text:
3-1-1-108-06 Riigikohus 09.04.2007
Kui vähemalt kaks isikut panevad süüteo toime ühiselt ja kooskõlastatult, vastutab igaüks neist täideviijana (kaastäideviijad) - tuleb mõista omistamisnormina ja sisustada teovalitsemise teooria seisukohtadest lähtuvalt. Teovalitsemise teooriast tulenevalt ei ole nõutav, et kaastäideviijana käsitatav isik realiseeriks ise kas tervikuna või osaliselt süüteo objektiivse koosseisu. Objektiivsest küljest on oluline, et iga kaastäideviija lisaks tagajärje saabumisse teoühtsust silmas pidades olulise teopanuse. Subjektiivses mõttes eeldab kõnealusest teooriast lähtuvalt mõistetav kaastäideviimine ühist teootsust. Kuna teovalitsemise teooria tähenduses ei ole nõutav, et kaastäideviijana käsitatav isik paneks toime süüteo objektiivsesse koosseisu kuuluva teo, vaid hoiaks ühtsest tahtest hõlmatud ja kuriteokoosseisu tunnustele vastava sündmuste kulgemise enda kontrolli all, siis võib süüteo kaastäideviija olla ka teoplaani väljatöötaja, samuti ühise teopaani ja tööjaotuse alusel toimuva kaasvalitseja. Suvalise teokirjeldusega süüteokoosseisude (nt KarS §-d 113, 118) kõrval sisaldab Karistusseadustik ka teokirjeldusi, kus seadusandja poolt on suuremal või vähemal määral konkreetselt määratletud, milliste tegude toimepanemisel loetakse koosseis realiseerituks (nt KarS § 184). Kui selliste süütegude toimepanemisel tõusetub grupi ehk kaastäideviimise küsimus, tuleb see lahendada vastavalt kohtupraktikas omaksvõetud teovalitsemise teooriale, s.t vaagida ühist ja kooskõlastatud teootsust ning iga konkreetse toimepanija teopanuse olulisust süüteokoosseisu realiseerimisse.
Kuigi vahendliku täideviimise korral võib õiguslikus mõttes olla tegemist üksiktäideviimisega, on faktiliselt tegemist toimepanijate paljususega. Nii on olukorras, kus pannakse toime ebaseaduslik metsaraie ning seda tehakse vahendlikult, täideviijana vaadeldav vaid eksimuse esilekutsuja või selle ärakasutaja. Vahetult raiet teostavad isikud on aga olenemata nende paljususest hinnatavad vahenditena. Välisel vaatlusel on seega tegemist toimepanijate paljususega, õiguslikus mõttes aga (vahendliku) üksiktäideviimisega. Mõistagi on võimalik, et vahendlik täideviimine pannakse toime grupiviisiliselt s.t kaastäideviimise vormis (ühiselt ja kooskõlastatult kutsutakse esile vahetute täideviijate eksimus).
Isikule süüdistuses omistatud tegevuse oluline muutmine vahetust üksiktäideviimisest kaastäideviimiseks või vahendlikuks täideviimiseks eeldab KrMS § 268 lg 2 kohaselt uue süüdistuse esitamist (vt RKKKo nr 3-1-1-82-06). Süüdistusaktis peab olema näidatud, millistest asjaoludest nähtuvalt leiab süüdistaja, et nn tagaseisja näol oli tegemist vahendliku täideviijaga. Sellisel juhul peab süüdistusaktis vähemalt nn välise vaatluse alusel olema tuvastatav toimepanijate paljusus.
3-1-1-97-06 Riigikohus 29.12.2006
Süüteo vahendlik täideviimine tähendab KarS § 21 lg 1 kohaselt olukorda, kus üks isik paneb teo toime teist isikut ära kasutades, mis eeldab ärakasutatava isiku valitsemist ülekaaluga (teadmisega, tahtega, teatud võimuaparaadi abil) (vt RKKKo nr 3-1-1-64-05). Ärakasutatud isiku valitsemisest ülekaaluka teadmisega saab rääkida juhul, kui vahendlik täideviija viib teise isiku mingitest asjaoludest eksitusse või vähemalt kasutab tema eksitust ära nii, et ärakasutatud isik teostab oma tegevusega tahtmatult vahendliku täideviija teoplaani (vt ka RKKKo nr 3-1-1-24-06).
KrMS § 64 lg-st 4 tulenevalt võivad uurimisasutus ja prokuratuur kaasata tõendite kogumisele ka erapooletu spetsialisti, keda sama sätte kohaselt võidakse samuti üle kuulata tunnistajana. Spetsialisti ei saa aga siiski käsitada tunnistajana KrMS § 66 lg 1 mõttes. Kuna spetsialist ei ole isik, kes "võib teada tõendamiseseme asjaolusid", siis saab teda üle kuulata vaid kriminaalasja uurimise käiku puudutavate asjaolude suhtes (vt ka RKKKo nr 3-1-1-142-05). Spetsialistist tunnistaja poolt tõendamiseseme asjaolude kohta antud ütlus, mis käsitleb mitteõiguslikele eriteadmistele rajanevaid järeldusi, on kriminaalmenetluses lubatav tõend vaid juhul, kui sellised järeldused on tehtud ekspertiisi raames.
KrMS § 285 lg 2 kohaselt tuleb prokuröril kohtuistungi alguses avaldada kogu süüdistusakt, mitte üksnes süüdistuse sisu. Aktsepteerides prokuröri poolt süüdistusakti osalist avaldamist, toimis maakohus KrMS § 285 lg 2 mõtte vastaselt ja rikkus sel viisil kriminaalmenetlusõigust. Üksnes süüdistuse sisu avaldamine ei pruugi olla piisav kohtu ja menetlusosaliste detailseks informeerimiseks.
Kohus, kellele on kriminaalasi kohtuotsuse kassatsiooni korras tühistamise järgselt saadetud uueks arutamiseks, lähtub uuel arutamisel konkreetsest tühistamise alusest (RKKKo nr 3-1-1-132-03). See tähendab, et juhul, mil kohtuotsuse kassatsiooni korras tühistamise aluseks oli kriminaalmenetlusõiguse oluline rikkumine, peab kriminaalasja uuesti arutav kohus igal juhul astuma menetluslikke samme Riigikohtu poolt osutatud kriminaalmenetlusõiguse rikkumise kõrvaldamiseks ja on alles seejärel pädev otsustama, kas arutamise tulemina antud materiaalõiguslikud hinnangud jäävad endiseks või tuleks neid muuta.
Tulenevalt KrMS § 34 lg 1 p-st 1 ja § 35 lg-st 2 on süüdistatava esmaseks õiguseks õigus teada, milles teda süüdistatakse. Süüdistusakti esitamine süüdistatavale teenibki eelkõige eesmärki tagada süüdistatava informeeritus süüdistuse sisust ja seeläbi ka võimalus end tõhusalt kaitsta. Süüdistusakti koostamise momendist muutub senise menetlusaluse isiku - kahtlustatava - menetlusseisund, temast saab süüdistatav (KrMS § 35 lg 1). Seega on süüdistusakti süüdistatavale edastamise eesmärgiks samuti tema informeerimine menetlusseisundi muutumisest. Süüdistataval peab olema tõhus võimalus esitada vastuväiteid nii sellele, et süüdistuses kirjeldatud tegu oli kuriteona karistatav toimepanemise ajal, kui ka sellele, et tegu on olnud jätkuvalt karistatav igal ajahetkel arvates teo toimepanemisest kuni kohtuotsuse tegemiseni. Nimetatud õiguse efektiivne kasutamine on võimalik üksnes juhul, kui süüdistatav on teadlik sellest, millistest sätetest lähtudes võib kohus käsitada tegu karistatavana nii selle toimepanemise ajal kehtinud kui ka pärast teo toimepanemist muutunud karistusseaduse järgi. Kohtu poolt kohaldatav õigusnorm ei tohi olla süüdistatavale üllatuslik. (vt RKKKm nr 3-1-1-139-05)
Isikule Kriminaalkoodeksi järgi süüdistuse esitamisel tuleks süüdistuses näidata, millise paragrahvi, lõike ja punkti järgi on süüdistuses kirjeldatud tegu karistatav Karistusseadustiku järgi, ehkki selle nõude eiramisel ei ole tegemist sedavõrd olulise kaitseõiguse rikkumisega, mida poleks enam võimalik kohtumenetluse käigus kõrvaldada (vt RKÜKo nr 3-1-1-120-03). Süüdistuses peaks reeglina kajastuma kõik karistusseaduse muutumisest tingitud muudatused teo kvalifikatsioonis alates teo toimepanemisest kuni kohtuliku arutamise lõpuni. Seda sõltumata sellest, millise karistusseaduse redaktsiooni järgi isiku tegu tuleb kvalifitseerida. (vt RKKKm nr 3-1-1-139-05)
KrMS § 339 lg-s 1 loetlemata kriminaalmenetlusõiguse rikkumiste puhul võib kohus KrMS § 339 lg 2 mõtte kohaselt tunnistada iga üksiku sama paragrahvi esimeses lõikes loetlemata kriminaalmenetlusõiguse rikkumise oluliseks siis, kui ta loeb selle üksiku rikkumise sedavõrd oluliseks, et sellega kaasnes või võis kaasneda ebaseaduslik ja põhjendamatu kohtuotsus. Kuid KrMS § 339 lg 2 toimeala hõlmab ka olukorda, mil menetleja poolt on tahtlikult eiratud mitmeid selliseid kriminaalmenetlusõiguse sätteid, mis eraldivõetult ei oleks käsitatavad kriminaalmenetlusõiguse olulise rikkumisena (vt ka RKKKo nr 3-1-1-114-04).
KrMS § 226 lg-st 3 ja § 279 lg-test 1 ning 2 nende koostoimes tuleneb, et süüdistusakt tuleb lugeda süüdistatavale nõuetekohaselt kätte antuks üksnes siis, kui selle on süüdistatavale andnud prokuratuur, ning juhul kui kohus tuvastab, et süüdistatav ei ole prokuratuurilt süüdistusakti saanud, annab kohus selle ise süüdistatavale kätte.
Õigusriiklikkuse ja ausa kohtumenetluse põhimõtetest tulenevalt ei ole võimalik lugeda õigeks seda, et menetleja rikub menetlustoimingut tegema asudes teadlikult ja tahtlikult menetlusõigust põhjendusega, et rikkumine pole oluline (vt ka RKKKo nr 3-1-1-114-04).
3-1-1-89-06 Riigikohus 13.10.2006
Süüteo vahendlikul täideviimisel ärakasutatud isiku valitsemisest ülekaaluka teadmisega saab rääkida juhul, kui vahendlik täideviija viib teise isiku mingitest asjaoludest eksitusse või vähemalt kasutab tema eksitust ära nii, et ärakasutatud isik teostab oma tegevusega tahtmatult vahendliku täideviija teoplaani (RKKKo nr 3-1-1-64-05). Süüdistuses peab olema näidatud, milles seisnes konkreetse süüteo täideviimise vahendlikkus (vt RKKKo nr 3-1-1-83-01).
KrMS § 289 lg-s 1 otseselt märgitu kohaselt saab kohtueelses menetluses antud ütluste avaldamine ristküsitlusel teenida eranditult vaid ristküsitlusel antud ütluste usaldusväärsuse kontrollimise eesmärki. Seega võib kohus näiteks pärast mingi tunnistaja poolt kohtueelses menetluses antud ütluste avaldamist ristküsitlusel kohtuotsuses märkida, et kuna selle tunnistaja poolt kohtus antud ütlused ei ole usaldusväärsed, siis ei tugine kohus otsuse tegemisel tema poolt kohtus antud ütlustele. Kuid kohus ei saa tekkinud olukorras jätta kõrvale ristküsitluse tulemina saadud ütlusi ja kohtuotsuses märkida, et ta eelistab kohtueelses menetluses antud ütlusi (RKKKo nr 3-1-1-52-06).
Kaitseõiguse tagamiseks peavad süüdistuse tekstis piisava selguse ja täpsusega kajastuma kõik faktilised asjaolud, mis on isiku karistusõigusliku vastutuse eelduseks, ning olukorras, kus süüdistus on koostatud puudulikult, ei ole kohtul võimalik süüdistuses nimetamata vastutuse eeldusi isikule omistada sõltumata sellest, milline on kohtu tuvastatud faktiliste asjaolude kogum (vt RKKKo nr 3-1-1-130-05).
Karistusõigus eristab rangelt täideviimist ja osavõttu. Kuna menetlusõiguslikult pole võimalik nn alternatiivse süüdistuse esitamine, peab süüdistuses olema konkreetselt määratletud, millises toimepanemisvormis on isik talle süüksarvatava teo toime pannud (vt RKKKo nr 3-1-3-9-00).
Kui erinevad kohtud hindavad tõendeid nii erinevalt, et ühel juhul mõistetakse nende tõendite alusel kohtualune talle inkrimineeritud kuriteos õigeks ja teisel juhul nende samade tõendite alusel süüdi, peab ringkonnakohus sellist otsustust eriti põhjalikult motiveerima. Sellisel juhul peab ringkonnakohus lisaks omapoolsele tõendite analüüsile näitama ära ka esimese astme kohtu poolt tõendite hindamisel tehtud vead, mis viisid kohtu järeldused mittevastavusse faktiliste asjaoludega. Otsuses motiivide puudumisega on tegemist ka siis, kui esimese astme kohtu tõendite hindamisel tehtud vead on jäetud näitamata (vt RKKKo nr 3-1-1-16-04). Kohus peab erilise tähelepanelikkusega arvestama kõigi asjaoludega, mis on olemuselt kriminaalasja õigeks lahendamiseks asjakohased ning mis võivad mõjutada tõendite hindamist, sh nende usaldusväärsust (vt RKKKo nr 3-1-1-94-04).
Avaldades tunnistaja kohtueelses menetluses antud ütlusi KrMS § 289 lg 1 alusel, ei tule kohtul lahendada küsimust, milliseid sama tunnistaja vastuolulistest ütlustest (erinevatest tõenditest) teineteisele eelistada, vaid otsustada, kas sellist tunnistajat saab tõendiallikana usaldada. Eitava vastuse korral tuleb konkreetne tunnistaja tõendikogumist tervikuna välja jätta (vt RKKKo nr 3-1-1-52-06). Kohtuotsuse rajamine ebausaldusväärse tunnistaja ütlustele on käsitatav kriminaalmenetlusõiguse olulise rikkumisena KrMS § 339 lg 2 mõttes, mis toob endaga kaasa kohtuotsuse tühistamise.
Kohtuotsuses on keelatud kohtueelses menetluses antud ütlustele tuginemine, kui nende avaldamist ei ole seaduses sätestatud tingimustel kohtuistungil taotletud. Täitmaks KrMS §-de 289 ja 291 nõudeid, on kohtuistungi protokollis vajalik muuhulgas märkida, kelle taotlusel ja millisel alusel ning ulatuses toimus tunnistaja või süüdistatava kohtueelses menetluses antud ütluste avaldamine (vt RKKKo nr 3-1-1-50-06 ).
