Seksuaalne väärkohtlemine – Kose Gümnaasium
Seksuaalne väärkohtlemine	admin	2017-09-11T07:35:10+00:00
Koostanud: Lea Voltri (veebruar 2016)
Igasugune pealesunnitud, ärakasutav või vägivaldne seksuaalkontakt või kogemus lapsega.
Lapse intiimsete kehaosade hellitamine, katsumine, suudlemine, oma suguelundite demonstreerimine, teise lapse suguelundite vaatlemisele ahvatlemine, masturbeerimine, sõrmega suguühte matkimine, vaginaalne suguühe, suguühe päraku või suu kaudu
Seksuaalse väärkohtlemise sümptomid lapsel
sagedased kuseteede põletikud
vaginaalne/anaalne valulikkus või veritsemine
sügelus, kipitamine
raskendatud istumine, kõndimine
rebitud, verine aluspesu
verimuhud reitel, tuharatel, suguelundite piirkonnas
kroonilised tervisehäired, kõhuvalud, oksendamine
TEGEVUS- JA KÄITUMISNÄHUD
kardab lahtiriietumist
seksuaalse sisuga mängud
eale mittevastavalt head teadmised seksist
väldib ruumi kahekesi jäämist (mõne täiskasvanuga, sõbraga, lähisugulasega)
hüsteeriline või depressioonis
ootamatud probleemid koolis
ennast kahjustav käitumine
ohjeldamatu masturbeerimine
SEKSUAALKURITEOD-SEKSUAALNE VÄÄRKOHTLEMINE
peatükk ISIKUVASTASED SÜÜTEOD
27.Abivajavast lapsest teatamine
https://www.riigiteataja.ee/akt/LaKS
Seksuaalkuritööd
http://www.kriminaalpoliitika.ee/et/tags/seksuaalkuriteod
Laste õiguste konventsiooni järgi on igal lapsel õigus olla kaitstud igasuguse seksuaalse ekspluateerimise ja seksuaalse ärakasutamise eest. Ometi pigistavad kogukond, lähedased, spetsialistid või ka ohvriks langenud laps või noor ise selle ees silma kinni sagedamini, kui usume. Laps saab küll ka ise ennast seksuaalse väärkohtlemise eest mitmel moel kaitsta, kuid tuleb arvestada tema haavatavust ja sõltuvust täiskasvanutest. Lapsel on õigus perekonna, ühiskonna, omavalitsuse ja riigi erilisele kaitsele ja abile.
Kuigi seksuaalsel väärkohtlemisel on ohvrile tihti pikaajaline negatiivne mõju, on samal ajal tähtis rõhutada, et seksuaalne väärkohtlemine ei tohiks mõjutada lapse elukvaliteeti liiga palju. On võimalik õigel ajal ja asjatundlikult sekkuda, abi otsida ja leida ning terveneda. Ühtegi last ei tohi murega üksi jätta, ükski väärkoheldud laps ega noor ei tohi jääda eraldatusse. Seetõttu peavad asjatundlik abi ja nõustamiskanalid muutuma senisest paremini kättesaadavaks. Samuti tuleb luua selline kasvukeskkond, mis julgustab rääkima ka seksuaalsusega seotud teemadest, sh väärkohtlemisest. Lõpptulemusena peaks iga inimene, nii laps kui ka täiskasvanu, oskama oma hoiakute ja käitumisega vägivallale vastu seista.
Uuring näitas, et noored ei oska näha halbu tagajärgi, mida seksuaalne väärkohtlemine neile endile või eakaaslastele põhjustab. Inimene hakkab tihti alles küpsemas eas aru saama, miks noorena tehtud valikud ja saadud kogemused halvad olid. Sestap on mõistetav, et noored ei oska ohumärke ära tunda, veel vähem aga end kaitsta ohvriks langemise või väärkohtleva käitumise ja selle tagajärgede eest. Peame senisest enam selgitama, millised on seksuaalse väärkohtlemise vormid ja tagajärjed, ning kujundama hoiakuid ja oskusi, mille toel ennast või
teisi kahjustavast käitumisest hoiduda.
http://www.kriminaalpoliitika.ee/et/laste-ja-noorte-seksuaalse-vaarkohtlemise-leviku-uuring
Allikas: http://www.kriminaalpoliitika.ee/sites/www.kriminaalpoliitika.ee/files/elfinder/dokumendid/raport.pdf
http://www.kriminaalpoliitika.ee/et/lasteuuring
http://www.kriminaalpoliitika.ee/et/statistika-ja-uuringud/kuritegevus-eestis
Kriminaalpoliika uuringutest (2012-2014) väljavõte
KURITEGEVUS EESTIS 2012
Allikas: http://www.kriminaalpoliitika.ee/sites/www.kriminaalpoliitika.ee/files/elfinder/dokumendid/17._kuritegevus_eestis_2012_0.pdf) (netist võetud 20.01.2016)
Vägistamised:
2012 registreeritud 143 juhtumit
Vägistamised toimusid 2012. aastal kõige rohkem eluruumides (69%, 98), avalikus
kohas (park, mets, tänav, väljak, hoov) (17%, 25), vähem mujal (muu, mitte eluruum
ja asukoht teadmata 14%, 20).
Vägistamisosaliste suhte iseloomustajad:
Muu tuttav: 64; 41%
Sugulane, hõimlane: 26; 17%
Elukaaslane: 11; 7%
Võõras: 29; 19%
Pole teada: 24; 16%
Muudest tuttavatest umbes iga viies oli juhututtav ehk keegi kellega oldi tutvutud enamasti vägistamisega samal päeval, tavaliselt ühise alkoholitarvitamise käigus.
Ülejäänute puhul näis, et osalised tunnevad teineteist juba varasemast.
Sugulaste/hõimlaste vahelised juhtumid on sageli seotud lastega ning vägistajaks on isad, võõrasisad, vanaisad, vennad.
Elukaaslaste puhul on sageli tegu nö kontrollivate suhetega, kus vägistamine on osaks muust vaimsest ja füüsilisest väärkohtlemisest.
Joogi sisse pandava ainega uimastamise juhtumeid oli alla kümne. Ei saa öelda, et need juhtumid on väga levinud, küll on aga tavaline, et mõlemad pooled on vägistamise ajal alkoholijoobes. Kõige tüüpilisem skeem: saadakse meelelahutuskohas tuttavaks, tarbitakse alkoholi, minnakse koos kahtlustatava (enamasti) või kannatanu koju või mujale ning seal toimub vägistamine.
aasta vägistamiste kohtulahendite sisust selgus, et suur osa vägistamistest pandi toime laste suhtes (kannatanuteks nii poisid kui tüdrukud, tuttavad, vägistaja lähisugulased, vanuses 4–16), lapskannatanutega seotud juhtumites tavaliselt toimepanijaks üks isik.
Täiskasvanud kannatanute puhul tuli ette hulk juhtumeid, kus vägistajaid oli 1–3.
Pornograafilised süüteod
aastal registreeriti kokku 74 pornograafiasüütegu. Neist kolmandik oli seotud alaealise
kasutamisega pornograafilise või erootilise teose valmistamise ning 2/3 lasteporno võimaldamisega.
Pornograafiasüütegudena on käsitletavad kolm kuriteokoosseisu: alaealise kasutamine pornograafilise teose (KarS § 177) ja erootilise teose valmistamisel (KarS § 177¹) ning lasteporno valmistamine ja selle võimaldamine (KarS § 178).
Alaealise pornograafiasüütegude puhul esines ka juhtumeid, kus kooli saadeti ametlikele e-postiaadressidele pornograafilisi fotosid.
Lapsele tehti suhtlusportaali vahendusel ettepanek ennast paljastatud rindadega veebikaameraga filmida; lapsele pakuti selle eest raha 200 eurot. Kui laps raha saamise kohta uuris, siis anti talle teada, et temast on olemas videoklipp ja kui ta edaspidi ei tee, mida temalt soovitakse, siis videoklipp avaldatakse.
Alaealised seksuaalkurjategijad
Viimasel viiel aastal on seksuaalkuritegudes süüdi mõistetud kümme alaealist: 2008. aastal kaks, 2009. aastal kaks, 2010. aastal kolm ja 2011. aastal üks ja 2012. Aasta lkaks. Kõik süüdimõistetud olid poisid vanuses 15–17 aastat ja peagu kõigi ohvriks oli samuti alaealine, sealjuures noorimad olid 4- ja 5aastased lapsed; ühe noormehe ohvriks langes noor naine, kes vägistati vahetult pärast röövimist. Kõik kümme poissi mõisteti süüdi seksuaalse enesemääramise vastaste kuritegudeeest: seitse vägistamises, kaks sugulise kire vägivaldses rahuldamises ja üks nii vägistamises, kui sugulise kire vägivaldses rahuldamises.
aastal määrati ühele alaealisele vägistamise ja sugulise kire vägivaldse rahuldamise süüteo eest liitkaristusena neljaaastane vangistus, mida ei pöörata täitmisele, kui isik viieaastase katseaja jooksul ei pane toime uut tahtlikku kuritegu.
KURITEGEVUS EESTIS 2013
http://www.kriminaalpoliitika.ee/sites/www.kriminaalpoliitika.ee/files/elfinder/dokumendid/18._kuritegevus_eestis_2013.pdf
(netist võetud 20.01.2016)
Valdav osa registreeritud kuritegutegudest oli toime pandud alaealiste s.o alla 18- aastaste suhtes (286; 79%).
2013.aastal valdavalt panid lastevastaseid seksuaalkuritegusid toime kodus isa, kasuisa või teised lähisugulased (nt vanaisa, vend). Kannatanud olid üldjuhul tüdrukud, kuid oli ka juhtumeid, kus kannatanuteks olid ainult poisid, ja ka neid, kus kannatanuteks nii poisid kui tüdrukud. 2013. aastal registreeriti neli liputamisjuhtumit: mees masturbeeris avalikus kohas (kinos, lasteaia juures autos, tänaval) 5–11-aastaste tüdrukute nähes.
aastal esinesid mõned juhtumid, kus õpetaja või teine koolitöötaja kaasas alaealisi sugulise kire rahuldamisele.
Juhtumi, mille puhul menetlus lõpetati: teo toimepanija oli süüvõimetu alaealine (kümneaastane, kannatanu nelja-aastane).
Suguühe järeltulijaga ja muu sellise iseloomuga tegu lapseealisega (KarS §-d 144, 145); 20; 6%
Sugulise kire rahuldamine lapseealisega (KarS § 146); 33; 9%
Lasteporno valmistamine ja võimaldamine (KarS § 178); 70; 19%
Lapseealise seksuaalne ahvatlemine ja kokkulepe kohtumiseks (KarS §-d 1781, 179); 53; 15%
Sugulise kire vägivaldne rahuldamine (KarS § 142); 45; 12%
Vägistamine (KarS § 141); 135; 37%
98% vägistamisjuhtumitest on sellised, kus mees vägistab naise. Meestevahelisi vägistamisi esineb harvem, üldjuhul on kannatanu siis laps. Vägistamiste puhul moodustab täisealiste kannatanute osakaal 50% vägistamisjuhtumite (135) kannatanutest. Tihti oli teguperesisese vägistamise või endise elukaaslase vägistamisega.
Ligi viiendiku kõigist seksuaalkuritegudest (363) moodustas
Ligi viiendiku kõigist
2013.aastal registreeriti 2752 perevägivalla kuritegu, s.o 23 % rohkem kui 2012. aastal
Alaealisi perevägivalla ohvreid ohustavad enim lapsevanemad (93 % juhtudest). Lastevastase perevägivalla toimepanijatest on 77% mehed.
aastal registreeriti mitu kuriteoepisoodi, mille pani toime naine, kes kasutas vägivalda nii oma abikaasa kui ka lapse vastu. Mõlemad langesid füüsilise ja seksuaalse vägivalla ohvriks. Üks väärkohtleja kasutas füüsilist vägivalda teismelise poisi vastu, s.h peksis, rakendas alandavaid kasvatusmeetmeid ning väärkohtles teda vaimselt.
