Noored Setomaale programm – Riigi Teataja
Noored Setomaale programm
Noored Setomaale programm - sisukord
§ 4 Nõuded toetuse taotlejale ja toetatavale eluruumile
§ 9 Nõuded eluruumile, ehitustöödele ja ehitajale
3 Taotlusvooru väljakuulutamine ja taotluste esitamine
§ 11 Taotluse esitamine ja taotlusele esitatavad nõuded
4 Taotluste menetlemine, hindamine, otsuste tegemine ja toetuslepingu sõlmimine toetuse saajaga
§ 12 Taotluse menetlemine ja hindamine ning otsuste tegemine
§ 13 Toetuslepingu sõlmimine toetuse saajaga
5 Toetuse kasutamine ja tagasinõudmine
§ 15 Toetuse kasutamise aruandlus
§ 16 Toetuse saaja õigused ja kohustused
§ 17 Setomaa Vallavalitsuse õigused ja kohustused
§ 18 Riigi Tugiteenuste Keskuse õigused ja kohustused
RT I, 16.05.2020, 2
Vastu võetud 15.05.2020 nr 20
(1) Määrus reguleerib Noored Setomaale programmi (edaspidi programm) rakendamist.
(2) Programmi eesmärk on tagada paremad elutingimused 21–40-aastastele Setomaal elavatele noortele ja nende peredele ning seeläbi toetada noorte Setomaale jäämist ja tulemist, pidurdada noorte lahkumist Setomaalt, kindlustada piiriäärsete valdade püsiasustus ja aidata kaasa Setomaa elanike arvu suurenemisele.
(3) Programmi rakendamise piirkond on Setomaa vald.
(1) Eluruum – majandus- ja taristuministri 5. juuni 2015. a määruse nr 57 „Ehitise tehniliste andmete loetelu ja arvestamise alused” § 17 lõike 3 tähenduses alaliseks elamiseks ette nähtud ruum või ruumistik. Eluruumid jagunevad elamuteks ja korteriteks. Elamuks loetakse ka hoonet, mis on mõeldud hooajaliseks elamiseks, nagu suvila ja aiamaja.
(2) Projekt – kindla eesmärgi saavutamisele suunatud ajas ja ruumis piiritletud ühekordne tegevus või tegevuste kogum, milleks toetust taotletakse, antakse ja kasutatakse.
(3) Termineid „ehitis”, „hoone”, „ehitamine”, „ehitise laiendamine”, „ehitise ümberehitamine ehk rekonstrueerimine”, „ehitusprojekt”, „ehitusluba”, „ehitusteatis”, „kasutusluba”, „kasutusteatis” ja „tehnosüsteem” kasutatakse määruses ehitusseadustiku tähenduses.
(1) Rahandusministeerium (edaspidi ministeerium) vastutab programmi väljatöötamise ja üldise koordineerimise eest.
(2) Riigi Tugiteenuste Keskus korraldab programmi üldist rakendamist, sealhulgas:
1) nõustab Setomaa Vallavalitsust programmiga seonduvates küsimustes;
2) koostab taotlusvormi, eelarvevormi, ja aruannete vormid, kontroll-lehe ja lepingute näidised ning teeb taotlusvormi, eelarvevormi ja aruannete vormid kättesaadavaks oma veebilehel;
3) töötab kooskõlastatult ministeeriumiga välja taotluste hindamisjuhendi ja teeb selle kättesaadavaks oma veebilehel;
4) sõlmib Setomaa Vallavalitsusega sihtfinantseerimise lepingu vastavalt Eesti Vabariigi (Maaeluministeeriumi kaudu) ja Setomaa Vallavalitsuse 2018. aasta 9. oktoobril sõlmitud halduslepingu punktile 3.3 ning kannab taotlusvooru rahalised vahendid Setomaa Vallavalitsusele;
5) kiidab heaks või lükkab tagasi Setomaa Vallavalitsuse esitatud aruanded üldjuhul 20 tööpäeva jooksul aruande esitamisest arvates;
6) teostab järelevalvet programmi rakendamise üle.
(3) Setomaa Vallavalitsus korraldab programmi rakendamist oma territooriumil vastavalt Eesti Vabariigi (Maaeluministeeriumi kaudu) ja Setomaa Vallavalitsuse 2018. aasta 9. oktoobril sõlmitud halduslepingule, sealhulgas:
1) määrab taotlusvooru maksimaalse toetussumma ühe taotleja kohta ja avalikustab selle taotlusvooru väljakuulutamisel;
2) vajadusel sätestab toetuse saamise eelistatud piirkonnad Setomaa vallas;
3) kuulutab välja taotlusvooru, teavitades sellest oma veebilehel ja võimalusel valla lehes, teeb veebilehel kättesaadavaks taotluse ja aruande vormid, hindamiskomisjoni koosseisu ja vajadusel eelistatud piirkonnad Setomaa vallas;
4) juhendab taotlejaid toetuse saamist puudutavates küsimustes ja korraldab vajadusel taotlejatele infopäevi;
5) registreerib taotlused ja viib läbi taotluste vastavuse kontrolli;
6) teostab taotleja juures kohapealset kontrolli;
7) korraldab taotluste hindamise;
8) teeb taotluste rahuldamise ja rahuldamata jätmise otsused;
9) teavitab taotlejaid taotluse rahuldamise või rahuldamata jätmise otsustest;
10) avalikustab Setomaa Vallavalitsuse veebilehel informatsiooni toetuse saajate kohta, tuues ära toetuse saaja nime, projekti tegevused, toetuse ja omafinantseeringu summa ning projekti elluviimise lõppkuupäeva;
11) sõlmib toetuse saajatega toetuslepingud ja maksab toetuse välja;
12) menetleb toetuse saaja esitatud toetuse kasutamise aruanded ning kiidab need heaks või lükkab tagasi 20 tööpäeva jooksul aruannete esitamisest arvates;
13) esitab Riigi Tugiteenuste Keskusele § 3 lõike 2 punktis 4 nimetatud sihtfinantseerimise lepingus näidatud vormil ja tähtajaks aruande programmi vahendite kasutamise kohta.