Vastavalt KrMS § 14 sätestatud kriminaalmenetluse võistlevuse põhimõttele on süüdistus- ja kaitsefunktsioon ning kriminaalasja lahendamise funktsioon kriminaalmenetluses lahutatud. Sellest printsiibist lähtuvalt tuleb mõtestada ka tõendamise protsessi. Tõendite esitamise kohustus lasub süüdistajal ja kaitsjal ning kohus peab üldjuhul tegema otsuse talle esitatud tõendite pinnalt (vt RKKKo nr 3-1-1-67-06).
3-1-1-64-05 Riigikohus 09.09.2005
Juriidiline isik vastutab seaduses sätestatud juhtudel teo eest, mis on toime pandud tema organi või juhtivtöötaja poolt juriidilise isiku huvides. Seega on juriidilise isiku kriminaalvastutuse eelduseks tema organi või juhtivtöötaja poolt juriidilise isiku huvides toime pandud kuritegu ja kuriteokoosseisu puudumine selle organi või juhtivtöötaja käitumises välistab juriidilise isiku kriminaalvastutuse.
Ärakasutatud isiku valitsemisest ülekaaluka teadmisega saab rääkida juhul, kui vahendlik täideviija viib teise isiku mingitest asjaoludest eksitusse või vähemalt kasutab tema eksitust ära nii, et ärakasutatud isik teostab oma tegevusega tahtmatult vahendliku täideviija teoplaani. See eeldab vältimatult, et vahendlik täideviija näeb ette koosseisupärase teo kujunemise asjaolusid, tegutsedes seega tahtlikult. Antud juhul see nõue aga täidetud ei ole, sest isik eksis ka ise raie õiguspärasuse osas. Asjaolu, et ta näitas osaühingu töötajatele ette raiekohad ning selle, kui palju sealt raiuda, ei tähendanud nende isikute ärakasutamist - ülekaalukas teadmine peab esinema koosseisuliste asjaolude suhtes.
Ettevaatamatusest toime pandud ebaseaduslik raie ei ole tulenevalt KarS § 15 lg-st 1 kuriteona karistatav. Asjaolu, et isik näitas osaühingu töötajatele ette raiekohad ning selle, kui palju sealt raiuda, ei tähendanud nende isikute ärakasutamist - ülekaalukas teadmine peab esinema koosseisuliste asjaolude suhtes.

matches:
Riigikohus
§ 184
§ 268
Riigikohus
§ 21
§ 64
§ 66
§ 285
§ 285
kohus
§ 34
§ 35
§ 35
kohus
§ 339
kohus
§ 339
§ 339
§ 226
§ 279
kohus
kohus
Riigikohus
§ 289
kohus
kohus
kohus
Kohus
§ 289
§ 339
§ 14
kohus
Riigikohus
§ 15


Siin on toodud enam levinud dokumentide näidised − kasuta neid vaid enda vastutusel ja võimaluse korral pea nõu juriidilise asjatundjaga.
Juhatuse liikmega lepingu sõlmimiseks tuleb nõukogul või osanikel esmalt vastu võtta otsus, milles määratakse kindlaks sõlmitava lepingu tingimused, eelkõige tasu ja selle maksmise kord, juhatuse liikmele makstavad hüvitised ja võimaldatavad hüved (nt ametiauto, mobiiltelefon, sülearvuti), puhkuse kestus, tegevusvaldkondade jaotus jms. Nõukogu või osanikud määravad ka isiku, keda nad volitavad juhatuse liikmega lepingut sõlmima.
Juhatuse otsuses fikseeritakse ühingu juhatuse liikme poolt vastu võetud tähtsamate otsuste tegemise aeg ja otsuste sisu. Kui juhatuses on üle ühe liikme, on soovitatav juhatuse ühiste otsuste fikseerimiseks korraldada juhatuse koosolek ja vormistada juhatuse koosoleku protokoll.
Juhatuse koosoleku protokollis peab olema märgitud koosoleku aeg, koosolekul osalenud isikud ja vastuvõetud otsused. Juhatuse koosoleku protokoll on soovitatav vormistada juhul, kui juhatuses on üle ühe liikme ja otsustatakse ühingu seisukohast tähtsaid küsimusi.
Töölepingu seaduse kohaselt tuleb kirjalikus töölepingus kirjeldada töötaja tööülesanded. Üldjuhul kirjeldab tööleping peamisi tööülesandeid lühidalt ning viitab täpsemale ametijuhendile, mis on töölepingu lahutamatu lisa. Ametijuhendis on toodud töötaja positsioon tööandja struktuuris, tööülesanded, vastutus ja õigused.
Autorileping (litsentsileping) on kirjalik leping, mille on sõlminud autor või tema õigusjärglane ja teost kasutada sooviv isik selleks, et kasutada mõnd teost (foto, taies, tekst jne). Autorilepinguga annab autor või tema õigusjärglane teisele poolele loa kasutada teost lepingu tingimustega ettenähtud viisil.
Käsundusleping sõlmitakse kas ühekordse või jätkuva teenuse osutamisel, näiteks projektide jms dokumentide koostamiseks, ametiasutuste asjaajamiseks, juhtimisteenuse osutamiseks jne.
Töölepingu alusel teeb füüsiline isik (töötaja) teisele isikule (tööandja) tööd, alludes tema juhtimisele ja kontrollile, ning tööandja maksab töötajale töö eest tasu. Töölepingu tingimusi reguleerib lisaks töölepingu seadusele ka tsiviilseadustiku üldosa seadus, võlaõigusseaduse üldosa ning see osa võlaõigusseaduse eriosas, mis räägib käsunduslepingust.
Vastavalt töölepingu seadusele (§ 5 lg 1 p 11) peab tööleping viitama tööandja kehtestatud töökorralduse reeglitele. Töökorralduse reeglitega määrab tööandja kindlaks poolte käitumisreeglid töösuhetes. Töökorralduse reeglid on kohustuslikud kõikidele selle tööandja juures töötavatele isikutele. Reeglite eiramine võib anda tööandjale mõjuva põhjuse, et ütelda töötaja tegevuse tõttu tema tööleping erakorraliselt üles.
Lepingut võib kasutada juhul, kui tööd teeb füüsilisest isikust ettevõtja, kes ei ole käibemaksukohustuslane (võib olla nii äriregistrisse kantud kui ka kandmata). Töövõtuleping tuleks sõlmida siis, kus tööga on oluline saavutada mõni kindel eesmärk. Kui aga töö käigus on pigem oluline protsess ise ja mitte niivõrd lõppeesmärk, siis tuleks sõlmida hoopis käsundusleping.
Lepingut võib kasutada juhul, kui tööd teeb füüsiline isik, kes ei ole füüsilisest isikust ettevõtja ja kellele tehtavatelt maksetelt on tellija kohustatud kinni pidama kohustuslikud maksud ja maksed ning kellele makstava tasu pealt tasub tellija sotsiaalmaksu. Töövõtuleping tuleks sõlmida juhul, kui tööga on oluline saavutada mõni kindel eesmärk. Kui töö käigus on oluline pigem protsess ise ja mitte niivõrd lõppeesmärk, siis tuleks sõlmida hoopis käsundusleping. Samas peab olema tähelepanelik ning igas olukorras hindama, kas tegemist ei või olla hoopiski töölepinguga.
Töövõtuleping juriidilise isikuga, kes ei ole käibemaksukohustuslane
Lepingut võib kasutada juhul, kui tööd teeb juriidiline isik, kes ei ole käibemaksukohustuslane. Töövõtuleping tuleks sõlmida juhul, kui tööga on oluline saavutada mõni kindel eesmärk. Kui töö käigus on oluline pigem protsess ise ja mitte niivõrd lõppeesmärk, siis tuleks sõlmida hoopis käsundusleping.
Töövõtuleping juriidilise isikuga, kes on käibemaksukohustuslane
Lepingut võib kasutada juhul, kui tööd teeb juriidiline isik, kes on käibemaksukohustuslane. Töövõtuleping tuleks sõlmida olukorras, kus töö käigus on oluline saavutada mõni kindel eesmärk. Kui töös on oluline pigem protsess ise ja mitte niivõrd lõppeesmärk, siis tuleks sõlmida hoopis käsundusleping.
Tööde üleandmise-vastuvõtmise akti kasutatakse juhul, kui soovitakse üle anda poolte kokkuleppe (nt töövõtulepingu) alusel tehtud tööd ja tööde juurde kuuluvad dokumendid (nt töö käigus koostatud dokumendid). Oluline on, et akti allkirjastamisel vaataks tellija tööd ka tegelikult üle ning märgiks akti kõik tööde ülevaatamisel avastatud puudused ja ülevaatuse hetkel tegemata tööd. Akti sobib kasutada ka juhul, kui töid antakse üle osade kaupa.
Kui töötaja on kohustusi rikkunud või kui töötaja ei ole pikka aega tööülesannetega toime tulnud, võib tööandja töölepingu üles öelda ainult juhul, kui ülesütlemisele on eelnenud hoiatus. Tööülesannete mittetäitmiseks loetakse ebapiisavat tööoskust, töökohale sobimatust või kohanematust, mis ei võimalda töösuhet jätkata (töövõime vähenemine).
Töölepingu seadus eristab korralist ja erakorralist töölepingu ülesütlemist. Korraliselt, st ilma mõjuva põhjuseta saab tähtajatu töölepingu üles öelda ainult töötaja. Erakorraliselt võivad mõlemad pooled üles öelda nii tähtajalise kui ka tähtajatu töölepingu üksnes siis, kui tegu on mõjuva põhjusega. Mõjuv põhjus, mille esinemisel on tööandjal õigus leping üles öelda, on rangelt seotud töötaja või tööandja ettevõttega.
Näidis on koostatud juhuks, kui tööandja ütleb lepingu üles töötajapoolsete töökohustuste rikkumise tõttu. Ülesütlemisavaldus peab sisaldama põhjendusi, miks leping üles öeldakse.
Lähetuskorraldus ja lähetuskorralduse aruanne
Lähetuskulude hüvitamist reguleerib Vabariigi Valituse määrus „Töölähetuse kulude hüvitiste maksmise kord ning välislähetuse päevaraha alammäär, maksmise tingimused ja kord". Töölähetuse kulud hüvitatakse ja päevaraha makstakse tööandja kirjaliku otsuse alusel. Otsuses peavad olema märgitud töölähetuse sihtkoht, kestus ja ülesanne ning hüvitatavate lähetuskulude ja välislähetuse päevaraha määrad. Tööandja on kohustatud hüvitama töötajale dokumentaalselt tõendatud sõidu- ja majutuskulud ning muud lähetusülesande täitmisega seotud kulud (nt sõidupiletite ostmisega kaasnevad, reisikindlustuse, viisa vormistamise, pagasiveo, valuutakursside vahest tulenevad või muud sarnased kulud) ning maksma välislähetuses oldud aja eest päevaraha vähemalt Vabariigi Valitsuse sätestatud alammäära ulatuses.
Vastavalt töölepingu seadusele peab tööandja koostama iga kalendriaasta kohta puhkuste ajakava ja tegema selle teatavaks esimese kvartali jooksul. Kuigi puhkuste ajakava on ametlik dokument puhkuse vormistamiseks, võib juhtuda, et tööandja või töötaja soovib esialgseid puhkusekokkuleppeid muuta ja seetõttu on tegeliku puhkuse vormistamisel otstarbekas võtta aluseks lisaks koostatud puhkuseavaldus. Puhkuste ajakavasse märkimata puhkuste kasutamisest teatab töötaja tööandjale 14 kalendripäeva ette vormis, mis võimaldab kirjalikku taasesitamist.
Sõiduki kasutamise volikiri
Kui sõiduki juht ei ole selle sõiduki omanik või tema nimi ei ole kantud sõiduki registreerimistunnistusele sõiduki kasutajana, peab tal kaasas olema sõiduki kasutamise volikiri. Volikirja ei ole vaja, kui sõiduki omanik või sõiduki registreerimistunnistusele sõiduki kasutajana kantud isik on kaassõitja. Volikirja kirjutab sõiduki omanik või registreerimistunnistusele kasutajana kantud juriidilise isiku esindaja või füüsilisest isikust ettevõtja.
Varalise materiaalse vastutuse leping
Üldkorras vastutab töötaja töölepingust tulenevate kohustuste rikkumise eest, kui ta on rikkumises süüdi. Kahju hüvitamise ulatus sõltub sellest, kas töötaja on kohustust rikkunud tahtlikult või hooletusest. Kui töötaja on sõlminud varalise vastutuse kokkuleppe, võtab ta sellega sõltumata süüst vastutuse talle tööülesannete täitmiseks antud vara säilimise eest.
Raamatupidamisteenuse osutamise leping on kasutatav juhul, kui soovitakse kokku leppida ühe isiku poolt teisele isikule raamatupidamisteenuse osutamises. Lepingu poolteks võivad olla nii füüsilised kui ka juriidilised isikud.
Hinnapakkumisega esitab pakkuja adressaadile pakkumise tööde või teenuste osutamiseks või kauba müügiks. Juhul, kui adressaat on tingimustega nõus ja avaldab nõusoleku ka pakkujale, loetakse leping poolte vahel sõlmituks. Oluline on, et hinnapakkumist ei ole võimalik tagasi võtta, kui see on jõudnud adressaadini.
Müügilepingu näidis on mõeldud eelkõige äriühingutele, kes pidevalt ostavad või müüvad ühelt ja samalt isikult teatud kaupa. Müügilepingu puhul on oluline, et kui ostja on müügilepingu sõlminud oma majandus- või kutsetegevuses, siis peab ta ostetud asjad üle vaatama või laskma üle vaadata ning teatama müüjale asja lepingutingimustele mittevastavusest mõistliku aja jooksul. Vastasel korral võib ostja kaotada õiguse esitada pretensioone ostetud kauba kvaliteedi, koguse või muude kokkulepitud omaduste kohta (VÕS § 220 lg 3).
Maksukohustuslane on kohustatud väljastama arve 7 kalendripäeva jooksul
- kauba ostjale lähetamisest või kättesaadavaks tegemise päevast;
- teenuse osutamise kuupäevast;
- pikaajalise või regulaarse teenuse osutamise või kaupade võõrandamise korral käibemaksuseaduse § 11 lg-s 4 sätestatud juhul maksustamisperioodi viimasest päevast;
- osalise või täieliku ettemaksu laekumise päevast.
Arve kohustuslikud rekvisiidid on toodud käibemaksuseaduse §-s 37.
Garantiikirjaga võtab garantii andja endale kohustuse maksta garantii saaja nõudel garantiilepingus kokkulepitud rahasumma. Garantiikirjas on esitatud kohustatud isiku (võlgniku) nimi ning viide garantiikirja väljastamise aluseks olevale lepingule, kuid garantiisumma väljamakse selle lepingu olemasolust ei sõltu. See tähendab, et garantii andja saab esitada garantii saaja nõude vastu üksnes garantiilepingust tulenevaid vastuväiteid ning garantii andja kohustust ei mõjuta garantiiga tagatud kohustuse olemasolu või kehtivus.
