text:
§ 5 Erikaebus
§ 45 Aresti ja kohtuliku hüpoteegi lõppemine
§ 48 Turu- ja börsihinnaga seotud tuletisväärtpaberi ning -tehingu täitmine
§ 164 Erikaebuse esitamine
(1) Pankrotiasja menetlemine kuulub maa- ja linnakohtu pädevusse.
§ 5. Erikaebus
(1) Pankrotimenetluses tehtud kohtumääruse peale võib esitada erikaebuse käesolevas seaduses ettenähtud juhtudel, samuti juhul, kui kohtumäärus takistab edasist menetlust.
(2) Ringkonnakohtu määruse peale erikaebuse kohta võib edasi kaevata üksnes siis, kui see on käesolevas seaduses ette nähtud.
(3) Erikaebuse esitamine ei peata määruse täitmist, kui seaduses ei ole sätestatud teisiti.
Kohus võib määrusega kohustada pankrotiavalduse esitanud võlausaldajat tasuma ajutise halduri tasu ja kulutuste katteks kohtu deposiiti kohtu määratud rahasumma, kui on alust eeldada, et pankrotivara selleks ei jätku. Määruse peale võib pankrotiavalduse esitanud võlausaldaja esitada erikaebuse.
(2) Pankrotiavalduse menetlusse võtmisest keeldumise määruse peale võib esitada erikaebuse. Ringkonnakohtu määruse peale erikaebuse kohta võib esitada erikaebuse.
3) pankrotiavalduse aluseks olevate nõuete suurus ei ületa aktsiaseltsi puhul 200 000 krooni, osa-, täis- või usaldusühingu puhul 40 000 krooni ja teiste juriidiliste isikute või füüsilise isiku puhul 10 000 krooni;
(3) Pankrotimenetluse algatamata jätmise määruse peale võib pankrotiavalduse esitanud isik esitada erikaebuse. Ringkonnakohtu määruse peale erikaebuse kohta võib esitada erikaebuse.
(4) Määruse peale, millega pankrotiavaldus tagati, võib esitada erikaebuse isik, kelle õigust on määrusega kitsendatud.
(6) Ajutise halduri nimetamise kohta tehtud kohtumääruse peale võivad võlgnik ja pankrotiavalduse esitanud võlausaldaja esitada erikaebuse. Erikaebuse alusel tühistab kohus ajutise halduri nimetamise määruse, kui halduri nimetamisel on rikutud käesoleva seaduse § 56 lõikes 1, 3 või 4 sätestatut.
(7) Kui erikaebuse läbi vaadanud kohus tühistab ajutise halduri nimetamise määruse, ei mõjuta see ajutise halduri poolt või tema suhtes tehtud toimingute kehtivust.
(2) Ajutise halduri tasu piirmäärad ja hüvitamisele kuuluvate kulutuste arvestamise korra kehtestab justiitsminister.
(3) Ajutise halduri tasu ja kulutuste hüvitamise kohta tehtud kohtumääruse peale võivad võlgnik, pankrotiavalduse esitanud võlausaldaja ja ajutine haldur esitada erikaebuse.
(4) Pankrotiavalduse läbi vaatamata jätmise määruse peale võib esitada erikaebuse.
(5) Käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud määruse peale võivad võlgnik või pankrotiavalduse esitanud võlausaldaja esitada erikaebuse. Ringkonnakohtu määruse peale erikaebuse kohta võib esitada erikaebuse. Kui pankrotimenetlus algatati võlgniku avalduse alusel, võib käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud määruse peale erikaebuse esitada ka võlausaldaja, erikaebuse esitamise tähtaeg hakkab sellisel juhul kulgema lõikes 3 nimetatud teate avaldamisest arvates.
(1) Kui võlgnik on kantud äriregistrisse või mittetulundusühingute ja sihtasutuste registrisse, edastab pankroti välja kuulutanud kohus võlgniku asu- või elukohajärgsele kohtu registriosakonnale viivitamatult ärakirjad enda ja kõrgemalseisva kohtu lahenditest, mis on tehtud käesoleva seaduse § 29 lõike 1, § 31, § 91 lõigete 2 ja 3, § 130 lõigete 2 ja 7, § 158 lõike 4, § 163 lõike 3, § 190 lõike 1 ja § 192 lõike 2 alusel.
§ 45. Aresti ja kohtuliku hüpoteegi lõppemine
Enne pankroti väljakuulutamist võlgniku varale kohaldatud arest või kohtulik hüpoteek lõpeb pankroti väljakuulutamisega.
§ 48. Turu- ja börsihinnaga seotud tuletisväärtpaberi ning -tehingu täitmine
Haldur säilitab pankrotimenetlusega seotud dokumente kolm aastat, arvates pankrotimenetluse lõpetamisest või päevast, mil kohus halduri tema kohustustest vabastas, kui see toimus pärast pankrotimenetluse lõpetamisest.
(5) Määruse peale, millega kohus käesoleva paragrahvi lõikes 3 märgitud juhul nimetab uue halduri, võib võlausaldaja või võlgnik esitada erikaebuse. Erikaebuse alusel tühistab kohus halduri nimetamise määruse, kui halduri nimetamisel on rikutud käesoleva seaduse § 56 lõikes 1, 3 või 4 sätestatut.
2) kindlustussumma alampiir ühe kindlustusjuhtumi kohta on vähemalt üks miljon krooni.
(4) Advokaat, kelle kutsetegevusest tulenev vastutus on seaduse kohaselt kindlustatud, ei pea sõlmima käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud lepingut.
(4) Määruse peale, millega kohus on jätnud halduri käesoleva paragrahvi lõikes 2 nimetatud juhul vabastamata või nimetanud lõikes 3 märgitud juhul uue halduri, võivad võlausaldaja ja võlgnik esitada erikaebuse. Erikaebuse alusel tühistab kohus halduri nimetamise määruse, kui halduri nimetamisel on rikutud käesoleva seaduse § 56 lõikes 1, 3 või 4 sätestatut.
(5) Kui erikaebuse läbi vaadanud kohus tühistab halduri nimetamise määruse, ei mõjuta see halduri poolt või tema suhtes tehtud õigustoimingute kehtivust.
(6) Määruse peale, millega kohus on halduri käesoleva paragrahvi lõikes 2 nimetatud alusel vabastanud, võib haldur esitada erikaebuse. Ringkonnakohtu määruse peale erikaebuse kohta võib esitada erikaebuse.
(1) Kohus teostab järelevalvet pankrotihalduri tegevuse üle. Kohus võib haldurilt igal ajal nõuda teavet pankrotimenetluse käigu ning halduri tegevuse kohta.
(4) Trahvimääruse peale võib haldur esitada erikaebuse.
3) tutvuda pankrotimenetluse toimikuga ja võlausaldajate üldkoosoleku dokumentidega;
(4) Justiitsminister võib järelevalve teostamisel tuvastatud halduri kohustuste olulise või korduva rikkumise korral haldurilt haldurina tegutsemise õiguse kuni viieks aastaks ära võtta.
(2) Pankrotitoimkond võib pärida haldurilt aru tema kohustuste täitmise kohta ja nõuda teavet ning dokumente pankrotimenetluse kohta, samuti kontrollida halduri majandustegevust pankrotivara valitsemisel.
(5) Vastavalt käesoleva paragrahvi lõigetele 1–3 määratud häälte arvu kinnitab kohtunik määrusega. Määruse peale võib esitada erikaebuse.
(4) Kohus vaatab võlausaldajate üldkoosoleku otsuse kehtetuks tunnistamise nõude läbi 10 päeva jooksul selle esitamisest arvates. Kohtuistungist teatab kohus haldurile, nõude esitanud isikule ning käesoleva paragrahvi lõikes 5 nimetatud isikule. Nende isikute puudumine ei takista nõude läbivaatamist.
(5) Määruse peale, millega kohus on kohaldanud võlgniku suhtes aresti, võib võlgnik esitada erikaebuse. Ringkonnakohtu määruse peale erikaebuse kohta võib esitada erikaebuse.
(4) Määruse peale, millega kohus on kohaldanud ärikeeldu, võib isik, kelle suhtes keeldu on kohaldatud, esitada erikaebuse. Ringkonnakohtu määruse peale erikaebuse kohta võib edasi kaevata.
(1) Pankrotivara müüakse enampakkumisel, kui käesolevas seaduses ei ole sätestatud teisiti. Pankrotivara müügil pankrotihalduri poolt ei kohaldata täitemenetluse seadustiku § 56 lõikeid 2 ja 3, §-sid 57–59, § 60 lõiget 2, §-sid 63, 64, § 641 lõikeid 2–5, §-sid 643, 645, § 646 lõiget 2, § 648, § 6420 lõikeid 1 ja 2, §-sid 6436, 6438, 6441, 6442, § 6447 lõiget 1 ja § 6448.
(4) Määruse peale, millega kohus on jaotusettepaneku kinnitanud, võib võlausaldaja või võlgnik esitada erikaebuse. Ringkonnakohtu määruse peale erikaebuse kohta võib esitada erikaebuse.
(5) Pankrotimenetluse kulude kohta tehtud määruse peale võib esitada erikaebuse.
§ 164. Erikaebuse esitamine
(1) Määruse peale, millega kohus pankrotimenetluse lõpetab, võib võlgnik esitada erikaebuse.
(2) Võlausaldaja võib pankrotimenetluse lõpetamise määruse peale erikaebuse esitada, kui ta menetluse lõpetamise avalduse vastu esitas vastavalt käesoleva seaduse § 161 lõikele 2 või § 163 lõikele 2 vastuväite.
(3) Ringkonnakohtu määruse peale käesoleva paragrahvi lõigetes 1 ja 2 nimetatud erikaebuse kohta võib esitada erikaebuse.
(3) Määruse peale, millega kohus on jätnud võlgniku kohustustest vabastamise menetluse algatamata, võib võlgnik esitada erikaebuse.
(4) Määruse peale, millega kohus on algatanud võlgniku kohustustest vabastamise menetluse, võib erikaebuse esitada võlausaldaja, kes on esitanud kohtule vastuväite vastavalt käesoleva paragrahvi lõikele 1.
(5) Ringkonnakohtu määruse peale käesoleva paragrahvi lõigetes 3 ja 4 nimetatud erikaebuse kohta võib esitada erikaebuse.
(6) Määruse peale, millega kohus on võlgniku kohustustest vabastanud või sellest keeldunud, võivad võlausaldaja ja võlgnik esitada erikaebuse. Ringkonnakohtu määruse peale erikaebuse kohta võib esitada erikaebuse.
(4) Käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud määruse peale võivad taotluse esitanud isik ja võlgnik esitada erikaebuse. Ringkonnakohtu määruse peale erikaebuse kohta võib esitada erikaebuse.
(4) Määruse peale, millega kohus kompromissi kinnitas või kinnitamata jättis, võib võlausaldaja, võlgnik või haldur esitada erikaebuse. Ringkonnakohtu määruse peale erikaebuse kohta võib esitada erikaebuse.
(5) Määruse peale, millega kohus käesoleva paragrahvi lõikes 2 nimetatud pankrotiavalduse lahendab, võivad võlgnik ja pankrotiavalduse esitanud võlausaldaja esitada erikaebuse.

matches:
§ 45
§ 48
§ 164
§ 5
Kohus
kohus
§ 56
kohus
kohus
§ 29
§ 31
§ 91
§ 130
§ 158
§ 163
§ 190
§ 192
§ 45
§ 48
kohus
kohus
kohus
§ 56
kohus
kohus
§ 56
kohus
kohus
Kohus
Kohus
Kohus
kohus
kohus
kohus
§ 56
§ 60
§ 641
§ 646
§ 648
§ 6420
§ 6447
§ 6448
kohus
§ 164
kohus
§ 161
§ 163
kohus
kohus
kohus
kohus
kohus


Välismaine töötaja Lähetatud töötajad ja renditöö Kohalduv õigus ja töötingimused
Lähetatud töötaja töölepingule kohaldatava õiguse valikul rakendub rahvusvahelise eraõiguse seadus. Sõltumata töölepingule kohaldatava õiguse valikust, tuleb lähetatud töötajale igal juhul tagada Eestis kehtestatud töötingimused. Juhul, kui töölepingule kohaldatava välisriigi õiguse sätted töötingimuste osas on lähetatud töötajale Eesti sätetest soodsamad, siis kohaldatakse töötajale soodsamat sätet.
Võrdle oma riigi sama õigusega, kuna Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EÜ) nr 593/2008, 17. juuni 2008 , lepinguliste võlasuhete suhtes kohaldatava õiguse kohta ( Rooma I ) tulenevalt kohandub soodsama riigi õigus: http://www.posting-workers.eu/.
Tervishoiu valdkonnas sõlmitud tervishoiutöötajate kollektiivleping on sõlmitud Eesti Haiglate Liidu, Eesti Kiirabi Liidu ja Eesti Perearstide Seltsi ning Eesti Arstide Liidu ja Eesti Tervishoiutöötajate Kutseliidu vahel, hõlmates kollektiivlepingute andmekogu kohaselt 25 000 töötajat.
Nimetatud kollektiivleping laieneb kõigile asutustele ja ettevõtetele, kes osutavad tervishoiuteenuseid Terviseameti väljastatud tegevusloa alusel ja kelle tegevust rahastatakse Haigekassaga sõlmitud ravi rahastamise lepingu alusel või riigieelarvest, ning töötajatele, kes töötavad eelmainitud asutustes ja ettevõtetes.
