Keskkonnaseadustiku üldosa seadus – Riigi Teataja
Eurovoc: 16 MAJANDUS → 1606 majanduspoliitika → majanduspoliitika → arengupoliitika → säästev areng
Eurovoc: 52 KESKKOND → 5206 keskkonnapoliitika → keskkonnakaitse
Keskkonnaseadustiku üldosa seadus (lühend - KeÜS)
3-17-1613/165 Riigikohtu halduskolleegium 26.11.2018
VeeS § 28 lg 5 2
Vt p-d 14 ja 16.
Vt p-d 16 ja 16.1.
Vt p-d 16.1 ja 16.2.
Vt p-d 16.2 ja 13.
Mereplaneering algatati PlanS v.r kehtivusajal, kuid viidi lõpule PlanS u.r kehtivusajal. Kui varem kehtinud seadus nägi ette maakonnaplaneeringu vaidlustamise populaarkaebuse vormis, siis kehtiv seadus seda ette ei näe. EhSRS ei reguleeri kaebeõigusega seonduvat. HKMS § 1 lg 4 sätestab üldreegli, mille kohaselt tehakse halduskohtumenetluse toiming toimingu tegemise ajal kehtiva seaduse järgi. Kohtukaebeõiguse küsimus ei ole osa planeerimismenetlusest, vaid osa kohtumenetlusest, mistõttu EhSRS § 1 lg-st 1 ei tulene PlanS v.r § 26 lg 1 kohaldatavust. Avalikes huvides kaebuse esitamise õigust ei saa tuletada ka õiguskindluse põhimõttest ega PlanS v.r ja PlanS u.r maakonnaplaneeringu sätete, sh maakonnaplaneeringu ülesannete võrdlusest. Mereplaneering ei olnud PlanS u.r jõustumise hetkeks veel kehtestatud (st kaebeõigus ei olnud tekkinud) ja füüsilistel isikutel puudub selles asjas ka materiaalõiguslik positsioon, mille kaitseks õiguskindluse põhimõtet kohaldada. (p 15) Kuigi KeÜS § 30 lg st 2 tuleneb keskkonnaorganisatsiooni õigus kohtusse pöörduda, seab säte keskkonnaorganisatsiooni kaebeõigusele siiski ka piirangud. Lisaks sellele, et vaidlustatud haldusakt või toiming peab olema seotud organisatsiooni keskkonnakaitseliste eesmärkide või tegevusvaldkonnaga, tuleneb sellest ka loogiline järeldus, et keskkonnaorganisatsiooni kaebuse alus (HKMS § 41 lg 2) peab eelnimetatutega seonduma. Keskkonnaorganisatsiooni kaebeõigus ei ole piiramatu populaarkaebuse esitamise õigus, mistõttu keskkonnaorganisatsiooni kaebuse aluseks olevad argumendid peavad olema seotud keskkonna kaitse eesmärkidega. Kaebuses võib tõstatada nii materiaalse kui ka formaalse õiguspärasuse küsimusi ja tugineda võib nii rahvusvahelisele kui ka riigisisesele õigusele, sh piiriülese keskkonnamõjude hindamise või keskkonnamõju strateegilise hindamise nõuetele. (p 17)
Keskkonnamõju strateegilise hindamise (KSH) eesmärk on selgitada ja arvestada keskkonnamõju otsustusprotsessi varajases staadiumis, kui kavandatava tegevusega seotud põhimõttelised alternatiivid on veel otsustamiseks avatud. Mõju tuleks arvestada juba „raamistiku“ loomisel tulevase olulise keskkonnamõjuga projektide jaoks, kui tehakse strateegilisi valikuid. KSH ülesanne on kumulatiivsete ja laiahaardeliste mõjude väljaselgitamine varakult, tagades järgmiste põhimõtete realiseerimise: keskkonna kõrgetasemelise ja tervikliku kaitse põhimõte, lõimimispõhimõte, ettevaatuspõhimõte ja vältimispõhimõte. (p 22) KSH toimub planeerimismenetlusega paralleelselt ning võimaldab välja selgitatava teabe jooksvat arvessevõtmist planeeringulahenduse väljatöötamisel. Seega peaks KSH mängima aktiivset rolli planeeringulahenduse kujunemisel, mitte piirduma planeerimisprotsessis väljatöötatud lahenduse mõjude hindamise, tagantjärgi korrigeerimise ja leevendusmeetmete väljapakkumisega. (p 23) Otsustusprotsessi kõrgemal tasandil tehtav keskkonnamõju hindamine peab andma raamistiku edasiste hindamiste jaoks ja jätma tulevaste menetluste raames hindamiseks küsimused, mida saab tõhusamalt hinnata otsustusprotsessi madalamal tasandil. Nn reastamise põhimõte ei tähenda, et keskkonnamõju hindamine (KMH) saaks asendada KSH-d või et KSH raames võiks jätta hindamata need mõjud, mille hindamine on just KSH ülesanne. KMH-l ja KSH-l on erinevad meetodid ja eesmärgid (vt C-295/10, Valčiukienė jt, p-d 59 ja 60; C-671/16, Inter-Environnement Bruxelles jt, p 65; C-160/17, Thybaut jt, p 64). Kui KMH puhul on üldjuhul keskseks küsimuseks, kuidas konkreetset arendustegevust teoks teha, siis KSH eesmärk on mõjutada arendustegevuse alternatiivide valikut otsustusprotsessi varases staadiumis, kui on veel võimalik analüüsida erinevaid alternatiive ja seeläbi mõjutada strateegilisi valikuid (C-671/16, Inter-Environnement Bruxelles jt, p 63; C-160/17, Thybaut jt, p 62). Ka dokumendi abstraktne olemus ei vabasta KSH direktiivi nõuetele vastava KSH tegemise kohustusest, kui dokument on kava või programm direktiivi mõttes (vt normatiivakti näitel C-290/15, D’Oultremont jt, p 52; C-671/16, Inter-Environnement Bruxelles jt, p 60). Seejuures on oluline takistada KSH direktiivist tulenevatest kohustustest kõrvalehoidmise võimalike strateegiate kasutamist, mis võivad väljenduda meetmete osadeks jagamises, vähendades nii KSH direktiivi kasulikku mõju (C-290/15, D’Oultremont jt, p 48; C-671/16, Inter-Environnement Bruxelles jt, p 55; C-160/17, Thybaut jt, p 55). (p 24) KSH aruanne peab sisaldama „põhjendatult nõutavat teavet, võttes arvesse olemasolevaid teadmisi ja hindamismeetodeid, kava või programmi sisu ja üksikasjalikkust, otsuse tegemise etappi ja mil määral saab mitmekordse hindamise vältimiseks teatavaid küsimusi täpsemalt hinnata otsustamise erinevatel tasanditel“ (KSH direktiivi art 5 lg 2). Viide „olemasolevatele teadmistele ja hindamismeetoditele“ (vt ka KeHJS v.r § 40 lg 3 p 1) ei tähenda seda, et piirduda võib juba teadaolevaga ja varem tehtud uuringutega, vaid viitab hindamise ajal mõistlikult kättesaadavatele, sh uute uuringutega kogutavatele teaduslikele andmetele. Vastasel korral ei saavutataks KSH direktiivi eesmärki tagada keskkonnakaitse kõrge tase. Teave eeltoodud sätte mõttes hõlmab nt teavet kavandatava tegevuse ja mõjutatava keskkonna kohta, samas piirkonnas paralleelselt toimuvate ja kavandatavate tegevuste kohta jne. Euroopa Kohus on KMH-d puudutavas kohtupraktikas rõhutanud, et on oluline selgitada välja erinevate projektide kuhjuv ehk kumuleeruv keskkonnamõju, kusjuures see kohustus ei piirdu ainult samalaadiliste projektidega (nt C-404/09, komisjon vs. Hispaania, p 80; C-531/13, Marktgemeinde Straβwalchen jt, p-d 43–47; C-141/14, komisjon vs. Bulgaaria, p-d 95–96). KSH direktiivi lisa I allmärkusest 1 ja KeHJS v.r § 40 lg 4 p-st 6 tulenevalt kehtib see ka KSH kohta. Samuti on oluline välja selgitada mõistlikud alternatiivid, mille puhul võetakse arvesse kava või programmi eesmärke ja geograafilist rakendusala. (p 25) KSH raames ei tohi jätta mõju vajaliku täpsusega hindamata ja KSH ülesanded täitmata argumendiga, et kindlalt ei ole teada arendustegevuse parameetrid. Vaatamata maakonnaplaneeringu kõrgele üldistusastmele näeb seadus selle koostamisel ette KSH kohustuse. Põhjendatud pole väide, et täpsemat mõjuhindamist takistas määramatus seoses arendajate edasiste kavatsustega planeeringu elluviimisel. Riikliku tasandi (maakonna)planeeringu mõju hindamisel on lähtealusena määrav see, millist tegevust, millises asukohas ja millises mahus riik planeeringus kavandab ja põhimõtteliselt võimalikuks peab, mitte see, millises ulatuses ja kuidas täpselt arendajad kavandatu tulevikus tegelikult ellu viivad. (p 28) Maakonnaplaneeringu ülesanne oli mh veealade üldiste kasutustingimuste määratlemine. Määratledes alad võimalike tuuleenergia tootmise aladena, pidi vastustajal planeerimismenetluse tulemusel kujunema veendumus, et need alad sobivad põhimõtteliselt, st vähemalt teatud tingimustel tuuleenergia tootmiseks. Vastustaja pidi ka veenduma, et paremad alternatiivid võimalike tuuleenergia tootmise alade kindlaksmääramiseks puuduvad, pidades seejuures silmas mh keskkonnakaalutlusi. Alternatiivide puudumine võib osutuda eriti oluliseks juhul, kui selgub vajadus kavandatava tegevuse elluviimiseks hoolimata selle ebasoodsast mõjust Natura 2000 võrgustiku alale. KSH ei tohi jääda formaalseks, jättes arendusalade põhimõttelise sobivuse lahtiseks ja piirdudes sisuliselt vaid tõdemusega, et selle küsimuse lahendamiseks alles tuleb asuda uuringuid tegema. (p 29) KSH menetluse tõhusaks läbiviimiseks on hindajal esmalt võimalik näiteks lähtuda nn maksimumstsenaariumist, st kavandatava tegevuse elluviimisest suurimas mahus, mida koostatav planeerimisdokument võimaldaks. Kui maksimumstsenaarium osutub keskkonna seisukohast problemaatiliseks, on hindajal koostöös planeeringu koostajaga võimalik modelleerida ja hinnata täiendavaid tõenäolisi stsenaariume, mil planeering viidaks ellu tegevuse asukoha ja laadi mõttes piiratumal kujul. Väär on ka eeldada, et hinnatav planeeringulahendus peab juba KSH algstaadiumis olema lõplikult selge ning et KSH peaks piirduma vaid juba lõpliku ja selge lahenduse hindamisega. Hindamine peaks võimaluste paljususe korral andma soovitusi parima lahenduse valimiseks ja hinnatav planeeringulahendus peabki arenema käsikäes KSH menetluse käigus täienevate teadmistega. KSH aruande nõuetele vastavaks tunnistamise staadiumis aga pidid hinnatav stsenaarium ja selle alternatiivid olema selginenud sellisel määral, et oleks olnud võimalik otsustada tuuleenergia tootmise põhimõttelise lubatavuse üle väljavalitud aladel. Eelnev ei tähenda, et KSH peab detailideni välja selgitama kõik tingimused, mida maakonnaplaneeringu edasisel elluviimisel tuleb arvestada. Ka kõiki parameetreid, millest lähtudes KSH raames erinevaid variatsioone hinnatakse, ei ole tarvis planeeringuga siduvalt kehtestada, kui nende üle on hiljem kohasem otsustada loamenetlustes. Küll võib osutuda vajalikuks arvestada nende lähteparameetritega hilisemates loamenetlustes. Kuidagi ei saa maakonnaplaneeringu abstraktne iseloom aga õigustada planeeringuala olemasoleva keskkonnaseisundi uurimata jätmist. (p 30) Geograafiliselt ja mõjult laiaulatuslike kumulatiivsete mõjude hindamist eeldavate uuringute tegemine on KSH, mitte üksikute üksnes piiratud alal asuvate tuuleparkide KMH ülesanne. Viimase vaatlusobjekt piirdub eeskätt konkreetse(te) ehitis(t)ega ja toimub pärast strateegilise valiku tegemist. Kõnealune teave tuleks välja selgitada võimalikult varases arendustegevuse staadiumis KSH käigus. Isegi kui hilisemates loamenetlustes on võimalik keskkonnakaalutlustele tuginedes keelduda loa andmisest, ei õigusta see mereplaneeringu kehtestamist tegevuse eelisarendamiseks, mille puhul pole teada, kas seda põhimõtteliselt üldse teha tohib. Seega tulnuks kirjeldatud teave välja selgitada mereplaneeringu KSH raames ning uuringute tulemusena väljaselgitatav keskkonnateave integreerida mereplaneeringu lahendusse. (p 31) Maismaal paiknev ei ole mereplaneeringu reguleerimisesemes, st mereplaneeringuga ei saa maismaaga seonduvat õiguslikult siduvalt kindlaks määrata ega peagi. Eeltoodu ei tähenda, et seosed maismaaga tuleks jätta tähelepanuta, kui on selge, et mereplaneeringuga kavandatav mõjutab merekaablite kaldaga ühendamise tõttu ka maismaad. Maismaal avalduvad mereplaneeringu mõjud kuuluvad mereplaneeringu kontrolliesemesse, kuna mereplaneeringu kehtestajal peab kujunema veendumus, et tuuleparkidest lähtuvate merekaablite ühendamine maismaaga on põhimõtteliselt võimalik. Lisaks tuleb KSH aruande koostamisel arvesse võtta kogu olemasolev teadmine. See hõlmab ka kõigi juba teadaolevate paralleelsete arendustegevustega arvestamise kohustust. (p 33) Kuna tuuleparkide ja neid teenindavate tehniliste rajatistega võib kaasneda oluline mõju naaberriikide keskkonnale, siis lasus riigil kohustus algatada piiriülese KSH menetlus sõltumata sellest, et vahetult vaidlusaluse maakonnaplaneeringu alusel keskkonda mõjutavat tegevust veel ei saa alustada ning vajalikud on täiendavad loamenetlused. Sarnaselt KSH direktiiviga on KSH protokolli eesmärk tagada teise mõjutatava riigi (ja selle avalikkuse) kaasamine võimalikult varases staadiumis, kui kõik variandid on lahtised. Viimast nõuab avalikkuse kaasamise puhul ka Århusi konventsiooni art 6 lg 4. Hiljem loamenetlustes, mille ajaks põhimõttelised otsused on juba tehtud, ei ole kaasatutel enam võimalik tuuleenergia tootmise alade valikul sama tõhusalt kaasa rääkida. (p 48)