Vara tasuta kasutamise leping − kinnisasi, vara tasuta kasutamise leping − vallasasi
Seadme üürilepinguga annab üürileandja üürniku kasutusse seadme, mida üürnik võib kasutada ainult seadme iseloomust tulenevate eesmärkide saavutamiseks. Kuigi üürnikule läheb üle seadme valdus ja täielik kasutamise õigus, ei tohi üürnik üüriobjekti edasi üürida ega anda muul viisil kolmandate isikute kasutusse ilma üürileandja eelneva kirjaliku loata. Lepingu võib sõlmida nii tähtajaliselt kui ka tähtajatult.
Laenulepingu näidis on mõeldud ühe isiku poolt teisele isikule rahasumma laenamiseks kindlaks perioodiks. Laenu tagasimaksmine on võimalik kokku leppida ühekordse maksena või perioodimaksetena, mille kohta tuleks lisada laenulepingule tagasimaksete graafik täpsete kuupäevade ja summadega.
Tarnelepingut kasutatakse tavaliselt juhul, kui ostja soovib osta tarnijalt (müüjalt) kaupu pikema perioodi vältel ning tegemist ei ole kindla asja müügi või ühekordse kaubakogusega.
Näidiseks on tähtajaline üürileping. Äriruumi üürilepinguga annab üürileandja üürniku kasutusse ruumid, mida üürnik tohib kasutada ainult oma majandus- või kutsetegevuses. Kuigi üürnikule läheb üle äriruumide valdus ja täielik kasutamisõigus, ei tohi üürnik äriruume edasi üürida ega anda muul viisil kolmandate isikute kasutusse ilma üürileandja eelneva kirjaliku loata. Lepingu võib sõlmida nii tähtaegselt kui ka tähtajatult.
Maa rendileping
Maa rendilepinguga annab rendileandja rentniku kasutusse maa, mida rentnik võib kasutada ainult rendilepingus määratud sihtotstarbel. Maa üleandmisel rentniku valdusesse tuleks koostada üleandmise akt, kus on ära märgitud üleantud maa osad ja maaga otstarbe poolest seotud ja üleantud esemed (näiteks põllutööriistad jms) ning nende seisund. Üleandmise akt vormistatakse rendilepingu lisana.
Rendipinna üleandmise-vastuvõtmise akt koostatakse selleks, et anda poolte vahel sõlmitud rendilepingus määratud objekt üle rendileandjalt rentnikule. Aktiga ei looda pooltele uusi kohustusi, vaid fikseeritakse rendiobjekti seisund ja mõõteseadmete näidud. Aktis peab olema märgitud üleantud objektide seisukord võimalikult adekvaatselt, et välistada võimalikke vaidlusi.
Lepingu ülesütlemise avaldus
Lepingu ülesütlemise avalduse näidis on mõeldud selleks, et taganeda äriühingute vahel sõlmitud kestuslepingust (nt üürileping, laenuleping jne) seoses teise lepingupoole olulise lepingurikkumisega. Üldiselt on soovitatav enne lepingu ülesütlemist anda kohustust rikkunud poolele mõistlik lisatähtaeg, et rikkumise tagajärge parandada (VÕS § 196 lg 2). Lepingut saab üles ütelda ülesütlemisavaldusega teisele lepingupoolele (VÕS § 195 lg 1). Kui teine lepingupool ülesütlemisavaldusega nõustub, siis loetakse leping lõppenuks. Kui teine lepingupool ei pea ülesütlemist õigustatuks (kuna puudub oluline lepingurikkumine või muu mõjuv põhjus), siis lahendab vaidluse kohus.
Lepingust taganemise avalduse näidis on mõeldud selleks, et taganeda äriühingute vahel sõlmitud lepingust seoses teise lepingupoole olulise lepingurikkumisega. Üldiselt on soovitatav anda kohustust rikkunud poolele mõistlik lisatähtaeg rikkumise tagajärje parandamiseks (VÕS § 116 lg 2 p 5, lg 4). Lepingust saab taganeda taganemisavaldusega teisele lepingupoolele (VÕS § 188 lg 1). Kui teine lepingupool taganemisavaldusega nõustub, siis loetakse leping lõppenuks. Kui teine lepingupool ei pea taganemist õigustatuks (kuna puudub oluline lepingurikkumine), siis lahendab vaidluse kohus.
Võlatunnistusega tunnistab võlgnik võlausaldaja ees juba olemasolevat ja sissenõutavaks muutnud võlga (näiteks on võlgnik saanud võlausaldajalt kaupa ja kauba eest tasumise tähtaeg on möödunud, kuid võlgnik ei ole kauba eest tasunud). Võlatunnistuse eesmärk on muuta võlausaldaja jaoks võla sissenõudmine lihtsamaks, kuna võlgnik on kinnitanud võla olemasolu ning tema vastuväited võlale on väga piiratud.


Politsei- ja Piirivalveameti ning Kaitsepolitseiameti tegevusvaldkonda reguleerivate Vabariigi Valitsuse määruste muutmine – Riigi Teataja
Politsei- ja Piirivalveameti ning Kaitsepolitseiameti tegevusvaldkonda reguleerivate Vabariigi Valitsuse määruste muutmine
RT I 2010, 32, 159
Vastu võetud 03.06.2010 nr 67
Määrus kehtestatakse «Riigipiiri seaduse» § 8 lõike 3, § 14 lõike 2 punkti 4 ja § 141 lõike 2, «Läänemere piirkonna merekeskkonna kaitse konventsiooni ratifitseerimise seaduse» § 2, «Päästeseaduse» § 131 lõike 3, «Kaitstavate loodusobjektide seaduse» § 5 lõike 4 ja § 6 lõike 3, «Lennundusseaduse» § 4 lõigete 1 ja 7, «Liiklusseaduse» § 3 lõike 2, § 46 lõike 2, § 58, § 60 lõike 3 ja § 71 lõike 7, «Relvaseaduse» § 3 lõike 3, «Kaitseliidu seaduse» § 26 lõike 2, «Tolliseaduse» § 58 lõike 3, «Loomade ja loomsete saadustega kauplemise ning nende impordi ja ekspordi veterinaarjärelevalve seaduse» § 19 lõike 6, «Kriminaalmenetluse seadustiku» § 126 lõigete 6 ja 7, § 176 lõike 2, § 212 lõike 4 ja § 4211 lõike 3, «Väärteomenetluse seadustiku» § 38 lõike 1 ja § 206 lõike 3, «Lõhkematerjaliseaduse» § 85 lõike 4, «Kaitseväeteenistuse seaduse» § 3 lõike 7, «Kohtuekspertiisiseaduse» § 91 lõike 3, «Keeleseaduse» § 5 lõike 5 ning «Politsei ja piirivalve seaduse» § 3 lõike 2, § 726 lõike 5 ja § 727 lõike 11 alusel.
§ 1. Vabariigi Valitsuse 10. juuli 1995. a määruse nr 259 «Piiripunktide töökorralduse täiustamine» (RT I 1995, 61, 1030) punktides 1, 3 ja 4 asendatakse sõna «Piirivalveamet» sõnadega «Politsei- ja Piirivalveamet» vastavas käändes.
§ 2. Vabariigi Valitsuse 15. märtsi 1996. a määrusega nr 83 «Läänemere piirkonna merekeskkonna kaitse konventsioonist tulenevate õigusaktide kinnitamine» (RT I 1996, 22, 440; 2001, 99, 635) kinnitatud «Läänemere merekeskkonna reostusavariidest teatamise korras» tehakse järgmised muudatused:
1) punkt 1 sõnastatakse järgmiselt:
«1. Kõigil Eesti lipu all sõitvate laevade ja Eesti õhusõidukite kaptenitel teatada viivitamata nende poolt Läänemeres avastatud merekeskkonna reostusavariidest (merekeskkonna reostamisest naftasaaduste või teiste looduskeskkonnale või inimeste tervisele kahjulike ainetega) Politsei- ja Piirivalveameti Pääste- ja Koordinatsioonikeskusele või Eesti sadamale.»;
2) punkt 3 sõnastatakse järgmiselt:
«3. Politsei- ja Piirivalveameti Pääste- ja Koordinatsioonikeskus või sadam edastab teate viivitamata Keskkonnainspektsioonile.»
§ 3. Vabariigi Valitsuse 15. märtsi 1996. a määrusega nr 83 «Läänemere piirkonna merekeskkonna kaitse konventsioonist tulenevate õigusaktide kinnitamine» (RT I 1996, 22, 440; 2001, 99, 635) kinnitatud «Meresadamates, mereakvatooriumil, Peipsi-Pihkva järvel ning Narva jõel naftasaaduste käitlemise korra» punktis 7 asendatakse sõna «piirivalvele» sõnadega «Politsei- ja Piirivalveameti Pääste- ja Koordinatsioonikeskusele.»
§ 4. Vabariigi Valitsuse 18. septembri 1998. a määrusega nr 201 «Demineerimistööde korra kinnitamine» (RT I 1998, 81, 1354; 2009, 65, 448) kinnitatud «Demineerimistööde korra» punkt 8 sõnastatakse järgmiselt:
«8. Demineerimistööl tehtavast lõhketööst teavitatakse asukohajärgset politseiasutust.»
§ 5. Vabariigi Valitsuse 13. mai 1999. a määrusega nr 155 «Panga maastikukaitseala ja Narva jõe kanjoni maastikukaitseala kaitse-eeskirjade ja välispiiri kirjelduste kinnitamine» (RT I 1999, 46, 530; 2009, 7, 48) kinnitatud «Narva jõe kanjoni maastikukaitseala välispiiri kirjelduses» asendatakse läbivalt sõnad «piirivalve läbilaskepunkt» sõnaga «piiripunkt» vastavas käändes.
§ 6. Vabariigi Valitsuse 18. juuli 2000. a määruses nr 240 «Eesti õhuruumi kasutamine ja lennuliikluse teenindamine Tallinna lennuinfopiirkonnas» (RT I 2000, 62, 400; 2005, 7, 26) tehakse järgmised muudatused:
1) paragrahvis 9 asendatakse sõnad «Teede- ja Sideministeeriumiga» sõnadega «Majandus- ja Kommunikatsiooniministeeriumiga»;
2) paragrahvis 21 asendatakse sõna «Piirivalveameti» sõnadega «Politsei- ja Piirivalveameti».
§ 7. Vabariigi Valitsuse 2. veebruari 2001. a määruse nr 48 «Liikluseeskiri» (RT I 2001, 15, 66; 2010, 16, 85) lisa 1 «Liikluse reguleerimise märguanded» osa 2 «Reguleerija märguanded» tekstiosa «Peatamismärguanded» kolmas lause sõnastatakse järgmiselt:
«Ees sõitev juht peab jääma seisma parempoolsel teepeenral, selle puudumisel sõidutee parempoolse ääre lähedal, kui taga sõitval alarmsõidukile kehtestatud nõuete kohaselt värvitud ja tähistatud alarmsõidukil töötab koos sinise vilkuriga ka punane vilkur (joonis 1, g) või taga sõitval tsiviilvärvides alarmsõidukil töötab koos sinise vilkuriga ka punane vilkur või koos sinise märgutulega ka punane märgutuli.»
§ 8. Vabariigi Valitsuse 20. veebruari 2001. a määruse nr 66 «Liikluse reguleerimise kord» (RT I 2001, 19, 102) §-s 5 asendatakse sõna «politseiprefekti» sõnaga «prefekti».
§ 9. Vabariigi Valitsuse 20. veebruari 2001. a määruses nr 67 «Liiklusjärelevalve teostamise kord» (RT I 2001, 19, 103; 2009, 65, 451) tehakse järgmised muudatused:
«Määrus kehtestatakse «Liiklusseaduse» § 46 lõike 2 alusel ja kooskõlas sama seaduse § 46 lõikega 17.»;
2) paragrahvi 6 lõige 2 sõnastatakse järgmiselt:
«(2) Mootorsõiduki ja selle haagise tehnoseisundit ning varustust kontrollitakse «Liiklusseaduse» § 13 lõike 3 alusel kehtestatud korras.»;
3) paragrahvi 15 tekst sõnastatakse järgmiselt:
«Liiklusjärelevalve teostajal on õigus kohaldada meetmeid ja erimeetmeid seaduses ning seaduse alusel antud õigusaktides sätestatud alustel ja korras.»;
4) paragrahvi 26 lõige 3 sõnastatakse järgmiselt:
«(3) Plaanis määratakse kindlaks liiklusjärelevalve ülesanded §-s 3 loetletud objektide lõikes ja töömaht.»;
5) paragrahvi 27 lõige 4 sõnastatakse järgmiselt:
«(4) Plaanis määratakse kindlaks liiklusjärelevalve töömaht ja kontrolli regulaarsus §-s 3 loetletud objektide lõikes.»;
6) paragrahvi 29 punkt 5 ja § 30 lõige 2 tunnistatakse kehtetuks;
7) paragrahvi 30 lõikest 6 jäetakse välja kolmas lause;
8) paragrahvi 32 punktid 2–4 sõnastatakse järgmiselt:
«2) alarmsõidukile kehtestatud nõuete kohaselt värvitud ja tähistatud alarmsõidukist punktis 1 nimetatud märguannetega või valjuhääldi kaudu;
3) alarmsõidukile kehtestatud nõuete kohaselt värvitud ja tähistatud alarmsõidukist ees sõitva sõiduki juhile alarmsõiduki sisselülitatud sinise ja punase vilkuriga;
4) tsiviilvärvides alarmsõidukist ees sõitva sõiduki juhile alarmsõiduki sisselülitatud sinise ja punase vilkuriga või sisselülitatud sinise ja punase märgutulega, andes vajaduse korral lisaks valjuhääldi kaudu korralduse sõiduki peatamiseks.»
§ 10. Vabariigi Valitsuse 20. veebruari 2001. a määruse nr 68 «Liiklusõnnetusest teatamise, asjaolude väljaselgitamise, vormistamise, registreerimise ja arvestuse kord» (RT I 2001, 19, 104; 2009, 65, 448) § 4 lõige 2 sõnastatakse järgmiselt:
«(2) Liiklusõnnetus loetakse registreerituks, kui selle kohta on koostatud liiklusõnnetuse akt vastavalt käesoleva määruse §-le 8.»
§ 11. Vabariigi Valitsuse 10. juuli 2001. a määruse nr 237 «Välisriigi laevale laevaloa taotlemise ja andmise kord» (RT I 2001, 66, 390; 2009, 63, 415) § 2 lõikes 1 asendatakse sõna «Piirivalveametile» sõnadega «Politsei- ja Piirivalveametile».
§ 12. Vabariigi Valitsuse 23. aprilli 2002. a määruse nr 134 «Sõjaväerelvade riikliku registri asutamine ja registri pidamise põhimäärus» (RT I 2002, 37, 228; 2008, 57, 317) § 4 lõikes 3, § 5 lõikes 5, § 6 lõikes 4 ja § 12 lõikes 4 asendatakse sõna «Piirivalveamet» sõnadega «Politsei- ja Piirivalveamet» vastavas käändes.