Esines ka sellist perevägivalda, mil vägivallatsejateks olid mitu pereliiget.
Esines ka raputatud lapse sündroomi juhtumeid. Nt isa, lapse rahustamise eesmärgil, hoidis oma 7-kuust tütart mõlema käega kaenla alt ja raputas teda lühikese aja jooksul, põhjustades lapsele raske tervisekahjustuse ja tal diagnoositi raputatud lapse sündroom.
KURITEGEVUS EESTIS 2014
http://www.kriminaalpoliitika.ee/sites/www.kriminaalpoliitika.ee/files/elfinder/dokumendid/kuritegevuse_at_2015_0.pdf
aastal registreeriti 19 seksuaalkuritegu, mille panid toime alaealised, neist 14 vägistamise juhtumit, ühe sugulise iseloomuga teo lapseealisega ja 4 lapseealise seksuaalset ahvatlemist.
aastal registreeritud (142) alaealise kannatanuga kontaktset seksuaalkuritegu puhul (teo toimepanija suhe kannatanuga).
Sugulane või hõimlane 5; 3%
Pereliige 59; 42%
Muu tuttav 55; 39%
Võõras 14; 10%
Ei ole teada 9; 6%
Pereliikmed (sama leibkond), kes alaealise kannatanuga seksuaalse enesemääramise tegusid toime panid, olid lapse isa (vähemalt 12 juhtumit), ema endine või praegune elukaaslane ehk lapse kasuisa (vähemalt 25 juhtumit), kannatanu vend, õe elukaaslane, sõbra sõber, tugiperes lapse isa, vanaisa jt. Alaealise kannatanuga juhtumite puhul võis „muu tuttav“ teo toimepanijana olla näiteks treener (2 juhtumit), lastekodukaaslane, sugulane, vanaisa või isa sõber, vanaema naaber.
Seega vähemalt 80% juhtudel oli väärkohtleja lapsele tuttav. Kannatanule võõras isik võis last meelitada kommi või raha pakkudes, ähvardades, usaldust või mõjuvõimu ära kasutades ning ka alkoholi vm uimastavat ainet pakkudes. Vähemalt 9 alaealist kannatanut oli kuriteo registreerimise hetkeks seksuaalse väärkohtlemise ohver olnud 4 aastat (sh 2 juhul 10 aastat). Peale selle registreeriti juhtumeid, kus laps oli ohver korduvalt, nt 1, 3, 5, 6 kuu jooksul.
Registreeritud pornograafiasüütegude arv jäi võrreldes 2013. aastaga samale tasemele.
Ühe registreeritud kuriteo puhul oli teo toimepanijal kogutud 52 421 pildifaili ning 6203 videofaili.
Lasteporno valmistamise ja selle võimaldamise kuritegude puhul (kokku 68) on peamiselt tegu peer-to-peer (P2P) ehk partnervõrkude kaudu alla 18aastase pornograafilises situatsioonis või alla 14aastase pornograafilises või erootilises situatsioonis kujutava pildi, kirjutise või muu teose või selle reproduktsiooni valmistamise, omandamise või hoidmise, teisele isikule üleandmise, näitamise või muul viisil kättesaadavaks tegemisega. Lasteporno valmistamisele kaasati enamikul juhtudel võõraid lapsi (peamiselt veebikeskkonna kaudu), aga ka pereliikmeid. Ühel juhul filmis lasteporno valmistaja paari kuu vältel saunas käivaid 4- ja 11aastast tüdrukut.
Lapseealise seksuaal-seks ahvatlemiseks ning seksuaalse eesmärgiga kokkuleppe sõlmimisel lapseealisega kohtumiseks kasutati kõige sagedamini veebikeskkondi www.vk.com, www.facebook.com, www.mamba.ru. 11-l lapseealise seksuaalse ahvatlemise juhul 49-st kasutati selleks Skype’i.
Seksuaalse ahvatlemise juhtumite puhul oli kannatanute keskmine vanus 12 aastat ehk kahe aasta võrra suurem kui alaealise kannatanuga kontaktsete seksuaalkuritegude puhul.
aastal moodustas perevägivald kõigist kuritegudest hinnanguliselt 7%, vägivallakuritegudest 36%. Perevägivallatsejatest 88% olid mehed ja ohvritest 82% naised. Paarisuhtevägivalla puhul oli 93%-l juhtudest vägivallatseja mees ja ohver naine.
Perevägivallakuritegude hulka loetakse karistusseadustiku isikuvastased süüteod (v.a surnuvastased süüteod), röövimine ja avaliku korra raske rikkumine, mis on toimunud praeguste või endiste abikaasade, elukaaslaste, partnerite vahel, tegu võib olla ka sugulaste või hõimlaste omavahelise vägivallaga, hoolimata sellest, kas toimepanija elab või elas ohvriga samal elamispinnal.
Vähemalt 21%-l juhtumitest oli perevägivalla puhul pealtnägijaks või kannatanuks alaealine. Enamik perevägivallajuhtumeid on seotud praeguste või endiste elukaaslaste/abikaasade vägivallaga (66%), kuid palju on ka vanemate vägivalda laste või kasulaste vastu (kokku 16%) ja laste vägivalda oma vanemate vastu (10%).
Ligi 4/5 perevägivallakuritegudest on kehalise väärkohtlemise juhtumid (40% kõigist kehalise väärkohtlemise juhtumitest). Kui kehalise väärkohtlemise juhtumite koguarv vähenes võrreldes 2013. aastaga ligi 2%, siis perevägivalla puhul oli väärkohtlemisi peaaegu sama palju (2013. aastal registreeriti 2148 ja 2014. aastal 2141 lähisuhetes toime pandud kehalise väärkohtlemise kuritegu).
Registreeriti 10 perevägivallaga seotud tapmist-mõrva või nende katset, mille tagajärjel suri 5 meest ja 3 naist.
Meeste seas 2014. aastal korraldatud uuringust (RAKE, 2015) selgub, et viimase aasta jooksul oli kogenud vaimset vägivalda 6% meestest, sama paljud olid kogenud füüsilist vägivalda. Seksuaalvägivallaga puutus viimase aasta jooksul kokku mõni üksik mees. Vägivalla toimepanija kohta vastasid vähesed mehed. Vastuste järgi võib öelda, et vaimset vägivalda pani enim toime tuttav, kolleeg, sõber, pereliige või muu lähedane. Füüsilise vägivalla toimepanijana märgiti kõige sagedamini võõrast isikut. Pereliikme või lähedase füüsilisest vägivallast teatas 6, praeguse või endise partneri vägivallast 4 meest. 11% paarisuhtekogemusega meestest oli küsitlusele eelnenud 12 kuu jooksul oma praeguse või endise partneri vastu kasutanud vaimset, füüsilist või seksuaalvägivalda.
Eestis on 13 naiste tugikeskust, mis pakuvad öömaja ja nõustamisteenuseid vägivalda kogenud naistele, vajadusel koos lastega.
Naiste tugikeskustes taotles 2014. aastal nii majutust kui ka nõustamist 1617 naist. Varjupaigas palus öömaja 215 naist (13% kõigist pöördunuist) ja 186 last.
Enamik varjupaiga poole pöördunud naisi oli kokku puutunud vaimse (88%) ja füüsilise (64%) vägivallaga, aga oli ka neid, kes kannatasid majandusliku (48%) või seksuaalse (12%) vägivalla all. Enamasti langetakse mitut tüüpi vägivalla ohvriks. Tüüpiliselt on vägivallatseja naise partner või ekspartner (87%), ent mõnikord poeg või tütar (3%), isa või ema (5%) või muud sugulased või lähituttavad (5%).
Varjupaikade andmetel on nende poole pöördunud naistest vaid mõned pöördunud lisaks politseisse (16%), kohalikku sotsiaalosakonda (12%), kohtusse (9%) või ohvriabisse (8%). Teistele asutustele teatamine oli 2014. aastal veidi kõrgem kui varasemalt.
http://www.kriminaalpoliitika.ee/et/laste-seksuaalne-vaarkohtlemine/mis-laste-seksuaalne-vaarkohtlemine
Lapse kognitiivsed ja arengulased piirangud (sõnavara puudumine).
Lapse seksuaalse väärkohtlemise ohvriks sattumine on kogu pere kriis.
MIKS LAPS EI RÄÄGI JUHTUNUST
rääkimine on lapsele valulik
puuduvad sõnad oma tunnete väljendamiseks
tunnevad süüd, on segaduses (olen ainuke maailmas, kellega see nii juhtus, miks see just minuga juhtus?)
tunnevad häbi
kardavad, et neid ei usuta ega mõisteta
kardavad lapsevanema viha
neid on hirmutatud, ähvardatud
kardavad kaotada enesekontrolli
vajavad usalduse loomisel aega
ei tunne vajadust rääkida või arvavad, et on juba küllalt rääkinud
neil on keegi teine, kellele räägivad
väärkohtleja on ainuke, kes on lapsel olemas


text:
Vabariigi Presidendi 1. detsembri 2000. a otsusega nr 936
(1) Omanik võib kinnisomandi jagada korteriomanditeks notariaalselt tõestatud allkirjaga ühepoolse kinnistamisavalduse alusel.
1) riikliku hooneregistri pidaja või ehitusloa andnud ametiasutuse väljastatud koopia korteriomanditeks jagatava hoone plaanist või ehitatava hoone projektist, millel on piiritletud ja korterinumbriga tähistatud iga korteriomandi reaalosaks olevad ruumid;
(3) Korteriomandite registriosade sulgemise korral avatakse kinnisasja kohta uus registriosa asjaõigusseaduses ja kinnistusraamatuseaduses (RT I 1993, 65, 922; 1999, 44, 511) sätestatud korras. Käesoleva paragrahvi lõike 2 punktides 1 ja 2 sätestatud alustel jääb kinnisasi endiste korteriomanike kaasomandisse. Kaasomandiosa suurus on võrdeline korteriomanikule kuulunud korteriomandi kaasomandi mõttelise osa suurusega, kui korteriomanike kokkuleppel ei ole määratud teisiti.
(1) Kokkuleppe alusel võivad korteriomanikud korraldada kaasomandi esemega seotud õigussuhteid (korteriomanike ühisus) käesolevas seaduses sätestatust erinevalt, välja arvatud juhul, kui seadus selle otse välistab. Kui korteriomanikud otsustavad asutada korteriühistu korteriühistuseaduse (RT I 1995, 61, 1025; 1999, 42, 498; 2000, 88, 576) nõuete kohaselt, siis valitsevad nad kaasomandi eset korteriühistu õigusvõime tekkimisest alates korteriühistuseaduse järgi. Eelmises lauses sätestatud juhul kohaldatakse kaasomandi eseme valitsemise suhtes käesolevat seadust niivõrd, kuivõrd see ei ole vastuolus korteriühistuseadusega.
(6) Korteriomanik või valitseja võib nõuda kohtuotsuse täitmist täitemenetluse seadustiku (RT I 1993, 49, 693; 1997, 43/44, 723; 1998, 41/42, 625; 51, 756; 61, 981; 103, 1695; 1999, 18, 302; 27, 380; 95, 845; 2000, 28, 167; 35, 222; 58, 376) alusel.
(4) Vajaduse korral tõendab valitseja oma volitusi käesoleva seaduse § 18 lõikes 6 käsitletud korteriomanike üldkoosoleku otsuse protokolliga, millel olevate allkirjade ehtsus on notariaalselt tõestatud.