Maakonnaplaneeringu ülesanne oli mh veealade üldiste kasutustingimuste määratlemine. Määratledes alad võimalike tuuleenergia tootmise aladena, pidi vastustajal planeerimismenetluse tulemusel kujunema veendumus, et need alad sobivad põhimõtteliselt, st vähemalt teatud tingimustel tuuleenergia tootmiseks. Vastustaja pidi ka veenduma, et paremad alternatiivid võimalike tuuleenergia tootmise alade kindlaksmääramiseks puuduvad, pidades seejuures silmas mh keskkonnakaalutlusi. Alternatiivide puudumine võib osutuda eriti oluliseks juhul, kui selgub vajadus kavandatava tegevuse elluviimiseks hoolimata selle ebasoodsast mõjust Natura 2000 võrgustiku alale. Keskkonnamõju strateegiline hindamine (KSH) ei tohi jääda formaalseks, jättes arendusalade põhimõttelise sobivuse lahtiseks ja piirdudes sisuliselt vaid tõdemusega, et selle küsimuse lahendamiseks alles tuleb asuda uuringuid tegema. (p 29) KSH menetluse tõhusaks läbiviimiseks on hindajal esmalt võimalik näiteks lähtuda nn maksimumstsenaariumist, st kavandatava tegevuse elluviimisest suurimas mahus, mida koostatav planeerimisdokument võimaldaks. Kui maksimumstsenaarium osutub keskkonna seisukohast problemaatiliseks, on hindajal koostöös planeeringu koostajaga võimalik modelleerida ja hinnata täiendavaid tõenäolisi stsenaariume, mil planeering viidaks ellu tegevuse asukoha ja laadi mõttes piiratumal kujul. Väär on ka eeldada, et hinnatav planeeringulahendus peab juba KSH algstaadiumis olema lõplikult selge ning et KSH peaks piirduma vaid juba lõpliku ja selge lahenduse hindamisega. Hindamine peaks võimaluste paljususe korral andma soovitusi parima lahenduse valimiseks ning hinnatav planeeringulahendus peabki arenema käsikäes KSH menetluse käigus täienevate teadmistega. KSH aruande nõuetele vastavaks tunnistamise staadiumis aga pidid hinnatav stsenaarium ja selle alternatiivid olema selginenud sellisel määral, et oleks olnud võimalik otsustada tuuleenergia tootmise põhimõttelise lubatavuse üle väljavalitud aladel. Eelnev ei tähenda, et KSH peab detailideni välja selgitama kõik tingimused, mida maakonnaplaneeringu edasisel elluviimisel tuleb arvestada. Ka kõiki parameetreid, millest lähtudes KSH raames erinevaid variatsioone hinnatakse, ei ole tarvis planeeringuga siduvalt kehtestada, kui nende üle on hiljem kohasem otsustada loamenetlustes. Küll võib osutuda vajalikuks arvestada nende lähteparameetritega hilisemates loamenetlustes. Kuidagi ei saa maakonnaplaneeringu abstraktne iseloom aga õigustada planeeringuala olemasoleva keskkonnaseisundi uurimata jätmist. (p 30) Maismaal paiknev ei ole mereplaneeringu reguleerimisesemes, st mereplaneeringuga ei saa maismaaga seonduvat õiguslikult siduvalt kindlaks määrata ega peagi. Eeltoodu ei tähenda, et seosed maismaaga tuleks jätta tähelepanuta, kui on selge, et mereplaneeringuga kavandatav mõjutab merekaablite kaldaga ühendamise tõttu ka maismaad. Maismaal avalduvad mereplaneeringu mõjud kuuluvad mereplaneeringu kontrolliesemesse, kuna mereplaneeringu kehtestajal peab kujunema veendumus, et tuuleparkidest lähtuvate merekaablite ühendamine maismaaga on põhimõtteliselt võimalik. Lisaks tuleb KSH aruande koostamisel arvesse võtta kogu olemasolev teadmine. See hõlmab ka kõigi juba teadaolevate paralleelsete arendustegevustega arvestamise kohustust. (p 33)
Natura eelhindamisest ilmnes, et kavandatav tegevus võib mõjutada Natura 2000 võrgustiku ala ja seda nii meres kui maismaal. Seega on KeHJS v.r § 45 lg-ga 2 vastuolus planeeringu kehtestamine ilma, et algatataks Natura hindamine ja selgitataks välja KeHJS v.r § 45 lg-s 2 sätestatud eelduste täidetus. Natura hindamine tuleb alati algatada ja läbi viia, kui on olemas ala olulise mõjutamise võimalus või oht, st võttes arvesse ala eriomaseid keskkonnatunnuseid ja -tingimusi, ei saa objektiivsete asjaolude alusel välistada, et kava või projekt mõjutab asjaomast ala olulisel moel (C-323/17, People Over Wind ja Sweetman, p 34 ja seal viidatud praktika). Seejuures on vajadusel nõutav kava või projekti alast väljapoole ulatuva mõju (st antud juhul merekaablite paigaldamise ja käitamise mõju maismaa elupaikadele) hindamine (C-142/16, komisjon vs. Saksamaa, p 29). (p 41) Euroopa Kohtu praktikast nähtuvalt tähendab asjakohane hindamine seda, et „selle valdkonna parimatest teadussaavutustest lähtudes tuleb teha kindlaks kõik kava või projekti aspektid, mis eraldi või koostoimes muude kavade või projektidega võivad avaldada mõju asjaomase ala kaitse-eesmärkidele“. Hinnangus „ei tohi olla lünki ja selles peavad olema täielikud, täpsed ja lõplikud seisukohad ning järeldused, mis hajutaksid kõik teaduslikult põhjendatud kahtlused asjaomasel kaitsealal kavandatud tööde mõju kohta“. (C-323/17, People Over Wind ja Sweetman, p 38 ja seal viidatud praktika; C-441/17, komisjon vs. Poola, p-d 113–114.) (p 42) Euroopa Kohus on rõhutanud, et elupaikade direktiivi art 6 lg 3 mõttes nõusoleku kavale või projektile võib anda üksnes juhul, kui ala kaitsestaatus jääb soodsaks, st püsivalt säilivad ala olemuslikud tunnused, mis on seotud teatud loodusliku elupaigatüübi esinemisega, mille kaitse-eesmärk õigustas selle ala kandmist ühenduse tähtsusega alade loetellu direktiivi tähenduses. Püsiva negatiivse mõju puudumine ala terviklikkusele tähendab seda, et teaduslikust seisukohast ei ole mingisugust põhjendatud kahtlust sellise mõju puudumises (C-441/17, komisjon vs. Poola, p d 115–121 ja seal viidatud praktika.) (p 43)
VÕS § 1037 lg 1 järgi võib eratee omanik esitada kasutuseelise saamise nõude isiku vastu, kes tema nõusolekuta või muu seaduses sätestatud aluseta erateed kasutab. Ei ole välistatud, et kui kannatanu on esitanud rikkuja vastu hagi, nõudes rikkumise lõpetamist ning see hagi rahuldatakse, kuid rikkuja ei ole rikkumist kohtulahendi tegemise ajaks lõpetanud, siis on kannatanul õigus nõuda VÕS § 1037 lg 1 alusel hüvitist ka tulevikus tekkiva alusetu rikastumisega seoses. See tähendab, et sellisel juhul saab rikkujalt kannatanu kasuks välja mõista hüvitise ka aja eest alates kohtulahendi tegemisest kuni rikkumise lõpetamiseni. Juhul kui rikkumise teel saadakse kasutuseeliseid, võib sellisel juhul olla mõistlik rikkujalt mõista kannatanu kasuks välja hüvitis perioodiliste maksetena analoogiliselt VÕS § 136 lg-s 1 sätestatuga. VÕS § 1037 lg 1 kohaldamise eelduseks ei ole see, et rikkuja peaks kannatanu asja valdama. (p 13) Eratee nõusolekuta kasutaja tegevus võib olla õigusvastane VÕS § 1045 lg 1 p 5 mõttes ning kui eratee omanik on nõus sellega, et teine isik kasutab kinnisasja edasi, kuid peab maksma selle eest tasu, siis saab omaniku nõude kvalifitseerida kahju hüvitamise nõudena VÕS § 1043 jj järgi ning omanikul võib olla õigus nõuda kahju hüvitamist sel viisil, et ta nõuab tee kasutajalt kinnisasja kasutamiseks lepingu sõlmimiseks nõusoleku andmist VÕS § 136 lg 5 järgi (vt selle kohta RKTKo nr 3-2-1-12-11, p 29). Sellise lepingu tingimuste määramisel saab analoogia alusel lähtuda AÕS §-s 156 sätestatust. Kui kohus peaks omaniku nõude rahuldama, siis saab lepingu lugeda poolte vahel sõlmituks kohtuotsuse jõustumise hetkest. (p 14) EhS § 92 lg 8 sätestab, et avalikkusele ligipääsetav eratee on tee, mis on tee omaniku poolt määratud avalikkusele suunatud funktsiooniga ja mis ei ole riigitee või kohalik tee. EhS § 92 esmaseks eesmärgiks saab mh paragrahvi pealkirja ("Terminid") silmas pidades lugeda terminite selgitamist EhS 11. peatüki jaoks, mis reguleerib EhS § 91 lg 1 kohaselt avalikult kasutatava tee ja avalikkusele ligipääsetava erateega seotud õiguslikke küsimusi. Seega peaks olema mingis muus sättes reguleeritud see, mida tähendab EhS § 92 lg-s 8 nimetatud "omaniku poolt määratud avalikkusele suunatud funktsiooniga". Sellist sätet aga ei ole. Samas ei tulene EhS § 92 lg-st 8, et kui eratee omanik ei ole paigutanud teele seda erateena tähistavat liiklusmärki või tõkestanud teed nt betoonplokkidega, kehtib eeldus, et igaüks võib mootorsõidukiga erateel vabalt liikuda. Nii ei kehti selline eeldus nt KeÜS § 32 lg-te 2 ja 2^1 kohaselt võõral maatükil mootorsõidukiga viibimiseks, kui omanik ei ole maatükki piiranud või tähistanud viisil, millest ilmneb tahe piirata võõraste viibimist maatükil. EhS § 92 lg 8 eeldab seega omaniku ettevõetavat aktiivset tegevust, tähistamaks tema kinnisasjal asuv eratee selliselt, mis lubab avalikkusel seda kasutada. (p 12.2) Isikul, kelle õigusi rikutakse, on õigus taotleda, et kohalik omavalitsus määraks transpordimaa sihtotstarbega detailplaneeringujärgse eratee, mis on ainus või peamine võimalik juurdepääs avalikult kasutatavale teele, avalikuks kasutamiseks ja algataks sellele sundvalduse seadmise või sundvõõrandamise menetluse (vt RKTKm nr 3-2-1-31-17, p 19.4). Sundvalduse seadmise kohta vt lähemalt nt RKHKo nr 3-3-1-6-17. (p 15)
3-3-1-74-16 Riigikohus 24.05.2017
KeÜS § 11
KeÜS § 3 lg 1
KeÜS § 11 näeb ettevaatuspõhimõtte kohaldamise alusena eelkõige keskkonnariski olemasolu, st olukorda, kus on võimalik vähendamist vajav keskkonnahäiring. Seega eeldab ka ettevaatusprintsiibi kohaldamine keskkonnahäiringu või selle piisava tõenäosuse tuvastamist. Mõjupiirkonna määramine saab tugineda konkreetsetele arvutustele, mõõtmistele, aga ka teaduse ja praktika seisukohtadele. Samas on paljudel juhtudel tegemist siiski n-ö prognoosotsusega, mille puhul on ettevaatuspõhimõte otsustamise üheks kriteeriumiks. (p 21)
VeeS § 17 lg 1 kohast nõusolekut on paisutamist kavandaval isikul vaja juhul, kui maaomaniku, kelle maa niiskusrežiimi paisutamine mõjutab, vara (maa) puhul on tuvastatav KeÜS § 3 lg 1 tähenduses paisjärve rajamisest tingitud keskkonnahäiring. Veekogu paisutamiseks vee erikasutusloa andmisel peab haldusorgan VeeS § 17 lg s 1 nimetatud asjaoludel kontrollima sellise nõusoleku olemasolu. (p 18) Kuigi veekogu paisutamiseks nõusoleku saamise kohustus on pandud paisutamist kavandavale isikule, saab paisutamisega mõjutatud isikute ringi reaalselt määrata vee erikasutusluba väljastav haldusorgan, st Keskkonnaamet paisutamise mõjupiirkonna määramise kaudu. Kuigi eriregulatsiooni ei ole, peab haldusorgan sellise mõjupiirkonna määramisel lähtuma uurimispõhimõttest ning tõendamismenetluse reeglitest. Kui Keskkonnaamet tuvastab, et maa-alal avaldub keskkonnahäiring, kuulub see vältimatult sellisesse mõjupiirkonda ning tuleb kohaldada VeeS § 17 lg-t 1. (p 20)
3-3-1-8-15 Riigikohus 13.05.2015
KeÜS § 30 lg 1
KeÜS § 23 lg 1
KeÜS § 23 lg 2
Olulise keskkonnamõjuga tegevuse (üleriigilise tähtsusega maardlas kaevandamine) kavandamisel tuleb eriti hoolikalt hinnata keskkonnamõju ning kaaluda nii olulisi avalikke huve kui ka erahuve. Olulise keskkonnamõjuga tegevuseks loa andmisel tuleb ette näha piisavad leevendusmeetmed. (p 18)
Keskkonnakaitse küsimustes saab kohtusse pöördumise aluseks olla mitte üksnes subjektiivsete õiguste rikkumine, vaid ka kaebuse esitaja puutumus vaidlustatava haldusakti või toiminguga. Ka puutumuse alusel esitatud kaebus peab siiski tuginema kaebaja olulisele huvile. Pelgalt konkreetses paikkonnas elamise või ressursi kasutamise faktidele tuginev kaebeõiguse konstruktsioon ei ole kooskõlas kohtupraktikaga. (p d 15–16) (Vt ka 3-3-1-86-06; 3-3-1-68-11; 3-3-1-87-11) Keskkonnakaitse küsimustes on HKMS § 44 suhtes eriseaduseks keskkonnaseadustiku üldosa seadus, mille § 30 lg 1 ei näe ette isiku õigust saada kohtulikku kaitset pelgalt puutumuse alusel, vaid eeldab õiguse rikkumist sarnaselt halduskohtumenetluse seadustiku sätetega. Sama seaduse § 23 määratleb õiguse tervise- ja heaoluvajadustele vastavale keskkonnale, mille rikkumisel on isikule tagatud kohtulik kaitse võrdselt muude õiguste rikkumisega. KeÜS § 23 lg s 1 sätestatud õiguse piiritlemisel on oluline arvestada, et hõlmatud on üksnes subjektiivne õigus tervise- ja heaoluvajadustele vastavale keskkonnale. Muid keskkonda iseloomustavaid näitajaid ja omadusi see õigus ei hõlma. (p 19) KeÜS on oluliselt arendanud õiguslikku olustikku, mis puudutab isiku õigusi keskkonnakaitsel ning nende õiguste kaitset. Asjassepuutuvad normid käsitlevad küll puutumust, kuid seda erinevalt Riigikohtu varasemast praktikast. Keskkonnaseadustiku üldosa seaduse kontekstis tuleb puutumust vaadelda isiku ja konkreetse keskkonna seosena. Puutumus keskkonnaseadustiku üldosa seaduse tähenduses ei ole enam iseseisvaks kaebeõiguse aluseks, vaid määrab ära õiguse tervise- ja heaoluvajadustele vastavale keskkonnale ulatuse. (p 20) KeÜS § 23 lg 2 puutumuse määratlus on asjakohane üksnes keskkonnaseadustiku üldosa seaduse kontekstis ja konkreetselt eelnimetatud subjektiivse õiguse määratlemisel ega ole kohaldatav varasema kohtupraktika alusel menetletavates kohtuasjades, kus puutumuse kategooriale kaebeõiguse alusena on kohtupraktikas antud keskkonnaseadustiku üldosa seadusest erinev sisu. (p 23)
õigus tervise- ja heaoluvajadustele vastavale keskkonnale
Keskkonnakaitse küsimustes on HKMS § 44 suhtes eriseaduseks keskkonnaseadustiku üldosa seadus, mille § 30 lg 1 ei näe ette isiku õigust saada kohtulikku kaitset pelgalt puutumuse alusel, vaid eeldab õiguse rikkumist sarnaselt halduskohtumenetluse seadustiku sätetega. Sama seaduse § 23 määratleb õiguse tervise- ja heaoluvajadustele vastavale keskkonnale, mille rikkumisel on isikule tagatud kohtulik kaitse võrdselt muude õiguste rikkumisega. KeÜS § 23 lg s 1 sätestatud õiguse piiritlemisel on oluline arvestada, et hõlmatud on üksnes subjektiivne õigus tervise- ja heaoluvajadustele vastavale keskkonnale. Muid keskkonda iseloomustavaid näitajaid ja omadusi see õigus ei hõlma. (p 19) KeÜS on oluliselt arendanud õiguslikku olustikku, mis puudutab isiku õigusi keskkonnakaitsel ning nende õiguste kaitset. Asjassepuutuvad normid käsitlevad küll puutumust, kuid seda erinevalt Riigikohtu varasemast praktikast. Keskkonnaseadustiku üldosa seaduse kontekstis tuleb puutumust vaadelda isiku ja konkreetse keskkonna seosena. Puutumus keskkonnaseadustiku üldosa seaduse tähenduses ei ole enam iseseisvaks kaebeõiguse aluseks, vaid määrab ära õiguse tervise- ja heaoluvajadustele vastavale keskkonnale ulatuse. (p 20)


Haapsalu linna kaevetööde eeskiri – Riigi Teataja
Haapsalu linna kaevetööde eeskiri
Haapsalu linna kaevetööde eeskiri - sisukord
§ 3 Kaevetöö teostamise nõuded
§ 4 Kaeveloa vormistamine, väljaandmine ja peatamine
§ 5 Kaevetööde ala tähistamine ja piiramine
§ 6 Kaevetöö teostamine
§ 7 Avariitöö teostamine
§ 8 Kaevekoha taastamine
§ 9 Tehnovõrkude kaitsmine kaevetööl
§ 10 Kaevetöö ja kaeveloa lõpetamine
§ 11 Vastutus
§ 12 Määruse rakendamine
Haapsalu Linnavolikogu
RT IV, 25.10.2013, 40
Vastu võetud 26.02.2010 nr 5
jõustumine 05.03.2010
Määrus kehtestatakse kohaliku omavalitsuse korralduse seaduse § 6 lg 3 p 1, § 22 lg 1 p 361, § 66², § 664 ja Haapsalu põhimääruse § 12 lg 1 p 43 alusel.