§ 13. Vabariigi Valitsuse 13. augusti 2002. a määruses nr 268 «Laevapere liikmete Eestisse lubamise kord» (RT I 2002, 72, 436; 2004, 31, 216) tehakse järgmised muudatused:
1) paragrahvi 2 lõikes 4 asendatakse sõna «piirivalveametniku» sõnaga «politseiametniku»;
2) paragrahvi 3 lõikes 1 asendatakse sõna «piirivalvet» sõnadega «Politsei- ja Piirivalveameti Pääste- ja Koordinatsioonikeskust.»
§ 14. Vabariigi Valitsuse 27. aprilli 2004. a määruse nr 148 «Kaitsejõudude, piirivalve, päästemeeskonna, rahvusvahelise sõjalise peakorteri, välisriigi relvajõudude ja tsiviilkoosseisu ja nende liikme ning julgeoleku- ja kaitseotstarbelise kauba tolliformaalsuste teostamise kord» (RT I 2004, 35, 242; 2008, 23, 151) pealkirjas ja § 1 lõike 1 punktis 1 asendatakse sõna «piirivalve» sõnaga «politsei».
§ 15. Vabariigi Valitsuse 28. aprilli 2004. a määruse nr 154 «Nõuded loomade ja loomsete saaduste impordiks ettenähtud piiripunktile ja piiripunktide lahtioleku ajad, piiripunktide Euroopa Komisjoni loetellu kandmise ja sealt väljaarvamise alused, nõuded menetlusele ja menetlemise kord» (RT I 2004, 35, 247; 2008, 23, 153) § 12 lõikes 1 asendatakse sõna «piirivalve» sõnadega «Politsei- ja Piirivalveameti».
§ 16. Vabariigi Valitsuse 11. mai 2004. a määruses nr 189 «Lennupiirangud ja piirangud riiklikule õhusõidukile lennuks ülehelikiirusel» (RT I 2004, 43, 302; 2005, 52, 412) tehakse järgmised muudatused:
1) paragrahvi 1 lõigetest 3 ja 4 jäetakse välja sõna «piirivalve,»;
2) paragrahvi 3 lõikes 2 asendatakse sõna «Piirivalveametiga» sõnadega «Politsei- ja Piirivalveametiga».
§ 17. Vabariigi Valitsuse 30. juuli 2004. a määruses nr 263 «Konfiskeeritud vara võõrandamise, üleandmise ja hävitamise, vara võõrandamisest saadud raha eelarvest seaduslikule valdajale tagastamise, asitõendite arvelevõtmise ja hävitamise, arestitud vara hoidmise, hindamise ja võõrandamise ning kiiresti riknevate asitõendite hindamise, võõrandamise ja hävitamise kord» (RT I 2004, 61, 432; 2009, 63, 415) tehakse järgmised muudatused:
«(2) Konfiskeeritud narkootilise või psühhotroopse aine säilitamine ja hävitamine toimub «Narkootiliste ja psühhotroopsete ainete ning nende lähteainete seaduses» ja selle alusel kehtestatud õigusaktidega sätestatud korras.»;
2) paragrahvi 8 lõike 3 teine lause sõnastatakse järgmiselt:
«Väärteoasjas konfiskeeritud arvutisüsteem antakse üle käesoleva määruse §-s 3 nimetatud üleandmis-vastuvõtmisakti alusel «Autoriõiguse seaduses» sätestatud korras.»;
3) paragrahvi 11 lõiked 1 ja 2 sõnastatakse järgmiselt:
«(1) Asitõendi hävitamise aluseks on menetleja määrus, kohtuvälise menetleja otsus või määrus, kohtuotsus või kohtumäärus. Kiiresti riknevate asitõendite korral on asitõendi hävitamise aluseks menetleja määrus, kohtuvälise menetleja otsus või määrus.
(2) Hävitamisele kuuluva asitõendi hävitab vastavalt uurimisasutuse või kohtuvälise menetleja juhi või kohtu esimehe moodustatud asitõendi hävitamise komisjon. Komisjon peab olema vähemalt kolmeliikmeline. Komisjon võib olla moodustatud ka alaliselt.»
§ 18. Vabariigi Valitsuse 9. juuni 2005. a määruse nr 124 «Konfiskeeritud või «Lõhkematerjaliseaduse» § 4 alusel või riikliku järelevalve käigus üleantud lõhkematerjali ja pürotehnilise toote hoidmise, võõrandamise ja hävitamiseks üleandmise kord» (RT I 2005, 33, 253) § 7 täiendatakse lõikega 3 järgmises sõnastuses:
«(3) Juhul kui käesoleva määruse § 2 lõike 3 alusel ei ole määratud kriminaal- või väärteoasjas konfiskeeritud või asitõendiks oleva lõhkematerjali ja pürotehnilise toote hävitamise tähtaega, toimub hävitamine pärast süüteo aegumist või kohtulahendi jõustumist menetluse läbiviinud uurimisasutuse või kohtuvälise menetleja otsusel.»
§ 19. Vabariigi Valitsuse 23. septembri 2005. a määruse nr 249 «Kaitseväeteenistuskohustuslike Eesti kodanike riikliku registri pidamise põhimäärus» (RT I 2005, 52, 417; 2008, 7, 54) § 21 lõikes 5 ning § 23 pealkirjas ja lõikes 1 asendatakse sõna «piirivalve» sõnaga «politsei» vastavas käändes.
§ 20. Vabariigi Valitsuse 14. detsembri 2006. a määruses nr 258 «Riikliku sõrmejälgede registri asutamine ja registri pidamise põhimäärus» (RT I 2006, 57, 433; 2009, 64, 435) tehakse järgmised muudatused:
«Registri asutamise ja pidamise eesmärk on seaduse alusel võetud ja registrile edastatud sõrmejälgede töötlemine.»;
2) paragrahvi 7 punktist 1 jäetakse välja sõnad «(sh nende hallatavad ja kohalikud asutused)»;
3) paragrahvi 7 punktid 6 ja 7 ning § 11 lõike 2 punktid 6 ja 7 tunnistatakse kehtetuks.
§ 21. Vabariigi Valitsuse 14. detsembri 2006. a määruses nr 259 «Riikliku DNA registri asutamine ja registri pidamise põhimäärus» (RT I 2006, 57, 434; 2009, 64, 435) tehakse järgmised muudatused:
«Registri asutamise ja pidamise eesmärk on seaduse alusel võetud ja registrile edastatud DNA proovide analüüsi tulemusena saadud andmete töötlemine.»;
2) paragrahvi 8 punktist 1 jäetakse välja sõnad «(sh nende hallatavad ja kohalikud asutused)»;
3) paragrahvi 8 punktid 6 ja 7 ning § 11 lõike 2 punktid 8 ja 9 tunnistatakse kehtetuks.
§ 22. Vabariigi Valitsuse 19. juuli 2007. a määruses nr 193 «Politseiasutuse ja Kaitsepolitseiameti vaheline uurimisalluvus» (RT I 2007, 47, 332; 2009, 65, 448) tehakse järgmised muudatused:
«1) «Karistusseadustiku» §-des 89–93 ja 110–112, § 114 punktis 7, § 151 lõikes 2, §-des 231–2373 ja 241–243, § 248 lõike 2 punktis 2 ja lõikes 3, §-s 251, § 252 lõike 2 punktis 2 ja lõikes 3, §-des 310 ja 311 ning §-s 415 sätestatud kuritegudes;»;
2) paragrahvi 2 lõike 1 punkt 3 sõnastatakse järgmiselt:
«3) «Karistusseadustiku» §-des 201, 293–298 ja 299 ning § 3001 lõikes 2 sätestatud kuritegudes, kui kuriteo on toime pannud Vabariigi President, Riigikogu liige, Vabariigi Valitsuse liige, riigikontrolör, õiguskantsler, kohtunik, prokurör või valitsusasutuse, Riigikogu Kantselei, Vabariigi Presidendi Kantselei, Õiguskantsleri Kantselei, Riigikontrolli või kohtu kõrgem ametnik või politseiametnik, kes on teenistuses «Politsei ja piirivalve seaduse» § 58 lõikes 1 nimetatud ametikohal, või kaitseväelane, kes on teenistuses «Kaitseväeteenistuse seaduse» § 22 lõike 2 punktides 1–7 nimetatud ametikohal, või Tallinna, Tartu, Narva, Pärnu, Kohtla-Järve või Jõhvi kohaliku omavalitsuse juht;».
§ 23. Vabariigi Valitsuse 26. juuni 2008. a määruses nr 105 «Avalike teenistujate, töötajate ning füüsilisest isikust ettevõtjate eesti keele oskuse ja kasutamise nõuded» (RT I 2008, 26, 176; 2009, 8, 55) tehakse järgmised muudatused:
1) paragrahvi 11 lõike 2 punkt 4 sõnastatakse järgmiselt:
«4) politseiametnikud, kes on vanemspetsialisti või nooremspetsialisti ametikohal piiripunktis, kordonis, piirivalvelaeval, valmidusüksuses või Lennusalgas.»;
2) paragrahvi 12 punkt 4 tunnistatakse kehtetuks;
3) paragrahvi 12 punkt 17 sõnastatakse järgmiselt:
«17) politseiametnikud, välja arvatud § 11 lõike 2 punktis 4 nimetatud politseiametnikud;»;
4) paragrahvi 17 senine tekst loetakse lõikeks 1 ja paragrahvi täiendatakse lõikega 2 järgmises sõnastuses:
«(2) Käesoleva määruse § 11 lõike 2 punkt 4 kehtib kuni 1. septembrini 2015. a.»
§ 24. Vabariigi Valitsuse 17. detsembri 2009. a määruses nr 204 «Vere- ja bioloogilise vedeliku proovi võtmise, säilitamise, uuringuks edastamise, uuringu tegemise ning nende toimingute tasustamise ja uuringu tulemustest teavitamise kord» (RT I 2009, 64, 434) tehakse järgmised muudatused:
1) paragrahvi 2 lõike 1 teine lause sõnastatakse järgmiselt:
«Kui isiku nimi ei ole teada, kasutatakse proovinõu märgistamiseks ja saatekirja täitmiseks:
1) ametniku poolt prooviandja kohta antud informatsiooni;
2) kiirabikaardi või patsiendikaardi numbrit, kui tegemist on liiklusõnnetuses osalenud isikuga, kes on toimetatud tervishoiuteenuse osutaja juurde vältimatu arstiabi saamiseks.»;
2) paragrahvi 3 lõike 1 punkt 2 sõnastatakse järgmiselt:
«2) katsutiga ühilduvad ja veeni diameetrile vastavad veenipunktsiooninõelad;»;
«(1) Prooviandjat teavitatakse tema õigusest istuda vahetult enne vereproovi võtmist proovivõtmise ruumis. Prooviandja soovil antakse talle võimalus istuda kuni 15 minutit.»;
4) paragrahvi 5 täiendatakse lõikega 5 järgmises sõnastuses:
«(5) Lõigete 1 ja 3 nõudeid ei kohaldata, kui prooviandja on liiklusõnnetuses osalenud isik, kes on toimetatud tervishoiuteenuse osutaja juurde vältimatu arstiabi saamiseks.»;
5) paragrahvi 6 lõige 5 sõnastatakse järgmiselt:
«(5) Kui prooviandja ei ole terviseseisundi tõttu võimeline urineerima, võtab uriiniproovi kateetriga tervishoiuteenuse osutajana registrisse kantud tervishoiutöötaja. Sellisel juhul ei kohaldata lõike 3 punktide 1–4 nõudeid.»;
«(3) Proovimaterjali võltsimise kahtluse korral kohustab proovivõtja prooviandjat uuesti uriini koguma ja see märgitakse saatekirja. Kui proovimaterjali võltsimise kahtlus tekib uriiniproovi vabatahtliku andmise korral, toimetatakse prooviandja uriiniproovi võtmiseks tervishoiuteenuse osutaja juurde või riiklikusse ekspertiisiasutusse.»;
7) paragrahvi 9 lõike 5 esimeses lauses asendatakse sõnad «käe- või jalaraudu või sidumisvahendit» sõnadega «käeraudu, jalaraudu või sidumisvahendit»;
8) paragrahvi 10 lõigete 1 ja 3 kolmandat lauset täiendatakse pärast sõnu «Allkirjast andmisest keeldumine» sõnadega «või terviseseisundi tõttu allkirja mitteandmine»;
9) paragrahvi 15 lõikes 1 asendatakse sõna «ametnik» sõnaga «asutus»;
10) paragrahvi 15 lõige 3 tunnistatakse kehtetuks;
11) paragrahvi 15 täiendatakse lõikega 4 järgmises sõnastuses:
«(4) Kui vereproov võetakse liiklusõnnetuses osalenud isikult tema toimetamisel vältimatu arstiabi saamiseks tervishoiuteenuse osutaja juurde, vormistab ametnik saatekirja sündmuskohal või esitab nõude vereproovi võtmiseks tervishoiuteenuse osutajale telefoni teel. Telefoni teel esitatud nõue vormistatakse kirjalikult hiljemalt järgmisel tööpäeval nõude esitamisest arvates.»;
12) paragrahvi 21 lõikes 2 asendatakse sõna «ametnik» sõnaga «asutus».
§ 25. Vabariigi Valitsuse 17. detsembri 2009. a määruse nr 210 «Isikute kaitse ja objektide valve korraldamise alused, teostamise viisid ning koostöö kord» (RT I 2009, 65, 444) § 6 lõikes 2 asendatakse sõna «politseiametniku» sõnaga «ametniku».
§ 26. Vabariigi Valitsuse 21. detsembri 2009. a määruses nr 216 «Eritalituse sõidukite loetelu, nende tähistamise ja liiklemise kord» (RT I 2009, 65, 450) tehakse järgmised muudatused:
«11) päästetöödel osaleva juriidilise isiku sõiduk ja maastikusõiduk;»;
2) paragrahvi 3 täiendatakse lõikega 4 järgmises sõnastuses:
«(4) Päästetöödel osaleva juriidilise isiku sõiduk registreeritakse alarmsõidukiks liiklusregistris päästekeskuse kirjalikul nõusolekul. Nimetatud alarmsõiduk kustutatakse registrist omaniku, valdaja või päästekeskuse taotlusel.»;
3) paragrahvi 4 lõikes 1 asendatakse sõnad «asjaomase asutuse» sõnadega «Politsei- ja Piirivalveameti»;
4) paragrahvi 12 lõike 5 sissejuhatav lauseosa sõnastatakse järgmiselt:
«Päästeasutuse ja päästetöödel osaleva juriidilise isiku alarmsõidukil värvitakse kontrastvärviga:»;
5) paragrahvi 13 lõige 3 sõnastatakse järgmiselt:
«(3) Päästeasutuse sõiduki esiustele kantakse mustade tähtedega komando või korrapidamisgrupi nimetus ja päästeasutuse embleem.»;
6) paragrahvi 13 täiendatakse lõikega 31 järgmises sõnastuses:
«(31) Päästetöödel osaleva juriidilise isiku sõiduki esiustele kantakse mustade tähtedega tema nimetus ja embleem. Vabatahtliku päästja sõidukile kantakse eritunnusena esiustele kiri «VABATAHTLIK».»;
7) paragrahvi 17 teksti täiendatakse pärast sõnu «sinine vilkur» sõnadega «või sinine märgutuli»;
8) paragrahvi 20 lõikes 1 asendatakse sõnad «asjaomase jälitusasutuse» sõnadega «Politsei- ja Piirivalveameti».