§ 25. Hagita menetlus korteriomandi asjades
(1) Kinnisasja asukoha järgne kohus vaatab hagita menetluses läbi:
1) korteriomaniku avalduse alusel asja, mis tuleneb korteriomanike ühisusest ja kaasomandi eseme valitsemisest ning mis käsitleb korteriomanike omavahelisi õigusi ja kohustusi, välja arvatud nõuded, mis käesoleva seaduse § 9 kohaselt tulenevad ühisuse lõpetamise erisusest, ja nõuded, mis käesoleva seaduse § 14 järgi on esitatud korteriomandi võõrandamise kohustamiseks;
2) korteriomaniku või valitseja avalduse alusel asja, mis tuleneb ühise omandi valitsemise reguleerimisest ning mis käsitleb valitseja õigusi ja kohustusi;
3) korteriomaniku või kolmanda isiku avalduse alusel asja, mis käsitleb käesoleva seaduse § 20 lõike 3 kohast valitseja nimetamist;
4) korteriomaniku või valitseja avalduse alusel asja, mis käsitleb korteriomanike otsuste kehtivust.
(2) Seaduse, korteriomanike kokkuleppe või otsusega reguleerimata asjades lähtub kohtunik mõistlikkusest.
(3) Menetlusosaliste hulka kuuluvad:
1) käesoleva paragrahvi lõike 1 punktis 1 loetletud juhtudel korteriomanikud;
2) käesoleva paragrahvi lõike 1 punktides 2 ja 4 käsitletud juhtudel korteriomanikud ja valitseja;
3) käesoleva paragrahvi lõike 1 punktis 3 nimetatud juhul korteriomanikud ja kolmas isik.
§ 26. Üldised menetlussätted
(1) Käesoleva seaduse §-s 25 loetletud asju menetletakse tsiviilkohtumenetluse seadustiku (RT I 1998, 43–45, 666; 108/109, 1783; 1999, 16, 271; 31, 425; 2000, 51, 319; 55, 365) alusel, juhul kui käesolevast seadusest ei tulene teisiti.
(2) Kohus otsustab käesoleva seaduse §-s 25 nimetatud avalduse menetlusse võtmise avalduse esitamisest alates 10 päeva jooksul.
(3) Kui kohus peab eelistungi, tuleb tal see pidada avalduse esitamisest alates ühe kuu jooksul.
(4) Võimaluse korral peab kohus istungi avalduse esitamisest alates kahe kuu jooksul.
(5) Kohtunik aitab pooltel jõuda kokkuleppele. Kokkulepe protokollitakse.
Eluruumide erastamise seaduses (RT I 1993, 23, 411; 1995, 44, 671; 57, 979; 1996, 2, 28; 1997, 13, 210; 1999, 27, 386; 2000, 88, 576) tehakse järgmised muudatused:
« (1) Erastatud eluruumidega elamus võivad omanikud asutada elamu ühiseks haldamiseks korteriühistu. Korteriühistu liikmeks on ka käesoleva seaduse §-s 6 nimetatud kohustatud subjekt erastamata korterite ja neile vastava muu osaga elamust. Elamutes, kus ei ole korteriühistut moodustatud ega haldamist korteriomanikele üle antud, korraldab elamu haldamist kuni 2002. aasta 31. detsembrini eluruumide erastamise kohustatud subjekt või isik, kellele on haldamine õigusaktides sätestatud korras üle antud ja kellele on erastatud eluruumide omanikud kohustatud maksma majandamiskulusid korteriomandiseaduse järgi. Eluruumide erastamise kohustatud subjektile või isikule, kellele on haldamine üle antud, kohaldatakse selles õigussuhtes korteriomandiseaduses valitseja kohta käivaid sätteid. Korteriomanikud võivad korteriomandiseaduse alusel tehtud otsusega valitsejaks oleva isiku tagandada.
(3) Korteriühistute moodustamise ja tegevuse alused sätestatakse teiste õigusaktidega.»;
2) paragrahvi 151 lõiked 1–4 tunnistatakse kehtetuks.
Reaalosadena (erastatud eluruum või mitteeluruum) käibes olevale ehitisele, mis on vallasasi, võib juurdeehituse kaudu tekitada uue reaalosa kõigi seniste reaalosade omanike kokkuleppe alusel. Kokkuleppes näidatakse seniste reaalosade omanike kaasomandi mõtteliste osade muutus, uue reaalosa suurus ja selle juurde kuuluva kaasomandi mõttelise osa suurus ning kellele võõrandatakse reaalosa ehitamise õigus või juurdeehitatav reaalosa pärast selle valmimist ning keda volitatakse tegema juurdeehitusega seotud vajalikke toiminguid. Allkirjad kokkuleppel peavad olema notariaalselt tõestatud.
Korteriomandiseadus (RT I 1994, 28, 426; 1997, 13, 210; 93, 1566; 1998, 59, 941; 107, 1764; 108/109, õiend; 1999, 27, 386; 2000, 88, 576) tunnistatakse kehtetuks.

matches:
§ 18
§ 25
kohus
§ 9
§ 14
§ 20
§ 26
Kohus
kohus
kohus


text:
3. leht 119-st
Tere, Küsijal tuleks pöörduda nimetatud nõuete aluseks olevate dokumentidega (Eesti kohtulahend ning KELA otsus) ja oma majanduslikku seisu tõendavate dokumentidega (nt konto väljavõte) isiklikule õigusnõustamisele. Foorumi kaudu ei saa tutvuda dokumentidega, mistõttu ei saa ka tuvastada, kas nõuded...
Teema: Keeruline lahutus
Re: Keeruline lahutus
Tere, Abikaasade vastastikusel kokkuleppel võib abielu lahutada perekonnaseisuasutuses abikaasade ühise kirjaliku avalduse alusel. Perekonnaseisuasutus võib abielu lahutada juhul, kui mõlema abikaasa elukoht on Eestis. Abielu lahutatakse kohtus, kui abikaasad vaidlevad abielu lahutamise või lahutuse...
21 Apr 2014, 10:14
Teema: vanemate ülalpidamine
Re: vanemate ülalpidamine
Tere, Perekonnaseaduse § 103 lg 1 alusel, kohus võib kohustatud isiku ülalpidamiskohustuse täitmisest vabastada või täitmist ajaliselt piirata või elatise suurust vähendada, kui kohustuse täitmist on äärmiselt ebaõiglane nõuda, eelkõige kui: 1) ülalpidamist saama õigustatud isiku abivajadus on tekki...
21 Apr 2014, 10:13
vanemate ülalpidamine
Tere! minu lapsepõlves vanemad minu eest hoolitsemisega hakkama ei saanud oma alkoholi- jm probleemide tõttu . Elasin kus sain, vahel hooldusperes, lastekodus jne. Vanemad minu elutingimuste üle muret ei tundnud. Minu küsimus on, et nüüd, kus nemad oma terviseprobleemide tõttu vajavad hooldust, siis...
21 Apr 2014, 10:12
Teema: Otsust ei täideta
Re: Otsust ei täideta
Tere, Kohtutäitur on kohustatud viivitamata tarvitusele võtma kõik seadusega lubatud abinõud täitedokumendi täitmiseks, koguma täitemenetluseks vajalikku teavet ning selgitama täitemenetluse osalistele nende õigusi ja kohustusi. Paraku saab kohtutäitur täita täitedokumente siis, kui võlgnikul on sis...
21 Apr 2014, 10:11
Otsust ei täideta
minu kasuks tegi kohus otsuse ja mõistis ühelt inimeselt välja võla. Viisin selle kohtutäiturile, aga nüüd on sellest juba mitu kuud ja pole mitte mingeid summasid laekunud. Mida peaksin tegema?
21 Apr 2014, 08:53
Teema: Tsiviilasja lahendus
Re: Tsiviilasja lahendus
Tere, Kohtutäitur on kohustatud viivitamata tarvitusele võtma kõik seadusega lubatud abinõud täitedokumendi täitmiseks, koguma täitemenetluseks vajalikku teavet ning selgitama täitemenetluse osalistele nende õigusi ja kohustusi. Täitemenetluse seadustiku § 130 lg 1 alusel on kohtutäituril õigus ares...
21 Apr 2014, 08:49
Teema: KÜ revisjoniaruanne
Re: KÜ revisjoniaruanne
Tere, Korteriühistuseaduse § 15 lg 2 kohaselt, korteriühistu juhatus annab igale korteriühistu liikmele vähemalt kaks nädalat enne majandustegevuse aastakava arutelu tutvumiseks selle projekti koos eelmise aasta aruande ja bilansiga. Mittetulundusühingute seaduse § 34 kohaselt, üldkoosolek teostab j...
21 Apr 2014, 08:47
Teema: Arestitud konto muutmine
Re: Arestitud konto muutmine
Tere, Kohtutäitur täidab täitedokumentidest tulenevaid nõudeid, seetõttu ei saa täitemenetlust läbi viia ükskõik kelle suhtes, vaid täitedokumendist tuleneva võlgniku suhtes (nt kohtuotsusega väljamõistetud võlgnevus). Küsimusest ei selgu, mis nõudega täpsemalt tegemist on, kas kohustuse üle võtmise...
21 Apr 2014, 08:40
Teema: alaealine ja inkassonõue
Re: alaealine ja inkassonõue
Tere, Kas alaealise (piiratud teovõimega isiku) mitmepoolne tehing on kehtiv või tühine, sõltub mitmetest asjaoludest. Üldjuhul on alaealise poolt seadusliku esindaja eelneva nõusolekuta tehtud mitmepoolne tehing tühine, v.a. tsiviilseadustiku üldosa seaduse § 11 sätestatud juhtudel. Küsimusest ei s...

matches:
§ 103
kohus
kohus
§ 130
§ 15
§ 34
§ 11


Fütosanitaarsertifikaadi sisu- ja vorminõuded ning fütosanitaarsertifikaadi väljastamise, asendamise ja säilitamise kord – Riigi Teataja
Fütosanitaarsertifikaadi sisu- ja vorminõuded ning fütosanitaarsertifikaadi väljastamise, asendamise ja säilitamise kord
Fütosanitaarsertifikaadi sisu- ja vorminõuded ning fütosanitaarsertifikaadi väljastamise, asendamise ja säilitamise kord - sisukord
§ 2 Fütosanitaarsertifikaadile kantavate andmete loetelu
§ 3 Fütosanitaarsertifikaadi vorminõuded
§ 4 Fütosanitaarsertifikaadi taotlemine
§ 5 Fütosanitaarsertifikaadi väljastamise kord
§ 6 Fütosanitaarsertifikaadi asendamise kord
§ 7 Fütosanitaarsertifikaadi säilitamise kord
RT I, 28.06.2014, 36
Vastu võetud 24.05.2004 nr 98
RTL 2004, 68, 1126
01.02.2005 RTL 2005, 19, 208 13.02.2005
01.10.2005 RTL 2005, 104, 1582 16.10.2005
Määrus kehtestatakse «Taimekaitseseaduse» § 19 lõike 3 alusel.
[RTL 2005, 104, 1582 - jõust. 16.10.2005]
Määrusega kehtestatakse fütosanitaarsertifikaadi sisu- ja vorminõuded ning fütosanitaarsertifikaadi väljastamise, asendamise ja säilitamise kord.
§ 2. Fütosanitaarsertifikaadile kantavate andmete loetelu
(1) Fütosanitaarsertifikaat on taimede, taimsete saaduste ning muude objektide taimetervise nõuetekohasust tõendav dokument, mida kasutatakse kaubasaadetise ühendusevälisest riigist Eestisse toimetamise korral või Eestist ühendusevälisesse riiki toimetamise korral. Fütosanitaarsertifikaat tõendab selle kaubasaadetise nõuetekohasust, mille kohta ta on väljastatud.