(1) Kaevetööde eeskiri (edaspidi eeskiri) määrab kindlaks kaevetööde korra Haapsalu linna haldusterritooriumil ja on kohustuslik kõikidele kaevetöid teostavatele isikutele.
(2) Eeskirja ei kohaldata:
1) kaevetööl eraõiguslike isikute omandis olevatel kinnistutel;
2) kinnistusraamatusse kandmata maa-aladel juhul, kui need ei ole avalikus kasutuses, seal ei asu tehnovõrke ja –rajatisi ning ei ole tegemist nende ehitamise või remondiga;
3) kalmistutel;
4) maa-aladel, kus kaevetööd on reguleeritud teiste eeskirjadega.
Eeskirjas kasutatakse mõisteid alljärgnevas tähenduses:
1) kaevetöö on:
a) süvendi kaevamine sügavamal kui 30 cm algsest maapinnast;
b) töö, mille tegemisel eemaldatakse tee- või pinnakate (asfaltbetoon, sillutis, murukate jne) ja mis ei ole teehoiutöö teeseaduse mõistes;
c) puude istutamine või väljajuurimine;
d) ehitusgeoloogilised puurimistööd.
2) kaevetöö tegija - isik, kes teeb kaevetööd;
3) kaeveloa taotleja - isik kes, esitab kaeveloa taotluse;
4) avariiline kaevetöö – kaevetöö, mille tegemise vajadus tekib ootamatult ja mis on edasilükkamatu;
5) kaeveloa taotlus – vormikohane blankett, mis täidetakse ja esitatakse kaeveloa taotleja poolt linnavalitsusele.
6) kaeveluba - luba, mis annab õiguse kaevetöö tegemiseks, määrab tingimused ja tähtaja.
7) omanikujärelevalve – tegevus projekti või teetööde kirjeldusele vastavate ehitus- ja remonditööde nõuetekohase kvaliteedi tagamiseks, samuti tehniliste dokumentide vormistamise tagamiseks ja kontrollimiseks;
8) omanikujärelevalvet teostav isik – isik, kes võib teostada teehoiutööde järelevalvet Teeseaduse mõistes.
§ 3. Kaevetöö teostamise nõuded
(1) Kaevetöö on lubatud teostada kaeveloa alusel. Kui kaevetöö kaasneb ehitamisega ehitusseaduse mõistes, peab eelnevalt olema vormistatud ehitusluba või kirjalik nõusolek.
(2) Teel teehoiuväliseid või teehoiutöid tegev juriidiline või füüsiline isik kannab täielikku vastutust kooskõlastatud tehnoloogia, tähtaegade, kvaliteedi ja liiklusohutuse nõuete täitmise eest. Tööde alustamisest teel peab töö tegija kirjalikult (e-mail, faks või avaldus) informeerima tee omanikku kaks päeva enne tööde alustamist, teatades ka omanikujärelevalvet teostava isiku andmed.
(3) Omanikujärelevalve kaevetööle tellib ja rahastab kaevetöö tellija.
(4) Ehitusgeoloogilisi töid teostatakse kooskõlas majandus- ja kommunikatsiooniministri 27.08.2007 määruse nr 71 „Ehitusgeoloogiliste tööde tegemise kord“ kehtestatuga. Ehitusgeoloogilisteks puurimistöödeks tuleb taotleda kaeveluba ning esitada koos avaldusega geodeetiline alusplaan, kuhu on kantud rajatavate puuraukude võišahtide asukohad. Ehitusgeoloogiliste tööde aruanded esitatakse kaeveloa lõpetamisel ja säilitatakse linnavalitsuses.
(5) Kaevetöödel tuleb rakendada tehnoloogiaid, mille puhul keskkonnale ja isikutele tekitatav kahju oleks võimalikult väike.
(6) Kaevetöö tegija on kohustatud rakendama abinõusid keskkonnakahjustuste prognoosimiseks ja ennetamiseks, tekkinud keskkonnakahjustuste likvideerimiseks või leevendamiseks ning kaevetöödejärgsete võimalike kahjustuste tekkimise jälgimiseks.
(7) Kaevetöö tuleb teostada tehnoloogiliselt võimaliku lühima aja jooksul ja teekatet vähimal kahjustaval viisil. Kaevetöö tegija on kohustatud kaevetööga rikutud maa korrastama.
(8) Kolme aasta jooksul pärast linna omandis olevatele avalikult kasutatavatele teedele uute asfaltbetoon- või monoliitsete betoonkatete ehitamist on kaevetöö nendel keelatud. Erandid on lubatud tehnovõrkude avarii puhul või linnavalitsuse eelneval kirjalikul nõusolekul.
(9) Kaevetöö tegija on kohustatud tee taastamisel kinni pidama tee ehitamise normidest ja nõuetest ning taastama kaevekoha samatüübilise kattega. Juhul, kui soovitakse muuta teekatte tüüpi, tuleb see eelnevalt kooskõlastada linnavalitsusega.
(10) Kaevetöö tellija ja kaevaja vastutavad solidaarselt teekatte ja haljastuse taastamistööde kvaliteedi eest 48 kuu jooksul pärast taastamistööde vastuvõtmist. Ajutise taastamise korral hoiab katet korras kaevetöö tegija. Eraõiguslike isikute omandis olevatel maa-aladel võivad maaomanik ja kaevetöö tegija kaevekoha taastamise või korrashoiu osas kokku leppida ka teisiti.
(11) Territooriumi omanik või haldaja võib nõuda kaevetöö tegemist kinnisel meetodil, et säilitada väärtuslikku kõrghaljastust. Puude kahjustamisel elujõuetuseni on territooriumi omanikul või haldajal õigus nõuda puude asendusistutuse korraldamist.
(12) Avalikelt teedelt väljakaevatud materjal kuulub Haapsalu Linnavalitsusele. Ladestuskoha määrab linnavalitsus kaeveloaga.
(13) Kaevetööde käigus kahjustatud kõnnitee äärekivid ja muud ehitiste osad tuleb asendada uutega.
§ 4. Kaeveloa vormistamine, väljaandmine ja peatamine
(1) Kaeveloa saamiseks esitatakse taotlus linnavalitsusele. Kaeveloa taotluse vorm on kaevetööde eeskirja lisa.
(2) Linnavalitsusel on õigus nõuda lisaks käesolevas paragrahvis nimetatule veel täiendavaid asjakohaseid dokumente (liikluskorralduse-, trasside mahamärkimise skeeme jne) ja esitada nõudmisi kaevetööde tsooni piirete ja liiklusmärkidega tähistamise osas, sõidukite liiklemise tingimuste ning ohutuse kindlustamise osas jne.
(3) Kaeveluba väljastatakse kümne tööpäeva jooksul nõuetekohaste dokumentidega taotluse esitamise päevast arvates. Nimetatud tähtaega võib linnavalitsus vajadusel pikendada, juhul kui taotleja ei ole täitnud linnavalitsuse täiendavaid nõudeid või on jätnud õigeaegselt esitamata vajalikud dokumendid.
(4) Kaeveloa taotluse võib jätta rahuldamata, kui:
1) kaeveloa taotlusele ei ole lisatud linnavalitsuse poolt nõutud dokumente või kooskõlastusi;
2) kaeveloa taotlejal on tähtajaliselt täitmata järelevalvet teostava ametiisiku poolt tehtud ettekirjutus, kõrvaldamata puudused, rikkumised, täitmata nõuded seoses omavolilise kaevamisega, tasumata kahjunõuded, trahvid või asendustäitmise tasud;
3) kaeveloa taotleja ei ole tasunud teede ja tänavate sulgemise maksu, juhul kui tal oli maksu tasumise kohustus;
4) on planeeritud teostada lähiajal (kaks kuud) samas kohas muid kaevetöid.
(5) Kaeveloa taotluse rahuldamata jätmisest annab linnavalitsus kirjalikult teada kolme tööpäeva jooksul arvates vastava otsustuse vastuvõtmisest, näidates ära taotluse rahuldamata jätmise põhjendused.
(6) Kaevetöö tegija, tellija ja kaeveloa väljastaja koostavad enne kaevetöö alustamist kolmepoolse akti teekatte, äärekivide, muldkeha, teekraavide, truupide, teemaa, rajatiste ja haljastuse seisukorra kohta ja tehakse digitaalfotod.
(7) Linnavalitsusel on õigus peatada tema poolt väljastatud kaevetööloa alusel tehtavad tööd juhul, kui ilmneb, et projekteerimise või ehitamise käigus pole kinni peetud kehtivatest õigusaktidest.
(8) Linnavalitsusel on õigus peatada kaevetöö, kui kahjustatakse haljastust, puudub raieluba, avastatakse keskkonnareostus, tööde teostamisel tekitatakse ülenormatiivset müra või saastet.
(9) Kaevetöö käigus inimtegevuse tagajärjel ladestunud arheoloogilise kultuurikihi avastamisel (s.h inimluud või kultuuriväärtusega leid), on kaevetöö tegija kohustatud töö seiskama, säilitama leiukoha muutumatul kujul ning viivitamatult informeerima muinsuskaitseametit ja linnavalitsust. Linnavalitsusel on õigus peatada arheoloogilise kultuurikihi hävingut põhjustav kaevetöö. Lõhkekehade leidmisest tuleb viivitamatult informeerida päästeteenistust.
(10) Kaevetööloa kehtivus peatatakse kuni tööde vastavusse viimiseni kehtivate õigusaktidega.
(11) Kaevetööloa kehtivus peatatakse § 11 lg 2 alusel.
§ 5. Kaevetööde ala tähistamine ja piiramine
(1) Kaevetööde ala otstesse v.a avariitööde esimese 24 tunni jooksul, paigaldatakse nähtavale kohale teabetahvlid, millele on märgitud:
1) kaevetöö tellija nimi ja kontaktandmed;
2) omanikujärelvalvet teostava isiku nimi ja kontaktandmed;
3) kaevaja nimi ja kontaktandmed;
4) kaevetööde eest vastutava isiku nimi ja telefon;
5) töö nimetus;
6) töö alg- ja lõpptähtpäev;
7) väljastatud kaeveloa number.
(2) Sõiduteel, kõnniteel või avalikult kasutataval haljasalal kaevetöid teostades lähtutakse kaevetööde ala märgistamisel majandus- ja kommunikatsiooniministri 16.04.2003 määrusestnr 69 „Liikluskorralduse nõuded teetöödel“.
(3) Kaevetöödel üldkasutataval alal peab kaevetööde ala ja sellega 0,5 m ulatuses külgnev maa-ala olema ümbritsetud ohupiiretega ning tähistatud liikluskorraldusvahenditega vastavalt Eesti Vabariigis kehtivale standardile AVS 613-2001 ja pimedal ajal valgustatud.
(4) Kaevetööde ala tähistamine piirdelintidega on keelatud.
§ 6. Kaevetöö teostamine
(1) Kaevetöö tegemise ajal peavad kaeveluba ja muud tööga seotud dokumendid olema töö teostamise kohas.
(2) Iga kaevetöö puhul peab kaevetöö tegija tasuma teede ja tänavate sulgemise maksu linna volikogu poolt kehtestatud korras ning kooskõlastama ajutise liikluskorraldusskeemi linnakeskkonna osakonnaga.
(3) Kaevetöö tegija peab avaldama oma kulul liikluskorralduse muudatuse kohta teate maakondlikus ajalehes.
(4) Kaevetöö tegija peab kindlustama piirete ja ajutiste sildade abil ohutu läbipääsu liiklusvahenditele ja jalakäijatele kohtadesse, kus puudub alternatiivne ligipääs.
(5) Puude tüved ja võrad peavad olema kaitstud võimalike vigastuste eest. Kaevetöid, välja arvatud avariitööd, on lubatud puudele lähemal kui 2 m teostada linnavalitsuse kooskõlastuse olemasolul.
(6) Kaevetööd Haapsalu vanalinna muinsuskaitsealal ja selle kaitsevööndis peavad baseeruma vabariigi valitsuse 14.07.2005 määrus nr 181 „Haapsalu vanalinna muinsuskaitseala põhimäärusel“ ja muinsuskaitseseadusel (RT I 2002, 27,153).
(7) Kaevetöö käigus inimtegevuse tagajärjel ladestunud arheoloogilise kultuurikihi avastamisel (sealhulgas inimluud või kultuuriväärtusega leid), on kaevetöö tegija kohustatud töö seiskama, säilitama leiukoha muutumatul kujul ning viivitamatult informeerima Muinsuskaitseametit ja linnavalitsust. Linnavalitsusel on õigus peatada arheoloogilise kultuurikihi hävingut põhjustav kaevetöö. Lõhkekehade leidmisest tuleb viivitamatult informeerida päästeteenistust.
(8) Kaevikutest väljapumbatava vee juhtimine kanalisatsiooni või kaevekoha ümbrusesse tuleb eelnevalt kooskõlastada kohaliku vee-ettevõttega ja/või maa-ala valdajaga.
(9) Kaevetöö tegija tagab tolmu- või lumetõrje, kui kaevetöö tegemisel tekib tolmu või on takistatud lumetõrje tegemine.
