleb nimetatud sätet tõlgendada nii, et sellega on vastuolus niisugused põhikohtuasjas kõne all olevad siseriiklikud õigusnormid, millega kehtestatakse maks aktsiisikaubaks oleva vedelkütuse jaemüügile.

matches:
§ 2
§ 1
§ 91
§ 6
§ 10
§ 6
§ 3
§ 1
kohus
§ 91
kohus
kohus
Kohus
kohus
§ 6


Eesti Vabariigi põhiseadus / paragrahv 108
Seadus jõustub kümnendal päeval pärast Riigi Teatajas avaldamist, kui seaduses eneses ei sätestata teist tähtaega.
Seaduste avaldamist reguleerib Riigi Teataja seadus. Seaduste avaldamise kohta vt ka PS § 3 komm-d 48 ja 49.
PS § 108 sätestab seaduste jõustumise üldise tähtpäeva ja võimaluse teha sellest erandeid. PS § 108 sõnastusest võib jääda mulje, et see säte lubab seaduse jõustada ka enne Riigi Teatajas avaldamise päeva, näiteks alates vastuvõtmise päevast. PS süstemaatiline tõlgendamine ei võimalda aga sellist järeldust. Nimelt sätestab PS § 3 lg 2: “Seadused avaldatakse ettenähtud korras. Täitmiseks kohustuslikud saavad olla üksnes avaldatud seadused.” Nende sätete koostoimest saab järeldada, et see teine tähtaeg võib olla lühem või pikem kui kümme päeva, jõustumiseks peab aga seadus igal juhul olema avaldatud.
Kui seaduses ei sätestata seaduse jõustumise päeva, siis jõustub seadus PS § 108 korras kümnendal päeval pärast Riigi Teatajas avaldamise päeva. Kui seaduse jõustumise üldisest tähtpäevast soovitakse teha erandit, siis tuleb seaduse jõustumise teistsugune tähtpäev sätestada seaduses eneses. Mahukaid ülemineku- või rakendussätteid vajavate seaduste puhul sätestatakse mõnikord seaduse jõustumise aeg eraldi seadusega. Näiteks sätestab KarS § 451: “Karistusseadustik kehtestatakse eraldi seadusega.”
Vacatio legis ehk ajavahemik, mis jääb seaduse avaldamise ja jõustumise vahele, on seotud õiguskindlusega. Riigikohus on märkinud (RKPJKo 02.12.2004, 3-4-1-20-04, p 26; RKÜKo 16.03.2010, 3-4-1-8-09, p 83; RKPJKo 31.01.2012, 3-4-1-24-11, p-d 66 ja 67), et õiguskindluse põhimõte (PS § 10) nõuab muu hulgas, et uute regulatsioonide jõustamiseks tuleb ette näha mõistlik aeg, mille jooksul adressaadid saavad uute normidega tutvuda ning oma tegevuse vastavalt ümber korraldada. Riik ei tohi uusi regulatsioone kehtestada n-ö üleöö. Kommenteeritavas paragrahvis sätestatust lühema vacatio legis’e kavandamise korral tuleb hinnata, kas normiadressaatidele jääb oma tegevuse ümberkorraldamiseks piisavalt aega. Piisavus sõltub reguleeritavate õigussuhete iseloomust, tehtavate muudatuste ulatusest ning sellest, kas muudatus õiguslikus olustikus on ettenähtav või ootamatu (RKPJKo 02.12.2004, 3-4-1-20-04, p 26; RKÜKo 16.03.2010, 3-4-1-8-09, p 83). Erandlikel juhtudel, näiteks mõne õigusharu tervikliku reformi korral, võib õiguskindluse põhimõtet arvestades olla nõutav, et seaduse avaldamise ja jõustumise vahele jääks pikem ajavahemik kui üheksa päeva (RKPJKo 02.12.2004, 3-4-1-20-04, p 27). Ebapiisava pikkusega vacatio legis võib kaasa tuua seaduse põhiseadusvastaseks tunnistamise, kuna võib olla vastuolus mõne põhiõigusega või kohaliku omavalitsuse põhiseadusliku tagatisega koostoimes õiguskindluse põhimõttega.
Seadusena vastu võetava iga-aastase riigieelarve jõustumist reguleerib PS § 118 (vt PS § 118 komm 1).
Põhiseaduse muutmise seaduse jõustumist reguleerib PS § 167 (vt PS § 167 komm-d).
Vabariigi Valitsuse ja ministri määruse ning Riigikogu otsuse jõustumise aega kommenteeritav paragrahv ei käsitle. Nimetatud õigusaktide jõustumisega seonduva võib reguleerida Riigikogu seadusega.


Tõestamisseaduse rakendamisega seotud seaduste muutmise seadus – Riigi Teataja
« 6) käesoleva seaduse § 32 lõikes 11 nimetatud jäätmeloa taotlemisel tuleb lisaks käesoleva paragrahvi punktides 1–5 sätestatule esitada jäätmeloa andjale äriregistri registrikaardi ärakiri.»
(2) Paragrahvi 24 lõikes 3 asendatakse sõnad «§17 lõike 1 punktides 2–12» sõnadega «§ 17 lõike 1 punktides 2–13».
§ 13. Kaubandusliku meresõidu koodeksis (RT 1991, 46–48, 577; RT I 1993, 65, 923; 1995, 54, 882; 1996, 78, 1380; 1997, 77, 1315; 1998, 2, 47; 23, 321; 30, 409; 59, 941; 2000, 35, 221; 2001, 21, 114) tehakse järgmised muudatused:
(1) Paragrahvi 17 lõiked 3–5 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
(3) Seadust täiendatakse §-dega 171–174 järgmises sõnastuses:
(7) Seadust täiendatakse §-dega 282–284 järgmises sõnastuses:
12) kohtu registriosakonnale esitatava kandeavalduse tõestamine, samuti kohtu registriosakonnale esitatava notariaalselt kinnitatava kandeavalduse projekti koostamine – 50 krooni. Kui kandeavaldus sisaldub notariaalselt tõestatud asutamislepingus, -otsuses või kommertspandilepingus, siis avalduse tõestamise eest notari tasu ei võeta;
17) dokumendi ärakirja või väljavõtte kinnitamine – esimese lehekülje eest 20 krooni, iga järgneva lehekülje eest 5 krooni;
18) notariaadiseaduse §-s 31 nimetatud tõendi ja väljatrüki ning muu registri väljatrüki väljastamine – sama summa, mis tuleb tasuda riigilõivuna vastava registri registrikaardi, registriosa või muu dokumendi kinnitatud ärakirja väljastamise eest;
19) dokumendi tõlke õigsuse kinnitamine – lehekülje eest 40–200 krooni;
24) avalduse või teate edastamine teisele isikule – 40 krooni;
29) mittetulundusühingu asutamislepingu, sealhulgas selle lisana kinnitatava põhikirja tõestamine, samuti mittetulundusühingu organi otsuse tõestamine – 200 krooni;
35) vande all antava kirjaliku tunnistuse tõestamine – 300 krooni.»
§ 41. Raudteeseaduse (RT I 1999, 29, 405; 2001, 31, 170) § 10 lõike 1 punktid 3–4 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« (1) Karistusregistri seaduse § 17 lõike 1 punktides 2–13 nimetatud isikud on vabastatud riigilõivu tasumisest karistusregistri toimingutes.»
(3) Paragrahvi 11 lõike 1 esimeses lauses asendatakse sõnad «§ 14 lõike 1 punktides 2–11» sõnadega «§ 14 lõike 1 punktides 2–5 ja 8–11».