Teenistus- ja töölähetusse saatmise kord Kuusalu vallas – Riigi Teataja
Teenistus- ja töölähetusse saatmise kord Kuusalu vallas
Teenistus- ja töölähetusse saatmise kord Kuusalu vallas - sisukord
§ 2 Teenistus- ja töölähetus
§ 5 Lähetustulemuste aruanne
§ 6 Lähetuskulude hüvitamine
§ 7 Päevaraha maksmine
RT IV, 11.12.2013, 8
Vastu võetud 04.12.2013 nr 18
Määrus kehtestatakse kohaliku omavalitsuse korralduse seaduse § 17 lõike 42, § 42 lg 1 p 3¹, § 49 lõike 44 alusel ja avaliku teenistuse seaduse § 44, § 45 ja § 47 alusel ning kooskõlas Vabariigi Valitsuse 01.07.2009 määrusega nr 110 „Töölähetuse kulude hüvitiste maksmise kord ning välislähetuse päevaraha alammäär, maksmise tingimused ja kord“ ja Vabariigi Valitsuse 19.12.2012 määrusega nr112 „ Ametniku teenistuslähetusse saatmise, lähetuskulude hüvitamise ning päevaraha maksmise tingimused ja kord ning päevaraha määr“.
Määrusega kehtestatakse Kuusalu Vallavolikogu (edaspidi volikogu) ja Kuusalu Vallavalitsuse (edaspidi valitsus) liikmete ning alatiste komisjonide liikmete, valitsuse ametnike, töötajate ja hallatavate asutuste juhtide (edaspidi valla töötajad) teenistus- ja töölähetusse saatmise, lähetustulemuste vormistamise ja lähetuskulude hüvitamise kord.
§ 2. Teenistus- ja töölähetus
Teenistus- ja töölähetus (edaspidi lähetus) on volikogu ja valitsuse liikme ning alatiste komisjonide liikmete või valla töötaja saatmine ameti- või tööülesande täitmiseks kindlaksmääratud ajavahemikus väljapoole oma teenistus- või töökohta.
Lähetuse vormistamise aluseks on lähetusavaldus (edaspidi avaldus), kus märgitakse lähetatava nimi, ameti- või töökoht, lähetuse aeg, sihtkoht ja asutus või üritus, kuhu lähetatakse ning ettepanek lähetuskulude hüvitamise ja päevaraha määra kohta. Kutse või muu alusmaterjal lisatakse avaldusele.
(1) Volikogu liikme ja alatise komisjoni liikme lähetus vormistatakse volikogu esimehe käskkirjaga. Valitsuse liikme, alatise komisjoni ja valla töötaja lähetus vormistatakse vallavanema käskkirjaga.
(2) Lähetusele saatmise käskkirjas märgitakse lähetatava nimi, ametikoht, lähetuse aeg, sihtkoht, ülesanne ning lähetuskulude hüvitamise ulatus. Välislähetuse korral märgitakse käskkirjas ka välislähetuse päevaraha määr. Välislähetuseks loetakse lähetust välisriiki.
(3) Volikogu esimehe, vallavanema ja hallatava asutuse juhi lähetuse korral märgitakse käskkirjas ka tema asendaja.
(4) Käskkiri vormistatakse üldjuhul vähemalt kolm tööpäeva enne lähetuse algust.
(5) Käskkirjad vormistab vallavalitsuse sekretär ja need koos alusdokumentidega säilitatakse dokumendihaldussüsteemis.
(6) Lähetuse avaldus ja käskkiri vormistatakse kooskõlas ametiasutuse asjaajamist ning raamatupidamisarvestust ja -aruandlust reguleerivates õigusaktides sätestatud nõuetega.
§ 5. Lähetustulemuste aruanne
(1) Riigisisese lähetuse korral esitatakse kirjalik lähetustulemuste aruanne (edaspidi aruanne) volikogu esimehe või vallavanema nõudmisel.
(2) Aruanne esitatakse vallakantseleile viie tööpäeva jooksul lähetusest saabumisest.
(3) Aruandes nimetatakse lähetuse käigustoimunud olulised kohtumised ja arutusel olnud teemad, kontaktisikute andmed, lähetatu osalemine diskussioonides ja tema tehtud ettekannete või sõnavõttude teemad, edasise koostöö võimalused, kokkulepped, kaasatoodud materjalide loetelu ning nendega tutvumise võimalus jm oluline teave.
(5) Volikogu liikme ja volikogu alatise komisjoni liikme aruande kinnitab volikogu esimees. Valitsuse liikme ja valla töötaja aruande kinnitab vallavanem.
(6) Aruanded koos sinna juurde kuuluva materjaliga säilitatakse dokumendihaldussüsteemis.
§ 6. Lähetuskulude hüvitamine
(1) Lähetuskulu tõendavaks dokumendiks on lähetuse kuluaruanne, milles esitatakse sõidu eesmärk, marsruut, läbitud kilomeetrite arv, tegelik sõidu- ja majutuskulu ning muu lähetusülesande täitmisega seotud kulu eurodes.
(2) Aruandele lisatakse kasutatud sõiduki passi koopia, vajadusel ka dokumendi koopia, mis kinnitab sõiduki kasutusõigust.
(3) Lähetatule hüvitatakse lähetusega seotud dokumentaalselt tõendatud kulud ja makstakse lähetuses viibimise aja eest päevaraha käesolevas määruses sätestatud tingimustel ja ulatuses. Välislähetuse korral arvestatakse lähetuskulu hüvitamisel välisvaluutas tehtud kulutused eurodesse välislähetuselt saabumise päevale järgnenud tööpäeval kehtinud Euroopa Keskpanga päevakursi alusel.
1) lähetuskohta sõidu ja tagasisõidu kulu hüvitatakse sõidupileti või muu kulu tõendava dokumendi alusel;
2) sõidupileti ettetellimise kulu, lennujaama-, reisija- ja väljalennumaksud hüvitatakse kulu tõendava dokumendi või sõidupiletile tehtud märke alusel;
3) isikliku sõiduauto kasutamisel hüvitatakse lähetuskulu volikogu ja valitsuse liikmele ja nende alatiste komisjonide liikmetele arvestusega 0,26 eurot läbitud kilomeetri kohta ning valla töötajatele vastavalt Kuusalu Vallavalitsuse 08.09.2011 määrusele nr 18 „ Sõidukite kasutamise kord Kuusalu vallas“;
(5) Lähetusega seotud majutuskulu piirmäär on riigisisesel lähetusel 70 eurot ja välislähetusel 100 eurot ööpäevas. Lähetusse saatval isikul on õigus lubada ka piirmäärast kallim majutuskulu, kui puudub võimalus kasutada piirmäärale vastava hinnatasemega majutuskohta. Majutuskulu piirmäära kohaldatakse iga ööpäeva kohta eraldi.
(6) Lähetuse korral välisriiki hüvitatakse reisikindlustuse ja viisa vormistamise kulu kindlustuspoliisi koopia või viisa koopia või muu seda kulu tõendava dokumendi alusel.
(7) Muu lähetusülesande täitmisega seotud kulu hüvitamise otsustab lähetusse saatnud isik kulu tõendavate dokumentide alusel.
§ 7. Päevaraha maksmine
(1) Riigisisese lähetuse korral päevaraha ei maksta.
(2) Välislähetuse korral makstakse päevaraha 32 eurot päevas.
(3) Lähetusse saatmist otsustav isik võib päevaraha määra vähendada kuni 70 protsenti, kui lähetuskohas viibimise ajal tagatakse lähetatule tasuta toitlustamine.
(4) Välislähetusse väljasõidu päeva loetakse välislähetuse päevaks ja selle eest makstakse lähetatule päevaraha, kui välisriiki suunduv sõiduk väljub vähemalt kolm tundi enne keskööd. Välislähetusest saabumise päeva loetakse välislähetuse päevaks ja selle eest makstakse päevaraha, kui saabumispäeva algusest (kell 00.00) on sõiduki saabumise ajaks möödunud vähemalt kolm tundi.
(5) Välisriiki lähetatul on õigus nõuda päevaraha ja lähetusega kaasnevate kulude eeldatavas suuruses avanssi mõistliku aja jooksul enne lähetuse algust. Avansi avalduse esitab volikogu liige ja volikogu alatise komisjoni liige volikogu esimehele ning valitsuse liige, valitsuse alatise komisjoni liige ja valla töötaja vallavanemale vähemalt kaks tööpäeva enne lähetuse algust.
Tunnistada kehtetuks Kuusalu Vallavolikogu 24.04.2013 määrus nr 13 „Kuusalu Vallavalikogu ja Kuusalu Vallavalitsuse liikmete teenistuslähetusse saatmise kord“.


2 LAEVALIIKLUSE OHUTUSE NÕUDED SADAMATEENUSE OSUTAMISEL
§ 13 Peatüki kohaldamine ja turvanõuded
§ 18 Turvaettevõtja tunnustamine
8 RIIKLIK JÄRELEVALVE SADAMAS
§ 42 Riikliku järelevalve teostaja
§ 43 Riikliku järelevalveasutuse ametiisiku õigused ja kohustused
§ 44 Riiklikku järelevalvet teostava ametiisiku ettekirjutus
§ 61 Asjaõigusseaduse muutmine
§ 62 Asjaõigusseaduse rakendamise seaduse muutmine
§ 63 Ehitusseaduse muutmine
§ 64 Maakatastriseaduse muutmine
§ 65 Meresõiduohutuse seaduse muutmine
§ 66 Planeerimisseaduse muutmine
§ 67 Riigilõivuseaduse muutmine
§ 1693 Sadamarajatise turvatunnistuse väljastamine ja tunnistusele märke tegemine
§ 1694 Sadama ja sadamarajatise turvalisuse riskianalüüs ning turvaplaan
§ 1695 Sadamakapteni ning sadama ja sadamarajatise turvaülema atesteerimine
§ 1696 Turvaettevõtja tunnustamise taotluse läbivaatamine
§ 1697 Sadama sadamaregistrisse kandmine ja sadamaregistri kande muutmine
§ 69 Sadamaseaduse kehtetuks tunnistamine
22.06.2009 otsus nr 505
(1) Käesolev seadus sätestab sadamateenuse osutamisele ning sadama pidajale ja sadamaoperaatorile laevaliikluse ohutuse ja turvalisuse ning keskkonnakaitse nõuded, samuti vastutuse nende nõuete rikkumise eest ja reguleerib riikliku järelevalvega seonduvaid toiminguid meresadamates ning laevatatavatel sisevetel ja nendega piirnevate veekogude laevatatavates suudmetes (edaspidi laevatatavad siseveed) asuvates sadamates.
2) sadama akvatoorium (edaspidi akvatoorium) – piiritletud veetee osa, mis on vajalik veesõidukite ohutu sildumise korraldamiseks ning kus sadama pidaja vastutab laevaliikluse ohutuse, turvalisuse ja keskkonnakaitse nõuete täitmise eest;
5) sadama navigatsioonimärgistus – sadamasse sissesõiduks, sadamast väljasõiduks ja sadamasiseseks laevaliikluseks vajalik navigatsioonimärgistus;
7) sadamakapten – sadamas ohutut laevaliiklust ja veesõidukite ohutut seismist korraldav isik;
12) tunnustatud turvaettevõtja – ettevõtja, kes võib täita käesolevas seaduses sätestatud ülesandeid, kellel on turvateenuse osutamiseks tegevusluba turvaseaduse mõistes ning keda Veeteede Amet on käesoleva seaduse §-s 18 sätestatud korras tunnustanud;
15) sadama sissesõidutee (edaspidi sissesõidutee) – veetee osa, mis võimaldab veesõidukil sadamasse siseneda ja sadamast väljuda ning kus selleks on vajalik korraldada laevaliiklust. Sissesõiduteena käsitatakse ka sadamate ühist sissesõiduteed ja sissesõiduteed, mis läbib teise sadama akvatooriumit;
4) laevaliikluse korraldamine akvatooriumil ja sissesõiduteel;
2. peatükk LAEVALIIKLUSE OHUTUSE NÕUDED SADAMATEENUSE OSUTAMISEL
(1) Sadamal peab olema akvatoorium, et võimaldada ohutu laevaliikluse korraldamist sadamateenuse osutamisel.
4) akvatooriumil kavandatava laevaliikluse kirjelduse;
(3) Kui sadam piirneb teise kavandatava või olemasoleva sadamaga või neil on ühine sissesõidutee või taotletav akvatoorium mõjutaks laevaliikluse ohutust või turvalisust muul viisil, võib Veeteede Amet laevaliikluse ohutuse või turvalisuse tagamiseks teha ettepaneku ühise akvatooriumi määramiseks või taotletava akvatooriumi piiride muutmiseks. Kui laevaliikluse ohutust või turvalisust tagavat kokkulepet ühise akvatooriumi määramise osas ei saavutata või kui taotleja ei nõustu ettepanekuga taotletava akvatooriumi piiride muutmiseks, võib Veeteede Amet taotletava akvatooriumi kooskõlastamata jätta.
4) kavandatav sadamasisese laevaliikluse korraldus häirib taotletava akvatooriumi suuruse tõttu laevaliiklust üldkasutataval veeteel;
6) taotletav akvatoorium või sadamasisese laevaliikluse korraldus ei taga läbipääsu akvatooriumist, kui see on ainuvõimalik tee piirnevasse või ühise sissesõiduteega sadamasse või kui ilma veesõidukit ohtu seadmata või kahjustamata ei ole võimalik jõuda piirnevasse või ühise sissesõiduteega sadamasse;
1) sadamasisese laevaliikluse korraldus häirib akvatooriumi suuruse tõttu laevaliiklust üldkasutataval veeteel;
3) akvatoorium või sadamasisese laevaliikluse korraldus ei taga läbipääsu akvatooriumist, kui see on ainuvõimalik tee piirnevasse või ühise sissesõiduteega sadamasse või kui ilma veesõidukit ohtu seadmata või kahjustamata ei ole võimalik jõuda piirnevasse või ühise sissesõiduteega sadamasse;
(1) Sadamakaptenil on ohutu laevaliikluse korraldamiseks õigus nõuda sadamas viibivatelt isikutelt õigusaktidest, sadama eeskirjast ja heast merepraktikast tulenevate nõuete täitmist.
(2) Sadamakapten on kohustatud laevaliikluse ohutusega seotud puuduste korral viivitamata võtma tarvitusele meetmed nende kõrvaldamiseks ja teavitama puudustest sadama pidajat.
(7) Sadama eeskirja vormi kehtestab majandus- ja kommunikatsiooniminister määrusega .