(10) Materjale, töövahendeid, pinnast jm ei ole lubatud ladustada tehnovõrkude kaevude, põõsaste ja peenarde peale ega puude võra projektsioonialale. Puistematerjali ladustamisel kivisillutisele või murule pannakse alla isoleeriv kangas või kile.
(11) Enne kaeviku tagasitäitmist peab kaevetöö tegija tagama paigaldatud tehnorajatise digitaalse teostusmõõdistamise topo-geodeetiliste mõõdistustööde õigust omava isiku poolt. Teostusmõõdistused koostatakse eranditult kõikide maa-aluste tehnorajatiste kohta ja edastatakse linnavalitsuse geodeedile.
(12) Kaevetööde loas märgitud tähtaja lõppemisel peab tööde teostaja taotlema tähtaja pikendamist linnavalitsuselt. Kaevetööde pikendamise kohta teeb linnavalitsus kaeveloale vastava märke.
§ 7. Avariitöö teostamine
(1) Avariilistel kaevetöödel kohaldatakse eeskirja, arvestades käesolevas paragrahvis sätestatud erisusi. Avariiliste kaevetööde teostaja peab tagama, et kaevetööde teostamise piirkonnas ei ohustataks teisi rajatisi.
(2) Avariilisi kaevetöid võib kaevaja alustada kaeveloata, teatades kaevetöö alustamisest elektronposti või telefoni teel kohe linnakeskkonna osakonnale ja kaeveala vahetusse ümbrusse jäävate tehnorajatiste omanikele. Kui avariiliste kaevetööde alustamise päev langeb riiklikule pühale või puhkepäevale, teatatakse kaevetöödest riiklikule pühale või puhkepäevale järgneval esimesel tööpäeval. Teates märgitakse avarii asukoht ja põhjus, kaevetööde algus- ja lõpptähtpäev ja kaevetööde eest vastutava isiku nimi.
(3) Kaevetööde teostaja esitab linnakeskkonna osakonnale vormikohase avariitööde akti kolme päeva jooksul alates avarii algusest.
§ 8. Kaevekoha taastamine
(1) Kaevekoha taastamisel täidetakse kaevik ainult dreeniva pinnasega (liiv, kruus), kasutades kihtide viisi tihendamist koos kastmisega. Täitematerjali tihedus peab vastama tihendustegurile, mis võimaldab nõuetekohast tihendamist. Tihendamise kohta koostatakse tihendusmõõdistuse akt, mis esitatakse linnavalitsusele.
(3) Taastatava asfaltbetoonkatte ääred lõigatakse sirgeks ja kiht taastatakse mõlemalt poolt vähemalt 50 cm võrra laiemalt, kui olid kaeviku mõõtmed. Erinevate asfaltbetoonkatete kihtide pind ning uue ja vana asfaltbetoonkihi vaheline kontaktpind krunditakse bituumeniga. Pealmise asfaltbetoonkatte vuugikohad kaetakse bituumeniga ja puistatakse üle graniitsõelmetega. Kaevetööde käigus rikutud tänav peab taastamise järgselt vastama teeseaduses ja selle alusele kehtestatud õigusaktides sätestatud nõuetele.
(4) Tänava või ühe sõidurea pikisuunas kaevetöö korral tuleb asfaltkate taastada kogu sõidutee laiuses või ühe sõidurea laiuses, kui kaevetöö toimus ühel sõidureal.
(5) Väljakute või parklate pikisuunas kaevetöö korral tuleb asfaltkate taastada mõlemalt poolt vähemalt 50 cm võrra laiemalt, kui olid kaeviku mõõtmed.
(6) Kui väljaku või parkla pikisuunas kaevetöö korral jääb kõnnitee äärekivini või asfaltkattega kaetud ala servani vähem kui 1 m, tuleb asfaltkate uuendada kogu pikisuuna ulatuses.
(7) Kuni 5 aastat vanade asfaltkatete risti suunas üleskaevamisel III seisundi tasemesse kuuluvate tänavate puhul, tuleb asfaltkate taastada kogu sõidutee laiuses 5 m ulatuses kaeviku teljest mõlemas suunas.
(8) Kuni 5 aastat vanade asfaltkatete üleskaevamisel pikisuunas tuleb asfaltkate taastada sõidurea laiuselt, kui sõidurea laius on 3 või enam meetrit.
(9) Kõnnitee pikisuunalisel kaevamisel tuleb paigaldada uus asfaltkate kogu kõnnitee laiuselt.
(10) Kui ristsuunaliselt rajatavate tehnorajatiste telgede vahe on alla 15 m, tuleb asfaltkatte pealiskiht nende kohal taastada ühise paigana.
(11) Kaevekoha võib ajutiselt liiklemiseks avada pärast ajutiste betoonkivide paigaldamist. Betoonkivid paigaldatakse nii piki- kui põikikaevetesse kogu väljalõike ulatuses. Betoonkive võib kaevekoha ajutise katendina hoida kuni 2 kuud, pärast 15.oktoobrit paigaldatud kive võib hoida kuni 15. maini. Ajutine katend peab olema tugev, püsiv, ja teega samas tasapinnas.
(12) Tänavakatte täielik taastamine peab olema teostatud, v.a p 11 toodud juhtudel, hiljemalt 15 kalendripäeva jooksul arvestades kaeveloa lõpetamise kuupäevast.
(13) Haljasalade murukatete taastamisel võib tagasitäiteks kasutada kaevekohast väljavõetud kasvupinnast, pealmine külvialune kiht peab olema 10 cm paksuse kihina täidetud taimede kasvuks sobiliku mullaga. Murukatte või rohukamara taastamiseks külvatakse muruseeme või paigaldatakse murumättad. Külvamiseks sobilik aeg on 01.mai – 30. september.
§ 9. Tehnovõrkude kaitsmine kaevetööl
(1) Olemasolevate tehnovõrkude kaitsevööndis tuleb kaevetöö teha neid valdavate võrguettevõtetega kooskõlastatult.
(2) Olemasoleva tehnovõrgu vigastamisel tuleb sellest viivitamatult selle valdajale teatada. Vigastusega tekitatud kahju hüvitamine toimub vastavalt kehtivatele õigusaktidele.
(3) Tehnovõrgu, mida ei ole märgitud projektdokumentatsioonis, avastamisel tuleb töö katkestada kuni olukorra selgitamiseni tehnovõrgu valdajaga. Olemasolevat tehnovõrku võib ümber paigutada üksnes selle omaniku loal ja kooskõlastatud projekti alusel.
(4) Keelatud on hävitada, vigastada või kooskõlastamata ümber paigutada liikluskorraldusvahendeid ja geodeetilisi märke. Hävitatud või vigastatud märgid taastatakse kaevetöö tegija kulul. Märgi ümberpaigutamise vajadusel kooskõlastab kaevetöö tegija selle linnavalitsusega.
§ 10. Kaevetöö ja kaeveloa lõpetamine
Kaevetöö on lõpetatud, kui:
1) kaevetööga rikutud maa-ala on nõuetekohaselt taastatud ja korrastatud ning üle antud maa-ala omanikule/valdajale;
2) tee kohta on linnavalitsusele esitatud:
a) õiend kaevetöö käigus välja veetud pinnase ja/või asfaldi koguse ladustamise kohta;
b) täitepinnase tihendamise kontrollakt;
c) täitematerjali vastavussertifikaat;
d) asfaltbetooni vastavussertifikaat.
3) tehnorajatiste teostusdokumentatsioon paberil ja digitaalsel andmekandjal on üle antud linnavalitsusele;
4) koostatud ja allkirjastatud on akt maa-ala omaniku/valdaja poolt taastamistööde vastuvõtmise kohta.
§ 11. Vastutus
(1) Kaevetöö ohutuse eest vastutab kaevetöö tegija.
(2) Eeskirja rikkumisel on linnavalitsusel õigus kaevetööd peatada. Eeskirja rikkumise eest karistatakse kohaliku omavalitsuse korralduse seaduse § 662 sätestatud korras. Väärteo kohtuväline menetleja on linnavalitsus.
(3) Järelevalvet eeskirja täitmise üle teostavad linnavalitsuse poolt määratud ametiisikud.
(4) Kaevetööga tekitatud kahju hüvitab kaevetöö tegija vastavalt kehtivatele õigusaktidele.
(5) Kaevetöö tellija ja kaevaja vastutavad solidaarselt teekatte ja haljastuse taastamistööde eest 48 kuu jooksul pärast taastamistööde vastuvõtmist.
§ 12. Määruse rakendamine
(1) Määrus jõustub kolmandal päeval pärast avalikustamist.
(2) Tunnistada kehtetuks Haapsalu Linnavolikogu 28.02.2003 määrus nr 7 punkti nr 1.4 „Haapsalu linna kaevamistööde eeskiri”.
Lisa Kaeveloa taotlus


Riikliku pensionikindlustuse seaduse ja kogumispensionide seaduse muutmise seadus – Riigi Teataja
Riikliku pensionikindlustuse seaduse ja kogumispensionide seaduse muutmise seadus
Väljaandja:RiigikoguAkti liik:seadusTeksti liik:algtekstJõustumise kp:01.01.2008Avaldamismärge:RT I 2007, 62, 395
Riikliku pensionikindlustuse seaduse ja kogumispensionide seaduse muutmise seadusVastu võetud 14.11.2007
Välja kuulutatud Vabariigi Presidendi 28. novembri 2007. a otsusega nr 202
§ 1. Riikliku pensionikindlustuse seaduses (RT I 2001, 100, 648; 2007, 40, 286) tehakse järgmised muudatused:
1) paragrahvi 12 täiendatakse lõikega 21 järgmises sõnastuses:
« (21) Lisaks käesoleva paragrahvi lõikes 2 sätestatule võetakse riikliku pensionikindlustuse osana pensionikindlustatu aastakoefitsiendi arvutamisel arvesse ka summad, mis on laekunud pensionikindlustatu kohta riikliku pensionikindlustuse vahenditesse vastavalt nõukogu määrusele (EMÜ, Euratom, ESTÜ) nr 259/68, millega kehtestatakse Euroopa ühenduste ametnike personalieeskirjad ja Euroopa ühenduste muude teenistujate teenistustingimused ning komisjoni ametnike suhtes ajutiselt kohaldatavad erimeetmed (EÜT L 56, 4.03.1968, lk 1–7) (edaspidi nõukogu määrus). Eelnimetatud summade laekumist ja nende üle arvestuse pidamist reguleeriva korra kehtestab Vabariigi Valitsus määrusega.»;
2) paragrahvi 26 lõige 1 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« (1) Iga kalendriaasta 1. aprilliks indekseeritakse käesoleva seaduse alusel arvutatud riiklikke pensione indeksiga, mille väärtus sõltub 20 protsenti tarbijahinnaindeksi aastasest kasvust ja 80 protsenti sotsiaalmaksu pensionikindlustuse osa laekumise aastasest kasvust. Indekseerimine toimub käesoleva paragrahvi lõikes 7 sätestatud korras.»;
3) paragrahvi 26 täiendatakse lõikega 11 järgmises sõnastuses:
« (11) Indeksi arvutamisel korrutatakse tarbijahinnaindeksi aastane kasv 0,2-ga ja sotsiaalmaksu pensionikindlustuse osa laekumise aastane kasv 0,8-ga ning saadud korrutised liidetakse.»;
4) paragrahvi 26 lõige 7 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« (7) Kalendriaasta 1. aprilliks arvutab Sotsiaalkindlustusamet rahvapensioni määra, pensioni baasosa ja aastahinde uued väärtused järgmiselt:1) rahvapensioni määr korrutatakse läbi käesoleva paragrahvi lõike 6 alusel kinnitatud indeksiga;2) pensioni baasosa korrutatakse läbi käesoleva paragrahvi lõike 6 alusel kinnitatud indeksiga, mille kasvuosa on eelnevalt läbi korrutatud koefitsiendiga 1,1;3) pensioni aastahinne korrutatakse läbi käesoleva paragrahvi lõike 6 alusel kinnitatud indeksiga, mille kasvuosa on eelnevalt läbi korrutatud koefitsiendiga 0,9.»;
5) paragrahvi 26 täiendatakse lõikega 8 järgmises sõnastuses:
« (8) Vabariigi Valitsus koostab iga viie aasta järel analüüsi käesolevas seaduses sätestatud riiklike pensionide arvutamise aluste mõjust pensionikindlustussüsteemi finantsilisele ja sotsiaalsele jätkusuutlikkusele ning esitab Riigikogule vajaduse korral ettepaneku käesoleva paragrahvi lõigetes 1 ja 7 sätestatud riikliku pensioni indeksi arvutamise metoodika ja indeksi kohaldamise tingimuste muutmiseks.»;
6) paragrahvi 30 täiendatakse lõikega 4 järgmises sõnastuses:
« (4) Pensionikindlustusstaaži arvutamisel võetakse arvesse summad, mis on laekunud pensionikindlustatu kohta Euroopa ühenduste institutsioonide pensioniskeemist käesoleva seaduse § 12 lõikes 21 nimetatud nõukogu määruse alusel.»;
7) seadust täiendatakse §-ga 421 järgmises sõnastuses:
« § 421. Vanaduspensioni arvutamine ja maksmine tööle asumisel Euroopa ühenduste institutsiooni
(2) Kulud, mis on seotud käesoleva paragrahvi lõikes 1 sätestatud pensionisumma ülekandmisega, kaetakse riigieelarvest.»;
8) paragrahvi 53 täiendatakse lõikega 21 järgmises sõnastuses:
« (21) Lisaks lõikes 2 nimetatud andmetele peetakse registri andmete alusel arvestust isiku kohta Euroopa ühenduste institutsiooni pensioniskeemist laekunud rahaliste vahendite ja nende alusel arvestatud pensionikindlustusstaaži kohta.»;
9) paragrahvi 56 lõige 1 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« (1) Riikliku pensionikindlustuse kulude katteallikateks riigieelarves on:1) sotsiaalmaksu pensionikindlustuse osa vastavalt sotsiaalmaksuseadusele ja nimetatud vahendite eelarveaasta lõpuks kasutamata jäänud jääk;2) rahatrahv vastavalt töötajate distsiplinaarvastutuse seadusele ja nimetatud vahendite eelarveaasta lõpuks kasutamata jäänud jääk;3) pensionisummade tagasinõudmisest riigieelarvesse laekuvad summad ja nimetatud vahendite eelarveaasta lõpuks kasutamata jäänud jääk;4) riigieelarves ettenähtud sihtotstarbelised eraldised pensionikindlustuse reservi ja erakorralisse reservi ning nimetatud vahendite eelarveaasta lõpuks kasutamata jäänud jääk;5) riigieelarves ettenähtud muud vahendid pensionide maksmiseks;6) riigieelarves ettenähtud vahendid käesoleva seaduse § 57 lõikes 2 nimetatud kulude tegemiseks.»;
10) paragrahvi 56 lõige 2 tunnistatakse kehtetuks;
11) paragrahvi 56 täiendatakse lõikega 11 järgmises sõnastuses:
« (11) Lisaks käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatule on riikliku pensionikindlustuse kulude katteallikaks riigieelarvesse laekunud summad vastavalt käesoleva seaduse § 12 lõikes 21 nimetatud nõukogu määruse alusel sätestatud korrale. Kui pensionikindlustatu on kohustatud isik kogumispensionide seaduse tähenduses, siis kantakse riikliku pensionikindlustuse vahenditesse 16/22 laekunud summast.»;
12) paragrahvi 57 lõige 1 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« (1) Käesoleva seaduse § 56 lõike 1 punktides 1–5 ja lõikes 11 nimetatud riikliku pensionikindlustuse kulude katteallikate arvel finantseeritakse üksnes järgmised kulud:1) käesoleva seadusega sätestatud vanaduspensionid (sealhulgas soodustingimustel, ennetähtaegsed ja edasilükatud vanaduspensionid), töövõimetuspensionid, toitjakaotuspensionid ja endises suuruses säilitatud pensionid, välja arvatud käesoleva seaduse §-s 24 sätestatud pensionilisad ja § 28 lõikes 3 sätestatud pensioniõigusliku staaži aastatele vastavad pensionide osad;2) väljateenitud aastate pensionide seaduses ja soodustingimustel vanaduspensionide seaduses sätestatud pensionid;3) käesoleva seaduse § 12 lõikes 21 nimetatud nõukogu määruse alusel ettenähtud väljamaksed.»;
13) paragrahvi 57 lõikes 2 asendatakse sõnad «punktis 5» sõnadega «punktis 6»;
14) seadust täiendatakse §-ga 582 järgmises sõnastuses:
« § 582. Vanaduspensioni koefitsiendi ümberarvutamise erisus ja pensioniõiguste ülekandmise lubatavus
(2) Käesolevas seaduses sätestatud õigused laienevad kõigile pensioniõiguste ülekandmise taotlustele, mis on esitatud pärast 2004. aasta 1. maid.»