(2) Fütosanitaarsertifikaadile märgitakse:
1) fütosanitaarsertifikaadi number;
2) kaubasaatja nimi ja aadress;
3) kaubasaaja nimi ja aadress;
4) lähteriigi pädeva asutuse nimetus ja sihtriik;
5) päritolukoht;
6) veovahendi liik ja veovahendi number või muu tähis;
7) sihtriigi piiripunkt;
8) kaubasaadetise eristusmärgistus, pakendite hulk ja kirjeldus ning taimede, taimsete saaduste või muude objektide nimetused ja taimede botaanilised nimetused;
9) kauba kogused;
10) tekst «Sertifikaat tõendab, et eespool kirjeldatud taimed, taimsed saadused või muud reguleeritud artiklid on ametlikult kontrollitud või testitud ning on tunnistatud vabaks sissevedava konventsiooniosalise määratud karantiinsetest taimekahjustajatest ning vastavad sissevedava konventsiooniosalise kehtivatele fütosanitaarnõuetele, sealhulgas nendele, mis käsitlevad reguleeritud mittekarantiinseid kahjustajaid.»;
11) tekst «Saadetis loetakse praktiliselt vabaks muudest kahjustajatest.»;
12) sihtriigi nõudmisel teave taimekahjustajate vastase töötlemise kohta ja töötlemisviisi kirjeldus, kemikaali või toimeaine nimetus ja kontsentratsioon, töötlemise kestus ja temperatuur, töötlemise kuupäev ja muu teave vastavalt kehtestatud nõudele;
121) taimede, taimsete saaduste ja muude objektide puhul, mis peavad vastama «Taimekaitseseaduse» § 6 lõike 4 alusel kehtestatud nõuetele, lisadeklaratsioonis ametlik teave selle kohta, milline sätestatud nõue on täidetud;
13) fütosanitaarsertifikaadi väljastamise koht ja kuupäev, Põllumajandusameti ametniku nimi ja allkiri ning Põllumajandusameti pitser.
(3) Reekspordi fütosanitaarsertifikaadile märgitakse lõike 2 punktides 1–9 ning 12 ja 13 nõutud teave. Lõike 2 punktis 10 märgitud teksti asemel märgitakse tekst «Sertifikaat tõendab, et:
1) eespool kirjeldatud taimed, taimsed saadused või muud reguleeritud artiklid imporditi … (reeksportiva konventsiooniosalise riiki) … (toote päritolujärgse konventsiooniosalise riigist) ja on varustatud fütosanitaarsertifikaadi nr … originaali või selle kinnitatud koopiaga;
2) toode on pakendatud, ümberpakendatud, originaal- või uues konteineris, ning tuginedes fütosanitaarsertifikaadi originaalile või lisakontrolli tulemustele, on toode tunnistatud sissevedava konventsiooniosalise kehtivatele fütosanitaarnõuetele vastavaks;
3) ladustamise käigus … (reeksportiva konventsiooniosalise riigis) ei ole kaubasaadetis taimekahjustajatega nakatunud ega saastunud.»
§ 3. Fütosanitaarsertifikaadi vorminõuded
(1) Fütosanitaarsertifikaat täidetakse eesti või inglise keeles.
(2) Fütosanitaarsertifikaadi vormistab Põllumajandusameti ametnik kolmes eksemplaris, millest esimene jääb kaubasaadetise juurde, teine sertifikaadi väljastajale ning kolmas selle taotlejale.
(3) Fütosanitaarsertifikaadi koopia peab kandma märget «koopia» ning peab olema kinnitatud Põllumajandusameti pitseriga.
(4) Ühendusevälisest riigist Eestisse toimetatava kaubasaadetise juures olev päritoluriigi pädeva asutuse väljastatud fütosanitaarsertifikaat ja reekspordi fütosanitaarsertifikaat peavad vastama Euroopa Komisjoni direktiivi 2004/105/EÜ, millega määratakse kindlaks ametlike fütosanitaarsertifikaatide näidised, mis peavad kolmandatest riikidest ja nõukogu direktiivis 2000/29/EÜ loetletud riikidest pärit taimede, taimsete saaduste ja muude toodetega kaasas olema (ELT L 319, 20.10.2004, lk 9–14), lisas I toodud nõuetele.
(41) Eestist ühendusevälisesse riiki toimetatava kaubasaadetise juures olev fütosanitaarsertifikaat on valgel paberil ja rohelise trükivärviga ning reekspordi fütosanitaarsertifikaat on valgel paberil ja pruuni trükivärviga.
§ 4. Fütosanitaarsertifikaadi taotlemine
(1) Fütosanitaarsertifikaadi saamiseks esitatakse hiljemalt viis kalendripäeva enne taimede, taimsete saaduste või muude objektide Eestist ühendusevälisesse riiki toimetamist Põllumajandusametile taotlus, milles märgitakse järgmised andmed:
1) taimede, taimsete saaduste või muude objektide nimetused, kogus ning tootja taimetervise registri number või selle puudumise korral tootja nimi ja aadress;
2) kaubasaatja nimi ja aadress või tema number taimetervise registris ja tema kontaktandmed;
3) kaubasaaja nimi ja aadress ning sihtriik;
4) veovahendi liik ja veovahendi number või muu tähis;
5) sihtriigi piiripunkt;
6) Eestist ühendusevälisesse riiki toimetamise tähtaeg;
7) Eestist ühendusevälisesse riiki toimetatava kaubasaadetise asukoht.
(2) Lõikes 1 nimetatud taotlusele lisaks esitatakse Põllumajandusametile riigilõivu tasumist tõendav dokument ning reeksporditava kaubasaadetise puhul päritolu- või lähteriigi fütosanitaarsertifikaat (originaal või kinnitatud koopia). Töödeldud kauba puhul esitatakse dokument, mis sisaldab teavet töötluse kohta.
§ 5. Fütosanitaarsertifikaadi väljastamise kord
(1) Fütosanitaarsertifikaat väljastatakse taimede, taimsete saaduste või muude objektide kohta tingimusel, et need ei ole saastunud ohtlike taimekahjustajatega ning vastavad sihtriigi taimetervise nõuetele.
(2) Fütosanitaarsertifikaadi väljastab Põllumajandusameti ametnik.
(3) Põllumajandusameti ametnik väljastab fütosanitaarsertifikaadi pärast kontrollitoimingute tegemist, kuid hiljemalt kolme tööpäeva jooksul arvates taotluse saamisest.
(4) Fütosanitaarsertifikaat ei tohi olla väljastatud varem kui 14 kalendripäeva enne kaubasaadetise Eestist ühendusevälisesse riiki toimetamist.
§ 6. Fütosanitaarsertifikaadi asendamise kord
(1) Põllumajandusamet asendab fütosanitaarsertifikaadi originaali taotleja esitatud kirjaliku taotluse ja fütosanitaarsertifikaadi koopia alusel kolme tööpäeva jooksul.
(2) Kui fütosanitaarsertifikaadi asendamise põhjus on kaubasaadetise muutunud taimetervise seisund või kui on muutunud sihtriigi taimetervise erinõuded, võib Põllumajandusameti ametnik fütosanitaarsertifikaadi asendada alles pärast kaubasaadetise kontrollimist ja pärast seda, kui ametnik on kaubasaadetise taimetervise nõuetele vastavaks tunnistanud.
§ 7. Fütosanitaarsertifikaadi säilitamise kord
Fütosanitaarsertifikaate ja reekspordi fütosanitaarsertifikaate ning taotlusi nende saamiseks, kontrollakte, kontrollproovide kaaskirju ning analüüside vastuseid, maksedokumente ning teisi fütosanitaarsertifikaadi ja reekspordi fütosanitaarsertifikaadi väljastamisega seonduvaid dokumente säilitatakse Põllumajandusametis või piiripunktis vähemalt üks aasta dokumentide väljastamisest arvates.
Kuni 31. detsembrini 2009. a on ühendusevälisest riigist Eestisse toimetatava kaubasaadetise juures lubatud kasutada § 3 lõikes 4 nimetatud dokumendi asemel Euroopa Komisjoni direktiivi 2004/105/EÜ lisas II toodud nõuetekohast fütosanitaarsertifikaati ja reekspordi fütosanitaarsertifikaati.
[RTL 2005, 19, 208 - jõust. 13.02.2005]
1nõukogu direktiiv 2000/29/EÜ taimedele või taimsetele saadustele kahjulike organismide ühendusse sissetoomise ja seal levimise vastu võetavate kaitsemeetmete kohta (EÜT L 169, 10.07.2000, lk 1–112), muudetud direktiividega 2001/33/EÜ (EÜT L 127, 9.05.2001, lk 42–44), 2002/28/EÜ (EÜT L 77, 20.03.2002, lk 23–25), 2002/36/EÜ (EÜT L 116, 3.05.2002, lk 16–26), 2002/89/EÜ (EÜT L 355, 30.12.2002, lk 45–60), 2003/22/EÜ (ELT L 78, 25.03.2003, lk 10–11), 2003/47/EÜ (ELT L 138, 5.06.2003, lk 47–48), 2003/116/EÜ (ELT L 321, 6.12.2003, lk 36–40), 2004/31/EÜ (ELT L 85, 23.03.2004, lk 18–23), 2004/70/EÜ (ELT L 127, 29.04.2004, lk 97–103), 2004/102/EÜ (ELT L 309, 6.10.2004, lk 9–25), 2005/15/EÜ (ELT L 56, 2.03.2005, lk 12–13), 2005/16/EÜ (ELT L 57, 3.03.2005, lk 19–22), 2005/77/EÜ (ELT L 296, 12.11.2005, lk 17), 2006/14/EÜ (ELT L 34, 7.02.2006, lk 24–25), 2006/35/EÜ (ELT L 88, 25.03.2006, lk 9–12), 2006/14/EÜ (ELT L 34, 07.02.2006, lk 24–25), 2006/35/EÜ (ELT L 88, 25.03.2006, lk 9–12), 2007/41/EÜ (ELT L 169, 29.06.2007, lk 51–52), 2008/64/EÜ (ELT L 168, 28.06.2008, lk 31–35), 2008/109/EÜ (ELT L 319, 29.11.2008, lk 68–70), 2009/7/EÜ (ELT L 40, 11.02.2009, lk 12–18), 2009/118/EÜ (ELT L 239, 10.09.2009, lk 51–54), 2009/143/EÜ (ELT L 318, 04.12.2009, lk 23–24), 2010/1/EL (ELT L 7, 12.01.2010, lk 17–20), 2014/19/EL (ELT L 38, 07.02.2014, lk 30–31) ning määrustega (EÜ) nr 806/2003 (ELT L 122, 16.05.2003, lk 1–35) ja (EÜ) nr 882/2004 (ELT L 165, 30.04.2004, lk 1–141); komisjoni direktiiv 2004/105/EÜ, millega määratakse kindlaks ametlike fütosanitaarsertifikaatide või reekspordi fütosanitaarsertifikaatide näidised, mis peavad kolmandatest riikidest ja nõukogu direktiivis 2000/29/EÜ loetletud riikidest pärit taimede, taimsete saaduste ja muude toodetega kaasas olema (ELT L 319, 20.10.2004, lk 9–14).
[RT I, 20.05.2014, 1 - jõust. 01.06.2014]


Mis on narkootikumide lähteained?
Narkootikumide lähteained on kemikaalid ja neid sisaldavad segud ja loodussaadused, mida saab kasutada narkootiliste ja psühhotroopsete ainete ebaseaduslikul valmistamisel, kuid mis ise ei ole narkootilise ega psühhotroopse toimega.