Tervishoiutöötajate kollektiivleping
Transpordisektoris on sõlmitud kaks kollektiivlepingut Autoettevõtete Liidu ja Eesti Transpordi- ja Teetöötajate Ametiühingu vahel.
Sõitjateveo üldtöökokkulepe reguleerib Autoettevõtete Liitu kuuluvate sõitjate bussiveoga tegelevate isikute ja Eesti Transpordi- ja Teetöötajate Ametiühingu liikmete töö- ja kutsealaseid ning sotsiaalsuhteid.
Sõitjateveo üldtöökokkuleppega sätestatud töö- ja puhkeaja tingimused ning töö tasustamise tingimused laienevad ja on kohustuslikud kõigile ühistranspordiseaduse mõttes sõitjate bussiveoga tegelevatele ja selleks tööjõudu rentivatele tööandjatele ja töötajatele, sõltumata nendega sõlmitud lepingu liigist.
Riigisisese veoseveo üldtöökokkulepe reguleerib Autoettevõtete Liitu kuuluvate riigisisese veoseveoga tegelevate isikute ja Eesti Transpordi- ja Teetöötajate Ametiühingu liikmete töö- ja kutsealaseid ning sotsiaalsuhteid.
Riigisisese veoseveo üldtöökokkuleppega sätestatud töö- ja puhkeaja tingimused ning töö tasustamise tingimused laienevad ja on kohustuslikud riigisisese veoseveoga tegelevatele ja selleks tööjõudu rentivatele tööandjatele ja töötajatele, samuti nendele füüsilisest isikust töövõtjatele (sh FIE-d), kellega sõlmitud leping vastab tegelikult töölepingu tunnustele ja kelle peamiseks lepingust tulenevaks ülesandeks on veoste vedu. Eelpoolviidatud tingimused laienevad ja on kohustuslikud ka veoseveoga tegelevate tööandjate poolt palgatud või renditud veeremi remondiga seotud oskustöölistele ning füüsilisest isikust töövõtjatele (sh FIE-d), kellega veeremi remondiks sõlmitud leping vastab tegelikult töölepingu tunnustele. Üldtöökokkuleppega sätestatud töö tasustamise tingimused ei laiene riigisisese ümarpuidu veoseveoga tegelevatele ja selleks tööjõudu rentivatele tööandjatele ja töötajatele.
Riigisisese veoseveo üldtöökokkulepe
Ülesektoriliselt kehtib töötasu alammäära kokkulepe, mille kinnitab Vabariigi Valitsus. 2018. aastal on töötasu alammääraks tunnis 2,97 eurot (bruto) ja töötasu alammääraks täistööajaga töötamise korral kuus 500 eurot (bruto). Samuti on kehtestatud põhikooli ja gümnaasiumi õpetajate töötasu alammäär, milleks on 2018. aastal 1150 eurot (bruto) kuus.
Euroopa Liidus, Euroopa Majanduspiirkonnas ja Šveitsis töötavatele inimestele sotsiaalkindlustussüsteemi kohaldamise reeglid
Selleks, et inimene saaks Euroopa Liidus (edaspidi EL) vabalt valida elu- ja töökohariiki, peab talle olema tagatud ka õigus saada tasuta arstiabi, haigushüvitisi, pensioni, tööõnnetus- ja kutsehaigushüvitisi, töötuhüvitisi ning peretoetusi oma lastele.
Üksnes ühe riigi õigust rakendades ei ole alati võimalik rändtöötajale sotsiaalkaitset tagada. Seetõttu on ELis vastu võetud reeglid sotsiaalkindlustussüsteemide koordineerimiseks. Need sisalduvad Euroopa Parlamendi ja Nõukogu määruses (EÜ) nr 883/2004 ja rakendusmääruses (EÜ) nr 987/2009. Reeglid, kuidas sotsiaalkindlustusasutused teevad kindlaks, millise riigi sotsiaalkindlustus inimesele kehtib, on kirjas nimetatud määrusete II jaotises.
Üldreegel on, et Euroopa majanduspiirkonna riikides (kõik EL liikmesriigid, Norra, Liechtenstein, Island ja Šveits) liikuvatele töötajatele ja ka füüsilisest isikutest ettevõtjatele (FIE) kohaldatakse samaaegselt ainult ühe liikmesriigi sotsiaalkindlustusskeemi. Reeglina on selleks selle riigi sotsiaalkindlustussüsteem, kus töötaja töötab või FIE tegutseb ja seda olenemata sellest millises riigis töötaja või FIE elab või millise riigis asub tööandja.
Olukorras, kui inimene on töötamise tõttu või FIE oma tegutsemise tõttu seotud rohkem kui ühe EL liikmesriigiga, on aga vaja kindlaks määrata, millise riigi sotsiaalkindlustus inimesele kehtib. Sellised olukorrad on näiteks töötajate ajutine lähetamine ja mitmes riigis samaaegselt töötamine/tegutsemine. Otsuse selle kohta, millise riigi sotsiaalkindlustust ja kehtivaid seadusi inimese suhtes sellises olukorras kohaldatakse, teevad sotsiaalkindlustusasutused, lähtudes kehtivatest õigusaktidest ja inimese reaalsest olukorrast. See riik, mille sotsiaalkindlustuse õigusakte otsustati kohaldada, väljastab isikule tõendi A1.
Tõend A1 („Tõendi omaniku suhtes kohaldatavaid sotsiaalkindlustuse õigusakte käsitlev tõend“) on Euroopa Komisjoni poolt kehtestanud tõend ja sellega saab lähetuses viibiv või mitmes riigis töötav inimene vastuvõtva riigi ametkonnale tõendada, et tema suhtes kohaldatakse juba teise riigi sotsiaalkindlustuse õigusakte. Teisisõnu ei ole tõendi omanikul ka kohustust maksta sotsiaalkindlustusmakseid teistes riikides, vaid kõik tema tööandjad tasuvad sotsiaalkindlustusmakseid selles riigis, kust talle on väljastatud tõend A1 ja seeläbi on tagatud inimesele ka kõik sotsiaalõigused ning –hüved selle riigi seaduste kohaselt.
Mitmes riigis töötamise puhul tuleb tõendit A1 alati taotleda sellest riigist, kus töötaja elab ja lähetuse puhul sellest riigist, kust soovitakse töötajat teise riiki tööle lähetada.
Loe edasi Sotsiaalkindlustusameti kodulehel: https://www.sotsiaalkindlustusamet.ee/et/avaleht/sotsiaalkindlustus-euroopa-liidus
Kui tööd tegeval välisriigi kodanikul puudub Eesti isikukood ning tal ei ole võimalik seda objektiivsetel põhjustel enne tööle asumist taotleda, on tööandjal võimalik töötamine kuni viieks päevaks registreerida töötaja isikut tõendavas dokumendis märgitud sünniajaga. Sünniajaga registreeritud töötamisel ei laiene töötajale sotsiaalsed tagatised. Tutvu lähemalt Maksu- ja Tolliameti kodulehel toodud juhendiga Välismaalase töötamise registreerimisest.
Kümne tööpäeva jooksul Eestis maksukohustuse tekkimisest arvates on Maksu- ja Tolliametis kohustatud end registreerima mitteresidendist tööandja, sealhulgas füüsilisest isikust ettevõtja, välisesindus, välisriigi muu asutus, rahvusvaheline organisatsioon ja selle esindus, kui teda ei ole varem kantud maksukohustuslaste registrisse vm Eestis asutatud registrisse. Tutvu lähemalt Maksu- ja Tolliameti kodulehel toodud juhendiga Mitteresidendi tööandja maksukohustustest.
Tööandja peab tagama, et lähetatud töötajale kohaldatakse Eestis järgmised töötingimused:
Võrdse kohtlemise seaduse § 111 lõike 21 järgi peab olema renditöötajatele tagatud samad töö- ja puhkeaja ning töötasu tingimused ning juurdepääs kasutajaettevõtja toitlustamis-, transpordi- ja lapsehoiuteenusele.
Tööandja peab teavitama töötajat töölepingu seaduse (TLS) § 5 lõikes 1 nimetatud andmetest, sh tööülesannetest ja –tasust, kuid lisaks töötajaga kirjalikult kokku leppima TLS §-is 6 nimetatud töötingimuste erijuhtudes. Üheks erijuhuks loetakse ka renditööd.
TLSi § 6 lg 5 kohaselt peab tööandja töötajale teatama, et tööülesandeid täidetakse renditööna kasutajaettevõttes.
TLS § 28 lõige 2 punkt 91 kohaselt on tööandja kohustatud renditöötajat teavitama tema teadmistele ja oskustele vastavatest kasutajaettevõtja vabadest töökohtadest, kus töötamiseks on võimalik sõlmida tähtajatu tööleping. Kui kasutajaettevõtja on oma vabadest töökohtadest renditöötajat teavitanud, siis tööandjal teavitamiskohustus puudub. Näiteks on renditöötöötajaga sõlmitud tähtajaline töösuhe töötamiseks kasutajaettevõtjas veebilehe administraatorina ning kasutajaettevõtja loob samal ajal enda ettevõttes veebilehe administraatori töökoha, kus töötamiseks sõlmitakse tähtajatu tööleping. Tööandja on tulevikus kohustatud renditöötajat sellest ametikohast teavitama. Kui aga kasutajaettevõtja on juba teda eelnevalt sellest vabast töökohast informeerinud, puudub tööandjal eraldi teavitamiskohustus.
Tähtajalise töölepingu sõlmimine on reguleeritud töölepingu seaduse §-s 9. Tähtajalise töölepingu saavad tööandja ja töötaja sõlmida juhul, kui seda õigustavad töö ajutisest tähtajalisest iseloomust tulenevad mõjuvad põhjused, eelkõige töömahu ajutine suurenemine või hooajatöö tegemine. Renditöö puhul saab renditöötajaga sõlmida tähtajalise töölepingu ka juhul, kui see on seotud kasutajaettevõtja töö ajutise iseloomuga. Seega saab tööandja sõlmida renditöötajaga tähtajalise töölepingu kahel juhul:
tähtajalise töölepingu sõlmimist õigustavad tööandja töö ajutisest tähtajalisest iseloomust tulenevad põhjused (näiteks vajab tööandja asendajat või töömaht on ajutiselt suurenenud);
tähtajalise töölepingu sõlmimist õigustavad kasutajaettevõtja töö ajutisest iseloomust tulenevad põhjused (näiteks on kasutajaettevõtjal vaja töötajat, kes täidab tööülesandeid renditööna teise töötaja asendamiseks või vajab kasutajaettevõtja hooajaliste tööde puhul lisatööjõudu).
Töötajate kaitseks näeb töölepingu seaduse § 10 tööandjale ette piirangud, mis tingimustel võib tööandja töötajaga tähtajalist töölepingut pikendada või järjestikku sõlmida. Renditöö puhul kohaldatakse tähtajalise töölepingu järjestikuse sõlmimise või pikendamise piirangut iga kasutajaettevõtja kohta eraldi. Näiteks juhul, kui tööandja sõlmib renditöötajaga tähtajalise töölepingu töö tegemiseks ühe ja sama kasutajaettevõtja juures rohkem kui kaks korda, muutub tööleping algusest peale tähtajatuks. Kui renditöötaja teeb tööd tähtajaliste töölepingute alusel erinevate kasutajaettevõtjate juures, siis loetakse tähtajaliste töölepingute järjestikuse sõlmimise või pikendamise piirangut kasutajaettevõtjate suhtes eraldi.
Tööturuteenuste ja -toetuste seaduse § 391 järgi ei või renditöö vahendaja nõuda tasu renditöötajalt tema vahendamise eest kasutajaettevõtja juurde tööülesannete täitmiseks või kasutajaettevõtjaga töölepingu sõlmimise eest.
Tööandja peab tagama, et töötajale kohaldatakse järgmised töötingimused:
Töösuhetest tulenevate andmete säilitamine


text:
Riigikogu eelmine koosseis jõudis enne oma volituste lõppu vastu võtta juba 2008. a ette valmistatud keskkonnamõju hindamise süsteemi muudatused. Oluliselt muutuvad KMH ja KSH menetluses mõjude hindamise ja selle sisu üle haldusorganite poolt teostatav järelevalve, menetluste ülesehitus, nõuded ekspertidele jms. Hoolimata muudatuste põhimõttelisest tähendusest on eelnõu mõjude hindamine pealiskaudne, mistõttu on põhjust tunda muret nii halduskoormuse muutuste kui mõjude hindamise kvaliteedi pärast. Käesolevas uudiskirjas anname lähema ülevaate kõige tähtsamatest muudatustest ning võimalikest riskidest nende rakendamisel.
11. veebruaril võttis ametist lahkuv Riigikogu ühena viimastest seadustest vastu uue ehitusseadustiku. Seadustikku on koostatud alates 2008. aastast paralleelselt planeerimisseaduse uue redaktsiooniga (vt selle kohta eelmise kuu uudiskirja pikka uudist). Uus seadustik sisaldab mitmeid muudatusi ja korrastusi kehtivas ehitusõiguse reeglistikus. Samas on selle haare ka varasemast laiem – lisaks üldistele ehitusõiguse reeglitele on selles sätestatud n-ö eriosana erireeglid maanteede, raudteede, puurkaevude jms ehitamisele. Käesolevas uudiskirja uudises anname ülevaate sellest, millised on uued ehitusõiguse üldreeglid. Uus seadus jõustub 1. juulist.