§ 4. Nõuded toetuse taotlejale ja toetatavale eluruumile
(1) Taotleja peab vastama kõikidele järgmistele tingimustele:
1) taotleja on füüsiline isik;
2) taotleja on taotluse esitamise tähtpäeva seisuga 21–40-aastane;
3) taotleja on eluruumi, millele toetust taotletakse, omanik või kaasomanik;
4) taotleja elukoht rahvastikuregistri andmetel taotluse esitamise tähtpäeva seisuga on Setomaa vald;
5) taotlejal ei tohi olla maksuvõlga, välja arvatud juhul, kui see on ajatatud.
(2) Toetatav eluruum peab vastama kõikidele järgmistele nõuetele:
1) eluruum asub Setomaa valla territooriumil;
2) eluruum on püstitatud õiguslikul alusel ja kantud ehitisregistrisse;
3) eluruum on taotluse esitamise tähtpäeva seisuga toetuse taotleja omandis;
4) kui eluruumil on mitu omanikku ja eluruum on kaas- või ühisomandis, esitatakse eluruumi kohta üks taotlus.
(1) Toetus jaguneb järgmiselt:
1) riigi rahaline panus moodustab kuni 50 protsenti toetuse summast;
2) Setomaa Vallavalitsuse rahaline panus moodustab vähemalt 50 protsenti toetuse summast.
(2) Toetuse määr on kuni 66,67 protsenti projekti abikõlblikest kuludest ja taotleja omafinantseering on vähemalt 33,33 protsenti projekti abikõlblikest kuludest.
(3) Taotleja omafinantseering peab olema rahaline. Omafinantseeringu hulka arvatakse vaid dokumentaalselt tõendatud abikõlblikud kulud.
(4) Maksimaalse toetuse suuruse taotleja kohta taotlusvoorus määrab Setomaa Vallavalitsus, arvestusega, et riigi rahaline panus võib olla kuni 10 000 eurot ühe taotleja kohta.
(1) Projekti algus on toetuslepingu sõlmimise kuupäev ja projekti lõpp on taotleja määratud kuupäev.
(2) Projekti elluviimine peab olema lõppenud hiljemalt taotluse rahuldamise otsusele järgneva aasta 31. oktoobriks.
(3) Lõikes 2 nimetatud tähtaega võib pikendada kuni kuue kuu võrra, kui taotlejast mitteoleneval põhjusel projekti käigus ilmnenud ootamatu takistuse, eriolukorra või muu erakorralise seisukorra tõttu ei ole võimalik sellest tähtajast kinni pidada.
(1) Programmi eesmärgi saavutamiseks toetatakse programmi nõuetele vastavate eluruumide ehitustöid, sealhulgas:
1) eluruumi üldehitustööd, sealhulgas ümberehitamine, osa asendamine samaväärsega ja laiendamine;
2) elektritööd, sealhulgas eluruumi elektrivõimsuse tõstmine, eluruumi sisesed elektritööd ja elektritööd liitumispunktist majani;
3) hoonesiseste tehnosüsteemidega seotud tööd, sealhulgas vee- ja kanalisatsioonitööd, küttesüsteemide ja küttekolletega seotud tööd ning ventilatsioonitööd;
4) hooneväliste tehnovõrkudega seotud tööd, sealhulgas soojavarustusega seotud tööd, vee- ja kanalisatsioonitööd, sealhulgas kaevude, vee pumpamiseks ja puhastamiseks vajalike seadmete ning heitvee puhastusseadmetega seotud tööd.
(2) Korterite puhul toetatakse ainult korterisiseseid töid.
(3) Lõike 1 punktis 4 nimetatud vee- ja kanalisatsioonitööd on hajaasustusega piirkonnas abikõlblikud ainult juhul, kui neid töid tehakse koos teiste abikõlblike tegevustega.
(4) Programmi raames ei toetata tegevusi, mille kulud on abikõlblikud toetuse saamiseks Sihtasutuse Keskkonnainvesteeringute Keskuse veemajanduse programmist.
(1) Abikõlblikud on § 7 lõikes 1 sätestatud ehitustööde tegemiseks vajalikud kulud, sealhulgas:
1) ehitusmaterjalide ost ja transport;
2) eluruumi paigaldatavate seadmete ost ja transport;
3) ehitustööde tegemiseks vajalike masinate, mehhanismide ja seadmete rent;
4) tööjõukulud;
5) riigilõivud;
6) projekteerimiskulud;
7) omanikujärelevalve kulud;
8) veekvaliteedi analüüsi kulud.
1) korteri, maja või kinnistu ostu kulud;
2) korteri, maja või kinnistu kasutamisega seotud kulud;
3) uue elamu ehitamisega seotud kulud;
4) ehitustööde tegemiseks vajalike masinate, mehhanismide ja seadmete ostmine;
5) ehitustööde tegemiseks vajalike tööriistade ja muude abivahendite ostmine;
6) puurkaevude ehitamise kulud;
7) mitterahalised kulud.
§ 9. Nõuded eluruumile, ehitustöödele ja ehitajale
(1) Toetuse saaja peab tagama, et eluruum, mille ehitamiseks toetust saadi, oleks lõpparuande kinnitamise kuupäevast alates vähemalt kolm aastat toetuse saaja omandis ja toetuse saaja poolt aastaringses kasutuses ning et toetuse saaja elukoht rahvastikuregistri andmetel oleks Setomaa vald.
(2) Ehitusprojekt peab vastama majandus- ja taristuministri 17. juuli 2015. a määruses nr 97 „Nõuded ehitusprojektile” sätestatud nõuetele ja ehitamine peab toimuma ehitusprojekti alusel.
(3) Ehitusluba vajavate ehitustööde puhul peab ehitusprojekti koostama majandustegevuse registris olev projekteerija. Ehitustööd peab tegema majandustegevuse registris olev ettevõtja.
(4) Kui tööde tegemiseks on seatud erinõuded, siis peab töid tegema vastavat õigust omav ettevõtja.
(5) Toetuse saaja peab järgima ehitusseadustiku §-s 19 omanikule sätestatud nõudeid, head ehitustava ja ohutusnõudeid.