15) seadust täiendatakse §-ga 613 järgmises sõnastuses:
« § 613. Riigieelarves ettenähtud sihtotstarbelised eraldised pensionikindlustuse reservi ja erakorralisse reservi
Käesoleva seaduse § 56 lõike 1 punktis 4 nimetatud sihtotstarbeliste eraldistena pensionikindlustuse reservi ja erakorralisse reservi käsitletakse ka enne 2008. aasta 1. jaanuari riigieelarvetega pensionikindlustuse reservi ja erakorralisse reservi eraldatud vahendeid.»
§ 2. Kogumispensionide seaduses (RT I 2004, 37, 252; 2006, 56, 417) tehakse järgmised muudatused:
« § 101. Sissemaksed kohustuslikku pensionifondi pärast töötamist Euroopa ühenduste institutsioonis
(2) Käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud sissemakse eest omandab kohustatud isik käesoleva seaduse § 19 lõikes 3 sätestatud pensionifondi osakuid.»;
« (1) Maksu- ja Tolliamet kannab makse, täiendava makse ja käesoleva seaduse § 101 lõikes 1 sätestatud sissemakse summad üle Eesti väärtpaberite keskregistri pidaja (edaspidi registripidaja) pangakontole Eesti Pangas 15 tööpäeva jooksul laekumise päevast arvates.»;
3) paragrahvi 12 lõiget 2 täiendatakse punktiga 41 järgmises sõnastuses:
« 41) käesoleva seaduse § 101 lõikes 1 sätestatud sissemakse summa;»;
4) seadust täiendatakse §-ga 441 järgmises sõnastuses:
« § 441. Osakute tagasivõtmine kohustatud isiku tööleasumisel Euroopa ühenduste institutsiooni
(1) Kohustatud isikul, kes vastab käesoleva seaduse § 101 lõikes 1 nimetatud nõukogu määruses sätestatud tingimustele, on õigus kõigi talle kuuluvate pensioniosakute tagasivõtmisele ja osakute kogusumma kandmisele Euroopa ühenduste institutsioonide pensioniskeemile vastavalt riikliku pensionikindlustuse seaduse § 12 lõike 21 alusel kehtestatud korrale.
(2) Kõik kulud, mis on seotud käesoleva paragrahvi lõikes 1 sätestatud osakute tagasivõtmise ja ülekande tegemisega, kannab kohustatud isik.»;
5) paragrahvi 66 täiendatakse lõikega 10 järgmises sõnastuses:
« (10) Käesolevas seaduse §-des 101 ja 441 sätestatud õigused laienevad kõigile pensionivahendite ülekandmise taotlustele, mis on esitatud pärast 2004. aasta 1. maid.»


Eesti riikliku arengukava Euroopa Liidu struktuurfondide kasutuselevõtuks - ühtne programmdokument aastateks 2004-2006" meetme 4.6 "Kohalik sotsiaal-majanduslik areng" osa 4.6.1 "Kohaliku füüsilise elukeskkonna arendamine" tingimused ning kohaliku omavalitsuse investeeringutoetuse kava koostamise kord – Riigi Teataja
Eesti riikliku arengukava Euroopa Liidu struktuurfondide kasutuselevõtuks - ühtne programmdokument aastateks 2004-2006" meetme 4.6 "Kohalik sotsiaal-majanduslik areng" osa 4.6.1 "Kohaliku füüsilise elukeskkonna arendamine" tingimused ning kohaliku omavalitsuse investeeringutoetuse kava koostamise kord
Eesti riikliku arengukava Euroopa Liidu struktuurfondide kasutuselevõtuks - ühtne programmdokument aastateks 2004-2006" meetme 4.6 "Kohalik sotsiaal-majanduslik areng" osa 4.6.1 "Kohaliku füüsilise elukeskkonna arendamine" tingimused ning kohaliku omavalitsuse investeeringutoetuse kava koostamise kord - sisukord
4 KOHALIKE OMAVALITSUSTE INVESTEERINGUTOETUSE KASUTAMISE KAVA
§ 9 Kohalike omavalitsuste investeeringutoetuse kasutamise kava
§ 101 KOIT kava reservprojektide menetlemine
§ 11 KOIT kava muutmine
§ 12 Taotluse esitamine ja taotlusele esitatavad nõuded
§ 13 Taotluse registreerimine, taotluse ja taotleja vastavaks tunnistamine
§ 15 Toetuse saaja kinnitus toetuse kasutamiseks ja toetusest loobumine
§ 16 Vaide esitamine ja läbivaatamine
6 TOETUSE VÄLJAMAKSETE TEOSTAMISE TINGIMUSED, TOETUSE SAAJA JA ETTEVÕTLUSE ARENDAMISE SIHTASUTUSE ÕIGUSED JA KOHUSTUSED
§ 17 Toetuse väljamaksete teostamise tingimused
§ 20 EAS-i kohustused
§ 21 EAS-i õigused
RT I, 19.08.2015, 3
Vastu võetud 20.04.2006 nr 4
RTL 2006, 38, 665
(1) Käesoleva määrusega sätestatakse «Perioodi 2004-2006 struktuuritoetuse seaduse» § 2 lõike 2 punkti 1 alusel Vabariigi Valitsuse poolt heaks kiidetud ja Euroopa Komisjoni poolt kinnitatud «Eesti riikliku arengukava Euroopa Liidu struktuurifondide kasutuselevõtuks – ühtne programmdokument aastateks 2004–2006» (edaspidi arengukava) 4. prioriteedi meetme 4.6 «Kohalik sotsiaal-majanduslik areng» osa 4.6.1 (edaspidi alameetme) raames kohalike omavalitsuste investeeringutoetuste kasutamise kava koostamise korra ning struktuuritoetuse (edaspidi toetus) taotluste esitamise ja menetlemise ning toetuse kasutamise tingimused.
1) kohalik füüsiline elukeskkond – elukeskkond, mille kujundab kohalik omavalitsus tema seadusest tulenevate avalike teenuste elanikele osutamise kaudu;
2) remont – ehitustöö iganenud või lagunenud ehitustarindite taastamiseks või uuendamiseks;
3) hooldusremont – perioodiline hooldustöö ehitise normaalse toimimise (ekspluatatsiooni) tagamiseks ning ehitise kasutusea pikendamiseks;
4) taotlus – vormikohane kirjalik avaldus ja sellele lisatud dokumendid toetuse taotlemiseks.
(2) Alameetme rakendusüksus on Ettevõtluse Arendamise Sihtasutus (edaspidi EAS) Vabariigi Valitsuse 22. märtsi 2004. a määruse nr 81 «Struktuuritoetuse rakendusasutuste ja rakendusüksuste nimetamine ning riigi ja kohaliku omavalitsuse investeeringute meetmete kinnitamine» tähenduses.
1) kohalike avalike teenuste kättesaadavuse ning kvaliteedi parandamine ja ühtlustamine;
2) kohaliku avaliku infrastruktuuri majandusliku efektiivsuse tõstmine;
3) kohaliku elanikkonna töövõimaluste ja elukvaliteedi parandamine;
4) piirkondade arengupotentsiaali maksimaalset ärakasutamist takistavate tegurite kõrvaldamine.
(1) Alameetme raames toetatakse järgmisi investeeringuid kohaliku arengu seisukohast oluliste infrastruktuuriobjektide ja -süsteemide rajamiseks või renoveerimiseks:
1) investeeringud üldhariduskoolide ja lasteaedade arendamiseks;
2) investeeringud tööhõivet stimuleerivate sotsiaalteenuste osutamisega seotud kohaliku infrastruktuuri arendamiseks;
3) investeeringud sildade, viaduktide, tunnelite, ümbersõiduteede, saartega ühenduse pidamiseks vajalike sadamate ning riikliku arengukava teiste meetmete raames toetatavate projektidega seotud ühendusteede arendamiseks;
4) investeeringud katlamajade, kaugküttevõrgustiku ja tänavavalgustussüsteemide arendamiseks.
(2) Investeeringutoetused katlamajade ja kaugküttevõrgustiku arendamiseks on vähese tähtsusega abi Euroopa Komisjoni määruse (EÜ) 69/2001 Euroopa Ühenduse asutamislepingu artiklite 87 ja 88 kohaldamisest vähese tähtsusega abi kohta (ELT L 10, 13.01.2001, lk 30–32) artikli 2 mõistes.
(3) Alameetme raames on abikõlblikeks tegevusteks ehitustööd, sh tööd, mis on seotud ehituskrundi ettevalmistamise, ehitamise, tehnilise sisustamise, ehitiste või nende osade remondi, renoveerimise või lammutamisega, samuti objektispetsiifiliste seadmete soetamine ja paigaldamine.
(4) Esitatavad taotlused peavad otseselt tuginema kohaliku omavalitsuse arengukavale ja olema kooskõlas regionaalsete ja valdkondlike arengukavade ning planeeringutega.
(5) Alameetme raames ei toetata järgmise iseloomuga investeeringuid ja tegevusi:
1) hooldusremont;
2) kohalike teede ja tänavate investeeringud (v.a käesoleva paragrahvi lõike 1 punktis 3 toodud tegevused);
3) tervishoiuteenuste ja hoolekandeiseloomuliste sotsiaalteenuste osutamisega seotud kohalik infrastruktuur;
4) transpordivahendite soetamine.
(1) Alameetme raames on abikõlblikud need kulud, mis on otseselt vajalikud § 5 lõikes 3 toodud abikõlblike tegevuste elluviimiseks ja § 5 lõikes 1 toodud eesmärkide saavutamiseks.
2) halduskulud võivad moodustada maksimaalselt 7% projekti abikõlblike kulude kogumahust (sellest on lubatud katta taotleja kommunaal-, side-, transpordikulu, kulu bürootarvetele ja projektijuhtimisega seotud töötasud).
(6) Toetatavate kulude hulka saab arvata ainult neid abikõlblikke kulusid, mis on tehtud pärast taotluse registreerimist EAS-s või taotluse rahuldamise otsusega määratletud hilisemat tähtaega kuni projekti lõpptähtajani. Kohaliku omavalitsuse investeeringutoetuse kasutamise kavas 2004. aastaks kavandatud objektide puhul võib määrata taotluse rahuldamise otsuses taotluse registreerimise kuupäevast varasema abikõlblikkuse alguskuupäeva, kuid mitte varasema kui 27. oktoober 2004. a. Juhul kui EAS teeb taotluse rahuldamata jätmise otsuse, siis taotleja tehtud kulusid toetusest ei kaeta.
(7) Toetuse minimaalne suurus projekti kohta on § 5 lõike 1 punktide 1–3 puhul 1 000 000 krooni ning punkti 4 puhul 500 000 krooni.
(8) Paragrahvi 5 lõike 1 punktis 4 nimetatud investeeringute puhul katlamajade ja kaugküttevõrgustiku arendamiseks ei tohi toetuse saajale alameetme raames eraldatav investeeringutoetus koos viimase kolme aasta jooksul eraldatud vähese tähtsusega abiga kokku ületada 1 564 660 krooni.
(9) Paragrahvi 5 lõike 1 punktis 1 nimetatud üldhariduskoolide arendamiseks eraldatakse käesoleval programmperioodil alameetme raames vähemalt 60 miljonit krooni.
(1) Struktuuritoetuse määr on kuni 80% projekti avaliku sektori abikõlblikest kuludest. Investeeringute osas katlamajade ja kaugküttevõrgustiku arendamiseks on struktuuritoetuse määr kuni 50% projekti avaliku sektori abikõlblikest kuludest.
(2) Riigi, kohaliku omavalitsuse, muude avalik-õiguslike organisatsioonide või «Raamatupidamise seaduse» § 27 lõike 1 tähenduses riigi, kohaliku omavalitsuse või muude avalik-õiguslike organisatsioonide valitseva mõju all olevate sihtasutuste, mittetulundusühingute ja äriühingute oma- ja/või kaasfinantseering peab kokku moodustama vähemalt 20% projekti avaliku sektori abikõlblikest kuludest. Katlamajade ja kaugküttevõrgustiku puhul on vastav oma- ja/või kaasfinantseeringu määr vähemalt 50% projekti avaliku sektori abikõlblikest kuludest. Investeeringuid eraosalusega äriühingutele kuuluvate objektide arendamiseks toetatakse avaliku sektori osaluse ulatuses tingimusel, et eraomanik finantseerib oma osa projekti kogumaksumusest proportsionaalselt talle kuuluva osaluse ulatuses.
(3) Omafinantseeringuks loetakse toetuse saaja omafinantseering ning projekti elluviimisesse kaasatud partnerite kaasfinantseering rahalise panusena projekti elluviimisesse. Omafinantseeringu hulka arvatakse vaid toetuse saaja ning projekti elluviimisesse kaasatud partnerite poolt tehtavad abikõlblikud kulud.
(4) Projekti elluviimist võivad täiendavalt finantseerida organisatsioonid, kelle panust ei loeta avaliku sektori finantseeringuks vastavalt käesoleva paragrahvi lõikele 2. Antud organisatsioonide panust ei loeta abikõlbliku oma- ja kaasfinantseeringu hulka.
(5) Projekti ajalise kestuse arvestus algab taotluse registreerimise hetkest või § 6 lõike 6 alusel määratud tähtajast. Projektide elluviimise maksimaalne kestus on 36 kuud. Projekti elluviimise lõpptähtaeg ei tohi olla hilisem kui 31. detsember 2008. a.
(1) Taotlejaks võivad olla:
2) avaliku sektori enamusosalusega äriühingud ainult § 5 lõike 1 punkti 4 puhul;
3) sihtasutused ja mittetulundusühingud, juhul kui projektiga taotletavad tegevused kuuluvad nende organisatsioonide põhikirjaliste tegevuste hulka, sh kogudused «Kirikute ja koguduste seaduse» § 2 lõike 3 mõistes.
(2) Taotlejatele ja kaasfinantseerijatele kehtivad järgmised üldnõuded:
1) taotleja peab olema projekti raames rajatava või renoveeritava infrastruktuuriobjekti omanik või valdaja, või üks omanikest või valdajatest. Mitut kohalikku omavalitsuse üksust hõlmava ühisprojekti puhul peab taotleja olema vähemalt ühe projekti raames rajatava või renoveeritava infrastruktuuriobjekti omanik;
2) taotlejal puuduvad ajatamata maksuvõlad;
3) juhul kui taotleja on varem saanud struktuuritoetuse vahenditest abi, mis on kuulunud tagasimaksmisele, peavad tagasimaksed olema tehtud tähtajaliselt ja nõutud summas;
4) taotleja peab kinnitama nõutavate vahendite olemasolu toetuse oma- või kaasfinantseerimiseks vastavalt §-s 7 sätestatud piirmääradele ja tingimustele;
5) taotlejal on taotluses sisalduva projekti raames teostatavate tööde tegemiseks piisavalt kogemusi ja teadmisi.