Avaldati kallasraja reeglite täitmist tagavad KeÜSi muudatused
Euroopa Kohus: EL keskkonnavastutuse reeglid kohalduvad juhul, kui saastaja on tuvastatud (C-534/13)
Rakendusseadus jõustab uue ehitusseadustiku ja uue planeerimisseaduse selle aasta 1. juulist
Riigikohus: detailplaneeringu avalikustamist tuleb korrata vaid juhul, kui muudetakse selle olulist osa (3-3-1-71-14)
Riigikohus: muinsuskaitse eritingimuste kooskõlastus peab vastama kaalutlusnõuetele (3-3-1-82-14)
Keskkonnaministeerium koostab kliimamuutustega kohanemise strateegiat
Välisõhu kaitse seaduse muudatustega rakendub uus kasvuhoonegaasidega kauplemise skeem
Avaldati muudatused välisõhu kaitse seaduses, millega lisatakse vedela biokütuse mõiste
Vabariigi Valitsus muutis Natura 2000 võrgustiku alade piire ja kaitse-eesmärke
Riigikohus: lõhejõgede paisutamise keeld ei kehti avarii tagajärgede kõrvaldamise korral (3-3-1-74-14)
Avaldati KKIle vanametalli kontrollmüügi õiguse andvad jäätmeseaduse muudatused
EL direktiiv annab liikmesriikidele GMO-de kasvatamise piiramisel rohkem paindlikkust
Kutsume ametnikke planeerimisteemalisele koolitusele
Keskkonnaseadustiku üldosa seaduse muutmise seadus
Riigi Teatajas avaldati keskkonnaseadustiku üldosa seaduse, metsaseaduse ja veeseaduse muudatused, mis aitavad tagada kallasraja reeglite täitmist. Muudatuste sisu kirjeldasime lähemalt veebruari uudiskirjas.
Euroopa Kohus tegi 4. märtsil kohtuasjas C‑534/13 otsuse, mille kohaselt on ELi liikmesriikidel otsustusruum ELi keskkonnavastutuse põhimõtete rakendamisel juhul, kui saastatud maatükk on omanikku vahetanud. Kohtuotsuse järgi ei kohaldu juhul, kui ei õnnestu tuvastada põhjuslikku seost keskkonnakahju ning maa omaniku tegevuse vahel, mitte ELi direktiiv 2004/35, vaid siseriiklik õigus.
Kui saastajat ei õnnestu kindlaks teha, tuleb Euroopa Kohtu selgituste kohaselt rakendada kinnistuomaniku suhtes siseriiklike õigusnorme
Vaidlusalune juhtum leidis aset Itaalias, kus keskkonnaministeerium nõudis Toskaanas asuvate maatükkide omanikelt (kinnisvarabüroo ja elektroonikaseadmete müüja) keskkonnakahju likvideerimist. Kahju oli aga tekkinud maa eelmise omaniku, pestitsiidide tootja tegevuse tagajärjel. Kohus ei nõustunud Itaalia keskkonnaministeeriumi väitega, et EL õigusest tulenevad saastaja maksab ning ettevaatusprintsiip võimaldavad saastatud maa omanikult nõuda ennetus- ja parandusmeetmete võtmist EL keskkonnavastutusedirektiivi alusel. Kohus leidis, et EL direktiiv ei kohusta liikmesriike tegema keskkonnakahju eest vastutavaks maa omanikke juhul, kui tegelikku saastajat ei tuvastata.
Kohtu hinnangul on EL õigusega siiski kooskõlas Itaalia siseriiklikud reeglid, mille järgi juhul, kui keskkonnakahju tekitajat ei ole tuvastatud, võib maatüki omanikult sisse nõuda ainult esmaste ennetus- ja parandusmeetmete kulud kuni maatüki väärtuse suuruses summas.
Riigikogu poolt veebruari lõpus vastuvõetud uue ehitusseadustiku ja planeerimisseaduse rakendusseadus sätestab, et uued seadused jõustuvad põhiosas 1. juulil 2015. a. Juba algatatud planeeringud menetleda lõpuni seni kehtinud nõuete kohaselt. Pooleliolevad detailplaneeringute menetlused tuleb siiski lõpetada hiljemalt kolme aasta jooksul; kui detailplaneering uute reeglite järgi kohustuslik ei ole, võib selle menetluse ka lõpetada.
Rakendusseadus sätestab erireegli planeeringute ülevaatamisele. Üleriigiline planeering ja maakonnaplaneeringud tuleb üle vaadata enne 1. jaanuari 2020, seejärel jätkub ülevaatamine vastavalt uutele sätetele (üleriigilisel planeeringul iga 10 a, maakonnaplaneeringul 7 a järel). Üldplaneeringud tuleb üle vaadata enne 1. jaanuari 2018, kohalikud omavalitsused (KOVd) peavad lisaks esitama maavanemale ülevaate üldplaneeringut muutvatest detaliplaneeringutest koos hinnanguga üldplaneeringu terviklikkusele ja elluviidavusele. Maavanem võib teha ettepaneku uue üldplaneeringu koostamiseks, kui kehtivat planeeringut on detailplaneeringutega oluliselt muudetud.
Ehitusvaldkonnas on üheks oluliseks üleminekureegliks, et pooleliolevad ehitus- ja kasutusloamenetlused lõpetatakse juhul, kui uus seadus luba ei nõua. Kui nõutav on vastava teatise esitamine, loetakse loataotlused teatisteks. Ebaseaduslike ehitiste seadustamise osas näeb rakendusseadus ette võimaluse seadustada need projekteerimistingimustega, v-a juhul, kui vajalik on üldplaneeringu muutmine. Viimasel juhul saab seadustamise aluseks olla vaid detailplaneering.
Rakendusseaduse materjalid Riigikogu kodulehel
Riigikohus langetas 12. märtsil otsuse, millega jättis rahuldamata MTÜ Pirita Selts kaebuse nn Pirita TOPi ala uue planeeringu suhtes. Riigikohtus oli vaidluse all peamiselt kaks küsimust: kas antud juhul oleks pidanud detailplaneeringu avalikustamist hilisemate muudatuste tõttu kordama ning kas mitme avaliku arutelu korraldamine oli õiguspärane.
Riigikohus leidis esmalt, et detailplaneeringu korduv avalikustamine on vajalik vaid juhul, kui pärast esimest avalikustamist muudetakse selle olulist osa, mis tagab planeeringu elluviimisel lahenduse tervikliku toimimise. Antud juhul oli avalikul väljapanekul olnud planeeringus osal planeeringualast uushoonestuse sihtotstarbeks määratud segatüüpi hooned elamu- ja ärifunktsiooniga. Kehtestatud planeeringus lubati lisaks alternatiivselt ehitada kuni 100% ärifunktsiooniga hooneid. Riigikohus leidis, et alternatiivsete maakasutuse sihtotstarvete määramine on küll vastuolus hea planeerimistavaga, ent muudatused ei olnud antud juhul olulised, kuna ehitusmahud jäid üldiselt samaks.
Teiseks sedastas Riigikohus, et mitme avaliku arutelu korraldamine (hoolimata korraldamise ajastusest) ei anna alust planeeringu õigusvastasusele, kuna need peaksid just tagama ulatuslikuma kaasmise. Riigikohus toonitas samas, et sel juhul tuleb tagada nõutav menetluskord.
Riigikohus tegi 3. märtsil otsuse vaidluses, mille sisuks oli Pärnusse kavandatud kõrghoone detailplaneeringu muinsuskaitse eritingimustele antud tingimuslik kooskõlastus. Kuna kavandatav hoone asus muinsuskaitseala kaitsevööndis, tuli selle detailplaneeringu koostamisel kooskõlastada planeeringu osaks olevad eritingimused Muinsuskaitseametiga (MKA). MKA leidis, et kavandatav hoonestus oleks liiga kõrge (kuni 70 m), kuna see hakkaks häirima vaadet Pärnu Eliisabeti kirikule ja seadis omalt poolt kõrguspiiranguks 30 m. Arendaja pöördus seepeale halduskohtusse, leides et Muinsuskaitseameti lisatingimustega kooskõlastus oli õigusvastane.
Riigikohus leidis, et kaalutlused peavad olema otsuses välja toodud ning MKAl puudub pädevus kaaluda linnaplaneerimise alaseid huve
Kohus leidis, et MKA käitus õiguspäraselt, keeldudes eritingimuste kooskõlastamisest osas, mis lubaks rajada 70 m kõrguse hoone. Muinsuskaitseametile kooskõlastamiseks esitatud eritingimustes ei olnud selgitatud, kas ja kuidas mõjutaks või häiriks kavandatav kuni 70-meetrine kõrghoone vaadet kirikutornile. Kohus leidis, et arvestades kavandatava hoone kõrgust ja asukohta, ei ole Muinsuskaitse ameti seisukoht võimalikust häirimisest meelevaldne.
Samas jõudis kohus järeldusele, et 30-meetrise kõrguspiirangu seadmisel tegi MKA kaalutlusvigu, millest tulenevalt on tingimuse seadmine õigusvastane. Kohtu hinnangul oli MKA halduspraktika vastuoluline - MKA oli vaid mõni nädal peale vaidlusalust otsust Pärnu linna uut üldplaneeringut kooskõlastades leidnud, et üksnes kõrguspiirangu abil muinsuskaitseala vaadeldavuse tagamine ei ole andnud soovitud tulemusi ning et linnasiluetti võib põhimõtteliselt ka muinsuskaitseala kaitsevööndi piirkonnas kõrgemate ehitistega liigendada. Samuti leidis kohus, et MKA antud ütluste kohaselt võib kahtlustada, et amet arvestada linnaplaneerimise alaste kaalutlustega, ent nende hindamiseks puuduavd MKAl volitused.
Kohus selgitas ka, et kohtuotsuse tagajärjel ei saa lugeda muinsuskaitse eritingimusi osaliselt kooskõlastatuks, vaid need tuleb tervikuna uuesti MKA-le kooskõlastamiseks esitada.
Vabariigi Valitsus kiitis 27. veebruaril heaks “Kliimamuutuste mõjuga kohanemise arengukava aastani 2030” koostamise ettepaneku. Abinõusid kohanemiseks on vaja kavandada, kuna kliimamuutuste tulemusel tõuseb maismaa ja mere temperatuur ning muutub sademete hulk ja jaotumine, mis toob omakorda kaasa keskmise meretaseme tõusu kogu maailmas, rannikuerosiooni ohu ning raskemad ilmastikuga seotud loodusõnnetused. Veetaseme, -temperatuuri ja -voolu muutus mõjutab omakorda toiduainetega varustamist, tervishoidu, tööstust ja transporti ning ökosüsteemi terviklikkust.
Arengukava koostamise eesmärk on tagada valmisolek ja võimekus kliimamuutuste mõjudega kohanemiseks (mitte aga mõjude leevendamiseks). See eeldab, et kogu elanikkond, riigi- ja omavalitsusasutused, erasektor ja ettevõtjad ning ühiskond laiemalt oleksid kliimamuutustest teadlikud, suudaksid muutustega kaasnevaid riske õigesti hinnata, nendele asjakohaselt reageerida ja nendega kohaneda. Seeläbi saaks vältida kliimamuutusega kaasnevaid negatiivseid mõjusid ja kasutataks maksimaalselt ära positiivseid mõjusid.
Arengukava koostatakse aastateks 2017–2030, visiooniga aastani 2050 ja 2100. Arengukava koostamise eest vastutab Keskkonnaministeerium, kes on sõlminud arengukava väljatöötamise juhtimiseks lepingu Eesti Keskkonnauuringute Keskus OÜga. Arengukava koostamise käigus viiakse 2015. a läbi keskkonnamõju strateegiline hindamine. Arengukava on plaanis Vabariigi Valitsusele heakskiitmiseks esitada hiljemalt 1. juuniks 2016. a.
Vabariigi Valitsuse korraldus Riigi Teatajas
Arengukava koostamise ettepaneku materjalid Eelnõude Infosüsteemis
Riigikogu võttis vastu 17. veebruaril vastu välisõhu kaitse seaduse muudatused, mis reguleerivad kasvuhoonegaaside heitkogustega kauplemist riikide vahel. Uus skeem hakkab toimima turupõhise Euroopa Liidu kasvuhoonegaaside heitkogustega kauplemise süsteemi (ETS) kõrval, seades heitkoguste kasvu piiramise kohustuse sektorites, mis jäävad kauplemise süsteemist välja. Sellisteks valdkondadeks on nt transport, põllumajandus, jäätmemajandus, kuni 20-megavati nimisoojusvõimsusega põletusseadmete käitamine ning lahustite ja teiste toodete kasutamine. Pikemalt kirjutasime uuest kasvuhoonegaasidega kauplemise skeemist 2014. a detsembrikuu uudiskirjas.
Välisõhu kaitseseaduse muutmise seaduse tekst Riigi Teatajas
Riigi Teatajas avaldatud muudatustega lisati välisõhu kaitse seadusesse vedela biokütuse mõiste ja täiendati sellega seoses muid sätteid.
Vabariigi Valitsus muutis oma 27. veebruari korraldusega Euroopa Komisjonile esitatavat Natura 2000 võrgustiku alade nimekirja. Natura 2000 võrgustiku eesmärk on säilitada ning ka taastada väärtuslikke ja ohustatud elupaiku ning ohustatud liike kogu ELis. Eesti Natura 2000 alade piisavust hinnatakse Euroopa Komisjonis, kelle 2014. a alguses valminud uue hinnangu alusel peab Eesti riik esitama loodusdirektiivi teatud liikide kaitseks täiendavaid alasid.