(6) Toetuse saaja peab järgima ehitusseadustiku lisas 1 toodud nõudeid ehitusteatise, ehitusobjekti ja ehitusloa kohta.
3. peatükk Taotlusvooru väljakuulutamine ja taotluste esitamine
(1) Setomaa Vallavalitsus kuulutab taotlusvooru avatuks sellekohase info avaldamisega Setomaa Vallavalitsuse veebilehel ja võimaluse korral valla lehes vähemalt üks kuu enne taotlusvooru tähtpäeva.
(2) Taotlusvooru avamise teade peab sisaldama taotluste esitamise tähtpäeva, maksimaalset toetuse summat ja vajadusel toetuse saamise eelistatud piirkondi Setomaa vallas.
§ 11. Taotluse esitamine ja taotlusele esitatavad nõuded
(1) Taotlus tuleb esitada Setomaa Vallavalitsusele allkirjastatuna paberil või digitaalselt ja sellele tuleb lisada järgmised dokumendid:
1) projekti eelarve;
2) omafinantseeringut tõendav dokument;
3) motivatsioonikiri, sealhulgas taotleja plaanid seoses Setomaaga järgneva viie aasta jooksul;
4) eelarves toodud tegevuste kohta vähemalt kaks võrreldavat hinnapakkumist ning juhul kui võrreldavate hinnapakkumiste esitamine ei ole võimalik, tuleb esitada sellekohased põhjendused ja hinnakalkulatsioon;
5) ehitusluba või ehitusteatis vastavalt ehitusseadustiku lisale 1;
6) ehitusprojekt, mis vastab majandus- ja taristuministri 17. juuli 2015. a määruses nr 97 „Nõuded ehitusprojektile” sätestatud nõuetele. Kui tööde tegemiseks on vajalik ehitusluba, siis peab ehitusprojekti koostama majandustegevuse registris registreeritud ettevõtja.
(2) Taotlused tuleb esitada taotlusvooru väljakuulutamise teates määratud tähtpäevaks. Tähtpäevast hiljem esitatud taotlused jäetakse läbi vaatamata.
4. peatükk Taotluste menetlemine, hindamine, otsuste tegemine ja toetuslepingu sõlmimine toetuse saajaga
§ 12. Taotluse menetlemine ja hindamine ning otsuste tegemine
(1) Setomaa Vallavalitsus kontrollib taotluse ja taotleja nõuetele vastavust 30 tööpäeva jooksul taotluse esitamise tähtpäevast alates.
(2) Kui Setomaa Vallavalitsus avastab taotluse ja taotleja nõuetele vastavuse kontrollimisel puudusi, teavitab ta sellest viivitamata taotlejat ning määrab tähtaja puuduste kõrvaldamiseks. Tähtaeg puuduste kõrvaldamiseks on üldjuhul kuni kümme tööpäeva. Taotluste menetlemise tähtaeg pikeneb nimetatud aja võrra.
(3) Nõuetele vastavaid taotlusi hindab Setomaa Vallavalitsuse moodustatud vähemalt viieliikmeline komisjon, mille koosseis avalikustatakse Setomaa Vallavalitsuse veebilehel kahe nädala jooksul taotlusvooru väljakuulutamisest arvates.
(4) Enne taotluste hindamist tutvub Setomaa Vallavalitsus või komisjon nõuetele vastanud taotluses toodud eluruumiga, mille ehitustöödeks toetust taotletakse, kohapeal.
(5) Riigi Tugiteenuste Keskus koostab kooskõlastatult ministeeriumiga taotluste hindamisjuhendi, võttes arvesse järgmisi kriteeriume:
1) kavandatava projekti vajalikkus ja olulisus;
2) projekti eelarves toodud tegevuste ja kulude põhjendus;
3) Setomaa Vallavalitsuse eelistatud piirkonda kuulumine, kui Setomaa Vallavalitsus on eelistatud piirkonna määranud.
(6) Taotlusi hinnatakse hindamisjuhendis määratud osakaalude alusel skaalal 0–4 ning täpsusega kaks kohta pärast koma.
(7) Hinnang loetakse positiivseks taotluse puhul, mille koondhinne on vähemalt 2,50 ning lõike 5 punktides 1 ja 2 toodud kriteeriumide keskmine hinne ei ole madalam kui 1,50.
(8) Komisjon moodustab hindamistulemuste alusel pingerea ja teeb Setomaa Vallavalitsusele ettepaneku taotluste rahuldamiseks või rahuldamata jätmiseks. Vastavuse kontrolli tulemusena nõuetele mittevastavaks tunnistatud taotluste osas teeb komisjon ettepaneku taotluste rahuldamata jätmiseks.
(9) Komisjoni ettepanek nõuetele vastava taotluse rahuldamiseks sisaldab järgmist informatsiooni:
2) toetuse ja omafinantseeringu summa;
3) toetuse väljamaksmise tingimused.
(10) Komisjoni ettepanek nõuetele vastava taotluse rahuldamata jätmiseks sisaldab järgmist informatsiooni:
2) mitterahuldamise põhjendus.
(11) Nõuetele vastavate taotluste osas teeb Setomaa Vallavalitsus otsuse:
2) taotluse tingimuslikuks rahuldamiseks, kui taotlus ei sisalda § 11 lõike 1 punktis 5 nimetatud dokumente ja kui Setomaa Vallavalitsusel on valmisolek nimetatud dokumendid väljastada;
3) taotluse osaliseks rahuldamiseks, kui tegemist on lõikes 8 nimetatud pingereas viimase rahastatava projektiga, mille rahastamiseks jätkub toetusvahendeid osaliselt ja taotleja nõustub projekti osalise rahastamisega;
4) taotluse rahuldamata jätmiseks vahendite lõppemise tõttu või lõikes 7 sätestatud lävendi ületamata jätmise tõttu.
(12) Setomaa Vallavalitsus teavitab taotlejaid taotluse rahuldamise või rahuldamata jätmise otsustest viie tööpäeva jooksul pärast otsuse tegemist. Taotluse rahuldamata jätmise otsusest teavitamise puhul tuuakse ära taotluse rahuldamata jätmise põhjendus.
