Jõustumine: 01.01.201901.02.2018
RT IV, 27.01.2018, 71
Määrus kehtestatakse „Sotsiaalhoolekande seaduse” § 14 lõigete 1 ja 2 ning Kohaliku omavalitsuse korralduse seaduse” § 22 lõike 1 punkti 5 alusel.
(1) Määrusega reguleeritakse Antsla vallas sotsiaalhoolekande seadusega kohalikule omavalitsusele pandud ülesannete täitmine ning isikutele sotsiaalkaitse tagamiseks hüvitiste andmine.
3) Antsla valla poolt antavad või makstavad hüvitised, hüvitise õiguse tekkimise alused ja hüvitise andmise korraldus;
4) Antsla valla osutatavad tasulised sotsiaalteenused ning tasu suuruse määramise kord;
5) riigieelarvest Antsla valla eelarvesse sihtotstarbeliselt eraldatud raha kasutamise kord;
6) järelevalve sotsiaalhoolekandelise abi korraldamise ning abi andmise üle.
(3) Isik määruse mõistes on füüsiline isik.
(1) Sotsiaalseadustiku üldosa seaduse, sotsiaalhoolekande seaduse ning nende alusel antud riiklike õigusaktidega kohalikule omavalitsusele pandud ning käesoleva määrusega nimetatud Antsla valla ülesandeid täidab üldiselt Antsla Vallavalitsus kui ametiasutus (edaspidi ametiasutus), kelle struktuuris on ette nähtud sotsiaalvaldkonna ametikohad. Sotsiaalvaldkonna töötajate õigused ja pädevus sätestatakse ametiasutuse sisepädevust reguleerivate aktidega (ametijuhendid, vallavanema käskkirjad, jms).
(2) Määruses sätestatud juhtudel otsustab sotsiaalkaitse korralduse või tagamise Antsla Vallavalitsus kui täitevorgan (edaspidi vallavalitsus).
(3) Antsla Vallavolikogu (edaspidi vallavolikogu) täidab neid sotsiaalkaitse korralduse või tagamisega seotud ülesandeid, mis kohaliku omavalitsuse korralduse seadusest tulenevalt on volikogu ainupädevuses.
(3) Ametiasutus peab abivajajast teada saamisel selgitama välja sotsiaalkaitse vajaduse ja ulatuse ning abistama isikut taotluste esitamisel või toimingu tegemisel, kui isikut abistamata jääksid tema õigused kaitseta ja hüvitis või muu sotsiaalabi andmata.
(4) Isiku pöördumisel või abivajajast teada saamisel on ametiasutus kohustatud isiku abivajadust igakülgselt isiku tahtest ning elukorraldusest tulenevalt ning isiku nõusolekul koostöös isiku lähedaste (perekond, kooselus olevad isikud, ülenejad ning alanejad sugulased) ja seadusega sätestatud asjaomaste institutsioonidega (riigi- või kohaliku omavalitsuse asutus, juriidiline isik) hindama. Kompleksse hindamisega ning isiku abivajadusele terviklikust lähenemisest tulenevalt peab ametiasutus selgitama välja parima asjakohase abi (hüvitise andmine, nõustamine, teise sotsiaalkaitse korraldamisega tegelevasse asutusse suunamine), toetamaks abivajaja iseseisvat toimetulekut ning suutlikkust korraldada iseseisvalt oma elu.
2) Antsla valla korraldatav abi.
1) isikule antav mitterahaline hüvitis, edaspidi sotsiaalteenus;
2) isikule makstav rahaline hüvitis, edaspidi sotsiaaltoetus.
§ 6. Antsla valla ülesanded riigi korraldatava abi andmisel
(1) Antsla vald osaleb sotsiaalhoolekande seadusega sätestatud ulatuses ning korras riigi korraldatava mitterahalise abi andmise menetluses.
(2) Antsla vald määrab ja maksab sotsiaalhoolekande seadusega sätestatud ulatuses, tingimustel ja korras riigi korraldatava rahalise hüvitisena toimetulekutoetust ning riigieelarvest makstavat sotsiaaltoetust.
(3) Toimetulekutoetuse määramiseks sotsiaalhoolekande seaduse § 133 lõikes 5 nimetatud kulude piirmäärad kehtestab määrusega vallavolikogu.
§ 7. Antsla valla korraldatav sotsiaalhoolekandeline abi
(1) Antsla vald korraldab sotsiaalhoolekande seadusega kohaliku omavalitsuse pädevuses oleva abi andmist käesoleva määrusega sätestatud alustel ja korras.
(2) Antsla valla sotsiaalhoolekandelise abi liigid on:
1) isikule antav mitterahaline hüvitis ehk Antsla valla osutatavad või korraldatavad sotsiaalteenused;
2) isikule makstav rahaline hüvitis ehk Antsla valla eelarvest isikule rahasummana makstav
(3) Antsla valla osutatavad sotsiaalteenused:
2) juhuveona osutatav sotsiaaltransporditeenus;
4) tugiisikuteenus.
(4) Teisi määruses sätestatud mitterahalisi hüvitisi ehk sotsiaalteenuseid Antsla vald ise ei osuta, vaid korraldab abivajajale teenuse saamise.
(5) Rahalise hüvitisena maksab Antsla vald määruse 6. peatükis sätestatud ulatuses, tingimustel ja korras eri liiki sotsiaaltoetusi.
(1) Riigi korraldatavat sotsiaalhoolekandelist abi rahastatakse riigieelarvest ning sotsiaalhoolekandeseadusega riigi korraldatava rahalise hüvitise maksmiseks vajalik raha kantakse riigi kehtestatud korras Antsla valla eelarvesse.
(2) Antsla valla korraldatavate või osutatavate hüvitiste andmine tagatakse Antsla valla eelarvega.
(3) Antsla valla korraldatavaid või osutatavaid hüvitisi ning sotsiaalhoolekandelise abi korraldamisega seotud kulusid kaetakse võimalusel ka struktuurifondidest ja sihtfinantseeringutest saadud rahaga. Ametiasutusel on kohustus selgitada välja sotsiaalkaitse korraldatust toetavad meetmed ning struktuurifondide või sihtfinantseerimise tingimuste täitmise võimaluste esinemisel tuleb sotsiaalkaitse tagamiseks ning sotsiaalhoolekande korraldamiseks taotleda täiendavat rahastust või korraldada täiendava rahastamise taotlemine.
(4) Antsla valla osutatavate sotsiaalteenuste eest on teenust vajavalt isikult õigus võtta tasu. Teenused, mille eest on õigus võtta tasu, sätestatakse käesoleva määrusega.
(5) Määruses sätestatud Antsla valla osutatavate tasuliste sotsiaalteenuste eest võetava tasu tingimused ja suuruse kehtestab vallavalitsus.
4. peatükk Antsla valla sotsiaalhoolekandelise abi taotlemine ning abi andmise korraldus
§ 9. Hüvitise taotlemine
(1) Hüvitise saamiseks tuleb ametiasutusele esitada taotlus, v.a juhul, kui hüvitist saab seaduse või käesoleva määrusega sätestatud juhtudel taotleda taotlust esitamata.
5) taotlusele vastuse saatmise viis (e-posti aadressile, lihtkirjaga elukoha aadressile);
6) vajadusel määruses sätestatud täiendavad andmed;
7) taotluse koostamise kuupäev ning taotleja allkiri.
(3) Kui taotletakse sotsiaaltoetust märgitakse taotlusele ka:
(4) Taotlusele lisatakse määruses sätestatud juhtudel kuni kolme kuu pangaväljavõtted ning tõendid ja kuludokumendid, mis on vajalikud hüvitise õiguse tekkimise või hüvitise andmiseks oluliste asjaolude väljaselgitamiseks. Menetluseks vajalikud tõendid ja kuludokumendid peavad olema mitte vanemad kui kolm kuud.
(5) Haldusakt hüvitise määramise või mittemääramise kohta tehakse taotlejale teatavaks kas:
4) vastuvõtul osakonna töötaja juures.
(6) Taotlus esitatakse üldjuhul kirjalikult või elektrooniliselt. Kui isik objektiivsetel põhjustel ei ole võimeline ise taotlust esitama, võib taotluse esitada suuliselt ametnikule, kes isiku taotluse vormistab.
(7) Taotlus esitatakse ametiasutuse taotlusvormil. Taotlus on lubatud esita ka vabas vormis.
(8) Ametiasutusel on kohustus abivajajaid taotluse esitamisel abistada ning nõustada.
§ 10. Taotluse menetlemise põhimõtted
(3) Hüvitise andmine otsustatakse kümne tööpäeva jooksul nõuetekohase taotluse esitamisest alates, kui muude õigusaktidega ei ole sätestatud teistsugust tähtaega. Kui esinevad asjaolud, mis takistavad kümne tööpäeva jooksul abi andmise otsustamist, võib ametiasutus hüvitise andmise otsustamist erandkorras veel kuni kümne tööpäeva võrra pikendada.
§ 11. Hüvitise andmise korraldus
1) vallavalitsuse korralduse alusel;
2) vallavalitsusega sõlmitud halduslepingu alusel;
3) toiminguga, millega isik saab soodustuse või millega rahuldatakse isiku taotlus hüvitise saamiseks.
(2) Üldjuhul otsustatakse hüvitise andmine korralduse alusel.
(3) Hüvitise andmine otsustakse halduslepingu alusel juhul, kui hüvitise andmine või andmise tingimused otsustatakse ametiasutuse ja hüvitise saajaga või ametiasutuse, hüvitise saaja ning hüvitise vahetu andjaga (teenuseosutajaga) koosöös.
(4) Hüvitist antakse toiminguga järgmiste sotsiaalteenuste taotlemisel:
2) väljaspool kodu osutatava üldhooldusteenuse osutaja valimine;
3) varjupaigateenuse tagamine;
4) turvakoduteenuse tagamine;
5) võlanõustamisteenuse osutamine.
(5) Rahalist hüvitist antakse toiminguga, kui hüvitise suurus on igale taotlejale ühesugune kindlaks määratud rahasumma (sissetulekust mittesõltuv).
§ 12. Hüvitise andmisest keeldumine, hüvitise andmise peatamine või lõpetamine
(1) Hüvitise andmisest keeldumine vormistatakse vallavalitsuse korraldusega.
1) vallavalitsuse korralduse alusel antud hüvitise puhul vallavalitsuse korraldusega;
2) kui isik ei võimalda hüvitise andjal täita hüvitise andmiseks vajalikke ülesandeid;
3) kui isik rikub seaduses sätestatud hüvitise andmisega seotud kohustust või hüvitise andmise kõrvaltingimust;
4) hüvitise andmise korralduse tühistamise või kehtetuks tunnistamisega;
5) isiku surma korral.
5. peatükk Antsla valla sotsiaalteenused
(2) Koduteenuse osutamisel abistatakse isikut järgmistes toimingutes:
1) toiduainete ja majapidamistarvetega varustamine (üldjuhul lähimast müügikohast);
2) küttematerjali ja vee varumine eluruumi, vajadusel reovee käitlemine;
3) vajadusel abistamine enesehooldusel;
4) arstiabi korraldamine ja ravimitega varustamine;
5) abistamine asjaajamisel;
6) eluruumi koristamine kuni 33 m2 elamispinnal (sotsiaalselt põhjendatud norm) ning teenuse saaja ja osutaja kokkulepitud ulatuses.
(3) Koduteenuseid osutatakse vastavalt vajadusele, kuid mitte rohkem kui 20 tundi kuus.
(4) Antsla Vallavalitsus võib haldusaktiga kaalutlusotsuse alusel osutada koduteenuseid kuni 40 tundi kuus.
§ 14. Õigusteenusele
(1) Koduteenust on õigus saada isikul, kes üldjuhul on võimeline harjumuspärases keskkonnas ise hakkama saama, kuid vajab iseseisvaks toimetulekuks teatud ulatuses kõrvalabi.
(2) Eelisjärjekorras osutatakse teenust neile kõrvalabi vajavatele isikutele, kellel ei ole piisavalt elatusvahendeid või kellel puuduvad seadusjärgsed ülalpidajad või kelle seadusjärgsetel ülalpidajatel ei ole võimalik tervislikel, majanduslikel või muudel mõjuvatel põhjustel ülalpeetavale hooldust tagada.
§ 15. Teenuse taotlemine
Hüvitise saamiseks tuleb ametiasutusele esitada määruse §-s 9 sätestatud alustel taotlus. Taotluses märgitakse lisaks:
1) määruse § 13 lõikes 2 märgitud toimingud, milles soovitakse abi saada;
2) kui isikul on olemas perekonnaseadusest tulenevad ülalpidamist andma kohustatud isikud, nende nimed ja kontaktandmed ning põhjused, miks ülalpidamiskohustusega isikud ei ole suutelised ise hüvitise taotlejale kodus hakkama saamiseks vajalikku tuge või abi andma.
§ 16. Teenuse andmine
(1) Koduteenuse osutamine sätestatakse halduslepinguga.
(2) Halduslepingus määratakse muuhulgas:
(3) Kui koduteenuse osutamise eest võetakse teenuse saajalt tasu, märgitakse halduslepingus ka teenuse eest tasumise kord ja teenuse hind.
(4) Koduteenuse osutamisest keeldumise otsustab vallavalitsus korraldusega.
§ 17. Koduteenuse eest tasumine
(2) Koduteenuse hinnad kehtestab vallavalitsus.
§ 18. Väljaspool kodu osutatava üldhooldusteenuse eesmärk ja sisu
(2) Üldhooldusteenuse sisu on sätestatud sotsiaalhoolekande seaduse §-s 20.
§ 19. Õigusteenusele
(1) Üldhooldusteenust on õigus saada isikul, kes hooldusvajadusest või sotsiaalse olukorra tõttu pole suuteline iseseisvalt kodustes tingimustes elama ja kelle toimetulekut pole võimalik tagada mõne muu Antsla valla või riigi osutatava sotsiaalhoolekandelise abi toel ning kes ise või kelle suhtes perekonnaseaduse alusel ülalpidamist andma kohustatud isik või isikud ei ole iseenda tavapärast ülalpidamist kahjustamata võimeline või võimelised üldhooldusteenuse eest täies mahus tasuma.
(2) Õigust hüvitisele ei ole isikul, kes ise või kelle suhtes perekonnaseadusega ülalpidamist andma kohustatud isik või isikud on võimeline või võimelised üldhooldusteenuse iseseisvalt tagama ning selle eest täies mahus tasuma.
§ 20. Teenuse taotlemine
(1) Teenuse saamiseks tuleb ametiasutusele esitada taotlus. Taotluses märgitakse lisaks määruse § 9 lõikes 4 märgitud andmetele:
1) isiku varaline seisukord ning võime ise üldhooldusteenuse hinna eest tasuda;
2) kui isikul on olemas perekonnaseadusest tulenevad ülalpidamist andma kohustatud isikud, nende nimed ja kontaktandmed ning põhjused, miks ülalpidamiskohustusega isikud ei ole suutelised ise üldhooldusteenuse eest täies mahus tasumiseks ülalpidamist andma.
§ 21. Üldhooldusteenuse eest tasumine
(3) Kui üldhooldusteenuse saaja või üldhooldusteenuse saaja ja tema suhtes ülalpidamist andma kohustatud isikud ei ole objektiivsetest asjaoludest lähtuvalt ning enda või oma perekonna tavalist ülalpidamist kahjustamata võimelised üldhooldusteenuse eest täies mahus tasuma, makstakse üldhooldusteenuse eest puudu jääv summa Antsla valla eelarvest. Antsla valla eelarvest makstava summa otsustamisel lähtutakse põhimõttest, et üldhooldusteenuse saajal võib pärast üldhooldusteenuse eest tasumist isiklikuks kasutamiseks jääda kuni 15% igakuisest sissetulekust.