(3) Juhul kui projekti kaasfinantseerija on projekti raames rajatava või renoveeritava infrastruktuuriobjekti üks omanikest või valdajatest või vähemalt ühe projekti raames rajatava või renoveeritava infrastruktuuriobjekti omanik, laienevad talle käesoleva paragrahvi lõikes 2 toodud sätted.
(4) Kui taotlejaks on kohaliku omavalitsuse üksus, siis peab tal olema kehtiv kohaliku omavalitsuse arengukava.
4. peatükk KOHALIKE OMAVALITSUSTE INVESTEERINGUTOETUSE KASUTAMISE KAVA
§ 9. Kohalike omavalitsuste investeeringutoetuse kasutamise kava
(1) Alameetmest toetuse taotlemise alusena koostatakse kohalike omavalitsuste investeeringutoetuse kasutamise kava (edaspidi KOIT kava ).
(3) KOIT kava koostatakse kogu riikliku arengukava programmeerimisperioodiks 2004–2006.
(4) KOIT kava koosneb käesoleva määruse §-s 8 toodud abikõlblike taotlejate käesoleva määruse § 5 kohaselt abikõlblike investeeringuobjektide loetelust.
(5) KOIT kava koostatakse eelistusnimekirjana, kus on maakondade kaupa aastate lõikes koos indikatiivse rahastamismahuga kajastatud objektid, mille osas võib riikliku arengukava programmeerimisperioodi jooksul taotleda alameetme raames struktuuritoetust.
(6) KOIT kava koostab Rahandusministeerium. KOIT kava ja vastavate maakondlike eelistusnimekirjade ettevalmistamist korraldavad Rahandusministeeriumi regionaalarengu osakond ja maavalitsused.
(7) KOIT kava koostamise protseduur, eeltaotluste vorm ning eeltaotluste hindamise juhend kinnitatakse valdkonna eest vastutava ministri käskkirjaga.
1) Rahandusministeerium teavitab kohalikke omavalitsusi ja teisi käesoleva määruse §-s 8 toodud abikõlblikke taotlejaid KOIT kava koostamise algatamisest maakonnaajalehtede kaudu.
2) Projektide osas, millele käesoleva alameetme raames toetust taotletakse, esitavad käesoleva määruse § 8 alusel abikõlblikud taotlejad asukohajärgsele maavalitsusele projektide eeltaotlused.
3) Eeltaotluste esitamise tähtajaks on 10. tööpäev alates käesoleva määruse jõustumise kuupäevast.
(2) Eeltaotlus peab sisaldama järgmist informatsiooni ulatuses, mis võimaldab hinnata projekti abikõlblikkust ja otstarbekust vastavalt käesoleva paragrahvi lõigetele 4–6:
1) informatsioon eeltaotluse esitaja kohta § 8 toodud nõuete osas;
2) investeeringuprojekti olulisus tulenevalt kohaliku omavalitsuse arengukavast;
3) investeeringuprojekti hinnanguline maksumuse arvestus (hinnangulised abikõlblikud ja mitteabikõlblikud kulud);
4) investeeringuprojekti kavandatavad rahastamise allikad;
5) investeeringuprojekti eesmärgid ja nende seos käesoleva alameetme eesmärkidega;
6) projekti põhjendus (sh võrdlus olemasoleva olukorraga) ning projekti potentsiaalsed kasusaajad;
7) projekti kavandatud tegevused ja väljund;
8) arvestused objekti haldamisega kaasnevate keskmiste iga-aastaste kulude ja võimalike tulude kohta ning kulude katteallikad;
9) projekti tasuvuse ja riskide analüüs (§ 5 lõike 1 punktis 4 toodud investeeringute osas);
10) investeeringuprojekti valmisoleku hetkeseis elluviimiseks;
11) võetud finantskohustuste ja väljastatud finantsgarantiide loetelu aastateks 2004–2008;
12) kavandatud investeeringu asukoha järgse kohaliku omavalitsuse üksuse kaaskiri (§ 8 lõike 1 punktides 2 ja 3 nimetatud taotlejate puhul).
(3) Juhul kui eeltaotluse esitamise tähtajaks ei ole taotlejal võimalik esitada nõutavas ulatuses käesoleva paragrahvi lõike 2 punktis 9 toodud informatsiooni, võib Rahandusministeerium selle täiendamiseks anda täiendava tähtaja. Objektide osas, mille rahastamine kavandatakse programmeerimisperioodi järgnevateks aastateks, võib Rahandusministeerium objekti lülitada KOIT kavasse ilma käesoleva paragrahvi lõike 2 punktis 9 toodud analüüsita, kohustades taotlejat esitama vajalikud materjalid §-s 11 nimetatud tähtajaks.
(4) KOIT kavasse võib lülitada objekte, mis vastavad §-s 5 ja § 8 lõigetes 1 ja 5 toodud nõuetele. Paragrahvi 8 lõikes 2 toodud nõudeid arvestatakse eeldusel, et neile vastavus peab olema tagatud projektitaotluse esitamisel EAS-le.
(5) KOIT kava koostamisel ning objektide aastatevahelise jaotuse määramisel võetakse arvesse järgmisi üldisi valikukriteeriume:
2) projekti olulisus tulenevalt maakonna üldisest arengustrateegiast ning maakonnaplaneeringust;
11) projekti valmisolek elluviimiseks, sh kohaliku omavalitsuse võime tagada nõutud oma- ja kaasfinantseeringut, vajalike analüüside olemasolu (tasuvus, teostatavus);
12) projekt järgib võimalikult maksimaalselt integreeritud lähenemist (vältides killustatud ja isoleeritud projekte);
13) projekti seotus riikliku arengukava teiste meetmetega.
(6) KOIT kava koostamisel ning objektide aastatevahelise jaotuse määramisel võetakse lisaks arvesse järgmisi valdkonnaspetsiifilisi valikukriteeriume:
1) üldhariduskoolide ja lasteaedade investeeringute osas integreeritus ja täiendavus riigieelarvest üldhariduskoolide investeeringute toetusprogrammidega ning kajastatus riiklike investeeringute programmis;
2) sotsiaalobjektide osas integreeritus paralleelsete projektidega riikliku arengukava inimressursi prioriteedi meetmete raames; transpordiobjektide osas olulisus regionaalse transpordiühenduse parandamise seisukohast;
3) tehnilise infrastruktuuri osas otsene energiasääst ning mõju tarbijate maksekoormusele.
(7) Rahandusministeerium võib vajadusel küsida valdkonnaomaste ministeeriumide arvamust kavandatava projekti asjakohasuse kohta tulenevalt valdkondlikest arengukavadest ja strateegiatest ning valdkonnaspetsiifilistest valikukriteeriumidest, samuti investeeringu tehnilise ja majandusliku otstarbekuse osas.
(8) Rahandusministeerium korraldab laekunud eeltaotluste alusel KOIT kava maakondlike eelistusnimekirjade koostamise.
(9) KOIT kava maakondlik eelistusnimekiri koosneb maakondliku indikatiivse toetussumma piirmäära ulatuses aastate lõikes objektidest, mille osas kavandatakse KOIT kavasse lülitamist, koos kavandatavate tegevuste ja indikatiivse rahastamismahuga.
(10) Maakondlik indikatiivne toetussumma piirmäär arvestatakse järgmistel alustel:
1) Maakondliku indikatiivse toetussumma piirmäära arvestamisel võetakse aluseks riikliku arengukava raames meetme 4.6 käesoleva alameetme jaoks ettenähtud struktuuritoetuse kogumaht.
2) Ülalnimetatud vahendid jaotatakse maakondade vahel indikatiivselt järgmiste põhimõtete alusel: Tallinna linnale eraldatakse indikatiivselt 40 miljonit krooni kogu programmiperioodi kohta; alameetme ülejäänud vahenditest jaotatakse 25% võrdselt viieteistkümne maakonna vahel ning 75% lähtuvalt iga maakonna elanike arvust, kusjuures Harju maakonna elanike arv arvestatakse ilma Tallinna linnata.
(11) KOIT kava võib sisaldada võimalikke reservprojekte, mille üldmaksumus ületab 1/3 võrra maakonna jaoks kehtestatud indikatiivset toetussumma piirmäära.
(12) Rahandusministeerium kooskõlastab KOIT kava maakondlikud eelistusnimekirjad maakondlike omavalitsusliitudega.
(13) Rahandusministeerium koostab maakondlike eelistusnimekirjade alusel KOIT kava eelnõu.
(14) Rahandusministeerium esitab KOIT kava eelnõu heakskiitmiseks meetme juhtkomisjonile.
(15) Rahandusministeerium esitab meetme juhtkomisjoni poolt heaks kiidetud KOIT kava Vabariigi Valitsusele kinnitamiseks hiljemalt 90 kalendripäeva jooksul alates eeltaotluste esitamise tähtajast.
§ 101. KOIT kava reservprojektide menetlemine
(1) Kui meetme raames kohustustega katmata vahendite hulk jaotub maakondade lõikes selliselt, et sama maakonna reservprojekti ei ole rahastamisele kuuluvate projektide hulka võimalik arvata, tehakse valik üleriigiliselt kõikide reservprojektide vahel.
(2) Rahandusministeerium küsib reservprojektide taotlejatelt määratud tähtajaks asukohajärgse maavalitsuse kaudu kinnituskirja, millega taotleja kinnitab oma valmisolekut viia projekt ellu vastavalt KOIT kava reservnimekirjas sätestatule.
(3) Kinnituskirja saatnud taotlejate reservprojekte hinnatakse § 10 lõikes 5 toodud valikukriteeriumite alusel. Hindamise viib läbi valdkonna eest vastutava ministri poolt Rahandusministeeriumi juurde moodustatud hindamiskomisjon.
(4) Hindamise tulemuste alusel valitakse välja projektid, mis esitatakse meetme juhtkomisjoni poolt valdkonna eest vastutava ministrile käskkirjaga kinnitamiseks. Valdkonna eest vastutava ministri käskkirjas nimetatud projekti taotlejal on õigus esitada taotlus EAS-ile toetuse saamiseks.
§ 11. KOIT kava muutmine
(1) Vabariigi Valitsuse poolt kinnitatud KOIT kava vaadatakse vajadusel iga-aastaselt üle. Muudatused viiakse KOIT kavasse sisse §-s 10 sätestatud korras.
(2) Rahandusministeerium esitab muudatusettepanekud KOIT kava osas Vabariigi Valitsusele kinnitamiseks iga aasta 1. detsembriks.
§ 12. Taotluse esitamine ja taotlusele esitatavad nõuded
(1) Taotlus toetuse saamiseks esitatakse EAS-le käesoleva määruse lisas toodud taotlusvormil.
(2) Taotlusi võib esitada ainult KOIT kavas eelmiseks, käesolevaks või järgmiseks eelarveaastaks kavandatud objektide kohta. Lisaks KOIT kava põhiobjektidele saab taotluse esitada ka § 10¹ lõikes 4 nimetatud käskkirjaga kinnitatud projektide osas. Taotluses sisalduv projekt peab vastama käesolevas määruses sätestatud alameetme eesmärkidele ning käesoleva paragrahvi muudele nõuetele. Projektis sisalduvad tegevused peavad olema abikõlblikud vastavalt §-de 5 ja 6 nõuetele.
(3) Taotluste vastuvõtmise alustamise, lõpetamise ja vajadusel peatamise otsustab Rahandusministeerium. Taotluste vastuvõtmise alustamise, lõpetamise ja peatamise avalikustab EAS.
(4) Taotlus peab sisaldama järgmisi dokumente:
4) omafinantseeringut ja projekti partnerite kaasfinantseeringut tõendavad dokumendid;
5) taustainfo taotlejast ja kaasfinantseerija(te)st (ei ole nõutud kohaliku omavalitsuse, riigiasutuse korral);
1) projektis osalevate partnerorganisatsioonide vaheline koostöökokkulepe;
2) projekti elluviimiseks vajalikud load (sh ehitusluba) ja kooskõlastused;
3) ehituslik projektdokumentatsioon: põhiprojekt vastavalt standardile EVS 811:2002;
4) omandi- ja rendisuhteid kinnitavad dokumendid;
5) projekti tasuvuse ja riskide analüüs;
6) ehitise ja kasutatud varustuse ostu puhul müüja tõend selle kohta, et ehitise ja kasutatud varustusega seoses ei ole vastavalt eelneva 10 ja 7 aasta jooksul antud siseriiklikku ega Euroopa Ühenduse toetust ning kinnisvara hindamise tõend;
7) objekti haldamisega kaasnevate iga-aastaste kulude ja tulude detailne analüüs, sealhulgas tõendusmaterjal selle kohta, et vara rendile andmisel ei saada puhastulu toetuse eest rajatud või renoveeritud investeeringuobjektilt või investeeringuobjekti osalt;
8) keskkonnamõjude hinnang vastavalt «Keskkonnamõju hindamise ja keskkonnajuhtimissüsteemi seadusele»;
9) ehitustööde ja/või seadmete soetamise hankedokumentatsioon;
10) teatis saadud vähese tähtsusega abi kohta vastavalt rahandusministri 22. aprilli 2004. a määruse nr 80 «Vähese tähtsusega abi teatise esitamise kord ja vorm» lisas toodud vormile.
(6) EAS võib vajadusel käesoleva paragrahvi lõigetes 4 ja 5 toodud dokumentatsiooni osas nõuda lisainformatsiooni.
(7) Taotlus esitatakse paberkandjal kirjalikult või digitaalselt allkirjastatuna elektrooniliselt. Paberkandjal esitamise korral esitatakse lisaks elektrooniliselt taotlusvorm, projekt, eelarve ja ajakava.
(8) KOIT kavas eelmiseks, käesolevaks või järgmiseks eelarveaastaks kavandatud objekti omanik või valdaja esitab tõest informatsiooni vastuseks Rahandusministeeriumi või EAS-i päringutele taotluse ettevalmistamise käigu kohta. kui käesolevas lõikes nimetatud isik saab teada asjaoludest, mis takistavad või seavad kahtluse alla taotluse õigeaegse esitamise, on ta kohustatud sellest kohe informeerima EAS-i.
§ 13. Taotluse registreerimine, taotluse ja taotleja vastavaks tunnistamine
(1) Käesoleva määruse alusel esitatud taotlusi toetuse saamiseks menetleb ning taotluse rahuldamise või rahuldamata jätmise otsuse teeb EAS.
(4) Taotluse menetlemise aeg registreerimise hetkest on üldjuhul kuni 30 kalendripäeva. Hiljemalt 30 kalendripäeva möödumisel tehakse taotlejale teatavaks taotluse rahuldamise või rahuldamata jätmise otsus või taotluse menetlemise hetkeseis. Täiendavate asjaolude ilmnemisel on EAS-l õigus taotluse menetlemise tähtaega pikendada kuni 30 kalendripäeva võrra.
(5) Taotleja ja registreeritud taotluse nõuetele vastavuse kontrollimine
1) Taotluse ja taotleja vastavust kontrollib EAS. EAS-l on õigus nõuda puuduva informatsiooni esitamist või lisainformatsiooni. Taotluse ja taotleja mittevastavaks tunnistamise korral teeb EAS-i juhatus taotluse rahuldamata jätmise otsuse.