Narkootikumide lähteainete kasutamine ei ole keelatud, sest neil ainetel on laialdane seaduslik kasutusala tööstuslikes protsessides ning erinevate toodete valmistamisel (ravimid, parfümeeriatooted, plastikud, kosmeetika jmt).
Euroopa Liidus on narkootikumide lähteained ja nendega seotud nõuded jagatud nelja kategooriasse.
Tabel 1. Narkootikumide lähteainete kategooriad.
1. kategooria Tundlikud lähteained, millest võidakse lihtsalt ebaseaduslikke narkootikume toota
1-fenüül-2-propanoon (fenüülatsetoon)
3,4-metüüleendioksüfenüülpropaan-2-oon
4-anilino-N-fenetüülpiperidiin (ANPP)
ALFA- fenüülatsetoatsetonitriil (APAAN)
Kloroefedriin
Kloropseudoefedriin
Lüsergiinhape
N-atsetüülantraniilhape
N-fenetüül-4-piperidoon (NPP)
Norefedriin
Pipreronaal
2. kategooria Vähem tundlikud lähteained, millest ebaseaduslike narkootikumide tootmine on keerulisem
A Atseetanhüdriid (äädikhappe anhüdriid)
B Kaaliumpermanganaat
Antraniilhape
Piperidiin
3. kategooria Suurte kogustena käideldavad kemikaalid, millel on narkootikumide tootmisprotsessis erinevad kasutusalad (nt lahustid, puhastajad jne)
4. kategooria Efedriini ja pseudoefedriini sisaldavaid humaan- ja veterinaarravimid (ülejäänud lähteaineid ravimi koostises ei loeta lähteaineteks)
Efedriin ravimi koostises
Pseudoefedriin ravimi koostises
Kes kontrollib narkootikumide lähteainete käitlemist?
Narkootikumide lähteainetest ebaseaduslikult narkootikumide valmistamise, st nende ainete kuritarvitamise vältimiseks on nende käitlemine rahvusvaheliselt reguleeritud ja kontrollitud.
Euroopa Liidus vastutavad lähteainete käitlemise kontrolli eest tolli-, politsei- ja rahvatervishoiu ametkonnad, kes teevad koostööd lähteaineid käitlevate tööstusharudega lähteainete kuritarvitamise tõkestamiseks.
Eestis teeb narkootikumide lähteainete seadusliku käitlemise üle järelevalvet Ravimiamet, kes annab käitlejatele tegevuslube, registreerib käitlejaid, annab impordi- ja ekspordilube, kogub ja esitab aruandeid ning kontrollib käitlemisnõuete täitmist. Narkootikumide lähteainete kuritarvitamise juhtumitega tegeleb Politsei- ja Piirivalveamet, piiriületusel ka Maksu- ja Tolliamet.
Millised on lähteainete käitlemise nõuded?
Käitlemisnõuded sõltuvad sellest, millise kategooria lähteaineid ning millisel eesmärgil käideldakse. Peamised lähteainete käitlemise liigid on järgmised:
Turuleviimine - lähteainete tarnimine ühenduses tasu eest või tasuta, nende ainete ladustamine, valmistamine, tootmine, töötlemine, nendega kauplemine, nende jaotamine või vahendamine eesmärgiga neid ühenduses tarnida
Import - lähteaine toomine liidu tolliterritooriumile, millel on liiduvälise kauba staatus, sh ajutine ladustamine, vabatsoonidesse või –ladudesse paigutamine, vabasse ringlusse lubamine
Eksport - lähteainete väljaviimine liidu tolliterritooriumilt, sh lähteainete väljaviimine pärast ladustamist vabatsoonis või laos
Vahendustegevus - füüsilise või juriidilise isiku poolt teostatav lähteaine ost ja müük või ainega varustamine eesmärgiga saavutada kokkulepe kahe lepinguosalise vahel või vähemalt ühe lepinguosalise nimel, kõnealuseid aineid oma valdusse võtmata või tehingute läbiviimist juhtimata, hõlmab ka liidus läbiviidavaid tegevusi, mis on seotud lähteainete ostu, müügi või nimetatud ainetega varustamisega, ilma et need oleks toodud liidu tolliterritooriumile
Lühiülevaade lähteainete käitlemise nõuetest (suurendamiseks vajuta pildile).
Tegevusluba ja registreerimine. Lähteaineid käitlevad ettevõtted on kohustatud sõltuvalt käideldavast lähteainest ning käitlemise liigist ja ulatusest taotlema lähteainete käitlemise tegevusloa või end registreerima. Vaata siit, millal on ettevõttel tegevusloa taotlemise või registreerimise kohustus.
Tegevusloa või registreerimise taotlused:
Lähteainete käitlemise tegevusloa taotlus
Lähteainete käitlemise registreerimise taotlus
Impordiluba ja ekspordiluba. Lähteaineid käitlevad ettevõtted on kohustatud sõltuvalt käideldavast lähteainest ning käitlemise liigist ja ulatusest taotlema lähteainete impordi- või ekspordiloa. Vaata siit, millal on ettevõttel impordi- või ekspordiloa taotlemise kohustus. Impordi- ja ekspordiloa taotlused:
Lähteainete impordiloa taotlus
Lähteainete ekspordiloa taotlus
NB! Tegevusloa ning impordi- ja ekspordiloa taotlemisele on ette nähtud riigilõivud.
Vastutava isiku määramine. 1. ja 2. kategooria lähteainete turuleviimisel ning enne lähteainete käitlemise tegevusloa/registreerimise taotlemist peab ettevõte määrama lähteainetega kauplemise eest vastutava töötaja.
Dokumenteerimine. Kõik tehingud, mis lõpevad 1. ja 2. kategooriasse kuuluvate lähteainete turuleviimisega, peavad olema dokumenteeritud.
Kliendideklaratsioon. Iga registreeritud ettevõtja, kes tarnib kliendile 1. või 2. kategooriasse kuuluvat lähteainet, peab saama kliendilt deklaratsiooni, milles on näidatud lähteaine kasutusotstarve.
Aruandlus. 1. ja 2. kategooria lähteainete käitlemise kohta tuleb iga aasta 15. veebruariks esitada aastaaruanne. Palume aruanne esitada elektrooniliselt ning digitaalselt allkirjastatuna e-posti aadressile info@ravimiamet.ee.
Märgistamine. Enne tarnimist peavad 1. ja 2. kategooria lähteained olema märgistatud (lähteaine nimetus, CN-kood, CAS-number). Ettevõtjad võivad märgistamisel lisada ka oma tavapärased etiketid või märgised.
Kahtlastest tehingutest teavitamine. Lähteainete käitlemisega tegelevad ettevõtjad peavad Ravimiametile teatama kõigist lähteainetega toimuvatest kahtlastest tehingutest, näiteks ebatavalised tellimused või sellised tehingud, mis võivad viidata lähteainete levitamisele narkootiliste ja psühhotroopsete ainete ebaseadusliku valmistamise eesmärgil. Kahtlaste tehingute korral tuleb Ravimiametile teada anda vähemalt lähteaine nimetus, kogus ja mass ning eksportija, importija, lõpliku kaubasaaja nimi ja aadress.
Lähteainete käitlemist reguleerivad õigusaktid:
Narkootiliste ja psühhotroopsete ainete ning nende lähteainete seadus (mõiste § 2 punkt 2, muus osas § 2, § 41, § 6, § 7, § 9)
Narkootikumide lähteaineid käsitlevate Euroopa Liidu õigusaktidega täidetakse 1988. aastal vastu võetud narkootiliste ja psühhotroopsete ainete ebaseadusliku ringluse vastast Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni konventsiooni. Kõnealuse konventsiooni artikkel 12 käsitleb narkootikumide lähteaineid.
Narkootikumide lähteaineid käsitleva Euroopa Liidu õigusraamistiku moodustavad neli otsekohalduvat määrust, mis kohalduvad määruste nr 273/2004 ja 111/2005 I lisas loetletud lähteainetele:
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. veebruari 2004. aasta määrus (EÜ) nr 273/2004 narkootikumide lähteainete kohta. Määruses kehtestatakse ühendusesisese kaubanduse järelevalvet reguleerivad põhieeskirjad. Määrust kohaldatakse nii Euroopa Liidus kui ka teistes Euroopa Majanduspiirkonna liikmesriikides (Norra, Liechtenstein ja Island).
1. kategooria lähteaine ALFA- fenüülatsetoatsetonitriil (APAAN) nimetuse parandus.
Nõukogu 22. detsembri 2004. aasta määrus (EÜ) nr 111/2005, millega kehtestatakse ühenduse ja kolmandate riikide vahelise narkootikumide lähteainetega kauplemise järelevalve eeskirjad. Määruses kehtestatakse väliskaubanduse järelevalvet reguleerivad põhieeskirjad.
Komisjoni delegeeritud määrus (EL) 2015/1011, 24. aprill 2015, millega täiendatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrust (EÜ) nr 273/2004 narkootikumide lähteainete kohta ja nõukogu määrust (EÜ) nr 111/2005, millega kehtestatakse liidu ja kolmandate riikide vahelise narkootikumide lähteainetega kauplemise järelevalve eeskirjad, ning millega tunnistatakse kehtetuks komisjoni määrus (EÜ) nr 1277/2005.
Komisjoni rakendusmäärus (EL) 2015/1013, 25. juuni 2015, millega kehtestatakse eeskirjad seoses Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EÜ) nr 273/2004 narkootikumide lähteainete kohta ning nõukogu määrusega (EÜ) nr 111/2005, millega kehtestatakse liidu ja kolmandate riikide vahelise narkootikumide lähteainetega kauplemise järelevalve eeskirjad.


Virgo Kruve kaebuse läbi vaatamata jätmine – Riigi Teataja
Virgo Kruve kaebuse läbi vaatamata jätmine
RT III, 28.05.2019, 7
Vastu võetud 26.05.2019 nr 105
Virgo Kruve esitas 26.05.2019. a Vabariigi Valimiskomisjonile kaebuse valimiste lõpetamisega hilinemise kohta.
V. Kruve on seisukohal, et hääletamise lõpetamise aja suhtes rikuti seadust, sest elektrooniliste häälte vastuvõtmine ei lõppenud 22.05.2019 kell 18.00. Kui hääl anti kell 18.01, siis seda ei saa lugeda kehtivaks hääleks. Kaebaja viitab EPVS § 37 lõike 2 punktile 3, mis sätestab, et elektrooniline hääletamine toimub kümnendast kuni neljanda päevani enne valimispäeva. Hääletamine algab kümnendal päeval enne valimispäeva kell 9.00 ja kestab ööpäevaringselt kuni hääletamise lõpuni neljandal päeval enne valimispäeva kell 18.00. Kaebaja on lisanud pildid valimiste veebilehelt, kus on informatsioon e-hääletamise alguse ja lõpu kuupäeva ja kellaaja kohta ning on selgitatud, et lõplik e-hääletajate arv selgub umbes 18.30. Valijad, kes on enne kella 18.00 e-hääletamist alustanud, peavad jõudma oma otsuse langetada.
V. Kruve taotleb esitatud kaebuses elektrooniliste häälte tühistamist.
1. Kaebaja vaidlustatav toiming on riigi valimisteenistuse poolt korraldatud elektrooniline hääletamine, mis toimus vastavalt EPVS § 37 lõike 2 punktile 3 ajavahemikus 16.05-22.05.2019.
