Tallinna Linnavolikogu 16.06.2011 määrus number 21
Jõustumine: 27.06.2011
Redaktsiooni kehtivus: 27.06.2011 - ...
Märkus: Määrus jõustub 27. juunil 2011. Paragrahvi 1 punkte 1, 3-9, 11, 13, 15, 16 ja 26 rakendatakse 2013. aasta 1. jaanuarist.
16. juuni 2011 nr 21
1) paragrahvi 26 lõiget 1 täiendatakse punktiga 271 järgmises sõnastuses:
“271) nõusoleku andmine siseaudiitori kutsetegevuse alaste ülesannete täitmiseks ametniku või vastava struktuuriüksuse juhi kandidaadi ametisse nimetamiseks või ametist vabastamiseks;”;
2) põhimäärust täiendatakse uue paragrahviga 282 järgmises sõnastuses:
“§ 282. Vabariigi Presidendi valimiskogusse esindajate valimine
(8) Kui kandidaatidele antud häälte arvu võrdsuse tõttu ei osutu kõik linnavolikogu esindajad valituks, heidetakse võrdselt hääli kogunud kandidaatide vahel liisku.”;
3) paragrahvi 311 lõike 24 kolmas lause muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
“Protokolli kantakse koosoleku toimumise aeg ja koht, osavõtjate nimed, arutlusel olnud küsimused, nende kohta esitatud ettepanekud ja otsused ettepanekute arvestamise või mittearvestamise kohta, hääletustulemused, kui küsimus otsustati hääletamise teel, ning otsustajate ja küsimuste algatajate eriarvamused.”;
4) paragrahvi 32 lõige 2 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
“(2) Revisjonikomisjoni esimees, aseesimees (aseesimehed) ja liikmed valitakse linnavolikogu liikmete hulgast. Käesoleva paragrahvi lõikes 21 nimetatud juhul võib komisjoni liige olla muu isik.”;
5) paragrahvi 32 täiendatakse lõikega 21 järgmises sõnastuses:
“(21) Kui linnavolikogu liikmetest revisjonikomisjoni liikmed ei vasta audiitortegevuse seaduses kehtestatud nõuetele, kinnitatakse revisjonikomisjoni liikmeks muu nõuetele vastav isik, arvestades audiitortegevuse seaduse § 100 lõikes 2 sätestatut.”;
6) paragrahvi 321 lõige 2 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
“(2) Revisjonikomisjonil on õigus:
2) kontrollida ja hinnata linnaeelarve täitmist.”;
7) paragrahvi 321 täiendatakse lõikega 21 järgmises sõnastuses:
“(21) Revisjonikomisjon hindab tulemuslikkust järgmiste kriteeriumite kohaselt:
3) mõjusus, mis tähendab tegevuse tegelikku mõju võrrelduna kavatsetud mõjuga.”;
8) paragrahvi 321 lõiget 3 täiendatakse teise lausega järgmises sõnastuses:
“Revisjonikomisjoni aruanne avaldatakse Tallinna veebilehel.”;
“(1) Revisjonikomisjon täidab oma pädevuses olevaid ülesandeid käesolevas põhimääruses sätestatud korras tööplaani alusel või linnavolikogu ülesandel.”;
10) paragrahvi 33 lõige 7 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
“(7) Kontrollimiste läbiviimise üksikasjalikum kord sätestatakse linnavolikogu vastava määrusega.”;
11) paragrahvi 37 lõike 11 teine lause muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
“Käesoleva põhimääruse § 26 lõike 1 punktides 2, 4, 6-10, 14, 15, 18, 24, 251 ja 271 ning põhiseaduslikkuse järelevalve kohtumenetluse seaduse §-s 7 ettenähtud küsimustes otsustuste vastuvõtmiseks on vajalik volikogu koosseisu häälteenamus.”;
12) paragrahvi 37 täiendatakse lõikega 111 järgmises sõnastuses:
“(111) Käesoleva põhimääruse § 26 1. lõike punktis 27 ettenähtud küsimuse otsustamisel kohaldatakse Vabariigi Presidendi valimise seaduse § 22 lõiget 41.”;
13) paragrahvi 37 lõike 12 teine lause muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
“Protokolli kantakse istungi toimumise aeg ja koht, osavõtjate nimed, arutlusel olnud küsimused, nende kohta esitatud ettepanekud ja otsused ettepanekute arvestamise või mittearvestamise kohta, hääletustulemused, kui küsimus otsustati hääletamise teel, ning otsustajate ja küsimuste algatajate eriarvamused.”;
14) paragrahvi 41 lõiget 1 täiendatakse punktiga 5 järgmises sõnastuses:
“5) rikub kohaliku omavalitsuse üksuse finantsjuhtimise seaduse § 46 lõiget 2.”;
15) paragrahvi 44 lõiget 1 täiendatakse punktiga 61 järgmises sõnastuses:
“61) nimetab ametisse ja vabastab ametist seaduses sätestatud korras siseaudiitori kutsetegevuse alaste ülesannete täitmiseks ametniku või vastava struktuuriüksuse juhi;”;
16) paragrahvi 50 lõike 4 teine lause muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
17) paragrahvi 51 lõige 2 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
“(2) Linnasekretäriks võib nimetada vähemalt 21-aastase Eesti kodaniku, kes valdab eesti keelt seadusega või seaduse alusel kehtestatud ulatuses ning on omandanud õiguse õppesuunal vähemalt riiklikult tunnustatud magistrikraadi, sellele vastava kvalifikatsiooni Eesti Vabariigi haridusseaduse § 28 lõike 22 tähenduses või sellele vastava välisriigi kvalifikatsiooni.”;
18) paragrahvi 51 lõike 4 punkt 5 tunnistatakse kehtetuks;
19) paragrahvi 51 lõike 4 punkt 9 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
“9) osaleb linnavalitsuse istungi dokumentide ettevalmistamisel ja korraldab istungite protokollimist;”;
20) paragrahvi 51 lõiget 4 täiendatakse punktiga 103 järgmises sõnastuses:
“103) vastutab sünni- ja surmaandmete õigusaktidele vastava rahvastikuregistrisse kandmise eest kooskõlas perekonnaseisutoimingute seadusega;”;
21) paragrahvi 51 lõike 4 punkti 11 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
“11) täidab teisi seaduses, Tallinna põhimääruses ja linna õigusaktis linnasekretärile sätestatud ülesandeid.”;
22) paragrahvi 51 lõige 5 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
“(5) Linnasekretäri äraolekul asendab teda linnapea käskkirjaga määratud isik. Linnasekretäri asendajal on kõik linnasekretäri õigused ja kohustused ning ta peab vastama käesoleva paragrahvi lõikes 2 sätestatud linnasekretäri ametisse nimetamiseks esitatud tingimustele.”;
23) paragrahvi 54 lõiked 10 ja 11 muudetakse ning sõnastatakse järgmiselt:
“(10) Ametniku teenistuse lõppemisel seoses tema surmaga makstakse toetust Vabariigi Valitsuse määrusega kehtestatud kuutöötasu alammäära kahekordses ulatuses.
(11) Käesoleva paragrahvi 9. lõikes ettenähtud hüvitust makstakse tingimusel, et ametnik oli teenistuses linna ametiasutuses vähemalt viimased kolm aastat enne teenistussuhte lõppemist.”
24) paragrahvi 54 lõige 12 tunnistatakse kehtetuks;
25) paragrahvi 54 lõige 13 muudetakse ning sõnastatakse järgmiselt:
“(13) Käesoleva paragrahvi lõigetes 7-10 ettenähtud hüvitused ja toetus makstakse välja erakorralisteks sündmusteks ettenähtud vahendite arvel.”;
26) paragrahvi 542 lõige 3 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
“(3) Linnavolikogu tagab sisekontrollisüsteemi rakendamise ja siseaudiitori kutsetegevuse korraldamise Tallinnas. Sisekontrollisüsteemi rakendab ja selle tulemuslikkuse eest vastutab linnavalitsus.”;
27) paragrahvi 60 lõiget 1 täiendatakse teise lausega järgmises sõnastuses:
“Kohalikud maksud ja maksumäärade muudatused kehtestatakse enne linnaeelarve või lisaeelarve vastuvõtmist.”;
“(2) Tallinn kui kohalik omavalitsusüksus võib teenuste osutamiseks asutada linna ametiasutuse hallatavaid asutusi, mis ei ole juriidilised isikud. Linn võib olla osanik või aktsionär äriühingus, samuti asutada sihtasutusi ja olla mittetulundusühingu liige, arvestades kohaliku omavalitsuse üksuse finantsjuhtimise seaduses esitatud tingimusi. Linna eraõiguslikes isikutes osalemise ning kohaliku omavalitsuse üksuse finantsjuhtimise seaduse täitmise korraldamise tingimused ja korra kehtestab linnavolikogu.”;
29) paragrahvi 71 lõiked 1, 4, 5, 7 kuni 11 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
“(1) Tallinna arengut kavandatakse reguleerimise ulatusest lähtuvalt strateegiliste ja tegevuskavaliste arengudokumentidega. Strateegilised arengudokumendid on Tallinna arengustrateegia, üldplaneering ja Tallinna keskkonnastrateegia ning tegevuskavalised arengudokumendid on Tallinna eelarvestrateegia, Tallinna arengukava, Tallinna valdkonnapõhine arengukava, Tallinna linna territooriumi osa arengukava ja Tallinna linna ametiasutuse hallatava asutuse arengukava.
(4) Tallinna arengukava on Tallinna pika- ja lühiajalise arengu eesmärke määratlev ja nende elluviimiseks tegevusi kavandav dokument, mis tasakaalustatult arvestab majandusliku, sotsiaalse ja kultuurilise keskkonna ning looduskeskkonna arengu pikaajalisi suundumusi ja vajadusi ning on aluseks erinevate eluvaldkondade arengu integreerimisele ja koordineerimisele. Arengukava sisaldab hetkeolukorra analüüsi. Arengukavas kajastatakse kuni arengukava perioodi lõpuni strateegilised eesmärgid ja tegevused eesmärkide saavutamiseks. Arengukava projekti koostab linnavalitsus ja esitab selle kinnitamiseks linnavolikogule.
(5) Kehtiv Tallinna arengukava peab mis tahes eelarveaastal hõlmama vähemalt nelja eelseisvat eelarveaastat. Kui linnal on pikemaajalisi kohustusi või neid kavandatakse pikemaks perioodiks, tuleb arengukavas esitada andmed arengukava kehtivusaega ületavate kohustuste kohta.
(7) Linnavolikogu määratud ametiasutus korraldab avalike arutelude kaudu kõigi huvitatud isikute kaasamise arengukava koostamisse ning tagab kehtestatud arengukava järgimise. Teade arengukava või selle muutmise eelnõu avalikustamise kohta avaldatakse maakonnalehes ja Tallinna veebilehel. Arengukava peab enne kinnitamist olema avalikult kättesaadav vähemalt kolm nädalat.
(8) Pärast vastuvõtmist linnavolikogu poolt avalikustatakse arengukava ning linnavolikogu istungite ja linnavolikogu komisjonide koosolekute protokollid arengukava menetlemise kohta Tallinna veebilehel. Arengukava ja arengukava muudatused avalikustatakse seitsme tööpäeva jooksul arvates nende vastuvõtmisest linnavolikogu poolt. Linnasekretär esitab arengukava või selle muudatuste vastuvõtmisest arvates kahe nädala jooksul maavanemale ja Siseministeeriumile elektrooniliselt informatsiooni arengukava või arengukava muudatuste vastuvõtmise kohta.
(9) Iga aasta 1. märtsiks kogub linnavolikogu määratud ametiasutus andmed Tallinna arengukavas ettenähtud ülesannete täitmise ja eesmärkide saavutamise kohta eelmisel kalendriaastal, koostab vastava aruande, valmistab vajadusel ette kehtiva Tallinna arengukava muudatusettepanekud ning esitab vastava eelnõu hiljemalt 30. aprilliks linnavalitsusele. Linnavalitsus vaatab kehtiva Tallinna arengukava täitmise aruande ja vajadusel muudatusettepanekute eelnõu läbi ja esitab selle hiljemalt 15. augustiks linnavolikogule.
(10) Linnavolikogu kinnitab arengukava või selle muudatuste vastuvõtmise linnavolikogu määrusega enne, kui linnavalitsus esitab eelarve eelnõu linnavolikogule, või hiljemalt eelarveaastale eelneva aasta 1. oktoobriks.
3) investeeringuprojektide kavandamisel.”;
30) paragrahv 77 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
“§ 77 Keskkonnakaitse
(4) Keskkonnahoidliku käitumise juurutamine Tallinna linna asutustes toimub läbi ökotugitegevuste, mille põhimõtted sätestatakse Tallinna keskkonnastrateegias.”.
31) paragrahvi 81 lõige 4 tunnistatakse kehtetuks.
§ 2. Tallinna Linnavolikogu 12. septembri 1996 määrus nr 21 “Vabariigi Presidendi valmiskogusse esindajate valimise kord” tunnistatakse kehtetuks.
§ 3. Määrus jõustub 27. juunil 2011. Paragrahvi 1 punkte 1, 3-9, 11, 13, 15, 16 ja 26 rakendatakse 2013. aasta 1. jaanuarist.


RTL 2006, 61, 1101
Vastu võetud 07.07.2006 nr 44
Määrus kehtestatakse «Tulumaksuseaduse» § 40 lõigete 5 ja 6, § 54 lõike 3, § 56 lõigete 1 ja 21, § 561, § 57 lõike 2, § 571 lõike 6 ja § 572 lõigete 5 ja 8, «Sotsiaalmaksuseaduse» § 9 lõike 7, «Töötuskindlustuse seaduse» § 42 lõike 2 ning «Kogumispensionide seaduse» § 11 lõike 1 punktide 4 ja 5 alusel.