Korraldusega lisati Natura 2000 võrgustikku 413 hektarit kaitsealust maad
Eesti on varem esitanud Natura 2000 võrgustikku 66 linnuala ja 542 loodusala, mis osaliselt kattuvad. Kokku on alasid 1,483 miljonil hektaril, millest ligikaudu pool on merealal . Nüüd lisandub neile täiendavalt 413 hektarit, mis on viimastel aastatel siseriikliku kaitse alla võetud. Seetõttu laienevad näiteks Peipsiveere loodus- ja linnuala, Sirtsi loodus- ja linnuala ning Lauaru loodusala. Lisaks täiendatakse 13 olemasoleva Natura 2000 võrgustiku ala kaitse-eesmärke seal tuvastatud uute liikide või elupaigatüüpidega. Muudatused puudutavad mõningaid putukaliike, näiteks teelehe-mosaiikliblikas ja männipurelane, aga ka soo- ja metsaelupaiku.
Esmakordselt kinnitas Vabariigi Valitsus Natura 2000 võrgustiku alade nimekirja 2004. Nimekirja on seni täiendatud kaks korda – 2009. ja 2010. aastal. Alade nimekirja muutmisel saab Eesti täita oma loodusdirektiivist tulenevad kohustused kolme putukaliigi kaitseks määratletud alade osas, kus Euroopa Komisjon on leidnud vajakajäämisi. Lisaks laienevad vähesel määral toetusvõimalused põllumajandusmaal, erametsamaal ja poollooduslikel kooslustel.
Oluline on senise Eesti ja EL kohtupraktika valguses, et korralduse andmise järel tuleb Eesti riigil tagada nendel aladel kaitstavate väärtuste säilimine ka enne, kui alad lisatakse Euroopa Komisjoni poolt üle-euroopalisse nimekirja. Kuna see võib piirata maakasutust neil aladel, on Riigikohus leidnud, et maaomanikel on õigus sellist korraldust kohtulikult vaidlustada.
Korralduse eelnõu materjalid Eelnõude Infosüsteemis
Riigikohus tegi 4.märtsil otsuse haldusasjas nr 3-3-1-74-14, kus vaidluse all oli looduskaitseseaduse (LKS) § 51 rakendamine purunenud paisu taastamisel. LKS § 51 lg 1 keelab lõhe, jõeforelli, meriforelli ja harjuse kudemis- ja elupaigana kinnitatud veekogul olemasolevate paisude rekonstrueerimise ulatuses, mis tõstab veetaset. Käesoleval juhul taotles arendaja vee erikasutusluba Nõmmeveski hüdroelektrijaama (HEJ) taastamiseks. HEJ asus Valgejõel, kus kohalduvad LKS § 51 reeglid.
Taotluse läbivaatamata jätmisele järgnenud esimese kohtuvaidluse ajal toimus avarii, paisu konstruktsioon purunes ning paisutus jõel sisuliselt lõppes. Esimeses kohtuvaidluse tulemusena oli Keskkonnaamet (KeA) kohustatud varem poolelijäänud menetlust jätkama. Seekord leidis KeA, et saab tulenevalt LKS § 51 lõigest 1 rahuldada loataotluse vaid osaliselt, st paisu remondiks ilma avariijärgset veetaset muutmata. Arendaja vaidlustas selle otsuse, leides, et osaline rahuldamine oli õigusvastane ja lähtuda oleks tulnud avarii-eelsest veetasemest.
Riigikohus leidis, et loataotluse osaline rahuldamine oli õigusvastane olukorras, kui taotleja oli selgelt mõista andnud, et ainult paisu osaliseks renoveerimiseks antav luba ei vasta tema tahtele. Selles olukorras pidanuks Riigikohtu hinnangul loa andmise alternatiivina kaaluma loa andmata jätmist, kuna osalise loa andmisega kaasnesid mitte vaid õigused, aga ka kohustused.
Kohus asus ka seisukohale, et LKS § 51 lg 1 ei kohaldu sellel erilisel juhtumil, kus kaebaja peab paisu rekonstrueerimist vajalikuks avarii tagajärgede likvideerimiseks. Kohtu hinnangul tuleb seetõttu vee erikasutusloa taotluse uuel lahendamisel lähtuda muudest õigusnormidest. Loa andmisest keeldumise aluseks võib olla VeeS § 9 lg 10 p 1, mille kohaselt keeldutakse vee erikasutusloa andmisest, kui see ohustab otseselt keskkonda, arvestades mh asjaoluga, et tegu on Natura alaga ning Eestil on nn vee raamdirektiivist kohustus parandada pinnavee seisundit. Uue otsuse tegemisel tuleb kaaluda keskkonnale tekkiva võimaliku kahju olulisust võrreldes muude asjaoludega, sh taotleja õiguste ja huvidega.
Riigi Teatajas avaldati jäätmeseaduse muutmise seadus, millega anti Keskkonnainspektsioonile vanametalli kontrollmüügi õigus. Täpsemalt kajastasime muudatusi veebruari uudiskirjas.
Riigi Teatajas avaldati biotsiidiseaduse ja riigilõivuseaduse muutmise seadus. Täpsemalt kajastasime muudatusi veebruari uudiskirjas.
EL Nõukogu andis 2. märtsil lõpliku heakskiidu EL direktiivile 2015/412, millega muudetakse direktiivi 2001/18/EÜ seoses liikmesriikide võimalusega piirata või keelata oma territooriumil geneetiliselt muundatud organismide (GMOd) kasvatamist. Direktiivi menetlemist kajastasime 2014. a juuli, novembri ja detsembri uudiskirjades.
Muudatuste kohaselt saavad liikmesriigid välistada GMOde kasvatamise oma territooriumil nii enne EL-tasandi loa andmist kui pärast seda
Muudatuste kohaselt saavad liikmesriigid senisest enam ise otsustada geneetiliselt muundatud kultuuride kasvatamise lubamise üle oma territooriumil. Esiteks saab liikmesriik uuendusena lubade andmise menetluse ajal taotleda direktiivi geograafilise kohaldamisala muutmist. Lisaks saab liikmesriik pärast GMOle ELs kasvatamise loa andmist keelata või piirata kultuuri kasvatamist tulenevalt oma keskkonna- või põllumajanduspoliitika eesmärkidest, või muudel mõjuvatel põhjustel, nagu ruumiline planeerimine, maakasutus, sotsiaal-majanduslikud mõjud jm. Samuti on liikmesriigil lubatud oma (keelduv) otsus hiljem läbi vaadata ning esitada taotlus, et GMOde kasvatamiseks antud luba kehtiks nende territooriumil (või selle osal). Ühtlasi nähakse direktiiviga ette kohustus GMOsid kasvatavatele liikmesriikidele meetmete võtmiseks, et vältida võimalikku üle piiri levimist naaberliikmesriikidesse, kus selliste GMOde kasvatamine on keelatud.
Senise regulatsiooni kohaselt said liikmesriigid ajutiselt keelata GMOde kasutamise oma territooriumil või seda piirata üksnes juhul, kui neil olid uued tõendid selle kohta, et konkreetne organism ohustab inimeste tervist või keskkonda, või hädaolukorras. Direktiiv jõustub 20. päeval peale Euroopa Liidu Teatajas avaldamist.
Direktiivi 2015/412 tekst Euroopa Liidu Teatajas (pdf)
KÕKi juristid jätkavad infopäevade korraldamisega kohalikele kogukondadele.
KÕK kutsub kohalike omavalitsuste ametnikke ja volikogude liikmeid koolitustele, kus tutvustatakse juulis jõustuvat uut planeerimisseadust ja muudatusi planeeringute keskkonnamõjude hindamises. Koolitused toimuvadTartus 31.03, Tallinnas 1.04, Jõhvis 8.04 ja Pärnus 15.04.

matches:
Kohus
Kohus
Kohus
Riigikohus
Riigikohus
Riigikohus
Riigikohus
Riigikohus
Riigikohus
Kohus
Kohus
kohus
Kohus
Riigikohus
Riigikohus
§ 51
§ 51
§ 51
§ 51
Riigikohus
Kohus
§ 51
§ 9


Tallinna linna mittetulundustegevuse toetuste infosüsteemi põhimäärus
Tallinna Linnavalitsus 19.08.2009 määrus number 63
Jõustumine: 19.08.2009
Kehtetuks tunnistamine: 07.03.2015
Redaktsiooni kehtivus: 25.01.2010 - 07.03.2015 [RT IV, 07.06.2013, 53]
jõustumine 25.01.2010, Tlv m 20.01.2010 nr 5
jõustumine 19.08.2009,
Tlv m 20.01.2010 nr 5, jõustumine 25.01.2010
19. august 2009 nr 63
Määrus kehtestatakse avaliku teabe seaduse § 435 lg 1 alusel ja kooskõlas Tallinna Linnavolikogu 11. juuni 2009 otsuse nr 122 „Tallinna mittetulundustegevuse toetuste infosüsteemi asutamine“ p-ga 5.
Määrusega kehtestatakse Tallinna linna mittetulundustegevuse toetuste infosüsteemi (edaspidi andmekogu) pidamise kord.
1) süstematiseerida ja parendada Tallinna linna mittetulundustegevuse toetuste menetlemise protsessi: taotluste esitamist ja menetlemist ning info ametiasutustele ja taotlejatele kättesaadavamaks tegemist;
2) luua nüüdisaegne infosüsteeme, kasutajaid ja andmesisestajaid teenindav infosüsteem, muutes mittetulundustegevuse toetuste taotlemise tsentraalselt hallatavaks, vältides andmete dubleerimist ja tagades kasutajatele ajakohaste andmete kättesaadavuse;
3) võimaldada standardseid andmevahetusprotokolle kasutades vahetada mittetulundustegevuse toetuste andmeid teiste linna ning riigi andmekogudega;
4) võimaldada avalikkusele suunatud mittetulundustegevuse toetuste abil kajastada korraldatavaid üritusi ja huvitegevusi efektiivsemalt infoportaalis Kuhuminna.
1) andmekogu – infotehnoloogiliselt peetav andmekogu;
2) komisjon – toetuse taotlust läbivaatav komisjon;
3) Kuhuminna – Tallinna linna ametlik sündmusteportaal aadressil kuhuminna.tallinn.ee;
4) projekt – kavandatav tegevus, mille jaoks toetust taotletakse;
5) toetus – mittetulundustegevuse toetus, mida antakse vastavalt Tallinna Linnavolikogu 4. aprilli 2002 määrusele nr 20 „Tallinna linna eelarvest mittetulundustegevuseks toetuste andmise kord“;
6) toetuse andja – ametiasutus, kelle juht otsustab toetuse andmise. Toetust võivad vastavalt oma pädevusele anda nii andmekogu vastutav kui ka volitatud töötleja;
7) toimik – paberkandjal toimik, kus on iga konkreetse toetuse taotlusega seotud dokumendid.
§ 4. Andmekogu pidamise viis
Andmekogu peetakse infotehnoloogilise andmekoguna ja toimikutena paberkandjal. Toimikuid säilitatakse toetuse andja juures.
Andmekogu arendamise ja pidamise kulud kaetakse Tallinna linna eelarves Tallinna Linnakantseleile tsentraliseeritud IT kuludeks ettenähtud vahendite arvelt.
(1) Andmekogu vastutav ja volitatud töötleja tagavad organisatsiooniliste, füüsiliste ja infotehnoloogiliste turvameetmetega andmekogu andmete käideldavuse, tervikluse ja konfidentsiaalsuse.
(2) Andmekogu turvaklass on K2T2S0. Andmekogu turbeaste on keskmine (M).
(1) Andmekogu vastutav töötleja on Tallinna Linnakantselei (edaspidi vastutav töötleja).
2) sisestab andmekogusse andmed selle toetuse taotluse kohta, mille lahendamiseks on ta pädev;
3) annab volitatud töötlejatele juhiseid käesolevast määrusest tulenevate ülesannete täitmiseks;
4) teostab järelevalvet volitatud töötleja kohustuste täitmise ja andmekogusse sisestatud teabe õigsuse üle;
5) teeb andmekogu avaliku vaate andmed avalikuks Tallinna ametiasutuste dokumendiregistris;
(1) Andmekogu volitatud töötleja on Tallinna linna ametiasutus, kes vaatab esitatud toetuse taotlusi läbi ja vastutab toetuse andmise eest (edaspidi volitatud töötleja).
1) sisestab andmekogusse andmed temale esitatud toetuse taotluse kohta;
2) täidab vastutava töötleja korraldusi;
4) esitab vastutavale töötlejale teavet tema alluvuses olevate andmekogu kasutajate kohta vastavalt §-le 27;
5) täidab teisi õigusaktidest tulenevaid ülesandeid.
(3) Volitatud töötleja juht määrab administraatori ja volitatud töötleja õigus(t)e teostaja(d), kellel on õigus täita volitatud töötleja ülesandeid.
Andmekogu ülesehitus ja kogutavad andmed
§ 9. Andmekogu ülesehitus
(1) Andmekogu koosneb andmeväljadest, kuhu märgitakse informatsioon taotletud toetuste kohta.