2. EPVS § 70 lõige 1 sätestab, et kaebus esitatakse Vabariigi Valimiskomisjonile kolme päeva jooksul arvates vaidlustatava toimingu tegemisest. EPVS sätestab tähtajad kaebuste esitamisel päevades ja tähtajad kaebuse läbivaatamiseks tööpäevades. Seega hakkas kaebuse esitamise tähtaeg kulgema 23.05.2019 ja lõppes 25.05.2019 kell 24.00. Euroopa Parlamendi valimistel ei kohaldu TsÜS § 136 lõige 8, mille kohaselt juhul kui tähtpäev satub puhkepäevale, loetakse tähtpäev saabunuks puhkepäevale järgneval esimesel tööpäeval. V. Kruve esitas kaebuse Vabariigi Valimiskomisjonile elektrooniliselt 26.05.2019 kell 00.04, st neljandal päeval pärast elektroonilise hääletamise lõppu. Seega on kaebus esitatud kaebetähtaega mööda lastes. Lähtudes EPVS § 70 lõikest 1 on määrav mitte kaebuse allkirjastamise aeg (25.05.2019 kell 23.58), vaid kaebuse Vabariigi Valimiskomisjonile esitamise aeg. Kaebaja ei ole välja toonud ühtegi põhjust, miks kaebetähtaeg on mööda lastud, ega taotlenud tähtaja ennistamist vastavalt EPVS § 69 lg 1 p-le 7.
3. EPVS-i § 68 kohaselt saab kaebuse esitada isik, kes leiab, et tema õigusi on vaidlustatava toiminguga rikutud. Kaebusest ei nähtu kaebaja subjektiivsete õiguste rikkumist, kaebuses ei ole ka täpsustatud, milles võimalik õiguste rikkumine seisnes, kuna e-hääletamise lõppemise aeg ei mõjutanud V. Kruve õigust hääletada. Avalikes huvides valimiskaebuse esitamine ei ole võimalik (vt Riigikohtu põhiseaduslikkuse järelevalve kolleegiumi lahendeid kohtuasjades nr 3-4-1-35-05 p 10, 3-4-1-6-13 p 20, ja 3-4-1-31-14, p 16).
5. Seega on kaebus esitatud EPVS § 68 ja § 70 lõikes 1 ettenähtud korda rikkudes ning Vabariigi Valimiskomisjonil on EPVS-i § 69 lõike 3 kohaselt õigus jätta see läbi vaatamata.
Arvestades ülaltoodut ja tulenevalt EPVS-i § 69 lõikest 3 Vabariigi Valimiskomisjon otsustab:
jätta Virgo Kruve kaebus läbi vaatamata.


(õ) 24.09.2007 10:00
Vabariigi Presidendi 9. jaanuari 1996. a
otsusega nr 672
(1) Töösuhetest tulenevate õiguste tunnustamiseks ja rikutud õiguste kaitseks nõude esitamise tähtaeg töövaidluskomisjoni või kohtusse pöördumiseks on neli kuud, välja arvatud käesoleva paragrahvi 2. lõikes ettenähtud juhul.
TÖÖVAIDLUSKOMISJONI MOODUSTAMINE JA TÖÖ KORD
TÖÖLEPINGU EBASEADUSLIKU LÕPETAMISE JA MUUTMISE ASJADE LAHENDAMINE TÖÖVAIDLUSORGANIS
TÖÖVAIDLUSORGANI OTSUSE TÄITMINE TÖÖLE ENNISTAMISE ASJADES
(2) Tööle ennistamise otsus on tööandja poolt täidetud, kui tööandja on kirjalikus vormis tühistanud töölepingu lõpetamise kande töölepingus või vastava käskkirja või muu kirjaliku dokumendi töölepingu lõpetamise kohta ega tee takistusi tööle ilmunud töötajale endise (otsuses märgitud) töö tegemiseks. Töölepingu lõpetamisel töölepingu seaduse § 86 punktides 6-8 ettenähtud juhtudel on tööandja kohustatud tunnistama kehtetuks ka dokumendi, mille ta koostas vastavalt töötajate distsiplinaarvastutuse seaduse (RT I 1993, 26, 441; 1995, 16, 228) paragrahvile 11.
(3) Kui tööandja ei luba töövaidlusorgani otsuse järgi tööle ennistatud töötajat otsuses märgitud tööle, on töötajal õigus esitada täitmisele kuuluv otsus sundtäitmiseks täitevbüroole, kes on kohustatud selle täitma viivitamatult.
Sõltumata täitevbüroo poole pöördumisest, on töötajal õigus pöörduda kohtusse keskmise palga väljamõistmiseks kohtuotsuse täitmisega viivitatud aja eest (tsiviilkohtupidamise seadustiku § 240). Kui tööandja ei täida töövaidluskomisjoni otsust tööle ennistamiseks, on töötajal õigus sellest tuleneva kahju hüvitamisele iseseisva nõude esitamisega üldises korras.
(4) Kui tööandja ei ole täitnud tööle ennistamise otsust käesoleva paragrahvi 2. lõikes kirjeldatud viisil, koostab täitur selle kohta akti ja saadab kohtule. Kohus määrab tööandjale täitemenetluse seadustiku paragrahvis 66 ettenähtud trahvi nii töövaidluskomisjoni kui kohtuotsuse täitmisega viivitamise eest.
(1) Tööle ennistamise otsuse hilisema tühistamise ja hagi rahuldamata jätmise korral on tööandjal õigus tööleping lõpetada samal alusel, kusjuures vallandamiskuupäevaks loetakse töötaja viimane tööloleku päev selle tööandja juures. Töötatud aeg arvatakse pidevasse tööstaaži selle tööandja juures. Töölepingu lõpetamine peab toimuma kahe nädala jooksul hagi rahuldamata jätmise otsuse avalikult teatavakstegemise päevast arvates, kusjuures see ei kuulu hagi korras töövaidluskomisjonis ega kohtus läbivaatamisele ja avaldus tagastatakse tsiviilkohtupidamise seadustiku § 148 lõike 1 punkti 3 alusel.
(3) Tagasitäitmisega seonduvates muudes küsimustes tuleb juhinduda tsiviilkohtupidamise seadustiku paragrahvidest 358, 359 ja 360.
§ 34. Õigusaktid, mis tunnistatakse kehtetuks käesoleva seaduse jõustumisel
Käesoleva seaduse jõustumisel tunnistatakse kehtetuks Eesti NSV töökoodeksi paragrahvid 208-234 (ENSV Teataja 1972, 28, lisa 1; 1975, 9, 69; 1977, 1, 11; 1984, 16, 178; 1988, 30, 376).
§ 35. Õigusaktide muutmine ja täiendamine
(1) Haldusõiguserikkumiste seadustikus (RT 1992, 29, 396; RT I 1995, 76-78, 1345; 83, 1441) tehakse järgmised täiendused:
1) seadustikku täiendatakse paragrahviga 34.1 järgmises sõnastuses:
"§ 34.1. Töövaidluste lahendamise takistamine Töövaidluste lahendamise takistamise eest tööandja või töötaja poolt - määratakse rahatrahv kuni saja päevapalga ulatuses.";
2) seadustikku täiendatakse paragrahviga 200.1 järgmises sõnastuses:
"§ 200.1. Töövaidluskomisjoni ametnikud
(1) Töövaidluskomisjoni ametiisikud arutavad käesoleva seadustiku paragrahvis 34.1 loetletud haldusõiguserikkumise asju.
(2) Halduskaristuse määramise õigus on töövaidluskomisjoni juhatajal.".
(2) Täitemenetluse seadustiku (RT I 1993, 49, 693; 72/73, 1019; 1994, 1, 5; 16, 290; 89, 1515; 1995, 22, 327; 30, 380) § 1 lõiget 1 täiendatakse punktiga 17 järgmises sõnastuses:
"17) töövaidluskomisjoni otsused."
(3) Kollektiivse töötüli lahendamise seaduses (RT I 1993, 26, 442) tehakse järgmised muudatused:
"(1) Kollektiivne töötüli on lahkarvamus tööandja või tööandjate ühingu või liidu ja töötajate või töötajate ühingu või liidu vahel, mis on tekkinud kollektiivlepingute sõlmimisel ja täitmisel ning uute töötingimuste kehtestamisel.";
2) paragrahvi 12 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
"§ 12. Töötüli lahendamine kohtus
(2) Streigi ja töösulu korraldamine on keelatud, arvates töövaidluskomisjoni või kohtusse pöördumise päevast.".
(4) Eesti Vabariigi töölepingu seaduses (RT 1992, 15/16, 241; 1993, 10, 150; RT I 1993, 26, 441; 1995, 14, 170; 16, 228) tehakse järgmised muudatused:
1) paragrahvi 143 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
"§ 143. Töövaidlusorganisse pöördumise tähtaeg
(2) Töölepingu lõpetamise õigsuse vaidlustamiseks võivad pooled pöörduda töövaidlusorganisse ühe kuu jooksul, arvates päevast, mis järgnes päevale, mil nad said teada või oleksid pidanud saama teada oma õiguste rikkumisest.";
2) seaduse tekstis asendatakse sõna "kohus" sõnaga "töövaidlusorgan" vastavas käändes.
(5) Tsiviilkohtupidamise seadustikus (RT I 1993, 31/32, 538; 1994, 1, 5; 1995, 29, 358) tehakse järgmised muudatused:
1) paragrahvi 148 lõike 1 punkt 9 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
"9) avaldaja on samaaegselt pöördunud töövaidluse lahendamiseks töövaidluskomisjoni;";
2) paragrahvi 222 punkt 6 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
"6) avaldaja on samaaegselt pöördunud töövaidluse lahendamiseks töövaidluskomisjoni;".


text:
3-1-1-76-08 Riigikohus 07.01.2009
3-1-1-150-05 Riigikohus 19.01.2006
Kohtumääruse ja -otsuse samaaegse eksisteerimise korral isiku kinnipidamise alusena prevaleerib kohtuotsus määruse ees ning sellisel juhul tuleb kinnipidamisasutusel asuda viivitamatult täitma kohtuotsust. Olukorda, mil isikult vabaduse võtmise aluseks on jõustunud ja täitmisele pööratud kohtuotsus tema karistamise kohta vangistusega, ei saa lugeda eelvangistuseks isegi siis, kui vangistusega karistatud isikut peetakse kinni eelvangistuse režiimil (vt ka RKKKo nr 3-1-1-55-05).
KrMS § 388 lg 3 sätestab, et kohtumenetluses koostatud vahistamismääruse ning muu kohtumääruse peale, millega kohaldati tõkendit või muud kriminaalmenetluse tagamise vahendit, esitatud määruskaebuse läbivaatamisele kutsutakse kaebuse esitaja, tema kaitsja või seaduslik esindaja ning prokurör. Vahistatud või vangistust kandvale isikule edastatakse kutse kinnipidamiskoha juhi kaudu, kes korraldab tema ilmumise kohtusse. Vahistatu teavitamine määruskaebuse läbivaatamisest ei asenda kutset, kuna teavitamine ei kohusta kinnipidamiskohta korraldama vahistatu ilmumist kohtusse.
Vastavalt KrMS §-s 131 sätestatud vahistamiskorrale tuleb vahistatav toimetada kohtuniku juurde, kellel lasub kohustus teda vahistamistaotluse põhjendatuse selgitamiseks küsitleda ja tagada talle seeläbi Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooni art 5 lõikest 3 tulenev õigus olla kohtuniku poolt ära kuulatud (vt RKKKm nr 2-1-1-126-05). Vahistatava õigus olla kohtuniku poolt ära kuulatud tuleb tagada iga vahistamistaotluse arutamisel ning sõltumata asjaolust, kas vahistataval on kaitsja või kas kaitsja esitab vahistamise kohaldamisel prokuratuuri vahistamistaotlusele vastuargumente. Isiku vahistamist ilma, et talle oleks tagatud õigus olla kohtuniku poolt ära kuulatud, loeb kriminaalkolleegium kriminaalmenetlusõiguse selliseks rikkumiseks, mis toob kaasa vahistamismääruse tühistamise.