§ 13. Peatüki kohaldamine ja turvanõuded
(3) Veeteede Amet kaasab turvalisuse riskianalüüsi läbiviimisesse riigi päästeasutuse ja julgeolekuasutuse ning arvestab sadama ja sadamarajatise riskianalüüsi koostamisel nende ettepanekutega.
(6) Sadama ja sadamarajatise turvalisuse riskianalüüsis kajastatavate teemade täpsustatud loetelu ja riskianalüüsi läbiviimise korra kehtestab majandus- ja kommunikatsiooniminister määrusega .
(3) Sadama turvaplaani koostab sadama pidaja või tunnustatud turvaettevõtja.
(4) Sadamarajatise turvaplaani koostab sadamarajatise turvaülem või tunnustatud turvaettevõtja.
(13) Sadama ja sadamarajatise turvaplaanides kajastatavate teemade täpsustatud loetelu kehtestab majandus- ja kommunikatsiooniminister määrusega .
(6) Sadama ja sadamarajatise turvaõppuste läbiviimise korra kehtestab majandus- ja kommunikatsiooniminister määrusega .
§ 18. Turvaettevõtja tunnustamine
(1) Tunnustamine on menetlus, mille käigus Veeteede Amet hindab turvaettevõtja vastavust Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 725/2004 lisa III punktis 4.5 ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2005/65/EÜ lisas IV sätestatud nõuetele.
(2) Turvaettevõtja tunnustamise taotlemiseks tuleb esitada Veeteede Ametile taotlus, mis sisaldab järgmisi andmeid ja dokumente:
2) Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 725/2004 III lisa punktis 4.5 ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2005/65/EÜ IV lisas nõutud teadmisi, oskusi ja suutlikkust tõendavad dokumendid;
3) turvaettevõtja töötajate kvalifikatsiooni tõendavate dokumentide koopiad;
4) turvaseaduse alusel väljastatud turvateenuste osutamise tegevusloa koopia.
(3) Taotleja nõuetele vastavuse kontrollimiseks võib Veeteede Amet lisaks käesoleva paragrahvi lõikes 2 nimetatule küsida täiendavat informatsiooni.
(4) Veeteede Amet teeb tunnustamise otsuse 30 tööpäeva jooksul taotluse esitamisest arvates. Otsuse tegemise tähtaega võib pikendada käesoleva paragrahvi lõikes 3 sätestatud lisainformatsiooni esitamise tähtaja võrra.
(5) Veeteede Amet keeldub tunnustamisest, kui taotleja ei vasta käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud õigusaktidega sätestatud nõuetele või kui tal ei ole turvateenuse osutamiseks tegevusluba turvaseaduse mõistes.
(6) Tunnustamise otsus kehtib viis aastat.
(7) Tunnustamise otsus tunnistatakse kehtetuks, kui turvaettevõtja ei vasta käesoleva paragrahvi lõikes 1 sätestatud nõuetele või kui tal ei ole turvateenuse osutamiseks tegevusluba turvaseaduse mõistes.
(8) Tunnustamise taotluse läbivaatamise eest tuleb tasuda riigilõivu.
(1) Sadama ja sadamarajatise turvataseme kehtestab siseminister. Turvatase kehtestatakse vastavalt rahvusvahelise konventsiooni inimelude ohutusest merel ning selle alusel kehtestatud rahvusvahelise laevade ja sadamarajatiste turvalisuse koodeksi ja Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 725/2004 nõuetele.
(3) Sadama ja sadamarajatise turvaalase teabe edastamise ja vastuvõtmise korra kehtestab Vabariigi Valitsus .
(12) Sadamarajatise turvaülevaatuse läbiviimise ning turvalisuse tunnistuse väljastamise korra ja tunnistuse vormi kehtestab majandus- ja kommunikatsiooniminister määrusega .
(12) Laevaheitmete ja lastijäätmete vastuvõtmise ja üleandmise korralduslikud nõuded, laevaheitmete ja lastijäätmete vastuvõtmise ja üleandmise üle järelevalve teostamise korra ning teatise vormi sadama vastuvõtuseadmete puudustest teavitamiseks kehtestab majandus- ja kommunikatsiooniminister määrusega kooskõlastatult keskkonnaministriga.
(1) Laeva kapten peab koostama ja esitama sissesõidusadamale käesoleva paragrahvi lõike 6 alusel kehtestatud vormi kohase teatise sadamas üleantavate ning laevale jäävate laevaheitmete ja lastijäätmete liigi ja koguse kohta:
(4) Arvestades käesoleva paragrahvi lõikes 2 ning käesoleva seaduse § 29 lõigetes 1 ja 2 toodud erandeid, on sadama pidaja kohustatud viivitamata teavitama Keskkonnainspektsiooni, kui laev ei esita teatist või ei anna üle laevaheitmeid ja lastijäätmeid või kui laeval avastatakse muid laevaheitmete ja lastijäätmete üleandmise nõuete rikkumisi või tekib kahtlus, et nimetatud nõudeid rikutakse.
(5) Sadama pidaja peab korraldama laevadelt vastu võetud laevaheitmete ja lastijäätmete arvestust teatiste ning teiste laevaheitmete ja lastijäätmete vastuvõttu tõendavate dokumentide alusel laevade ning laevaheitmete ja lastijäätmete liikide kaupa.
(6) Laevaheitmetest ja lastijäätmetest teavitamise ja arvestuse pidamise üle järelevalve teostamise korra ning sissesõidusadamale esitatava teatise vormi kehtestab majandus- ja kommunikatsiooniminister määrusega kooskõlastatult keskkonnaministriga.
(2) Sadama pidaja korraldab reostuse avastamist ja likvideerimist akvatooriumil, informeerides reostuse avastamisest viivitamata Keskkonnainspektsiooni, Häirekeskust, Piirivalve operatiivinformatsiooni- ja mereseirekeskust ning Veeteede Ametit.
(6) Täpsemad nõuded sadama reostustõrje plaani sisule ja reostustõrje tehnikale kehtestab Vabariigi Valitsus .
(1) Vabariigi Valitsus määrab korraldusega riigikaitse ülesannetega sadama ning riigikaitse ülesannetega sadama akvatooriumi kaitseministri ettepanekul.
(4) Lisaks käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud sadamale on Vabariigi Valitsusel põhjendatud juhtudel õigus kaitseministri ettepanekul kehtestada korraldusega piiranguid muus sadamas osutatavatele sadamateenustele perioodiks, mil sadamas viibivad riigikaitse ülesandeid täitvad laevad. Kulud, mis tekivad sadamale seoses kehtestatud piirangutega, kannab piirangu kehtestaja.
3) laevaliikluse korraldus sadama veealal;
8) päästeasutuse ja muu abi andva või järelevalvet teostava asutuse väljakutsumise kord.
(1) Sadamaregister on andmekogu, mis peab arvestust sadamate üle, et tagada riigiasutustele seadustest ja teistest õigusaktidest tulenevate laevaliikluse ohutuse, turvalisuse ja keskkonnakaitse valdkondliku juhtimise ja korraldamise ülesannete täitmiseks ning riikliku järelevalve teostamiseks vajalikud andmed.
(4) Sadamaregistri pidamise põhimääruse ja käesoleva seaduse § 38 lõikes 1 loetletud registrisse kantavate andmete täpsustatud koosseisu kehtestab Vabariigi Valitsus määrusega .
(5) Sadama registreerimistaotluse vormi kehtestab majandus- ja kommunikatsiooniminister määrusega .
8. peatükk RIIKLIK JÄRELEVALVE SADAMAS
§ 42. Riikliku järelevalve teostaja
§ 43. Riikliku järelevalveasutuse ametiisiku õigused ja kohustused
(1) Riiklikku järelevalvet teostaval ametiisikul on õigus vabale juurdepääsule järelevalveobjektidele ja asjakohastele dokumentidele. Sadama pidaja, sadamarajatise valdaja, nende juures töötavad isikud, sadamakapten, sadama turvaülem ning sadamarajatise turvaülem on kohustatud kaasa aitama riikliku järelevalve läbiviimisele sadamas ning andma järelevalvet teostava ametiisiku nõudmisel riikliku järelevalve ülesannete täitmiseks vajalikku tõest ja täielikku teavet.
(2) Riiklikku järelevalvet teostav ametiisik peab oma tööülesannete täitmisel esitama ametitõendi.
§ 44. Riiklikku järelevalvet teostava ametiisiku ettekirjutus
(1) Käesoleva seaduse ja selle alusel kehtestatud õigusaktide nõuete rikkumise lõpetamiseks, edasiste rikkumiste ärahoidmiseks ja rikkumisega tekitatud tagajärgede kõrvaldamiseks teeb riiklikku järelevalvet teostav ametiisik ettekirjutuse, milles:
(2) Käesoleva paragrahvi lõikes 1 sätestatud ettekirjutuses peavad sisalduma:
1) ettekirjutuse tegemise alus koos viitega vastavale õigusakti sättele;
5) riiklikku järelevalvet teostanud ametiisiku ees- ja perekonnanimi ning ametinimetus;
6) ettekirjutuse vaidlustamise võimalused, tähtaeg ja kord.
(3) Käesoleva paragrahvi lõikes 1 sätestatud ettekirjutuse täitmata jätmise korral võib riiklikku järelevalvet teostav ametiisik rakendada asendustäitmist või sunniraha asendustäitmise ja sunniraha seaduses sätestatud korras. Sunniraha ülemmäär on füüsilisele isikule kuni 15 000 krooni, juriidilise isiku puhul kuni 50 000 krooni.
(1) Sadamateenuse osutamise eest määratud akvatooriumita –
(1) Sadama käitamise eest atesteeritud sadamakaptenita, kui atesteerimine on nõutav, –
(1) Sadama eeskirja puudumise või eeskirja ajakohastamata jätmise eest –
(1) Sadama või sadamarajatise käitamise eest sadama või sadamarajatise atesteeritud turvaülemata –
(1) Sadamateenuste osutamisel keskkonnakaitse nõuete rikkumise eest –
(1) Nõuetekohase laevaheitmete ja lastijäätmete vastuvõtmise ja käitlemise kava väljatöötamata või rakendamata jätmise eest –
(1) Sadama reostustõrje plaani puudumise ja reostustõrje plaani kooskõlastamata jätmise eest –
(1) Ebaseadusliku kalapüügiga tegelevate laevade nimekirja kantud laeva sadamas toidu, kütuse ja muude teenustega varustamise nõuete rikkumise eest –
(1) Lasti käitlemise nõuete rikkumise eest –
(1) Sadama registreerimise nõuete rikkumise eest –
(1) Käesoleva seaduse §-des 45–56 sätestatud väärtegudele kohaldatakse karistusseadustiku üldosa ja väärteomenetluse seadustiku sätteid.
(2) Käesoleva seaduse §-des 45–49, 51, 52 ja 56 sätestatud väärtegude kohtuväline menetleja on Veeteede Amet.
(3) Käesoleva seaduse §-des 50–54 sätestatud väärtegude kohtuväline menetleja on Keskkonnainspektsioon.
Enne käesoleva seaduse jõustumist kehtestatud akvatoorium kehtib kuni selle käesoleva seaduse alusel muutmise või kehtetuks tunnistamiseni .
§ 61. Asjaõigusseaduse muutmine
Asjaõigusseaduses (RT I 1993, 39, 590; 2008, 59, 330) tehakse järgmised muudatused:
1) paragrahvi 133 pealkiri muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:«§ 133. Avaliku veekogu kaldajoon»;
2) paragrahvi 133 lõige 1 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:«(1) Kinnisomand ulatub avaliku veekogu kaldajooneni. Kaldajoon on veekogu tavaline veepiir.»;
3) paragrahvi 133 lõige 2 tunnistatakse kehtetuks;
4) paragrahvi 133 lõige 3 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:«(3) Avaliku veekogu põhjaga püsivalt ühendatud ehitis, mis on püsivalt ühendatud kaldaga, on kaldakinnisasja oluline osa.»
§ 62. Asjaõigusseaduse rakendamise seaduse muutmine
Asjaõigusseaduse rakendamise seaduse (RT I 1993, 72/73, 1021; 2008, 59, 330) § 134 tunnistatakse kehtetuks.
§ 63. Ehitusseaduse muutmine
Ehitusseaduses (RT I 2002, 47, 297; 2009, 20, 132) tehakse järgmised muudatused:
1) paragrahvi 12 lõige 2 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:«(2) Ehitamiseks peab olema ehitusluba, välja arvatud väikeehitise, käesoleva paragrahvi lõikes 21 nimetatud avaliku veekogu põhjale toetuva kuni 60 m2 veesõidukite sildumiseks kohandatud rajatise või muude käesoleva seaduse § 16 lõike 1 punktides 1 ja 2 nimetatud ehitiste või nende osade ehitamise korral, mille puhul on nõutav kirjalik nõusolek, või § 16 lõikes 6 nimetatud ehitise ehitamise korral, mille puhul ehitise omanik teavitab kohalikku omavalitsust kavatsusest ehitada väikeehitist. Ehitusluba, kirjalik nõusolek või kohaliku omavalitsuse teavitamine ei anna õigust ehitada ilma maaüksuse või ehitise omaniku loata.»;
2) paragrahvi 12 täiendatakse lõikega 21 järgmises sõnastuses:«(21) Avaliku veekoguga piirneva kaldakinnisasja omanikul on õigus ehitada kaldakinnisasjale üle kinnisasja piiri ulatuv ning veekogu põhjale toetuv veesõidukite sildumiseks kohandatud rajatis, mis ei takista veesõidukite liiklemist ja mille ehitisealune pind ei ületa 60 m2. Sellise rajatise ehitamiseks, mille ehitisealune pind on 20–60 m2, avalike veekogude hulka kuuluvate jõgede puhul 10–60 m2, on nõutav kirjalik nõusolek, mille annab kohalik omavalitsus, kelle haldusterritooriumil kaldakinnisasi asub.»;
3) paragrahvi 19 täiendatakse lõigetega 31–35 järgmises sõnastuses:«(31) Kui taotletakse projekteerimistingimusi avalikku veekogusse kaldaga püsivalt ühendatud ehitise ehitamiseks, koostab ja väljastab projekteerimistingimused see kohalik omavalitsus, kelle haldusterritooriumil kaldakinnisasi asub. Projekteerimistingimused avalikku veekogusse kaldaga püsivalt ühendatud ehitise ehitamiseks koostatakse ja väljastatakse 60 päeva jooksul sellekohase taotluse esitamise päevast arvates. Põhjendatud juhul on projekteerimistingimuste koostajal õigus nimetatud tähtaega pikendada, teavitades tähtaja pikendamisest ja selle põhjusest projekteerimistingimuste taotlejat.
(32) Käesoleva paragrahvi lõikes 31 nimetatud projekteerimistingimused kooskõlastab kohalik omavalitsus enne nende väljastamist Tehnilise Järelevalve Ametiga. Projekteerimistingimused saadab kohalik omavalitsus Tehnilise Järelevalve Ametile kooskõlastamiseks 30 päeva jooksul sellekohase taotluse esitamise päevast arvates. Tehnilise Järelevalve Amet korraldab projekteerimistingimuste kooskõlastamise arvestusega, et kohalik omavalitsus saaks kinni pidada käesoleva paragrahvi lõikes 31 projekteerimistingimuste koostamise ja väljastamise tähtaja kohta sätestatust.