(4) Vähemalt üks kord aastas 1.mai seisuga vaadatakse üle üldhoolduskodu eest tasumise tingimused.
(5) Antsla valla eelarvest ei tasuta riigi rahastatava üldhooldusteenuse eest.
(1) Tugiisikuteenus on ametiasutuse korraldatav sotsiaalteenus, mille eesmärk on iseseisva toimetuleku toetamine olukordades, kus isik vajab sotsiaalsete, majanduslike, psühholoogiliste või tervislike probleemide tõttu oma kohustuste täitmisel ja õiguste teostamisel olulisel määral kõrvalabi. Kõrvalabi seisneb juhendamises, motiveerimises ning isiku suurema iseseisvuse ja omavastutuse võime arendamises.
(2) Last kasvatavale isikule tugiisikuteenuse osutamisel on eesmärk lapse hooldamise ning turvalise ja toetava kasvukeskkonna tagamine.
(3) Lapsele tugiisikuteenuse osutamise eesmärk on koostöös last kasvatava isikuga lapse arengu toetamine, sealhulgas vajaduse korral puudega lapse puhul hooldustoimingute sooritamine.
(4) Tugiisik abistab last arendavates tegevustes, juhendab ja motiveerib igapäevaelus toime tulema, abistab suhtlemisel pereliikmetega või väljaspool kodu.
(5) Tugiisiku tegevused on:
4) kliendi tegevuste suunamine, planeerimine ja juhendamine;
6) sotsiaalametniku või lastekaitsespetsialisti informeerimine peres toimuvatest muutustest;
(7) Ametiasutus abistab teenust saama õigustatud isikut tugiisiku leidmisel. Tugiisikuteenust võib osutada isik, kes sobib tugiisiku ülesandeid täitma isikuomaduste või kogemuste poolest või kellel on sihtgrupiga töötamise kogemus. Eelistatakse isikuid, kes on läbinud erialase tugiisiku koolituse.
§ 23. Õigusteenusele
(1) Tugiisikuteenust on õigus saada isikul (s.h alaealisel) või perel, kes vajab järgmist kõrvalabi:
§ 24. Teenuse taotlemine
(1) Teenuse saamiseks tuleb ametiasutusele esitada taotlus. Taotluses märgitakse lisaks määruse § 9 lõikes 2 märgitud andmetele:
2) võimalusel isiku, kes vahetult osutaks tugiisiku teenust, andmed.
(2) Teenuse määramist võib algatada abivajajast teada saamisel ka ametiasutus.
§ 25. Teenuse andmine
(2) Kõrvalabi määrast lähtuvalt selgitab sotsiaalametnik välja, kas taotlusel märgitud potentsiaalne tugiisik vastab sotsiaalhoolekande seadusega teenust vahetult osutava isiku nõuetele ning on võimeline tugiisikuteenust taotletud kõrvalabi määras isikule tagama. Vajadusel abistab sotsiaalametnik sobiva tugiisiku leidmisel.
(3) Tugiisiku teenus määratakse vallavalitsuse korraldusega. Koostatakse haldusleping, milles lisaks muudele halduslepingu nõuetele sätestatakse:
§ 26. Tugiisikuteenuse eest tasumine
(2) Tugiisikuteenuse eest tasutakse Antsla valla eelarvest vastavalt tugiisikuteenuse osutajaga sõlmitud kokkuleppele või teenuseosutaja hinnakirjale.
(3) Tugiisikuteenuse eest tasutakse vastavalt tugiisiku esitatud arve või tugiisikuga sõlmitud halduslepingu alusel. Teenuse eest tasumiseks peab teenuseosutaja esitama kuuaruande teenuse osutamise mahu ja tegevuste kohta.
§ 27. Täisealise isiku hoolduse eesmärk ja sisu
§ 28. Õigusteenusele
(1) Hooldus seatakse, kui isiku toimetulekut ei ole võimalik tagada muude teenuste, täiendavate toetuste või muu abi osutamisega. Hooldatava tegelik ja rahvastikuregistrijärgne elukoht peab olema Antsla vallas.
(2) Hooldajaks võib olla isik, kes ei ole hooldatava suhtes ülalpidamiskohustusega ning kellel ei ole määratud sügavat või rasket puuet. Erandina võib hooldajaks olla ülalpidamiskohustusega isik, kui hooldatavale on määratud sügav puue ja ta ei ole võimeline täitma või osalema igapäevastes majapidamistoimingutes ja eneseteeninduses (äärmuslik abivajadus, vajab abi mitmeid kordi ööpäevas, voodihaige), või psüühilisest erivajadusest tulenev järelvalve vajadus.
§ 29. Teenuse taotlemine
(1) Hoolduse seadmiseks tuleb ametiasutusele esitada taotlus. Taotluses märgitakse lisaks määruse § 9 lõikes 2 märgitud andmetele:
2) isiku, keda soovitakse hooldajaks, andmed.
§ 30. Teenuse andmine
(2) Hooldatava hooldusvajadusest lähtuvalt selgitab ametiasutus välja, kas taotlusel märgitud potentsiaalne hooldaja on oma tavalisest elulaadist ja toimetulekust ning isikuomadustest tulenevalt võimeline hooldatavale vajalikku abi, juhendamist ja järelevalvet tagama ning vastab sotsiaalhoolekande seadusega teenust vahetult osutava isiku nõuetele. Vajadusel abistab sotsiaalametnik hooldatava hooldusvajadusest lähtuvalt sobiva hooldaja leidmisel. Ametiasutuse poolt pakutava hooldaja määramiseks peab olema hooldatava kirjalik nõusolek.
(3) Hooldaja määratakse vallavalitsuse korraldusega, milles sätestatakse hooldusülesanded ja hoolduse tähtaeg.
§ 31. Hooldusteenuse eest tasumine
(1) Hooldusteenuse eest hooldaja määramist taotlev isik tasu ei maksa, v.a juhul, kui hooldatav ja hooldaja omavahel ei ole väljaspool avaliku ülesande täitmist tasu maksmises kokku leppinud.
(3) Sotsiaalmaksuseaduse § 6 lõike 11 alusel maksatakse Antsla valla eelarvest sotsiaalmaks isiku eest, kes hooldab puudega isikut ning ei tööta ega saa riiklikku pensioni.
§ 32. Isikliku abistaja teenuse eesmärk ja sisu
(1) Isikliku abistaja teenus on ametiasutuse korraldatav sotsiaalteenus, mille eesmärk on suurendada puude tõttu füüsilist kõrvalabi vajava täisealise isiku iseseisvat toimetulekut ja osalemist kõigis eluvaldkondades, vähendades teenust saava isiku seadusjärgsete hooldajate hoolduskoormust.
§ 33. Õigusteenusele
Isikliku abistaja teenust on õigus saada isikul, kellele on määratud puue ning kellel objektiivsete asjaolude hindamise tulemusena on vajadus kasutada füüsilist kõrvalabi igapäevaelutegevustes, et tagada harjumuspärases keskkonnas võimalikult iseseisev toimetulek ning võimalus osaleda teistega võrdsetel alustel ühiskonnaelus.
§ 34. Teenuse taotlemine
(1) Isikliku abistaja teenuse taotlemiseks tuleb ametiasutusele esitada taotlus. Taotluses märgitakse lisaks määruse § 9 lõikes 2 märgitud andmetele:
§ 35. Teenuse andmine
(3) Isiklik abistaja määratakse vallavalitsuse korraldusega, milles sätestatakse kõrvalabi tegevuste loetelu, teenuse maht ning vajadusel teenuse osutamise tähtaeg.
§ 36. Isikliku abistaja teenuse eest tasumine
(1) Isikliku abistaja teenus on puudega isikule, kellele isiklik abistaja määratakse, tasuta.
(2) Isikliku abistaja teenuse eest tasutakse vastavalt sõlmitud halduslepingu ja esitatud arve alusel. Teenuse eest tasumiseks peab teenuseosutaja esitama kuuaruande teenuse osutamise mahu ja tegevuste kohta.
§ 37. Varjupaigateenuse eesmärk ja sisu
Varjupaigateenus on ametiasutuse korraldatav sotsiaalteenus, mille eesmärk on täisealisele isikule, kes ei ole võimeline endale ööbimiskohta leidma, ajutise ööbimiskoha võimaluse tagamine.
§ 38. Õigusteenusele
(1) Varjupaigateenust on õigus saada isikul, kes viibib abivajaduse hetkel Antsla valla haldusterritooriumil, kellel puudub ööbimiskoht ja kes ei ole võimeline endale ööbimiskohta tagama ning kellele ei ole võimalik mõne muu sotsiaalteenusega või meetmega alalist ööbimiskohta tagada.
§ 39. Teenuse taotlemine
(2) Kui isik taotlust ei esita, peab ametiasutus välja selgitama isiku tahte ja nõusoleku varjupaika suunamiseks.
§ 40. Teenuse andmine
(1) Varjupaigateenuse tagamiseks on ametiasutus kohustatud selgitama isiku või asutuse, kes on valmis Antsla valla haldusterritooriumil asuvatele varjupaigateenust vajavatele isikutele vastavat teenust osutama.
(2) Varjupaigateenuse korraldamiseks ja teenuse osutamiseks sõlmitakse ametiasutuse ning varjupaigateenust osutava asutuse või isiku vahel haldusleping, milles muuhulgas märgitakse ka teenuse eest tasumise põhimõtted.
§ 41. Varjupaigateenuse eest tasumine
(2) Varjupaigateenuse hinna see osa, mille eest ei ole teenusesaaja oma varalisest seisukorrast lähtuvalt võimeline tasuma, tasutakse Antsla valla eelarvest.
(3) Teenuse eest tasumise aluseks on teenuse osutamiseks sõlmitud leping. Teenuse eest tasutakse Antsla vallale esitatud arvete alusel.
§ 42. Turvakoduteenuse eesmärk ja sisu
§ 43. Õigusteenusele
§ 45. Teenuse andmine
§ 46. Turvakoduteenuse eest tasumine
(1) Turvakoduteenuse osutamise eest tasutakse Antsla valla eelarvest.
(2) Teenuse eest tasumise aluseks on teenuse osutamiseks sõlmitud leping. Teenuse eest tasutakse Antsla vallale esitatud arvete alusel.
§ 47. Sotsiaaltransporditeenus
(1) Sotsiaaltransporditeenus on ametiasutuse korraldatav ja ametiasutuse osutatav sotsiaalteenus, mille eesmärk on võimaldada isikutele, kes sotsiaalsete, majanduslike või tervislike probleemide tõttu vajavad avalike teenuste saamiseks või elukondlike vajaduste rahuldamiseks abi Antsla valla haldusterritooriumil või Eesti riigi territooriumil liikumiseks.
(2) Sotsiaaltransporditeenust osutatakse Antsla vallale kuuluva sõidukiga või korraldatakse muul viisil tellija määratud ajal ja liikumismarsruudil.
§ 48. Õigusteenusele
Sotsiaaltransporditeenust on õigus saada isikutel, kes funktsioonihäirest tingituna ei saa tööl või koolis käimiseks kasutada ühissõidukit või isiklikku sõiduautot (nt liikumis- või nägemisfunktsiooni kahjustus) või kes ei ole suutelised iseseisvalt sõitma ravi-, meditsiini-, rehabilitatsiooni-, hooldus-, haridusasutusse või abivahendit väljastavasse asutusse, samuti asutustesse, milles teostatavate toimingute puhul on isiklik kohalolek vajalik.
§ 49. Sotsiaaltransporditeenuse tagamine
Sotsiaaltransporditeenus tagatakse ametiasutuse poolt osutatava juhuveona.
§ 50. Sotsiaaltransporditeenuse osutamine
(1) Sotsiaaltransporditeenuse saamiseks peab isik esitama ametiasutusele vähemalt viis tööpäeva enne teenuse vajadust taotluse.
(2) Taotluses tuleb esitada teenuse vajaduse aeg ja sihtkoht või marsruut.
(4) Tellimus loetakse kokku lepituks, kui tellija ja sotsiaalametnik on kinnitanud teenuse osutamise aja kuupäevaliselt ja kellaajaliselt.
(5) Teenust osutatakse tehniliselt heas korras sõidukitega, mis vastavad (inva)tehnilistele nõuetele. Transportimisel peab olema tagatud teenust saava isiku turvalisus. Isik peab olema sõidu ajal turvavööga nõuetekohaselt kinnitatud.
§ 51. Sotsiaaltransporditeenuse eest tasumine
Sotsiaaltransporditeenuse eest võetakse teenuse kasutajalt tasu. Teenuse hinna arvestuse aluseks on vallavalitsuse kehtestatud hind.
§ 52. Eluruumi tagamise teenuse eesmärk ja sisu
§ 53. Sotsiaalkorter, sotsiaalelamu ning sotsiaalkorterite liigid
(1) Eluruumi tagamise teenuse korraldab ametiasutus Antsla vallale kuuluvate eluruumide kasutusele andmisega.
§ 54. Õigusteenusele
6) isik, kelle elukoht enne asenduskoduteenusele suunamist või kinnipidamisasutusse määramist Eesti rahvastikuregistri andmetel oli Antsla vallas;
7) isik, kellel ei ole Antsla vallas alalist elukohta, kuid tema kohta on sotsiaalhoolekande-, meditsiini-, pääste- või politseiasutus oma ülesannete täitmise käigusteatanud, et isik viibib püsivalt Antsla valla haldusterritooriumil;
§ 55. Teenuse taotlemine
(1) Eluruumi tagamise teenuse taotlemiseks tuleb ametiasutusele esitada taotlus. Taotluses märgitakse lisaks määruse § 9 lõikes 2 märgitud andmetele:
3) andmed isiku igakuise sissetuleku (sh sotsiaaltoetused) kohta;
(2) Kui eluruumi tagamise teenust vajavad isikud, kes ei ole abielus, kuid moodustavad kooselus ühise leibkonna, peavad isikud taotluse eluruumi tagamise teenuse saamiseks esitama koos.
§ 56. Teenuse andmine
(2) Sotsiaalkorter antakse isikule, tema perele või temaga koos elavatele isikutele kasutusele vallavalitsuse korraldusega. Sotsiaaleluruumi kasutamiseks sõlmitakse kirjalik üürileping.
(3) Sotsiaalkorter antakse üldjuhul kasutusele tähtajaliselt. Objektiivsetel asjaoludel on ametiasutusel õigus anda sotsiaalkorter kasutusele tähtajatult.
(4) Vallavalitsuse korralduses märgitakse lisaks:
§ 57. Sotsiaalkorteri või -eluruumi kasutamise nõuded (kõrvaltingimused eluruumi tagamise teenuse kasutamiseks)
(2) Sotsiaalkorterit kasutama õigustatud isikul on vallavalitsuse korralduse alusel õigus ning rahvastikuregistri seaduse § 391 alusel kohustus esitada sotsiaalkorteri aadressiandmed Eesti rahvastikuregistrisse elukoha andmetena.
§ 58. Eluruumi tagamise teenuse eest tasumine
(1) Eluruumi tagamise teenuse eest on ametiasutusel õigus võtta tasu.
(2) Eluruumi tagamise teenuse hinna sotsiaalelamute kaupa või igale sotsiaalkorterile eraldi kehtestab vallavalitsus. Eluruumi tagamise teenuse hind võib olla kehtestatud kindla tasuna või tasu arvestusliku alusena.
(4) Sotsiaaleluruumi teenuse eest tasutakse ametiasutuse väljastatud arve alusel.