3-1-1-55-05 Riigikohus 09.06.2005
KarS § 68 lg 1 kohaselt loetakse mõistetud karistusaja hulka vaid see ajavahemik, mil isikult vabaduse võtmise ainsaks seaduslikuks aluseks oli kohtu vahistusmäärus. Olukorda, mil isikult vabaduse võtmise aluseks on jõustunud ja täitmisele pööratud kohtuotsus tema karistamise kohta vangistusega, ei saa lugeda eelvangistuseks KarS § 68 lg 1 mõttes isegi siis, kui vangistusega karistatud isikut peetakse kinni eelvangistuse režiimil.
Kohtumääruse ja -otsuse samaaegse eksisteerimise korral isiku kinnipidamise alustena, prevaleerib kohtuotsus määruse ees ning sellises olukorras tuleb kinnipidamisasutustel asuda viivitamata täitma jõustunud kohtuotsust ja viia vahialune üle kinnipeetava režiimile VangS-s sätestatud tingimustel.

matches:
Riigikohus
Riigikohus
§ 388
Riigikohus
§ 68
§ 68


3-2-1-103-06 Riigikohtu tsiviilkolleegiumi 8. novembri 2006. a kohtuotsus S. K. hagis Eesti Vabariigi vastu töölepingu lõpetamise ebaseaduslikuks tunnistamiseks, tööle ennistamiseks ja töölt sunnitud puudumise aja eest keskmise palga saamiseks – Riigi Teataja
3-2-1-103-06 Riigikohtu tsiviilkolleegiumi 8. novembri 2006. a kohtuotsus S. K. hagis Eesti Vabariigi vastu töölepingu lõpetamise ebaseaduslikuks tunnistamiseks, tööle ennistamiseks ja töölt sunnitud puudumise aja eest keskmise palga saamiseks
RT III 2006, 41, 349
Kohtuasja number 3-2-1-103-06
Otsuse kuupäev Tartu, 8. november 2006. a
Kohtukoosseis Eesistuja Ants Kull, liikmed Jaak Luik ja Villu Kõve
Kohtuasi S. K. hagi Eesti Vabariigi vastu töölepingu lõpetamise ebaseaduslikuks tunnistamiseks, tööle ennistamiseks ja töölt sunnitud puudumise aja eest keskmise palga saamiseks
Vaidlustatud kohtulahend Viru Ringkonnakohtu 2. mai 2006. a otsus tsiviilasjas nr 2-03-536
Kaebuse esitaja ja kaebuse liik S. K. kassatsioonkaebus
Menetlusosalised ja nende esindajad Riigikohtus Hageja S. K. (isikukood xxxxxxxxxxx), esindaja vandeadvokaat Eve Jundas
Kostja Eesti Vabariik (Haridus- ja Teadusministeeriumi kaudu), esindaja vandeadvokaat Veli Kraavi
Asja läbivaatamise kuupäev 16. oktoober 2006. a
Istungil osalenud isikud Hageja S. K. ja tema esindaja vandeadvokaat Eve Jundas. Istungit protokollis Ragne Rebane
1. Tühistada Viru Ringkonnakohtu 2. mai 2006. a otsus ja saata asi uueks läbivaatamiseks samale ringkonnakohtule.
3. Tagastada S. K. kassatsioonkaebuselt 20. juunil 2006. a tasutud kautsjon 1393 (üks tuhat kolmsada üheksakümmend kolm) krooni 70 senti.
1. S. K. esitas 29. septembril 2003. a Ida-Viru Maakohtule hagi Eesti Vabariigi (Haridus- ja Teadusministeeriumi kaudu) vastu töölepingu lõpetamise ebaseaduslikuks tunnistamiseks, tööle ennistamiseks ja töölt sunnitud puudumise aja eest keskmise palga väljamõistmiseks.
Hagiavalduse kohaselt töötas hageja alates 1. septembrist 1992. a Jõhvi Kutsekeskkoolis vene keele ja kirjanduse õpetajana. 5. mail 2003. a teatati hagejale temaga töölepingu lõpetamisest koondamise tõttu alates 29. augustist 2003. a. Koondamise põhjuseks oli teate kohaselt asjaolu, et vastavalt Vabariigi Valitsuse 11. veebruari 2003. a korraldusele Eesti Mäehariduskeskus ja Jõhvi Kutsekeskkool reorganiseeritakse ning seetõttu väheneb ka õpetatavate üldainete maht uues loodavas Jõhvi Ametikoolis. Töölepingu lõpetamine allkirjastati töölepingu lisana 29. augustil 2003. a ja hagejale maksti välja hüvitis koondamise eest. Hageja leidis, et töölepingu lõpetamine oli ebaseaduslik, sest tööandja ei pakkunud talle enne töölepingu lõpetamist teist tööd. Koolide reorganiseerimisega ei vähenenud õpetatavate üldainete maht, vaid pigem suurenes. Nii avaldas tööandja 1. augusti 2003. a ajalehes «Õpetajate Leht» kuulutuse, et Jõhvi Kutsekeskkool võtab alates 1. septembrist 2003. a konkursi alusel tööle kaks vene keele ja kirjanduse õpetajat. Samuti ei võrrelnud tööandja töölepingu lõpetamisel töötajate tööalaseid näitajaid ega selgitanud välja, kellel on töölejäämisel eelisõigus. Töölepingu ebaseadusliku lõpetamise eest tuleb kostjalt välja mõista keskmine palk sunnitud töölt puudumise aja eest 29. augusti 2005. a seisuga 139 368 krooni.
2. Kostja hagi ei tunnistanud. Tema vastuväidete kohaselt lõpetati hagejaga tööleping seaduslikult. Vabariigi Valitsuse 11. veebruari 2003. a korralduse kohaselt lõpetasid Eesti Mäehariduskeskus ja Jõhvi Kutsekeskkool oma tegevuse ja nende baasil moodustati alates 1. septembrist 2003. a uue õppeasutusena Jõhvi Ametikool. Sellest otsusest informeeriti kooli personali ja õpilasi 2003. aasta veebruaris. Eesti Mäehariduskeskuse ja Jõhvi Kutsekeskkooli õpetajad tuli koondada, sest mõlemas õppeasutuses oli tööl kaks vene keele ja kirjanduse õpetajat, uues Jõhvi Ametikoolis oli aga kaks vene keele ja kirjanduse õpetaja ametikohta. Jõhvi Kutsekeskkooli direktorit volitati komplekteerima Jõhvi Ametikooli personali. Kuna uus õppeasutus alustas tegevust 1. septembril 2003. a, siis oli kuulutus konkursi kohta avaldatud Jõhvi Kutsekeskkooli nimel. Hageja teadis konkursi toimumisest, kuid konkursil ei osalenud.
3. Ida-Viru Maakohus jättis 13. septembri 2005. a otsusega hagi rahuldamata.
Kohtuotsuse põhjenduste kohaselt on hagi põhjendamata. Töölepingu seaduse (TLS) § 100 lg 1 sätestab, et tööandjal on õigus ettevõtte, asutuse või muu organisatsiooni reorganiseerimisel lõpetada tööleping TLS § 86 p-s 3 ettenähtud alusel, kui reorganiseerimisega kaasneb töötajate koondamine. Sama sätte 2. lõike järgi on tööandjal õigus ettevõtte, asutuse või muu organisatsiooni tööandja õigusteta struktuuriüksuse likvideerimisel lõpetada seal töötavate töötajatega tööleping TLS § 86 p-s 3 ettenähtud alusel, kui neile ei ole võimalik pakkuda tööd teises struktuuriüksuses või nad on keeldunud pakutud tööst. Tõendatud on, et Eesti Mäehariduskeskuse ja Jõhvi Kutsekeskkooli reorganiseerimisel Jõhvi Ametikooliks koondati kokku 25 õpetaja ametikohta. Teist tööd hagejale pakkuda ei olnud. Koondamisest teatati hagejale ette kirjalikult ja talle maksti välja kompensatsioon. Kõrgeima kvalifikatsiooniga õpetaja väljaselgitamiseks korraldati konkurss. Hageja ei ole isikuks, kellega seadus ei luba töölepingut lõpetada. Koondamise protseduurireeglite oluliseks rikkumiseks, mis tingiks töölepingu lõpetamise ebaseaduslikuks tunnistamise, ei saa lugeda konkursi väljakuulutamist parimate töötajate leidmiseks. Samuti ei ole võimalik hagejat tööle ennistada, sest õppeasutus, kus ta töötas, on reorganiseeritud. Hageja ei ole Jõhvi Ametikoolis kunagi töötanud ning seetõttu ei saa teda ka sinna tööle ennistada. Eeltoodu alusel tuleb rahuldamata jätta ka hageja nõue töölt sunnitud puudumise aja eest keskmise palga saamiseks.
4. Hageja esitas Ida-Viru Maakohtu otsuse peale apellatsioonkaebuse, paludes maakohtu otsuse tühistada ja teha uue otsuse, millega hagi rahuldada.
5. Viru Ringkonnakohus jättis 2. mai 2006. a otsusega maakohtu otsuse muutmata ja apellatsioonkaebuse rahuldamata.
Ringkonnakohus nõustus maakohtuga, et Vabariigi Valitsuse 11. veebruari 2003. a korralduse alusel korraldati Eesti Mäehariduskeskus ja Jõhvi Kutsekeskkool ümber, seetõttu toimus hageja töökohas 2003. aasta augustis koondamine ning hageja koondamisel ei rikutud töölepingu seadust. TLS § 98 lg 2 sätestab, et enne töölepingu lõpetamist koondamise tõttu on tööandja kohustatud pakkuma töötajale võimaluse korral teist tööd. Jõhvi Kutsekeskkooli tegevuse lõpetamisega alates 1. septembrist 2003. a lõppes seal ka hageja töö vene keele ja kirjanduse õpetajana ning tööandjal ei olnud talle selles koolis teist tööd pakkuda.
Alates 1. septembrist 2003. a tegutseva Jõhvi Ametikooli kahe vene keele õpetaja koha täitmine avaliku konkursi korras oli seaduslik. Jõhvi Kutsekeskkooli direktor Arthur Seppern asus vastavalt tema töölepingu 7. juuli 2003. a muutmise kandele alates 1. septembrist 2003. a tööle Jõhvi Ametikooli direktori ametikohal ning tal oli kutseõppeasutuse seadusest ja haridusministri 28. septembri 1998. a määrusest tulenevalt pädevus konkursi korraldamiseks. Maakohtu otsuse tühistamiseks ei anna alust ka apellatsioonkaebuse väited selle kohta, et kohtule esitatud õpetajate nimekirjal ei ole direktori allkirja. Hageja ei ole seda väidet maakohtus esitanud. Samuti ei ole hageja apellatsioonkaebuses vaidlustanud nimekirjade sisu ega taotlenud nende nimekirjade väljanõudmist teisel kujul või teises vormis. Maakohus tuvastas õpetajate nimekirjade alusel, et koosseisud koondati ja reorganiseerimise tulemusena vabanes 25 õpetajat, s.h ka hageja. Seega on hageja väide, et ta vabastati töölt isiklike suhete pinnalt tekkinud lahkhelide tõttu ja tegelikult koondamist ei toimunud, selge väljamõeldis. Ringkonnakohtu istungil nõustus hageja sellega, et tema ennistamine Jõhvi Ametikooli ei ole võimalik, kuna see õppeasutus lõpetas oma tegevuse 1. septembril 2005. a, s.o enne maakohtu otsuse tegemist.
6. Kassatsioonkaebuses palub hageja ringkonnakohtu otsuse tühistada ja saata asi samale või teisele ringkonnakohtule uueks läbivaatamiseks.