§ 50. Tsiviilkohtumenetluse seadustikus (RT I 1998, 43–45, 666; 108/109, 1783; 1999, 16, 271; 31, 425; 2000, 51, 319; 55, 365; 2001, 21, 113; 34, 186; 53, 313) tehakse järgmised muudatused:
§ 54. Äriseadustikus (RT I 1995, 26–28, 355; 1998, 91–93, 1500; 1999, 10, 155; 23, 355; 24, 360; 57, 596; 102, 907; 2000, 29, 172; 49, 303; 55, 365; 57, 373; 2001, 34, 185; 56, 332 ja 336; 89, 532) tehakse järgmised muudatused:
(8) Käesoleva paragrahvi lõigetes 1 ja 3 nimetatud toimingute eest võetav notari tasu katab nii õigusalase konsultatsiooni ja dokumendi projekti koostamise kui ka lõigetes 5–7 nimetatud toimingute tasu.»
1) lõiked 2–3 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
(2) Käesoleva seaduse §-d 12 ja 20, § 26 lõige 2, § 42 lõiked 5, 6 ja 13, § 54 lõige 6, lõike 7 punktid 2–3 ja lõiked 10–17 jõustuvad kümnendal päeval pärast seaduse Riigi Teatajas avaldamist.


Pulseeriv, ring- ja sektorvihmuti PS 300 | Kärcher Estonia
Pulseeriv, ring- ja sektorvihmuti PS 300 26450230
Pulseeriv, ring- ja sektorvihmuti PS 300 26450230 https://www.kaercher.com/ee/home-garden/kastmissuesteemid/sprinklerid/pulseeriv-ring-ja-sektorvihmuti-ps-300-26450230.html Pulseeriv, ring- ja sektorvihmuti PS 300 sobib keskmise suurusega ja suurte alade ning aedade kastmiseks. Katab kuni 706 m2.
Kärcher 18.38
Pulseeriv, ring- ja sektorvihmuti PS 300 sobib keskmise suurusega ja suurte alade ning aedade kastmiseks. Katab kuni 706 m2.
Tellimuse number: 2.645-023.0
Pulseeriva, ring- ja sektorvihmuti kombinatsioon: Pulseeriv, ring- ja sektorvihmuti PS 300 sobib keskmise suurusega ja suurte alade ning aedade kastmiseks. Katab kuni 706 m2. Saadaval nii vaia kui ka alusega. Vihmutit on lihtne aiavoolikuga ühendada ning see sobib kõigi olemasolevate kiirkinnitussüsteemidega. Nutikas on kasta koos Kärcheriga.
Reguleeritav pihustusnurk
nt puude alt kastes
Vastupidav kinniti ebaühtlasele või kaldus pinnale
Garanteeritud stabiilsus ja töökindlus
Veevoolu hulk 18,5 l/min
Mõõdud (pikkus x laius x kõrgus) (mm) 52 x 113 x 212
Keskmise suurusega ja suurte alade ja aedade kastmiseks.


NB! Seaduse käesolevat redaktsiooni muudab ka 14. 04. 2004. a seadus RT I 2004, 30, 208 , jõustumise ajaga 1. 05. 2004.
(2) Majandus- ja kommunikatsiooniminister kehtestab käesoleva seaduse § 5 punktides 1–4 nimetatud Euroopa Liidu õigusakte arvestades täiendava loetelu surveseadmetest, millele käesoleva seaduse § 6 lõikes 2 ja §-des 7–10 sätestatut ei kohaldata.
3) ohutusseadis on seadis, mis on ette nähtud surveseadme kaitsmiseks tööparameetrite lubatud piirväärtuste ületamise eest. Ohutusseadisteks loetakse otseselt rõhku piiravad seadised nagu kaitseklapp, kaitsemembraan ja juhitav rõhualandamise ohutussüsteem ( controlled safety pressure relief system – CSPRS). Ohutusseadisteks loetakse ka jälgimisseadiseid, mis kas aktiveerivad korrektsiooni, seiskavad seadme või seiskavad ja lülitavad seadme välja, nagu näiteks temperatuurilülitusseadised, fluidumitaseme lülitusseadised ja ohutusega seotud mõõte-, kontroll- ja reguleerimisseadised (safety related measurment, control and regulation – SRMCR);
(1) Surveseadet tuleb kavandada, projekteerida, valmistada, ladustada, paigaldada ja vedada, samuti remontida, ümber ehitada ja kontrollida nii, etseeettenähtud otstarbel kasutamise korral ei ohustaks inimest, vara ega keskkonda.
[Lõige 3 jõustub 1. 05. 2004- RT I 2004, 30, 208 ]
[Punkt 2 jõustub 1. 05. 2004 - RT I 2004, 30, 208]
(2) Isikule tunnustatud erapooletu asutusena tegutsemise õiguse andmisel, selle õiguse kehtetuks tunnistamisel või peatamisel, isikust teavitamisel ja tema üle järelevalve teostamisel kohaldatakse toote nõuetele vastavuse tõendamise seaduse vastavaid tunnustatud asutuse suhtes kehtivaid sätteid käesolevast seadusest tulenevate erisustega .
(4) Isikule, kes soovib tegutseda tunnustatud erapooletu asutusena, ei laiene toote nõuetele vastavuse tõendamise seaduses toodet ja selle vastavushindamist käsitlevad sätted.
(2) III liigi surveseadmete tehnilist kontrolli teostab heakskiidetud asutus tingimusel, etteavitatudasutus on eelnevalt teostanud kasutuses oleva kontrollitava surveseadme tüübihindamise.
(3) Kui tuvastatakse, etsurveseadevõi selle osa ei vasta kehtestatud nõuetele, peab selle tootja või isik, kes lasi surveseadme turule, tagastama inspektsioonile käesoleva paragrahvi lõikes 1 sätestatud tasu ja hüvitama nõuetele vastavuse kontrollimiseks tellitud hindamisteenuse dokumentaalselt tõendatud kulud.
1) käesoleva seaduse § 3 lõike 1 punkt 4, § 4 lõiked 10 ja 11, § 8 lõige 3 ning § 12 lõike 1 punkt 2, samuti § 3 lõige 2 ja § 5 2003. aasta 17. detsembril vastuvõetud redaktsioonis, mis jõustuvad Eesti ühinemisel Euroopa Liiduga või Euroopa ühenduste ja nende liikmesriikide ning Eesti Vabariigi vahelise assotsieerumislepingu (Euroopa lepingu) tööstustoodete vastavushindamise ja tunnustamise protokolli (PECA) (RT II 2003, 17, 87) jõustumisel surveseadmete osas, olenevalt sellest, kumb tähtpäev saabub varem ;


Vallavolikogu tööst osavõtu eest makstava tasu ja hüvituse määrad ning maksmise kord
Luunja Vallavolikogu 18.06.2020 määrus number 8; jõustumiskuupäev 30.06.2020
; rakendamise kuupäev 01.07.2020
redaktsioon 30.06.2020 [RT IV, 27.06.2020, 12]
Vastu võetud 18.06.2020 nr 8
Määrus kehtestatakse kohaliku omavalitsuse korralduse seaduse § 17 lõike 3, § 22 lg 1 p 21 ja 22 ning Luunja valla põhimääruse § 10 lg 1 p 23 ja 24 alusel
Määrus reguleerib Luunja vallavolikogu palgalisele esimehele, aseesimehele, vallavolikogu liikmetele, alatiste komisjonide esimeestele ja komisjoni liikmetele tasu ning vallavolikogu ülesannete täitmisel tehtud kulutuste eest hüvituse suurust ja maksmise korda.
§ 2. Vallavolikogu esimehe ja aseesimehe tasu ja hüvituse suurus
(1) Vallavolikogu esimehele makstakse ametipalka, mis on 66% vallavanema töötasust kuus, volikoguesimehe kohustuste täitmise eest.
(2) Vallavolikogu aseesimehele makstakse tasu, mis on 10% vallavolikoguesimehe igakuisest tasust , volikogu aseesimehe kohustuste täitmise eest.