Rahandusministri 24. detsembri 2003. a määruses nr 107 ««Tulumaksuseadusest», «Sotsiaalmaksuseadusest», «Kogumispensionide seadusest» ja «Töötuskindlustuse seadusest» tulenevate deklaratsioonide ja tõendite vormide kinnitamine» (RTL 2004, 4, 45; 2006, 40, 702) tehakse järgmised muudatused:
«Määrus kehtestatakse «Tulumaksuseaduse» § 40 lõigete 5 ja 6, § 54 lõike 3, § 56 lõigete 1 ja 21, § 561, § 57 lõike 2, § 571 lõike 6 ja § 572 lõigete 5 ja 8, «Sotsiaalmaksuseaduse» § 9 lõike 7, «Töötuskindlustuse seaduse» § 42 lõike 2 ning «Kogumispensionide seaduse» § 11 lõike 1 punktide 4 ja 5 alusel.»;
2) paragrahvi 1 täiendatakse punktidega 26–28 järgmises sõnastuses:
« 26) vorm INF 13 «Aktsionäridele ja osanikele tehtud väljamaksete deklaratsioon» (lisa 26);
27) vorm INF 14 «Isikliku sõiduauto hüvitise deklaratsioon» (lisa 27);
28) vorm INF 15 «Mitteresidendi kinnisasja, piiratud asjaõiguse või registrisse kantud vallasasjaga tehtud tehingute deklaratsioon» (lisa 28).»;
3) määruse lisa 1 vormi TSD sissejuhatavat osa täiendatakse pärast maksukohustuslase isikuandmeid järgmise küsimustikuga:
«Küsimused seotud isikutega sooritatud tehingute ning nimetatud tehingutest tulenevate kohustuste kohta.
a. Kas maksustamisperioodil on sooritatud tehinguid seotud isikutega? JAH EI
b. Kas maksukohustuslane on osaline seotud isikute vahelises kulude jaotuse kokkuleppes, millele laienevad kohustuslikud kulude jaotuse kokkulepete dokumenteerimise nõuded? JAH EI
c. Kas maksukohustuslasele on kohustuslikud seotud isikute vaheliste tehingute detailsed dokumenteerimise reeglid? JAH EI »;
4) määruse lisa 1 märkuste punkti 1 täiendatakse teise lõiguga järgmises sõnastuses:
«Vormil TSD vastatakse küsimustele seotud isikutega sooritatud tehingute ning nimetatud tehingutest tulenevate kohustuste kohta. Küsimustele vastamisel lähtutakse «Tulumaksuseaduse» § 50 lõigete 6 ja 8 alusel kehtestatud rahandusministri määrusest. Vastavasse lahtrisse märgitakse tähis «×».»;
5) määruse lisa 2 märkuste punkti 12 kood 15 ja määruse lisa 11 märkuste punkti 6 kood 15 sõnastatakse järgmiselt:
« 15 – töövõtu-, käsundus- või muu võlaõigusliku lepingu alusel makstud töö- või teenustasu («Tulumaksuseaduse» § 13 lõige 11), välja arvatud kui tasu saaja on kantud äriregistrisse või registreeritud Maksu- ja Tolliametis füüsilisest isikust ettevõtjana ning töö- või teenustasu on saaja ettevõtlustulu;»;
6) määruse lisa 2 märkuste punkti 12 ja määruse lisa 11 märkuste punkti 6 täiendatakse tekstiga järgmises sõnastuses:
« 20 – loomeliidu poolt loovisikule seoses tema loometööga seotud lähetusega ja sportlasele seoses spordilähetusega makstud sõidu- ja majutuskulude hüvitis ning päevaraha osas, mis ületavad Vabariigi Valitsuse kehtestatud piirmäärasid; samuti kolmanda isiku makstud päevaraha osas, mis ületab Vabariigi Valitsuse kehtestatud piirmäära.»;
7) määruse lisa 3 tabeli veeru 2 ja määruse lisa 4 tabeli veeru 2 pealkiri sõnastatakse järgmiselt:
«Registrikood Eestis»;
8) määruse lisa 3 märkuste punkt 3 ja määruse lisa 4 märkuste punkt 3 sõnastatakse järgmiselt:
« 3. Veergudes 1–4 näidatakse väljamakse saaja andmed. Veerus 2 näidatakse mitteresidendile väljastatud registrikood Eestis (Eesti isikukood või maksukohustuslaste registri kood). Juhul kui mitteresidendil puudub registrikood Eestis, pöördub väljamakse tegija Maksu- ja Tolliameti poole, edastab isiku registreerimiseks vajalikud andmed ning talle väljastatakse registrikood. Veerus 3 näidatakse mitteresidendi residendiriigi kood vastavalt Maksu- ja Tolliameti poolt koostatud loetelule.»;
9) määruse lisa 3 märkuste punkti 4 kood 21 ja määruse lisa 12 märkuste punkti 5 kood 21 sõnastatakse järgmiselt:
« 21 – muu tulu, sealhulgas toetused, abirahad, stipendiumid, kultuuri-, spordi- ja teaduspreemiad, loteriivõidud, vanemahüvitise seaduse alusel makstud hüvitised; elatis («Tulumaksuseaduse» § 19 lõige 1). Samuti näidatakse siin «Tulumaksuseaduse» §-des 20–21 sätestatud tingimustel Eesti Haigekassa, Eesti Töötukassa või Eesti residendist kindlustusseltsi makstud kindlustushüvitised ning Eestis registreeritud pensionifondist tehtud väljamaksed.»;
10) määruse lisa 5 rida 4 sõnastatakse järgmiselt:
«Isikliku sõiduauto teenistus-, töö- ja ametisõitudeks või puudega isikule isikliku mootorsõiduki kasutamise eest hüvitise maksmine üle Vabariigi Valitsuse kehtestatud piirmäärade»;
11) määruse lisa 5 märkuste punkt 5 sõnastatakse järgmiselt:
« 5. Real 3 näidatakse erisoodustuse summad, milleks on teenistus-, töö- või ametilähetusega seotud kulude hüvitamine või päevaraha maksmine üle Vabariigi Valitsuse kehtestatud piirmäärade või juhul, kui töö tegemise koht asub välisriigis, siis üle töö tegemise kohas kehtestatud piirmäärade («Tulumaksuseaduse» § 13 lõike 3 punktid 1 ja 11).»;
12) määruse lisa 5 märkuste punkt 6 sõnastatakse järgmiselt:
« 6. Real 4 näidatakse kulutused hüvitistele, mida makstakse isikliku sõiduauto teenistus-, töö- või ametisõitudeks kasutamise eest või mida makstakse puudega isikule isikliku mootorsõiduki kasutamise eest üle Vabariigi Valitsuse kehtestatud piirmäärade («Tulumaksuseaduse» § 13 lõike 3 punktid 2 ja 21).»;
13) määruse lisa 5 märkuste punkt 14 sõnastatakse järgmiselt:
« 14. Ridadel 12–16 näidatakse muud tööandja poolt töötajatele tehtud erisoodustused «Tulumaksuseaduse» § 48 tähenduses, sealhulgas kulutused töötajate transpordiks elukoha ja töökoha vahel, kui ei ole täidetud § 48 lõikes 51 toodud nõuded.
Siin näidatakse ka puudega töötajale antud abivahendeid väärtuses, mis ületavad kalendriaastas 50% töötajale või teenistujale kalendriaasta jooksul makstud ja sotsiaalmaksuga maksustatud väljamaksete summat. Arvestust võib pidada ning deklareerida summeeritult kalendriaastal viimasena esitatud vormi TSD lisal 4 («Tulumaksuseaduse» § 13 lõike 3 punkt 8).»;
14) määruse lisa 6 osade 1 ja 2 pealkirjas asendatakse sõnad «§ 11 lõikes 1 või 2 nimetatud isik» ja märkuste punktis 25 sõnad ««Tulumaksuseaduse» § 11 lõikes 1 nimetatud nimekirja kantud ja § 11 lõikes 2 nimetatud isik» sõnadega «§ 11 lõikes 1 nimetatud nimekirja kantud isik ja § 11 lõikes 10 nimetatud isik»;
15) määruse lisa 6 märkuste punkt 3 sõnastatakse järgmiselt:
« 3. Vormi TSD lisa 5 esimeses osas (osad 1, 1.1 ja 1.2) on maksumaksjaks residendist juriidiline isik (kaasa arvatud ametiühingute registrisse kantud isik) ja mitteresidendist juriidiline isik, kellel on Eestis registreeritud püsiv tegevuskoht, välja arvatud «Tulumaksuseaduse» § 11 lõikes 1 nimetatud nimekirja kantud isik ja § 11 lõikes 10 nimetatud isik.
Vormi TSD lisa 5 teises osas (osa 2) on maksumaksjaks «Tulumaksuseaduse» § 11 lõikes 1 nimetatud nimekirja kantud isik ja § 11 lõikes 10 nimetatud isik.»;
16) määruse lisa 6 märkuste punkti 25 täiendatakse kolmanda lausega järgmises sõnastuses:
«Siin näidatakse füüsilistele isikutele toimetulekuks osutatud materiaalne abi, sealhulgas rahaline abi, mis on üle Statistikaameti viimaste andmete kohase leibkonnaliikme kuukeskmise väljamineku kalendrikuu kohta.»;
17) määruse lisa 7 rida 13 tunnistatakse kehtetuks;
18) määruse lisa 7 rida 14 sõnastatakse järgmiselt:
«Kõrgendatud määra järgi tasutud keskkonnatasu või tekitatud kahju hüvitamise tasu»;
19) määruse lisa 7 märkuste punktis 3 asendatakse tekst «– mitteresidendist juriidiline isik, kellel on Eestis registreeritud püsiv tegevuskoht (välja arvatud Eestis filiaali omav krediidiasutus) täidab read 1–9, 11–23 ja 25–28;» tekstiga «– mitteresidendist juriidiline isik, kellel on Eestis registreeritud püsiv tegevuskoht (välja arvatud Eestis filiaali omav krediidiasutus) täidab read 1–23 ja 25–28;»;
20) määruse lisa 7 märkuste punkti 10 täiendatakse teise lõiguga järgmises sõnastuses:
«Real 51 näidatakse ka mitteresidendilt äriühingult saadud dividendilt välisriigis kinnipeetud tulumaksu ja/või saadud dividendi aluseks olevalt kasumiosalt välisriigis tasutud tulumaksu, kui rakendatakse topeltmaksustamise vältimise lepingu sätteid ning leping näeb topeltmaksustamise vältimisel ette krediidimeetodi kasutamise.»;
21) määruse lisa 7 märkuste punkti 10 täiendatakse kolmanda lõiguga järgmises sõnastuses:
«Kui dividendi saaja osalus dividendi maksjas oli dividendi maksmise ajal vähemalt 20%, siis maksumaksja võib valida krediidimeetodi (täidab vormi TSD lisa 6 ja tabeli 5) ja vabastusmeetodi vahel. Kui dividendi saaja osalus dividendi maksjas oli dividendi maksmise ajal alla 20%, siis võib kasutada krediidimeetodit (täidab vormi TSD lisa 6), kui maksuleping seda võimaldab. Sel juhul ei saa kasutada vabastusmeetodit.»;
22) määruse lisa 7 märkuste punkti 10 täiendatakse kolmanda lõiguga järgmises sõnastuses:
«Kui dividendi saaja osalus dividendi maksjas oli dividendi maksmise ajal vähemalt 15% (perioodil 1. jaanuarist 2005 kuni 31. detsembrini 2006 – alla 20%), siis maksumaksja võib valida krediidimeetodi (täidab vormi TSD lisa 6 ja tabeli 5) ja vabastusmeetodi vahel. Kui dividendi saaja osalus dividendi maksjas oli dividendi maksmise ajal alla 15% (perioodil 1. jaanuarist 2005 kuni 31. detsembrini 2006 – alla 20%), siis võib kasutada krediidimeetodit (täidab vormi TSD lisa 6), kui maksuleping seda võimaldab. Sel juhul ei saa kasutada vabastusmeetodit.»;
23) määruse lisa 7 märkuste punkti 11 neljas ja viies lause sõnastatakse järgmiselt:
«Rea 53 ja tabeli 61 täidab püsiv tegevuskoht, kui võetakse arvesse mitteresidendilt alates 1. jaanuarist 2005 saadud dividendilt kinnipeetud tulumaksu («Tulumaksuseaduse» § 54 lõige 5). Kui dividendi saaja osalus dividendi maksnud äriühingus on vähemalt 15% (perioodil 1. jaanuarist 2005 kuni 31. detsembrini 2006 – vähemalt 20%) ja kui on täidetud muud «Tulumaksuseaduse» § 53 lõikes 41 sätestatud tingimused, siis alates 1. jaanuarist 2005 saadud dividendi arvel tehtud väljamakseid vormi TSD lisal 6 ei näidata.»;
24) määruse lisa 7 märkuste punkti 13 tekst (tabeli 8 sissejuhatav osa) sõnastatakse järgmiselt:
« 13. Real 10 näidatakse residendist juriidilise isiku ja temaga seotud isiku vahel tehtud tehingute väärtuste vahe. Tehingute väärtuse määramisel tuleb lähtuda «Tulumaksuseaduse» § 50 lõigete 6 ja 8 alusel rahandusministri määrusega kehtestatud korrast. Eelnimetatut kohaldatakse ka mitteresidendist juriidilise isiku püsiva tegevuskoha kaudu või püsiva tegevuskoha arvel tehtud tehingutele.»;
25) määruse lisa 7 märkuste punkt 19 sõnastatakse järgmiselt:
« 19. Äriühing, kaasa arvatud krediidiasutus, ei täida rida 20 juhul, kui madala maksumääraga territooriumil asuva juriidilise isiku emiteeritud väärtpaberid vastavad «Investeerimisfondide seaduse» § 257 lõikes 1 toodud tingimustele.»;
26) määruse lisa 71 tabeli 4 sissejuhatava osa esimene lause sõnastatakse järgmiselt:
«Tabelis 4 (vormi TSD lisa 6 rida 5) näitab püsiv tegevuskoht residendist äriühingult alates 1. jaanuarist 2003 kuni 31. detsembrini 2004 saadud dividendi arvel tehtud väljamakselt arvutatud maksukohustust vähendava tulumaksu summa juhul, kui dividendi saaja osalus dividendi maksvas äriühingus on vähemalt 20% («Tulumaksuseaduse» § 61 lg 27) ja kui püsiv tegevuskoht ei ole enne 1. jaanuari 2005 nimetatud dividendi käesolevas tabelis näidanud.»;
27) määruse lisa 71 tabeli 5 sissejuhatav osa täiendatakse teise lõiguga järgmises sõnastuses:
«Tabeli 5 saab täita ka püsiv tegevuskoht, kes on saanud dividendi maksulepinguriigist. Kui maksumaksja soovib maksulepingust tulenevat õigust kasutada, peavad olema täidetud alljärgnevad tingimused:
– maksuleping näeb topeltmaksustamise vältimisel ette krediidimeetodi;
– osaluse suurus mitteresidendist äriühingus on võrdne maksulepingus sätestatud määraga või ületab seda.»;
28) määruse lisa 71 märkuste punkti 16 täiendatakse teise lausega järgmises sõnastuses:
«Veerus 6 näidatakse saadud dividendid ilma kinnipeetud tulumaksuta (netosumma).»;
29) määruse lisa 71 märkuste punkti 34, määruse lisa 8 märkuste punkti 12.4 ja määruse lisa 81 märkuste punkti 13.4 täiendatakse teise lausega järgmises sõnastuses:
«Veerus 7 näidatakse saadud dividendid ilma kinnipeetud tulumaksuta (netosumma).»;
30) määruse lisa 71 märkuste punkti 25 täiendatakse teise lõiguga järgmises sõnastuses:
«Veerus 6 deklareeritav litsentsitasu ja veerus 7 deklareeritav intressi summa näidatakse ilma kinnipeetud tulumaksuta (netosumma).»;
31) määruse lisa 71 punktis 26 asendatakse sõnad «Veerus 7» sõnadega «Veerus 8»;
32) määruse lisa 71 tabeli 61 sissejuhatav osa sõnastatakse järgmiselt:
«Tabeli 61 (vormi TSD lisa 6 rida 53) täidab püsiv tegevuskoht, kes on alates 1. jaanuarist 2005 saanud teiselt mitteresidendilt dividende ning osalus dividendi maksjas on alla 15% (perioodil 1. jaanuarist 2005 kuni 31. detsembrini 2006 – alla 20%) vastavalt «Tulumaksuseaduse» § 54 lõikele 5 ja § 61 lõigetele 25 ja 26. «Tulumaksuseaduse» § 53 lõike 41 kohaselt mittemaksustatava dividendi aluseks olevalt dividendilt välisriigis tasutud tulumaksu siinkohal arvesse ei võeta.