Kaebuses väidetakse, et ringkonnakohtu otsus on olulises osas põhjendamata. Ringkonnakohus kohaldas valesti TLS § 100 ega arvestanud TLS §-dega 6 ja 61, kui jättis tähelepanuta, et tööandja vahetumine ei saa iseenesest olla töölepingu lõpetamise põhjuseks. Põhjendamatu ja seadusega vastuolus on ringkonnakohtu järeldus, et hagejat ei ole võimalik tööle ennistada. Asjas on rakendatav ka Euroopa Liidu direktiiv 2001/23/EÜ «Äriühingute, ettevõtete või äriühingute või ettevõtete osade üleminekul töötajate õigusi kaitsvate liikmesriikide seaduste ühtlustamise kohta».
Ringkonnakohus jättis tähelepanuta, et kostjal tuli hageja koondamisel pakkuda talle teist tööd. Ebaselge on, milliste tõenditega loeti tõendatuks, et hagejale ei olnud võimalik pakkuda uues õppeasutuses tööd vene keele ja kirjanduse õpetajana. Tuvastamaks, mitu vene keele ja kirjanduse õpetajat uues õppeasutuses töötab, palus hageja maakohtus kostjalt välja nõuda Jõhvi Ametikooli üldise tarifikatsiooni (personali, sh pedagoogide arvestuse) 2003. ja 2004. aasta kohta. Kostja seda ei esitanud. Ringkonnakohus ja maakohus ei ole oma otsuses motiveerinud, miks tarifikatsiooni puudumisega ei arvestatud. Hagejale ei pakutud võimalust töötada osalise tööajaga. Samuti võinuks hageja töötada uues õppeasutuses mõnel muul töökohal.
Ringkonnakohus rikkus TLS § 99 lg-d 2 ja 3, kui ei hinnanud, kas kostja kaalus koondamisel, kellel on töölejäämise eelisõigus. Selle asemel kuulutati välja konkurss ja kuna hageja konkursil ei osalenud, siis ta koondati. Võimaluse andmist konkursil osalemiseks ei saa käsitada teise töö pakkumisena. Hageja arvates on tema tööalased näitajad võrdväärsed teiste töötajatega, kuid tal on töölejäämisel eelisõigus pikema tööstaaži tõttu.
Ringkonnakohus ei pööranud tähelepanu sellele, et kostja rikkus TLS § 87 lg 3 ja § 88 nõudeid. Hageja koondamisest tuli teavitada ka töötajaid esindavat organisatsiooni või isikut ning Tööturuameti piirkondlikku struktuuriüksust. Need rikkumised viitavad sellele, et kostjal ei olnud selge, kui palju töötajaid ja keda nimeliselt Jõhvi Kutsekeskkoolis koondatakse.
7. Vastuses kassatsioonkaebusele vaidles kostja kaebusele vastu, pidades seda põhjendamatuks, ning palus jätta kassatsioonkaebuse rahuldamata.
8. Riigikohtu istungil jäi hageja esindaja kassatsioonkaebuses esitatud väidete juurde. Hageja esindaja esitas samuti taotluse mõista kostjalt hageja kasuks välja kassatsioonimenetluses kantud õigusabikulu 11 000 krooni.
9. Kolleegium leiab, et ringkonnakohtu otsus tuleb tsiviilkohtumenetluse seadustiku (TsMS) § 692 lg 1 p-de 1 ja 2 alusel tühistada materiaalõiguse normi väära kohaldamise ja menetlusõiguse normi olulise rikkumise tõttu. Asi tuleb saata TsMS § 691 p 2 alusel samale ringkonnakohtule uueks läbivaatamiseks.
10. Kohtud tuvastasid, et Vabariigi Valitsuse 11. veebruari 2003. a korralduse alusel toimunud Jõhvi Kutsekeskkooli ja Eesti Mäehariduskeskuse reorganiseerimisega Jõhvi Ametikooliks kaasnes töötajate koondamise vajadus. Reorganiseeritavates õppeasutustes töötanud 91 õpetajast sai loodavas õppeasutuses rakendada 66 õpetajat. Seega tuli reorganiseerimise käigus koondada 25 õpetajakohta. Hagejaga lõpetati tööleping TLS § 86 p 3 alusel 29. augustil 2003. a ja talle maksti välja hüvitis koondamise eest.
11. Hageja vaidlustas hagiavalduses töölepingu lõpetamise, leides, et tema koondamisel rikuti oluliselt töölepingu seadust. Ringkonnakohus jättis hagi rahuldamata, nõustudes maakohtuga, et hageja koondamisel ei rikutud oluliselt protseduurireegleid: hagejale ei olnud võimalik pakkuda teist tööd, samuti anti hagejale võimalus osaleda uude õppeasutusse töötajate leidmiseks väljakuulutatud konkursil.
12. Kolleegium nõustub kassatsioonkaebuse väitega, et tööandja vahetumine reorganiseerimise käigus ei saa iseenesest olla töölepingu lõpetamise põhjuseks. Vaadeldavas asjas on kahe Haridus- ja Teadusministeeriumi hallatava õppeasutuse reorganiseerimise käigus loodud uus õppeasutus, mis on reorganiseeritud õppeasutuste töötajate suhtes töölepingu seaduse alusel tööõiguslikuks õigusjärglaseks. Nii sätestas TLS § 6 (kuni 1. maini 2004. a kehtinud sõnastuses), et ettevõtte, asutuse või muu organisatsiooni reorganiseerimine, alluvuse, omaniku või omandivormi muutumine või ettevõtte üleminek ei lõpeta töölepingut. Samas on tööandjal olukorras, kus reorganiseerimisega kaasneb vajadus vähendada tööjõudu, õigus töötajaid koondada. TLS § 100 lg 1 kohaselt on tööandjal õigus ettevõtte, asutuse või muu organisatsiooni reorganiseerimisel lõpetada tööleping TLS § 86 p 3 alusel, kui reorganiseerimisega kaasneb töötajate koondamine. Vaidlusaluses asjas on kindlaks tehtud, et tööandjal tekkis vajadus osa töötajaid koondada. Ringkonnakohus ei ole selle asjaolu tuvastamisel rikkunud menetlusõiguse norme.
Kolleegium märgib lisaks, et asjas ei saa kohaldada hageja viidatud TLS § 61, mis jõustus 1. mail 2004. a, samuti Euroopa Liidu direktiivi 2001/23/EÜ, sest hagejaga töölepingu lõpetamise ajal ei olnud Eesti Vabariik Euroopa Liidu liige.
13. Kui kohtud olid hinnanud, et tööandjal tekkis vajadus töötajat koondada, tuli järgnevalt analüüsida, kas koondamine on toimunud töölepingu seadusega sätestatud korras. Vaadeldavas asjas on vaidluse all, kas tööandja järgis TLS §-des 98 ja 99 sätestatud reegleid.
Kui tööandjal on tekkinud koondamise vajadus, peab ta arvestama töötaja töölejäämise eelisõigusega TLS § 99 järgi. Ringkonnakohus jättis tähelepanuta, et vaidluse korral tuleb tööandjal tõendada, et ta on koondatava isiku väljaselgitamisel arvestanud viidatud paragrahvis sätestatud asjaolusid. Kolleegium jääb 5. aprilli 2000. a otsuses tsiviilasjas nr 3-2-1-18-00 (RT III 2000, 10, 113) esitatud seisukoha juurde, et töötaja töölejäämise eelisõiguse väljaselgitamisel peab tööandja töötajaid võrdlema ja hindama, lähtudes objektiivsetest tööalastest näitajatest, ning töölejätmisel eelistama neid, kes on edukamalt tööülesandeid täitnud, kel on suuremad erialased teadmised, oskused, vilumus ning kes on oma teadmisi ja oskusi tulemuslikumat kasutanud. Samuti tuleb tööandjal välja selgitada, kas tal on võimalik pakkuda koondatavale muud tööd. Nii sätestab TLS § 98 lg 2, et enne töölepingu lõpetamist koondamise tõttu on tööandja kohustatud pakkuma töötajale võimaluse korral teist tööd. Ringkonnakohus märkis otsuses, et tööandja ei saanud seda nõuet täita, sest Jõhvi Kutsekeskkooli tegevus lõpetati. Seega jättis ringkonnakohus analüüsimata, kas tööandjal oli võimalus pakkuda hagejale tööd loodavas õppeasutuses, mille koosseis komplekteeriti reorganiseeritavate õppeasutuste koosseisude baasil. Tööandja kohustus pakkuda töötajale teist tööd ei saa piirduda vaid kitsalt töötajale erialase töö pakkumisega. Vältimaks töölepingu lõpetamist, tuleb tööandjal kaaluda ka võimalust pakkuda töötajale muud tööd, mida ta on võimeline tegema.
Kolleegium märgib, et töölejäämise eelisõiguse väljaselgitamist ei saa asendada konkursi korraldamisega. Samuti ei saa võimaluse andmist konkursil osalemiseks käsitada teise töö pakkumisena. Konkursi saab korraldada töötajate otsimiseks vabade töökohtade täitmise eesmärgil. Kuivõrd TLS §-st 6 tulenevalt ei saanud reorganiseerimise käigus toimunud tööandja vahetumine olla aluseks töölepingute lõpetamisele, tuli tööandjal juhul, kui kõigile ei jätkunud uues õppeasutuses tööd, otsustada koondamise vajaduse üle, järgides koondamisele sätestatud protseduurireegleid. Vastavalt individuaalse töövaidluse lahendamise seaduse (ITVS) § 28 lg-le 1 on töölepingu lõpetamine ebaseaduslik, kui puuduvad asjaolud, mis saavad olla töölepingu lõpetamise aluseks, või kui seaduses näidatud töölepingu lõpetamise alust on kohaldatud selleks kehtestatud protseduurireegleid oluliselt rikkudes.
14. Kolleegium ei nõustu kassatsioonkaebuse väitega Jõhvi Ametikooli üldise tarifikatsiooni väljanõudmise vajaduse kohta. Hageja esindaja esitas maakohtu 20. oktoobri 2004. a istungil taotluse, paludes kohtul kostjalt välja nõuda tarifikatsioonid õpetajate K, Prokofjeva, Elefanti ja Fedotova kohta. Samuti palus hageja kostjalt välja nõuda reorganiseeritavate koolide ja loodava uue õppeasutuse koosseisud (toimiku I kd, lk 63). Kostja esitas kohtule andmed õpetajate Elefanti, K ja Prokofjeva viimase tarifitseerimise kohta ning nõutud õppeasutuste koosseisude nimekirjad (toimiku I kd, lk-d 74–79). Ringkonnakohus on põhjendanud, miks ta ei arvesta hageja vastuväidetega, et viidatud dokumentidel ei ole direktori allkirja.
15. Asjakohane ei ole ka kassatsioonkaebuse viide TLS § 87 lg 3 ja § 88 rikkumisele, millega pidanuks ringkonnakohus väidetavalt arvestama. Hageja nõude lahendamisel ei ole tähtsust sellel, kas tööandja rikkus viidatud sätteid või mitte. Töölepingu lõpetamine on ebaseaduslik ITVS § 28 lg-s 1 sätestatud alustel. See, et tööandja ei teavitanud koondamisest töötajat esindavat organisatsiooni või isikut ning Tööturuameti piirkondlikku struktuuriüksust, ei ole aluseks hageja töölepingu lõpetamise ebaseaduslikuks tunnistamisele.
16. Hageja esindaja taotluse kassatsioonimenetluses kantud õigusabikulu väljamõistmiseks otsustab tsiviilkohtumenetluse seadustiku ja täitemenetluse seadustiku rakendamise seaduse § 3 järgi asja lõplikult lahendav kohus vastavalt asja sisulise lahendamise tulemustele.
Ants KULL Jaak LUIK Villu KÕVE