(3) Vallavolikogu esimehele makstakse hüvitust isikliku sõiduauto kasutamise eest vallavolikogu ülesannete täitmisel sõidupäeviku alusel 0,3 eurot läbisõidetud kilomeetri eest kuni 100 eurot kuus ja aseesimehele kuni 50 eurot kuus.
§ 3. Vallavolikogu liikme tasu ja hüvitus
Vallavolikogu liikmele (v.a volikogu esimees ja aseesimees) makstakse vallavolikogu töös osalemise eest tasu 4% vallavolikoguesimehe igakuisest tasust.
§ 4. Vallavolikogu komisjoni esimehe ja liikmete tasu
(1) Vallavolikogu alatise komisjoni esimehele või teda asendavale aseesimehele ja volikogu poolt määratud ajutise komisjoni esimehele makstakse komisjoni istungi ettevalmistamise ja läbi viimise eest tasu 5% volikoguesimehe igakuisest tasust.
(2) Vallavolikogu alatise komisjoni liikmele ja volikogu poolt määratud ajutise komisjoni liikmele makstakse komisjoni tööst osavõtu eest tasu 2% volikoguesimehe igakuisest tasust.
(3) Komisjoni liikmete komisjoni koosolekutest osavõtu üle peab arvestust komisjoni esimees, kes esitab komisjoni liikmete registreerimislehed kantseleisse.
(4) Komisjoni töö protokollib komisjoni koosseisu kuuluv valla ametnik või komisjoni määratud liige. Protokollija saab tasuna ühe lisa komisjoni tunnitasu.
(5) E-komisjoni läbiviimine toimub kõigi komisjoni liikmete nõusolekul. Osalemine E- komisjoni töö kohta esitatakse koosoleku protokoll ja komisjoni E-istungist osavõtjate nimekiri.
§ 5. Tasu ja hüvitise maksmise kord
(1) Vallavolikogu esimehele ja aseesimehele makstakse §-s 2 nimetatud tasu välja üks kord kuus kuu viimasel tööpäeval ülekandega pangakontole.
(2) Vallavolikogu liikmele, komisjoni esimehele ja komisjoni liikmele makstakse §-des 3 ja 4 nimetatud tasu välja esimeeste kinnitatud registreerimislehe alusel üks kord kuus viimasel tööpäeval ülekandega pangakontole.
(3) Vallavolikogu liikmele ja vallavolikogu komisjoni liikmele hüvitatakse vallavolikogu ülesannete täitmisel tehtud kulutused kuludokumentide alusel.
(4) Hüvitist makstakse ainult nende vallavolikogu ülesannete täitmise eest, mis on vallavolikogu liikmele või vallavolikogu komisjoni liikmele teinud ülesandeks vallavolikogu või vallavolikogu esimees. Hüvitise maksmise otsustab vallavolikogu esimees kuludokumentide alusel ja see vormistatakse volikogu esimehe käskkirjaga.
(1) Tunnistada kehtetuks volikogu 21.12.2017 määrus nr 84.
(2) Määrust rakendatakse alates 01.07.2020.


Majutusettevõtetele esitatavad kohustuslikud nõuded ja majutusettevõtte tunnustamise kord – Riigi Teataja
RTL 2001, 27, 341
Vastu võetud 20.02.2001 nr 9
Määrus kehtestatakse «Turismiseaduse» (RT I 2000, 95, 607) paragrahvi 19 lõike 4 alusel.
§ 1. Käesolevad majutusettevõtetele esitatavad kohustuslikud nõuded on kehtestatud majutusteenuse tarbija õiguste kaitseks.
§ 2. Majutusettevõte on majandusüksus, mille kaudu ettevõtja pakub tasu eest majutusteenust ja sellega kaasnevaid teenuseid.
§ 3. Majutusettevõtted on hotell, motell, külalistemaja, hostel, puhkeküla ja -laager, puhkemaja, külaliskorter, kodumajutus.
TUNNUSTAMISE TAOTLEMINE JA TUNNUSTAMINE
§ 4. Majutusettevõtte tunnustamine on majutusettevõtte vastavuse hindamine kohustuslikele nõuetele.
§ 5. Majutusettevõtet tunnustab oma haldusterritooriumi piires kohalik omavalitsus, kes kaasab majutusettevõtte nõuetele vastavuse kontrollimisele eksperdina turismiinfokeskuse töötaja või muu pädeva isiku.
§ 6. Majutusettevõtte vastavust kohustuslikele nõuetele kinnitab majutusettevõtte tunnistus.
§ 7. Majutusettevõtte tunnistuse väljastab või tunnistab kehtetuks kohalik omavalitsus.
§ 8. Majutusettevõtte tunnistus väljastatakse kehtivusega kuni kolmeks aastaks.
§ 9. Majutusettevõtte tunnistus kaotab kehtivuse majutusettevõtte tunnistuse kehtivuse tähtaja lõppemisel või tunnistatakse kehtetuks kui majutusettevõte ei vasta enam kohustuslikele nõuetele.
§ 10. Majutusettevõtte tunnistuse kehtivuse tähtaja lõppemise korral on tunnistuse väljastajal õigus ettevõtja vastava avalduse alusel majutusettevõtte tunnistust pikendada kuni samale majutusettevõttele väljastatud järgutunnistuse kehtivuse tähtaja lõppemiseni.
§ 11. Majutusettevõtte tunnustamise eeltingimuseks on majutusettevõtte ehitisele rakendatavate planeerimise, ehituse, veevarustuse, kanalisatsiooni, tuleohutuse ja tervisekaitsenõuete täitmine.
§ 12. Majutusettevõtte tunnustamise taotleja (edaspidi taotleja) esitab majutusettevõtte asukoha järgsele kohalikule omavalitsusele määruse lisas 1 toodud enda poolt täidetud majutusettevõtte tunnustamise avalduse ja majutusettevõtte andmeid sisaldava määruse lisas 2 toodud tabeli (edaspidi avaldus).
§ 13. Tunnistuse väljastaja vaatab taotleja avalduse läbi viie tööpäeva jooksul avalduse saabumise päevast arvates. Nõuetele mittevastav avaldus tagastatakse taotlejale.
§ 14. Nõuetele vastava avalduse korral kontrollib väljastaja määratud isik või isikud (edaspidi komisjon) majutusettevõtte vastavust majutusettevõtete kohustuslikele üldnõuetele ja taotletavale majutusettevõtte liigile kehtestatud kohustuslikele nõuetele (edaspidi kohustuslikud nõuded) 15 tööpäeva jooksul avalduse saabumise päevast arvates.
§ 15. Komisjon annab ka hinnangu majutusettevõtte territooriumi, hoone välisilme, üldkasutatavate, majutus- ja hügieeniruumide mööbli, seinte, kardinate, valgustite, põrandakatete ja -vaipade, voodipesu ja -katete, aknakatete, sanitaarseadmete, hügieeniruumi inventari korrashoiu, hooldatuse ja teenindava personali vormiriietuse kohta. Hinnang fikseeritakse määruse lisas 3 toodud majutusettevõtte korrashoidu ja hooldatust käsitlevas tabelis.
§ 16. Komisjonil on õigus hinnata majutusettevõte kohustuslikele nõuetele mittevastavaks, kui kasvõi üks paragrahvis 25 nimetatud majutusettevõtte korrashoidu ja hooldatust iseloomustav näitaja on hinnatud mitterahuldavaks.
§ 17. Majutusettevõtte kohustuslikele nõuetele mittevastavuse korral saadetakse taotlejale sellekohane teade kahe tööpäeva jooksul hinnangu andmise päevast arvates.
§ 18. Majutusettevõtte vastavuse korral kohustuslikele nõuetele teeb komisjon ettepaneku väljastajale majutusettevõtte tunnustamise otsustamiseks, lisades hinnangu majutusettevõtte kohustuslikele nõuetele vastavuse ning majutusettevõtte korrashoiu ja hooldatuse kohta.
