text:
Paul Varul > Sylvesteri maksuvaidlus
Riigikohtu 17. juuni 2009. a otsusega1 jäeti rahuldamata Maksu- ja Tolliameti Lõuna maksu- ja tollikeskuse kassatsioonkaebus Tartu Ringkonnakohtu 19.01.2009 kohtuotsusele2. Tartu Ringkonnakohtu otsusega jättis kohus rahuldamata maksuhalduri apellatsioonkaebuse Tartu Halduskohtu 18. juuni 2008. a kohtuotsusele, millega halduskohus oli tühistanud kaebajate kohta tehtud maksuotsused3.
Riigikohus jõudis järeldusele, et asjas ei leidnud tuvastamist, et Sylvesteri endised aktsionärid oleksid Sylvesteri aktsiaid võõrandades rikkunud maksuõiguse norme. Selles kohtuotsuses selgitab Riigikohus maksukorralduse seaduse (MKS) §-s 84 sätestatud majandusliku sisu põhimõtte kohaldamise tingimusi ning analüüsib maksuhalduri poolt maksumaksjale antud selgituste tähendust usalduse kaitse seisukohast.
MKS § 84 sätestab, et kui tehingu või toimingu sisust ilmneb, et see on tehtud maksudest kõrvalehoidumise eesmärgil, kohaldatakse maksustamisel sellise tehingu või toimingu tingimusi, mis vastavad tehingu või toimingu tegelikule majanduslikule sisule.
Riigikohus asus MKS § 84 tõlgendamisel seisukohale, et selle sätte kohaldamine on õigustatud juhul, kui on tegemist tehingutega, millel puudub majanduslik sisu ning mille eesmärk on vältida maksude tasumist. Kui tehingu peamine eesmärk ei ole maksude tasumisest kõrvalehoidumine, siis ei ole kolleegiumi arvates MKS § 84 kohaldatav. Kolleegium selgitas, et maksukohustuslasele peab jääma ka vabadus teha soovitud toiminguid, arvestades muu hulgas majanduslikke kaalutlusi, ning kellelgi ei ole kohustust korraldada oma tegevust viisil, millega kaasneb kõrgem maksukoormus.
Riigikohus selgitas selles lahendis (p 13) täiendavalt: “MKS §-s 84 väljendatud tehingu majandusliku sisu tuvastamise põhimõtte eesmärgiks on vältida olukorda, kus maksukohustuse tekkimine sõltub üksnes tehingu osapoolte poolt tehingule antud moonutatud juriidilisest vormist. Tehingu sellise vormi mittearvestamise tingimuseks maksustamisel on, et pooled on maksude tasumisest kõrvalehoidumise eesmärgil valinud tehingu majanduslikule sisule mittevastava juriidilise vormi, millega nad lootsid saavutada maksustamisel soodsama tulemuse. Füüsilise isiku puhul on tegemist maksude tasumisest kõrvalehoidumisega, kui isik saab majanduslikus mõttes tulu ja ta väldib maksukohustust tehingu majanduslikku sisu moonutatult kajastades.”.
Kolleegium on otsuses toonud ära näitliku loetelu nendest olulistest teguritest, mis peaksid koostoimes mõjuma ja tõendama tehingu majandusliku sisu puudumist. Nendeks teguriteks on 1) tehingutes osalejate vahelised juriidilised, majanduslikud ja/või isiklikud sidemed; 2) tehingute jada, kus ühe tehingu käigus tekkinud õigussuhe oleks olnud ülejäänud tehingute tegemata jätmise korral mõttetu; 3) sellise jada etteplaneeritus; 4) majandusliku eesmärgi puudumine jada mõne etapi puhul; 5) tehingute ebaloomulikkus võrreldes tavalise majandustegevusega; 6) tehingute ajaline järgnevus ning 7) kiirus.
Viidatud lahendis kinnitas Riigikohus veel kord, et erandlikel asjaoludel ja tingimustel on võimalik lugeda äriühingule laekunud tulu seda kontrolliva füüsilise isiku tuluks, ent rõhutas samas, et väär on tõlgendus, et äriühingu poolt saadud tulu muutub füüsilisest isikust omaniku jaoks maksustatavaks tuluks ainuüksi seetõttu, et omanikul on ühingu üle piisav kontroll. Riigikohus leidis, et maksuhaldur peaks tõendama, et faktiliselt oli aktsiate müügist äriühingutele laekunud raha füüsiliste isikute kasutuses (äriühingute kontodelt välja võetud, ebamõistlikult soodsatel tingimustel füüsilistele isikutele laenatud jne), või et esinesid asjaolud, mis annavad alust väita, et tegelikult kasutavad kõiki aktsiate müügist saadud hüvesid füüsilised isikud, mitte äriühingud. Kuna tõendatud ei ole TuMS § 15 lg-le 1 (kasu vara võõrandamisest) vastava koosseisu realiseerumine, st füüsiliste isikute poolt vara võõrandamisest kasu saamine, on füüsilistele isikutele tulumaksu määramine õigusvastane.