2) Taotlejal on kohustus vastata kõigile taotluse kohta esitatud küsimustele ja ta on kohustatud võimaldama teostada taotluse nõuetele vastavuse kontrolli.
3) Kui taotluse vastavuse kontrollimisel avastatakse selles esinevaid ebatäpsusi, teatatakse sellest viivitamatult taotlejale ja määratakse tähtaeg puuduste kõrvaldamiseks. Üldjuhul antakse puuduste kõrvaldamiseks aega kuni 10 kalendripäeva.
4) Kui projekti raames kavandatavad tegevused erinevad oma sisult oluliselt KOIT kavale esitatud eelprojektis esitatust või kui eeltaotluses nimetatud eesmärkide või väljundi realiseerimine ei ole taotluses esitatud tegevuste kaudu tagatud, küsib EAS Rahandusministeeriumi hinnangut muudatuste otstarbekuse või tegevuste vastavuse kohta KOIT kava koostamise aluseks olnud kriteeriumidega. Rahandusministeeriumi negatiivse hinnangu korral taotlust vastavaks ei tunnistata.
(6) Taotleja ja taotlus tunnistatakse vastavaks, kui kõik §-des 5–8 ja 12 esitatud nõuded on täidetud ning taotletav toetussumma ei ületa KOIT kavas määratletud projekti hinnangulist maksumust.
(7) EAS-l on õigus kasutada vastavaks tunnistamise protsessis sõltumatuid ehitus- ja eelarveala eksperte.
(8) Taotlejat ja/või taotlust ei tunnistata vastavaks, kui esineb vähemalt üks alljärgnevatest asjaoludest:
3) käesolevas korras sätestatud taotlusele esitatud nõuded ei ole täidetud;
4) taotleja poolt esitatud ehitusalane dokumentatsioon ei vasta nõuetele;
5) taotleja ei ole käesoleva paragrahvi lõike 5 punkti 3 alusel määratud tähtaja jooksul kõrvaldanud taotluses esinenud puudusi.
(9) Taotleja ja taotluse tunnistab vastavaks või mittevastavaks EAS-i juhatus või tema poolt volitatud isik. Taotleja ja taotluse mittevastavaks tunnistamise korral teeb EAS-i juhatus rahuldamata jätmise otsuse. Rahuldamata jätmise otsus tehakse taotlejale ja projekti partnerite kaasfinantseeringu olemasolul ka partneritele kirjalikult või elektroonilisel teatavaks viie tööpäeva jooksul, tuues välja rahuldamata jätmise põhjustanud puudused ja/või asjaolud.
(1) Vastavaks tunnistatud taotluse osas teeb EAS-i juhatus taotluse rahuldamise otsuse.
(2) Rahuldamisele kuuluvad kõik vastavaks tunnistatud taotlused, mis on KOIT kavas kavandatud eelmiseks, käesolevaks või järgmiseks aastaks.
(3) Taotluse rahuldamise ja rahuldamata jätmise kohta vormistab EAS-i juhatus eraldi otsuse. Otsuse vormi kehtestab EAS-i juhatus kooskõlastatult Rahandusministeeriumiga. Rahuldamata jätmise otsuses tuuakse välja rahuldamata jätmise põhjused. Taotluse rahuldamise otsuses täpsustatakse toetuse saaja õigusi ja kohustusi ning kehtestatakse tingimusi. Otsuses sätestatakse muuhulgas:
3) toetuse omafinantseeringu määr;
(4) Taotluse rahuldamise või rahuldamata jätmise otsus tehakse taotlejale ja projekti partnerite kaasfinantseeringu olemasolul ka partneritele kirjalikult või elektrooniliselt teatavaks 5 tööpäeva jooksul.
§ 15. Toetuse saaja kinnitus toetuse kasutamiseks ja toetusest loobumine
§ 16. Vaide esitamine ja läbivaatamine
6. peatükk TOETUSE VÄLJAMAKSETE TEOSTAMISE TINGIMUSED, TOETUSE SAAJA JA ETTEVÕTLUSE ARENDAMISE SIHTASUTUSE ÕIGUSED JA KOHUSTUSED
§ 17. Toetuse väljamaksete teostamise tingimused
(3) Väljamaksed teostatakse rahandusministri 19. augusti 2005. a määrusega nr 59 „Struktuuritoetuse väljamaksmise üldised tingimused ja kord” kehtestatud korras pärast § 18 punktis 4 nimetatud aruande heakskiitmist EAS-i poolt vastavalt aruandele lisatud maksetaotluses kajastatud ja tõendatud tegelikele abikõlblikele kuludele.
(4) Ettemakseid on erandkorras võimalik teha ainult rahandusministri 19. augusti 2005. a määruse nr 59 „Struktuuritoetuse väljamaksmise üldised tingimused ja kord” § 9 lõikes 2 nimetatud toetuse saajate puhul ja nimetatud määruses sätestatud korras. Ettemakse andmise ja lõpliku suuruse otsustab EAS-i juhatus.
(5) Toetuse saaja võib esitada maksetaotluse iga kolme kuu järel või harvem. Esimese maksetaotluse võib toetuse saaja esitada pärast käesoleva määruse §-s 15 nimetatud kinnituskirja esitamist.
1) tagama taotluse rahuldamise otsuses ettenähtud omafinantseeringu ning projekti elluviimisesse kaasatud partnerite kaasfinantseeringu;
5) pidama eraldi raamatupidamisarvestust toetuse ning omafinantseeringu ja projekti elluviimisesse kaasatud partnerite kaasfinantseeringu kasutamise kohta. Toetuse saaja raamatupidamises peavad toetatava projekti kulud ja neid kajastavad kulu- ja maksedokumendid olema muudest toetuse saaja kuludest ning kulu- ja maksedokumentidest selgelt eristatavad;
6) võimaldama teostada järelevalvetoiminguid ja/või auditit toetuse ning omafinantseeringu ja projekti elluviimisesse kaasatud partnerite kaasfinantseeringu kajastavate kulu- ja maksedokumentide, soetatud seadmete, materjalide ja teostatud tööde osas, sh võimaldama kontrollijal juurdepääsu kõikidesse ruumidesse ja territooriumidele, mida toetuse saaja omab, rendib ja/või mis tahes muul moel kasutab;
7) taotlema EAS-lt nõusolekut projekti eelarve muudatusteks, mis on suuremad kui 5% projekti eelarves konkreetsele tegevusele ettenähtud eelarverea mahust;
8) taotlema EAS-lt nõusolekut projekti kestuse, tegevuste, eesmärkide muudatusteks;
10) osutama järelevalvetoimingute ja auditi kiireks läbiviimiseks igakülgset abi;
11) täitma kõik järelevalvetoimingute ja auditi tulemusena tehtud ettekirjutused;
22) tagama käesoleva määruse § 12 lõike 5 punktis 1 nimetatud koostöökokkuleppe ning muude asjakohaste korraldustega käesoleva paragrahvi punktides 1, 2, 5, 6, 9–11, 13–20 pandud kohustuste täitmise projekti elluviimisesse kaasatud kaasfinantseerija(te) poolt.
2) saada EAS-lt nõuandeid ja informatsiooni, mis on seotud §-s 18 nimetatud kohustuste täitmisega.
§ 20. EAS-i kohustused
3) läbi vaatama § 18 punktides 7 ja 8 nimetatud taotlused üldjuhul hiljemalt 30 kalendripäeva jooksul. Paragrahvi 18 punktis 8 nimetatud muudatuse puhul tuleb küsida Rahandusministeeriumi seisukohta muudatuse otstarbekuse kohta. Muudatustaotlus rahuldatakse olemaoleva taotluse rahuldamisotsuse muutmisega;
4) heaks kiitma või tagasi lükkama § 18 punktis 4 nimetatud aruanded hiljemalt 30 kalendripäeva jooksul nende laekumisest. EAS on kohustatud viivitamatult teavitama toetuse saajat § 18 lõikes 4 nimetatud aruannete ja § 17 lõikes 3 nimetatud maksetaotluse heakskiitmise või tagasi lükkamise otsusest;
5) pärast taotluse rahuldamise otsuse tegemist tegema oma veebilehel kättesaadavaks järgmise informatsiooni: toetuse saaja nimi, projekti nimetus, toetuse ja projekti kogumaht, projekti eesmärgid ja tegevused ning projekti ajaline kestvus;
7) säilitama taotluse ja projektide teostamisega seotud dokumentatsiooni vähemalt 2015. aasta 31. detsembrini.
§ 21. EAS-i õigused
3) vähendada toetust, juhul kui toetuse saaja oma omafinantseering ja projekti elluviimisesse kaasatud partnerite kaasfinantseering väheneb alla projekti eelarves ja/või taotluse rahuldamise otsuses toodud määra;
4) projekti eelneva etapi käigus tehtud toetuse kasutamise tingimustele mittevastavate kulutuste võrra vähendada projekti järgneva etapi eest väljamakstavat toetust;
7) nõuda toetus tagasi, kui viie aasta jooksul alates taotluse rahuldamise otsuse tegemisest on rikutud § 18 punktide 19 ja 20 tingimusi;


Volituste andmine väärteomenetluses osalemiseks ja selle käigus eriliigiliste isikuandmete töötlemiseks – Riigi Teataja
Volituste andmine väärteomenetluses osalemiseks ja selle käigus eriliigiliste isikuandmete töötlemiseks
Jõustumine: 08.02.202015.06.201907.07.201823.06.201721.01.201721.03.201601.10.201501.07.201501.02.201529.08.201413.04.201421.02.201406.09.201315.02.2013
RT IV, 05.02.2020, 21
Määrus kehtestatakse väärteomenetluse seadustiku § 9 p 2, § 10 lg-te 2 ja 3, § 52 lg-te 5 ja 16 ja § 77 lg 1, alkoholiseaduse § 73 p 5, ehitusseadustiku § 141 p 1, jäätmeseaduse § 127 lg 2 p 3, kaubandustegevuse seaduse § 33 lg 1 p 4 ja lg 2 p 3, kohaliku omavalitsuse korralduse seaduse § 664 lg 2 p 1, liiklusseaduse § 263 lg 2 ja lg 3 p 2, looduskaitseseaduse § 75 lg 3, majandustegevuse seadustiku üldosa seaduse § 74, maksukorralduse seaduse § 162 lg 2 p 2, pakendiseaduse § 33 lg 6, reklaamiseaduse § 36 lg 2 p 5, tarbijakaitseseaduse § 75 lg 1 p 3 ja lg 2 p 2, tubakaseaduse § 51 lg 1, väärismetalltoodete seaduse § 54 p 3, ühistranspordiseaduse § 95 lg 2 p 2 ning ühisveevärgi ja -kanalisatsiooni seaduse § 153 lg 1 alusel.
[RT IV, 12.06.2019, 7 - jõust. 15.06.2019]
§ 1. Kinnitada lisas 1 esitatud loetelu ametikohtadest, mida täitev ametnik on pädev osalema väärteomenetluses linnavalitsuse kui kohtuvälise menetleja nimel.
§ 2. Kinnitada lisas 2 esitatud loetelu ametikohtadest, mida täitval ametnikul on õigus Tallinna Linnavalitsuse nimel väärteomenetluses kogutavaid eriliigilisi isikuandmeid töödelda.
[RT IV, 05.02.2020, 1 - jõust. 08.02.2020]
§ 3. Lisas 1 nimetatud ametikohti täitvad ametnikud on pädevad teostama järelevalvet neile antud väärteomenetlemise pädevuse piires, kui linnavalitsuse järelevalve teostamise õigus tuleneb seadusest.
§ 4. Lisas 1 nimetatud ametikohti täitvatel ametnikel juhinduda linnavalituse nimel väärtegude menetlemisel justiitsministri 16. juuli 2008 määrusega nr 38 kinnitatud kohtuvälise menetluse menetlusdokumentide näidisvormidest.
§ 5. Kinnitada väärteomenetluses osaleva ametniku pädevustunnistuse vorm vastavalt lisale 3. Ametiasutuste juhtidel anda lisas 1 toodud ametnikele tema pädevust tõendav tunnistus vastavalt lisas 3 toodule ja pidada arvestust tunnistuste kohta.
§ 6. Kohtuvälise menetleja tegevuse peale esitatud kaebuse lahendaja on linnasekretär.
§ 8. Määrus jõustub 2. augustil 2010.


Puu- ja köögivilja turustamisstandarditele vastavuse järelevalve täpsem kord ning turustamisstandarditele vastavuse järelevalve erikord jaemüügi etapil – Riigi Teataja
Puu- ja köögivilja turustamisstandarditele vastavuse järelevalve täpsem kord ning turustamisstandarditele vastavuse järelevalve erikord jaemüügi etapil
Puu- ja köögivilja turustamisstandarditele vastavuse järelevalve täpsem kord ning turustamisstandarditele vastavuse järelevalve erikord jaemüügi etapil - sisukord
§ 2 Puu- ja köögivilja turustamisstandarditele vastavuse järelevalve täpsem kord jaemüügi etapil
§ 3 Kontrollide viis puu- ja köögivilja turustamisstandarditele vastavuse üle tehtava riikliku järelevalve erikorra jaemüügi etapil
§ 4 Proovide võtmine puu- ja köögivilja turustamisstandarditele vastavuse üle tehtava riikliku järelevalve erikorra jaemüügi etapil
§ 5 Proovi kontrollimine puu- ja köögivilja turustamisstandarditele vastavuse järelevalve erikorra jaemüügi etapil
RT I, 16.11.2018, 4
Vastu võetud 11.08.2015 nr 81
RT I, 14.08.2015, 15
jõustumine 17.08.2015
09.11.2018 RT I, 16.11.2018, 2 19.11.2018
Määrus kehtestatakse Euroopa Liidu ühise põllumajanduspoliitika rakendamise seaduse § 105 lõike 14 ning komisjoni rakendusmääruse (EL) nr 543/2011, millega kehtestatakse nõukogu määruse (EÜ) nr 1234/2007 üksikasjalikud rakenduseeskirjad seoses puu- ja köögiviljasektori ning töödeldud puu- ja köögivilja sektoriga (ELT L 157, 15.06.2011, lk 1–163) artikli 17 lõike 1 alusel.
(1) Määrusega kehtestatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 1308/2013, millega kehtestatakse põllumajandustoodete ühine turukorraldus ning millega tunnistatakse kehtetuks nõukogu määrused (EMÜ) nr 922/72, (EMÜ) nr 234/79, (EÜ) nr 1037/2001 ja (EÜ) nr 1234/2007 (ELT L 347, 20.12.2013, lk 671–854), lisa 1 IX osas loetletud puu- ja köögivilja turustamisstandarditele vastavuse järelevalve täpsem kord ning turustamisstandarditele vastavuse järelevalve erikord jaemüügi etapil.
(2) Määruses kasutatakse termineid komisjoni rakendusmääruse (EL) nr 543/2011 lisa V tähenduses.
§ 2. Puu- ja köögivilja turustamisstandarditele vastavuse järelevalve täpsem kord jaemüügi etapil
(1) Põllumajandusamet teeb riiklikku järelevalvet puu- ja köögivilja turustamisstandarditele vastavuse üle komisjoni rakendusmääruse (EL) nr 543/2011 artikli 11 kohaselt.
(2) [Kehtetu - RT I, 16.11.2018, 2 - jõust. 19.11.2018]
(3) [Kehtetu - RT I, 16.11.2018, 2 - jõust. 19.11.2018]
§ 3. Kontrollide viis puu- ja köögivilja turustamisstandarditele vastavuse üle tehtava riikliku järelevalve erikorra jaemüügi etapil
(1) Puu- ja köögivilja vastavust turustamisstandarditele kontrollitakse partiid esindava lähteproovi või selle osa hindamise teel ja saatedokumendi alusel.