(33) Tehnilise Järelevalve Amet saadab kohaliku omavalitsuse poolt kooskõlastamiseks esitatud projekteerimistingimused seisukoha andmiseks Keskkonnaministeeriumile, Kaitseministeeriumile, Veeteede Ametile ning vajaduse korral teistele asutustele (edaspidi seisukoha andja). Seisukoha andjad esitavad oma seisukoha projekteerimistingimuste kohta Tehnilise Järelevalve Ametile 15 päeva jooksul projekteerimistingimuste kättesaamise päevast arvates. Kui seisukoha andja ei anna oma seisukohta nimetatud tähtaja jooksul, loetakse, et tal ei ole projekteerimistingimustele vastuväiteid.
(35) Kui Tehnilise Järelevalve Amet avalikku veekogusse kaldaga püsivalt ühendatud ehitise ehitamiseks taotletavaid projekteerimistingimusi ei kooskõlasta, jätab kohalik omavalitsus need väljastamata.»;
4) paragrahvi 22 lõike 1 punkt 1 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:«1) püstitada ehitusloale märgitud maaüksusele või avalikku veekogusse kaldaga püsivalt ühendatud ehitis ja ehitise teenindamiseks vajalikke rajatisi;»;
5) paragrahvi 23 lõiget 1 täiendatakse teise lausega järgmises sõnastuses:«Avalikku veekogusse kaldaga püsivalt ühendatud ehitise ehitamiseks väljastab ehitusloa ja tunnistab selle vajaduse korral kehtetuks see kohalik omavalitsus, kelle haldusterritooriumil kaldakinnisasi asub.»;
6) paragrahvi 23 lõige 5 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:«(5) Ehitusluba avalikku veekogusse kaldaga püsivalt ühendatud ehitise ehitamiseks väljastatakse Tehnilise Järelevalve Ametiga eelnevalt kooskõlastatud projekteerimistingimuste või detailplaneeringu alusel isikule, kes on kaldakinnisasja omanik või hoonestaja. Ehitusluba teisele isikule kuuluvale kinnisasjale tehnovõrgu või -rajatise ehitamiseks väljastatakse kinnisasja omaniku nõusolekul. Kinnisasja omaniku nõusolek ei ole vajalik, kui ehitusloa taotleja kasuks on seatud sundvaldus. Ehitusloa väljastamisest teavitatakse kinnisasja omanikku. Avalikku veekogusse ehitatava veekaabelliini ehitamiseks on vajalik veeseaduse § 222 kohane nõusolek.»;
7) paragrahvi 33 täiendatakse lõikega 21 järgmises sõnastuses:«(21) Kui avalikku veekogusse kaldaga püsivalt ühendatud ehitise ehitamisel muutus kaldajoon ja suurenes kaldakinnisasja ulatus, väljastatakse kasutusluba üksnes pärast seda, kui kinnisomandi suurenemine on kantud maakatastrisse ja kinnistusraamatusse ning vastavalt veeseadusele on tasutud avaliku veekogu ehitisega koormamise tasu.»;
8) paragrahvi 33 täiendatakse lõikega 81 järgmises sõnastuses:«(81) Avalikku veekogusse ehitatud kaldaga püsivalt ühendatud ehitisele kasutusloa väljastamisest teavitab kohalik omavalitsus Tehnilise Järelevalve Ametit viivitamata, kuid mitte hiljem kui viie tööpäeva jooksul kasutusloa väljastamisest arvates.»;
9) paragrahvi 34 lõiget 1 täiendatakse punktiga 17 järgmises sõnastuses:«17) avalikku veekogusse ehitatud kaldaga püsivalt ühendatud ehitise puhul ei ole täidetud käesoleva seaduse § 33 lõikes 21 sätestatud nõudeid.»;
10) paragrahvi 72 täiendatakse lõigetega 51 ja 52 järgmises sõnastuses:«(51) Enne 2009. aasta 1. juulit ehitisregistrisse kantud avalikku veekogusse ehitatud kaldaga püsivalt ühendatud ehitis loetakse õiguslikul alusel ehitatud ehitiseks. Kui nimetatud ehitise ehitamisel muutus kaldajoon ning ehitisele on antud kasutusluba, kantakse kinnisomandi muudatused maakatastrisse ja kinnistusraamatusse maakatastriseaduse §-s 171 sätestatud korras.
(52) Avalikku veekogusse ehitatav kaldaga püsivalt ühendatud ehitis, mille ehitamist alustati kohaliku omavalitsuse poolt antud ehitusloa alusel enne 2009. aasta 1. juulit, loetakse õiguslikul alusel ehitatud ehitiseks.»
§ 64. Maakatastriseaduse muutmine
Maakatastriseadust (RT I 1994, 74, 1324; 2007, 69, 425) täiendatakse §-ga 171 järgmises sõnastuses:
«§ 171. Avaliku veekogu kaldajoone muutuste katastrisse kandmine
Seaduses sätestatud juhtudel ja alusel avaliku veekogu täitmisega kaasnenud kaldakinnisomandi muutused mõõdistatakse kaldakinnisasja koosseisu ning kinnisasja piiride ja pindala muudatus kantakse maakatastrisse ja kinnistusraamatusse kaldakinnisasja omaniku avalduse alusel.»
§ 65. Meresõiduohutuse seaduse muutmine
Meresõiduohutuse seaduses (RT I 2002, 1, 1; 2008, 47, 263) tehakse järgmised muudatused:
1) seaduses asendatakse läbivalt sõnad «sadama valdaja» sõnadega «sadama pidaja» vastavas käändes;
2) paragrahvi 2 täiendatakse punktiga 91 järgmises sõnastuses:«91) veetee – laevatatav veeala Eesti merealadel ja laevatatavatel sisevetel;»;
3) paragrahvi 2 punkt 10 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:«10) üldkasutatav veetee – veetee osa, mis asub väljaspool sadama akvatooriumi ja selle sissesõiduteed;»;
4) paragrahvi 2 täiendatakse punktiga 101 järgmises sõnastuses:«101) laevatee – veetee osa, mis on veeliikluseks sobivaim ning navigatsiooniteabes avaldatud ja vajaduse korral looduses tähistatud;»;
5) seadust täiendatakse §-ga 934 järgmises sõnastuses:«§ 934. Välisriigi lippu kandvate laevade kontrollimise ja kinnipidamise korra rikkumine
6) paragrahvi 9426 lõige 2 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:«(2) Käesoleva seaduse §-des 80–934 ja 941–9425 sätestatud väärtegude kohtuväline menetleja on Veeteede Amet.»
§ 66. Planeerimisseaduse muutmine
Planeerimisseaduses (RT I 2002, 99, 579; 2009, 19, 115) tehakse järgmised muudatused:
1) paragrahvi 4 täiendatakse lõikega 3 järgmises sõnastuses:«(3) Kohalik omavalitsus korraldab planeerimisalast tegevust käesoleva seadusega sätestatud korras ka kohaliku omavalitsuse haldusterritooriumiga piirnevas avalikus veekogus, kui kavandatakse ehitist, mis on kaldaga püsivalt ühendatud.»;
2) paragrahvi 17 täiendatakse lõikega 21 järgmises sõnastuses:«(21) Avalikku veekogusse kaldaga püsivalt ühendatud ehitist kavandav maakonna-, üld- või detailplaneering kooskõlastatakse enne selle käesoleva seaduse § 18 kohast vastuvõtmist Tehnilise Järelevalve Ametiga.»;
3) seadust täiendatakse §-ga 171 järgmises sõnastuses:«§ 171. Planeeringute kooskõlastamine avalikku veekogusse kaldaga püsivalt ühendatud ehitise kavandamiseks
(1) Käesoleva seaduse § 17 lõikes 21 sätestatud juhul on Tehnilise Järelevalve Amet kohustatud enne kooskõlastamise otsustamist küsima planeeringu kooskõlastamise osas seisukohta Keskkonnaministeeriumilt, Kaitseministeeriumilt, Veeteede Ametilt ning vajaduse korral teistelt asutustelt (edaspidi seisukoha andjad). Kui 30 päeva jooksul seisukoha küsimise päevast arvates ei ole seisukoha andja oma seisukohta esitanud, loetakse, et tal puuduvad planeeringule vastuväited.
(2) Põhjendatud juhul on Tehnilise Järelevalve Ametil õigus planeeringu kooskõlastamisest keelduda. Põhjendatud juhuks peetakse avalikku huvi, eelkõige kui avalikku veekogusse kavandatav kaldaga püsivalt ühendatud ehitis:
(3) Kui Tehnilise Järelevalve Amet jätab avalikku veekogusse kaldaga püsivalt ühendatud ehitist kavandava planeeringu kooskõlastamata, planeeringut vastu ei võeta.»;
4) seadust täiendatakse §-ga 461 järgmises sõnastuses:«§ 461. Avalikku veekogusse ehitiste planeerimine
(2) Avalikku veekogusse kaldaga püsivalt ühendatud ehitiste rajamist kavandavad planeeringud, mida ei ole kehtestatud hiljemalt 2009. aasta 1. juuliks, tuleb enne kehtestamist kooskõlastada vastavalt käesoleva seaduse § 17 lõikele 21.»
§ 67. Riigilõivuseaduse muutmine
Riigilõivuseaduse (RT I 2006, 58, 439; 2009, 27, 164) 8. peatüki 7. jagu täiendatakse 3. jaotisega järgmises sõnastuses:
«3. jaotis
Sadamaseaduse alusel tehtavad toimingud
§ 1693. Sadamarajatise turvatunnistuse väljastamine ja tunnistusele märke tegemine
Sadamarajatise turvatunnistuse väljastamise või tunnistusele märke tegemise eest tasutakse riigilõivu 2000 krooni.
§ 1694. Sadama ja sadamarajatise turvalisuse riskianalüüs ning turvaplaan
(1) Sadama ja sadamarajatise turvalisuse riskianalüüsi läbiviimise ja selle aruandesse muudatuste tegemise eest tasutakse riigilõivu 2000 krooni iga sadama või sadamarajatise kohta, kuid kokku mitte üle 10 000 krooni.
(2) Sadama ja sadamarajatise turvaplaanide ja nende muudatuste läbivaatamise eest tasutakse riigilõivu 2000 krooni iga sadama või sadamarajatise kohta, kuid kokku mitte üle 10 000 krooni.
(3) Kui sadama või sadamarajatise turvaplaani või selle muudatuste läbivaatamisel selgub, et sadam või sadamarajatis ei ole nõuetekohane, tasutakse uue turvaplaani või selle muudatuste läbivaatamise eest riigilõivu käesoleva paragrahvi lõikes 2 sätestatud määras.
§ 1695. Sadamakapteni ning sadama ja sadamarajatise turvaülema atesteerimine
Isiku sadamakaptenina, sadama turvaülemana ja sadamarajatise turvaülemana atesteerimiseks esitamise eest tasutakse riigilõivu 500 krooni.
§ 1696. Turvaettevõtja tunnustamise taotluse läbivaatamine
(1) Turvaettevõtja tunnustamise taotluse läbivaatamise eest tasutakse riigilõivu 2000 krooni.
(2) Kui tunnustamise taotluse läbivaatamisel selgub, et turvaettevõtja ei ole nõuetekohane, tasutakse uue taotluse läbivaatamise eest riigilõivu käesoleva paragrahvi lõikes 1 sätestatud määras.
§ 1697. Sadama sadamaregistrisse kandmine ja sadamaregistri kande muutmine
(1) Sadama sadamaregistrisse kandmise eest tasutakse riigilõivu 2000 krooni.
(2) Sadamaregistri kande muutmise eest tasutakse riigilõivu 200 krooni.»
Veeseaduses (RT I 1994, 40, 655; 2009, 20, 131) tehakse järgmised muudatused:
1) paragrahvi 1 lõige 2 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:«(2) Veeseadus reguleerib vee kasutamist ja kaitset, maaomanike ja veekasutajate vahelisi suhteid ning avalike veekogude ja avalikuks kasutamiseks määratud veekogude kasutamist.»;
2) paragrahvi 9 täiendatakse lõikega 31 järgmises sõnastuses:«(31) Avalikku veekogusse kaldaga püsivalt ühendatud ehitise ehitamisel loetakse veekogu omaniku nõusolekuks Tehnilise Järelevalve Ameti kooskõlastust avalikku veekogusse kaldaga püsivalt ühendatud ehitist kavandavatele projekteerimistingimustele või detailplaneeringule. Avalikku veekogusse veekaabelliini ehitamisel loetakse veekogu omaniku nõusolekuks käesoleva seaduse § 222 lõikes 1 sätestatud nõusolek.»;
3) seadust täiendatakse peatükiga 41 järgmises sõnastuses:«41. peatükk
AVALIKU VEEKOGU KOORMAMINE EHITISEGA
(6) Käesoleva seaduse § 223 lõigetes 1 ja 2 sätestatud tasud laekuvad riigieelarvesse.»;
4) paragrahvi 401 täiendatakse lõikega 14 järgmises sõnastuses:«(14) Enne 2009. aasta 1. juulit ehitusloa saanud avalikku veekogusse kaldaga püsivalt ühendatud ehitise puhul käesoleva seaduse 41. peatüki 3. jagu ei kohaldata.»
§ 69. Sadamaseaduse kehtetuks tunnistamine
Sadamaseadus (RT I 1997, 77, 1315; 2005, 31, 229) tunnistatakse kehtetuks.
1Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2000/59/EÜ laevaheitmete ja lastijäätmete vastuvõtmise seadmete kohta sadamates (EÜT L 332, 28.12.2000, lk 81–90), muudetud direktiividega 2002/84/EÜ (EÜT L 324, 29.11.2002, lk 53–58) ja 2007/71/EÜ (ELT L 329, 14.12.2007, lk 33–36);
Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2005/65/EÜ sadamate turvalisuse tugevdamise kohta (ELT L 310, 25.11.2005, lk 28–39).


text:
Põhimäärus - Kiviõli Linnaraamatukogu
AvalehtRaamatukogustPõhimäärusKasutamise eeskiriInterneti kasutamise eeskiriStatistikaKontaktLugejateenindus
KojulaenutusKoduteenindusLugemissaalLasteraamatukoguNäitused ja Üritused
20172016201520142013201220112010200920082007PikendamineE-raamatukogu
RiksWeb {+} E-kataloogUrram {+} E-kataloogESTER {+} E-kataloogDIGAR - digitaalarhiivISE - artiklite andmebaasKODULUGU - KodulooportaalE-KULTUURIPÄRAND - infoväravE-raamatukoguLingikogu
Raamatukogu asukoht:Viru tn. 7 , 43125 , Kiviõli , EestiRaamatukogu kontaktid: Telefon : +372 335 8526E-post : See e-posti aadress on spämmirobotite eest kaitstud. Selle nägemiseks peab su veebilehitsejas olema JavaSkript sisse lülitatud.