Lõpetuseks märkis kolleegium seoses usalduse kaitsega: “Kuigi AS Sylvester aktsiate võõrandamise ajal puudus maksuhalduril võimalus anda maksukohustuslasele siduvaid eelhinnanguid MKS § 911 mõttes, oli ka 2002. a haldusorganil selgitamise- ja nõustamiskohustused. Ka 2002. aastal ei tohtinud haldusorgan kallutada isikut käituma viisil, mis ei ole kooskõlas seadusega.”.
Kolleegium leidis, et ehkki maksuhalduri selgitused ei ole maksukohustuse tekkimist välistavaks iseseisvaks aluseks, võivad need olla olulised maksukohustuslase tegevuse eesmärgi kindlakstegemiseks. Kolleegiumi seisukohtade kohaselt võib maksumaksjale edasiseks tegutsemiseks anda kindlustunde ka maksuhalduri selgitus, kuna maksumaksjal on põhjust usaldada selle paikapidavust.
Riigikohus tõdes, et maksuhalduri eelnev kinnitus võis anda Sylvesteri aktsionäridele kindlustunde, et nad käituvad maksuõiguslikult õigesti. See tähendab, et maksuhaldur ei saa tegeliku majandusliku sisu reegli alusel isikuid maksustada, kui ta on ise varem kinnitanud, et plaanitavat tehingut ei maksustata. Tegeliku majandusliku sisu reegli rakendamisel on oluline, et isikul on tahe ja eesmärk vältida maksu tasumist. Maksuhalduri varasem kinnitus välistab sellise eesmärgi.
1Haldusasi nr 3-3-1-23-09.
2Haldusasi nr 3-07-1205.
3Haldusasi nr 3-07-1205.

matches:
kohus
Riigikohus
Riigikohus
§ 84
Riigikohus
§ 84
§ 84
Riigikohus
Riigikohus
Riigikohus
§ 15
§ 911
Riigikohus


Ametiautode ametisõitudeks kasutamise kord – Riigi Teataja
Ametiautode ametisõitudeks kasutamise kord
Ametiautode ametisõitudeks kasutamise kord - sisukord
§ 1 Ametiautode ametisõitudeks kasutamise tingimused
RT IV, 09.02.2018, 25
Vastu võetud 30.01.2018 nr 1
Määrus kehtestatakse kohaliku omavalitsuse korralduse seaduse § 22 lõike 1 punkti 37, haldusreformi seaduse § 12 lõike 7, § 16 lõike 2, Eesti territooriumi haldusjaotuse seaduse § 9², § 14¹ lõike 4², Vabariigi Valitsuse 22.06.2017 määruse nr 97 „Alatskivi valla, Kallaste linna, Pala valla, Peipsiääre valla ja Vara valla osas haldusterritoriaalse korralduse ja Vabariigi Valitsuse 3. aprilli 1995. a määruse nr 159 „Eesti territooriumi haldusüksuste nimistu kinnitamine“ muutmine“, mis on jõustunud 01.07.2017, Alatskivi Vallavolikogu 28.12.2016 otsuse nr 89 „Alatskivi valla, Peipsiääre valla ja Vara valla ühinemislepingu kinnitamine“, Alatskivi Vallavolikogu 28.12.2016 otsuse nr 90 „Haldusterritoriaalse korralduse muutmise taotlemine“, Peipsiääre Vallavolikogu 29.12.2016 otsuse nr 46 „Alatskivi valla, Peipsiääre valla ja Vara valla ühinemislepingu kinnitamine“, Peipsiääre Vallavolikogu 29.12.2016 otsuse nr 47 „Haldusterritoriaalse korralduse muutmise taotlemine“, Vara Vallavolikogu 28.12.2016 otsuse nr 42 „Alatskivi valla, Peipsiääre valla ja Vara valla ühinemislepingu kinnitamine“, Vara Vallavolikogu 28.12.2016 otsuse nr 43 „Haldusterritoriaalse korralduse muutmise taotlemine“, Alatskivi valla, Peipsiääre valla ja Vara valla ühinemislepingu punktide 4.6 ja 6.2., mille alusel jääb kuni omavalitsuste ühinemise teel moodustunud valla sümboolika kinnitamiseni kasutusse Vara valla vapp ja lipp ning kuni uue valla põhimääruse kehtestamiseni tegutseb vald Vara valla põhimääruse alusel; Peipsiääre valla valimiskomisjoni 22.10.2017 otsuse nr 15 „Peipsiääre Vallavolikogu liikmete registreerimine“, mille alusel tekkis uus Peipsiääre vald 23.10.2017 ehk Peipsiääre Vallavolikogu valimistulemuste väljakuulutamise päeval.