(2) Lõikes 1 nimetatud saatedokument peab sisaldama järgmisi andmeid:
2) päritoluriik;
3) õunte, pirnide, tsitrusviljade, kiivide, virsikute ja nektariinide, maasikate, salatite, paprikate, tomatite ja lauaviinamarjade kvaliteediklass;
4) õunte, pirnide, apelsinide ja lauaviinamarjade sordinimi.
[RT I, 16.11.2018, 2 - jõust. 19.11.2018]
§ 4. Proovide võtmine puu- ja köögivilja turustamisstandarditele vastavuse üle tehtava riikliku järelevalve erikorra jaemüügi etapil
(1) Proovide võtmine on puu- või köögiviljapartiist ajutiselt võetud koondproov turustamisstandarditele vastavuse kontrollimiseks.
(2) Rikutud pakendeid lähteproovina ei kasutata.
(3) Paragrahvis 3 nimetatud lähteproovi koguse ning üksikproovide koguse ja arvu määrab järelevalveametnik. Lähteproovi kogus peab olema piisav puu- või köögiviljapartii turustamisstandarditele vastavuse hindamiseks. Kui järelevalveametnikul tekib kahtlus, et puu- või köögivili ei vasta asjaomasele turustamisstandardile, võetakse partiist üksikproove vähemalt vastavalt lisas märgitud arvule ja kogusele.
(4) Suurte puu- ja köögiviljade (üks vili üle kahe kilogrammi) puhul peavad üksikproovid koosnema vähemalt viiest viljast. Kui partiis on alla viie pakendi või kui partii kaalub alla kümne kilogrammi, kontrollitakse kogu partiid.
(5) Pähklite turustamisstandarditele vastavuse kontrollimiseks võetakse lähteproovi igast üksikproovist proovi esindav kogus. Proovi esindav kogus kokku on vähemalt 50 pähklit või üks müügipakend.
(6) Värske puu- ja köögivilja sisu turustamisstandarditele vastavuse kontrollimiseks võetakse lähteproovist vähendatud proov. Vähendatud proovi kogus ei või ületada 10% lähteproovist.
§ 5. Proovi kontrollimine puu- ja köögivilja turustamisstandarditele vastavuse järelevalve erikorra jaemüügi etapil
(1) Kui üksikprooviks on võetud pakendatud puu- või köögivili, siis pakitakse see turustamisstandarditele vastavuse kontrollimiseks lahti, välja arvatud juhul, kui pakendi laad ja pakkematerjali liik võimaldavad toodet hinnata lahti pakkimata. Pakendatud pähklid võib jätta lahti pakkimata juhul, kui neid on võimalik hinnata läbi paki.
(2) Enne lõikes 1 nimetatud üksikproovi lahtipakkimist kontrollitakse pakendi, sealhulgas selle materjali sobivuse ja puhtuse vastavust turustamisstandarditele ning pakendi märgistust.
(3) Puu- või köögivili tükeldatakse juhul, kui puu- või köögivilja turustamisstandardites nähakse ette selle sisu kontrollimine.
(4) Puu- või köögiviljapartiist prooviks eraldatud kogus pannakse pärast turustamisstandarditele vastavuse kontrollimist partii hulka tagasi, välja arvatud juhul, kui see on kontrollimisel kahjustunud või muutunud müügikõlbmatuks.
Lisa Puu- ja köögiviljast võetavate üksikproovide vähimad kogused


text:
Viivisenõude kajastamata jätmine ainuosanikuga osaühingu majandusaasta aruandes - Pluss
Viivisenõude kajastamata jätmine ainuosanikuga osaühingu majandusaasta aruandes
http://www.riigikohus.ee/?id=11&tekst=RK/3-2-1-69-15
Riigikohtu 17.06.2015 lahend nr 3-2-1-69-15
RPS § 21 lg 1 p 4
Isik X (hageja) esitas maakohtule hagi isiku Y (kostja) vastu, milles palus mõista kostjalt välja kahjuhüvitise ja viivise. Hagiavalduse kohaselt oli kostja OÜ X ainuosanik ja juhatuse liige. Hageja andis OÜ-le X mitmes osas, mitme aasta jooksul laenu. Aastad hiljem kuulutati välja OÜ X pankrot. Pankrotimenetlus lõppes raugemisega. Kostjal oli OÜ X vastu nõue, mis loovutati OÜ-le Y. Kostja lõi hagejale ebaõige ettekujutuse OÜ X tegelikust finantsseisust. Maakohus jättis hagi rahuldamata. Kohus jättis hageja apellatsioonkaebuse rahuldamata. Hageja esitas kassatsioonkaebuse.
1. Kohus ei nõustunud sellega, et kostja ei pidanud potentsiaalset viivisekohustust OÜ X aastaaruandes ega selle lisas kajastama ajal, mil hageja OÜ-le X raha üle kandis, sest viivisekohustus on tingimuslik kohustus ja juhatus võis ise hinnata viivise sissenõudmise tõenäosust. Juhatus peab tagama, et raamatupidamise aastaaruandes oleksid kajastatud kõik olulised asjaolud, mis võivad mõjutada äriühingu majandusseisu ja mis võivad mõjutada äriühingu lepingupartneri majanduslikke otsuseid.
2. Kohus leidis, et kui äriühingu ainuosanikul on ühingu vastu nõue, millest võib tuleneda ka olulise suurusega viivisekohustus, tuleb potentsiaalne viivisekohustus vähemalt üldjuhul aastaaruande lisas kajastada kui oluline informatsioon, mille avaldamata jätmine võib mõjutada aruande kasutajate poolt aruande põhjal tehtavaid majandusotsuseid. Osaühingu ainuosanik on isik, kelle täieliku kontrolli all on äriühing. Sellises olukorras on eriti oluline, et aastaaruanne ja selle lisad kajastaksid kõiki osaniku nõudeid ühingu vastu, sest nende nõuete õige kajastamine tagab selle, et ühingu majanduslik olukord tehakse väljapoole nähtavaks sellisena, nagu see tegelikult on.
3. Kohus märkis ka seda, et osaühingu ainuosanikust juhatuse liikme õigust ja kohustust hinnata omaenda viivisenõude sissenõutavust tuleb pigem tõlgendada selliselt, et niisugused nõuded tuleb aruande lisas kajastada sõltumata sellest, kas juhatuse liige aruande koostamise ajal peab tõenäoliseks (soovib) selle sissenõudmist. Viivisenõuet ei võinud jätta aruande lisas täies ulatuses kajastamata põhjusel, et kostja ei kavatsenud seda sisse nõuda, ja ainult tegelik nõudest loobumine õigustanuks nõude täielikku kajastamata jätmist.
4. Hageja peab tõendama ka seda, et ta tutvus olemasoleva aastaaruandega kõigil majandusaastatel, mil ta OÜ-le X raha üle kandis. Olukorras, kus juhatuse liige eelduslikult ei vastutaks raamatupidamise seaduse sätete rikkumise eest ühingu ees, ei vastuta ta ka võlausaldaja ees deliktiõiguse alusel. Samuti tuleb kindlaks teha, kas hageja kaotas oma raha just seetõttu, et ta lähtus OÜ-le X raha üle kandes vastavate aastate kohta koostatud majandusaasta aruannetest ja nende lisadest.
Riigikohus rahuldas kassatsioonkaebuse, saates asja uueks läbivaatamiseks ringkonnakohtule.
Raamatupidamisuudiste septembrinumbris (nr 5 (164)) analüüsib antud kohtulahendit jurist Dmitri Zdobnõh.

matches:
§ 21
Kohus
Kohus
Kohus
Kohus
Riigikohus


text:
Täiendava tõendi kogumise taotlus kriminaalmenetluses
Number 2010 /1 | Lk 35-40
Teatud juhtudel on kriminaalmenetluses kohtulikul arutamisel vaja esitada täiendavate tõendite kogumise taotlus. Kuid sellise taotluse esitamine on põhjendatud vaid teatavatel tingimustel. Kriminaalmenetluse seadustiku § 276 lõikest 1 ja § 297 lõikest 3 ilmneb, et kohtul on kriminaalmenetluses suhteliselt laiad võimalused keelduda täiendavate tõendite kogumise taotluse rahuldamisest. Paragrahv 276 lõike 1 punktist 2 tulenevalt peab kohus täiendava tõendi kogumise taotluse lahendamisel hindama, kas kohtumenetluse pool on piisavalt põhjendanud, miks ta pole taotlust varem esitanud. Sama lõike punkti 1 kohaselt peab kohus ka hindama, kas täiendaval tõendil on selle kriminaalasja lahendamisel tähtsust, ning punkti 3 kohaselt kaaluma, kas taotluse tähtsus on vastavuses tõendite kogumise ajakuluga või tõendite saamise raskustega. Täiendava tõendi kogumise taotluse esitaja peaks taotluse põhjendamisel § 276 lõikes 1 sätestatuga arvestama.
Käesolevas artiklis on vaatluse all tõendi kogumise taotluse esitamise õigeaegsus ning täiendava tõendi kogumise taotluse põhjendamine. Vaadeldakse ka küsimust, millistel juhtudel ei ole täiendaval tõendil kriminaalasja lahendamisel tähtsust § 276 lõike 1 punkti 1 tähenduses ning millised on olulisemad aspektid, mida võiks silmas pidada § 276 lõike 1 punkti 3 alusel taotluse tähtsuse hindamisel ja kaalumisel.

matches:
§ 276
§ 297
kohus
kohus
§ 276
§ 276
§ 276


RT I, 27.06.2018, 3
15.06.2017 RT I, 22.06.2017, 2 25.06.2017, osaliselt 01.01.2019; osaline jõustumine 30.12.2017 muudetud [RT I, 23.12.2017, 37]; osaline jõustumine 02.07.2018 muudetud [RT I, 27.06.2018, 1]
19.12.2017 RT I, 23.12.2017, 37 29.12.2017
15.06.2018 RT I, 27.06.2018, 1 30.06.2018, osaliselt 01.07.2018
Määrus kehtestatakse „Kohtutäituri seaduse” § 2 lõike 6, § 3, § 4 lõike 3, § 13 lõigete 3 ja 4, § 14 lõike 2, § 15 lõike 6, § 19 lõike 5, § 55 lõike 3, § 77 lõike 2, § 95 lõike 3, § 97 lõike 1, „Kinnisasja sundvõõrandamise seaduse” § 37 lõike 1, „Laeva asjaõigusseaduse” § 85 lõike 2, „Pärimisseaduse” § 139 lõike 9, „Täitemenetluse seadustiku” § 23 lõike 6, § 24 lõigete 1 ja 5, § 33 lõike 6, § 34 lõike 3, § 37 lõike 3, § 631 lõigete 2 ja 4, § 75 lõike 1, § 83 lõike 22, § 881 lõike 6, § 95 lõike 1, § 96 lõike 1, § 101 lõike 6, § 115 lõike 7, § 125 lõike 3, § 1251 lõike 3, § 1771 lõike 6 ja § 216 lõike 1 alusel.
Käesoleva määruse § 53 lõikes 1 ja § 55 lõikes 1 nimetatud arestimisfaili vahetus täitemenetlusregistri, maksukohustuslaste registri ja krediidiasutuse infosüsteemi vahel lõpetatakse 31. detsembril 2018.


§ 3197 Õiguste pantimise sätete kohaldamine
§ 345 Hüpoteegi ulatus kindlustushüvitis ele
(3) Kinnisasjade ühendamise korral laienevad ühendatud kinnisasju koormanud asjaõigused kogu tekkinud kinnisasjale .
(4) Käesoleva paragrahvi 3. lõiget rakendatakse ka sundtäitmise käigus, pankrotihalduri poolt või jõustunud kohtulahendi alusel tehtava käsutuse suhtes .
(2) Käesoleva paragrahvi 1. lõikes nimetatud nõude esitamise korral määrab kohus tähtaja vastuväidete esitamiseks ja avaldab vastava kuulutuse ametlikus väljaandes Ametlikud Teadaanded. Kui määratud tähtaja jooksul vastuväiteid ei esitata või need tagasi lükatakse, teeb kohus eelmärke kustutamise otsuse.
(1) Pahauskne valdaja on kohustatud hüvitama omanikule asja või selle päraldiste hävimise või väärtuse vähenemise tõttu tekkinud kahju vastavalt võlaõigusseaduse (RT I 2001, 81, 487; 2002, 60, 374) kahju õigusvastase tekitamise sätetele .
§ 86-87. [Kehtetud - RT I 2003, 13, 64 - jõust. 01.07.2003]
§-d 108.-109.
(2) --(3) [Kehtetud]
§ 116-117. [Kehtetud - RT I 2003, 13, 64 - jõust. 01.07.2003]
(1) Kinnisomandi üleandmiseks vajalik asjaõigusleping peab olema notariaalselt tõestatud. Asjaõigusleping võib sisalduda ka kohtulikus kompromissis .
(2) Asjaõigusleping kinnisomandi üleandmiseks, mis on tehtud tingimuslikult või tähtpäeva määrates, on tühine .
§ 121-122. [Kehtetud - RT I 2003, 13, 64 - jõust. 01.07.2003]
§ 135-139. [Kehtetud - RT I 2003, 13, 64 - jõust. 01.07.2003]
(2) F üüsilise isiku või eraõigusliku juriidilise isiku omandis oleval piiramata ja tähistamata kinnisasjal ei või teised isikud omaniku loata viibida päikeseloojangust päikesetõusuni, kui seaduses ei ole sätestatud teisiti.
§ 152-154. [Kehtetud - RT I 2003, 13, 64 - jõust. 01.07.2003]
§ 162-165. [Kehtetud - RT I 2003, 13, 64 - jõust. 01.07.2003]
§ 166. [Kehtetud - RT I 2003, 13, 64 - jõust. 01.07.2003]
§ 169-171. [Kehtetu - RT I 2003, 13, 64 - jõust. 01.07.2003]
(1) Reaalservituudi seadmiseks vajalik asjaõigusleping peab olema notariaalselt tõestatud .
§ 174-175. [Kehtetud - RT I 2003, 13, 64 - jõust. 01.07.2003]
§ 186-200. [Kehtetud - RT I 2003, 13, 64 - jõust. 01.07.2003]
§ 204-209. [Kehtetud - RT I 2003, 13, 64 - jõust. 01.07.2003]
(4) Käesoleva paragrahvi lõigetes 1--3 sätestatu kehtib niivõrd, kui kinnistusraamatu kanne ei määra teisiti.
(1) Kinnisasja võib koormata asjaõigusliku ostueesõigusega .
(6) Pandiga on tagatud ka kohtukulud, asja müügiga seotud kulutused ja pandipidaja poolt pandieseme säilitamiseks tehtud vajalikud kulutused.
§ 307-308. [Kehtetud - RT I 2003, 13, 64 - jõust. 01.07.2003]
Õiguste pantimise kohta sätestatut kohaldatakse ka õiguse üleandmise korral teisele isikule, kui õiguse üleandmise eesmärk on õiguse omandajale tagatise andmine.
§ 320-324. [Kehtetud - RT I 2003, 13, 64 - jõust. 01.07.2003]
[Lõige 5 jõustub 1. 01. 2004]
§ 340-341. [Kehtetud - RT I 2003, 13, 64 - jõust. 01.07.2003]
§ 345. Hüpoteegi ulatus kindlustushüvitis ele
(2) --(4) [Kehtetud]
§ 347-348. [Kehtetud - RT I 2003, 13, 64 - jõust. 01.07.2003]