Välisriigis dividendilt kinnipeetud tulumaksu osa arvutatakse tabelis 61.»;
33) määruse lisa 8 rida 101 sõnastatakse järgmiselt:
«Eestis «Tulumaksuseaduse» alusel arvesse võetav välismaal kuni 31. detsembrini 2004 saadud dividendilt kinnipeetud või dividendi aluseks olevalt kasumiosalt tasutud tulumaksu osa.
Topeltmaksustamise vältimise lepingu rakendamisel arvessevõetav välismaal dividendilt kinnipeetud või dividendi aluseks olevalt kasumiosalt tasutud tulumaksu osa (lisaleht 1 tabeli 2a veeru 11 kokkuvõte).»;
34) määruse lisa 8 märkuste punktis 12 asendatakse tekst «alla 20%» tekstiga «alla 15% (perioodil 1. jaanuarist 2005 kuni 31. detsembrini 2006 – alla 20%).»;
35) määruse lisa 8 märkuste punkti 13 täiendatakse teise lõiguga järgmises sõnastuses:
«Real 101 näidatakse ka mitteresidendilt äriühingult saadud dividendilt välisriigis kinnipeetud tulumaksu ja/või saadud dividendi aluseks olevalt kasumiosalt välisriigis tasutud tulumaksu, kui rakendatakse topeltmaksustamise vältimise lepingu sätteid ning leping näeb topeltmaksustamise vältimisel ette krediidimeetodi kasutamise.»;
36) määruse lisa 8 märkuste punkti 13 täiendatakse kolmanda lõiguga järgmises sõnastuses:
«Kui dividendi saaja osalus dividendi maksjas oli dividendi maksmise ajal vähemalt 20%, siis maksumaksja võib valida krediidimeetodi (täidab vormi TSD lisa 7 ja tabeli 2a) ja vabastusmeetodi (täidab vormi INF 11) vahel. Kui dividendi saaja osalus dividendi maksjas oli dividendi maksmise ajal alla 20%, siis võib kasutada krediidimeetodit (täidab vormi TSD lisa 7), kui maksuleping seda võimaldab. Sel juhul ei saa kasutada vabastusmeetodit ja vormi INF 11 ei täideta.»;
37) määruse lisa 8 märkuste punkti 13 täiendatakse kolmanda lõiguga järgmises sõnastuses:
«Kui dividendi saaja osalus dividendi maksjas oli dividendi maksmise ajal vähemalt 15% (perioodil 1. jaanuarist 2005 kuni 31. detsembrini 2006 – alla 20%), siis maksumaksja võib valida krediidimeetodi (täidab vormi TSD lisa 7 ja tabeli 2a) ja vabastusmeetodi (täidab vormi INF 11) vahel. Kui dividendi saaja osalus dividendi maksjas oli dividendi maksmise ajal alla 15% (perioodil 1. jaanuarist 2005 kuni 31. detsembrini 2006 – alla 20%), siis võib kasutada krediidimeetodit (täidab vormi TSD lisa 7), kui maksuleping seda võimaldab. Sel juhul ei saa kasutada vabastusmeetodit ja vormi INF 11 ei täideta.»;
38) määruse lisa 8 märkuste punkti 15.1 täiendatakse pärast sõnu «saaval äriühingul litsentsitasu» sõnadega «või intressi» ning pärast sõnu «maksval äriühingul litsentsitasu» sõnadega «või intressi»;
39) määruse lisa 81 lisalehe 1 sissejuhatavat osa täiendatakse kolmanda ja neljanda lõiguga järgmises sõnastuses:
«Tabeli 2a saab täita ka residendist äriühing, kes on saanud dividendi maksulepinguriigist. Kui maksumaksja soovib maksulepingust tulenevat õigust kasutada, peavad olema täidetud alljärgnevad tingimused:
– osaluse suurus mitteresidendist äriühingus on võrdne maksulepingus sätestatud määraga või ületab seda.
Tabelis 2a näidatud välisriigist saadud dividendi vormil INF 11 ei kajastata.»;
40) määruse lisa 81 märkuste punkti 13.1 esimene lause sõnastatakse järgmiselt:
«Tabeli 2a veerus 2 näidatakse dividendi maksja residendiriigi kood vastavalt Maksu- ja Tolliameti poolt koostatud loetelule.»;
41) määruse lisa 81 märkuste punkti 13.3 teine lause sõnastatakse järgmiselt:
«Kui maksuleping lubab dividendi aluseks olevalt kasumiosalt tasutud tulumaksu arvesse võtta väiksema kui 20% osaluse korral, siis lähtutakse maksulepingus sätestatud osaluse suurusest.»;
42) määruse lisa 81 märkuste punkti 13.3 teine lause sõnastatakse järgmiselt:
«Kui maksuleping lubab dividendi aluseks olevalt kasumiosalt tasutud tulumaksu arvesse võtta väiksema kui 15% osaluse korral, siis lähtutakse maksulepingus sätestatud osaluse suurusest.»;
43) määruse lisa 81 märkuste punktis 14.1 asendatakse sõnad «Tabelis 3» sõnadega «Tabelis 4»;
44) määruse lisa 9 märkuste punkti 6 täiendatakse lausega järgmises sõnastuses:
«Samuti ei näidata siin vormi TSD lisas 7 deklareeritud mitteresidendist äriühingult saadud litsentsitasu ja intressi.»;
45) määruse lisa 11 III osa sõnastatakse järgmiselt:
«III. «Sotsiaalmaksuseaduse» § 6 alusel riigi-, valla- või linnapoolse kohustuse
tekkimise kuupäev: ........................... (päev, kuu, aasta);
lõppemise kuupäev: .......................... (päev, kuu, aasta).»;
46) määruse lisa 11 märkuste punkt 3 sõnastatakse järgmiselt:
« 3. Tõend antakse isikule, kellele tehti «Tulumaksuseaduse» §-s 41 ja «Sotsiaalmaksuseaduse» § 2 lõikes 1 nimetatud väljamakseid ja kelle eest on arvutatud sotsiaalmaksu «Sotsiaalmaksuseaduse» § 2 lõike 1 punktide 1–4, 6, 8 ja 9, lõike 2 ning § 6 alusel.»;
47) määruse lisa 11 märkuste punkt 12 sõnastatakse järgmiselt:
« 12. Real 6 näidatakse «Sotsiaalmaksuseaduse» § 2 lõike 1 punktide 1–4, 6, 8 ja 9, lõike 2 ning § 6 alusel arvutatud sotsiaalmaks.»;
48) määruse lisa 11 punktis 13 asendatakse sõna «Pensioniameti» sõnaga «Sotsiaalkindlustusameti»;
49) määruse lisa 25 märkuste punkt 5 sõnastatakse järgmiselt:
« 5. Deklaratsioonis näidatakse füüsilisele isikule makstud intress, kui intressi saaja elukohariik on Euroopa Liidu teine liikmesriik või kui isiku elukoht on mõni järgmistest territooriumitest: Gibraltar, Guernsey, Jersey või Mani saar, Aruba, Hollandi Antillid, Briti Neitsisaarte asumaa või Montserrati asumaa.»;
50) määruse lisa 25 märkuste punkti 11 kood 4 sõnastatakse järgmiselt:
« 4 – väljamakse, mis on saadud eurofondi või intressi maksmisel eurofondina käsitatava ühenduse või kolmandas riigis asutatud investeerimisfondi aktsiate või osakute tagasiostmisel, tagasivõtmisel või lunastamisel, tingimusel, et tema varast on otse või ülalnimetatud investeerimisfondi või ühenduse kaudu üle 40% investeeritud võlakohustustesse. Investeeringute määr tehakse kindlaks fondi tingimuste või põhikirja alusel; kui see ei ole võimalik, siis varade tegeliku koosseisu alusel. Kui intressi maksjal ei ole võimalik nimetatud määra kindlaks teha, eeldatakse, et see on üle 40%. Veerus 13 näidatakse väljamakse summa.
Enne 1.7.2006 makstud intressi korral on kohustuslik ainult koodi 1 kohaselt tehtud väljamakse deklareerimine.»;
51) määruse lisades asendatakse sõnad «Maksu- ja Tolliameti piirkondlik maksukeskus» ja sõnad «Maksu- ja Tolliameti piirkondlik maksu- ja tollikeskus» vastavas käändes sõnadega «Maksu- ja Tolliamet» vastavas käändes;
52) määruse lisa 22 asendatakse käesoleva määruse lisa kohase lisaga 22 «Vorm INF 9. Kingituste ja annetuste ning muude tulude kasutamise deklaratsioon»;
53) määruse lisa 24 asendatakse käesoleva määruse lisa kohase lisaga 24 «Vorm INF 11. Maksustamisele mittekuuluvate dividendide ja muude kasumieraldiste deklaratsioon»;
54) määrust täiendatakse käesoleva määruse lisa kohase lisaga 26 «Vorm INF 13. Aktsionäridele ja osanikele tehtud väljamaksete deklaratsioon»;
55) määrust täiendatakse käesoleva määruse lisa kohase lisaga 27 «Vorm INF 14. Isikliku sõiduauto hüvitise deklaratsioon»;
56) määrust täiendatakse käesoleva määruse lisa kohase lisaga 28 «Vorm INF 15. Mitteresidendi kinnisasja, piiratud asjaõiguse või registrisse kantud vallasasjaga tehtud tehingute deklaratsioon».
Määruse § 1 punktid 2–4, 7–9, 14, 15, 19, 22–24, 32, 34, 37, 42, 50, 52–56 jõustuvad 2007. a 1. jaanuaril.
Märkus. Lisad on avaldatud elektroonilises Riigi Teatajas. (Alus: «Riigi Teataja seaduse» § 4 lõige 2 ja riigisekretäri 27.07.2006. a resolutsioon nr 17-1/06-05037.)


text:
2-17-19072/21 Tartu Ringkonnakohtu tsiviilkolleegium 26.09.2018
Osanike hea usu põhimõtte järgimise kohustus nende omavahelistes suhetes TsÜS § 32 mõttes tähendab muu hulgas seda, et osanik ei tohi oma õiguste realiseerimise teel takistada teiste ühingu liikmete sarnaste õiguste kasutamist. (p 7)
Riigikohus on leidnud, et TsMS § 407 lg 1 paneb kohtule hagi õigusliku põhjendatuse (veenvuse) kontrollimise kohustuse ning hagi õiguslikku põhjendatust tuleb kohtul omal algatusel kontrollida ka kaja lahendamisel (TsMS § 417 lg 2 teine lause), samuti määruskaebuse lahendamisel, mis esitatakse maakohtu määruse peale, millega menetlus jäeti taastamata, ja ringkonnakohtu määruse peale Riigikohtule esitatud määruskaebuse lahendamisel ning seda sõltumata määruskaebuse väidetest (vt selle kohta Riigikohtu 14. veebruari 2007. a määrus tsiviilasjas nr 3-2-1-152-06, p 14 ja 15; 29. jaanuari 2008. a määrus tsiviilasjas nr 3-2-1-143-07, p 16). Kolleegium jääb eeltoodud seisukohtade juurde.
Otsustamaks hagi õigusliku põhjendatuse üle, peab kohus subsumeerima hageja esitatud asjaolud õigete õigusnormide alla (õigusakti kohaldamise otsustamine, TsMS § 438 lg 1). Seejuures peab kohus lähtuma sellest, et hageja väiteid ei ole vaja tõendada, kuna seadus loeb, et kostja on need omaks võtnud (TsMS § 407 lg 1 viimane lause).
Kui hagi ei ole veenev ja hagi rahuldamine ei ole põhjendatud, siis tuleb sellise hagi korral kohaldada TsMS § 407 lg-t 6.

matches:
§ 32
Riigikohus
§ 407
§ 417
kohus
§ 438
kohus
§ 407
§ 407


Loomakaitseseaduse ja põllumajandusloomade aretuse seaduse muutmise seadus – Riigi Teataja
Loomakaitseseaduse ja põllumajandusloomade aretuse seaduse muutmise seadus
RT I 2008, 51, 284
Vabariigi Presidendi 28. novembri 2008. a otsusega nr 369
I. Loomakaitseseaduses (RT I 2001, 3, 4; 2007, 23, 119) tehakse järgmised muudatused:
§ 1. Paragrahvi 2 lõiget 2 täiendatakse lausega järgmises sõnastuses:
«Käesoleva seaduse tähenduses loetakse põllumajandusloomaks ka hobuslane.»
§ 2. Paragrahvi 3 täiendatakse lõigetega 31–33 järgmises sõnastuses:
« (31) Põllumajanduslooma tervist ja heaolu tuleb kontrollida nii sagedasti, kui seda on vaja välditavate kannatuste ärahoidmiseks.
(33) Intensiivses loomapidamises kasutatavaid tehnilisi seadmeid tuleb kontrollida vähemalt üks kord päevas ning avastatud viga tuleb parandada võimalikult kiiresti. Kui viga ei saa võimalikult kiiresti parandada, tuleb viivitamata rakendada looma tervist ja heaolu kaitsvaid ajutisi meetmeid.»
§ 3. Paragrahvi 4 täiendatakse lõikega 3 järgmises sõnastuses:
« (3) Keelatud on looma sunniviisiline söötmine, välja arvatud meditsiinilise näidustuse puhul.»
§ 4. Paragrahvi 15 lõige 2 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« (2) Hädatapmine tuleb teha vähimate füüsiliste ja vaimsete kannatustega nii tapetavale põllumajandusloomale kui ka teisele hädatapmise kohas viibivale põllumajandusloomale.»
§ 5. Paragrahvi 36 lõige 1 loetakse lõikeks 11 ja paragrahvi täiendatakse uue lõikega 1 järgmises sõnastuses:
« (1) Loomkatsete läbiviimine käesoleva seaduse §-s 35 loetletud lubatud eesmärgil on keelatud, kui selle eesmärgi võib saavutada muu teaduslikult põhjendatud kasutatava meetodi abil, mis ei näe ette katselooma kasutamist.»
§ 6. Paragrahvi 38 täiendatakse lõikega 21 järgmises sõnastuses:
« (21) Katseloomana on keelatud kasutada looduses vabalt elavat looma, välja arvatud juhul, kui loomkatse eesmärgi saavutamiseks ei piisa loomkatses muu katselooma kasutamisest.»