§ 59. Alused eluruumi tagamise teenuse lõpetamiseks
1) sotsiaalkorteri kasutaja või temaga koos elav isik rikub korduvalt määruse §-s 57 sätestatud nõudeid;
2) sotsiaalkorteri kasutaja on rohkem kui kaks kuud jätnud sotsiaalteenuse eest tasumata.
§ 60. Võlanõustamisteenuse eesmärk ja sisu
§ 61. Õigusteenusele
§ 62. Teenuse andmine
11. jagu Asendushooldusteenus
§ 63. Asendushooldusteenuse eesmärk ja sisu
§ 64. Õigusteenusele
Kohaliku omavalitsuse üksus tagab lapsele asendushooldusteenuse kuni lapse 18-aastaseks saamiseni, kui:
3) vanema hooldusõigus lapse suhtes on peatatud, seda on piiratud või see on täielikult ära võetud; 4) laps on vanemast eraldatud.
§ 65. Teenuse korraldamine
Asendushooldusteenuse korraldamisel kohaliku omavalitsuse üksus:
§ 66. Asendushooldusteenuse rahastamine
(1) Asendushooldusteenust rahastatakse Antsla valla eelarvest ning asendushooldusel oleva lapse sissetulekutest.
(3) Teenuse eest tasumine toimub teenuse osutaja poolt esitatud arvete alusel.
12. jagu Järelhooldusteenus
§ 67. Järelhooldusteenuse eesmärk ja sisu
(1) Järelhooldusteenus on ametiasutuse korraldatav sotsiaalteenus, mille eesmärk on asendushoolduselt ja eestkostelt lahkuva isiku iseseisva toimetuleku ja õpingute jätkamise toetamine:
1) Teenus on mõeldud asendushooldusel viibivale täisealisele isikule, kes pärast põhi-, kesk-, kutsevõi kõrghariduse omandamist jätkab järgmisel õppeaastal õppimist kutseõppe tasemeõppes, rakenduskõrgharidusõppes, ülikooli bakalaureuse- või magistriõppes või bakalaureuse- ja magistriõppe integreeritud õppes.
(2) Järelhooldusteenust osutatakse
(3) Järelhooldusteenust osutatakse lähtuvalt juhtumiplaanist, mille alusel kohaliku omavalitsuse üksus tagab isikule eluaseme ning vajaduspõhised tugiteenused ja toetused.
§ 68. Järelhooldusteenuse rahastamine
(1) Järelhooldusteenust rahastatakse Antsla valla eelarvest ning järelhooldusel oleva isiku sissetulekutest.
(2) Teenuse eest tasumine toimub teenuse osutaja poolt esitatud arvete alusel.
13. jagu Päevahoiuteenus
§ 69. Päevahoiuteenuse eesmärk ja - sisu
Päevahoiuteenus on ametiasutuse korraldatav sotsiaalteenus, mille eesmärk on turvalise keskkonna, võimetekohase loova tegevuse ja toimetuleku tagamine täisealisele isikule, kes terviseseisundist ja tegevusvõimest tulenevatel põhjustel ei suuda kodustes tingimustes iseseisvalt toime tulla, samuti teenuse saaja lähedastele (vanemale/hooldajale/eeskostjale) võimaluse andmine tööturul püsimiseks.
§ 70. Õigusteenusele
Päevahoiuteenust on õigus saada erivajadusega täisealisel isikul, kes elab koos pere ja/või lähedastega ning kellel on tuvastatud puuduv töövõime ja raske või sügav vaimu -või liitpuue ning kelle rahvastikuregistri järgseks elukohaks on Antsla vald.
§ 71. Teenuse osutamine
(1) Teenust osutatakse halduslepingu alusel.
(2) Teenuse osutajaks võib olla asutus või organisatsioon.
(3) Teenuse osutamisel lähtutakse juhtumiplaanist ja individuaalsest hooldusplaanist.
§ 72. Teenuse taotlemine
(1) Teenuse taotlemiseks esitab teenuse saajana õigustatud isik või tema seaduslik esindaja kirjaliku taotluse sotsiaalametnikule.
(2) Taotluses märgitakse taotleja või tema seadusliku esindaja isikuandmed, taotleja puude liik ja raskusaste ning kirjeldus teenuse vajaduse ja mahu kohta.
(3) Taotlusega koos esitab taotleja puude raskusastme otsuse ja kehtiva rehabilitatsiooniplaani või eriarsti hinnangu teenuse vajadusele.
§ 73. Teenuse eest tasumine
(1) Teenuse eest tasumisel rakendatakse kliendi omaosalust, mille määra kehtestab Antsla vallavalitsus.
(2) Teenuse hind ei sisalda toitlustamise ning individuaalsete hooldus-ja abivahendite maksumust.
6. peatükk Antsla valla eelarvest makstavad sotsiaaltoetused
§ 74. Sünnitoetus
(1) Sünnitoetus on Antsla valla eelarvest lapse kasvatamisega kaasnevate kulutuste katmiseks makstav ühekordne toetus.
1) 200 eurot pärast lapse sünni registreerimist;
2) 300 eurot pärast lapse 1,5-aastaseks saamist.
(3) Teine osa makstakse juhul kui laps on Antsla valla rahvastikuregistris.
§ 75. Õigustoetusele
(1) Sünnitoetust on õigus saada lapsevanemal, kelle rahvastikujärgne elukoht on Antsla vald lapse sünni puhul, kui lapse rahvastikuregistrijärgseks elukohaks sünni registreerimisel saab Antsla vald.
(2) Mitmikute sünni puhul antakse sünnitoetust kehtestatud määras igale vastsündinule.
(3) Kui lapse vanem või vanemad ei täida perekonnaseadusest tulenevaid kohustusi, makstakse sünnitoetus lapse eestkostjale.
§ 76. Toetuse taotlemine
(1) Sünnitoetuse saamiseks tuleb ametiasutusele esitada määruse §-s 9 sätestatud alustel ja korras taotlus.
(2) Taotlus sünnitoetuse saamiseks tuleb esitada kolme kuu jooksul sünnitoetuse saamise õiguse tekkimisest arvates.
§ 77. Toetuse andmine
(1) Toetuse maksmiseks kontrollib ametiasutus toetuse saamise õigust ning vormistab dokumendi toetuse ülekandmiseks.
(2) Toetus kantakse üle taotluses märgitud arvelduskontole või makstakse sularahas taotlejale.
§ 78. Kooli alustamise toetus
(1) Kooli alustamise toetus on Antsla valla eelarvest lapse põhihariduse omandamise alustamisel kaasnevate kulutuste katmiseks makstav ühekordne toetus.
§ 79. Õigustoetusele
(1) Kooli alustamise toetust makstakse lapse põhihariduse omandamise alustamisel lapse ühele vanemale, kui lapse ja lapse ühe vanema elukoht Eesti rahvastikuregistri andmetel on Antsla vallas.
§ 80. Toetuse taotlemine
(1) Kooli alustamise toetuse saamiseks tuleb ametiasutusele esitada määruse §-s 9 sätestatud alustel ja korras taotlus, milles märgitakse ka lapse, kes alustab põhihariduse omandamist, andmed ning kooli nimetus, kus laps põhihariduse omandamist alustab.
(2) Määruse § 79 lõikes 2 sätestatud juhul võib ettepaneku kooli alustamise toetuse maksmiseks lapse tegelikule hooldajale teha ametiasutuse sotsiaalametnik.
§ 81. Toetuse andmine
Kooli alustamise toetust makstakse määruse §-s 77 sätestatud korras.
3. jaotis Jõulutoetus
§ 82. Jõulutoetus
Jõulutoetus on Antsla valla eelarvest rahastatav esemeline toetus.
§ 83. Õigustoetusele
Toetuse saamise õigus on Eesti rahvastikuregistri andmetel Antsla vallas elavatel:
3) vanaduspensioni ealistel isikutel.
§ 84. Toetuse andmine
(1) Jõulutoetus antakse üks kord aastas nimekirjade alusel.
(2) Jõulutoetuse summa määratakse igaks aastaks valla eelarvega.
4. jaotis Toetus asenduskodu teenusel olevale lapsele
§ 85. Toetus asenduskodu teenusel olevale noorele
(1) Asenduskodu teenusel oleva noore toetus on Antsla valla eelarvest makstav toetus.
(2) Toetuse suurus asenduskodu teenusel olevale noorele kooli lõpetades on 50 eurot.
(3) Toetuse suurus asenduskodu teenusel olevale noorele iseseisva elu alustamisel on 150 eurot.
§ 86. Õigustoetusele
Õigustoetusele on Antsla vallast asenduskodu teenusele suunatud noorele:
2) iseseisva elu alustamisel.
§ 87. Toetuse taotlemine
Iseseisva elu alustamise toetuse saamiseks tuleb ametiasutusele esitada määruse §-s 9 sätestatud alustel ja korras taotlus asenduskodust lahkumise kohta.
§ 88. Toetuse andmine
(1) Toetuse maksmiseks kontrollib ametiasutus toetuse saamise õigust ning vormistab dokumendi toetuse maksmise ülekandmiseks.
(2) Kooli lõpetamise toetus ja iseseisva elu alustamise toetus vormistatakse vallavalitsuse korralduse alusel ja raha kantakse üle taotluses märgitud arvelduskontole või antakse sularahas taotlejale.
5. jaotis Õnnetusjuhtumi toetus
§ 89. Õnnetusjuhtumi toetus
(1) Õnnetusjuhtumitoetus on Antsla valla eelarvest makstav ühekordne toetus, mis on mõeldud õnnetusjuhtumiga kaasnevate kulutuste katmiseks.
(2) Toetuse suurus on kuni 500 eurot kuludokumentide esitamise alusel.
§ 90. Õigustoetusele
Õnnetusjuhtumi toetust on õigustatud taotlema ja saama isik või perekond, kelle vara on hävinud või ulatuslikult kannatada saanud tulekahju või loodusõnnetuse tagajärjel. Toetust saab taotleda isik, kelle Eesti rahvastikuregistri järgne elukoht on Antsla vald.
§ 91. Toetuse taotlemine
Õnnetusjuhtumi toetuse saamiseks tuleb ametiasutusele esitada määruse §-s 9 sätestatud alustel ja korras taotlus, milles märgitakse asjaolud, millega seoses toetust taotletakse, esitatakse kuludokumendid.
§ 92. Toetuse andmine
(2) Toetuse makstakse vallavalitsuse korralduse alusel ja raha kantakse üle taotluses märgitud arvelduskontole või antakse sularahas taotlejale.
6. jaotis Matusetoetus
(1) Matusetoetus on riigieelarvest eraldatud vahenditest makstav toetus.
(2) Matusetoetuse suurus on 250 eurot.
§ 94. Õigustoetusele
(1) Matusetoetust makstakse lahkunu omastele või matuse korraldajale surmatunnistuse esitamisel, kui lahkunu rahvastikuregistri järgne viimane elukoht surma ajal oli Antsla vald.
§ 95. Toetuse taotlemine
(1) Matusetoetuse saamiseks tuleb ametiasutusele esitada määruse §-s 9 sätestatud alustel ja korras taotlus, milles märgitakse ka isiku, kelle matuse korraldamisega seotud kulu katmiseks toetust taotletakse, andmed.
§ 96. Toetuse andmine
Matusetoetust makstakse määruse §-s 77 sätestatud korras.
(1) Abivajaduse hindamisel selgitatakse välja isiku võimalused ning valmisolek iseseisvalt ning kõrvalise abita ehk sotsiaalhoolekandelise hüvitiseta toime tulla.
(1) Ravikulu hüvitamise või abivahendi soetamise toetus on Antsla valla eelarvest toimetulekuraskustesse sattunud isikule ravikulude või abivahendi soetamisega kaasnevate kulude katmiseks makstav mitteperioodiline toetus.
(2) Toetust makstakse Eesti rahvastikuregistri andmetel Antsla vallas elavatele isikutele:
1) prillide soetamise kulu hüvitamiseks;
4) tervishoiuasutuse väljastatud omaosalusarve ja visiiditasu tasumisega seotud kulu hüvitamiseks;
5) eriarsti juures käimise kulude katteks.
(3) Toetust makstakse kuni 100 eurot ühe pereliikme kohta aastas.
§ 100. Toetuse taotlemine ja andmine
(1) Toetuse saamiseks tuleb esitada määruse §-s 9 sätestatud alustel ja korras taotlus, millele lisatakse ravi- või abivahendi kulu tegemist tõendav dokument.
(2) Toetus antakse vallavalitsuse korralduse alusel.
(3) Ametnik teavitab taotlejat toetuse määramisest ning taotluse rahuldamisest. Toetus kantakse taotluses märgitud arvelduskontole.
3. jaotis Toetus koolitarvete, riiete ja jalanõude soetamiseks
§ 101. Toetus koolitarvete, riiete ja jalanõude soetamiseks
(1) Koolitarvete, jalanõude ja riiete ostmiseks antav toetus on Antsla valla eelarvest toimetulekuraskustesse sattunud isikule kulude katmiseks makstav mitteperioodiline toetus.
(2) Toetust makstakse iga taotleva pere õpilase kohta 55 euro ulatuses kuludokumentide esitamisel ühe kalendriaasta jooksul.
§ 102. Toetuse taotlemine ja andmine
(1) Toetust makstakse Eesti rahvastikuregistri andmetel Antsla vallas elavatele isikutele.
(2) Toetuse saamiseks tuleb esitada määruse §-s 9 sätestatud alustel ja korras taotlus.
(3) Toetus antakse vallavalitsuse korralduse alusel.
(4) Ametnik teavitab taotlejat hüvitise määramisest ning taotluse rahuldamisest. Toetus kantakse taotluses märgitud arvelduskontole.
4. jaotis Toiduraha toetus
§ 103. Toetus haridusasutuses laste toitlustamise kulude hüvitamiseks.
(1) Haridusasutuses laste toitlustamise kulude hüvitamise toetus on Antsla valla eelarvest toimetulekuraskustesse sattunud isikule või perele, kelle Eesti rahvastikuregistri järgne elukoht on Antsla vald ja kes kasvatab lasteaias või üldhariduskoolis käivat last, makstav mitteperioodiline toetus.
§ 104. Toetuse taotlemine ja andmine
(1) Toetuse saamiseks tuleb esitada määruse §-s 9 sätestatud alustel ja korras taotlus, milles märgitakse ka lapse või üldhariduskoolis õppiva isiku nimi ning vastava õppeasutuse nimetus.
(3) Ametnik teavitab taotlejat hüvitise määramisest ning taotluse rahuldamisest. Toetus kantakse taotluses märgitud arvelduskontole või kokkuleppeliselt haridusasutuse pidajale või haridusasutuses vastava teenuse osutajale (toitlustajale).
5. jaotis Toetus küttepuude soetamiseks
§ 105. Toetus küttepuude soetamiseks
(1) Küttepuude soetamise toetus on Antsla valla eelarvest toimetulekuraskustesse sattunud isikule, kelle Eesti rahvastikuregistri järgne elukoht on Antsla vald, küttepuude soetamisega seotud kulude katmiseks makstav mitteperioodiline toetus.
(2) Toetust makstakse kuni 200 eurot aastas kuludokumentide alusel.
§ 106. Toetuse taotlemine ja andmine
(1) Toetuse saamiseks tuleb esitada määruse §-s 9 sätestatud alustel ja korras taotlus.
(3) Ametnik teavitab taotlejat hüvitise määramisest ning taotluse rahuldamisest. Hüvitis kantakse taotluses märgitud arvelduskontole või eraldatakse taotlejale küttepuid 200 euro väärtuses.