Lasteraamatukogu kontaktid: Telefon : +372 335 8511E-post : See e-posti aadress on spämmirobotite eest kaitstud. Selle nägemiseks peab su veebilehitsejas olema JavaSkript sisse lülitatud.
E - R :
L - P :
Iga kuu viimasel reedel on raamatukogu sisetööks suletud. Raamatukogus tasuta leviala.
ETKNRLP12
www.kultuurikava.ee	Põhimäärus
§ 1 Üldsätted (1) Kiviõli Linnaraamatukogu (edaspidi raamatukogu) on Kiviõli Linnavalisuse haldusalas tegutsev Kiviõli linna asutus. (2) Raamatukogu on üldkasutatav rahvaraamatukogu, raamatukogu fondid on koostiselt universaalsed. (3) Raamatukogu asub Kiviõlis aadressil Viru 7. (4) Raamatukogul on oma nimega pitsat. (5) Raamatukogu struktuuris on
(6) Raamatukogu põhimääruse ja selle muudatused kinnitab Kiviõli Linnavolikogu. (7) Raamatukogu juhindub oma tegevuses Rahvaraamatukogu seadusest , UNESCO rahvaraamatukogude manifestist, muudest õigusaktidest ja käesolevast põhimäärusest. § 2 Ülesanded (1) Õigusaktides sätestatud ülesannete täitmiseks raamatukogu: 1) teenindab Kiviõli linna ja ümbruskonna elanikke; 2) teeb elanikele kättesaadavaks kohalikus raamatukogus puuduva kirjanduse; 3) komplekteerib, säilitab ja teeb kättesaadavaks kirjanduse ja muud üldkasutatavad dokumendid; 4) arvestab ja töötleb raamatukokku saabunud kirjanduse ja muud üldkasutatavad dokumendid; 5) teeb teatme-bibliograafilist tööd; 6) peab raamatukogutöö arvestust; 7) korraldab raamatuvarade tutvustamiseks mitmesuguseid üritusi. § 3 Õigused ja kohustused (1) Raamatukogul on oma ülesannete täitmiseks järgmised õigused ja kohustused: 1) osutada raamatukogu kasutajatele tasulisi teenuseid (kopeerimine) 2) täiendada kogusid vahetuse, annetuste ja ostudega; 3) sõlmida oma ülesannete täitmiseks oma nimel lepinguid. § 4 Juhtimine (1) Raamatukogu töötajate koosseisu kinnitab linnavalitsus. Töötamine raamatukogus toimub töölepingu alusel ja seda reguleeritakse tööseadusandlusega. (2) Raamatukogu juhib direktor, kelle kinnitab ametisse ja vabastab ametist linnavalitsus linnapea ettepanekul. Direktoriga sõlmib, muudab ja lõpetab töölepingu linnapea. (3) Direktor: 1) korraldab raamatukogu tegevust ja vastutab selle ülesannete täitmise eest; 2) võtab tööle raamatukogu töötajaid ning sõlmib, muudab ja lõpetab nendega töölepingud; 3) määrab raamatukogu töötajate töötasu suuruse; 4) kinnitab raamatukogu töösisekorraeeskirja, töökaitsealased juhendid, töötajate ametijuhendid jms; 5) annab oma pädevuse piires käskkirju; 6) koostab raamatukogu eelarve ja vastutab sellest kinnipidamise eest; 7) esindab raamatukogu; 8) tagab raamatukogu valdusesse antud linnavara säilimise, korrashoiu ja sihtotstarbelise kasutamise. § 5 Finantseerimine, aruandlus ja järelevalve (1) Raamatukogu finantseeritakse linnaeelarvest ja riigieelarvest. Raamatukogu võib vahendeid saada ka füüsilistelt ja juriidilistelt isikutelt sihtotstarbeliste eraldiste, toetuste ja annetustena ning muudest laekumistest. (2) Raamatukogu raha ja vara kasutamist kontrollib linnavalitsus. (3) Raamatukogu kasutaja õigused ja kohustused määratakse kindlaks raamatukogu kasutamise eeskirjaga, mille kinnitab linnavolikogu. (4) Raamatukogu poolt osutavate tasuliste teenuste hinnakirja kinnitab linnavalitsus. (5) Raamatukogu lahtioleku aja kinnitab linnavalitsus raamatukogu direktori ettepanekul. § 6 Ühinemine, jagunemine ja tegevuse lõpetamine (1) Raamatukogu ühinemise, jagunemise ja tegevuse lõpetamise otsustab linnavolikogu õigusaktides ettenähtud korras, teatades sellest vähemalt kuu aega ette kultuuriministeeriumile. § 7 Rakendussätted (1) Kiviõli Linnavolikogu 23.03.2006 otsus nr 33 "Kiviõli Linnaraamatukogu põhimääruse kinnitamine" tunnistatakse kehtetuks. (2) Määrus jõustub 06. juulil 2009.a.
© 2004 - 2017 Kiviõli Linnaraamatukogu. Kõik õigused on kaitstud.
Hoiatus! Javascript peab olema sisse lülitatud.
AB WEB IT

matches:
§ 1
§ 2
§ 3
§ 4
§ 5
§ 6
§ 7


text:
3-2-1-127-09 Riigikohus 07.12.2009
PKS § 61 lg 3
Elatise suurendamist saab PKS § 61 lg 3 alusel nõuda ka siis, kui elatis on väljamõistetud kohtulahendiga, mis põhineb kostja omaksvõtul. Elatise suuruse muutmisel tuleb arvestada samade asjaoludega nagu elatise väljamõistmisel. Ka elatise suuruse muutmisel tuleb lähtuda eelkõige lapse põhjendatud vajadusest, et tagada lapse arenguks piisavad materiaalsed vahendid. Arvestada tuleb ka kummagi vanema varalise seisundiga ja jätta kummagi vanema kanda selline osa lapse vajaduste rahuldamiseks, mis vastab vanema varalisest seisundist tulenevale võimalusele ülalpidamist anda. Elatise suuruse muutmiseks on alust juhul, kui lapse vajadused ja/või vanema(te) varaline seisund on võrreldes kohtulahendi tegemise aluseks olnud asjaoludega muutunud. Kohus peab elatise suuruse muutmise üle otsustades võtma aluseks eelmise kohtulahendi asjaolud ning tuvastama, kas asjaolud on sedavõrd muutunud, et annavad alust elatise suurust muuta. Elatist maksma kohustatud vanema varalise seisundi halvenemine või elatist saama õigustatud vanema varalise seisundi paranemine võib olla aluseks elatise suurendamata jätmisele. Ka elatise suurendamisel peab kohus kindlaks tegema mõlema vanema varalise seisundi. Kohtul on õigus ja ka kohustus lähtuda elatise väljamõistmisel mõlema vanema varalisest seisundist ja kohustatud vanema varalise seisundi halvenemise või õigustatud vanema varalise seisundi paranemise korral jätta elatis suurendamata, kui seni väljamõistetud elatis vastab vanemate varalisele seisundile. Laste vajaduste suurenedes võib lastest lahus elava vanema varalise seisundi muutumatuna püsimise või halvenemise korral jätta elatise suurendamata, kui elatist maksma kohustatud vanema varaline seisund ei võimalda tal suuremat elatist maksta. Elatise suuruse määramisel tuleb muuhulgas arvestada asjaoluga, et vanem oleks suuteline kohtuotsust täitma. Perekonnaseaduse mõtte kohaselt on vanem kohustatud hankima endale sissetuleku, mis lisaks tema enda vajadustele tagaks ka laste vajaduste rahuldamise, kuid see ei tähenda, et elatise suuruse määramisel ei tuleks arvestada elatist maksma kohustatud vanema objektiivset varalist seisundit. Vanem on kohustatud tegema lapse ülalpidamiseks vajalike vahendite saamiseks kõik endast oleneva, kuid väljamõistetud elatis ei või olla elatist maksma kohustatud vanemale ebamõistlikult koormav ega panna vanemat olukorda, kus tal ei ole võimalik säilitada enda minimaalselt vajalikku elustandardit ega tulla ise toime ilma riigi abita. Vt Riigikohtu tsiviilkolleegiumi lahend nr 3-2-1-93-08. Tulumaksu määra vähenemine võrreldes elatise väljamõistmise ajaga võib anda alust jätta elatis suurendamata, kui sel põhjusel saab pärast tulumaksu mahaarvamist elatist saav vanem rohkem elatist ja sellest piisab lapse suurenenud vajaduste rahuldamiseks. Täiendava maksuvaba tulu mahaarvamine maksustamisperioodi tulust mõjutab selle vanema varalist seisundit, kellel on seadusest tulenevalt õigus seda teha. Vanema varalise seisundi paranemise korral ei pruugi elatise suurendamine olla põhjendatud.
3-2-1-14-08 Riigikohus 11.04.2008
Kuna maakohus oli makseettepanekus ekslikult märkinud taotletava elatise väljamõistmise maksekäsu kiirmenetluse avalduse kohtule esitamise päeva, tuleb lugeda hageja poolt apellatsioonkaebuses esitatud taotlust elatise väljamõistmiseks tagasiulatuvalt1 aasta eest enne hagi esitamist, hagi muutmiseks. Ringkonnakohus on sisuliselt nõustunud hagi muutmisega, st hagi muutmine on toimunud kohtu nõusolekul TsMS § 376 lg 2 kohaselt. Seetõttu ei ole ringkonnakohus rikkunud menetlusõiguse normi.
Elatise vähendamiseks alla PKS § 61 lg-s 4 sätestatud miinimummäära või elatise välja mõistmata jätmiseks töövõimetuse tõttu peab töövõimetus olema püsiva iseloomuga ning selleks võib anda alust nii kohustatud vanema täielik kui ka osaline töövõimetus. Siiski ei anna üksnes kohustatud vanema töövõimetus, sh osaline töövõimetus alati alust elatist vähendada alla kehtiva miinimummäära. PKS § 61 lg-st 2 tulenevalt saab elatise kehtestatud miinimummäärast väiksemas suuruses välja mõista üksnes siis, kui vanema sissetulek tingituna töövõimetusest ei võimalda täitemenetluse seadustiku § 132 sätete kohaselt pöörata sellele sissenõuet PKS § 61 lg-s 4 sätestatud ulatuses. Lisaks tuleb juhul, kui vanema töövõimetus ei ole täielik, arvestada tema osalist töövõimet, mis võimaldaks saada sissetulekut ja maksta sellest elatist. Kui kohustatud vanemal on töövõime kaotusest hoolimata piisavalt muud vara peale igakuise sissetuleku, mille arvel ülalpidamiskohustust täita, siis ei ole PKS § 61 lg 6 p 1 alusel elatise vähendamiseks alla kehtiva miinimummäära põhjust. PKS § 61 lg 6 p 1 tuleb kohaldada koosmõjus PKS § 61 lg-ga 2.
Elatise vähendamiseks alla PKS § 61 lg-s 4 sätestatud miinimummäära või elatise välja mõistmata jätmiseks töövõimetuse tõttu peab töövõimetus olema püsiva iseloomuga ning selleks võib anda alust nii kohustatud vanema täielik kui ka osaline töövõimetus. Siiski ei anna üksnes kohustatud vanema töövõimetus, sh osaline töövõimetus alati alust elatist vähendada alla kehtiva miinimummäära. PKS § 61 lg-st 2 tulenevalt saab elatise kehtestatud miinimummäärast väiksemas suuruses välja mõista üksnes siis, kui vanema sissetulek tingituna töövõimetusest ei võimalda täitemenetluse seadustiku § 132 sätete kohaselt pöörata sellele sissenõuet PKS § 61 lg-s 4 sätestatud ulatuses. Lisaks tuleb juhul, kui vanema töövõimetus ei ole täielik, arvestada tema osalist töövõimet, mis võimaldaks saada sissetulekut ja maksta sellest elatist. Kui kohustatud vanemal on töövõime kaotusest hoolimata piisavalt muud vara peale igakuise sissetuleku, mille arvel ülalpidamiskohustust täita, siis ei ole PKS § 61 lg 6 p 1 alusel elatise vähendamiseks alla kehtiva miinimummäära põhjust. PKS § 61 lg 6 p 1 tuleb kohaldada koosmõjus PKS § 61 lg-ga 2. Kohus võib PKS § 70 lg 2 alusel mõista kohustatud vanemalt elatise välja kuni ühe aasta eest enne hagi esitamist ka juhul, kui vanem ei täitnud lapse ülalpidamiskohustust piisavalt või täitis seda ebaregulaarselt. Hoolimata asjaolust, et kohustatud vanem rikkus aasta jooksul enne elatisehagi esitamist ülalpidamiskohustust, võib PKS § 70 lg 2 alusel mõista elatise välja tagasiulatuvalt hagi esitamisest juhul, kui ülalpidamiskohustuse rikkumise ajal ei esinenud PKS § 61 lg-s 6 nimetatud asjaolusid. Kui kohus tuvastab, et aasta jooksul enne hagi esitamist esinesid kohustatud vanemalt elatise väljamõistmata jätmise alused, ei saa kohustatud vanemalt PKS § 70 lg 2 alusel elatist tagasiulatuvalt ühe aasta eest alates elatisehagi esitamisest välja mõista. Elatise tagasiulatuval väljamõistmisel tuleb arvestada ka seda, et PKS § 70 lg 2 kohaldamisel tuleks vältida kohustatud vanema asetamist raskesse majanduslikku olukorda. Kui elatis mõistetakse välja tagasiulatuvalt ühe aasta eest enne hagiavalduse esitamist, peab kohus tegema muu hulgas kindlaks, millisest kuupäevast alates tuleb elatis välja mõista. PKS § 70 lg-d 1 ja 2 ei saa tõlgendada nii, et elatis tuleb välja mõista alates hagiavalduse või makseettepaneku kohustatud vanemale kättetoimetamisest või sellest aasta tagasiulatuvalt. PKS § 70 ei tule kohaldada koosmõjus TsMS § 362 lg-ga 1 ega § 486 lg-ga 4, sest neil sätetel on üksnes menetlusõiguslik tähendus. PKS § 70 mõtte kohaselt tuleb elatise väljamõistmisel lähtuda ajast, mil hagiavaldus või maksekäsu kiirmenetluse avaldus kohtule tegelikult esitati. PKS § 70 lg-t 2 tuleb kohaldada koosmõjus TsÜS § 135 lg-ga 1. Tähtaja arvutamise sätteid saab kohaldada põhimõtteliselt nii edasiulatuva kui ka tagasiulatuva tähtaja arvutamisel. PKS § 70 lg 2 järgi on tähtaja alguseks hagi või maksekäsu kiirmenetluse avalduse esitamise päev.

matches:
Riigikohus
§ 61
§ 61
Kohus
kohus
Riigikohus
§ 376
§ 61
§ 61
§ 132
§ 61
§ 61
§ 61
§ 61
§ 61
§ 61
§ 132
§ 61
§ 61
§ 61
§ 61
Kohus
§ 70
§ 70
§ 61
kohus
§ 70
§ 70
kohus
§ 70
§ 70
§ 362
§ 486
§ 70
§ 70
§ 135
§ 70