(13) Pärast taotluse rahuldamise otsuse tegemist on lubatud toetuse summat suurendada, kui seda tehakse toetuse Setomaa Vallavalitsuse poolse osa suurendamise kaudu.
§ 13. Toetuslepingu sõlmimine toetuse saajaga
(1) Setomaa Vallavalitsus ja toetuse saaja sõlmivad toetuse kasutamiseks toetuslepingu 30 tööpäeva jooksul pärast taotluse rahuldamise otsuse tegemist. Toetuslepingus sätestatakse järgmine informatsioon:
1) projekti elluviimise lõpptähtpäev;
2) toetuse kasutamise aruande esitamise kord;
3) toetuse Setomaa Vallavalitsuse poolse osa tagasinõudmise kord;
4) viivise määr toetuse tähtajaks tagastamata jätmise korral.
(2) Tingimusliku rahuldamise otsuse korral sõlmitakse toetusleping pärast seda, kui tingimusliku rahuldamise otsuses toodud tingimused on täidetud. Tingimused tuleb täita nelja kuu jooksul taotluse tingimusliku rahuldamise otsuse tegemisest arvates.
(3) Põhjendatud juhtudel võib Setomaa Vallavalitsus sõlmida kolmepoolse lepingu Setomaa Vallavalitsuse, toetuse saaja ja ehitustööde tegija vahel ning sätestada lepingus, et projekti raames tehtavad maksed tasub Setomaa Vallavalitsus otse ehitustööde tegijale.
5. peatükk Toetuse kasutamine ja tagasinõudmine
(1) Setomaa Vallavalitsus maksab üldjuhul toetuse saajale toetuse välja 90 protsendi ulatuses kümne tööpäeva jooksul toetuslepingu sõlmimisest arvates. Väljamaksmata osa toetusest makstakse toetuse saajale kümne tööpäeva jooksul § 15 lõikes 1 nimetatud toetuse kasutamise aruande kinnitamisest arvates.
(2) Projekti raames tehtud kulud tuleb välja maksta toetuse saajale kuuluvalt arvelduskontolt.
(3) Sularahas tehtud tehingud võivad kokku moodustada kuni 10 protsenti projekti kogumaksumusest ja need ei või ületada 300 eurot. Toetuse saaja peab sularahas tehtud rahalisi tehinguid tõendama sularahakviitungite või muude raha saaja esindaja allkirjaga tõendatud maksedokumentidega.
§ 15. Toetuse kasutamise aruandlus
(1) Toetuse saaja esitab toetuse kasutamise aruande Setomaa Vallavalitsusele ühe kuu jooksul pärast projekti elluviimise lõppkuupäeva.
(2) Setomaa Vallavalitsus kiidab aruande heaks pärast seda, kui toetuse saaja on esitanud eluruumi kohta kasutusteatise või kasutusloa lähtuvalt ehitusseadustiku lisast 2.
(3) Pärast projekti tegevuste ja kulude kontrollimist ja kohapealse kontrolli läbiviimist kiidab Setomaa Vallavalitsus aruande heaks või lükkab selle tagasi üldjuhul 20 tööpäeva jooksul aruande saamisest arvates.
(4) Setomaa Vallavalitsus võib anda toetuse saajale aruande puuduste kõrvaldamiseks aega üldjuhul kuni kümme tööpäeva ja selle võrra lõikes 3 nimetatud tähtaeg pikeneb.
§ 16. Toetuse saaja õigused ja kohustused
1) saada Setomaa Vallavalitsuselt teavet, mis on seotud määruses ja toetuslepingus nimetatud kohustuste täitmisega;
2) teha projekti eelarveridade vahel muudatusi kuni 10 protsendi ulatuses projekti eelarve mahust Setomaa Vallavalitsusega kooskõlastamata, tingimusel et omafinantseeringu suurus vastab pärast muudatusi § 5 lõikes 2 sätestatule;
3) taotleda Setomaa Vallavalitsuselt projekti lõpptähtpäeva pikendamist kuue kuu võrra, tuues välja projekti kestuse pikendamise põhjused.
1) tagama toetuslepingus ette nähtud omafinantseeringu ja kasutama toetust vastavalt toetuslepingule;
2) kasutama tööde tegemisel vaid vastavat õigust omavat ettevõtjat, juhul kui tööde tegijale on seatud erinõuded;
3) informeerima ehitusseadustiku tähenduses kaetud tööde akti koostamisel Setomaa Vallavalitsust kolm tööpäeva ette, et järelevalveks määratud isik saaks kontrollida tööde nõuetekohasust;
4) esitama Setomaa Vallavalitsusele ettenähtud vormil, viisil ja tähtaja jooksul nõutud informatsiooni ja toetuse kasutamise aruande koos kulu- ja maksedokumentide koopiatega; veesüsteemi projekti puhul esitama Setomaa Vallavalitsusele tema nõudmisel vee analüüsi;
5) informeerima Setomaa Vallavalitsust viivitamata kirjalikult kõigist muudatustest esitatud andmetes või asjaoludest, mis võivad mõjutada või mõjutavad toetuse saaja kohustuste täitmist;
6) taotlema kirjalikult Setomaa Vallavalitsuse nõusolekut projekti kestuse ja tegevuste muutmiseks ja kui konkreetsele tegevusele ette nähtud summa suureneb rohkem kui 10 protsenti eelarve mahust ning vormistama muudatused toetuslepingu muudatusena;
7) võimaldama projekti perioodil ja kolme aasta jooksul projekti lõpparuande kinnitamise tähtajast arvates teostada kohapealset kontrolli, auditit ja järelevalvet toetuse ning omafinantseeringu kasutamist kajastavate kulu- ja maksedokumentide originaalide, soetatud seadmete, materjalide ja tehtud tööde osas ning osutama kontrolli, auditi ja järelevalve kiireks läbiviimiseks igakülgset abi;
8) andma kontrollija käsutusse kõik soovitud andmed ja dokumendid viie tööpäeva jooksul vastava nõude saamisest arvates;
9) tagastama Setomaa Vallavalitsusele projekti elluviimisel kasutamata jäänud vahendid, mis on suuremad kui 10 eurot, 15 tööpäeva jooksul lõpparuande kinnitamisest arvates;
10) tagastama § 19 lõikes 1 nimetatud juhtudel Setomaa Vallavalitsusele tema nõudmisel ja tema seatud tähtpäevaks toetuse riigipoolse osa ühe aasta jooksul tagasinõude otsuse tegemisest arvates;
11) säilitama toetuse ja projektiga seotud dokumentatsiooni seitse aastat projekti lõpptähtpäevast alates.