§ 7. Paragrahvi 41 täiendatakse lõikega 3 järgmises sõnastuses:
« (3) Teaduslikult põhjendatud eesmärgil võib loomkatse läbi viia loomakasvatushoones, -rajatises, looma pidamiseks piiritletud alal või loomaaias, mis ei ole tunnustatud katseloomade kasutusettevõttena.»
§ 8. Paragrahvi 43 täiendatakse lõikega 11 järgmises sõnastuses:
« (11) Loomkatse meetodi valimise korral eelistatakse meetodit, mille rakendamisel kasutatakse kõige vähem loomi ja põhjustatakse neile kõige vähem valu, kannatusi, stressi või püsivaid kahjustusi ning mis annab rahuldava tulemuse.»
§ 9. Paragrahvi 46 lõike 1 teine lause muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
«Loaomanik võib kaasata loomkatse läbiviimisse asjakohase koolituse läbinud muu isiku.»
§ 10. Paragrahvi 49 lõike 1 punkt 1 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« 1) loa taotleja või loomkatse läbiviimisse kaasatud isik ei vasta käesoleva seaduse nõuetele;».
§ 11. Paragrahv 664 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« § 664. Loomade võistluse, looma avaliku näitamise ja loomaga tehtava tehingu kohta esitatavate nõuete rikkumine
II. Põllumajandusloomade aretuse seaduses (RT I 2002, 96, 566; 2007, 69, 423) tehakse järgmine muudatus:
§ 12. Paragrahvi 3 lõige 1 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« (1) Tõug või eristatav osa ühte tõugu kuuluvate loomade populatsioonist loetakse ohustatuks, kui aretuses kasutatavate emasloomade arv on alla tuhande või isasloomade arv alla kahekümne ja emaslindude arv alla kümne tuhande või isaslindude arv alla tuhande (edaspidi ohustatud tõug).»
III. § 13. Käesolev seadus jõustub 2009. aasta 1. jaanuaril.


Põlva Haldusteenistuse põhimäärus – Riigi Teataja
Põlva Haldusteenistuse põhimäärus
Põlva Haldusteenistuse põhimäärus - sisukord
§ 2 Nimi ja õiguslik seisund
§ 4 Tegevuse eesmärgid
3 STRUKTUUR, JUHTIMINE JA PERSONAL
§ 8 Juhataja
4 VARAD, FINANTSEERIMINE, JÄRELEVALVE JA ARUANDLUS
5 PÕHIMÄÄRUSE KINNITAMINE JA MUUTMINE NING ASUTUSE ÜMBERKORRALDAMINE JA TEGEVUSE LÕPETAMINE
§ 11 Põhimääruse kinnitamine, muutmine ja kehtetuks tunnistamine
§ 12 Ümberkorraldamine ja tegevuse lõpetamine
RT IV, 26.04.2014, 1
Vastu võetud 09.04.2014 nr 26
Määrus kehtestatakse kohaliku omavalitsuse korralduse seaduse § 22 lõike 1 punkti 34 ja Põlva Vallavolikogu 10. oktoobri 2013. a määruse nr 1-2/19 "Põlva valla põhimäärus" § 10 lõike 1 punkti 37 ning § 62 lõike 3 alusel.
Käesolev põhimäärus sätestab Põlva Haldusteenistuse ülesanded, juhtimise korralduse, juhi õigused ja kohustused, haldusteenistuse struktuuri ning muud tegevuse korraldamise küsimused.
(1) Põlva Haldusteenistus (edaspidi asutus) on Põlva Vallavalitsuse (edaspidi vallavalitsus) hallatav asutus.
(2) Asutus juhindub oma tegevuses Eesti Vabariigi õigusaktidest ja Põlva valla õigus- ja haldusaktidest ning asutuse põhimäärusest.
(3) Asutus on Põlva Linna Haldusteenistuse õigusjärglane.
(1) Asutuse asukoht on Kesk 15, Põlva linn 63308.
(2) Asutuse teeninduspiirkond on Põlva valla haldusterritoorium.
Asutuse tegevuse eesmärk on Põlva vallale kuuluva vara (edaspidi vallavara) korrashoiu ja haldamise korraldamine.
(1) Asutuse haldusalasse kuuluvad munitsipaalkinnistud ja valla haldusterritooriumil asuvate üldkasutuses olevad teed, tänavad, jalgteed ja jalgrattateed, teede ja muude avalike objektide välisvalgustus, haljasalad, pargid, veekogud, kalmistud ja muud sellised objektid (edaspidi haldusala).
(2) Asutuse ülesanded haldusalal:
1) vallale kuuluvate hoonete ja rajatiste, munitsipaaleluruumide ning vallavalitsuse hallatavate asutuste kinnistute korrashoiu, remondi ja hoolduse korraldamine;
2) haldusalal heakorra tagamine, sealhulgas haljastus-, heakorra- ja teehooldustööd;
3) hulkuvate koerte ja kasside püüdmine ja varjupaika toimetamise korraldamine;
4) tehnovõrkude hooldamise korraldamine;
5) liikluse korraldamine, sealhulgas liiklusmärkide paigaldamine, liikluskorralduse muutmise kohta ettepanekute tegemine, tänavate, teede ja parklate markeerimise korraldamine, bussiinfo paigaldamine ja uuendamine peatustes;
6) turukaubanduse korraldamine, sealhulgas ettepanekute tegemine piletihindade muutmiseks;
7) riigihangete korraldamine vastavalt Põlva Vallavolikogu (edaspidi vallavolikogu) poolt kehtestatud hankekorrale.
(3) Lisaks käesoleva paragrahvi lõikes 2 nimetatud ülesannetele täidab asutus teisi talle vallavalitsuse õigus- ja haldustaktidest ning lepingutest tulenevaid ülesandeid. Asutus võib avalikust huvist lähtuvalt osutada teisi Põlva valla elanikele vajalikke teenuseid.
(4) Sõltuvalt vajadustest ja võimalustest võib asutus osutada oma tegevusvaldkonnaga seotud tasulisi teenuseid.
3. peatükk STRUKTUUR, JUHTIMINE JA PERSONAL
(1) Asutuse struktuuri ja personali koosseisu kinnitab vallavalitsus.
(2) Asutuses töötamine toimub töölepingu alusel ja kooskõlas töösuhteid reguleerivate õigusaktidega.
(3) Asutuse personaliga sõlmib, muudab ja lõpetab töölepingu juhataja.
(1) Asutuse tööd juhib ja korraldab juhataja.
(2) Juhatajaga sõlmib, muudab ja lõpetab töölepingu vallavanem või tema poolt selleks volitatud isik.
§ 8. Juhataja
(1) Juhataja vastutab asutuse arengu, rahaliste vahendite sihipärase ja otstarbeka kasutamise eest, asutusele antud vara heaperemeheliku kasutamise, säilimise ning korrashoiu eest.
(2) Asutuse juhataja:
1) korraldab asutuse tegevust;
2) tagab asutuse ülesannete täitmise ning vastutab asutuse arengu ja rahaliste vahendite sihipärase ja otstarbeka kasutamise eest;
3) juhib asutuse finants-majanduslikku tegevust;
4) koostab asutuse eelarveprojekti ja esitab selle õigusaktidega ettenähtud tähtaegadel ja korras;
5) esindab asutust oma pädevuse piires;
6) tagab asutuse valdusse ja kasutusse antud vallavara säilimise, korrashoiu ja sihtotstarbelise kasutamise;
7) teeb seadusest ja asutuse põhimäärusest tulenevate ülesannete täitmiseks tehinguid asutuse eelarves selleks ettenähtud vahendite piires ning vastutab kinnitatud eelarve täitmise eest;
8) esitab vallavalitsusele või tema poolt volitatud isikule asutuse tegevuse kohta aruande ja eelarve täitmise aruande õigusaktidega kinnitatud tähtaegadel ja korras;
9) teostab tööandja õigusi ja kannab kohustusi, juhib ja suunab personali tööd;
10) kinnitab asutuse töökorralduse reeglid ja personali ametijuhendid ning tagab töötervishoiu ja tööohutuse nõuete täitmise;
11) annab oma pädevuse piires käskkirju ja suulisi korraldusi;
12) täidab muid vallavolikogu ja vallavalitsuse poolt antud ülesandeid.
(3) Juhataja õigused:
1) anda teistele vallavalitsuse hallatavatele asutustele juhiseid oma pädevuses olevates küsimustes;
2) saada vallavalitsuse teenistujatelt ja vallavalitsuse hallatavate asutuste töötajatelt tööks vajalikku informatsiooni;
3) teha vallavalitsusele ettepanekuid töös tekkinud küsimuste lahendamiseks;
4) teha ettepanekuid asutuse struktuuri ja personali koosseisu muutmiseks;
5) kontrollida asutuse pädevuses olevates valdkondades õigusaktidest kinnipidamist ja rakendada sanktsioone vastavalt kehtivale korrale.
4. peatükk VARAD, FINANTSEERIMINE, JÄRELEVALVE JA ARUANDLUS
(1) Asutuse vara moodustavad tema kasutusse vallavalitsuse poolt antud varad.
(2) Asutus valdab, kasutab ja käsutab tema valduses olevat vara vastavalt vallavolikogu kehtestatud korrale ning tagab selle sihipärase kasutamise, säilimise ja heaperemeheliku majandamise.
(3) Asutuse eelarve on vallaeelarve üheks osaks, mille võtab vastu ja muudab vallavolikogu.
(4) Asutust finantseeritakse Põlva valla eelarvest.
(5) Asutuse raamatupidamisarvestust ja -aruandlust korraldab vallavalitsus.
(1) Järelevalvet asutuse tegevuse üle teostab vallavalitsus õigusaktidega kehtestatud korras.
(2) Asutus esitab oma tegevuse kohta aruandeid õigusaktidega kehtestatud korras ja tähtaegadel.
5. peatükk PÕHIMÄÄRUSE KINNITAMINE JA MUUTMINE NING ASUTUSE ÜMBERKORRALDAMINE JA TEGEVUSE LÕPETAMINE
§ 11. Põhimääruse kinnitamine, muutmine ja kehtetuks tunnistamine
Asutuse põhimääruse kinnitab, muudab ja tunnistab kehtetuks vallavolikogu.
Asutuse ümberkorraldamise või tegevuse lõpetamise otsustab vallavolikogu.
Tunnistada kehtetuks Põlva Linnavolikogu 9. juuni 2006. a määruse nr 19 „Põlva Linna Haldusteenistuse moodustamine“ § 2.
Määrus jõustub 2014. aasta 1. mail.


31 VAJADUSPÕHINE PERETOETUS
§ 121 Vajaduspõhine peretoetus
§ 334 Erisus kutseõppes õppimisel
§ 34 Õigusaktide muutmine
§ 35 Õigusaktide kehtetuks tunnistamine
RT I, 22.12.2013, 72
14.11.2012 RT I, 06.12.2012, 1 01.01.2013, kogu seaduse tekstis sõna „pensioniamet” asendatud sõnaga „Sotsiaalkindlustusamet” vastavas käändes
12.12.2012 RT I, 22.12.2012, 14 01.06.2013, osaliselt 01.07.2013 ja 01.01.2015
(21) Perekonna sissetulekust sõltuv peretoetus on vajaduspõhine peretoetus.
[RT I, 22.12.2012, 14 - jõust. 01.06.2013]
(1) Peretoetusi finantseeritakse riigieelarvest Sotsiaalministeeriumi eelarve kaudu. Ajateenija või asendusteenistuja lapse toetust finantseeritakse riigieelarvest Kaitseministeeriumi eelarve kaudu. Vajaduspõhise peretoetuse finantseerimine on sätestatud sotsiaalhoolekande seaduses.
(2) Põhikoolis, gümnaasiumis või kutseõppe tasemeõppes õppival keskhariduseta lapsel on õigus lapsetoetusele kuni 19-aastaseks saamiseni. 19-aastaseks saamisel makstakse toetust jooksva õppeaasta lõpuni.
(3) Lapsetoetust makstakse pere esimese ja teise lapse kohta kahekordses lapsetoetuse määras, kolmanda ja iga järgmise lapse kohta kaheksakordses lapsetoetuse määras.
(1) Sünnitoetusele on õigus ühel vanematest lapse sünni korral. Sünnitoetuse suurus on 320 eurot iga sündinud lapse kohta.
(2) Kolmikute või suurema arvu mitmike sünni korral on sünnitoetuse suurus 1000 eurot iga sündinud lapse kohta.
(3) Sünnitoetust ei maksta surnult sündinud lapse kohta.
(1) Lapsendamistoetusele on õigus Eestis alaliselt või tähtajalise elamisloaga või tähtajalise elamisõiguse alusel elaval lapsendajal, kellest lapsendatav laps ei põlvne ja kes ei ole selle lapse vanema abikaasa, kui varem ei ole sellele perele sama lapse kohta sünnitoetust makstud.
31. peatükk VAJADUSPÕHINE PERETOETUS
§ 121. Vajaduspõhine peretoetus
(1) Vajaduspõhist peretoetust määrab ja maksab valla- või linnavalitsus sotsiaalhoolekande seadusega kehtestatud ulatuses, tingimustel ja korras.
(2) Vajaduspõhisele peretoetusele ei kohaldata käesoleva seaduse 5.–8. peatükki.
2) last kasvatav vanema abikaasa või kasuvanem valla- või linnavalitsuse korralduse alusel;
21) last kasvatav vanema abikaasa;
1) kes elab lahus elava vanema, vanema abikaasa või kasuvanema juures;
(3) Kui 16-aastane või vanem laps lõpetab gümnaasiumi või kutseõppe tasemeõppe, lõpetatakse peretoetuste maksmine lõpetamisele järgnevast kuust. Õpingute jätkamise korral samal kalendriaastal õppeasutuses, kus õppimine annab õiguse peretoetustele, makstakse pärast Eesti Hariduse Infosüsteemist õpingute jätkamise kohta andmete saamist või õpilaspileti või õppeasutuse teatise esitamist toetusi tagasiulatuvalt toetuste maksmise lõpetamisest.
(31) Kui põhikooli lõpetab 16-aastane või vanem laps või laps, kes saab enne uue õppeaasta algust 16-aastaseks, makstakse peretoetusi kuni uue õppeaasta algusele eelneva päevani. Õpingute jätkamise korral samal kalendriaastal õppeasutuses, kus õppimine annab õiguse peretoetustele, makstakse pärast Eesti Hariduse Infosüsteemist õpingute jätkamise kohta andmete saamist või õpilaspileti või õppeasutuse teatise esitamist toetusi tagasiulatuvalt toetuste maksmise lõpetamisest.
(3) Sotsiaalkindlustusamet jätkab vanemliku hoolitsuseta lapsele ettenähtud peretoetuste maksmist vanema abikaasale või kasuvanemale või eestkostjale või perekonnas hooldajale valla- või linnavalitsuse korralduse või kohtuotsuse või perekonnas hooldamise lepingu alusel.