§ 1. Ametiautode ametisõitudeks kasutamise tingimused
(1) Peipsiääre valla omandis või kasutuses olevate sõidukite (edaspidi ametiautode) ametialase kasutamise õigus on vallavalitsuse ametnikel ja töötajatel ning valla hallatavate asutuste juhtidel, kellel on kehtiv juhiluba ja kes on sõiduki kasutajana kantud sõiduki registreerimistunnistusele või kellele on sõiduki kasutamiseks väljastatud volikiri.
(2) Ametiautode kasutamise kulud kaetakse vallaeealrves ametiautode ülalpidamiseks ettenähtud vahenditest.
(3) Ametiauto põhikasutaja/vastutava isiku kinnitab vallavalitsus.
(4) Vastutav isik peab tagama auto tehnohoolduse vastavalt antud sõidukile ettenähtud läbisõidu vahemikule ning vastavalt vajadusele korraldama ametiauto remonti.
(5) Vallaametnikud ja töötajad võivad ametiautot kasutada oma ameti- või tööülesannete täitmiseks vajalike sõitude tegemiseks, mille eesmärk on teenida valla huve.
(6) Ametiautot kasutatakse heaperemehelikult ja säästlikult ning kooskõlas ametiauto kasutusse andmise eesmärgiga.
(7) Ametiauto ametisõitudeks kasutamisel arvestust ei peeta.
(8) Ametiauto hoiukohaks on üldjuhul Peipsiääre Vallavalitsuse halduses olev ning vallakeskuse ja teeninduskeskuste juures asuv valgustatud ja valvega varustatud hoiuplats (parkimisplats). Juhul, kui Peipsiääre Vallavalitsusel puudub eelmises lauses nimetatud hoiukoht, on ametisõidukite hoiukoht põhikasutaja elukoht, ja sellisel juhul loetakse sõidud ametiautoga elukohast tööle ja töölt elukohta ametisõitudeks eeldusel, et selle eesmärk on ameti- või töökohustuste täitmisele asumiseks elukohast tööle ja ameti- või töökohustuste täitmise lõppedes töölt koju jõudmine.
(9) Ametiauto isiklikuks otstarbeks kasutamisel maksab kasutaja erisoodustust tulumaksuseaduses sätestatud määras ja korras. Ametiauto isiklikuks otstarbeks kasutamisel on põhikasutaja kohustatud pidama arvestust, milles näidatakse:
1) auto mark;
3) kasutaja;
5) spidomeetri alg- ja lõppnäit ning läbitud kilomeetrid iga sõidukorra puhul;
6) sõidu sihtkoht iga sõidukorra puhul.
(10) Lõikes 2 nimetatud ametiauto isiklikku kasutamise võimaluse otsustab Peipsiääre Vallavalitsus, kes teavitab sellest Maanteametit vastavalt tulumaksuseaduse nõuetele.


Asendus- ja järelhooldusteenuse osutamise tingimused ja kord Lääneranna vallas – Riigi Teataja
Asendus- ja järelhooldusteenuse osutamise tingimused ja kord Lääneranna vallas
Asendus- ja järelhooldusteenuse osutamise tingimused ja kord Lääneranna vallas - sisukord
RT IV, 08.01.2019, 87
Vastu võetud 04.01.2019 nr 1
Määrus kehtestatakse Lääneranna Vallavolikogu 15. veebruari 2018 määruse nr 12 „Lääneranna valla sotsiaalhoolekandelise abi andmise kord” § 1 lõike 2 alusel.
Järelhooldusteenuse eesmärk on asendushoolduselt ja eestkostelt laekuva isiku iseseisva toimetuleku ja õpingute jätkamise toetamine eluaseme tagamise ning vajaduspõhiste tugiteenuste ja toetuste kaudu.
(2) Järelhooldusteenuse osutaja on Lääneranna Vallavalitsus.