§ 17. Setomaa Vallavalitsuse õigused ja kohustused
(1) Setomaa Vallavalitsusel on õigus:
1) sätestada oma haldusterritooriumil eelistatud piirkonnad;
2) sätestada maksimaalne toetuse suurus taotleja kohta taotlusvoorus;
3) nõuda taotlejalt täiendavat informatsiooni ning projekti tegevuste ja kulude kohta täiendavate andmete ja dokumentide esitamist;
4) nõuda toetuse saajalt informatsiooni toetuse kasutamise kohta ning täiendavaid andmeid, tõendamaks, et eluruum, millele toetust taotleti, on toetuse saaja poolt aastaringses kasutuses vähemalt kolm aastat pärast projekti lõpparuande kinnitamist;
5) teostada projekti perioodil ja kolme aasta jooksul projekti lõpparuande kinnitamise kuupäevast alates kohapealset kontrolli toetuse ning omafinantseeringu kasutamist kajastavate kulu- ja maksedokumentide, soetatud seadmete, materjalide ja tehtud tööde osas.
(2) Setomaa Vallavalitsus on kohustatud:
1) nõustama vajadusel toetuse saajaid projekti elluviimisel;
2) teavitama Riigi Tugiteenuste Keskust viivitamata rikkumisest toetuse kasutamisel ning tagasinõutud summadest;
3) vähendama proportsionaalselt toetust, kui toetuse saaja omafinantseering väheneb alla § 5 lõikes 2 sätestatud määra;
4) nõudma toetuse saajalt toetuse osaliselt või täielikult tagasi vastavalt § 19 lõikele 1;
5) kandma tagasinõutud toetuse ja projektide odavamal elluviimisel vabanenud toetuse ja laekunud viivise riigipoolse osa ja toetuseks andmata jäänud vahendid Riigi Tugiteenuste Keskuse arvele sihtfinantseerimise lepingus sätestatud tähtaegadel;
6) säilitama toetuse andmise ja kasutamisega seotud dokumente dokumentide tekkimisele järgneva seitsme aasta jooksul.
§ 18. Riigi Tugiteenuste Keskuse õigused ja kohustused
1) nõuda taotlejatelt ja toetuse saajatelt täiendavat informatsiooni ja dokumentide esitamist;
2) nõuda Setomaa Vallavalitsuselt täiendavat informatsiooni programmi vahendite kasutamise kohta;
3) teostada järelevalvet ja auditit toetuse ning omafinantseeringu kasutamist kajastavate kulu- ja maksedokumentide, soetatud seadmete, materjalide ja tehtud tööde osas;
4) nõuda Setomaa Vallavalitsuselt toetuse riigipoolne osa osaliselt või täielikult tagasi vastavalt § 19 lõikele 4.
(2) Riigi Tugiteenuste Keskus on kohustatud teavitama ministeeriumi viivitamata toetuse kasutamise osas teostatud järelevalvetoimingute või auditite käigus avastatud rikkumistest.
(1) Setomaa Vallavalitsus nõuab toetuse saajalt toetuse riigipoolse osa osaliselt või täielikult tagasi järgmistel juhtudel:
1) Setomaa Vallavalitsus nõuab tagasi kogu toetuse riigipoolse osa, kui ilmneb asjaolu, mille korral taotlust ei oleks rahuldatud;
2) Setomaa Vallavalitsus nõuab tagasi kuni 20 protsenti toetuse riigipoolsest osast, kui toetuse saaja on rikkunud toetuslepingu tingimusi;
3) Setomaa Vallavalitsus nõuab tagasi kuni 100 protsenti toetuse riigipoolset osast, kui ilmnevad asjaolud, mille tõttu projekti jätkamist ei saa pidada otstarbekaks või see on võimatu või võib muutuda võimatuks;
4) Setomaa Vallavalitsus nõuab tagasi kogu toetuse riigipoolse osa, kui toetuse saaja on esitanud enda või projekti kohta valeandmeid või varjanud andmeid;
5) Setomaa Vallavalitsus nõuab tagasi 20–100 protsenti toetuse riigipoolsest osast, kui toetuse saaja ei ole eluruumi, millele toetust saadi, projekti lõpparuande kinnitamise kuupäevaks kasutusele võtnud või eluruumile ei ole väljastatud kasutusluba või selle kohta ei ole esitatud kasutusteatist;
6) Setomaa Vallavalitsus nõuab tagasi kogu toetuse riigipoolse osa, kui toetuse saaja ei ole täitnud § 9 lõikes 1 toodud nõudeid, välja arvatud juhul, kui nõuete täitmata jätmine on tingitud vääramatust jõust.
(2) Toetuse saaja tagastab lõikes 1 nimetatud juhtudel tagasinõutud toetuse riigipoolse osa Setomaa Vallavalitsusele selle seatud tähtpäevaks, mis ei ole hilisem kui üks aasta tagasinõude otsuse tegemisest arvates.
(3) Setomaa Vallavalitsuse poolse toetuse osa tagasinõudmise lõikes 1 nimetatud alustel otsustab Setomaa Vallavalitsus. Setomaa Vallavalitsuse poolse toetuse tagasinõudmise alused ja ulatus sätestatakse Setomaa Vallavalitsuse ja toetuse saaja vahel sõlmitavas toetuslepingus.