3) vanema abikaasa või kasuvanema kaotuse korral toitjakaotuspensioni või toitjakaotuse korral rahvapensioni määramisele järgnevast kuust.
(21) Käesoleva seaduse § 7 alusel määratud toetus nõutakse tagasi osas, milles see kattub toitjakaotuspensioni või toitjakaotuse korral rahvapensioni maksmisega sama vanema, vanema abikaasa või kasuvanema eest.
3) andmed põhikoolis, gümnaasiumis, põhihariduse baasil või põhihariduse nõudeta kutseõppes või kutseõppe tasemeõppes õppivate keskhariduseta 16–19-aastaste laste õpingute lõpetamise või katkestamise kohta.
§ 334. Erisus kutseõppes õppimisel
Käesoleva seaduse § 5 lõikes 2 kehtestatud õigus lapsetoetusele on ka põhihariduse baasil või põhihariduse nõudeta kutseõppes õppival lapsel samadel tingimustel kutseõppe tasemeõppes õppiva lapsega.
§ 34. Õigusaktide muutmine
§ 35. Õigusaktide kehtetuks tunnistamine


text:
maksuhaldur
maksuhalduri ülesanded
maksu mõiste
maksude tasumise kontroll
maksu määramine ja tagastamine
võlgade sissenõudmine
sunnivahendite ja karistuste kohaldamine
maksuhalduri haldusaktid
maksuhalduri uurimispõhimõte
maksuhalduri kaalutlusõigus
maksuhalduri selgituskohustus
maksuhalduri poolt tekitatud kahju
maksusaladuse hoidmise kohustus
maksuhalduri taandamine
maksukohustuslaste register
maksuhalduri eelotsus
maksuseaduste juhend
maksusaladus
vastustus võõra maksukohustuse eest
esindaja maksumenetluses
menetlusosaline maksumenetluses
menetluskeel
rahvusvaheline ametiabi
maksuteade
üksikjuhtumi kontroll
majandusliku tõlgendamise meetod
maksudeklaratsioon
maksusumma määramine
maksunõuete ja kohustuste täitmine
sundtäitmine
vaidemenetlus
maksualane süütegu
maksukuriteoga tekitatud kahju hüvitamine
maksustamise põhimõtted
3-15-2023/55 Riigikohtu halduskolleegium 31.10.2018
MKS § 98 lg 1
HMS § 35 lg 1 p 3
HMS § 35 lg 1 p 2
õigus saada teavet
Euroopa Liidu ega Eesti õigusaktid ei sätesta konkreetset aega, millal tuleb maksukohustuslane kontrollimenetlusse kaasata (vrd HMS § 35 lg 1 p-d 2 ja 3). Selle üle otsustamine on vormivabaduse põhimõttest lähtudes jäetud maksuhalduri pädevusse, kes peab menetlustoimingute tegemise aja ja vormi määramisel järgima kaalutlusõiguse põhimõtteid (MKS § 10 lg 3, § 12, HMS § 5 lg 1 ja § 4). Kontrollakt koostatakse maksumenetluse lõppfaasis ja maksuhaldur on selle koostamise ajaks kujundanud esialgse seisukoha maksu määramise kohta. Deklarandi teavitamine kontrollimenetlusest alles rohkem kui poolteist aastat pärast menetluse alustamist on vastuolus isiku õigusega teada tema suhtes käimasolevast menetlusest ning võib riivata tema menetluslikke õigusi, nagu õigus tutvuda dokumentide ja toimikuga ning esitada tõendeid (MKS § 14 ja § 45, HMS § 35 lg 1 p 2, § 36 lg 1, § 37 lg 1). (p 11, vt ka p-d 18 ja 19)
Isiku teavitamine menetlusest kontrollakti edastamisega ei tähenda iseenesest tema ärakuulamisõiguse rikkumist. Ärakuulamisõiguse tõhus realiseerimine eeldab, et menetlusosalisele on piisavalt täpselt teada, mille kohta ta võib arvamuse ja vastuväited esitada, st millise sisuga tema õigusi puudutav haldusakt võidakse anda ning millised on akti andmise peamised põhjused. Samuti peab tal olema võimalus esitada haldusorganile küsimuse õigeks otsustamiseks vajalikke andmeid (vt RKHK otsus asjas nr 3-3-1-76-12, p 10 ja seal toodud viited). Ainuüksi väide, et hilisema menetlusse kaasamise tõttu oli kaebajal raskendatud suhtlemine deklareeritud kauba tootnud ettevõttega, ei anna alust rääkida ärakuulamisõiguse rikkumisest. Tolliagentuurina pidi kaebaja teadma ebaõigest tollideklaratsioonist tuleneva maksusumma määramise aegumistähtaega (MKS § 98 lg 1) ja olema selle tähtaja jooksul vajaduse korral valmis esitama kontrollimenetluses täiendavaid tõendeid või selgitusi. (p 12)
kaasaaitamiskohustus
asjade ja dokumentide esitamine
Praegusel juhul oli kaebajal kui deklarandil kohustus esitada dumpinguvastasest tollimaksust vabastamiseks alust andvad dokumendid juba kauba impordil. Seda asjaolu ei muuda aeg, millal kaebaja kontrollimenetlusse kaasati. Samuti ei muuda importijal lasuvat dokumentide esitamise kohustust see, et ta oli varem teinud samasisulisi tehinguid sama tootjaga. Seega, kui kaebajal olid teada asjaolud või dokumendid, mis oleksid kontrollakti järeldused ümber lükanud, tulnuks need pärast kontrollakti saamist maksuhaldurile esitada. (p 16)
maksuotsuse põhjendamine
Maksuotsuse põhjendamiskohustuse rikkumist hinnates tuleb lähtuda eelkõige sellest, kas maksuotsusest selguvad arusaadavalt maksustamise tinginud asjaolud ja õiguslik alus. Vaatamata maksuotsuse põhjenduste ebaõnnestunud sõnastusele peab maksuotsus olema arusaadav ja kontrollitav. (p 17)
3-3-1-67-09 Riigikohus 09.12.2009
HMS § 11 lg 1 p 3
MKS § 83 lg 4
MKS § 43 lg 1 p 3
MKS § 84
Käsunduslepingu ümberkvalifitseerimine töölepinguks ja sellest tulenev maksukohustuste korrigeerimine võib oluliselt mõjutada füüsilisest isikust ettevõtjana registreeritud isiku maksukohustusi ning tingida füüsilise isiku deklareeritud ja tasutud maksude tagasiulatuvat ümberarvutamist. Ettevõtlustulu ja palgatulu maksustamine on vaid põhijoontes sarnased, erinedes paljude detailide poolest, kasvõi maksukohustuse tekkimise aja osas. Vastavalt maksuotsuses tuvastatud asjaoludele tuleb füüsilise isiku deklareeritud ettevõtlustulu vähendada ning palgatulu suurendada. Selle tulemusena muutub nii tulumaksu, sotsiaalmaksu kui kohustusliku kogumispensioni maksete arvutuskäik ning maksukohustuste tekkimise ja täitmise aeg.
maksudest kõrvalehoidumine
näilik tehing
Majandusliku tõlgendamise põhimõttest lähtuvalt võib maksuhaldur maksumenetluse käigus poolte vahel tehtud tehingutele anda teistsuguse, majanduslikule sisule vastava hinnangu ning määrata tasumisele kuuluva maksusumma, lähtudes tehingu majanduslikest tagajärgedest. Sellise sekkumise võimalus isikute omavahelistesse tehingutesse on siiski piiratud. Maksu määramiseks ei piisa lepingu ümberkvalifitseerimisest, vaid viidata tuleb maksu määramise õiguslikule alusele, milleks käesoleval juhul kas MKS § 83 lg-le 4 või MKS §-le 84. Mõlema sätte puhul on vaja tuvastada lepingupoolte tahtlus saada maksueelist. Kui sõlmiti teeseldud tehing, aga maksueelist ei saadud, siis puudub õiguslik alus maksu määramiseks. Analoogsetes olukordades on õigustatud ja otstarbekas määrata maksusumma muutva tingimusega. MKS § 93 lg 1 sätestab võimaluse, et kui maksuasjas ei ole läbi viidud revisjoni, võib maksuhaldur määrata maksusumma tingimusega, et täiendava kontrollimise tulemusel või täiendavate tõendite esitamise korral võib maksuotsust muuta või kehtetuks tunnistada. Muutva tingimuse eesmärk on anda haldusakti adressaadile võimalus saavutada haldusakti muutmine või kehtetuks tunnistamine muul viisil kui selle vaidlustamine kohtus (vt Riigikohtu 16.12.2004 otsuse asjas nr 3-3-1-82-04 p-i 12).
MKS §-s 11 sätestatud uurimispõhimõttest tulenevalt tuleb maksuhalduril kohe välja selgitada ühe isiku maksukohustuse suurenemisega automaatselt kaasnev teise isiku maksukohustuse vähenemine. Seda tuleb teha samas menetluses, kaasates asjasse puutuva isiku menetlusse. Seejuures on oluline silmas pidada MKS § 100 lg-s 2 sätestatut.
Nii MKS § 43 p 3 kui ka HMS § 11 lg 1 p 3 kohaselt on menetlusosaliseks isik, kelle õigusi või kohustusi haldusakt puudutab või võib puudutada. Haldusmenetlusse tuleb kaasata iga isik, kelle puhul on haldusülesannete hoolsal täitmisel võimalik ette näha, et haldusakt võib piirata tema õigusi (vt nt Riigikohtu 08.10. 2002 määruse asjas nr 3-3-1-56-02 p-i 9; 06.06.2007 otsuse asjas nr 3-3-1-25-07 p-i 16; 22.10.2009 otsuse asjas nr 3-3-1-58-09 p-i 13). Kaasamine algab isiku informeerimisest haldusmenetluse alustamisest, selle sisust ja võimalikust lõpptulemusest, selgitades ühtlasi, millised on menetlusosalise õigused. Riigikohus on 22.10.2009 asja nr 3-3-1-58-09 otsuse p-s 14 selgitanud, et maksumenetlus kujutab endast enamasti maksuhalduri algatatud menetlust, mis lõpeb koormava haldusakti väljaandmisega. Seega tuleb pidada maksukohustuslase õiguste kaitse aspektist eriti oluliseks ärakuulamisõiguse tagamise võimaldamist, omapoolsete täiendavate tõendite ja vastuväidete esitamist, asjas kogutud materjaliga tutvumist ja muude menetlusõiguste kasutamist.
3-3-1-58-09 Riigikohus 22.10.2009
Halduskohtumenetluse seadustik § 14 lg 3
Riigikohtu seisukohtade kohustulikkus
HKMS § 74 kohaselt on Riigikohtu lahendi seisukohad seaduse tõlgendamisel ja kohaldamisel kohustuslikud asja uuesti läbivaatavale kohtule. Riigikohtu lahendites avaldatud seisukohtadel on ka oluline roll ühtse kohtupraktika kujundamisel ja õiguse edasiarendamisel (HKMS § 60 lg 1 p 2). Riigikohtu seisukohtade järjepidevuse tagamiseks sätestab HKMS § 67 lg 2, et kui asja läbivaatava kohtu koosseisu enamus tahab muuta halduskolleegiumi senist seisukohta seaduse kohaldamisel, tuleb asi anda läbivaatamiseks Riigikohtu halduskolleegiumi kogu koosseisule.
HKMS § 14 lg 3 kohaselt kaasatakse halduskohtumenetlusse kolmas isik, kui asja arutamisel võidakse otsustada tema seadusega kaitstud õiguste ja vabaduste üle. Kui pärandit pole veel vastu võetud, ei ole pärandvara arvel täidetava maksukohustuse üle toimuvas vaidluses võimalik teha otsust vaid üht pärijat ja tema võimaliku pärandiosa arvel täidetavat maksukohustust puudutavas osas. Seega puudutab otsus pärandvaraga seonduva maksukohustuse kohta igal juhul ka teiste pärijate huve. Riigikohtu halduskolleegium ei pea põhjendatuks muuta oma senist lähenemist (vt Riigikohtu 06.06.2007 otsust haldusasjas nr 3-3-1-25-07) teadaolevate pärijate kohtumenetlusse kaasamise osas ning peab seda jätkuvalt oluliseks menetlusnormi rikkumiseks, mis toob endaga kaasa alama astme kohtute otsuste tühistamise.
Kui maksumenetlusse jäetakse kaasamata pärijad, kellest teadasaamine on halduse mõistlike jõupingutuste juures võimalik, siis kujutab see endast sellist menetluslikku rikkumist, mis toob kaasa vaidlustatud maksuotsuse tühistamise. Kaasamata jätmise kaudu kahjustatakse eelkõige pärijate õigust olla informeeritud asjas kogutud teabest ning olla menetluses ära kuulatud ja esitada pärandvara arvel täidetava võimaliku maksukohustuse suhtes oma vastuväiteid. Ärakuulamisõiguse mittevõimaldamine on haldusmenetluse nõuete sedavõrd oluline rikkumine, mis sõltumata haldusakti sisule antavast hinnangust toob kaasa akti tühistamise (vt näiteks Riigikohtu 29.05.2006 otsust asjas nr 3-3-1-23-06).
3-3-1-25-07 Riigikohus 06.06.2007
haldusakti teatavakstegemine
Haldusakti kehtivuse eelduseks on selle teatavakstegemine adressaadile (vt Riigikohtu 20.06.2003 otsust haldusasjas nr 3-3-1-49-03). Õiguslikke tagajärgi loob ja täitmiseks kohustuslik on ainult kehtiv haldusakt. Haldusakt, sh maksuotsus ei saa reguleerida isiku õigusi ega kohustusi ilma, et isikule oleks see õigusakt teatavaks tehtud.
MKS § 6 lg 4 p-st 1 tulenevalt peavad juhud, mil varakogumit maksusubjektina käsitatakse, olema üheselt mõistetavalt seadusega sätestatud. Sellist subjektsust ei saa tuletada erinevate varakogumit kui maksusubjekti puudutavate õigusnormide koostoimest. Kehtiv õigus ei määratle pärandvara maksusubjektina MKS § 6 lg 4 p 1 tähenduses. Maksusubjekt (maksukohustuslane) on kuni pärandi vastuvõtmiseni endiselt pärandaja ning pärandi vastuvõtmise järel pärijad. Kui pärandvarale on määratud hooldaja (või testamenditäitja), tuleb teda pidada esmajärjekorras ka pärandaja maksukohustusega seonduvate haldusaktide adressaadiks.