1) taotlused - andmekogu osa, kuhu sisestatakse andmed esitatud toetuse taotluste kohta;
2) dokumendid - andmekogu osa, kuhu sisestatakse toetuse andja poolt toetuse taotluse menetlemise käigus loodud, saadud ning tõendamiseks ja teadmiseks alalhoitud informatsioon;
3) teavitus - andmekogu osa, mille kaudu toetuse andja edastab taotlejale informatsiooni toetuse taotluse menetlemise käigus tekkinud otsustest ja dokumentidest;
4) raportid - andmekogu funktsioon, mille abil on võimalik teha statistikat andmekogusse sisestatud andmete kohta;
5) isikud - andmekogu osa, mis sisaldab andmekogu kasutavate isikute haldamist (lisamine, muutmine, vaatamine, nimekiri, otsing);
6) seaded - andmekogu osa, kus toimub infosüsteemi konfiguratsiooni defineerimine ning algandmete haldus. Seadete osa koosneb ametnike haldusest (ametnike nimekiri, lisamine, vaatamine, muutmine ja otsing), ametnike õiguste haldusest (õiguste andmine ja ära võtmine), ametiasutuste haldusest (ametiasutuste nimekiri, lisamine, vaatamine ja muutmine), infosüsteemi seadete haldusest (liidestuse parameetrid);
7) rollide õigused - andmekogu osa, mis sisaldab informatsiooni teabe otsingu, kasutamise või kättesaamise õiguste, võimaluste ja vahendite kohta;
8) klassifikaatorid – andmekogu osa, kus toimub infosüsteemi dokumenditüübi, ürituse liigi, suunitluse, valdkonna, ameti ja dokumendimalli haldus;
9) otsing - andmekogu funktsioon, mis võimaldab eri parameetrite abil leida andmekogusse sisestatud teavet.
§ 10. Andmekogusse kogutavad taotluse andmed
(1) Toetuse andja kannab andmekogusse taotluse kohta järgmised andmed:
1) taotleja andmed vastavalt §-le 11;
2) projekti korraldaja nimi ja registrikood, esindaja nimi ja kontaktandmed;
3) projekti nimi ja tutvustav kirjeldus;
4) projekti teostamise aeg ja koht;
5) projektis osalejate arv ja sihtrühm;
6) eelarve kogumaht;
7) omafinantseering;
8) taotletud toetuse summa;
9) eraldatud toetuse summa;
10) sihtrühma suurus;
11) kaasfinantseerija;
12) loengute puhul lektorite nimed.
(2) Toetuse andja kannab andmekogusse andmed taotluse staatuse kohta järgmiselt:
1) registreeritud – taotlus on andmekogus registreeritud;
2) tagasi lükatud – taotlus on andmekogus registreeritud, kuid ei võeta menetlusse, sest taotluses olevad andmed ei vasta nõuetele;
3) vajab täiendamist – taotlus on andmekogus registreeritud, kuid on taotlejale tagastatud lisainformatsiooni saamiseks;
4) suunatud – taotlus on andmekogus registreeritud, vastab nõuetele, kuid on suunatud menetlemiseks teise asutusse;
5) edasi lükatud – taotlus on andmekogus registreeritud, vastab nõuetele, kuid komisjonile edastamine on edasi lükatud;
6) komisjoni jaoks ette valmistatud – taotlus on andmekogus registreeritud, vastab nõuetele ja edastatakse komisjonile otsuse tegemiseks;
7) komisjoni poolt vastu võetud – taotlus on andmekogus registreeritud, vastab nõuetele, on komisjonile edastatud ning komisjon on teinud jaatava otsuse;
8) komisjoni poolt tagasi lükatud – taotlus on andmekogus registreeritud, vastab nõuetele, on komisjonile edastatud ning komisjon on teinud eitava otsuse;
9) asutuse juhi poolt heaks kiidetud – taotlus on andmekogus registreeritud, vastab nõuetele, on komisjonile edastatud, komisjon on teinud jaatava otsuse, mille asutuse juht on heaks kiitnud, või komisjon on teinud eitava otsuse, mille asutuse juht on heaks kiitnud;
10) asutuse juhi poolt tagasi lükatud – taotlus on andmekogus registreeritud, vastab nõuetele, on komisjonile edastatud, komisjon on teinud jaatava otsuse, mille asutuse juht on tagasi lükanud, või komisjon on teinud eitava otsuse, mille asutuse juht on tagasi lükanud;
11) tühistatud – taotlus on andmekogus registreeritud, asutuse juhi jaatav otsus taotlusele on tühistatud komisjoni järgmise otsusega, juhul kui lepingut pole sõlmitud või taotleja on toetusest loobunud;
12) leping sõlmitud – taotlus on andmekogus registreeritud, asutuse juht on teinud jaatava otsuse ning taotlejaga on sõlmitud leping;
13) aruanne esitatud – taotlus on andmekogus registreeritud, asutuse juht on teinud jaatava otsuse, leping on sõlmitud ja taotleja on esitanud toetuse kasutamise kohta aruande;
14) menetlus lõpetatud – taotlus on andmekogus registreeritud, asutuse juht on teinud jaatava otsuse, leping on sõlmitud, taotleja on esitanud toetuse kasutamise kohta aruande, aruanne on toetuse andja poolt kontrollitud, heaks kiidetud ja menetlus on lõpetatud.
§ 11. Andmekogusse kogutavad toetuse taotleja ja tema esindaja andmed
(1) Toetuse andja kannab andmekogusse juriidilisest isikust toetuse taotleja kohta järgmised andmed:
4) volitatud isiku ees- ja perekonnanimi;
5) volitatud isiku isikukood või sünniaeg;
6) kontaktaadress;
8) e-posti aadress.
(2) Toetuse andja kannab andmekogusse füüsilisest isikust toetuse taotleja kohta järgmised andmed:
§ 12. Andmekogusse kogutavad protokolli andmed
Toetuse andja sisestab andmekogusse protokolli, millel on järgmised andmed, kui andmekogu ei ole neid automaatselt loonud:
4) komisjoni koosoleku toimumise kuupäev;
5) komisjoni otsus;
6) protokollija;
§ 13. Andmekogusse kogutavad toetuse kasutamise lepingu andmed
Toetuse andja sisestab andmekogusse lepingu, millel on järgmised andmed, kui andmekogu ei ole neid automaatselt loonud:
2) dokumendi nimi;
4) dokumendi sisestamise aeg;
5) aruande esitamise tähtaeg.
§ 14. Andmekogusse kogutavad toetuse kasutamise aruande andmed
Toetuse andja sisestab andmekogusse aruande, millel on järgmised andmed, kui andmekogu ei ole neid automaatselt loonud:
5) kontrollimise kuupäev;
6) kontrollimise tulemus;
§ 15. Andmekogusse kogutavate dokumentide andmed
Toetuse andja kannab andmekogusse toetuse taotluse menetlemisel saadud ja loodud dokumendid ning sisestab dokumentide kohta järgmised andmed, kui andmekogu ei ole neid automaatselt loonud:
5) dokumendi sisestanud ametniku ees- ja perekonnanimi.
§ 16. Andmekogusse kogutavad teavituse andmed
Toetuse andja kannab andmekogusse teavituse kohta järgmised andmed, kui andmekogu ei ole neid automaatselt loonud:
1) edastamise viis;
2) edastamise kuupäev;
3) edastanud ametniku ees- ja perekonnanimi;
4) edastanud ametiasutuse nimi.
§ 17. Andmekogusse kogutavad toetuse andja andmed
Toetuse andja kohta kantakse linna andmekogust Persona andmekogusse järgmised andmed:
§ 18. Andmekogusse kogutavad vastutava ja volitatud töötleja andmed
3) raamatupidamiskood.
§ 19. Andmeandja
(1) Käesoleva korra §-des 10–18 nimetatud andmed sisestab andmekogusse toetuse andja. Kui toetuse taotleja on dokumendid esitanud riigiportaali eesti.ee kaudu, siis sisestab toetuse andja andmekogusse § 10 lõikes 2 ja §-des 11–18 nimetatud andmed.
(2) Toetuse taotleja on kohustatud esitama toetuse andjale teavet, mis on vajalik toetuse taotluse lahendamiseks.
Andmekogusse sisestatavate andmete alusdokumendid on:
1) toetuse taotlust läbivaatava komisjoni protokoll;
2) toetuse saajaga sõlmitud leping toetuse saamiseks;
3) toetuse saaja aruanne toetuse kasutamise kohta;
4) muud dokumendid, millest tuleneb teave andmekogusse sisestatava taotletud toetuse kohta.
§ 21. Andmete andmekogusse sisestamise tähtajad
(1) Toetuse andja sisestab andmekogusse andmed:
1) toetuse taotluse kohta selle vastuvõtmise päeval;
(2) Kui toetuse alusdokumenti on muudetud, kannab toetuse andja muudetud andmed andmekogusse kolme tööpäeva jooksul muudatuse jõustumisest alates.
§ 22. Ebaõigete andmete parandamine
(1) Kui toetuse andja avastab andmekogus ebaõiged andmed või teda on ebaõigetest andmetest teavitatud, korraldab ta viivitamata andmete parandamise.
(2) Andmete parandaja lisab andmete parandamisel toimikule õigeid andmeid tõendava dokumendi või selle koopia ja lisab andmekogusse paranduse tegemise aja ning paranduse teinud ametniku nime ja kontaktandmed.
§ 23. Andmete õigsuse tagamine
(1) Toetuse taotleja vastutab enda esitatud andmete ning alusdokumentides toodud teabe õigsuse eest.
(2) Toetuse andja vastutab tema poolt andmekogusse kantud andmete vastavuse eest toetuse taotleja esitatud andmetele.
§ 24. Andmekogusse kantud andmete õiguslik tähendus
(1) Kui andmed on andmekogusse edastatud riigiportaali eesti.ee kaudu, siis on andmekogusse kantud andmetel õiguslik tähendus.
(2) Kui andmed ei ole esitatud riigiportaali eesti.ee kaudu, on andmekogusse sisestatud andmetel informatiivne tähendus. Õiguslik tähendus on andmetel, mis on toimikus.
§ 25. Andmeid saama õigustatud isikud
(1) Andmete saamise õigus sõltub sellest, kas andmeid saada sooviv isik on vastutav või volitatud töötleja või kolmas isik.
(2) Vastutava ja volitatud töötleja ametnikud näevad kõiki andmekogusse kantud andmeid.
(3) Tallinna ametiasutuste dokumendiregistris saab avalikkus tutvuda käesoleva määruse § 10 lõike 3 punktides 1–2 ja 4, § 11 lõike 1 punktides 1 ja 3 ning § 11 lõike 2 punktis 1, §-des 12 ja 13, § 16 punktis 2 ja § 18 punktides 1–2 nimetatud andmetega.
§ 26. Andmekogu kasutamise õiguse andmine
(1) Andmekogu kasutamiseks on töötajatel järgmised õigused:
1) vastutava töötleja administraator – juurdepääs andmekogu kõikidele osadele ning võimalus teha andmetega kõiki toiminguid, sh sulgeda ja taastada andmekogule juurdepääsu;
2) volitatud töötleja administraator – juurdepääs volitatud töötleja (ametiasutuse) andmekogu osadele ning võimalus teha vastava volitatud töötleja andmetega kõiki toiminguid;
3) sisestaja – võimalik sisestada andmeid volitatud või vastutava töötleja (ametiasutuse) andmekogu osasse;
4) vaatleja – õigus vaadelda andmeid ja koostada raporteid kõikide ametiasutuste piires, kuid puudub õigus andmeid lisada, muuta, kustutada;
5) ametiasutuse vaatleja – õigus vaadelda andmeid ametiasutuse piires, kuid puudub õigus andmeid lisada, muuta ja kustutada ning koostada raporteid.
(2) Vastutava töötleja administraator annab järgmised õigused:
2) lõike 1 punktides 3 ja 5 nimetatud õigused vastutava töötleja õiguste teostajatele;
3) vajaduse korral lõike 1 punktides 3 ja 5 nimetatud õigused volitatud töötleja õiguste teostajatele.
(3) Volitatud töötleja administraator annab oma ametiasutuse volitatud töötleja õiguste teostajatele lõike 1 punktides 3 ja 5 nimetatud õigused.
§ 27. Andmekogu kasutamise õiguse lõppemine ja ära võtmine
(2) Andmekogu kasutamise õiguse võtab ära vastutav või volitatud töötleja järgmistel juhtudel:
2) isik on korduvalt kandnud registrisse ebaõigeid andmeid;
3) isik on võimaldanud oma kontot kasutada teisel isikul;
5) andmekogu täitmine ei ole enam isiku ametiülesanne.
(3) Volitatud töötleja on kohustatud kõrvaldama järelevalvet teinud isiku ettekirjutuses nimetatud puudused ettekirjutuses märgitud tähtajaks.
§ 29. Andmete arhiveerimine
(1) Iga toetuse taotluse kohta andmekogusse sisestatud andmeid säilitatakse vähemalt 10 aastat alates toetuse taotluse lahendamisest.
(2) Toimikuid säilitab toetuse andja vähemalt 10 aastat alates toetuse taotluse lahendamisest.
§ 30. Andmekogu pidamise lõpetamine
§ 31. Enne andmekogu kasutusele võtmist kogutud andmete kandmine andmekogusse
Toetuse andja kannab 1. oktoobrist 2009 kuni 15. novembrini 2009 vastu võetud taotluste andmed andmekogusse hiljemalt 31. jaanuariks 2010.
(Tlv m 20.01.2010 nr 5, jõustumine 25.01.2010)
§ 32. Tallinna linna asutuste ühtse asjaajamiskorra muutmine
Määrus jõustub 24. augustil 2009.