§ 19. Majutusettevõtte tunnustamise otsuse tegemise korral väljastatakse taotlejale majutusettevõtte tunnistus, millele kantakse:
2) ettevõtja nimi ja olemasolu korral äriregistri kood;
§ 20. Teade majutusettevõtte tunnustamise otsuse tegemise kohta edastatakse taotlejale kahe tööpäeva jooksul selle otsuse vastuvõtmise päevast arvates.
§ 21. Majutusettevõtte tunnistus antakse taotlejale kätte pärast riigilõivu tasumist tõendava dokumendi esitamist, millele pädev ametnik teeb märke sellega tutvumise kohta ja viseeritud dokumendist koopia, mida säilitatakse koos tunnistuse väljastamise alusdokumentidega.
§ 22. Majutusettevõtte tunnistus või selle koopia paigutatakse majutusettevõttes tarbijale nähtavale kohale.
MAJUTUSETTEVÕTETE KOHUSTUSLIKUD ÜLDNÕUDED
§ 23. Majutusettevõtte fassaadil või -ettevõtte läheduses peab olema tähistus majutusettevõtte nime ja liigiga.
§ 24. Majutusettevõte peab olema varustatud elektri, vee ja võimalusel kanalisatsiooniga.
§ 25. Majutusettevõtte territoorium, hoone välisilme, üldkasutatavate, majutus- ja hügieeniruumide mööbel, seinad, kardinad, valgustid, põrandakatted ja -vaibad, voodipesu ja -katted, aknakatted, sanitaarseadmed, hügieeniruumi inventar peavad olema tehniliselt ja hügieeniliselt rahuldavas korras.
§ 26. Majutusettevõttes, välja arvatud kodumajutuses ja külaliskorteris, peavad kõik külastajate käsutuses olevad ruumid ja hooned olema tähistatud vastava ruumi või hoone nimetusega või üldtuntud tähisega.
§ 27. Majutusettevõttes kasutatava joogivee kvaliteet peab vastama EVS 665:1995 «Joogivesi» nõuetele.
§ 28. Majutusettevõttes peab olema ööpäevaringselt vähemalt +65 °C soe vesi.
§ 29. Majutusettevõtte üldkasutatavates, majutus- ja hügieeniruumides peab olema loomulik ventilatsioon või sundventilatsioon.
§ 30. Majutusettevõtte üldvalgustus peab tagama üldkasutatavates, majutus- ja hügieeniruumides nõuetele vastava ühtlase hajutatud valguse.
§ 31. Majutusettevõtte majutusruumis peavad olema loomulik valgustus, kunstlik üldvalgustus ja voodi juures kunstlik kohtvalgustus.
§ 32. Majutusettevõtte majutusruumide uksed peavad olema lukustatavad ja võtmed külastajate käsutuses.
§ 33. Majutusettevõtte majutusruumis peavad olema:
3) tekk miinimumsuurusega 150×200 cm voodikoha kohta;
4) tool voodikoha kohta;
§ 34. Majutusettevõttes kasutatavad käterätikud peavad olema miinimumsuurusega 40×60 cm ja vannilinad miinimumsuurusega 65×130 cm. Majutusettevõttes kasutatava voodipesu hulka kuuluvad voodilina, tekilina või -kott ja padjapüür.
§ 35. Majutusettevõtte hügieeniruumi seinad ja põrandad peavad olema kaetud niiskuskindla, kergesti puhastatava ja desinfitseeritava materjaliga.
§ 36. Majutusettevõtte üldkasutatavas hügieeniruumis peab olema hügieeniline käte pesemise ja kuivatamise võimalus ning seal võib kasutada ainult dosaatoriga seepi, majutusruumi hügieeniruumis dosaatoriga seepi või ühekordseid seepe.
§ 37. Majutusettevõtte tualettruumis peavad olema tualettpaber ja kaanega prügikast vahetatavate kilekottidega, naiste üldkasutatavas tualettruumis hügieenikotid.
§ 38. Majutusettevõtte pesemisruumis, välja arvatud täiendavas pesemisruumis nagu saun, peavad olema:
6) paigutuspind või riiul esemete paigutamiseks.
§ 39. Majutusettevõtte ruumide koristusvahendid peavad olema märgistatud lähtuvalt nende kasutamise ruumist ja neid peab hoidma kuivatusvõimalusega või ventileeritavas ruumis või kapis. Hügieeniruumide koristusvahendeid tuleb hoida teistest koristusvahenditest eraldi.
§ 40. Majutusettevõtte hügieeniruumide puhastusvahendid peavad olema desinfitseeriva toimega ja aktsepteeritud Tervisekaitseinspektsiooni poolt.
§ 41. Majutusettevõttes tuleb puhas ja kasutatud pesu hoida eraldi.
§ 42. Majutusettevõtte teenindav personal peab läbima nõuetekohase tervisekontrolli.
§ 43. Majutusettevõttes peab olema tagatud:
1) majutusteenuse kasutaja registreerimine;
2) esmaabiapteegi kasutamise võimalus majutusettevõtte külastajatele ja personalile;
3) päästeasutuse häirekeskusele hädaolukorrast viivitamatu teatamise võimalus.
§ 44. Toitlustusteenust pakkuvas majutusettevõttes peab olema tagatud toidu käitlemine vastavalt «Toiduseadusele» (RT I 1999, 30, 415; 58, 608).
§ 45. Majutusettevõttes asuvate muude teenindusettevõtete kaudu või teenindusala ettevõtjate poolt pakutav ja osutatav teenus peab vastama kehtivatele nõuetele.
HOTELLILE ESITATAVAD KOHUSTUSLIKUD NÕUDED
§ 46. Hotell on toitlustusteenust pakkuv vähemalt kümne majutusruumiga (edaspidi numbrituba) majutusettevõte.
§ 47. Hotell võib ingliskeelsetes reklaamides kasutada sõna «Hotel».
§ 48. Hotelli ehitis on iseseisev majutushoone, hoonete kompleks või selgelt piiritletud osa hoonest, kus kõik hotelli funktsioneerimiseks vajalikud tehnilised süsteemid on hotelli valdaja kontrolli all.
§ 49. Hotelli juures peab olema 100 m raadiuses parkimiskohti vähemalt 25% numbritubade arvust.
§ 50. Hotellis peab olema külastajate kasutada lift, kui külastajate käsutuses on enam kui kolm korrust, välja arvatud juhul, kui eksperdi poolt on antud kinnitus, et hotelli hoone konstruktsioonilised iseärasused ei võimalda lifti paigaldamist ja kasutamist.
§ 51. Hotelli vastuvõturuumis peavad olema:
1) vastuvõtulaud ööpäevaringse teenindusega;
2) üldkasutatav meeste tualettruum;
3) üldkasutatav naiste tualettruum;
4) istekohad;
5) üldkasutatav kaugvalimisega telefon;
6) tasuta sisetelefon tubadesse helistamiseks;
7) seif või hoiulaekad külastajate kasutuses;
8) lihtkirja saatmise võimalus.
§ 52. Hotelli toitlustuskohas peab olema:
2) soojade toitude tellimise võimalus ajavahemikel 12.00–15.00 ja 18.00–22.00.
§ 53. Hotelli numbritoa minimaalne pindala peab olema koos eesruumiga ja ilma hügieeniruumita kahekohalise numbritoa korral 12 m2 ja ühekohalise numbritoa korral 9 m2 vähemalt 70% numbritubadest.
§ 54. Numbritoa uksel peab väljaspool olema numbritähis ja seespool uksesilm või -kett.