(1) Asendushooldusteenus tagatakse Lääneranna valla poolt sotsiaalhoolekande seaduses § 459 lg 1 ja 2 nimetatud lastele ja lapse heaolu tagamiseks Lääneranna valla otsusel § 459 lõikes 3 nimetatud lastele.
(2) Järelhooldusteenus tagatakse Lääneranna valla poolt sotsiaalhoolekande seaduse § 4516 lõikes 1 nimetatud täisealisele isikule ja isiku toimetuleku tagamiseks Lääneranna valla otsusel
(1) Sotsiaalhoolekande seaduse § 459 lõigetes 1 ja 2 nimetatud lapse asendushooldusteenusele suunamisel hindab Lääneranna vald lapse heaolust lähtuvalt asendushooldusteenuse osutaja valikut (hoolduspere, perekodu või asenduskodu) ja põhjendab oma valikut.
(2) Sotsiaalhoolekande seaduse § 459 lõikes 3 nimetatud lapse asendushooldusteenusele suunamisel hindab Lääneranna vald lapse abivajadust ja lapse heaolust lähtuvalt teenuse osutamise vajadust ja sobivust ning suunab lapse teenusele hooldusõigusliku vanema või füüsilisest isikust eestkostja nõusolekul.
(3) Sotsiaalhoolekande seaduse 4516 lõigetes 1 ja 2 nimetatud täisealise isiku järelhooldusteenusele suunamisel osutab Lääneranna vald teenuseid lähtuvalt isiku juhtumiplaanis hinnatud vajadusele.
(4) Käesoleva paragrahvi lõigetes 1-3 nimetatud isikute puhul teeb Lääneranna vald otsuse teenusele suunamise kohta ning kannab isikule teenuse osutamise andmed sotsiaalteenuste- ja toetuste andmeregistrisse (edaspidi STAR) sotsiaalhoolekandeseaduse § 44 lõike 1 punkt 5 alusel.
(1) Asendushooldusteenust sotsiaalhoolekande seaduse § 459 lõigetes 1 ja 2 nimetatud lapsele rahastatakse Lääneranna valla eelarvest ning asendushooldusteenusel oleva lapse sissetulekutest.
(2) Asendushooldusteenust sotsiaalhoolekande seaduse § 459 lõikes 3 nimetatud lapsele võib rahastada Lääneranna valla eelarvest ja lapse ülalpidamiskohustusliku isiku vahenditest.
(3) Järelhooldusteenust rahastatakse Lääneranna valla eelarvest ning järelhooldusteenusel oleva täisealise isiku sissetulekutest.
(4) Teenuse saaja isiklike kulude katteks peab Lääneranna valla eelarvest iga kuu tegema kulutusi keskmiselt 240 euro ulatuses ja vähemalt 2880 eurot aastas, mille kohta Lääneranna vald peab eraldi arvestust.
(6) Lääneranna vald toetab hoolduspere vanemat, kes on kantud STARi ja kes hooldab üht last, vähemalt ühe neljandiku ulatuses töölepingu seaduse (TLS) § 29 lg 5 alusel kehtestatud töötasu alammäärast.
(7) Lääneranna vald võib STARi kantud hoolduspere vanemale maksta tasu, mis ei tohi ühe lapse hooldamise korral olla väiksem kui üks neljandik TLS § 29 lg 5 alusel kehtestatud töötasu alammäärast. Tasu maksmise korral ei maksta hoolduspere vanemale käesoleva paragrahvi punktis 6 nimetatud toetust.
(8) Lapse ülalpidamisest ja erivajadusest tulenevaid lisavajadusi rahastab Lääneranna vald lapsele riigieelarvest igakuiseks ülalpidamiseks ja puudest tingitud lisakulude osaliseks hüvitamiseks ette nähtud sissetulekutest.
(9) Asendushooldusteenuse osutaja muud kulutused ja nende hüvitamise kord lepitakse kokku Lääneranna valla ja asendushooldusteenuse osutaja vahel
(1) Toetuse taotlemise õigus on hoolduspere vanemal, kes on kantud hooldusperena STARi ja kellega Lääneranna vald on sõlminud hoolduspere vanema lepingu,
(2) Käesoleva määruse § 7 lg 6 toetuse saamiseks esitab hoolduspere vanem taotluse Lääneranna vallale.
(1) Lääneranna vald sõlmib asendushooldusteenuse osutajaga lepingu enne teenuse saajale teenuse osutamise alustamist.
2) lepingupoole surma korral.