text:
17.10.10220 (2007) Riigikohtu otsus - Maavalla Koda
17.10.10220 (2007) Riigikohtu otsus
Kohtuasja number 3-3-1-39-07
Otsuse kuupäev 17. oktoober 2007
Kohtuasi Härjapea Taarausuliste ja Maausuliste Koja kaebus Kunda Linnavolikogu 5. juuli 2006. a otsuse nr 21 tühistamiseks
Vaidlustatud kohtulahend Tartu Ringkonnakohtu 20. veebruari 2007. a otsus haldusasjas nr 3-06-1580
Menetluse alus Riigikohtus Härjapea Taarausuliste ja Maausuliste Koja kassatsioonkaebus
1. Rahuldada Härjapea Taarausuliste ja Maausuliste Koja kassatsioonkaebus.
2. Tühistada Tartu Ringkonnakohtu 20. veebruari 2007. a otsus haldusasjas nr 3-06-1580 ja jätta jõusse Tartu Halduskohtu 18. oktoobri 2006. a otsus haldusasjas nr 3-06-1580. Täiendada halduskohtu otsuse põhjendusi vastavalt käesoleva otsuse põhjendustele.
3. Mõista Kunda Linnavolikogult Härjapea Taarausuliste ja Maausuliste Koja kasuks välja viimase poolt apellatsioonimenetluses kantud menetluskulu 7670 krooni.
1. Kunda Linnavalitsuse 23. septembri 2003. a korraldusega nr 163 algatati Hiiemäe tuulepargi piirkonna detailplaneering. Lääne-Viru maavanema 10. veebruari 2004. a korraldusega nr 160-m ja 28. veebruari 2005. a korraldusega nr 163-m anti Kunda linna munitsipaalomandisse 16. juunil 1940 Kunda alevi omandis olnud Kunda linnas asuv Hiiemäe maaüksus, suurusega 49,23 ha sihtotstarbeta maa. Kunda Linnavalitsuse 13. juuni 2005. a korraldusega nr 162 kinnitati Hiiemäe tuulepargi piirkonna detailplaneeringu lähteülesanne. Hiiemäe maaüksusele on kavandatud kolme Nordex N90 tüüpi tuulegeneraatori, võimsusega 2,3 MW ja koguvõimsusega 6,9 MW, paigaldamine. Planeeritaval alal asub Kultuurimälestiste riiklikus registris registreeritud arheoloogiamälestis ohverdamiskoht "Kunda Hiiemägi", mis on tunnistatud kultuurimälestiseks kultuuriministri 1. septembri 1997. a määrusega nr 59.
4. juulil 2005 sõlmiti töövõtuleping Hiiemäe tuulepargi piirkonna detailplaneeringu koostamiseks ja finantseerimise üleandmiseks töövõtja OÜ Hendrikson & Ko ja tellija Kunda Linnavalitsuse vahel (taotleja OÜ Oceanside). Lääne-Viru maavanem kiitis 5. juuli 2006. a kirjaga heaks Kunda linna üldplaneeringut muutva Hiiemäe tuulepargi piirkonna detailplaneeringu. Kunda Linnavolikogu 5. juuli 2006. a otsusega nr 21 kehtestati Hiiemäe tuulepargi piirkonna detailplaneering. Planeeringuga seati maakasutus- ja ehitustingimused Hiiemäe maaüksusel. Kavandatav tuulepark koosneb kolmest Nordex N90 tüüpi tuulikust, juurdepääsuteedest, ehitusplatsidest ja elektriliinidest.
2. Härjapea Taarausuliste ja Maausuliste Koda esitas Tartu Halduskohtule kaebuse Kunda Linnavolikogu 5. juuli 2006. a otsuse nr 21 tühistamiseks. Kaebuses leiti, et vaidlustatud haldusakt on õigusvastane, kuna linnavolikogu ei ole kaebaja esitatud seisukohti arvesse võtnud ja samuti ei ole haldusaktis põhjendatud, miks kaebaja seisukohti ei ole arvesse võetud. Muinsuskaitseameti 2. detsembril 2005 antud kooskõlastus oli tingimuslik. Kaebaja ettepanekud vajavad teaduslikke uuringuid. 2005. aastal toimunud arheoloogiline seire kattis ainult osa mäest. Otsus nr 21 on põhjendamata, samuti on selle otsuse vastuvõtmisel rikutud HMS § 3 lg-t 2 ja § 55 lg-t 1. Kehtestatud detailplaneering ja selle alusel rajatav tuulepark kahjustaks oluliselt taara- ja maausuliste usuliste toimingute läbiviimist.
3. Tartu Halduskohtu 18. oktoobri 2006. a otsusega haldusasjas nr 3-06-15880 rahuldati kaebus ning tühistati Kunda Linnavolikogu 5. juuli 2006. a otsus nr 21. Kohtuotsuse põhjendused olid järgmised.
1. Planeerimisseaduse (PlanS § 26 lg 1) alusel on kaebajal kaebeõigus.
2. Haldusmenetluse efektiivsuse põhimõte ei saa õigustada täielikku loobumist motiveerimisest, nagu see on toimunud käesoleval juhul. Otsuses nr 21 ei ole esitatud motivatsiooni ega põhimotiive, miks linnavolikogu otsustas kehtestada Hiiemäe tuulepargi piirkonna detailplaneeringu. Otsuses ei ole ka korrektset ja täpset viidet otsuse aluseks olevale dokumentatsioonile ning otsuses pole selgitatud, kus ja kuidas on võimalik dokumentidega tutvuda.
3. Keskkonnamõju strateegilise hindamise aruandes ei ole käsitletud Hiiemäe maaüksusest väljapoole jäävate alade sobilikkust tuulepargi rajamiseks. See tähendab, et tuulegeneraatorite püstitamiseks võib Kunda linnas ja selle lähiümbruses leiduda alternatiivseid kultuurilooliselt või keskkonnakaitseliselt sobivamaid asukohti.
4. Vaidlustatud otsuses on märkimata neli tingimust, mis tulenesid Muinsuskaitseameti 2. detsembri 2005. a otsusest. Nimetatud otsusega oli kooskõlastatud Hiiemäe tuulepargi piirkonna detailplaneering tingimuslikult. Tingimusteks oli, et pinnasetööd on lubatud vaid Muinsuskaitseametiga eelnevalt kooskõlastatud arheoloogilise järelevalve all; enne ehitustööde algust tuleb kaardistada võimalikud säilinud muistsete põldude jäänused ning muud arheoloogilist või pärimusmaastiku väärtust omavad elemendid; viiakse läbi uuringute käigus avastatud II kivikalme säilinud osa päästekaevamised, vältimaks edasist erosiooniohtu; tuulepargi ehituse käigus rajatakse juurdepääsuteed (jalgrajad) Hiiemäele ning seal asuvatele kalmetele, varustatakse infostendidega ning võimaluse korral rekonstrueeritakse või eksponeeritakse säilinud kalmeehitised. Linnavolikogul oli võimalik tingimuslikult kooskõlastatud Hiiemäe tuulepargi piirkonna detailplaneering kehtestada vaid neid nelja tingimust arvestades. Ka Lääne-Viru maavanem oli heaks kiitnud detailplaneeringu vaid tingimusel, et tuulepargi rajamisel rakendatakse Muinsuskaitsemeti poolt nõutud meetmeid. Samuti on vaidlustatud otsuses märkimata Lääne-Virumaa Keskkonnateenistuse 28. juuni 2006. a korralduses, millega kiideti heaks detailplaneeringu keskkonnamõju strateegilise hindamise aruanne, esitatud kolm keskkonnamõju seiremeedet. Korraldusega nähti ette, et kõik pinnase- ja kaevetööd tuleb läbi viia arheoloogilise järelevalve osalusel; ehitusjärgselt tuleb vähemalt kolme aasta jooksul määrata muutused nahkhiirte populatsioonis ning loendada tuulikute mõjualas hukkunud nahkhiired ja linnud; ehitusjärgselt tuleb mõõta tuulikute põhjustatud müra erinevatel tuulekiirustel.
4. Kunda Linnavolikogu ning kolmas isik OÜ Oceanside esitasid apellatsioonkaebused, milles palusid tühistada halduskohtu otsus ja teha uus otsus, millega jätta Härjapea Taarausuliste ja Maausuliste Koja kaebus rahuldamata.
5. Tartu Ringkonnakohtu 20. veebruari 2007. a otsusega tühistati Tartu Halduskohtu otsus ja tehti asjas uus otsus, millega jäeti Härjapea Taarausuliste ja Maausuliste Koja kaebus rahuldamata. Ringkonnakohtu otsuse põhjendused olid järgmised.
1. Halduskohus ei ole tuvastanud, et planeeringu kehtestamine oleks rikkunud kaebaja õigusi või piiranud tema vabadusi. Kaebaja ei ole tõendanud, et taara- ja maausulised käesoleval ajal viivad läbi detailplaneeringu alal usutalitusi ning tuulepargi rajamine takistab usutalituste läbiviimist ja piirab sellega nende usuvabadust. Seega ei ole otsusega rikutud kaebaja õigusi või piiratud tema vabadusi.
2. Samuti on vaidlustatud otsust seadusevastasuse motiivil. Ebaõige on halduskohtu seisukoht, et otsus on õigusvastane, kuna selles puuduvad motiivid ja ei ole ka viidet motiive sisaldavatele dokumentidele. Riigikohus on oma 17. mai 2005. a otsuses haldusasjas nr 3-3-1-16-05 asunud seisukohale, et "HMS §-is 56 sätestatud haldusakti põhjendamise nõude üheks eesmärgiks on tagada akti kontrollitavus. Käesoleval juhul on detailplaneeringu kehtestamise otsuse põhjendused tuletatavad haldusaktile lisatud dokumentidest. Halduskolleegium möönab, et ulatuslikemate aktide, s. h detailplaneeringute kehtestamise otsuste korral on põhjendatud nõuda põhimotiivide esitamist ka otsuses endas. Samas ei too motiveeringu haldusaktis esitamise ebapiisavus vältimatu järelmina kaasa haldusakti tühistamist." Ka käesoleval juhul on vaidlustatud haldusakti põhjendused tuletatavad haldusaktile lisatud dokumentidest. Planeerimismenetluse käigus on vormistatud mahukas detailplaneeringu dokumentatsioon ja see kuulub planeeringu kehtestamise otsuse juurde. Detailplaneeringu kehtestamise põhjendust ja vajadust ei ole antud juhul esitatud mitte otsuses, vaid teises menetlusosalistele kättesaadavas dokumendis, milleks on detailplaneeringu dokumentatsioon, millele on haldusaktis viidatud ja mille koosseisu kuulub ka mahukas seletuskiri. Lisaks sellele on Kunda Linnavolikogu 5. juuli 2006. a otsusel nr 21 ka seletuskiri, mis on kättesaadav Kunda linna veebilehelt ja oli ka kaebajale kättesaadav.
3. Detailplaneeringu dokumentides on esitatud selgitusi seatud eesmärgi suhtes, samuti on põhjendatud detailplaneeringu dokumentides ja vaidlustatud otsuse seletuskirjas, miks on haldusakt kohane, vajalik ja proportsionaalne. Detailplaneeringu materjalidest ning otsuse nr 21 seletuskirjast ilmneb, et detailplaneeringu eesmärk on 49,23 ha suurusele maa-alale püstitada kolm tuulegeneraatorit ning rajada teede- ja elektrivõrk. Samuti nähtub, et detailplaneeringu lahenduse osas on läbi viidud keskkonnamõju strateegiline hindamine, mille käigus läbiviidud uuringute tulemusel on leitud, et kavandatav tegevus ei too kaasa piiriülest keskkonnamõju. Detailplaneeringu on heaks kiitnud nii Muinsuskaitseamet kui Lääne-Virumaa Keskkonnateenistus. Detailplaneeringu dokumentidest nähtuvalt ei ole kohalikud elanikud esitanud vastuväiteid detailplaneeringu lahenduse suhtes ning detailplaneeringu maa-alaga piirnevad naaberkinnistu omanikud ei ole samuti olnud vastu detailplaneeringu kehtestamisele. Nähtuvalt detailplaneeringu dokumentidest on linnavolikogu otsuse nr 21 vastuvõtmisel analüüsitud ka alternatiivsete asukohtade võimalikkust tuulepargi rajamisel ning leitud, et Hiiemägi kui kõrgemal asuv paik on asukohaks sobivaim. Lisaks sellele oli asukoha valikul määravaks ka see, et kohalik omavalitsus on huvitatud Hiiemäe korrastamisest. Lähtudes eeltoodust, on linnavolikogu vaidlustatud otsuse vastuvõtmise motiivid selgelt tuletatavad nii detailplaneeringu materjalidest kui otsuse seletuskirjast ning puudub alus tühistada linnavolikogu vaidlustatud otsus otsuses endas põhjenduste puudumise tõttu.
4. Ebaõige on halduskohtu seisukoht, et linnavolikogu otsuses detailplaneeringu kehtestamise kohta oleks pidanud olema märgitud kavandatava tuulepargi rajamisega kaasnevad keskkonnamõju seiremeetmed ning Muinsuskaitseameti 2. detsembri 2005. a kirjas toodud tingimused. Lääne-Virumaa Keskkonnateenistuse korraldus ning Muinsuskaitseameti kooskõlastus on detailplaneeringu üheks osaks ning vastavad haldusaktid kuuluvad kohustatud isiku poolt täitmisele sõltumata sellest, kas detailplaneeringu kehtestamise otsuses on vastavad asjaolud veel kord märgitud või mitte.
5. Antud juhul on linnavolikogu põhjendanud oma otsuse nr 21 seletuskirjas, miks ei ole detailplaneeringu kehtestamisel arvestatud kõiki Härjapea Taarausuliste ja Maausuliste Koja seisukohti. OÜ Hendrikson & Ko koostatud Kunda linnas Hiiemäe maaüksusele kavandatava tuulepargi keskkonnamõju strateegilise hindamise kinnitatud programmist nähtub, et osaliselt on Härjapea Taarausuliste ja Maausuliste Koja seisukohtadega arvestatud.