§ 55. Numbritoas peavad olema:
1) voodi kaitsemadrats;
3) päevatekk;
9) kummut või riiulid;
10) kirjutuslaud või -pult minimaalse kirjutuspinnaga 0,3 m2;
11) valgustus kirjutuslaua kohal;
12) peegel, mis võimaldab külastajal end vaadata täispikkuses;
13) kohvrialus;
14) 220 V pistikupesa külastaja kasutuses;
15) tuhatoos, välja arvatud mittesuitsetajate numbritubades;
16) joogiklaas voodikoha kohta;
17) info majutusettevõtte kohta;
18) kirjapaber ja kirjutusvahend;
19) pudeliavaja;
20) kaugvalimisega telefon;
21) tasuta telefoniühendus vastuvõtuga;
22) hügieeniruum.
§ 56. Hotellis peab olema tagatud:
1) karastusjookide ja hommikusöögi numbrituppa serveerimise võimalus;
2) televiisori vaatamise võimalus numbritoas või üldkasutatavas ruumis;
3) voodipesu vahetus iga kolme öö järel või vastavalt külastaja soovile ja iga uue külastaja korral;
4) rätikute vahetus iga kahe öö järel või vastavalt külastaja soovile ja iga uue külastaja korral;
5) lisavoodi tellimise võimalus;
6) lisapadja ja -teki saamise võimalus;
7) jalatsite puhastamise võimalus.
§ 57. Hotellis peavad olema personalile riietus- ja hügieeniruumid.
§ 58. Külastajaid teenindavad töötajad peavad kandma vormiriietust ning nime ja ametinimetusega rinnasilti.
§ 59. Hotelli vastuvõtulaua teenindaja peab valdama eesti keelt ja kahte võõrkeelt.
MOTELLILE ESITATAVAD KOHUSTUSLIKUD NÕUDED
§ 60. Motell on eeskätt mootorsõidukitel liikujate teenindamiseks mõeldud toitlustusteenust pakkuv vähemalt kümne majutusruumiga maantee läheduses paiknev majutusettevõte, kus on tagatud turvaline parkimine.
§ 61. Motell võib ingliskeelsetes reklaamides kasutada sõna «Motel».
§ 62. Motelli juures asuv parkimisplats peab olema piirdega ääristatud ja lukustatav või ööpäevaringse valvega. Parkimiskohtade arv peab võrduma majutusruumide arvuga.
§ 63. Motell peab vastama paragrahvides 48 ja 50–59 sätestatud nõuetele.
KÜLALISTEMAJALE ESITATAVAD KOHUSTUSLIKUD NÕUDED
§ 64. Külalistemaja on toitlustusteenust pakkuv vähemalt viie majutusruumiga majutusettevõte.
§ 65. Külalistemaja võib ingliskeelsetes reklaamides kasutada sõna «Guesthouse».
§ 66. Külalistemaja ehitis on iseseisev majutushoone, hoonete kompleks või selgelt piiritletud osa hoonest, kus kõik külalistemaja funktsioneerimiseks vajalikud tehnilised süsteemid on külalistemaja valdaja kontrolli all.
§ 67. Külalistemaja vastuvõturuumis peavad olema vastuvõtulaud teenindusega ajavahemikus 8.00–20.00 ning üldkasutatav kaugvalimisega telefon ja istekohad.
§ 68. Külalistemajas peavad olema:
1) pesemisruum kümne voodikoha kohta;
2) üks meeste ja üks naiste tualettruum kümne voodikoha kohta;
3) puhke- või söögiruum minimaalse pindalaga 12 m2 kümne voodikoha kohta ja iga lisanduva voodikoha kohta täiendavalt 0,5 m2;
5) sooja toitu pakkuv söögikoht;
§ 69. Külalistemaja majutusruumi minimaalne pindala koos eesruumiga peab olema kolmekohalise majutusruumi korral 15 m2, kahekohalise majutusruumi korral 12 m2 ja ühekohalise majutusruumi korral 8 m2.
§ 70. Külalistemaja majutusruumis peavad olema:
11) tuhatoos, välja arvatud mittesuitsetajate tubades;
14) teave külalistemaja kohta.
§ 71. Külalistemajas peab olema tagatud voodipesu ja rätikute vahetus iga kolme öö järel või vastavalt külastaja soovile ja iga uue külastaja korral.
§ 72. Külastajaid teenindavad töötajad peavad kandma vormiriietust ning nime ja ametinimetusega rinnasilti.
§ 73. Külalistemaja vastuvõtulaua teenindaja peab valdama eesti keelt ja suhtlemistasandil kahte võõrkeelt.
HOSTELILE ESITATAVAD KOHUSTUSLIKUD NÕUDED
§ 74. Hostel on toitlustusteenust või toiduvalmistamise võimalust pakkuv majutusettevõte.
§ 75. Hostel võib ingliskeelsetes reklaamides kasutada sõna «Hostel».
§ 76. Hosteli ehitis on iseseisev majutushoone, hoonete kompleks või selgelt piiritletud osa hoonest, kus kõik hosteli funktsioneerimiseks vajalikud tehnilised süsteemid on hosteli valdaja kontrolli all.
§ 77. Hosteli vastuvõturuumis peab olema üldkasutatav kaugvalimisega telefon ning tagatud külastajate vastuvõtt ajavahemikel 8.00–10.00 ja 17.00–22.00. Informatsioon vastuvõtuaegade kohta peab paiknema väljaspool hostelit.
§ 78. Hostelis peavad olema:
2) pesemisruum kümne voodikoha kohta;
3) üks meeste ja üks naiste tualettruum kümne voodikoha kohta;
4) puhke- või söögiruum minimaalse pindalaga 12 m2 kümne voodikoha kohta ja iga lisanduva voodikoha kohta täiendavalt 0,5 m2;
§ 79. Hostelis peab olema tagatud:
§ 80. Hosteli majutusruumis voodipesu ja rätikute olemasolu korral peab olema tagatud voodipesuvahetus kord nädalas ja rätikute vahetus kaks korda nädalas.
§ 81. Hosteli majutusruumis peab olema voodikoha kohta vähemalt 4 m2 põrandapinda.
§ 82. Hosteli vähemalt 2,4 m kõrgusega majutusruumis võib voodi asemel olla kahekordne nari. Majutusruumis peavad olema:
§ 83. Köögi kasutamise võimaluse korral peavad hosteli köögis olema:
3) kaks kraanikaussi jooksva sooja ja külma veega iga 12 voodikoha kohta;
4) külmkapp iga 12 voodikoha kohta.
§ 84. Hosteli külastajaid teenindavad töötajad peavad kandma nimega rinnasilti.
§ 85. Hosteli vastuvõtulaua teenindaja peab valdama eesti keelt ja oskama suhtlemistasandil kahte võõrkeelt.
PUHKEKÜLALE JA -LAAGRILE ESITATAVAD KOHUSTUSLIKUD NÕUDED
§ 86. Puhkeküla ja -laager on piiratud mahus teenuseid pakkuv majutusettevõte, kus on platsid telkide ja/või haagissuvilate jaoks, parkimiskohad mootorsõidukitele ja võivad olla ka majutushooned.
§ 87. Puhkeküla ja -laager võib ingliskeelsetes reklaamides kasutada sõnu «Holiday village» ja «Campsite».
§ 88. Puhkeküla ja -laagri territoorium peab olema:
§ 89. Puhkekülas ja -laagris peavad mootorsõidukitega sõitmiseks ettenähtud siseteed olema kaetud pinnakattega.
§ 90. Puhkekülas ja -laagris peavad olema:
2) kaugvalimisega telefoni kasutamise võimalus;
3) pesemisruum iga kümne platsi või 12 voodikoha kohta;
4) üks meeste ja üks naiste tualettruum iga kümne platsi või 12 voodikoha kohta, kusjuures on lubatud ka kuivkäimlad;
6) telgilaenutus;
7) prügikonteiner iga kümne platsi või 12 voodikoha kohta.