6. jaotis Toimetulekutoetus
§ 107. Toimetulekutoetus
(3) Antsla Vallavalitsus ei arvesta toimetulekutoetuse arvestamisel üksi elava isiku või perekonna sissetulekute hulka:
3) lähedastelt toimetuleku parandamiseks saadud rahalisi toetusi ja kingitusi kuni poole toimetulekupiiri ulatuses perekonna kohta kuus.
(4) Üksi elavale isikule või perekonnale, kellele on toimetulekutoetuse arvestamisele vahetult eelnenud kuuel kuul määratud toimetulekutoetus, võib võtta arvesse muid ühekordseid eluasemekulusid, mille tegemise vajadus on vältimatu ja tuleneb õigusaktist või on tingitud ohust inimese tervisele või elule, kuni ühe toimetulekupiiri ulatuses kalendriaasta jooksul.
(5) Toimetulekutoetus määratakse 5 tööpäeva jooksul pärast kõikide dokumentide esitamist.
(6) Toimetulekutoetuse maksmise otsustab sotsiaalametnik.
(7) Toimetulekutoetus makstakse välja kolme tööpäeva jooksul otsuse tegemisest arvates.
(8) Eluruumi alaliste kulude piirmäärad toimetulekutoetuse arvestamisel kehtestab vallavolikogu.
§ 108. Hooldajatoetus
Hooldajatoetus on Antsla valla eelarvest raske või sügava puudega isiku hooldamise toetamiseks makstav perioodiline toetus.
§ 109. Õigustoetusele
(1) Hooldajatoetust on õigus saada sotsiaalhoolekande seaduse § 26 ning käesoleva määruse 5. peatüki 4. jaos sätestatud korras sügava või raske puudega täisealise isiku hooldajaks määratud isikul, kui hooldatav vajab oma psüühilise või füüsilise seisundi tõttu igapäevast juhendamist ja järelevalvet.
(2) Hooldajatoetust on õigus saada raske või sügava puudega 3-18-aastast last kasvataval ja hooldaval vanemal, eestkostjal (v.a juriidilisel isikul) või perekonnas hooldamise lepingu alusel perekonnas hooldamisele suunatud last kasvataval ja hooldaval isikul.
(3) Hooldajatoetust on õigus saada vallavalitsuse korralduse vastuvõtmisele järgneva kuu 1. kuupäevast.
(4) Hooldajatoetust on õigus saada aja jooksul, millal hooldataval on olemas kehtiv arstliku ekspertiisi otsus puudeastme määramise kohta ning toetuse summa määratakse kehtiva ekspertiisiotsusega määratud puudeastmest lähtuvalt. Kui hoolduse keskel ekspertiisiotsuse kehtivus lõpeb, peatatakse perioodiks, mil kehtivat ekspertiisiotsust ei ole, hooldajale toetuse maksmine ning uue ekspertiisiotsuse andmisel makstakse hooldajale tema taotluse alusel toetust tagasiulatuvalt kogu hoolduse aja eest vastavalt ekspertiisiotsusel märgitud puudeastmele. Taotlus toetuse maksmiseks tuleb esitada 10 tööpäeva jooksul ekspertiisiotsuse teatavakstegemisest. Kui hooldaja ei esita taotlust toetuse maksmiseks eelmärgitud tähtajal, talle toetust tagasiulatuvalt ei maksta, vaid toetuse maksmist jätkatakse päevast, mil hooldaja esitas taotluse.
§ 110. Toetuse suurus
Hooldajatoetust makstakse:
1) raske puudega täisealise isiku hooldajale 30 eurot kuus;
2) sügava puudega täisealise isiku hooldajale 40 eurot kuus;
3) raske puudega alaealise isiku hooldajale 80 eurot kuus;
4) sügava puudega alaealise isiku hooldajale 100 eurot kuus.
§ 111. Toetuse taotlemine ja andmine
(1) Toetuse saamiseks tuleb esitada §-s 9 sätestatud alustel ja korras taotlus, milles märgitakse ka:
3) hooldusvajaduse kirjeldus.
2. jaotis Vältimatu sotsiaalabi toetus
§ 112. Vältimatu sotsiaalabi toetus
(1) Vältimatu sotsiaalabi toetus on Antsla valla eelarvest elatusvahendite kaotuse või puudumise tõttu sotsiaalselt abitusse olukorda sattunud isikule toidu, riietuse ja hädavajalike ravimite ning ajutise majutamise kulude katmiseks makstav toetus.
(2) Vältimatu sotsiaalabi toetust makstakse tegelike kulude ulatuses, kuni 200 eurot aastas.
§ 113. Toetuse taotlemine ja andmine
(1) Toetuse saamiseks võib sotsiaalses abitus olukorras isik ise või isikust teada saamisel ametiasutuse sotsiaalametnik esitada määruse § 9 järgi sätestatud taotluse. Taotluse esitamiseks hinnatakse koostöös abitus olukorras isikuga sotsiaalsest abitust olukorrast väljumiseks vajalike kulude liigid ja eeldatav suurus ning vastavad asjaolud märgitakse taotlusse.
(2) Vältimatut toetust määratakse vallavalitsuse kaalutletud otsuse alusel.
(3) Toetust makstakse olenevalt isiku abivajadusest ning sotsiaalselt abitust olukorrast väljumiseks vajalikku ajaperioodi hinnates kas ühekordse maksena või perioodiliste maksetena.
7. peatükk Riigieelarvest finantseeritavad sotsiaaltoetused
§ 114. Riigieelarvest finantseeritavate sotsiaaltoetuste maksmine
(1) Riigieelarvest määratakse vastavalt riigieelarve võimalustele kohaliku omavalitsuse üksustele toetus isikule matuse korraldamise kulude katmise toetamiseks ja kohaliku omavalitsuse üksuse poolt matuse korraldamise kulude katmiseks.
(2) Riigieelarvest hüvitatakse kohaliku omavalitsuse üksuste toimetulekutoetuse ja vajaduspõhise peretoetuse maksmise kulud.
(3) Riigieelarves määratakse vastavalt riigieelarve võimalustele kohaliku omavalitsuse üksustele toetus raske ja sügava puudega lastele abi osutamiseks:
1) Toetust võib kasutada raske ja sügava puudega laste lapsehoiu-, tugiisiku-, sotsiaaltranspordi- või muudeks sotsiaalteenusteks, mis aitavad vähendada raske ja sügava puudega lapse perekonna hoolduskoormust või puudest tulenevat lisavajadust;
2) 18-aastaseks saanud raske ja sügava puudega isiku puhul võib toetust kasutada kuni selle kalendriaasta lõpuni, millal laps saab 18-aastaseks.
(4) Riigieelarvest määratakse vastavalt riigieelarve võimalustele toetus kohaliku omavalitsuse üksustele asendus- ja järelhooldusteenuse osutamiseks ja korraldamiseks ning hooldusperede toetamiseks.
(5) Kohaliku omavalitsuse üksus võib kasutada käesoleva paragrahvi lõikes 4 nimetatud toetust asendus- ja järelhooldusteenuse osutamiseks ja korraldamiseks ning hooldusperede toetamiseks.
8. peatükk Riigieelarvest sihtotstarbeliselt eraldatud raha kasutamine
§ 115. Riigi rahastatavaks lapsehoiuteenuseks eraldatud raha kasutamine
(1) Riigi rahastatavaks lapsehoiuteenuseks eraldatud raha võib kasutada raske või sügava puudega laste ja nende peredega seotud sotsiaalteenuste osutamiseks ning arendamiseks.
(2) Riigi rahastatavaks lapsehoiuteenuseks eraldatud raha võib kasutada:
1) määruses sätestatud korras raske või sügava puudega lapsele või tema perele määratud tugiisikuteenuse eest tasumiseks;
2) määruses sätestatud korras puudega lapse perele sotsiaalse ja psühholoogilise nõustamisteenuse toetuse maksmiseks;
7) retseptiravimite ostmiseks;
8) puuetega lastele osutatavate sotsiaalteenuste arendamiseks, projektide omaosaluse tasumiseks.
§ 116. Riigi rahastatava asenduskodu- ja järelhooldusteenuse raha kasutamine
(1) Kui halduslepingu alusel on riigieelarvest Antsla valla eelarvesse eraldatud asenduskodu- ja järelhooldusteenuseks raha, võib asenduskoduteenuseks ja järelhooldusteenuseks eraldatud raha kasutada sotsiaalteenuste osutamiseks ja arendamiseks, mille eesmärk on välistada lapse muutumist asenduskoduteenust saama õigustatud subjektiks.
(2) Asenduskoduteenuseks ja järelhooldusteenuseks eraldatud raha võib kasutada:
1) tugiisiku teenuse korraldamisega seotud kulu katmiseks;
2) määruses sätestatud korras haridusasutuses laste toitlustamiseks ja koolieelse lasteasutuse seaduse § 27 lõike 3 alusel kehtestatud tasu (lasteaia kohatasu) hüvitamise toetuse maksmiseks;
3) lapse kasvatamisel ja hooldamisel hätta jäänud või probleemsetele peredele määruses sätestatud korras sotsiaalse ja psühholoogilise nõustamisteenuse toetuse maksmiseks, eneseabigruppide algatamiseks;
4) määruses sätestatud korras puudega lapse perele sotsiaalse ja psühholoogilise nõustamisteenuse toetuse maksmiseks;
5) puudega lapse eluaseme lapse igapäevaelu vajadustele kohandamise kulu katteks;
6) perede igapäevast toimetulekut toetavat ning sotsiaalset ning majanduslikku hakkama saamist tagavate sotsiaalteenuste arendamiseks, sh projektide omaosaluse tasumiseks.
9. peatükk Igapäevaelu toetamise teenuse osutamisel Antsla valla eelarvest teenusega seotud kulu katmine
§ 117. Igapäevaelu toetamise teenuse osutamise ruumide kulude katmine
(1) Antsla valla asutuse kaudu igapäevaelu toetamise teenuse osutamisel, kaetakse teenuseosutaja kasutuses või omandis olevate ruumidega seotud kulu täies ulatuses Antsla valla eelarvest.
(2) Riigi- või mõne teise kohaliku omavalitsuse asutusena või juriidilise isikuna tegutseva igapäevaelu toetamise teenuse osutaja, kes osutab nimetatud teenust Antsla valla elanikele, kasutuses või omandis olevate ruumide kulu kaetakse Antsla valla eelarvest järgmiselt:
2) punktis 1 nimetatud ruumide kulu kaetakse Antsla valla eelarvest põhimõttel, et ruumide majanduskulu jagatakse teenust saavate isikute arvuga ning Antsla vald tasub majanduskulu ühe isiku kohta vastavalt Antsla vallas elavate teenust saavate isikute arvule.
§ 118. Kohaliku omavalitsuse järelevalve
(1) Ametiasutuse ja ametiasutuse ametiisikute poolt määrusega sätestatud nõuete täitmist, haldusaktide õiguspärasust ning tegevuse otstarbekust kontrollib kohaliku omavalitsuse korralduse seaduse alusel teenistusliku järelevalve korras vallavalitsus.
(2) Ametiasutuse ja vallavalitsuse poolt määruses sätestatud nõuete täimist ning määruse alusel vallaeelarve kasutamist kontrollib kohaliku omavalitsuse korralduse seaduse ning Antsla valla põhimäärusega sätestatud korras vallavolikogu revisjonikomisjon.
§ 119. Riiklik ja haldusjärelevalve
(1) Ametiasutuse antud haldusaktide õiguspärasuse üle ning riigivara kasutamise seaduslikkuse ja otstarbekuse üle teostab Vabariigi Valitsuse seaduse ning sotsiaalhoolekande seadusega sätestatud korras haldusjärelevalvet Sotsiaalkindlustusamet.
(2) Riiklikku järelevalvet sotsiaalhoolekandelise abi korraldamise üle teostab sotsiaalhoolekande seadusega sätestatud alustel Sotsiaalkindlustusamet.
§ 120. Enne 1. veebruari 2018. a vastuvõetud sotsiaalhoolekandelise abi haldusaktide ja lepingute kehtivus
Kehtetuks tunnistatud õigusaktide alusel antud sotsiaalhoolekandeliste hüvitiste kehtivus enne 1. veebruari 2018 kehtinud Antsla Vallavolikogu ja Urvaste Vallavolikogu määruste alusel antud haldusaktid ja lepingud sotsiaalhoolekandeliste hüvitiste andmiseks jäävad kehtima kuni haldusaktis või lepingus märgitud tähtaja lõpptähtpäeva või hüvitise saamise õiguse lõpetamist tingiva juriidilise asjaolu saabumiseni või kuni halduskti kehtetuks tunnistamise või lepingu lõpetamiseni.
§ 121. Määruste kehtetuks tunnistamine
1) Urvaste Vallavolikogu 06.04.2016. a määrus nr 4 „Urvaste valla eelarvest hoolekandeteenuste eest maksmise kord”;
2) Urvaste Vallavolikogu 06.04.2016. a määrus nr 6 „Urvaste valla eelarvest sotsiaaltoetuste maksmise kord”;
3) Urvaste Vallavolikogu 06.04.2016. a määrus nr 7 „Urvaste valla eelarvest toetuste maksmise kord”;
4) Urvaste Vallavolikogu 06.04.2016. a määrus nr 5 „Urvaste valla eluruumide üürile andmise ja kasutamise kord”;
5) Urvaste Vallavolikogu 06.04.2016. a määrus nr 2 „Hoolduse seadmise, hooldaja määramise ning hooldajatoetuse määramise ja maksmise kord Urvaste vallas”;
6) Urvaste Vallavolikogu 06.04.2016. a määrus nr 3 „Riigi rahastatava lapsehoiuteenuse rahaliste vahendite ülejäägi kasutamise kord Urvaste vallas”;
7) Urvaste Vallavolikogu 27.02.2017. a määrus nr 3 „Tugiisikuteenuse osutamise kord”
8) Urvaste Vallavolikogu 27.02.2014.a määrus nr 1 „Koduteenuste osutamise tingimused ja kord Urvaste vallas”;
9) Antsla Vallavolikogu 21.12.2016.a määrus nr 23 „Tugiisikuteenuse osutamise tingimused ja kord”;
10) Antsla Vallavolikogu 21.09.2010.a määrus nr 21 „Hoolduse seadmise, hooldaja määramise ja hooldajatoetuse maksmise kord”;
11) Antsla Vallavolikogu 25.11.2014.a määrus nr 20 „Antsla valla eelarvest hoolekandeteenuste eest
maksmise kord”;
12) Antsla Vallavolikogu 25.02.2014 määrus nr 3„Sotsiaaltoetuste maksmise tingimused ja kord”;
13) Antsla Vallavolikogu 19.06.2012 määrus nr 8 „Koduteenuste osutamise kord Antsla vallas”;
14) Antsla Vallavolikogu 16.10.2007 määrus nr 12 „Lapsehoiuteenuse rahastamise kord”
§ 122. Määruse rakendamine ja jõustumine
(1) Käesoleva määruse 6 jaotist Matusetoetus - rakendatakse tagasiulatuvalt alates 01. jaanuarist 2018. a.
(2) Käesolev määrus jõustub 01. veebruaril 2018. a.