Haldusakti kehtivuse eelduseks on selle teatavakstegemine adressaadile (vt Riigikohtu 20.06.2003 otsust haldusasjas nr 3-3-1-49-03). Õiguslikke tagajärgi loob ja täitmiseks kohustuslik on ainult kehtiv haldusakt. Haldusakt, sh maksuotsus ei saa reguleerida isiku õigusi ega kohustusi ilma, et isikule oleks see õigusakt teatavaks tehtud. Kui maksuhaldur ei ole õiget adressaati kindlaks teinud ning maksuotsus on adresseeritud subjektile, kes ei saa maksukorralduse seaduse tähenduses olla maksukohustuslane ega maksuotsuse adressaat, siis ei saa selline haldusakt luua õigusi või kohustusi ega olla maksukohustuse täitmise aluseks. Kui pärandvara ka käsitada maksukohustuslasena, siis maksuhalduri teatise adressaadiks oleks ikkagi pärandvara hooldaja, sest MKS § 8 lg-test 2 ja 5 tulenevalt laienevad õigusvõimetu varakogumi valitseja kohustused esmalt pärandvara hooldajale ja testamenditäitjale ning alles nende puudumisel inventuuritegijale.
Pärijad, kui nad on maksuhaldurile või kohtule maksu- või kohtumenetluse ajal teada, peavad olema kaasatud menetlusse, kui käimasolev maksuvaidlus puudutab pärandaja maksukohustust, mille täitmist nõutakse pärandvara arvelt ning sellise vaidluse tulemus võib mõjutada näiteks pärandvara suurust, pärijate kohustuste mahtu ja nende soovi pärandit vastu võtta.

matches:
§ 98
§ 35
§ 35
§ 35
§ 10
§ 12
§ 5
§ 4
§ 14
§ 45
§ 35
§ 36
§ 37
§ 98
Riigikohus
§ 11
§ 83
§ 43
§ 84
§ 83
§ 93
§ 100
§ 43
§ 11
Riigikohus
Riigikohus
§ 14
§ 74
§ 60
§ 67
§ 14
Riigikohus
§ 6
§ 6
§ 8


text:
Võimalik on eristada kahte liiki konstitutiivset võlatunnistust. Seda, kas pooled leppisid kokku konstitutiivse võlatunnistuse andmises, ning missuguse sisuga konstitutiivset võlatunnistust pooled soovisid sõlmida (st kas konstitutiivne võlatunnistus sõlmiti algse kohustuse maksmapanemise tagamiseks ja lihtsustamiseks või varalise kohustuse tekitamiseks algset kohustust silmas pidamata mingi eesmärgi saavutamiseks), tuleb selgitada võlatunnistuse kui lepingu tõlgendamise teel, kohaldades mh VÕS §-s 29 sätestatut. (p 16)
Kui võlatunnistuse tekstis on väljendatud poolte tahe luua algsest kohustusest sõltumatu kohustus kõrvuti algse kohustusega või viidatud sellele, et tegemist on konstitutiivse võlatunnistusega, siis on need olulised asjaolud, mida kohus ei saa VÕS § 29 kohaselt võlatunnistuse tõlgendamisel põhjenduseta arvestamata jätta. (p 18)
Deklaratiivse võlatunnistuse andmisel on kaks peamist tagajärge. Deklaratiivse võlatunnistuse menetlusõiguslikuks tagajärjeks on tõendamiskoormise ümberpööramine, st võlausaldajal ei ole vaja tunnustatud võla sissenõudmiseks esitada muid tõendeid peale võlatunnistuse ning võlgnik peab kohustusest vabanemiseks ja hagi rahuldamata jätmiseks tõendama, et tal ei ole võlatunnistusega tunnistatud võlga. Deklaratiivse võlatunnistuse materiaalõiguslikuks tagajärjeks on võlgniku loobumine võimalikest vastuväidetest võlale, millega lihtsustatakse võla sissenõudmist. (p 20)
Üldjuhul ei piisa võla puudumise põhistamisest, et jätta deklaratiivsele võlatunnistusele tuginev nõue rahuldamata. (p 21)
Seda, kas ja millistest vastuväidetest on võlgnik võlatunnistuse andmisel võla sissenõudmise lihtsustamiseks loobunud, tuleb hinnata iga kord vastavalt asjaoludele. Ka vastuväidetest loobumist hinnates tuleb lähtuda VÕS §-st 29 ning eelkõige võlatunnistuse andmise põhjusest ja eesmärgist, lepingueelsete läbirääkimiste asjaoludest, poolte huvidest jms. Üldjuhul saab eeldada, et võlgnik on loobunud kohustuse täitmisest keeldumist võimaldavatest vastuväidetest, mida võlgnik võlatunnistuse andmise ajal teadis või pidi teadma. Seetõttu saab võlgniku eeldatavalt lugeda loobunuks eelkõige sellistele asjaoludele põhinevatest vastuväidetest, mis olid võlatunnistuse andmise põhjuseks, st asjaolud, mis olid võlatunnistuse andmisel vaidluse all ning mille alusel võlgnik võlga tunnistas (nt kohustuse rikkumine või rikkumise olulisus, põhjuslik seos võlgniku tegevuse ja võlausaldajale tekkinud kahju vahel, kahju suurus). Samuti on võimalik pärast nõude aegumist loobuda õigusest tugineda aegumise vastuväitele. Välistatud ei ole loobumine ka võlatunnistuse andmisest hilisematest võimalikest vastuväidetest, kui seadus seda võimaldab. Sellisel juhul peab see aga olema sõnaselgelt võlatunnistuses kirjas. (p 23)
Selleks, et saaks eeldada loobumist vastuväidetest, mida võlgnik teadis või pidi teadma, peab hageja tõendama, et kostja võlatunnistuse andmise ajal vastuväitest teadis või pidi teadma (vt VÕS § 15 lg 4). Kui hageja ei tõenda võlgniku vastuväitest teadmist või teadma pidamist, siis ei saa vastuväitest loobumist ka eeldada. Kui hageja on oma tõendamiskoormise täitnud, siis on kostjal kohustus tõendada poolte kokkulepe, et kostja ei loobunud vaidlusalusest vastuväitest. (p 24)
Deklaratiivse võlatunnistuse andmisega ei saa loobuda õigusest tugineda lepingu tühisusele. Pooled ei saa ka sõnaselgelt kokku leppida, et võlgnik ei saa deklaratiivse võlatunnistuse allkirjastamise järel tugineda võlatunnistuse aluseks oleva tehingu tühisusele. (p 25)
Põhimõtteliselt on võimalik, et võlatunnistuse andmisega võlgnik vastuväidetest ei loobunud, vaid kinnitas võla olemasolu. Sellise võlatunnistuse andmise tagajärjeks on üksnes tõendamiskoormise ümberpööramine. Samuti katkestab sellise kinnituse andmine aegumise (TsÜS § 158). (p 26)
Igasugune võla kirjalikus vormis tunnistamine ei pruugi alati tähendada võlgniku tahet end lepinguliselt siduda deklaratiivse või konstitutiivse võlatunnistuse tähenduses. Võlgnik võib mitteõigustehingulise tunnistusega vaid möönda võla olemasolu, soovimata sellise tunnistuse õiguslikku siduvust. Sellise kinnituse andmine võib aga katkestada aegumise (TsÜS § 158) ja olla kohtumenetluses tõendiks võla olemasolu kohta. (p 27)
3-2-1-147-15 Riigikohus 23.02.2016
Konstitutiivseks võlatunnistuseks võib olla leping, mille pooled sõlmivad mingi ühise eesmärgi saavutamiseks olukorras, kus nendevahelises suhtes algset kohustust ei ole, kuid nad soovivad tekitada ühele võlatunnistuse poolele varalise kohustuse. Sellisel juhul on võlatunnistuse sõlmisel silmas peetud eesmärk asjaoluks, mille tõttu ei saa võlatunnistusega võlausaldajale abstraktse nõudeõiguse andmist pidada antuks ilma õigusliku aluseta VÕS § 1028 lg 1 mõttes. Küll võib VÕS § 1028 lg 1 kohalduda juhul, kui võlatunnistusega silmas peetud eesmärk jääb saavutamata. (p 13)
Võlatunnistuse tähendus määratakse võlatunnistuse sisu ja ulatusega ning lähtuda tuleb eelkõige võlatunnistuse andmise põhjusest ning eesmärgist, samuti tuleb võtta arvesse lepingueelsete läbirääkimiste asjaolusid, poolte huve jms. VÕS §-s 30 sätestatud abstraktse kohustuse tekkimine eeldab, et pooltel on tahe siduda end just abstraktse kohustusega, st poolte eesmärgiks on luua iseseisev ja sõltumatu nõudealus (vt selle kohta ka RKTKo nr 3-2-1-15-09, p 12). Algse kohustuseta konstitutiivse võlatunnistuse sõlmimist saaks eeldada juhul, kui ilma võlatunnistuse sõlmimiseta ei oleks poolte taotletud eesmärk saavutatav. (p 13)
3-2-1-125-15 Riigikohus 18.11.2015
Deklaratiivse võlatunnistuse puhul tähendab tõendamiskoormuse ümberpööramine seda, et võlgnik võib kohustusest vabanemiseks ja hagi rahuldamata jätmiseks tõendada, et tal ei ole võlatunnistusega tunnistatud võlga. Konstitutiivse võlatunnistuse puhul peab võlgnik võlast vabanemiseks esitama hagi võlatunnistuse tagastamiseks alusetu rikastumise tõttu, kui võlatunnistus on antud kohustuse täitmise tagamiseks ja seda kohustust ei ole, kohustus ei teki või langeb hiljem ära, st kui võlausaldaja on esitanud hagi konstitutiivse võlatunnistuse alusel, saab võlgnik esitada vastuväiteid võlale üksnes vastuhagi vormis. Lisaks võib võlatunnistusest (nii deklaratiivsest kui ka konstitutiivsest) tulenevale nõudele esitada mh lepingu kehtivust või nõuete aegumist puudutavad vastuväited. Tõendamaks, et võlgnik tunnistas kohustusi hageja ees konstitutiivse võlatunnistusega VÕS § 30 mõttes, tuleb hagejal esmalt tõendada poolte tahe luua iseseisev kohustus, vastasel juhul eeldatakse deklaratiivset võlatunnistust (vt nt Riigikohtu 2. aprilli 2014. a otsus tsiviilasjas nr 3-2-1-162-13, p 36). (p 13)
Ainuüksi võlatunnistuse nimetamine selle tekstis konstitutiivseks võlatunnistuseks või viitamine VÕS §-le 30 ei ole piisav, et lugeda võlatunnistus konstitutiivseks. Samamoodi ei ole aga põhjust ainuüksi alussuhtele viitamise tõttu võlatunnistuse tekstis lugeda võlatunnistus deklaratiivseks. Oluline on poolte tegelik tahe võlatunnistuse kokkuleppe sõlmimisel, mis tuleb tuvastada (vt Riigikohtu 10. detsembri 2014. a otsus tsiviilasjas nr 3-2-1-124-14, p 28). (p 14)
Kui hageja tõendab konstitutiivse võlatunnistuse olemasolu, saab võlgnik välistada hagi rahuldamise võlatunnistusest tuleneva kohustuse lõpetamise teel alusetust rikastumisest (VÕS § 1028 jj) tuleneva vastunõude alusel, kui võlatunnistus on antud kohustuse täitmise tagamiseks ja seda kohustust ei ole, kohustus ei teki või langeb hiljem ära, mh kui see on täidetud. Sisuliselt on vastuhagi esemeks võlatunnistusega antud nõudeõiguse lõpetamine võlgnikule loovutamise (kokkulangemise) kaudu (VÕS § 206) või võlatunnistusele edasise tuginemise keelamine (vt Riigikohtu 2. aprilli 2014. a otsus tsiviilasjas nr 3-2-1-162-13, p-d 36, 41-46; Riigikohtu 10. detsembri 2014. a otsus tsiviilasjas nr 3-2-1-124-14, p 23-24). (p 13)
3-2-1-148-14 Riigikohus 28.01.2015
Juhul, kui pooled leppisid kokku müügihinna tasumiseks tagatise andmises, ei saa olla tegemist konstitutiivse võlatunnistusega. (p 17) See tähendab, et juhul, kui konstitutiivsest võlatunnistusest nähtuv võlgnik ei ole võlausaldajale tegelikult sellest võlatunnistusest tulenevat rahasummat võlgu muul alusel, on konstitutiivne võlatunnistus alusetu ja see tuleb VÕS § 1028 jj järgi tagasi täita. (p 19)
3-2-1-2-14 Riigikohus 09.04.2014
VÕS § 93 lg 4
TsMS § 717
Kui hagis esitatakse rahaline nõue kahes vääringus (nt sulgudes eurodes), peab kohus selgeks tegema, millises vääringus nõue esitatakse. Sellest sõltub väljamõistetav summa, mis võib tulenevalt vääringu kursi muutumisest olla erinev. (p 15)
Võlatunnistuses on lubatud intressi ja viivist arvestada vaid esialgse laenulepingu järgselt põhivõlalt.
VÕS § 113 lg 6 on kategoorilise sisuga imperatiivne norm, mille rikkumise vältimatuks tagajärjeks on seda keeldu rikkuva kokkuleppe tühisus. VÕS § 113 lg 6 esimene lause keelab nimetatud kokkulepped nii etteulatuvalt kui ka pärast intressi (sh viivise) sissenõutavaks muutumist. Sätte kohaldamist ei saa vältida ühe võlasuhte teisega asendamise teel (vt ka Riigikohtu tsiviilkolleegiumi 19. veebruari 2014. a otsus tsiviilasjas nr 3-2-1-169-13, p 29). (p 13)

matches:
kohus
§ 29
§ 15
§ 158
§ 158
Riigikohus
§ 1028
§ 1028
Riigikohus
§ 30
§ 1028
§ 206
Riigikohus
§ 1028
Riigikohus
§ 93
§ 717
kohus
§ 113
§ 113


Välisõhku eralduva süsinikdioksiidi heitkoguse määramismeetod – Riigi Teataja
Välisõhku eralduva süsinikdioksiidi heitkoguse määramismeetod
Välisõhku eralduva süsinikdioksiidi heitkoguse määramismeetod - sisukord
§ 2 Süsinikdioksiidi heitkoguse määramine kütuse põletamisel
§ 3 Kütusekulu arvutamisega seotud mõisted
§ 4 Kütusekulu ümberarvutamine
§ 5 Vedelate ja tahkete kütuste süsiniku eriheite arvutamine
§ 6 Eesti põlevkivi süsiniku eriheite arvutamine
§ 7 Maagaasi süsiniku eriheite arvutamine
§ 8 Erinevate kütuste süsiniku eriheited
§ 9 Oksüdeerunud süsiniku osa arvutamine
§ 10 Tegeliku süsiniku heitkoguse ja tekkiva süsinikdioksiidi heitkoguse arvutamine
§ 11 Süsinikdioksiidi heitkoguse määramine tööstuses
§ 12 Andmete esitamine
Välisõhku eralduva süsinikdioksiidi heitkoguse määramismeetod1
Vastu võetud 16.07.2004 nr 94
RTL 2004, 101, 1625
22.11.2006 RTL 2006, 85, 1546 08.12.2006
Määrus kehtestatakse «Välisõhu kaitse seaduse» § 46 lõike 1 alusel.