(4) Riigi Tugiteenuste Keskus nõuab Setomaa Vallavalitsuselt toetuse riigipoolse osa osaliselt või täielikult tagasi järgmistel juhtudel:
1) Riigi Tugiteenuste Keskus nõuab tagasi kogu toetuse riigipoolse osa, kui toetusleping toetuse saajaga on sõlmitud pärast § 13 lõikes 1 nimetatud tähtpäeva;
2) Riigi Tugiteenuste Keskus nõuab tagasi kogu riigipoolse toetuse osa, kui toetuslepingus määratud projekti periood on pikem kui §-s 6 nimetatud periood;
3) Riigi Tugiteenuste Keskus nõuab tagasi kogu toetuse riigipoolse osa, kui toetust on antud taotlejale, kelle mittevastavus või kelle poolt esitatud taotluse mittevastavus programmi nõuetele on olnud tuvastatav;
4) Riigi Tugiteenuste Keskus nõuab toetuse tagasi vastavalt mitteabikõlblike tegevuste ja kulude toetuse riigipoolse osa proportsioonile, kui toetust on antud mitteabikõlblikeks tegevusteks või kuludeks;
5) Riigi Tugiteenuste Keskus nõuab tagasi toetuse riigipoolse osa, mis ei ole vastavuses programmi tingimustes ja korras toodud toetuse summale või omafinantseerimise määrale seatud nõuetele, kui toetust on antud §-s 5 sätestatud maksimaalsest toetuse summast suuremas summas või minimaalsest omafinantseeringu määrast väiksema määraga.
(5) Setomaa Vallavalitsus kannab lõikes 4 nimetatud juhtudel tagasinõutud toetuse Riigi Tugiteenuste Keskuse arvele sihtfinantseerimise lepingus sätestatud tähtaegadel.
(1) Määrust kohaldatakse selle jõustumisest alates maaelu ministri 7. veebruari 2019. a käskkirja nr 25 „Toetusskeem Noored Setomaale” ja sellele eelnenud käskkirjade alusel menetluses olevatele 2018. ja 2019. aasta taotlusvooru projektidele.
(2) Määruse osades, milles menetlust või selle tingimusi reguleerivad õigusnormid on taotluse menetlemisel ajal muutunud, kohaldatakse menetluse alguses kehtinud õigusnorme, välja arvatud menetleva asutuse osas.


Toiduseaduse ja sellega seonduvate seaduste muutmise seadus – Riigi Teataja
Toiduseaduse ja sellega seonduvate seaduste muutmise seadus
Väljaandja:RiigikoguAkti liik:seadusTeksti liik:algtekstJõustumise kp:01.07.2006Avaldamismärge:RT I 2006, 28, 211
Toiduseaduse ja sellega seonduvate seaduste muutmise seadusVastu võetud 01.06.2006
Välja kuulutatud Vabariigi Presidendi 13. juuni 2006. a otsusega nr 1030
I. Toiduseaduses (RT I 1999, 30, 415; 2004, 34, 236) tehakse järgmised muudatused:
§ 1. Seaduse tekstis asendatakse sõnad «toidutoore ja toit» ning «toidutoore või toit» sõnaga «toit» vastavas käändes.
§ 2. Seaduse tekstis asendatakse sõna «käitlemisettevõte» sõnaga «ettevõte» vastavas käändes.
§ 3. Paragrahvi 1 tekst muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« (1) Käesolevas seaduses sätestatakse toidu käitlemise alused, käitleja enesekontroll ning riiklik järelevalve toidu ohutuse ja muudele nõuetele vastavuse tagamiseks. Kus asjakohane, kohaldatakse käesoleva seaduse sätteid ka Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 1935/2004 toiduga kokkupuutumiseks ettenähtud materjalide ja esemete kohta, millega tunnistatakse kehtetuks direktiivid 80/590/EMÜ ja 89/109/EMÜ (ELT L 338, 13.11.2004, lk 4–17), artikli 1 lõikes 2 nimetatud materjalide ja esemete suhtes.
(6) Vabariigi Valitsus või põllumajandusminister võib oma pädevuse piires kehtestada toidualaste meetmete rakendamiseks õigusakte küsimustes, mille otsustamise õigus on vastavalt Euroopa Liidu õigusaktidele liikmesriigil.»
§ 4. Paragrahvi 2 tekst muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
«Toit käesoleva seaduse tähenduses on Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 178/2002 artiklis 2 sätestatud aine või toode.»
§ 5. Paragrahv 3 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« § 3. Esmatootmine ja esmatoode
(2) Esmatoode käesoleva seaduse tähenduses on Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 852/2004 toiduainete hügieeni kohta (ELT L 139, 30.04.2004, lk 1–54) artikli 2 lõikes 1 sätestatud toode.»
§ 6. Paragrahvid 4 ja 5 tunnistatakse kehtetuks.
§ 7. Paragrahv 6 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« § 6. Käitleja ja toidu käitlemine
(3) Jaekaubandus käesoleva seaduse tähenduses on Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 178/2002 artikli 3 lõikes 7 sätestatud tegevus.»
§ 8. Peatükk 2 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
«2. peatükkETTEVÕTTEST TEAVITAMINE JA ETTEVÕTTE TUNNUSTAMINE
(1) Käitleja teavitab Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 852/2004 artikli 6 lõikes 2 sätestatud ettevõttest Veterinaar- ja Toiduametit või Tervisekaitseinspektsiooni vastavalt käesoleva seaduse §-s 47 sätestatud pädevusele enne käitlemise alustamist nimetatud ettevõttes.
(2) Teavitama ei pea:1) ettevõttest, mis peab olema tunnustatud käesoleva seaduse § 8 või Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 852/2004 artikli 6 lõike 3 punkti b või c kohaselt;2) ettevõttest, mille loomakasvatushoone või -rajatis või loomade pidamiseks piiritletud ala on registreeritud põllumajandusloomade registris loomatauditõrje seaduse alusel;3) käitleja, kellel on majandustegevuse registris toidu jae- või hulgikaubanduse või toitlustamisega tegelemise kohta registreering kaubandustegevuse seaduse alusel;4) käitleja, kellel on ravimite käitlemise tegevusluba, mis ravimiseaduse alusel on registreeritud ravimite käitlemise tegevuslubade registris;5) ettevõttest, mille suhtes Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 852/2004 artikli 1 lõike 2 punkti c või Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 853/2004, millega sätestatakse loomset päritolu toidu hügieeni erieeskirjad (ELT L 139, 30.04.2004, lk 55–205), artikli 1 lõike 3 punkti c kohaselt ei kohaldata nimetatud määrustes kehtestatud nõudeid.