6. Härjapea Taarausuliste ja Maausuliste Koda esitas kassatsioonkaebuse, milles palub tühistada Tartu Ringkonnakohtu otsus ja jätta jõusse Tartu Halduskohtu otsus. Kassatsioonkaebuses leitakse järgmist.
1. Hiiemäele tuulepargi rajamine piirab taara- ja maausuliste õigusi usutalituste läbiviimisel olulisel määral ning selle piiramine niisugusel kujul ei ole millegagi põhjendatud ning on vastuolus PS § 40 lg-ga 3. Kunda Hiiemägi on taara- ja maausuliste jaoks tähtis religioosne objekt, mille külastamist ei peagi tõendama, kuna see on üldteada fakt, et Hiiemägi on taara- ja maausu jaoks väga oluline pühapaik.
2. Detailplaneeringu kehtestamisel ei ole kohalik omavalitsus põhjendanud, miks tuleb eirata taara- ja maausuliste väiteid Kunda Hiiemäe kui usupaiga säilitamise osas. Ringkonnakohus ei ole sellele aspektile oma otsuses tähelepanu pööranud. PlanS § 26 lg 1 alusel haldusakti vaidlustades ei ole üldse oluline, kas kaebaja õigusi rikuti või mitte.
3. Kuna usuvabadus on Põhiseaduses sätestatud põhiõigus, võib seda vastavalt PS §-le 11 piirata vaid kooskõlas Põhiseadusega nii, et piirangud oleksid demokraatlikus ühiskonnas vajalikud ega moonutaks piiratavate õiguste ja vabaduste olemust. Linnavolikogu oleks pidanud motiveerima detailplaneeringu kehtestamise otsuses, miks ta usuvabadust piiras ning miks selline piirang vajalik oli.
4. Detailplaneeringu kehtestamine peab olema põhjendatud. Ka isegi juhul, kui põhjendused haldusaktile on antud mingis muus dokumendis, peab olema viide neile.
5. Ringkonnakohtu poolt viidatud Riigikohtu lahendi seisukohta tuleb vaadata selle otsuse kui terviku kontekstis. Nimelt on Riigikohus vaadeldavas lahendis täiendavalt rõhutanud, et detailplaneeringute kehtestamise otsuse põhistustesse kuuluvate asjaolude ja motiivide ring sõltub alati konkreetse juhtumi eripärast ega ole õiguslikult ette määratud. Vaadeldavas kohtuasjas taotleti detailplaneeringu otsuse tühistamist vaid põhjusel, et otsusest ei nähtunud, miks oli kohalik omavalitsus oma varasemat seisukohta muutnud. Käesolevas asjas ei ole see seisukoht kohaldatav.
6. Ebaõige on ringkonnakohtu seisukoht, mille kohaselt Kunda Linnavolikogu on oma otsuses nr 21 põhjendanud, miks ei ole detailplaneeringu kehtestamisel arvestatud kassaatori seisukohtadega. Linnavolikogu otsuse seletuskirjas on üksnes mööndud, et vastuolud on püsima jäänud. Miks ei ole arvestatud kassaatori ettepanekutega viia planeeritud tuulikud mujale, nt paigutada tuulikud mujale Kunda linna territooriumile või mõne teise omavalitsuse territooriumile või vähendada paigaldatavate tuulikute arvu, seda ei ole vaidlustatud otsuses ega ka selle juurde kuuluvates dokumentides põhjendatud.
7. Piisavalt ei ole põhjendatud avaliku huvi olemasolu detailplaneeringu kehtestamise otsuse vastuvõtmiseks. Nii on kaalumata jäetud asjaolu, et Eestis puuduvad tuuleparkide poolt toodetava energiahulga salvestamiseks sobivad vahendid. Lisaks oleks Kunda Linnavolikogu otsuses pidanud olema märgitud Muinsuskaitseameti 2. detsembri 2005. a kirjas toodud tingimused.
8. Detailplaneeringu kehtestamise dokumentidest nähtuvalt ei olnud enne detailplaneeringu kehtestamist lõplikult lahendatud vaidlust selle üle, mida soovitakse detailplaneeringuga saavutada - kas toetada piirkonna üldiseid huvisid, sh Hiiemäe korrastamise ja ligipääsu võimaldamise näol rekreatiivseks tegevuseks ja muinsuskaitseväärtuste kvaliteetseks eksponeerimiseks, alternatiivenergeetika huvisid või säilitada Hiiemägi kui religioosne objekt, toetades sellesisuliste uskumustega inimeste huvisid ning kaudsemalt ja abstraktsemalt ka eestlaste rahvuslikke väärtusi. Kuni on jäänud lahenduseta küsimus, mida tuleks teha Hiiemäe kujundamiseks ning selle koha edasiseks arendamiseks, ei saa vaidlustatud otsust pidada proportsionaalseks.
7. Kunda Linnavolikogu kirjalikus vastuses kassatsioonkaebusele palutakse jätta kassatsioonkaebus rahuldamata ja Tartu Ringkonnakohtu otsus muutmata. Vastuse kohaselt ei kasutata Kunda Hiiemäge mistahes usutalituste läbiviimiseks ei kaebaja liikmete ega teiste isikute poolt, mis on üldteada asjaoluks. Seega on ringkonnakohus põhjendatult leidnud, et detailplaneeringu kehtestamine ei riku kaebaja õigusi. Kunda Hiiemägi asub maantee ja haavapuitmassitehase läheduses, mistõttu pole tegemist paigaga, mis asuks vaikses ja rahulikus kohas ja mida kasutatakse usutalituste täitmiseks. Detailplaneeringu ala kuulub Kunda linna omandisse. Kui Hiiemäel peaks olema täielikult välistatud ehitiste püstitamine ja inimtegevus, siis oleks tegemist äärmiselt ulatusliku omandiõiguse piiramisega. Otsuse nr 21 motiive ei ole esitatud otsuses, kuid vastavad motiivid sisalduvad otsuse ning detailplaneeringu seletuskirjas. Need dokumendid on olnud kättesaadavad ka kaebajale. Muinsuskaitseameti kooskõlastus oli detailplaneeringu üheks osaks ning vastav haldusakt kuulub kohustatud isiku poolt täitmisele sõltumata sellest, kas detailplaneeringu kehtestamise otsuses on vastavad asjaolud üle korratud või mitte.
8. Haldusasja lahendamisel võtab Riigikohtu halduskolleegium kõigepealt seisukoha planeeringu kehtestamise otsuse motiveerituse suhtes (osa I), seejärel kaalutlusõiguse kasutamise osas (osa II) ning lahendab viimasena ülejäänud asjas tähtsust omavad küsimused (osa III).
9. Riigikohtu halduskolleegium ei nõustu ringkonnakohtuga, et vaidlustatud otsus on õiguspärane hoolimata sellest, et see on motiveerimata. HMS § 54 sätestab ühe haldusakti õiguspärasuse eeldusena selle, et haldusakt vastaks vorminõuetele. Üheks olulisemaks haldusakti vorminõudeks on haldusakti põhjendamine. HMS § 56 lg 1 kohaselt peab kirjalik haldusakt olema kirjalikult põhjendatud. Sama paragrahvi teise lõike kohaselt tuleb haldusakti põhjenduses märkida haldusakti andmise faktiline ja õiguslik alus. HMS § 56 lg 3 kohaselt tuleb kaalutlusõiguse alusel antud haldusakti põhjenduses märkida kaalutlused, millest haldusorgan on haldusakti andmisel lähtunud.
Seega on haldusakti motiveerimine haldusakti õiguspärasuse oluline eeldus. Riigikohtu halduskolleegium on motiveerimise vajadust põhjendanud järgnevalt: "Kirjaliku motiveerimise eesmärk ei ole ainult tagantjärele otsuse kontrollimine, vaid ka haldusorgani enesekontrolli tagamine. Just kaalutlusotsuse tegemisel sunnib kirjaliku põhjendamise nõue haldusorganit otsuse positiivseid ja negatiivseid mõjusid ning tehtavat valikut põhjalikumalt läbi mõtlema. Viitamine menetluses kogutud teiste isikute koostatud dokumentidele ei võimalda ei menetlusosalistel ega kohtul üheselt aru saada, millised olid haldusakti andja kaalutlused, ega sunni haldusorganit kõiki poolt- ja vastuargumente läbi mõtlema." (14. oktoobri 2003. a otsus haldusasjas nr 3-3-1-54-03).
10. Halduskolleegium on korduvalt rõhutanud põhjendamise suurt tähtsust planeeringute kui ulatusliku kaalutlusruumiga otsuste puhul. Kolleegiumi 10. oktoobri 2002. a otsuses haldusasjas nr 3-3-1-42-02 leiti, et planeerimisdiskretsiooni teostamisel peab kohalik omavalitsus piisavalt põhjendama, miks menetlusosaliste poolt esitatud argumente või tõendeid pole aktsepteeritud või piisavaks peetud. Haldusakti põhjendus peab kohut veenma, et haldusorgan on diskretsiooni teostades arvestanud kõiki olulisi asjaolusid ja huve ning et kaalumine on toimunud ratsionaalselt. 14. oktoobri 2003. a otsuses haldusasjas nr 3-3-1-54-03 on kolleegium selgitanud täpsemalt, kuidas tuleb rakendada HMS § 56 lg 1 teises lauses sätestatut, mille kohaselt võib haldusakti põhjenduse esitada ka menetlusosalisele kättesaadavas dokumendis, millele on haldusaktis viidatud. Selles otsuses leidis kolleegium, et ka juhul, kui haldusakti motivatsioon esitatakse selle mahukuse tõttu mõnes teises dokumendis, peavad haldusaktis olema ära toodud vähemalt põhimotiivid. Samuti leiti, et kui tehakse viide mõnele teisele dokumendile, siis peab lõppkokkuvõttes olema arusaadav, milline selles dokumendis sisalduv informatsioon kujutab endast osa haldusakti põhjendusest.
11. Käesolevas haldusasjas leidis halduskohus, et Kunda Linnavolikogu vaidlustatud otsuses nr 21 puuduvad igasugused motiivid ning samuti ei ole otsuses ka viidet motivatsiooni sisaldavale dokumendile ning vaidlustatud otsus on seetõttu õigusvastane. Ringkonnakohus leidis aga, et "Detailplaneeringu kehtestamise põhjendust ja vajadust ei ole antud juhul esitatud mitte otsuses, vaid teises menetlusosalistele kättesaadavas dokumendis, milleks on detailplaneeringu dokumentatsioon, millele on haldusaktis viidatud ja mille koosseisu kuulub ka mahukas seletuskiri. Lisaks sellele on Kunda Linnavolikogu 05.07.2006 otsusel nr 21 ka seletuskiri, mis on kättesaadav Kunda linna veebilehelt."
Kolleegium jagab halduskohtu seisukohta, et vaidlustatud otsuses ei ole esitatud ei motiive ega viidet motiive sisaldavale dokumendile. Ringkonnakohus ei ole esitanud põhjendusi, miks ta on asunud seisukohale, et detailplaneeringu dokumentatsioonile on haldusaktis viidatud. Halduskohtu tl 11 olevast otsuse koopiast mingisugust viidet ei nähtu. Viiteks ei saa kindlasti pidada seda, et otsus nr 21 on pealkirjastatud kui "Hiiemäe tuulepargi piirkonna detailplaneeringu kehtestamine" ning otsuse p-ga 3 otsustati saata kehtestatud planeering maavanemale ja riigi maakatastri pidajale. Sellisest mõistekasutusest järeldub küll, et mingisugune planeering, st mahukam dokumentatsioon on samuti olemas, ent seda ei saa pidada viiteks HMS § 56 lg 1 teise lause mõttes. Korrektne viide peab sisaldama informatsiooni selle kohta, kus ja kuidas saab motiividega tutvuda ning olema mahukamale materjalile viitamise puhul ka piisavalt täpne, et isik mõistaks, milline osa dokumentidest kujutab endast haldusakti motivatsiooni.
12. Mis puutub otsuse nr 21 seletuskirja, siis halduskohtu tl 49-50 on tõepoolest pealkirja "Seletuskiri" kandev dokument. Ent nagu ringkonnakohus ise on tuvastanud, oli see seletuskiri kättesaadav Kunda linna kodulehelt internetis. Asja materjalidest ei nähtu ning ei ole ka tuvastatud, et see seletuskiri oleks tehtud menetlusosalistele teatavaks koos vaidlustatud otsuse endaga. Samuti ei olnud sellele seletuskirjale viidatud vaidlustatud haldusaktis. Kolleegiumi hinnangul ei saa haldusakti motiveeringuks pidada dokumenti, mida ei tehta teatavaks koos vaidlustatud haldusakti endaga, vaid mis pannakse üles haldusekandja kodulehele ilma, et sellele dokumendile oleks haldusaktis viidatud.