§ 91. Puhkeküla ja -laagri köögis peavad olema:
§ 92. Puhkeküla ja -laagri:
4) auto- ja haagissuvilate parkla peab olema tähistatud ja varustatud elektri-, vee- ning kanalisatsiooniühendusi võimaldavate seadmetega.
§ 93. Puhkeküla ja -laagri majutushoone vähemalt 2,4 m kõrgusega majutusruumis võib voodi asemel olla kahekordne nari. Majutusruumis peavad olema:
§ 94. Puhkeküla ja -laagri külastajaid teenindavad töötajad peavad kandma nimega rinnasilti.
§ 95. Puhkeküla ja -laagri vastuvõtulaua teenindaja peab valdama eesti keelt ja oskama suhtlemistasandil kahte võõrkeelt.
PUHKEMAJALE ESITATAVAD KOHUSTUSLIKUD NÕUDED
§ 96. Puhkemaja on puhkuseks mõeldud majutusettevõte, mille toiduvalmistamise võimalust pakkuv majutushoone üüritakse välja täies ulatuses.
§ 97. Puhkemaja võib ingliskeelsetes reklaamides kasutada sõnu «Holiday home».
§ 98. Puhkemaja ühekohalise majutusruumi pindala peab olema vähemalt 6 m2 ja kahekohalise majutusruumi pindala vähemalt 12 m2, enama arvu kohtade korral peab pindala olema vähemalt 12 m2 ja iga lisanduva voodikoha kohta täiendavalt 3 m2.
§ 99. Puhkemajas peavad olema:
§ 100. Puhkemaja majutusruumis peavad olema:
§ 101. Puhkemaja puhkeruumis peavad olema:
§ 102. Puhkemaja köögis või kööginišis peavad olema:
§ 103. Puhkemajas peab olema tagatud:
§ 104. Puhkemajas voodipesu ja rätikute olemasolu korral peab olema tagatud voodipesu vahetus kord nädalas ja rätikute vahetus kaks korda nädalas.
KÜLALISKORTERILE ESITATAVAD KOHUSTUSLIKUD NÕUDED
§ 105. Külaliskorter on majutusettevõte, mille toiduvalmistamise võimalust pakkuv majutusüksus on korter, mis üüritakse välja täies ulatuses.
§ 106. Külaliskorter võib ingliskeelsetes reklaamides kasutada sõnu «Apartement».
§ 107. Külaliskorter peab vastama paragrahvides 98–104 sätestatud nõuetele.
KODUMAJUTUSELE ESITATAVAD KOHUSTUSLIKUD NÕUDED
§ 108. Kodumajutus on hommikusöögi saamise või köögi kasutamise võimalust pakkuv füüsilise isiku valduses olevas talus, majas või korteris paiknev majutusettevõte.
§ 109. Kodumajutus võib ingliskeelsetes reklaamides kasutada sõnu «Bed&Breakfast».
§ 110. Kodumajutuses peavad olema:
1) vastuvõturuum või esik, mis on piisavalt suur külastajate vastuvõtmiseks;
2) külastajate kasutuses kuni viis majutusruumi;
3) pesemisruum kuni 8 voodikoha kohta, enama arvu voodikohtade korral kaks pesemisruumi;
4) tualettruum kuni 8 voodikoha kohta, enama arvu voodikohtade korral kaks tualettruumi, kusjuures maapiirkonnas asuva kodumajutuse korral on lubatud kuivkäimla;
5) puhkeruum, mille pindala on vähemalt 12 m2 ja mida võib kasutada söögitoana;
6) majutusruumidesse eraldi sissepääsud kas vastuvõturuumist või esikust või puhketoast.
§ 111. Kodumajutuse ühekohalise majutusruumi pindala peab olema vähemalt 6 m2 ja kahekohalise majutusruumi pindala vähemalt 12 m2, enama arvu kohtade korral peab pindala olema vähemalt 12 m2 ja iga lisanduva voodikoha kohta täiendavalt 3 m2.
§ 112. Kodumajutuse majutusruumis peavad olema:
§ 113. Kodumajutuses peab olema tagatud:
§ 114. Köögi kasutamise võimaluse korral peavad kodumajutuse köögis olema:
§ 115. Tunnistada kehtetuks majandusministri 13. novembri 1998. a määrus nr 37 «Majutusettevõtetele esitatavate kohustuslike nõuete kinnitamine» (RTL 1998, 346/347, 1433; 2001, 8, 116).
§ 116. Määrus jõustub 1. märtsil 2001. a.
majandusministri 20. veebruari 2001. a määruse nr 9
«Majutusettevõtetele esitatavad kohustuslikud nõuded ja majutusettevõtte tunnustamise kord» juurde
küla ja -laager
Külalis-
1* 2* 1 2 1 2 1 2 1 2 1 2 1 2 1 2
Täidetud ehitisele rakendatavad: planeerimise ja ehituse nõuded 11 ΍ 11 ΍ 11 ΍ 11 ΍ 11 ΍ 11 ΍ 11 ΍ 11 ΍
veevarustuse ja kanalisatsiooni nõuded 11 ΍ 11 ΍ 11 ΍ 11 ΍ 11 ΍ 11 ΍ 11 ΍ 11 ΍
tuleohutusnõuded 11 ΍ 11 ΍ 11 ΍ 11 ΍ 11 ΍ 11 ΍ 11 ΍ 11 ΍
tervisekaitse nõuded 11 ΍ 11 ΍ 11 ΍ 11 ΍ 11 ΍ 11 ΍ 11 ΍ 11 ΍
Ehitis on iseseisev hoone, hoonete kompleks või hoone osa 48 ΍ 48 ΍ 66 ΍ 76 ΍
Tähistus majutusettevõtte fassaadil või -ettevõtte läheduses 23 ΍ 23 ΍ 23 ΍ 23 ΍ 23 ΍ 23 ΍ 23 ΍ 23 ΍