(3) Käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud juhul esitab käitleja kirjaliku teavitamise avalduse Veterinaar- ja Toiduametile või Tervisekaitseinspektsioonile vastavalt käesoleva seaduse §-s 47 sätestatud pädevusele. Teavitamise avalduse näidisvorm avalikustatakse nimetatud järelevalveasutuse veebilehel.
(4) Teavitamise avalduses peavad olema järgmised andmed:1) käitleja ja käitleja esindaja nimi, isiku- või registrikood ning sidevahendite numbrid;2) käitleja aadress;3) ettevõtte asukoht ja aadress (käitleja tegevuskoht);4) käitlemisvaldkond.
(1) Lisaks Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 852/2004 artikli 6 lõike 3 punktide b ja c kohaselt tunnustamisele kuuluvatele ettevõtetele kuuluvad tunnustamisele:1) ettevõte, kus toimub loomsete esmatoodete selline käitlemine, mille käigus ei muutu nende esialgne kuju ja esialgsed omadused, välja arvatud ettevõte, kus toimub nimetatud toodete esmatootmine ja tootja tehtavad sellega seotud toimingud Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 852/2004 tähenduses või kus tegeletakse toidu vedamisega;2) ettevõte, kus toimub mitteloomsete esmatoodete selline käitlemine, mille käigus muutuvad nende esialgne kuju ja esialgsed omadused;3) ettevõte, kus toimub toidu töötlemine, sealhulgas valmistamine, või pakendamine;4) ettevõte, kus toitu, välja arvatud mitteloomseid esmatooteid, üksnes ladustatakse;5) ettevõte, kus tegeletakse jaekaubandusega (edaspidi jaekaubandusettevõte) ja käideldakse toitu, mida tuleb toidu ohutuse tagamiseks hoida toatemperatuurist erineval temperatuuril.
(2) Tunnustamisele ei kuulu Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 852/2004 lisa II peatükis III nimetatud ettevõtted.
(3) Toidu käitlemisvaldkondades tunnustamisele kuuluvate ettevõtete täpsustatud loetelu ja nende tunnustamise korra kehtestab Vabariigi Valitsus.
(5) Tunnustamise otsustab käitleja kirjaliku taotluse alusel Veterinaar- ja Toiduamet või Tervisekaitseinspektsioon vastavalt käesoleva seaduse §-s 47 sätestatud pädevusele.
(4) Järelevalveasutus teeb otsuse 20 tööpäeva jooksul taotluse ning käesoleva seaduse § 8 lõike 3 alusel kehtestatud tunnustamise korras nimetatud andmete ja dokumentide saamisest arvates.
(1) Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrustes (EÜ) nr 882/2004 ja nr 854/2004 sätestatud juhtudel teeb tunnustamise otsuse teinud järelevalveasutus otsuse tunnustamise otsuse kehtivuse peatamise või osaliselt või täielikult kehtetuks tunnistamise kohta.
(4) Tunnustamise otsuse kehtivuse peatamise otsus, tunnustamise otsuse kehtivuse peatamise otsuse kehtetuks tunnistamise otsus ja tunnustamise otsuse kehtetuks tunnistamise otsus antakse käitlejale üle allkirja vastu või saadetakse posti teel.»
§ 9. Paragrahvi 12 lõige 5 tunnistatakse kehtetuks.
§ 10. Paragrahvi 13 täiendatakse lõikega 5 järgmises sõnastuses:
« (5) Uuendtoidukomisjoni tegevust finantseeritakse riigieelarvest Veterinaar- ja Toiduameti eelarve kaudu.»
§ 11. Paragrahvi 15 lõikes 2 asendatakse sõnad «toiduhügieeni üldeeskirjas» sõnadega «Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrustes (EÜ) nr 852/2004 ja nr 853/2004».
§ 12. Paragrahvi 19 lõikes 1 asendatakse sõnad «toidutoorme tootmisel või esmasel töötlemisel» sõnaga «esmatootmisel».
§ 13. Paragrahvi 20 lõike 2 punkt 31 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« 31) tervisemärgi ja identifitseerimismärgi mittenõuetekohast kasutamist märgistusel;».
§ 14. Paragrahvi 22:
1) lõike 2 esimeses lauses asendatakse sõnad «toidutoorme tootja, esmane töötleja, toidu valmistaja või pakendaja» sõnadega «toidu tootja, töötleja, sealhulgas valmistaja, või pakendaja»;
2) lõiked 5–7 tunnistatakse kehtetuks.
« § 23. Toidu jälgitavus
Käitleja peab tagama toidu jälgitavuse Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 178/2002 artikli 18 kohaselt.»
§ 16. Paragrahvi 26 tekst muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« (1) Toiduhügieen käesoleva seaduse tähenduses on Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 852/2004 artikli 2 lõikes 1 sätestatud meetmed ja tingimused.
(4) Pädevad asutused Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruste (EÜ) nr 852/2004 ja nr 853/2004 tähenduses on Veterinaar- ja Toiduamet ning Tervisekaitseinspektsioon vastavalt käesoleva seaduse §-s 47 sätestatud pädevusele.
(6) Käesoleva paragrahvi lõikes 5 viidatud juhendis esitatud soovituste kooskõla toiduhügieeninõuetega hindab vastavalt käesoleva seaduse §-s 47 sätestatud pädevusele Veterinaar- ja Toiduamet või Tervisekaitseinspektsioon, kellel on õigus teha ettepanekuid juhendi muutmise kohta.
(7) Käesoleva paragrahvi lõikes 5 nimetatud isik esitab Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 852/2004 artiklis 7 toodud nõuetele vastavaks hinnatud juhendi Põllumajandusministeeriumile, kes edastab selle nimetatud määruses sätestatud juhtudel Euroopa Komisjonile.»