13. Samuti ei nõustu halduskolleegium ringkonnakohtu seisukohaga, et haldusakti põhjendused on antud juhul tuletatavad detailplaneeringu dokumentatsioonist ja seetõttu on vaidlustatud haldusakt õiguspärane. Ringkonnakohus on sealjuures viidanud Riigikohtu halduskolleegiumi 17. mai 2005. a otsusele haldusasjas nr 3-3-1-16-05, milles leiti, et "HMS §-s 56 sätestatud haldusakti põhjendamise nõude üheks eesmärgiks on tagada akti kontrollitavus. Käesoleval juhul on detailplaneeringu kehtestamise otsuse põhjendused tuletatavad haldusaktile lisatud dokumentidest. Halduskolleegium möönab, et ulatuslikemate aktide, sh detailplaneeringute kehtestamise otsuste korral on põhjendatud nõuda põhimotiivide esitamist ka otsuses endas. Samas ei too motiveeringu haldusaktis esitamise ebapiisavus vältimatu järelmina kaasa haldusakti tühistamist." Kolleegium märgib, et nimetatud seisukoht oli esitatud erandina üksnes selles haldusasjas ja nende faktiliste asjaolude kontekstis ning see ei kujutanud endast Riigikohtu praktika muutmist. Selles asjas oli tegemist varasemat otsust muutva otsuse vaidlustamisega, ning asjas ei nähtunud, et kaebajal oleks olnud usaldus varasema otsuse kehtimajäämise suhtes või et ta oleks vaidlustatud otsuse poolt muul moel puudutatud. Seega oli selles haldusasjas tegemist erandliku olukorraga ning seal esitatud seisukohta tuleb samuti mõista vaid selle lahendi kontekstis. Sellest lahendist ei saa teha järeldust, et haldusakti motiveerimata jätmine on alati õigustatav ning ei vii haldusakti tühistamiseni. Selline seisukoht viiks sisuliselt selleni, et HMS § 54 ja 56 regulatsioon, mis seab haldusakti õiguspärasuse eelduseks selle põhjendamise, oleks sisutu. Motiveerimise tähtsust ning selle vajalikkust haldusakti õiguspärasuse eeldusena on kolleegium rõhutanud nii viidatud lahendile eelnevates kui järgnevates kohtuasjades. Seega tähendab HMS § 56 vastaselt haldusakti motiveerimata jätmine üldjuhul alati selle haldusakti õigusvastasust ning on haldusakti tühistamise aluseks.
14. Kolleegium leiab, et eeltoodud põhjustel on vaidlustatud detailplaneeringu kehtestamise otsus motiveerimatuse tõttu õigusvastane.
15. Härjapea Taarausuliste ja Maausuliste Koja kassatsioonkaebuses leitakse, et detailplaneeringu kehtestamisel ei ole kohalik omavalitsus selgitanud, miks tuleb eirata taara- ja maausuliste väiteid Kunda Hiiemäe kui usupaiga säilitamise osas; miks piirati usuvabadust; miks ei ole arvestatud kaebaja ettepanekutega viia tuulikud mujale, nt paigutada tuulikud mujale Kunda linna territooriumile või mõne teise omavalitsuse territooriumile või vähendada paigaldatavate tuulikute arvu; kas tuulepargi rajamine on proportsionaalne; milline on detailplaneeringu kaugem eesmärk.
Ringkonnakohus on leidnud, et planeeringu materjalidest on detailplaneeringu kehtestamise motiivid järeldatavad - tuulepargi rajamine oleks rohelise energia tootmise näol keskkonnasõbralik ja säästlik; võimalik on tuulepargi rajamine koos muinsuskaitseobjektide säilitamise ja eksponeerimisega ning puhkeala heakorrastamisega; Hiiemägi kui kõrgemal asuv paik on tuulepargi asukohaks sobivaim, kohalik omavalitsus on huvitatud Hiiemäe korrastamisest.
Kolleegium leiab, et need motiivid võivad olla küll asjakohased detailplaneeringu kui terviku seisukohalt, ent ei ole piisavad, sest neis ei vastata eeltoodud Härjapea Taarausuliste ja Maausuliste Koja argumentidele ning planeerimismenetluses esitatud seisukohtadele. Detailplaneeringu menetlemisel ja kehtestamisel diskretsiooniõiguse kasutamine eeldab seda, et kaalumisele võetakse kõik menetluses esitatud asjassepuutuvad väited ja seisukohad. Kui menetlusosaliste poolt esitatud seisukohad jäetakse arvestamata, siis tuleb seda põhjendada.
16. Käesoleva asja materjalidest ei nähtu, et kohalik omavalitsus oleks detailplaneeringu menetluses kaebaja esitatud seisukohti kaalunud ning nende arvestamata jätmist põhjendanud. Taarausuliste ja Maausuliste Maavalla Koda on esitanud Kunda Linnavalitsusele oma vastuväited tuulepargi osas kirjalikult 5. augustil 2005 (selles korratakse 29. juuli 2005. a elektronkirjas toodud seisukohti). Pöördumises leiti, et tuulepargile tuleb otsida alternatiivseid asukohti (halduskohtu tl 35). 5. juunil 2006 esitati uus pöördumine, kus märgiti, et detailplaneeringu keskkonnamõju strateegilise hindamise aruanne on puudulik, seal ei ole käsitletud kavandatavate eesmärkide saavutamise alternatiive, samuti kavandatava tegevuse asukohaalternatiive, ning käsitletakse üksikasjalikult aruandes leiduvaid küsitavusi ja puudusi (tl 38-45). Sealjuures märgitakse kirjas, et Hiiemäe absoluutkõrgus ei ole lähikonna suurim; Hiiemäest kirdes ja idas on lavamaa kõrgem. Kirjas leitakse, et kavandatavat tegevust silmas pidades oleks otstarbekas esitada ülevaade ka lähikonna pinnavormidest ja absoluutkõrgustest, see looks vajaliku konteksti ja aitaks paremini hinnata kavandatava tegevuse otstarbekust detailplaneeringu alal. Samuti on menetluse käigus toimunud Taarausuliste ja Maausuliste Maavalla Koja, Kunda Linnavalitsuse ja OÜ Oceanside kohtumised 30. augustil 2005 ja 11. mail 2006. Planeeringu toimikus asuvatest kohtumiste protokollidest nähtuvalt esitas kaebajate esindaja neil kohtumistel ettepaneku viia kaks generaatorit väljapoole Hiiemäge eramaadele ja maa-ala kirdeosas paiknev generaator jätta Kunda linna munitsipaalmaale või siis laieneda tuulepargiga Viru-Nigula suunal olevale platoole.
Protokollidest järeldub, et neile ettepanekutele on vastanud üksnes OÜ Oceanside esindaja, kes on ettepanekud tagasi lükanud. Asja materjalidest ei nähtu, et kaebajate kirjalikele ettepanekutele või kohtumistel esitatud ettepanekutele oleks vastanud kohalik omavalitsus. Samuti ei nähtu, et Kunda linn oleks neid ettepanekuid kaalunud ja nende arvestamata jätmist põhjendanud. Üksnes Kunda linna kodulehel olnud detailplaneeringu kehtestamise otsuse seletuskirjas viidatakse osadele Taarausuliste ja Maausuliste Maavalla Koja ettepanekutele ning korratakse vastuväiteks OÜ Oceanside poolt kolmepoolsetel kohtumistel öeldut.
17. Kolleegiumi hinnangul näitavad need asjaolud seda, et Kunda linn ei ole tegelikkuses Taarausuliste ja Maausuliste Maavalla Koja poolt esitatud ettepanekuid ning muid asjas tähtsust omavaid aspekte piisava põhjalikkusega kaalunud. Ühele menetlusveale - tuulepargiks sobivate muude asukohtade kaalumata jätmisele - on viidanud ka Lääne Virumaa Keskkonnateenistus oma 28. juuni 2006. a korralduses. Kaalutlusõiguse teostamata jätmine võis antud juhul viia ebaõigele lahendusele ning seega ka vaidlustatud otsuse sisulise õigusvastasuseni.
18. Riigikohtu halduskolleegium peab oluliseks puuduseks ka seda, et detailplaneeringu kehtestamise otsuses ei ole esitatud Muinsuskaitseameti ja Lääne-Virumaa Keskkonnateenistuse tingimusi detailplaneeringu kooskõlastamisel ja keskkonnamõju strateegilise hindamise aruande heakskiitmisel. Muinsuskaitseameti 2. detsembri 2005. a otsusega kooskõlastati detailplaneering järgmistel tingimustel: pinnasetööd on lubatud vaid Muinsuskaitseametiga eelnevalt kooskõlastatud arheoloogilise järelevalve all; enne ehitustööde algust tuleb kaardistada võimalikud säilinud muistsete põldude jäänused ning muud arheoloogilist või pärimusmaastiku väärtust omavad elemendid; viiakse läbi uuringute käigus avastatud II kivikalme säilinud osa päästekaevamised, vältimaks edasist erosiooniohtu; tuulepargi ehituse käigus rajatakse juurdepääsuteed (jalgrajad) Hiiemäele ning seal asuvatele kalmetele, varustatakse infostendidega ning võimaluse korral rekonstrueeritakse või eksponeeritakse säilinud kalmeehitised. Lääne-Virumaa Keskkonnateenistuse 28. juuni 2006. a korralduses, millega kiideti heaks detailplaneeringu keskkonnamõju strateegilise hindamise aruanne, nähti ette, et kõik pinnase- ja kaevetööd tuleb läbi viia arheoloogilise järelevalve osalusel; ehitusjärgselt tuleb vähemalt kolme aasta jooksul määrata muutused nahkhiirte populatsioonis ning loendada tuulikute mõjualas hukkunud nahkhiired ja linnud; ehitusjärgselt tuleb mõõta tuulikute põhjustatud müra erinevatel tuulekiirustel.
Lõppkokkuvõttes jääb ebaselgeks, kas eeltoodud tingimused on tuulepargi ehitaja jaoks kohustuslikud, kuigi seda võib eeldada. Samas on antud kontekstis võimalik ehitajale panna kohustusi vaid haldusaktiga. Kolleegium ei jaga ringkonnakohtu seisukohta, et detailplaneeringu kehtestamisega muutusid automaatselt kohustuslikuks ka eeltoodud riiklike haldusorganite poolt kooskõlastuses välja toodud tingimused. Detailplaneeringuga seotud toimikud on reeglina mahukad ning võivad sisaldada erinevaid dokumente. Kuna need kogutakse menetluse käigus ja neid esitavad erinevad isikud ja organid, võivad need olla oma sisult vastandlikud. HMS § 55 lg 1 kohaselt peab aga haldusakt olema selge ja üheselt mõistetav. Kolleegiumi hinnangul ei saa selgeks ja üheselt mõistetavaks regulatsiooniks pidada seda, mis ei ole sätestatud eraldi detailplaneeringu kehtestamise otsuses või väljendatud selgelt detailplaneeringu lõpptulemuseks olevas kaardis või tekstilises osas. Arusaam, nagu võiks detailplaneeringu kooskõlastamise tingimused olla välja toodud üksnes kooskõlastavate haldusorganite kirjades, võib põhjustada vaidlusi nende kohustuslikkuse ja täitmise üle ning tuua lõppkokkuvõttes kaasa pöördumatut kahju.
19. Kolleegium ei nõustu ka vastustaja seisukohaga, et nimetatud tingimused võidakse ette näha ehitusloas. Ehitusseaduse § 22 lg 1 kohaselt on ehitusluba kohaliku omavalitsuse nõusolek püstitada ehitusloale märgitud maaüksusele ehitis ja ehitise teenindamiseks vajalikke rajatisi, laiendada ehitusloale märgitud ehitist või selle osa, rekonstrueerida ehitusloale märgitud ehitist või selle osa ning lammutada ehitusloale märgitud ehitist või selle osa. Samuti annab ehitusluba õiguse ehitise tehnosüsteemide muutmiseks (§ 22 lg 2). Seega on ehitusloaga võimalik reguleerida üksnes otseselt ehitamisse puutuvaid küsimusi. Ehitusseaduse regulatsioon ei anna võimalust reguleerida ehitusloaga selliseid küsimusi, mis tulenevad Muinsuskaitseameti ja Lääne-Virumaa Keskkonnateenistuse eeltoodud kooskõlastuste tingimustest.
20. Käesoleval juhul on Muinsuskaitseameti ja Lääne-Virumaa Keskkonnateenistuse tingimustest kajastatud detailplaneeringu lõppkaardil vaid Muinsuskaitseameti nõue jalgradade rajamiseks. Muid tingimusi selgelt ja üheselt mõistetavalt sätestatud ei ole. Seetõttu peab kolleegium detailplaneeringu kehtestamise otsust õigusvastaseks ka sel põhjusel.
21. Kolleegium on seisukohal, et asjas ei oma tähtsust ringkonnakohtu käsitlus sellest, kas taara- ja maausulised käesoleval ajal viivad detailplaneeringu alal läbi usutalitusi või mitte. PlanS § 26 lg 1 annab kaebeõiguse igaühele ning ei nõua sealjuures kaebaja õiguste rikkumist. Seega on kaebeõigus ka taara- ja maausuliste ühendusel ning nende õiguste rikkumine ei vaja tuvastamist.
22. Härjapea Taarausuliste ja Maausuliste Koja kassatsioonkaebus kuulub eeltoodud põhjendustel rahuldamisele. Tartu Ringkonnakohtu 20. veebruari 2007. a otsus tühistatakse. Riigikohus jätab jõusse Tartu Halduskohtu 18. oktoobri 2006. a otsuse, täiendades otsuse motiive käesoleva otsuse motiividega.
Kassaator on esitanud taotluse menetluskulude väljamõistmiseks. Halduskohtu otsusega mõisteti kassaatorile menetluskulud välja. Kassatsioonkaebusega koos kuludokumente esitatud ei ole. Ringkonnakohtus oli kassaator esitanud taotluse õigusabi eest 7670 krooni väljamõistmiseks koos kuludokumentidega. See taotlus kuulub rahuldamisele.
Tõnu Anton, Jüri Põld, Harri Salmann

matches:
§ 3
§ 55
§ 26
Riigikohus
§ 40
§ 26
Riigikohus
§ 54
§ 56
§ 56
§ 56
§ 56
§ 54
§ 56
§ 55
§ 22
§ 26
Riigikohus