Varustatud elektri, vee ja võimalusel kanalisatsiooniga 24 ΍ 24 ΍ 24 ΍ 24 ΍ 24 ΍ 24 ΍ 24 ΍ 24 ΍
Majutusruumid ja hooned tähistatud 26 ΍ 26 ΍ 26 ΍ 26 ΍ 26 ΍ 26 ΍
Joogivee kvaliteet vastab EVS 665:1995 nõuetele 27 ΍ 27 ΍ 27 ΍ 27 ΍ 27 ΍ 27 ΍ 27 ΍ 27 ΍
Ööpäevaringne soe vesi +65 °C 28 ΍ 28 ΍ 28 ΍ 28 ΍ 28 ΍ 28 ΍ 28 ΍ 28 ΍
Üldkasutatavates, majutus- ja hügieeniruumides loomulik või sundventilatsioon 29 ΍ 29 ΍ 29 ΍ 29 ΍ 29 ΍ 29 ΍ 29 ΍ 29 ΍
Üldkasutatavates, majutus- ja hügieeniruumides nõuetele vastav ühtlane hajutatud valgus 30 ΍ 30 ΍ 30 ΍ 30 ΍ 30 ΍ 30 ΍ 30 ΍ 30 ΍
Majutusruumis loomulik valgustus ja kunstlik üldvalgustus 31 ΍ 31 ΍ 31 ΍ 31 ΍ 31 ΍ 31 ΍ 31 ΍ 31 ΍
Voodi juures kunstlik kohtvalgustus 31 ΍ 31 ΍ 31 ΍ 31 ΍ 31 ΍ 31 ΍ 31 ΍ 31 ΍
Koristusvahendid märgistatud ja hoitakse kuivatusvõimalusega või ventileeritavas eraldi ruumis või kapis 39 ΍ 39 ΍ 39 ΍ 39 ΍ 39 ΍ 39 ΍ 39 ΍ 39 ΍
Hügieeniruumide koristusvahendid hoitakse eraldi 39 ΍ 39 ΍ 39 ΍ 39 ΍ 39 ΍ 39 ΍ 39 ΍ 39 ΍
Hügieeniruumide puhastusvahendid desinfitseeriva toimega ja aktsepteeritud Tervisekaitseinspektsiooni poolt 40 ΍ 40 ΍ 40 ΍ 40 ΍ 40 ΍ 40 ΍ 40 ΍ 40 ΍
Puhas ja kasutatud pesu hoitakse eraldi 41 ΍ 41 ΍ 41 ΍ 41 ΍ 41 ΍ 41 ΍ 41 ΍ 41 ΍
Teenindav personal peab läbima nõuetekohase tervisekontrolli 42 ΍ 42 ΍ 42 ΍ 42 ΍ 42 ΍ 42 ΍ 42 ΍ 42 ΍
Majutusteenuse kasutaja registreeritakse 43p.1 ΍ 43p.1 ΍ 43p.1 ΍ 43p.1 ΍ 43p.1 ΍ 43p.1 ΍ 43p.1 ΍ 43p.1 ΍
Esmaabiapteegi kasutamise võimalus 43p.2 ΍ 43p.2 ΍ 43p.2 ΍ 43p.2 ΍ 43p.2 ΍ 43p.2 ΍ 43p.2 ΍ 43p.2 ΍
Tagatud päästeasutuse häirekeskusele hädaolukorrast viivitamatu teatamine 43p.3 ΍ 43p.3 ΍ 43p.3 ΍ 43p.3 ΍ 43p.3 ΍ 43p.3 ΍ 43p.3 ΍ 43p.3 ΍
Toidu käitlemine vastavalt toiduseadusele 44 ΍ 44 ΍ 44 ΍ 44 ΍ 44 ΍ 44 ΍ 44 ΍ 44 ΍
Muude teenindusettevõtete pakutav teenus peab vastama kehtivatele nõuetele 45 ΍ 45 ΍ 45 ΍ 45 ΍ 45 ΍ 45 ΍ 45 ΍ 45 ΍
Parkimine 49 ΍ 62 ΍ 92p.4 ΍
Lift 3+n korruse puhul 50 ΍ 50 ΍
Vastuvõturuum 51 ΍ 51 ΍ 67 ΍ 77 ΍ 110p.1 ΍
Vastuvõtu laud 51p.1 ΍ 51p.1 ΍ 67 ΍
Vastuvõtu hoone sissesõidu lähedal 90p.1 ΍
Vastuvõtu aeg 51p.1 ΍ 51p.1 ΍ 67 ΍ 77 ΍
M tualettruum 51p.2 ΍ 51p.2 ΍
N tualettruum 51p.3 ΍ 51p.3 ΍
Istekohad 51p.4 ΍ 51p.4 ΍ 67 ΍
Üldkasutatav kaugvalimisega telefon 51p.5 ΍ 51p.5 ΍ 67 ΍ 77 ΍
Tasuta sisetelefon 51p.6 ΍ 51p.6 ΍
Kaugvalimisega telefoni kasutamise võimalus 90p.2 ΍
Seif või hoiulaekad 51p.7 ΍ 51p.7 ΍
Lihtkirja saatmise võimalus 51p.8 ΍ 51p.8 ΍
Majutusruum 99p.1 ΍ 99p.1 ΍
Majutusruume min 10 46 ΍ 60 ΍
Majutusruume min 5 64 ΍
Majutusruume maksimum 5 110p.2 ΍
Majutusruumi uksed lukustatavad ja võtmed külastajate käsutuses 32 ΍ 32 ΍ 32 ΍ 32 ΍ 32 ΍ 32 ΍ 32 ΍ 32 ΍
Pindala 53 ΍ 53 ΍ 69 ΍ 81 ΍ 92p.3 ΍ 98 ΍ 98 ΍ 111 ΍
Sissepääs 110p.6 ΍
Numbritähis 54 ΍ 54 ΍
Uksesilm või kett 54 ΍ 54 ΍
Voodi min suurusega 80×190 cm 33p.1 ΍ 33p.1 ΍ 33p.1 ΍ 33p.1 ΍ 33p.1 ΍ 33p.1 ΍ 33p.1 ΍ 33p.1 ΍
Kaheinimesevoodi min suurusega 140×190 cm 33p.1 ΍ 33p.1 ΍ 33p.1 ΍ 33p.1 ΍ 33p.1 ΍ 33p.1 ΍ 33p.1 ΍ 33p.1 ΍
Padi min. suurusega 40×50 cm voodikoha kohta 33p.2 ΍ 33p.2 ΍ 33p.2 ΍ 33p.2 ΍ 33p.2 ΍ 33p.2 ΍ 33p.2 ΍ 33p.2 ΍
Tekk min suurusega 150×200 cm voodikoha kohta 33p.3 ΍ 33p.3 ΍ 33p.3 ΍ 33p.3 ΍ 33p.3 ΍ 33p.3 ΍ 33p.3 ΍ 33p.3 ΍
Kaitsemadrats 55p.1 ΍ 55p.1 ΍ 70p.1 ΍
Voodipesu (voodilina, tekilina või -kott, padjapüür) 55p.2 ΍ 55p.2 ΍ 70p.2 ΍ 112p.1 ΍
Päevatekk 55p.3 ΍ 55p.3 ΍ 70p.3 ΍
Tool voodikoha kohta 33p.4 ΍ 33p.4 ΍ 33p.4 ΍ 33p.4 ΍ 33p.4 ΍ 33p.4 ΍ 33p.4 ΍ 33p.4 ΍
Valgust väheläbilaskvad aknakatted kogu akna ulatuses 33p.5 ΍ 33p.5 ΍ 33p.5 ΍ 33p.5 ΍ 33p.5 ΍ 33p.5 ΍ 33p.5 ΍ 33p.5 ΍
Prügikast 33p.6 ΍ 33p.6 ΍ 33p.6 ΍ 33p.6 ΍ 33p.6 ΍ 33p.6 ΍ 33p.6 ΍ 33p.6 ΍
Tuleohutuse meelespea ja evakueerimise skemaatiline plaan 33p.7 ΍ 33p.7 ΍ 33p.7 ΍ 33p.7 ΍ 33p.7 ΍ 33p.7 ΍ 33p.7 ΍ 33p.7 ΍
Käterätik min suurusega 40×60 cm voodikoha kohta 34,
55p.4 ΍ 34,
70p.4 ΍ 112p.2 ΍
Vannilina min suurusega
65×130 cm voodikoha kohta 34,
55p.5 ΍ 34,
70p.5 ΍ 112p.2 ΍
Nari 82 ΍ 93 ΍
Öökapp toa kohta 55p.6 ΍ 55p.6 ΍ 70p.6 ΍ 82p.2 ΍ 93p.1 ΍ 100p.1 ΍ 100p.1 ΍ 112p.3 ΍
Riidekapp või -nagid või varn 55p.7 ΍ 55p.7 ΍ 70p.7 ΍ 82p.3 ΍ 93p.2 ΍ 100p.2 ΍ 100p.2 ΍ 112p.4 ΍