RT IV, 29.12.2018, 175


Kandidaatide registreerimata jätmine – Riigi Teataja
Kandidaatide registreerimata jätmine
RT III, 23.01.2019, 5
Vastu võetud 21.01.2019 nr 68
1. 10.01.2019. a esitas Eestimaa Ühendatud Vasakpartei (EÜVP) Vabariigi Valimiskomisjonile teatise, millega EÜVP volitab Riigikogu 3.03.2019. a valimistel parteid esindama Alisa Blintsovat ja Mstislav Rusakovi. Teatise olid digitaalselt allkirjastanud A. Blintsova ja M. Rusakov. 13.01.2019. a esitasid M. Rusakov ja A. Blintsova EÜVP kandidaatide üleriigilise nimekirja, ringkondade nimekirjad ja kandidaatide registreerimise avaldused koos maksekorralduse koopiatega kautsjoni tasumise kohta.
2. 17.01.2019. a esitas EÜVP Vabariigi Valimiskomisjonile uue teatise, millega EÜVP volitab Riigikogu 3.03.2019. a valimistel parteid esindama Taivo Risti ja Julia Sommeri. Teatisele olid alla kirjutanud J. Sommer ja T. Rist. Samuti esitasid J. Sommer ja T. Rist EÜVP kandidaatide üleriigilise nimekirja, kandidaatide ringkondade nimekirjad ning kandideerimisavaldused ja maksekorralduse koopia kautsjoni tasumise kohta.
3. RKVS § 29 lg 6 kohaselt võib erakond esitada ühes valimisringkonnas registreerimiseks ainult ühe kandidaatide nimekirja. Kuna EÜVP poolt laekus Riigikogu 3.03.2019. a valimisteks kaks erinevat kandidaatide nimekirja, siis tuleb teha kindlaks, kes on erakonda esindama õigustatud isikud ja sellest tulenevalt on õigustatud esitama Riigikogu 3.03.2019. a valimisteks kandidaate (A. Blintsova ja M. Rusakov või J. Sommer ja T. Rist).
4. Riigi valimisteenistus tegi mittetulundusühingute ja sihtasutuste registri (register) avalike andmete põhjal kindlaks, et seisuga 17.01.2019. a olid EÜVP esindusõigusega isikud nii M. Rusakov (23. kanne) ja A. Blintsova (23. kanne) kui ka J. Sommer (26. kanne) ja T. Rist (7. kanne). Registriandmete kohaselt esindab kõigis õigustoimingutes parteid Valev Kald ainuisikuliselt või kaks juhatuse liiget ühiselt (18. kanne). Seega olid registriandmete põhjal EÜVP-d esindama õigustatud isikud nii M. Rusakov ja A. Blintsova kui ka J. Sommer ja T. Rist.
5. MTÜS § 80 lg 2 kohaselt kehtib registri kanne kolmanda isiku suhtes õigena, välja arvatud juhul, kui kolmas isik teadis või pidi teadma, et kanne ei ole õige.
6. Ajavahemikus 15.01–20.01.2019. a edastasid nii M. Rusakov kui J. Sommer riigi valimisteenistusele e-kirja teel mitmeid erinevaid EÜVP sisedokumente, milles nii M. Rusakov kui ka J. Sommer püüdsid tõendada enda esindusõigust ning seda, et teisel poolel puudus EÜVP esindusõigus. Seega esitati riigi valimisteenistusele ja Vabariigi Valimiskomisjonile teavet, millest nähtus, et registriandmed ei pruugi olla õiged.
7. Vabariigi Valimiskomisjon, lähtudes uurimispõhimõttest, arutas EÜVP esindusõiguse küsimust oma 18.01.2019. a koosolekul. Vabariigi Valimiskomisjon kutsus sellele koosolekule selgitusi andma nii A. Rusakovi kui J. Sommeri (lisaks osalesid koosolekul Aleksandr Apolinsky, Anatoli Jegorov, Taivo Rist, Sergei Seredenko, Victor Polyakoff ja Oleg Tesla). Koosolekul jäi M. Rusakov seisukohale, et temal ja A. Blintsoval on EÜVP esindusõigus ning J. Sommeril seda pole. J. Sommer jäi seisukohale, et EÜVP esindusõigus kuulub temale ning T. Ristile ja mitte M. Rusakovile ja A. Blintsovale. Vabariigi Valimiskomisjon küsitles nii M. Rusakovi kui ka J. Sommerit jt koosolekul osalenuid ning palus koosolekul osalenutel esitada täiendavaid selgitusi ja dokumente esindusõiguse kohta.
8. Riigi valimisteenistusele laekusid esindusõiguse tõendamiseks EÜVP 04.03.2017, 25.11.2018 ja 8.12.2018 kongresside protokollide väljavõtted ja registreerimislehed, EÜVP volikogu 17.01.2018, 8.11.2018, 17.11.2018 toimunud koosolekute protokollid ja nende registreerimislehed, samuti EÜVP juhatuse 04.03.2017, 31.10.2018, 16.11.2108, 24.11.2018, 25.11.2018 ja 4.01.2019 koosolekute protokollid jt dokumendid, samuti e-kirjad. Lisaks laekusid riigi valimisteenistusele erinevate juhatuse liikmete poolt Tartu Maakohtu registriosakonnale esitatud avaldused EÜVP registrikannete muutmise kohta. Vabariigi Valimiskomisjonile on teada, et Tartu Maakohtu registriosakond peatas 21.01.2019. a (määrused nr M 10035031 / M25 ja M 10035031 / M27) 19.11.2018. a ja 4.12.2018. a EÜVP esitatud kandeavalduste menetlemise kuni vaidluste lahendamiseni hagimenetluses (tsiviilasja nr 2-19-55). Sellele lisaks on riigi valimisteenistusele edastatud materjalid, millest nähtub, et prokuratuuri on esitatud kuriteokaebus, milles osa juhatuse liikmeid taotleb teiste juhatuse liikmete vastu kriminaalmenetluse alustamist mittetulundusühingute ja sihtasutuste registrile ebaõigete andmete esitamises, dokumendi võltsimises ning võltsitud dokumendi kasutamises (Põhja Prefektuuri 14.12.2018. a vastuskiri nr PRP-13/18/1098).
Vabariigi Valimiskomisjoni seisukoht ja põhjendused
9. RKVS § 29 lg 6 kohaselt võib erakond esitada ühes valimisringkonnas registreerimiseks ainult ühe kandidaatide nimekirja. EÜVP poolt esitati Vabariigi Valimiskomisjonile kaks kandidaatide nimekirja. Mõlemad nimekirjade esitajad (M. Rusakov ja A. Blintsova ning J. Sommer ja T. Rist) on kantud registrisse EÜVP esindusõigusega isikutena ja on volitanud iseennast esitama Riigikogu 3.03.2019. a valimistel EÜVP kandideerimisdokumente.
10. Vabariigi Valimiskomisjonile laekus nii M. Rusakovilt kui J. Sommerilt hulgaliselt EÜVP sisedokumente, mille alusel püüdis Vabariigi Valimiskomisjon jõuda selgusele, kes on õigustatud esitama Vabariigi Valimiskomisjonile EÜVP nimel Riigikogu 3.03.2019. a valimisteks kandideerimisdokumente.
11. Vabariigi Valimiskomisjon, töötanud piiratud aja jooksul läbi esitatud mahukad dokumendid ja muu teabe, ei jõudnud üheselt selgusele, kellel on EÜVP esindusõigus ja kellel seda ei ole, kuna erakonna esindajad esitasid vastuolulist infot ning dokumente.
12. MTÜS § 80 lg-st 2 tulenevalt kehtivad registrikanded õigena heausksete kolmandate isikute suhtes, kes ei tea ega pea teadma, et kanne ei ole õige. Vabariigi Valimiskomisjon on seisukohal, et nende vaidluste valguses ei saa heausksuse mõistet laiendada selliselt, et Vabariigi Valimiskomisjonil tekiks kolmanda isikuna kohustus viia Tartu Maakohtu registriosakonna asemel läbi põhjalik juriidiline analüüs.
13. Ülaltoodust tulenevalt otsustas Vabariigi Valimiskomisjon lähtuda EÜVP esindusõiguse küsimuses kehtivatest registri andmetest EÜVP kohta (väljatrükk seisuga 21.01.2019 kl 9.52), mille kohaselt on EÜVP esindusõigusega isikud nii M. Rusakov ja A. Blintsova kui ka J. Sommer ja T. Rist.
14. Eeltoodust lähtudes hindab Vabariigi Valimiskomisjon küsimust, kas riigi valimisteenistus oleks pidanud vastu võtma 13.01.2019. a või 17.01.2019. a esitatud kandideerimisdokumendid, lähtudes RKVSi §-s 31 sätestatud dokumentide vastuvõtmise ja tagastamise korrast.
15. Otsuse tegemisel lähtub Vabariigi Valimiskomisjon RKVS § 31 lõike 4 põhimõttest, mille kohaselt võib erakond teha muudatusi juba esitatud kandidaatide nimekirjades. Sellisel juhul tagastatakse eelnevalt esitatud kandideerimisdokumendid ning võetakse vastu uuesti esitatud kandideerimisdokumendid.
16. Kuna M. Rusakov ja A. Blintsova esitasid kandideerimisdokumendid varem (13.01.2019. a), siis järelikult tuleb juhinduda sellest, et hiljem (17.01.2019. a) J. Sommeri ja T. Risti esitatud kandideerimisdokumentidega tehakse muudatused juba varem esitatud kandideerimisdokumentides ning varem esitatud kandideerimisdokumendid oleks riigi valimisteenistus pidanud tagastama.
17. Seetõttu tuleb registreerida Riigikogu 3.03.2019. a valimisteks J. Sommeri ja T. Risti 17.01.2019. a esitatud EÜVP kandidaadid ja Vabariigi Valimiskomisjon jätab registreerimata M. Rusakovi ja A. Blintsova 13.01.2019. a esitatud kandidaadid.
Tulenevalt RKVS § 29 lg-st 6 ja § 32 lg 3 punkti 1 alusel Vabariigi Valimiskomisjon otsustab:
jätta 3.03.2019. a Riigikogu valimisteks registreerimata Mstislav Rusakovi ja Alisa Blintsova 13.01.2019. a esitatud EÜVP kandidaadid Sergei Seredenko, Mstislav Rusakov, Oleg Nazmutdinov, Alisa Blintsova, Dmitri Suhoroslov, Stanislav Pupkevitš, Viktor Ivkin ja Vladimir Beljakov.
Vastavalt RKVS §-le 721 võib huvitatud isik, kes leiab, et Vabariigi Valimiskomisjoni otsusega rikutakse tema õigusi, esitada otsuse peale kaebuse põhiseaduslikkuse järelevalve kohtumenetluse seaduses ettenähtud korras Riigikohtule. Kaebus esitatakse Riigikohtule kolme päeva jooksul Vabariigi Valimiskomisjoni otsuse teatavakstegemisest arvates Vabariigi Valimiskomisjoni kaudu.
Meelis Eerik
Vabariigi Valimiskomisjoni esimees


text:
3-2-1-161-09 Riigikohus 10.02.2010
TsMS § 307 lg 1
TsMS § 319 lg 1
Nõustaja pädevus on sätestatud TsMS §-s 228 ja see piirdub koos menetlusosalisega kohtuistungil osalemisega.
TsMS § 228 lg 2 teise lause järgi ei saa nõustaja teha menetlustoiminguid ega esitada taotlusi. Siiski ei välista see menetlusdokumendi kättetoimetamist nõustajale, kui menetlusosaline on määranud nõustaja menetlusdokumente vastu võtma volitatud isikuks TsMS § 319 lg 1 järgi.
Kui menetlusosalisega koos osaleb menetluses isik, kes esindajana ei kvalifitseeru, ei peaks kohus sellise isikuga väljaspool kohtuistungit suhtlema. Samuti tuleks kohtul menetlusosalisele selgitada, et seaduse mõtteks ei ole võimaldada esindajana ebapädevatel isikutel osaleda menetluses nõustajana, ja soovitada tal võtta endale kvalifitseeritud lepinguline esindaja. Selgitada tuleks seejuures muu hulgas TsMS § 175 lg 2 teist lauset, mille järgi nõustaja kulusid menetluses ei hüvitata. Lisaks võib kohus keelata nõustaja osaluse menetluses TsMS § 45 lg 2 alusel. Kui kohus siiski võimaldab sellisel isikul menetluses osaleda, tuleb poolelt endalt küsida, kas ta on volitanud selle isiku menetlusdokumente vastu võtta.

matches:
Riigikohus
§ 307
§ 319
§ 228
§ 319
kohus
§ 175
kohus
§ 45
kohus


Õppetoetuste ja õppelaenu seaduse ning töövõimetoetuse seaduse muutmise seadus – Riigi Teataja
Õppetoetuste ja õppelaenu seaduse ning töövõimetoetuse seaduse muutmise seadus
RT I, 03.07.2017, 1
22.06.2017 otsus nr 126
„(5) Käesolevas seaduses ettenähtud sotsiaalkaitsele kohaldatakse sotsiaalseadustiku üldosa seaduse sätteid, arvestades käesolevas seaduses sätestatud erisusi.”;
2) paragrahvis 22 lisatakse läbivalt sõna „sügava” ette sõnad „raske või”;
„(1) Riigi poolt õppelaenulepingust tulenevate laenusaaja kohustuste täitmiseks esitab krediidiasutus Rahandusministeeriumile või valdkonna eest vastutava ministri määratud asutusele vastavasisulise kirjaliku taotluse ühe kuu jooksul arvates päevast, kui krediidiasutus sai teada käesoleva seaduse § 21 lõikes 1 või § 22 lõikes 1 nimetatud asjaolust.”;
4) paragrahvi 23 täiendatakse lõigetega 11–14 järgmises sõnastuses:
„(11) Riigi poolt õppelaenulepingust tulenevate laenusaaja kohustuste täitmiseks käesoleva seaduse § 22 lõigete 2 ja 3 alusel esitab isik Sotsiaalkindlustusametile vastavasisulise kirjaliku taotluse. Taotluse esitamisel annab isik krediidiasutusele nõusoleku andmete edastamiseks Sotsiaalkindlustusametile.
(14) Riigitagatise rakendumisel käesoleva seaduse § 22 lõikes 3 sätestatud juhul kinnitab isik taotluses, et teine vanem on teadlik ja nõus, et õppelaenu kustutamist taotleb taotlust allkirjastav isik.”;
5) paragrahvi 23 lõike 3 sissejuhatavas lauseosas asendatakse tekstiosa „lõigetes 1 ja 2” tekstiosaga „lõikes 1”;
6) paragrahvi 23 lõike 3 punktist 2 jäetakse välja tekstiosa „, puuduva töövõime tuvastamise otsus”;
7) paragrahvi 23 täiendatakse lõikega 31 järgmises sõnastuses:
„(31) Riigitagatise rakendumisel käesoleva seaduse § 22 lõikes 2 või 3 sätestatud juhul edastab krediidiasutus Sotsiaalkindlustusametile järgmised andmed:
3) teavitus, kui riigitagatis on rakendunud käesoleva seaduse § 21 lõike 1 alusel.”;
8) paragrahvi 23 lõikes 4 asendatakse sõnad „Valdkonna eest vastutaval ministril” sõnadega „Rahandusministeeriumil või valdkonna eest vastutava ministri määratud asutusel”;
9) paragrahvi 23 lõikest 5 jäetakse välja sõnad „krediidiasutuse poolt”;
10) paragrahvi 23 täiendatakse lõikega 6 järgmises sõnastuses:
„(6) Kui laenusaaja kohustusele on rakendunud riigitagatis krediidiasutuse taotlusel vastavalt käesoleva seaduse § 21 lõikele 1, kuid isik esitab käesoleva paragrahvi lõikes 11 nimetatud taotluse Sotsiaalkindlustusametile, edastatakse isiku nõusolekul tema taotlus koos nõude aluseks olevate andmetega asjaomasele ametiasutusele.”;
11) paragrahvi 24 lõige 1 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„(1) Käesoleva seaduse § 21 lõigetest 2 ja 4 tulenevates õigussuhetes esindab riiki valdkonna eest vastutava ministri määratud asutus ning käesoleva seaduse § 22 lõikest 3 tulenevates õigussuhetes esindab riiki Haridus- ja Teadusministeerium.”;
12) paragrahvi 24 lõige 1 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„(1) Käesoleva seaduse § 21 lõigetest 2 ja 4 tulenevates õigussuhetes esindab riiki valdkonna eest vastutava ministri määratud asutus ning käesoleva seaduse § 22 lõigetest 2 ja 3 tulenevates õigussuhetes esindab riiki Sotsiaalkindlustusamet.”.