Määrusega sätestatakse energeetika- ja tööstusallikatest välisõhku eralduva süsinikdioksiidi (edaspidi CO2) heitkoguse määramismeetod.
[RTL 2006, 85, 1546 - jõust. 08.12.2006]
§ 2. Süsinikdioksiidi heitkoguse määramine kütuse põletamisel
Süsinikdioksiidi heitkogus, mis eraldub välisõhku erikütuste põlemisel energia tootmiseks, määratakse järgmiselt:
3) arvutatakse või leitakse vastava kütuse jaoks määruse lisas 2 etteantud süsiniku eriheide kütuse süsinikusisalduse järgi;
4) määratakse oksüdeerunud süsiniku osa ja arvutatakse kütuste süsiniku heitkogus;
5) arvutatakse kütuse süsiniku heitkoguse alusel välisõhku eralduva CO2 heitkogus.
§ 3. Kütusekulu arvutamisega seotud mõisted
(1) Primaarenergiaga varustatus aruandeaastalon varu aasta alguses, tootmise ja impordi summa, millest on lahutatud eksport ja varu aasta lõpus, kus primaarenergia all mõistetakse kütuses sisalduvat energiat, mida tarbitakse teisteks energialiikideks muundamata.
Primaarenergia ressursid on aasta alguse varu, toodangu ja impordi summa.
Muundatud energia on energia, mis on saadud primaarenergia muundamisel, näiteks elekter, soojus ja sekundaarkütus (turbabrikett, põlevkiviõli, põlevkivikoks ja generaatorgaas).
(2) Lõpptarbimine on primaarenergiaga varustatuse ja muundatud energia tootmise summa, millest on lahutatud tarbimine teistes energialiikideks muundamisel, elektrijaamade omatarve, tarbimine mitteenergeetilisteks vajadusteks ja kadu, kus energia lõpptarbimine on energia, mis on saadud ja tarbitud pärast kõiki vahepealseid muundamisi teisteks energialiikideks (elekter, soojus, sekundaarkütus). Lõpptarbimisse ei kuulu energia kasutamine mitteenergeetilisteks vajadusteks (elektrijaamade omatarve ja kadu).
Kütusekulu mitteenergeetilisteks vajadusteks on keemiatööstuse toorainena tarbitud kütus: põlevkivi ja maagaas, teekatte- ja määrdeõlina tarbitud vedelkütus ning alusturbaks ja väetiseks kasutatud kütteturvas.
(3) Netotootmine elektribilansis on brutotootmine, millest on lahutatud elektrijaamade omatarve.
(4) Tegelik kütusekulu on tootmise ja impordi summa, millest on lahutatud eksport, rahvusvahelised punkrid ja laoseisu muutus. Rahvusvaheliste punkrite all mõistetakse kütuste koguseid, mis tangitakse rahvusvahelises liikluses osalevatesse laevadesse, lennukitesse, veduritesse – see tähendab kütusekulu väljaspool riiki. Rahvusvaheliste punkrite kütuste kasutamisel tekkivate kasvuhoonegaaside kogused arvestatakse eraldi.
§ 4. Kütusekulu ümberarvutamine
Kütusekulu arvutatakse ümber teradžaulidesse (TJ) kasutades määruse lisas 1 esitatud energiaühikute ümberarvutuse vahekordi ja järgmist valemit:
n – suhtarv.
§ 5. Vedelate ja tahkete kütuste süsiniku eriheite arvutamine
Süsiniku eriheide (qc) arvutatakse vedelate ja tahkete kütuste (välja arvatud põlevkivi) süsiniku sisalduse järgi järgmist valemit kasutades:
qc = 10 × Cri/Qri , tC/TJ, kus
§ 6. Eesti põlevkivi süsiniku eriheite arvutamine
qcpõlevkivi = 10[Cr+ k(CO2)rM 12/44]/Qr, tC/TJ,
Qr – põlevkivi kütteväärtus, MJ/kg;
Cr – põlevkivi süsinikusisaldus, %;
§ 7. Maagaasi süsiniku eriheite arvutamine
Maagaasi iseloomustavate näitajatena kasutatakse selle koostist (mahu%), kütteväärtust (kcal/m3, kJ/m3, MJ/m3) ja tihedust (kg/m3). Maagaasi süsiniku eriheide arvutatakse järgmist valemit kasutades:
qc gaas = 10(12/16 CH4 + 24/30 C2H6 + 36/39 C3H8 + 48/58 C4H10 + 60/72 C5H12 + 12/44 CO2 + 12/28 CO)/Qr, tC/TJ, kus
Qr = Qr/ρ, MJ/kg, kus
Qr – maagaasi kütteväärtus, MJ/m3;
ρ – maagaasi tihedus normaaltingimustel (T=273 K, p=101,3 kPa), kg/m3.
§ 8. Erinevate kütuste süsiniku eriheited
Erinevate kütuste süsiniku eriheited on esitatud määruse lisas 2.
§ 9. Oksüdeerunud süsiniku osa arvutamine
(1) Oksüdeerunud süsiniku osa (Kc) arvutatakse, arvestades süsiniku põlemiskadu, järgmist valemit kasutades:
Kc = (100 – q4)/100, kus
q4 – süsiniku mehhaaniline mittetäielik põlemiskadu, %.
(2) Erinevate kütuste oksüdeerunud süsiniku osa iseloomustavad väärtused on esitatud määruse lisas 3.
§ 10. Tegeliku süsiniku heitkoguse ja tekkiva süsinikdioksiidi heitkoguse arvutamine
(1) Korrutades ärapõletatud kütuse tegeliku süsiniku koguse oksüdeerunud süsiniku osa iseloomustava väärtusega, arvutatakse tegeliku süsiniku heitkogus (Mc) gigagrammides (GgC) järgmist valemit kasutades:
Kc – oksüdeerunud süsiniku osa.
(2) Eri kütuseliigi põlemisel välisõhku eralduva CO2 heitkogus (Mco2) gigagrammides (GgCO2) arvutatakse järgmist valemit kasutades:
Mco2 = Mc × 44/12, kus
Mc – süsiniku heitkogus (GgC).
(3) Summeerides kõigi põletatud kütuseliikide poolt eraldatud CO2 heitkogused, leitakse välisõhku eralduva CO2 summaarne heitkogus.
(4) Kütuste põletamisel tekkiva CO2 heitkoguse arvutamise näide on esitatud määruse lisas 4.
§ 11. Süsinikdioksiidi heitkoguse määramine tööstuses
(1) Tsemendi ja klinkri tootmisel arvutatakse välisõhku eralduva CO2 heitkogus gigagrammides (GgCO2), kasutades järgmist valemit:
Mco2 = 10–3 × T × qCO2,
(2) Keraamiliste telliste tootmisel lubjakivipulbri kasutamisest põhjustatud CO2 heitkogus arvutatakse Euroopa Komisjoni otsuse (EÜ) nr 2004/156 järgi, millega kehtestatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2003/87/EÜ kohaselt kasvuhoonegaaside heitmeseire ja aruandluse suunised (EÜT L 59, 26.02.2004, lk 1–74; peatükk 15, köide 8, lk 100), lisas X esitatud meetodi alusel.
(3) Lubjatootmisel tekkiva CO2 heitkoguse leidmiseks kasutatakse lõikes 1 esitatud valemit. CO2 eriheide lubjatootmisel on:
qCO2 = CO2/CaO = 44/56 = 0,7857, tCO2/t lubja kohta.
(4) Tööstusharudes, kus CO2 eraldub välisõhku mitteenergeetiliste protsesside tagajärjel, arvutatakse CO2 heitkogus gigagrammides (GgCO2) üldjuhul järgmist valemit kasutades:
Mco2 = 10–3 × T × CaOT × qCO2,
§ 12. Andmete esitamine
Välisõhu saasteluba, keskkonnakompleksluba või jäätmepõletamist käsitleva jäätmeluba omav paikse saasteallika valdaja esitab andmed süsinikdioksiidi heitkoguste kohta välisõhu saastamisega seotud tegevuse aruandes “Välisõhu kaitse seaduse” § 90 kohaselt.
1EÜ Nõukogu otsus 93/389/EMÜ CO2 ja teiste kasvuhoonegaaside heidete kontrolli- ja monitooringumehhanismi kohta (Euroopa Ühenduse Teataja L 167, 09/07/1993, lk 31–33; Euroopa Liidu Teataja L 117, 05/05/1999, lk 35–38; L 284, 31/10/2003, lk 1–53); Euroopa Parlamendi ja EL Nõukogu direktiiv 2003/87/EÜ kasvuhoonegaaside lubatud heitkogustega kauplemise skeemi kohta (Euroopa Liidu Teataja L 275, 25/10/2003, lk 32–46).


Kärla Jahimeeste Selts: Šaakal tuleb loodusest eemaldada
Et šaakali looduses ära tunned, vaata kõigepealt pilte:
https://www.google.ee/search?q=%C5%A1aakal&client=firefox-a&hs=o9E&rls=org.mozilla:et:official&channel=np&tbm=isch&imgil=pornK1QPKKY8CM%253A%253BEpD1aw_gpOhN8M%253Bhttp%25253A%25252F%25252Fet.wikipedia.org%25252Fwiki%25252F%25252525C5%25252525A0aakal&source=iu&pf=m&fir=pornK1QPKKY8CM%253A%252CEpD1aw_gpOhN8M%252C_&usg=__bvwrUYQbKr8yPqp_cVetdu0pF9g%3D&biw=1071&bih=557&ved=0CDQQyjc&ei=fbVIVNfZCI-WgwTkh4HQBg#facrc=_&imgdii=_&imgrc=pornK1QPKKY8CM%253A%3BEpD1aw_gpOhN8M%3Bhttp%253A%252F%252Fupload.wikimedia.org%252Fwikipedia%252Fcommons%252Fthumb%252F8%252F88%252FGolden_jackal_small.jpg%252F240px-Golden_jackal_small.jpg%3Bhttp%253A%252F%252Fet.wikipedia.org%252Fwiki%252F%2525C5%2525A0aakal%3B240%3B202
Keskkonnaamet on 22.10. 2014 välja andnud käskkirja nr 1-4.1/14/466 Šaakali loodusest eemaldamise korraldamine. Teen siinkohal käskkirjast mõned väljavõtted, mis on oluliseks teabeks kütile, kes jahil olles šaakaliga silmitsi satub.
Euroopa floora ja fauna ning nende elupaikade kaitse konventsiooni raportis käsitlenud šaakalit Eestis võõrliigina. Keskkonnaamet küsis Keskkonnaministeeriumilt 08.08.2013 kirjas nr 14‑4/13/18917-1 kinnitust, kas nimetatud dokumentidele tuginedes võib Keskkonnaamet võtta šaakali loodusest eemaldamisel aluseks loodusesse sattunud võõrliigi isendite arvukuse reguleerimist käsitlevad sätted ehk looduskaitseseaduse (LKS) § 57 lg 3 ja jahiseaduse (JahiS) § 23 lg 4 p 2. Keskkonnaministeerium kinnitas (28.08.2013 kiri nr 13-11/13/6885-2, Keskkonnaameti dokumendihaldussüsteemis registreeritud nr 14-4/13/18917-2 all), et šaakal on Eestis võõrliik ning tema loodusest eemaldamisel tuleks aluseks võtta LKS § 57 lg 3 ja JahiS § 23 lg 4 p 2.
Šaakal on Eesti looduses uus liik ning ei kuulu JahiS-s ega keskkonnaministri 28.05.2013 määruses nr 32 „Jahieeskiri” (edaspidi jahieeskiri) loetletud jahiulukite nimekirja.
Keskkonnaameti hinnangul on šaakali küttimiseks kõige otstarbekam kasutada olemasolevat jahipiirkondade struktuuri ning anda šaakali jahilubade andmise õigus jahipiirkonna kasutajatele, sest jahipiirkonna kasutajatel on huvi šaakali küttimises osalemise vastu ning selliselt oleks võõrliigi ohjamine korraldatud kogu riigi ulatuses. Kuna šaakal on oma olemuselt pigem väikeuluk, siis tuleb tema küttimise aegade, lubatud jahipidamisviiside, jahikoeraga jahipidamise aegade ja tingimuste määramisel lähtuda teiste väikeulukite (kährik, rebane) jahipidamiseks sätestatust ehk tugineda jahieeskirja § 4 lg‑tele 1–3 ja 6. Seega on šaakali küttimine lubatud järgmistel viisidel: peibutus- või varitsus- või hiilimisjaht ning jaht kastlõksuga käesoleva käskkirja kehtivuse ajal; uru- või ajujaht ning jaht jahikoeraga või piirdelippe kasutades 1. oktoobrist jahiaasta lõpuni. Nagu teiste väikeulukite urujahil, tuleb ka šaakali küttimisel lahtikaevatud uruosad jahi lõppedes kohe kinni ajada. Šaakali küttimisel võib kasutada koeratõugusid vastavalt jahieeskirja §-s 2 sätestatud koeratõugude nimekirjale.
Kütitud või muul viisil hukkunud/hukatud šaakalite andmete ning bioproovide esitamine peab toimuma sarnaselt suurkiskjatele, sest nii suurkiskjatelt kui šaakalilt kogutud materjalid on vajalikud seireks ning need annavad olulist infot asurkonna seisundi ja juurdekasvu näitajate kohta, aidates muuhulgas teha täpsemaid prognoose asurkonna juurdekasvu ja sellest tulenevalt ka esmaste küttimismahtude suuruse kohta. Suurkiskjate puhul on samas koguses materjali kogutud ning analüüsitud alates aastast 2003 ning seda jätkatakse samas mahus ka tulevikus.
II Otsustus
1. lubada jahipiirkonna kasutajatelväljastada kõigile jahiseaduse nõuetele vastavatele isikutele tasuta suuruluki jahiluba šaakali (Canis aureus) küttimiseks alates käesoleva käskkirja jõustumisest kuni 31.03.2015;
2. šaakali küttimisel on lubatud järgmistel jahipidamisviisidel ja aegadel: peibutus- või varitsus- või hiilimisjaht ning jaht kastlõksuga alates käesoleva käskkirja jõustumisest kuni 31.03.2015; uru- või ajujaht ning jaht jahikoeraga või piirdelippe kasutades 20.10.2014‒28.02.2015, välja arvatud piirkondades, kus sigade Aafrika katku leviku tõttu on ajujaht ja jaht jahikoertega keelatud; kaitseala piires olevatel merelaidudel ja väikesaartel võib šaakalile jahti pidada kastlõksu või jahikoeraga 20.10.2014–31.03.2015;
3. šaakali küttimisel tuleb järgida keskkonnaministri 28.05.2013 määruse nr 32 „Jahieeskiri” §-s 2, § 4 lg-s 6 ja §-des 6–8 sätestatut;
4. šaakali küttimisel kaitstavatel loodusobjektidel, mille kaitsekord on määratud kaitse-eeskirjaga, tuleb järgida kaitse-eeskirjades sätestatud liikumis- ja ajalisi piiranguid;
5. kütitud või hukkununa leitud šaakalist tuleb Keskkonnaagentuuri ulukiseireosakonda (e‑post: peep.mannil@envir.ee; tel.: 7339149, 5134898) teavitada kohe, kuid mitte hiljem kui ühe ööpäeva jooksul küttimisest või leidmisest arvates;
6. kütitud või muul põhjusel hukkunud šaakali kohta tuleb esitada kirjalikud andmed ja bioproovid vastavalt käesoleva käskkirja lisale (lisatud).