Riidepuud 55p.8 ΍ 55p.8 ΍ 70p.8 ΍ 82p.4 ΍ 100p.3 ΍ 100p.3 ΍ 112p.5 ΍
Kummut või riiulid 55p.9 ΍ 55p.9 ΍
Kirjutuslaud või -pult 55p.10 ΍ 55p.10 ΍
Valgustus kirjutuslaua kohal 55p.11 ΍ 55p.11 ΍
Peegel täispikkuseks vaatamiseks 55p.12 ΍ 55p.12 ΍ 70p.9 ΍
Peegel 82p.1 ΍ 100p.4 ΍ 100p.4 ΍ 112p.6 ΍
Kohvrialus 55p.13 ΍ 55p.13 ΍
220V pistikupesa külastaja kasutuses 55p.14 ΍ 55p.14 ΍ 70p.10 ΍ 100p.5 ΍ 100p.5 ΍ 112p.7 ΍
Tuhatoos, v.a mittesuitsetajate tubades 55p.15 ΍ 55p.15 ΍ 70p.11 ΍
Joogiklaas voodikoha kohta 55p.16 ΍ 55p.16 ΍ 70p.12 ΍
Info majutusettevõtte kohta 55p.17 ΍ 55p.17 ΍ 70p.14 ΍
Kirjapaber ja kirjutusvahend 55p.18 ΍ 55p.18 ΍
Pudeliavaja 55p.19 ΍ 55p.19 ΍ 70p.13 ΍
Kaugvalimisega telefon 55p.20 ΍ 55p.20 ΍
Tasuta telefoniühendus vastuvõtuga 55p.21 ΍ 55p.21 ΍
Hügieeniruum 55p.22 ΍ 55p.22 ΍
Karastusjookide ja hommikusöögi serveerimine numbrituppa 56p.1 ΍ 56p.1 ΍
Televiisori vaatamise võimalus numbritoas või üldkasutatavas ruumis 56p.2 ΍ 56p.2 ΍
Voodipesu vahetus 56p.3 ΍ 56p.3 ΍ 71 ΍ 80 ΍ 104 ΍ 104p.2 ΍ 113p.1 ΍
Rätikute vahetus 56p.4 ΍ 56p.4 ΍ 71 ΍ 80 ΍ 104 ΍ 104p.3 ΍ 113p.2 ΍
Lisavoodi tellimise võimalus 56p.5 ΍ 56p.5 ΍
Lisapadja ja -teki saamise võimalus 56p.6 ΍ 56p.6 ΍
Jalatsite puhastamise võimalus 56p.7 ΍ 56p.7 ΍
Voodipesu või voodipesu laenutus 79 ΍ 103 ΍ 103p.1 ΍
Rätikud või rätikute laenutus 79 ΍ 103 ΍ 103p.1 ΍
Pesu pesemise võimalus, kui nõutud 79 ΍ 103p.3 ΍ 103p.4 ΍
Hügieeniruumid
Pesemisruum 68p.1 ΍ 78p.2 ΍ 90p.3 ΍ 99p.4 ΍ 99p.4 ΍ 110p.3 ΍
Tualettruum 68p.2 ΍ 78p.3 ΍ 90p.4 ΍ 99p.4 ΍ 99p.4 ΍ 110p.4 ΍
Seinad ja põrandad kaetud niiskuskindla, kergesti puhastatava ja desinfitseeritava materjaliga 35 ΍ 35 ΍ 35 ΍ 35 ΍ 35 ΍ 35 ΍ 35 ΍ 35 ΍
Üldkasutatavas hügieeniruumis hügieeniline käte pesemise ja kuivatamise võimalus 36 ΍ 36 ΍ 36 ΍ 36 ΍ 36 ΍ 36 ΍ 36 ΍ 36 ΍
Üldkasutatavas hügieeniruumis dosaatoriga seep 36 ΍ 36 ΍ 36 ΍ 36 ΍ 36 ΍ 36 ΍ 36 ΍ 36 ΍
Majutusruumi hügieeniruumis dosaatoriga seep või ühekordne seep 36 ΍ 36 ΍ 36 ΍ 36 ΍ 36 ΍ 36 ΍ 36 ΍ 36 ΍
Tualettruumis peab olema: tualettpaber 37 ΍ 37 ΍ 37 ΍ 37 ΍ 37 ΍ 37 ΍ 37 ΍ 37 ΍
vahetatavate kilekottidega kaanega prügikast 37 ΍ 37 ΍ 37 ΍ 37 ΍ 37 ΍ 37 ΍ 37 ΍ 37 ΍
naiste üldkasutatavas tualettruumis hügieenikotid 37 ΍ 37 ΍ 37 ΍ 37 ΍ 37 ΍ 37 ΍ 37 ΍ 37 ΍
Pesemisruumis peab olema:
jooksev soe ja külm vesi 38p.1 ΍ 38p.1 ΍ 38p.1 ΍ 38p.1 ΍ 38p.1 ΍ 38p.1 ΍ 38p.1 ΍ 38p.1 ΍
dušš või vann kardina või kabiiniga 38p.2 ΍ 38p.2 ΍ 38p.2 ΍ 38p.2 ΍ 38p.2 ΍ 38p.2 ΍ 38p.2 ΍ 38p.2 ΍
kraanikauss 38p.3 ΍ 38p.3 ΍ 38p.3 ΍ 38p.3 ΍ 38p.3 ΍ 38p.3 ΍ 38p.3 ΍ 38p.3 ΍
peegel 38p.4 ΍ 38p.4 ΍ 38p.4 ΍ 38p.4 ΍ 38p.4 ΍ 38p.4 ΍ 38p.4 ΍ 38p.4 ΍
riidenagid või varn 38p.5 ΍ 38p.5 ΍ 38p.5 ΍ 38p.5 ΍ 38p.5 ΍ 38p.5 ΍ 38p.5 ΍ 38p.5 ΍
paigutuspind või riiul 38p.6 ΍ 38p.6 ΍ 38p.6 ΍ 38p.6 ΍ 38p.6 ΍ 38p.6 ΍ 38p.6 ΍ 38p.6 ΍
Toitlustuskoht 52 ΍ 52 ΍ 68p.4 ΍
Hommikusöök 52p.1 ΍ 52p.1 ΍ 68p.4 ΍
Soojad toidud 52p.2 ΍ 52p.2 ΍ 68p.5 ΍
Hommikusöök või köögi kasutamise võimalus 78p.1 ΍ 108 ΍
Köögi kasutamise võimalus 90p.5 ΍
Köök või kööginišš 99p.3 ΍ 99p.3 ΍
Seadmed ja vahendid sooja toidu valmistamiseks ja serveerimiseks 83p.1 ΍ 91p.1 ΍ 100p.1 ΍ 100p.1 ΍ 114p.1 ΍
Nõudepesuvahendid 83p.2 ΍ 91p.2 ΍ 100p.2 ΍ 100p.2 ΍ 114p.2 ΍
Kraanikausid 83p.3 ΍ 91p.3 ΍ 100p.3 ΍ 100p.3 ΍ 114p.3 ΍
Külmkapp 83p.4 ΍ 91p.4 ΍ 100p.4 ΍ 100p.4 ΍ 114p.4 ΍
Puhkeruum 68p.3 ΍ 78p.4 ΍ 99p.2 ΍ 99p.2 ΍ 110p.5 ΍
Pindala vähemalt 12 m2 68p.3 ΍ 78p.4 ΍ 101p.2 ΍ 101p.2 ΍ 110p.5 ΍
Laud 101p.3 ΍ 101p.3 ΍
Istekohad samaselt voodikohtade arvule 101p.4 ΍ 101p.4 ΍
Personali riietus- ja hügieeniruumid 57 ΍ 57 ΍ 68p.6 ΍
Personali riietusruum 78p.5 ΍
Vormiriietus 58 ΍ 58 ΍ 72 ΍
Nime ja ametinimetusega rinnasilt 58 ΍ 58 ΍ 72 ΍
Nimega rinnasilt 84 ΍ 94 ΍
Eesti keel 59 ΍ 59 ΍ 73 ΍ 85 ΍ 95 ΍
Kaks võõrkeelt 59 ΍ 59 ΍ 73 ΍ 85 ΍ 95 ΍
Territooriumi nõuded
Tehislik või looduslik piire 88p.1 ΍
Välisvalgustus 88p.2 ΍
Siseteed kaetud pinnakattega 89 ΍
Telgilaenutus 90p.6 ΍
Prügikonteiner 90p.7 ΍
Telkimisplatsi nõuded 92p.1,2 ΍
1* nõuet sisaldava paragrahvi number
2* märge nõude täitmise kohta