§ 2. Töövõimetoetuse seaduse muutmine
Töövõimetoetuse seaduse § 221 lõiget 1 täiendatakse punktiga 12 järgmises sõnastuses:
„12) õppetoetuste ja õppelaenu seaduse § 22 lõikes 2 sätestatud riigitagatise saamise õiguse kindlakstegemiseks – töövõime hindamise otsuse andmeid.”.
(2) Käesoleva seaduse § 1 punkt 11 jõustub üldises korras.


(4) Toetust ei saa taotleda tegevuse kohta, mille kohta taotletakse või on saadud riigieelarvelistest, Euroopa Liidu või välisabi vahenditest toetust või muud tagastamatut riigiabi.
(5) Kui taotleja on saanud varem toetust riigieelarvelistest, Euroopa Liidu või välisabi vahenditest või on saanud muud tagastamatut riigiabi, mis on kuulunud tagasimaksmisele, peab tagasimaksmisele kuulunud summa olema tähtajal tagasi makstud või toetuse tagasimaksmise ajatamise korral peavad tagasimaksed olema tasutud ettenähtud tähtajal ja summas.
1) nõuandeteenuse osutamine nõukogu määruse (EÜ) nr 1782/2003, millega kehtestatakse ühise põllumajanduspoliitika raames kohaldatavate otsetoetuskavade ühiseeskirjad ja teatavad toetuskavad põllumajandustootjate jaoks ning muudetakse määruseid (EMÜ) nr 2019/93, (EÜ) nr 1452/2001, (EÜ) nr 1453/2001, (EÜ) nr 1454/2001, (EÜ) nr 1868/94, (EÜ) nr 1251/1999, (EÜ) nr 1254/1999, (EÜ) nr 1673/2000, (EMÜ) nr 2358/71 ja (EÜ) nr 2529/2001 (ELT L 270, 21.10.2003, lk 1–69), artiklite 4 ja 5 ning III ja IV lisa alusel kehtestatud kohustuslike majandamisnõuete ning heade põllumajandus- ja keskkonnatingimuste järgimiseks;
2) nõuandeteenuse osutamine Euroopa Liidu õigusaktidest tulenevate tööohutuse standardite täitmiseks ning nendega vastavusse viimiseks;
(2) Toetatava nõuandeteenuse peab olema osutanud nõuandekeskusega lepingulises suhtes olev «Euroopa Liidu ühise põllumajanduspoliitika rakendamise seaduse» § 54 lõikes 7 sätestatud tingimustele vastav konsulent.
5) riigieelarvelistest, Euroopa Liidu või välisabi vahenditest antava muu toetuse taotlemiseks avalduse ja sellega seotud dokumentide koostamiseks osutatud nõuandeteenuse maksumus, kui see hüvitatakse või on hüvitatud mistahes toetuse raames;
8) kasutatud seadme ja kauba ostmiseks tehtud kulutused lõike 2 punktides 4–6 toodud juhtudel ning juhul, kui nimetatud seade või kaup on toodetud rohkem kui neli aastat tagasi, selle ostmiseks on kasutatud toetust riigieelarvelistest, Euroopa Liidu või välisabi vahenditest või muud tagastamatut riigiabi ning nimetatud seadme või kauba hind ületab selle turuväärtuse ja on uue samaväärse seadme hinnaga võrdne või sellest kõrgem;
(2) Kui § 5 lõike 2 punktides 4–7 nimetatud kululiigi osaks oleva ostetud teenuse või kauba maksumus ei ületa 50 000 krooni või kui asjaomases valdkonnas on ainult üks teenusepakkuja, peab taotleja olema saanud vähemalt ühe hinnapakkumise (koos tehniliste tingimuste loeteluga).
(4) Nõuandesüsteemi toetuse taotleja ja hinnapakkuja ning nende osanik, aktsionär või juhatuse liige ei tohi omada osalust üksteise äriühingus ega kuuluda üksteise juhatusse ega nõukokku.
(1) Nõuandetoetust antakse kuni 75% abikõlblikest kuludest, kuid mitte rohkem kui 20 000 krooni ühe taotleja kohta kalendriaastas ning mitte rohkem kui 600 krooni ühe nõuandeteenuse osutamiseks kulunud tunni (60 minutit) kohta.
4) ärakiri nõuandekeskuse poolt taotlejale esitatud arvest või arve-saatelehest, milles lisaks «Käibemaksuseaduse» § 37 lõikes 7 sätestatud andmetele on märgitud ka andmed nõuandeteenuse osutamise kohta kuupäevade kaupa koos nõuandeteenuse osutamiseks kulunud töötundide arvuga, töötunni hind, osutatud nõuandeteenuse valdkond või teema ning nõuandeteenuse osutanud konsulendi nimi;
5) punktis 4 nimetatud arve ärakirjal või arve-saatelehe ärakirjal märgitud rahalise kohustuse tasumist tõendava maksekorralduse ärakiri või väljatrükk või arvelduskonto väljavõte.
(2) Taotluses esitatud andmete kontrollimiseks on PRIAl õigus kasutada teiste riiklike registrite andmeid.
(4) Võrdsete näitajatega taotluste korral eelistatakse «Euroopa Liidu ühise põllumajanduspoliitika rakendamise seaduse» § 457 lõike 2 alusel taotlust, mille on esitanud taotleja, kelle suhtes on toetuse taotlemise aastal või toetuse taotlemisele eelnenud kalendriaastal tehtud taotluse rahuldamise otsus vähemalt 234 700 krooni maksmise kohta ühe või mitme allpool loetletud määruse alusel kokku:
1) põllumajandusministri 20. aprilli 2007. a määruse nr 57 «Ühtse pindalatoetuse, põllukultuuri kasvatamise ja põllumajanduskultuuri täiendava otsetoetuse saamise nõuded ning toetuse taotlemise ja taotluse menetlemise täpsem kord»;
2) põllumajandusministri 13. märtsi 2007. a määruse nr 23 «Loomakasvatuse täiendava otsetoetuse saamise täpsemad nõuded ning toetuse taotlemise ja taotluse menetlemise täpsem kord»;
3) põllumajandusministri 20. aprilli 2007. a määruse nr 59 «Energiakultuuri toetuse taotlemise ja taotluse menetlemise täpsem kord».
(1) Kuni PRIA poolt viimase toetusosa väljamaksmiseni teavitab taotleja või toetuse saaja viivitamata PRIAt kirjalikult käibemaksukohustuslaseks registreerimisest «Käibemaksuseaduse» § 19 alusel.
(2) Nõukogu määruse (EÜ) nr 1782/2003 artiklites 4 ja 5 ning III ja IV lisa alusel kohustuslike majandamisnõuete ning heade põllumajandus- ja keskkonnatingimuste nõuete osas osutatakse § 4 lõike 1 punktis 1 nimetatud nõuandeteenust arengukava lisas 3 toodud kohustuslike majandamisnõuete ning heade põllumajandus- ja keskkonnatingimuste järgimiseks.


text:
Pahatahtlik hääletus osanike koosolekul - Pluss
https://www.riigikohus.ee/et/lahendid?asjaNr=2-16-18531/27
Riigikohtu 16.10.2017 lahend nr 2-16-18531/27
Hageja esitas maakohtule hagi kostja I, kostja II ja kostja III vastu, mille maakohus rahuldas hagi tagamise ulatuses. Kostjad esitasid ringkonnakohtule määruskaebuse hagi tagamise tühistamiseks, millega kohus rahuldas. Hageja esitas Riigikohtule määruskaebuse.
1. Hinnates hagi tagamisel hagi õiguslikku perspektiivi, peab kohus tulenevalt tsiviilkohtumenetluse seadustiku (edaspidi TsMS) § 381 lõikest 2 kontrollima, kas hageja on nõuet ja tagamise aluseks olevaid asjaolusid põhistanud.
2. Isikul on õigus nõuda dividendi jaotamata jätmise ja kasumi pahatahtliku kõrvalejuhtimisega tekitatud kahju hüvitamist võlaõigusseaduse (edaspidi VÕS) § 1045 lõige 1 punkt 7 alusel, kui teine osapool on olnud kahju tekitamise ajal äriühingu osanik.
3. Abstraktsiooniprintsiibist tulenevalt ei saa omandi üleandmisele suunatud asjaõigusleping olla üldjuhul näilik. Ebamoraalse ja taunitava eesmärgiga osaluse üleandmisele suunatud käsutustehing võib olla vastuolus aga heade kommetega tulenevalt tsiviilseadustiku üldosa seadusest (edaspidi TsÜS) § 86-st. Käsutustehing võib olla heade kommete vastane juhul, kui tehingu eesmärk on heade kommete vastane, muu hulgas näiteks juhul kui osaluse üleandmise kokkulepe on sõlmitud eesmärgiga vältida osanikule kohalduva hääleõiguse piirangu kohaldamist.
4. Aktsionäride vahelisest võlasuhtest võib tuleneda kohustus hääletada üldkoosolekul teatud kindlal viisil, sealhulgas kohustus hääletada dividendi maksmise otsuse poolt, lisaks võib TsÜS § 32-st tuleneda kohustus nõuda ülejäänud aktsionäridelt kindla sisuga tahteavalduse andmist. Sama kehtib ka osaühingu osanike kohta. Tahteavaldusega dividendi jaotamise nõuet on võimalik esitada vaid erandjuhul, kui on võimalik kindlaks määrata sellise tahteavalduse sisu ja kui seaduses või põhikirjas on sätestatud aktsionäri või osaniku selge kohustus hääletada üldkoosolekul teatud kindlal viisil.
Riigikohus rahuldas määruskaebuse, tühistas ringkonnakohtu määruse ja saatis asja uueks läbivaatamiseks samale kohtule.

matches:
kohus
kohus
§ 381
§ 1045
§ 86
§ 32
Riigikohus


3-3-1-60-03 Riigikohtu üldkogu 25. veebruari 2004. a kohtuotsus Nikolai Irhini kaebuses Tallinna Politseiprefektuuri toimingute õigusvastaseks tunnistamiseks ja relvaloa väljaandmiseks kohustamiseks – Riigi Teataja
3-3-1-60-03 Riigikohtu üldkogu 25. veebruari 2004. a kohtuotsus Nikolai Irhini kaebuses Tallinna Politseiprefektuuri toimingute õigusvastaseks tunnistamiseks ja relvaloa väljaandmiseks kohustamiseks
RT III 2004, 7, 70
Kohtuasja number 3-3-1-60-03
Otsuse kuupäev 25. veebruar 2004. a
Kohtukoosseis Eesistuja Uno Lõhmus, liikmed Tõnu Anton, Jüri Ilvest, Henn Jõks, Ott Järvesaar, Eerik Kergandberg, Hannes Kiris, Lea Kivi, Indrek Koolmeister, Ants Kull, Villu Kõve, Lea Laarmaa, Jaak Luik, Jüri Põld, Harri Salmann, Tambet Tampuu ja Peeter Vaher
Kohtuasi Nikolai Irhini kaebus Tallinna Politseiprefektuuri toimingute õigusvastaseks tunnistamiseks ja relvaloa väljaandmiseks kohustamiseks
Vaidlustatud kohtulahend Tallinna Ringkonnakohtu halduskolleegiumi 21. aprilli 2003. a otsus haldusasjas nr 2-3/209/2003
Menetluse alus Riigikohtus Nikolai Irhini kassatsioonkaebus
1. Tunnistada relvaseaduse § 30 lg 2 kehtetuks osas, mis seab tähtajalise elamisloa alusel Eestis viibivate välismaalaste suhtes jahipidamise eesmärgil jahipüssi omamise tingimuseks tööloa olemasolu.
2. Tunnistada relvaseaduse § 30 lg 2 kehtetuks osas, mis seab tähtajalise elamisloa alusel Eestis viibivate ja alalist elukohta välisriigis mitteomavate välismaalaste suhtes jahipidamise eesmärgil jahipüssi omamise tingimuseks alalise elukoha järgse riigi pädeva asutuse poolt seda liiki relva kohta antud relvaloa olemasolu.
3. Lükata otsuse resolutsiooni punktide 1 ja 2 jõustumine edasi nelja kuu võrra, arvates otsuse kuulutamisest.
4. Rahuldada N. Irhini kassatsioonkaebus osaliselt.
5. Tühistada Tallinna Halduskohtu 4. oktoobri 2002. a otsus haldusasjas nr 3-1044/2002 ja Tallinna Ringkonnakohtu 21. aprilli 2003. a otsus haldusasjas nr 2-3/209/2003 ning teha asjas uus otsus.
6. Rahuldada N. Irhini taotlus tunnistada Tallinna Politseiprefektuuri keeldumine N. Irhini relvaloa väljastamise avalduse läbivaatamisest õigusvastaseks ning kohustada pärast otsuse resolutsiooni punktide 1 ja 2 jõustumist Tallinna Politseiprefektuuri lahendama N. Irhini avaldus relvaloa väljastamiseks. Jätta rahuldamata N. Irhini taotlus relvaloa väljaandmisest keeldumise õigusvastaseks tunnistamiseks.
7. Mõista Tallinna Politseiprefektuurilt N. Irhini kasuks välja 10 krooni suurune riigilõiv.
8. Tagastada kautsjon.
1. 2002. a aprillis pöördus Vene Föderatsiooni kodanik Vene Föderatsiooni sõjaväepensionär Nikolai Irhin (sünd 26. jaanuaril 1924), kes elab Eestis tähtajalise elamisloa alusel, Tallinna Politseiprefektuuri taotlusega anda talle relvaseaduse (edaspidi RelvS ) § 30 lg 2 alusel relvaluba.
2. Tallinna Politseiprefektuuri ülemkomissar teatas 31. mail 2002 N. Irhinile, et HMS § 15 lg-te 2 ja 3 alusel jääb tema avaldus läbi vaatamata, sest ta ei esitanud 25. maiks 2002 kõiki RelvS § 35 lg 2 p-s 2 loetletud dokumente, mis tõendavad taotleja vastavust RelvS § 30 lg-s 2 sätestatud nõuetele.
3. N. Irhin esitas 26. juunil 2002 Tallinna Halduskohtule kaebuse, paludes tunnistada õigusvastaseks Tallinna Politseiprefektuuri toimingud – relvaloa taotlemise avalduse menetlusse võtmisest keeldumine ja relvaloa väljaandmisest keeldumine – ning kohustada politseiprefektuuri andma kaebajale relvaluba RelvS § 30 lg 2 alusel. N. Irhin põhjendas kaebust järgmiselt: kaebaja elab Eestis alates 1968. a ning omas jahipidamise eesmärgil relvaluba kuni 1998. a. Nimetatud ajal kehtinud relvaseadus ei võimaldanud relvaluba pikendada ning ta andis oma jahipüssi hoiule politseiprefektuuri. 31. märtsil 2002 jõustunud relvaseaduse muudatusega on ka tähtajalise elamisloaga Eestis elavatel isikutel õigus taotleda relvaluba. Taotleja esitas koos relvaloa taotlemise avaldusega passi koopia, kaks fotot, riigilõivu tasumist tõendava dokumendi ning pensionitõendi. Tallinna Politseiprefektuur keeldus avaldust menetlemast, sest isik ei esitanud RelvS § 35 lg-s 2 nimetatud dokumentidest tööluba ja alalise elukoha järgse riigi (Vene Föderatsiooni) poolt seda liiki relva kohta antud relvaluba. Kaebaja leidis, et nimetatud nõuded ei ole seaduslikud. Pensionärina ei ole kaebajal vajalik vormistada tööluba. N. Irhin loeb oma alalise elukoha järgseks riigiks Eesti Vabariiki.