Käskkirja on allkirjastanud KKA peadirektor Andres Onemar.


§ 2 Riiklik finantsjärelevalve
§ 3 Finantsjärelevalve eesmärk
§ 476 Koostöö finantskonglomeraadi üle täiendava järelevalve teostamisel ja teabe vahetamine
RT I, 09.05.2014, 9
§ 2. Riiklik finantsjärelevalve
(1) Riiklik finantsjärelevalve (edaspidi finantsjärelevalve) käesoleva seaduse tähenduses on järelevalve riikliku finantsjärelevalve subjektide (edaspidi finantsjärelevalve subjekt) üle ning käesolevas seaduses, krediidiasutuste seaduses, kindlustustegevuse seaduses, investeerimisfondide seaduses, kogumispensionide seaduses, väärtpaberituru seaduses, liikluskindlustuse seaduses, makseasutuste ja e-raha asutuste seaduses ja Eesti väärtpaberite keskregistri seaduses ning nende alusel kehtestatud õigusaktides sätestatud tegevuse üle.
§ 3. Finantsjärelevalve eesmärk
Finantsjärelevalvet teostatakse finantssektori stabiilsuse, usaldusväärsuse ja läbipaistvuse ning toimimise efektiivsuse suurendamise, süsteemsete riskide vähendamise ning finantssektori kuritegelikel eesmärkidel ärakasutamise tõkestamisele kaasaaitamise eesmärgil, et kaitsta klientide ja investorite huve nende vahendite säilimisel ning seeläbi toetada Eesti rahasüsteemi stabiilsust.
(2) Inspektsioon tegutseb finantsjärelevalve teostamisel riigi nimel.
(3) Inspektsioon peab järelevalve teostamisel arvestama oma otsuste võimalikku mõju teise Euroopa Majanduspiirkonna lepinguriigi (edaspidi lepinguriik) finantssüsteemi stabiilsusele, eelkõige seoses süsteemsete riskidega, võttes arvesse otsuse tegemise hetkel kogu teadaoleva teabe.
(2) Inspektsioonil on oma ülesannete täitmisel kõik käesolevas seaduses ning käesoleva seaduse § 2 lõikes 1 nimetatud seadustes ja nende alusel antud õigusaktides sätestatud õigused.
(3) Finantsinspektsioon kohaldab finantsjärelevalve menetluses haldusmenetluse seaduse sätteid, arvestades käesolevast seadusest ja käesoleva seaduse § 2 lõikes 1 ning käesoleva paragrahvi lõike 1 punktis 7 nimetatud seadustest tulenevaid erisusi.
[RT I, 29.06.2014, 109 - jõust. 01.07.2014, Vabariigi Valitsuse seaduse § 107³ lõike 4 alusel asendatud alates 2014. aasta 1. juulist „rahandusministrile” sõnadega „valdkonna eest vastutavale ministrile”.]
3) kinnitab juhatuse ettepanekul Inspektsiooni struktuuri kujundamise ja töö tasustamise alused;
(2) Nõukogu otsus on vastu võetud, kui selle poolt hääletas vähemalt neli nõukogu liiget. Käesoleva seaduse § 7 lõike 2 punktis 10 nimetatud küsimuses on nõukogu otsus vastu võetud, kui selle poolt hääletasid kõik nõukogu liikmed.
(2) Finantsjärelevalve teostamisega seotud küsimustes käesoleva seaduse § 2 lõikes 1 nimetatud seadustes sätestatud alustel juhatus otsustab:
8) moratooriumi või erirežiimi kehtestamise ning nendega seotud toimingute tegemise;
10) muu haldusakti andmise finantsjärelevalve menetluses käesoleva seaduse § 2 lõikes 1 ja § 6 lõike 1 punktis 7 nimetatud seaduses sätestatud alustel, kui käesolevas seaduses ei ole ette nähtud teisiti.
7) kinnitab Inspektsiooni raamatupidamise sise-eeskirja;
131) nimetab juhatuse liikmete hulgast Euroopa Pangandusjärelevalve Asutuse, Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve Asutuse ning Euroopa Kindlustus- ja Tööandjapensionide Järelevalve Asutuse tegevuses osaleva juhatuse liikme ning tema asendusliikme ja otsustab tema volituste tähtaja ning tema vahendusel eelnimetatud asutustes esitatava seisukoha, hääletamise ja muu ülesande täitmise;
(2) Investeerimisühing, Eesti väärtpaberite keskregistri pidaja, väärtpaberiarveldussüsteemi korraldaja, reguleeritud väärtpaberituru korraldaja, kindlustusandja, krediidiasutus, makseasutus, e-raha asutus ja fondivalitseja maksavad järelevalvetasu kapitali- ja mahuosa, välja arvatud käesoleva seaduse § 43 lõigetes 5 ja 6 sätestatud juhtudel. Äriühing, kes kasutab makseasutuste ja e-raha asutuste seaduse §-s 13 sätestatud õigust, maksab üksnes järelevalvetasu mahuosa.
(3) Kindlustusmaakler ja välisriigi äriühingu Eesti filiaal, kes tegutseb investeerimisühingu, kindlustusandja, kindlustusmaakleri, krediidiasutuse, makseasutuse, e-raha asutuse või fondivalitseja tegevusalal, teise lepinguriigi fondivalitseja, kes valitseb Eestis asutatud eurofondi piiriüleselt, ning välisõhu kaitse seaduse § 1194 lõike 10 alusel enampakkumisel otsepakkumiste esitamiseks loa taotlenud isik maksavad üksnes järelevalvetasu mahuosa, välja arvatud käesoleva seaduse § 43 lõigetes 5 ja 6 sätestatud juhtudel.
4) investeerimisühingu, makseasutuse, reguleeritud väärtpaberituru korraldaja, e-raha asutuse ja fondivalitseja korral tegevusloas märgitud tegevusalaga tegelemiseks õigusakti kohaselt nõutavast kõrgeimast minimaalsest aktsiakapitali summast.
6) kahjukindlustusega tegeleva kindlustusandja ning vastava välisriigi kindlustusandja Eesti filiaali korral 0,05 kuni 0,5 protsendiga kindlustusandja või vastava Eesti filiaali brutopreemiatest. Brutopreemiate hulka ei arvata kindlustusandjale või vastava välisriigi kindlustusandja Eesti filiaalile makstud edasikindlustuse kindlustuspreemiaid juhul, kui edasikindlustuslepingu järgne edasikindlustusvõtja on Eestis registreeritud kindlustusandja;
7) elukindlustusega tegeleva kindlustusandja ning vastava välisriigi kindlustusandja Eesti filiaali korral 0,02 kuni 0,25 protsendiga kindlustusandja või vastava Eesti filiaali vara ja brutopreemiate kogusummast. Brutopreemiate hulka ei arvata kindlustusandjale või vastava välisriigi kindlustusandja Eesti filiaalile makstud edasikindlustuse kindlustuspreemiaid juhul, kui edasikindlustuslepingu järgne edasikindlustusvõtja on Eestis registreeritud kindlustusandja;
71) edasikindlustusega tegeleva kindlustusandja ning vastava välisriigi kindlustusandja Eesti filiaali korral 0,05 kuni 0,5 protsendiga kindlustusandja või vastava Eesti filiaali edasikindlustuse brutopreemiatest. Edasikindlustuse brutopreemiate hulka ei arvata edasikindlustusandjale makstud edasikindlustuse kindlustuspreemiaid juhul, kui edasikindlustuslepingu järgne edasikindlustusvõtja on Eestis registreeritud kindlustusandja;
(1) Krediidiasutuse, makseasutuse, e-raha asutuse, investeerimisühingu ja fondivalitseja järelevalvetasu mahuosa ettemakse arvutamisel võetakse aluseks selle isiku või vastava välisriigi järelevalve subjekti Eesti filiaali vara aritmeetiline keskmine, mis on arvutatud tema Inspektsioonile esitatud bilansi andmetel eelmise aasta 31. detsembri ning jooksva aasta 31. märtsi ja 30. juuni seisuga.
(2) Elukindlustusega tegeleva kindlustusandja järelevalvetasu mahuosa ettemakse arvutamisel võetakse aluseks selle isiku või vastava välisriigi kindlustusandja Eesti filiaali vara aritmeetiline keskmine, mis on arvutatud tema Inspektsioonile esitatud bilansi andmetel eelmise aasta 31. detsembri ning jooksva aasta 31. märtsi ja 30. juuni seisuga, ja Inspektsioonile esitatud jooksva aasta esimese kuue kuu brutopreemiate kahekordne kogusumma.
(3) Kahjukindlustusega tegeleva kindlustusandja järelevalvetasu mahuosa ettemakse arvutamisel võetakse aluseks selle isiku või vastava välisriigi kindlustusandja Eesti filiaali Inspektsioonile esitatud jooksva aasta esimese kuue kuu brutopreemiate kahekordne kogusumma.
(31) Edasikindlustusega tegeleva kindlustusandja järelevalvetasu mahuosa ettemakse arvutamisel võetakse aluseks selle isiku või vastava välisriigi kindlustusandja Eesti filiaali Inspektsioonile esitatud jooksva aasta esimese kuue kuu kahekordne edasikindlustuse brutopreemiate kogusumma.
(1) Krediidiasutuse, makseasutuse, e-raha asutuse, investeerimisühingu ja fondivalitseja järelevalvetasu mahuosa lõppmakse arvutamisel võetakse aluseks selle isiku või vastava välisriigi järelevalve subjekti Eesti filiaali vara aritmeetiline keskmine, mis on arvutatud tema Inspektsioonile esitatud bilansi andmetel eelmise aasta 31. märtsi, 30. juuni, 30. septembri ja 31. detsembri seisuga.
(2) Elukindlustusega tegeleva kindlustusandja järelevalvetasu mahuosa lõppmakse arvutamisel võetakse aluseks selle isiku või vastava välisriigi kindlustusandja Eesti filiaali vara aritmeetiline keskmine, mis on arvutatud tema Inspektsioonile esitatud bilansi andmetel eelmise aasta 31. märtsi, 30. juuni, 30. septembri ja 31. detsembri seisuga, ning Inspektsioonile esitatud eelmise aasta brutopreemiate kogusumma.
(3) Kahjukindlustusega tegeleva kindlustusandja järelevalvetasu mahuosa lõppmakse arvutamisel võetakse aluseks selle isiku või vastava välisriigi kindlustusandja Eesti filiaali Inspektsioonile esitatud eelmise aasta brutopreemiate kogusumma.
(31) Edasikindlustusega tegeleva kindlustusandja järelevalvetasu mahuosa lõppmakse arvutamisel võetakse aluseks selle isiku või vastava välisriigi kindlustusandja Eesti filiaali Inspektsioonile esitatud eelmise aasta edasikindlustuse brutopreemiate kogusumma.
(6) Välisriigi investeerimisühingu, kindlustusandja, kindlustusmaakleri, krediidiasutuse, makseasutuse, e-raha asutuse või fondivalitseja filiaal ja teise lepinguriigi fondivalitseja, kes valitseb Eestis asutatud eurofondi piiriüleselt, tasuvad rahastamiskohustuse tekkimisel kalendriaasta esimesel poolaastal järelevalvetasu lõppmakse summas, mis vastab investeerimisühingu, kindlustusandja, kindlustusmaakleri, krediidiasutuse, makseasutuse, e-raha asutuse või fondivalitseja poolt tasutava järelevalvetasu kapitaliosale pooles ulatuses.
(8) Välisriigi investeerimisühingu, kindlustusandja, kindlustusmaakleri, krediidiasutuse, makseasutuse, e-raha asutuse või fondivalitseja filiaal tasub rahastamiskohustuse tekkimisel kalendriaasta teisel poolaastal järelevalvetasu lõppmakse summas, mis vastab investeerimisühingu, kindlustusandja, kindlustusmaakleri, krediidiasutuse, makseasutuse, e-raha asutuse või fondivalitseja poolt tasutava järelevalvetasu kapitaliosale veerandi ulatuses.
(2) Kindlustusandja, investeerimisühingu, reguleeritud väärtpaberituru korraldaja, väärtpaberiarveldussüsteemi korraldaja, makseasutuse, e-raha asutuse või fondivalitseja tegevusloa taotlemisel tasutakse menetlustasu 1000 eurot.
(3) Kolmandas riigis registreeritud kindlustusandja, investeerimisühingu, makseasutuse, e-raha asutuse ja fondivalitseja filiaali asutamiseks Eestis, samuti kolmandas riigis registreeritud kindlustusandja, investeerimisühingu, makseasutuse, e-raha asutuse ning fondivalitseja Eestis piiriülese teenuse osutamiseks loa taotlemisel tasutakse menetlustasu 1000 eurot.
[RT I 2010, 7, 30 - jõust. 26.02.2010]
Krediidiasutuse, kindlustusandja, investeerimisühingu, reguleeritud väärtpaberituru korraldaja või fondivalitseja poolt täiendava tegevusloa taotlemisel tasutakse menetlustasu 500 eurot.
4) lepinguriigi finantsjärelevalve asutusele lepinguriigi krediidiasutuse Eestis paikneva tütarettevõtjast krediidiasutuse järelevalveülesannete üleandmise kokkulepe ja selle sisu.
2) käesoleva seaduse § 476 lõike 4 punktides 1, 4 ja 6 nimetatud teabe ning finantskonglomeraadi stressitesti tulemused, kui Inspektsioon on finantskonglomeraadi koordinaator.
§ 476. Koostöö finantskonglomeraadi üle täiendava järelevalve teostamisel ja teabe vahetamine
(2) Inspektsioon, Rahandusministeerium ja Eesti Pank teevad kirjaliku kokkuleppe alusel koostööd aruandluse kogumisel ja analüüsimisel, õigusaktide eelnõude väljatöötamisel ning teabe vahetamisel finantssektori olukorda oluliselt mõjutavate sündmuste korral.
(5) Inspektsioonil on õigus täielikult või osaliselt avalikustada väärteoasjas tehtud lahend või haldusakt või -leping nende andmisest või sõlmimisest arvates, kui see on vajalik investorite, finantsjärelevalve subjektide klientide või avalikkuse kaitseks või finantsturu õigus- või korrapärase toimimise tagamiseks. Inspektsioon teavitab avalikustatud lahendist või haldusaktist või -lepingust samal ajal ka Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve Asutust ja esitab talle kord aastas koondteabe selle kohta.