4. Tallinna Halduskohus rahuldas kaebuse osaliselt: tunnistas õigusvastaseks Tallinna Politseiprefektuuri keeldumise läbi vaadata N. Irhini esitatud relvaloa taotlemise avaldus. Muus osas jäeti kaebus rahuldamata. Kohtuotsuse motiivide kohaselt puudub igasugune mõistlik põhjendus, miks relvaloa võib saada tööluba omav välismaalane, mitte aga pensionär. Selline piirang oleks vastuolus põhiseaduse §-s 9 sätestatud võrdsuse põhimõttega ja põhiseaduse §-s 11 sätestatud proportsionaalsuse põhimõttega.
5. Tallinna Halduskohtu otsuse peale esitas apellatsioonkaebuse Tallinna Politseiprefektuur, taotledes Tallinna Halduskohtu otsuse osalist tühistamist ning uue otsuse tegemist, millega jätta N. Irhini kaebus rahuldamata.
6. Tallinna Ringkonnakohus rahuldas Tallinna Politseiprefektuuri apellatsioonkaebuse ja tühistas Tallinna Halduskohtu otsuse osas, millega tunnistati õigusvastaseks Tallinna Politseiprefektuuri keeldumine N. Irhinile relvaloa väljastamise avalduse läbivaatamisest põhjusel, et ta pole esitanud Vene Föderatsiooni pädeva asutuse poolt seda liiki relva kohta antud relvaluba. N. Irhini kaebus jäeti rahuldamata. Kohtuotsuse motiivide kohaselt võib RelvS § 30 lg 2 ning § 35 lg 7 tõlgendamise alusel järeldada, et seadusandja tahe oli jätta relvaluba andmata isikule, kes viibib Eestis tähtajalise elamisloa alusel, välja arvatud juhul, kui välismaalasel on kehtiv relvaluba, mis on välja antud tema alalises elukohajärgses riigis. RelvS § 30 lg 2 alusel relvaloa väljaandmisega sisuliselt dubleeritakse välismaalasele relvaloa andmine. Kohus leidis, et käesoleva asja lahendamisel ei oma tähtsust asjaolud, kui kaua on isik Eestis elanud, mis põhjustel ei ole talle antud alalist elamisluba ja millist riiki ta peab oma alaliseks elukohamaaks. N. Irhin ei esitanud vastavat relvaluba ning selleta ei ole võimalik relvaloa taotlust menetleda.
7. N. Irhin esitas Tallinna Ringkonnakohtu otsuse peale kassatsioonkaebuse, milles palus tühistada Tallinna Ringkonnakohtu otsus ja teha asjas uus otsus.
8. Riigikohtu halduskolleegiumi 16. oktoobri 2003. a määrusega anti N. Irhini kassatsioonkaebuse läbivaatamine Riigikohtu üldkogule, sest kolleegiumi arvates võib RelvS § 30 lg 2 olla vastuolus põhiseadusega.
9. Alates 31. märtsist 2002 kehtib relvaseaduse (RT I 2001, 65, 377; 102, 673) § 30 järgmises redaktsioonis:
«§ 30. Välismaalasele lubatud relvade liigid
(2) Välismaalane, kes viibib Eestis tähtajalise elamisloa ja tööloa alusel, võib soetada ja omada jahipidamise või vastava spordialaga tegelemise eesmärgil jahipüssi ja sporditulirelva käesoleva seadusega kehtestatud korras tingimusel, et tal on alalise elukoha järgse riigi pädeva asutuse poolt seda liiki relva kohta antud relvaluba. Vintraudset tulirelva tuleb sellisel juhul hoida jahindus- või spordiorganisatsiooni või vastavat tegevusluba omava isiku relvahoidlas.
(5) Välisriigi diplomaatilise või konsulaaresinduse töötaja, kes on välisriigi kodanik, võib soetada ja vallata relva, välja arvatud kumminui, käesoleva seadusega kehtestatud korras Välisministeeriumi taotlusel oma elukoha järgse politseiprefektuuri antud loa alusel tingimusel, et tal on kodakondsusjärgse riigi relvaluba.»
10. Õiguskantsler leiab, et RelvS § 30 lg-s 2 sätestatud alalise elukoha järgse riigi pädeva asutuse poolt seda liiki relva kohta antud relvaloa nõue on ebaselge, seda on võimalik mitmeti, ka isikule kahjulikult tõlgendada ning on seega vastuolus PS § 13 lg-st 2 tuleneva õigusselguse põhimõttega. RelvS § 30 lg-s 2 tööloa nõudmine on ebaproportsionaalselt kitsas võimalus tähtajalise elamisloaga välismaalasele tõendada legaalse sissetuleku omamist ja seeläbi ühtlasi piisavat usaldusväärsust riigi ees relvaloa hankimiseks. Seetõttu on RelvS § 30 lg 2 formaalses vastuolus PS § 19 lg-ga 1 koosmõjus § 13 lg-st 2 tuleneva õigusselguse põhimõttega osas, milles see näeb relvaloa taotlemise eeltingimusena ette, et taotlejal «on alalise elukoha järgse riigi pädeva asutuse poolt seda liiki relva kohta antud relvaluba». RelvS § 30 lg 2 on materiaalses vastuolus PS § 19 lg-ga 1 koosmõjus § 11 lausega 2 osas, milles see sätestab relvaloa taotlemise eeltingimusena tööloa olemasolu, nägemata ette teisi võimalikke legaalseid sissetulekuallikaid. Õiguskantsler leiab samuti, et RelvS § 30 lg-s 2 sätestatud tööloa esitamise nõue on vastuolus PS §-s 12 sätestatud ühetaolise kohtlemise põhimõttega ning seeläbi ka materiaalses vastuolus PS § 11 teise lausega, sest ei näe välismaalasele ette teistsuguseid võimalusi tõendada legaalse sissetuleku omamist.
11. Riigikogu õiguskomisjon leiab, et tähtajalise elamisloa alusel Eestis viibivatelt pensioniealistelt isikutelt relvaloa taotlemisel kohustusliku eeltingimusena tööloa nõudmine on vastuolus PS §-dega 11 ja 12. Lisaks märgiti õiguskomisjoni seisukohas, et RelvS § 30 lg 2 kehtetuks tunnistamine vaieldavas osas toob kaasa selle, et tähtajalise elamisloaga isikud saavad soetada jahi- ja spordirelva arstlikku kontrolli läbimata ning RelvS § 35 lg-s 5 toodud õigusaktide nõuete tundmise eksamit ja relva käsitsemise katset sooritamata. Oma seisukohas toetab õiguskomisjon Riigikogu põhiseaduskomisjoni ettepanekut taotleda põhiseaduslikkuse järelevalve kohtumenetluse seaduse (edaspidi PSJKS) § 58 lg 3 alusel kohtuotsuse jõustumise edasilükkamist kuue kuu võrra.
12. Justiitsminister leiab, et tööluba omavaid ja seda mitteomavaid isikuid koheldakse relvaloa andmisel RelvS § 30 lg 2 järgi ebavõrdselt ning seega on säte selles osas vastuolus PS § 19 lg-ga 1 koosmõjus § 12 lg-ga 1. Säte on vastuolus ka PS § 13 lg-s 2 väljendatud õigusselguse põhimõttega ning samuti ka PS § 19 lg-ga 1 koostoimes PS §-ga 11.
13. Siseministri vastuses leitakse, et tööloa olemasolu ega selle puudumine ei ole põhjuslikult seotud ei jahipidamise ega ka sportimisega. Tööloa nõudega rikutakse võrdse kohtlemise printsiipi, kitsendades nende välismaalaste õigusi, kellel mingil põhjusel ei ole tööluba. Nimetatud säte on ilmses vastuolus PS §-s 12 sätestatuga – sotsiaalse seisundiga – ja võib olla vastuolus ka PS §-ga 11. RelvS § 30 lg-s 2 ei ole alalise elukoha järgse riigina silmas peetud Eestit, vaid mõnda teist riiki (kodakondsus-, päritoluriik vms) isegi siis, kui välismaalane elab püsivalt Eestis. Seega ei ole alalise elukoha järgse riigi pädeva asutuse antud relvaloa nõue vastuolus põhiseadusega.
14. Riigikohtu üldkogu võtab kõigepealt seisukoha RelvS § 30 lg 2 asjassepuutuvuse suhtes (I osa). Järgmisena käsitletakse vaba eneseteostuse riivet (II osa) ning selle proportsionaalsust (III osa). Viimasena põhjendab üldkogu asjas tehtavat resolutsiooni (IV osa) ja lahendab N. Irhini kaebuse (V osa).
15. RelvS § 30 pealkirjaks on «Välismaalastele lubatud relvade liigid». Nimetatud paragrahv on jagatud viieks lõikeks. Esimeses lõikes käsitletakse Eestis alalise elamisloa alusel viibiva isiku poolt relva soetamist ja omamist. Teises lõikes reguleeritakse tähtajalise elamisloa alusel Eestis viibiva välismaalase poolt relva soetamist ja omamist. Kolmandas lõikes reguleeritakse Eestis muul seaduslikul alusel viibiva isiku poolt relva või laskemoona soetamist Eestist väljaviimiseks. Neljandas ja viiendas lõikes reguleeritakse Eestis teatud kindlal eesmärgil või alusel viibiva välismaalase poolt laskemoona ning relva soetamisega seonduvat.
Seega reguleerib RelvS § 30 kõigi õiguslikul alusel Eestis viibivate välismaalaste poolt relvade või laskemoona soetamist ja omamist.
16. Haldusasjas ei ole vaidlust selle üle, et 26. jaanuaril 1924 sündinud N. Irhin on tähtajalise elamisloa alusel Eestis viibiv isik. Tähtajalise elamisloa alusel Eestis viibiva isiku poolt relva soetamist ja omandamist reguleeritakse RelvS § 30 lg-s 2. Järelikult on nimetatud säte käesoleva haldusasja lahendamisel asjassepuutuv.
17. Edasi on vaja kindlaks teha, kas see säte riivab mõnda põhiõigust. Riigikohtu põhiseaduslikkuse järelevalve kolleegium on märkinud (vt 6. oktoobri 2000. a otsuse p 12 asjas nr 3-4-1-9-2000 – RT III 2000, 21, 233), et põhiseaduses ei nimetata õigust soetada või omada relva igaühe põhiõigusena, kuid isiku õigus soetada ja omada relva võib olla hõlmatud PS § 19 lg-s 1 nimetatud õigusega vabale eneseteostusele. Riigikohtu üldkogu on seda seisukohta veelgi täpsustanud ning leidnud, et isiku vaba eneseteostuse viis on ka jahipidamine. Samas lahendis on üldkogu ka märkinud, et kuigi jahipidamine ei eelda alati relva kandmist ja kasutamist, on relvaga jaht üks vanimaid ja riigi poolt tunnustatud jahipidamise viise (vt 11. oktoobri 2001. a otsuse p 13 asjas nr 3-4-1-7-01 – RT III 2001, 26, 280).
18. Haldusasja materjalidest nähtuvalt on N. Irhin taotlenud relvaluba just eesmärgiga hoida ja kasutada talle kuuluvat jahipüssi jahipidamiseks. N. Irhin on olnud pikka aega jahimees ning kuulub käesoleva ajani jahimeeste ühendusse. N. Irhinil oli jahipidamise eesmärgil relvaluba kuni 1998. aastani. Sel ajal kehtinud relvaseadus ei võimaldanud tema relvaluba pikendada ning ta andis oma jahipüssi hoiule politseiprefektuuri. 31. märtsil 2002 jõustunud relvaseaduse redaktsiooni alusel tekkis tähtajalise elamisloa alusel Eestis elavatel isikutel õigus taotleda relvaluba.
19. Relvaloa saamise eelduseks on RelvS § 35 lg 2 p-st 2 tulenevalt see, et isik esitaks dokumendid, mis tõendavad tema vastavust RelvS §-s 29 või 30 sätestatud tingimustele. Kuna N. Irhin ei vasta kõigile RelvS § 30 lg-s 2 sätestatud tingimustele, ei olnud talle ka relvaloa andmise otsustamine võimalik.
RelvS § 34 lg 2 kohaselt annab füüsilise isiku relvaluba selle omanikule õiguse relva ja selle laskemoona hoidmiseks, kandmiseks ja edasitoimetamiseks sama seaduse ning selle alusel antud õigusaktidega kehtestatud tingimustel ja korras, samuti relvamudelile vastava laskemoona soetamiseks. Seega on relvaga jahipidamine võimalik vaid siis, kui omatakse relvaluba. Kuna relvaloa andmist N. Irhinile takistab RelvS § 30 lg 2, leiab üldkogu, et see säte riivab N. Irhini õigust vabale eneseteostusele.
20. PS § 19 lg-s 1 sisalduvat põhiõigust vabale eneseteostusele võib seadusega piirata, kuid sealjuures tuleb jälgida, et need piirangud oleksid vajalikud demokraatlikus ühiskonnas ning kasutatud vahendid proportsionaalsed soovitud eesmärgiga. Piirangud ei tohi kahjustada seadusega kaitstud huvi või õigust rohkem, kui see on normi legitiimse eesmärgiga põhjendatav (vt põhiseaduslikkuse järelevalve kolleegiumi 17. märtsi 1999. a otsuse p 13 asjas nr 3-4-1-1-99 – RT III 1999, 9, 89 ja 28. aprilli 2000. a otsuse p 13 asjas nr 3-4-1-6-2000 – RT III 2000, 12, 125).
21. Riigikohtu põhiseaduslikkuse järelevalve kolleegium ja üldkogu on varem pidanud relva omamise piirangute legitiimseks eesmärgiks vajadust ennetada ohtu inimeste elule ja tervisele. Relv kui seadeldis või ese on kasutatav elava objekti kahjustamiseks ning seetõttu on relvade soetamine piiratud ja nende omandamiseks, käibeks ning järelevalveks on kehtestatud konkreetsed eeskirjad ja nõuded. Need nõuded on ette nähtud üldistes huvides ning üksikisiku huvid on siinjuures teiste isikute huvides piiratud või kitsendatud (vt põhiseaduslikkuse järelevalve kolleegiumi 6. oktoobri 2000. a otsuse p 17 asjas nr 3-4-1-9-2000 – RT III 2000, 21, 233 ja üldkogu 11. oktoobri 2001. a otsuse p 16 asjas nr 3-4-1-7-01 – RT III 2001, 26, 280 ).
Üldkogu arvates saab relva omamise piirangute legitiimseks ja põhjendatud eesmärgiks lisaks eeltoodule pidada ka vajadust tagada riigi julgeolek ja avalik kord. Üldkogu nendib siinkohal, et relva omamise piirangud võivad peale eelnimetatud eesmärkide olla õigustatud ka muude kaalukate asjaoludega.
22. Leides relva omamise piirangutel olevat legitiimse eesmärgi, tuleb järgmisena kontrollida nende piirangute proportsionaalsust. RelvS § 30 lg-s 2 on tähtajalise elamisloa alusel Eestis viibivale välismaalasele tulirelva soetamiseks ja omamiseks sätestatud järgmised piirangud:
1) tööloa omamise nõue;
2) nõue, et isikul oleks alalise elukoha järgse riigi pädeva asutuse poolt seda liiki relva kohta antud relvaluba.
Üldkogu annab kõigepealt oma hinnangu tööloa nõude proportsionaalsusele ning seejärel alalise elukoha järgses riigis väljastatud relvaloa nõude proportsionaalsusele.
Alustades nende piirangute proportsionaalsuse käsitlemist, märgib üldkogu esiteks mõlema piirangu suhtes, et relvaseaduse eelnõu seletuskirjast ega Riigikogus relvaseaduse vastuvõtmisel läbi viidud istungite stenogrammidest ei ilmne, miks kehtestati relva omamiseks just sellised piirangud.
23. Välismaalaste seaduse (edaspidi VMS) § 9 lg 1 kohaselt peab tööluba olema välismaalasel Eestis töötamiseks. Välismaalaste seadus ega ka ükski teine õigusakt ei nõua, et tähtajalise elamisloa alusel Eestis viibiv isik peaks siin töötama. Seega võib Eestis tähtajalise elamisloa alusel viibida hulgaliselt neid isikuid, kes mingil põhjusel, näiteks õppimisega hõivatuse, kõrge vanuse, piisava muu sissetuleku olemasolu või mingi muu põhjuse tõttu ei tööta ega oma ka tööluba. N. Irhin kui eakas pensionär ei ole tööluba taotlenud.
24. VMS § 131 lõikest 2 tulenevalt võib tööloa anda välismaalasele, kellel on elamisluba. VMS § 13 1 lg 3 kohaselt keeldub Kodakondsus- ja Migratsiooniamet tööloa andmisest, kui välismaalasel puudub Eestis elamise luba või esinevad muud asjaolud, mis on aluseks tööloa andmisest keeldumisele.
Välismaalaste seadus ega ka selle rakendusaktid ei täpsusta, millised on need muud alused, mis on aluseks tööloa andmisest keeldumisele. Üldkogul puudub alus arvata, et tööloa andmisel kontrollitakse muuhulgas seda, kas isik on piisavalt usaldusväärne relva omamiseks, st sealhulgas seda, kas isik võiks relva omamise korral olla ohtlik inimeste elule või tervisele, riigi julgeolekule või avalikule korrale. Tööloa olemasolu ei näita seda, kas isik soovib ja on oma teadmiste, oskuste ja sotsiaalse küpsuse poolest valmis relva käsitsema nii, et sellega ei ohustataks avalikku korda ega julgeolekut.
25. Üldkogu märgib siinkohal, et isegi kui pidada tööloa nõude eesmärgiks seda, et relva saaks omada vaid legaalse sissetulekuga välismaalane, siis ei ole põhjust arvesse võtta üksnes töötamisest saadavat sissetulekut. VMS §-st 43 tulenevalt loetakse legaalseks sissetulekuks peale seaduslikult teenitud töötasu ka seaduslikust äritegevusest või omandist saadavat tulu, pensioni, stipendiumi, elatist, välisriigi poolt makstavaid toetusi, samuti legaalset sissetulekut omavate perekonnaliikmete poolt tagatud ülalpidamist. Seega on legaalse sissetuleku võimalused märksa avaramad ning pole alust arvata, et legaalse sissetulekuna töötasu saav isik on millegi poolest usaldusväärsem kui mõnest muust allikast legaalset sissetulekut saav isik. Võimalikest legaalse sissetuleku allikatest üksnes töötasu arvessevõtmine on ebaproportsionaalne piirang kõigi nende isikute suhtes, kes omavad muud legaalset sissetulekut.
Eelnevast tulenevalt on RelvS § 30 lg-s 2 sätestatud tööloa omamise nõue ebaproportsionaalne piirang nende tähtajalise elamisloa alusel Eestis viibivate isikute suhtes, kes mingil põhjusel ei oma tööluba.
26. Asudes käsitlema alalise elukoha järgse pädeva asutuse poolt väljastatud relvaloa nõude proportsionaalsust, tuleb kõigepealt selgusele jõuda, mida mõeldakse RelvS § 30 lg-s 2 mõiste all «alalise elukoha järgne riik». Relvaseadus ega ka teised õigustloovad aktid ei täpsusta «alalise elukoha järgse riigi» mõistet.
27. Iseenesest võiks «alalise elukoha järgse riigina» olla käsitatav nii Eesti kui ka mõni välisriik. Sellegipoolest on võimatu RelvS § 30 lg 2 mõista nii, et selles oleks alalise elukoha järgse riigina silmas peetud Eestit. Seda põhjusel, et kui välismaalasel oleks Eesti pädeva asutuse poolt antud kehtiv relvaluba juba olemas, puuduks tal vajadus siin uut analoogset relvaluba taotleda. Lisaks tuleb arvestada, et VMS § 4 lg-st 1 tulenevalt ei saa Eesti alaliseks elanikuks olla isik, kes ei ole Eesti kodanik või alalise elamisloata Eestis elav välismaalane.
Seetõttu leiab üldkogu, et «alalise elukoha järgse riigi» all on RelvS § 30 lg-s 2 peetud silmas mõnda välisriiki, mitte Eestit.
28. Asja materjalidest ilmneb, et N. Irhin on sündinud 1924. aastal ja elab Eestis püsivalt alates 1968. aastast ning tal puudub alaline elukoht mõnes välisriigis. Seetõttu tuleb N. Irhinit käsitada isikuna, kes elab Eestis ja kellel puudub alaline elukoht mõnes välisriigis.
29. Üldkogu võtab järgnevalt seisukoha RelvS § 30 lg-s 2 sätestatud alalise elukoha järgses riigis väljastatud relvaloa nõude proportsionaalsuse suhtes üksnes selles osas, mis puudutab isikuid, kes elavad Eestis ning ei oma alalist elukohta mõnes välisriigis.
30. Proportsionaalsuse nõue tähendab ka seda, et seadusega sätestatud nõudeid oleks põhimõtteliselt võimalik nii õiguslikult kui faktiliselt täita. Kui seadusest tulenevat nõuet ei ole võimalik täita, siis ei saa see olla ka proportsionaalne.
Kuna «alalise elukoha järgse riigi» all peetakse RelvS § 30 lg-s 2 silmas välisriiki, siis on välisriigis alalist elukohta mitteomavatel isikutel võimatu täita nõuet alalise elukoha järgses riigis väljastatud relvaloa esitamiseks. Seetõttu leiab üldkogu, et alalist elukohta välisriigis mitteomavate isikute suhtes on selline piirang relva omamiseks ebaproportsionaalne ja seega põhiõigust vabale eneseteostusele rikkuv.
31. Üldkogu leidis eelnevalt, et RelvS § 30 lg 2 piirab ebaproportsionaalselt õigust vabale eneseteostusele. Sellega on nimetatud sätte põhiseadusevastasus tuvastatud, mistõttu ei pea üldkogu enam vajalikuks käsitleda küsimust, kas nimetatud säte rikub ka PS §-s 12 sätestatud võrdsuspõhiõigust.
32. Kuna üldkogu on jõudnud seisukohale, et tähtajalise elamisloa alusel Eestis viibivalt isikult on tööloa nõudmine relva omamist piirava tingimusena põhiseadusevastane, tuleb RelvS § 30 lg 2 selles osas kehtetuks tunnistada.
Samuti leidis üldkogu, et põhiseadusevastane on RelvS § 30 lg-s 2 sätestatud tingimus, millega nõutakse Eestis elavatelt ning alalist elukohta väljaspool Eestit mitteomavatelt välismaalastelt alalise elukoha järgse pädeva asutuse poolt seda liiki relva kohta antud relvaluba. Riigikohus ei käsitlenud oma lahendis seda, kas selline tingimus on põhiseadusevastane kõigi tähtajalise elamisloa alusel Eestis viibivate isikute suhtes. Seetõttu tunnistab üldkogu RelvS § 30 lg 2 lisaks eeltoodule kehtetuks üksnes osas, mis seab tähtajalise elamisloa alusel Eestis viibivate ja alalist elukohta välisriigis mitteomavate välismaalaste suhtes relva omamise tingimuseks selle, et neil oleks olemas alalise elukoha järgse riigi pädeva asutuse poolt seda liiki relva kohta antud relvaluba.
33. Üldkogu leidis, et RelvS § 30 lg 2 on põhiseadusevastane seetõttu, et see piirab ebaproportsionaalselt põhiõigust vabale eneseteostusele. Käesoleva otsuse raames sai üldkogu haldusasja asjaoludest tulenevalt vaba eneseteostuse õiguse alla kuuluvana käsitleda üksnes jahipidamist. Seetõttu tuleb ka RelvS § 30 lg 2 tunnistada kehtetuks üksnes osas, mis puudutab jahipüssi omamist jahipidamise eesmärgil.
34. RelvS § 35 lg 7 kohaselt ei laiene sama paragrahvi lg 2 p-s 3 ja lg-s 5 sätestatud nõuded muuhulgas RelvS § 30 lg-s 2 nimetatud isikutele. Viidatud RelvS § 35 lg 2 p-st 3 tulenevalt peab isik relvaloa saamiseks esitama arstliku läbivaatuse alusel tehtud järeldusotsuse. RelvS § 35 lg-st 5 tulenevalt peab isik relvaloa saamiseks sooritama relva soetamist, registreerimist, hoidmist, kandmist, võõrandamist ja seaduslikku kasutamist reguleerivate õigusaktide nõuete tundmise eksami ning laskevigastuse korral kannatanule esmaabi andmise eksami. Tulirelva relvaloa taotlemise korral tuleb sooritada eksami käigus tulirelva tundmise test ja tulirelva käsitsemise katse.
35. Pärast RelvS § 30 lg 2 osalist kehtetuks tunnistamist tekib välismaalastel, kes ei oma alalise elukoha järgse riigi relvaluba , RelvS § 30 lg 2 allesjäänud regulatsiooni alusel Eestis relva omamise õigus lihtsustatud korras. RelvS § 35 lg-st 7 tulenevalt saaksid sellised isikud Eestis relvaloa ja seega ka relva omamise õiguse RelvS § 35 lg-s 5 nimetatud eksamit sooritamata ning ilma, et oleks kontrollitud nende tervislikku seisundit.
Seesugune olukord tekitaks ebavõrdse kohtlemise võimaluse nende isikute suhtes, kellel on relvaluba võimalik saada vaid üldkorras, st eelnevalt nimetatud tingimusi täites. Samuti satuks ohtu eespool käsitletud relva omamise piirangute legitiimne eesmärk. Selle vältimiseks peab üldkogu vajalikus lükata põhiseaduslikkuse järelevalve asjas käesoleva otsuse jõustumine PSJKS § 58 lg 3 alusel edasi. Otsuse edasilükkamine annab seadusandjale võimaluse vaidlusaluses küsimuses kohase regulatsiooni kehtestamiseks enne üldkogu otsuse jõustumist.
36. Riigikogu õiguskomisjon on oma kirjalikus vastuses Riigikohtult taotlenud otsuse jõustumise edasilükkamist kuue kuu võrra. Selles vastuses on õiguskomisjon möönnud RelvS § 30 lg 2 põhiseadusevastasust ning järelikult oli seadusandjal võimalus seda küsimust lahendama asuda juba kirjaliku vastuse koostamise ajal. Seetõttu lükkab üldkogu RelvS § 30 lg 2 kehtetuks tunnistamise osas käesoleva otsuse jõustumise edasi nelja kuu võrra.
37. Oma kaebuses halduskohtule on N. Irhin palunud tunnistada õigusvastaseks Tallinna Politseiprefektuuri toimingud – relvaloa taotlemise avalduse menetlusse võtmisest keeldumise ja relvaloa väljaandmisest keeldumise. Kuna N. Irhinile relvaloa andmise taotluse läbivaatamisest keeldumise õiguslikuks aluseks olnud RelvS § 30 lg 2 tunnistab üldkogu osaliselt kehtetuks, siis tuleb ka sellel sättel põhinenud Tallinna Politseiprefektuuri keeldumine N. Irhini relvaloa andmise taotluse läbivaatamisest tunnistada õigusvastaseks.
Taotlus relvaloa väljaandmisest keeldumise õigusvastaseks tunnistamiseks jääb rahuldamata. Seda põhjusel, et politseiprefektuur ei keeldunud relvaloa väljastamisest, vaid jättis relvaloa väljastamise avalduse läbi vaatamata.
38. Samuti on N. Irhin halduskohtule esitatud kaebuses palunud kohustada politseiprefektuuri andma talle relvaluba. Nähtuvalt kehtiva RelvS §-dest 35 ja 36 on relvaloa andmine diskretsiooniotsus.
Halduskohtul ei ole üldjuhul võimalik kohustada haldusorganit tegema kohtu poolt kindlaks määratud diskretsiooniotsust. See on võimalik vaid juhul, kui juhtumi asjaolude tõttu on ilmselge, milline otsus oleks õiguspärane. N. Irhini taotlust ei ole sisuliselt menetletud, mistõttu on kontrollimata need asjaolud, mis võiksid kehtiva relvaseaduse järgi talle relvaloa andmise välistada. Seetõttu ei saa üldkogu kohustada politseiprefektuuri N. Irhinile relvaluba välja andma.
39. Asjaolu, et üldkogu ei saa kohustada täitevvõimu N. Irhinile relvaluba välja andma, ei tähenda, et N. Irhini kohustamiskaebus peaks jääma rahuldamata. Üldkogul ei ole küll relvaloa andmise diskretsioonilisest iseloomust tulenevalt võimalik kohustada täitevvõimu relvaluba välja andma, kuid võimalik on täitevvõimu kohustada relvaloa väljastamise avaldust läbi vaatama. See ei tähenda kaebuses sisalduvast taotlusest väljumist HKMS § 19 lg 7 mõttes, vaid taotluse rahuldamist osas, milles see on võimalik.
40. Kuna üldkogu tunnistab RelvS § 30 lg 2 osaliselt kehtetuks, langeb alus N. Irhini relvaloa väljastamise avalduse läbivaatamata jätmiseks ära. N. Irhini avaldus tuleb lahendada pärast käesoleva otsuse resolutsiooni punktide 1 ja 2 jõustumist, arvestades sel hetkel kehtivat regulatsiooni tähtajalise elamisloa alusel Eestis viibivatele ning alalist elukohta väljaspool Eestit mitteomavatele isikutele relvalubade väljastamise kohta.
41. Kassatsioonkaebuses on N. Irhin palunud kohtukulud vastustajalt kassaatori kasuks välja mõista. Asja materjalidest nähtuvalt on N. Irhin tasunud kaebuse esitamisel halduskohtusse riigilõivu 10 krooni. Muid kuludokumente, sealhulgas õigusabikulude dokumente, asja materjalide hulgas ei ole. Ehkki N. Irhini kaebust ei rahuldata täielikult, tuleb summa suurust ning kaebuse rahuldamata jäänud osa kaalu arvestades Tallinna Politseiprefektuurilt N. Irhini kasuks välja mõista tasutud riigilõiv 10 krooni. Kassatsioonkaebuse esitamisel tasutud kautsjon tuleb tagastada.
Uno LÕHMUS Tõnu ANTON Jüri ILVEST Henn JÕKS
Jaak LUIK Jüri PÕLD Harri SALMANN Tambet TAMPUU Peeter VAHER