§ 17. Paragrahvi 28:
2) lõikes 5 asendatakse sõnad «toidutoorme tootjale, kelle käitlemisettevõte ei pea vastavalt käesoleva seaduse § 8 lõikele 1 olema tunnustatud» sõnadega «tootjale, kelle suhtes kohaldatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 852/2004 lisa I nõudeid, ning tootjale, kelle suhtes ei kohaldata Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruste (EÜ) nr 852/2004 ja nr 853/2004 nõudeid».
§ 18. Paragrahvi 29:
1) lõikes 1 asendatakse sõna «töötajate» sõnadega «toiduga kokkupuutuvate töötajate»;
2) lõikes 4 asendatakse sõnad «toidutoorme tootjale, kelle käitlemisettevõte ei pea vastavalt käesoleva seaduse § 8 lõikele 1 olema tunnustatud» sõnadega «tootjale, kelle suhtes kohaldatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 852/2004 lisa I nõudeid, ning tootjale, kelle suhtes ei kohaldata Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruste (EÜ) nr 852/2004 ja nr 853/2004 nõudeid».
§ 19. Paragrahvis 31 ja § 48 lõike 2 punktis 4 asendatakse sõnad «toiduga kokkupuutuvad materjalid ja esemed» sõnadega «toiduga kokkupuutumiseks ettenähtud materjalid ja esemed» vastavas käändes.
§ 20. Paragrahvi 32:
1) lõikest 1 jäetakse välja teine ja kolmas lause;
§ 21. Paragrahv 33 tunnistatakse kehtetuks.
§ 22. Paragrahvi 34:
1) lõikes 1 asendatakse sõnad «toidutoorme, toidu ja nende käitlemise» sõnadega «toidu ja selle käitlemise»;
« (2) Käitleja peab määrama kindlaks toidu ohutuse seisukohalt olulised käitlemisetapid, sealhulgas kriitilised kontrollpunktid, kontrollima neid ning registreerima kontrolli tulemused Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 852/2004 artikli 5 ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 853/2004 nõuete kohaselt.»;
3) lõiked 3, 4 ja 6 tunnistatakse kehtetuks.
§ 23. Paragrahvi 35 lõike 3 viimases lauses asendatakse sõnad «toidutoorme- või toidukogust» sõnaga «toidukogust».
§ 24. Paragrahv 391 tunnistatakse kehtetuks.
§ 25. Peatükk 7 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
«7. peatükkTOIDU EESTISSE TOIMETAMINE, IMPORT JA EKSPORT NING JÄRELEVALVE NENDE ÜLE
(5) Järelevalvetoiminguid toidu sihtkohas teostavad Veterinaar- ja Toiduameti ning Tervisekaitseinspektsiooni järelevalveametnikud vastavalt käesoleva seaduse §-s 47 sätestatud pädevusele.
(8) Eesti päritolu toidu ekspordi korral väljastab asjaomane järelevalveasutus toidu nõuetekohasust tõendava dokumendi, kui sellise dokumendi esitamist nõutakse väljaspool Euroopa Liidu tolliterritooriumi asuvas riigis.
Käesoleva seaduse § 42 lõikes 2 nimetatud juhul tuleb toidu importimisest teavitada vähemalt 24 tundi ette selle piiripunkti järelevalveametnikku, mille kaudu toitu kavatsetakse importida. Teavitamise avalduse näidisvorm avalikustatakse Veterinaar- ja Toiduameti veebilehel.»
§ 26. Paragrahvi 47 tekst muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« (1) Veterinaar- ja Toiduamet teostab järelevalvet kõigis käitlemisvaldkondades, välja arvatud käesoleva paragrahvi lõigetes 2 ja 3 nimetatud juhtudel.
(2) Tervisekaitseinspektsioon teostab järelevalvet jaekaubandusettevõtte üle, välja arvatud ettevõtte üle, kus tegeletakse hulgikaubandusega. Kui Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 853/2004 artikli 1 lõike 5 punkti b kohaselt kohaldatakse jaekaubandusettevõtte osa suhtes Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 853/2004 nõudeid, teostab järelevalvet jaekaubandusettevõtte selle osa üle Veterinaar- ja Toiduamet.
(3) Tarbijakaitseamet teostab järelevalvet teabe esitamise kohta kehtestatud nõuete täitmise ning esitatud teabe õigsuse üle jaekaubanduse, välja arvatud toitlustamise etapis.
(4) Veterinaar- ja Toiduamet ning Tervisekaitseinspektsioon teostavad järelevalvet vastavalt käesolevas paragrahvis sätestatud pädevusele Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 1935/2004 artikli 1 lõikes 2 nimetatud materjalide ja esemete üle. Ettevõtte üle, kus üksnes valmistatakse, töödeldakse või turustatakse nimetatud materjale ja esemeid, teostab järelevalvet Tervisekaitseinspektsioon.
(5) Järelevalve käigus hindavad käesolevas paragrahvis nimetatud järelevalveasutused vastavalt oma pädevusele toidu, toiduga kokkupuutumiseks ettenähtud materjalide ja esemete ning ettevõtte ja käitlemise vastavust õigusaktides sätestatud nõuetele. Järelevalvetoiminguid tehakse üldjuhul isikut eelnevalt hoiatamata.
(6) Veterinaar- ja Toiduamet ning Tervisekaitseinspektsioon teevad valla- või linnavalitsusega koostööd teabe edastamisel valla või linna territooriumil toimuva avaliku ürituse kohta, kus käideldakse toitu.
(7) Järelevalvet teostatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruste (EÜ) nr 882/2004 ja nr 854/2004 ning muude asjakohaste õigusaktide järelevalvet käsitlevate sätete kohaselt.
(8) Põllumajandusminister nimetab kooskõlastatult asjaomaste ministritega Euroopa Liidu õigusaktide rakendamise eest vastutavad pädevad asutused, kontaktasutused liikmesriikidega järelevalvekoostöö koordineerimiseks või muud sellised asutused ja teatab nendest Euroopa Komisjonile juhul, kui selliste asutuste nimetamine on ette nähtud Euroopa Liidu õigusaktis.»
§ 27. Paragrahvi 48:
« (1) Järelevalveametnik teostab järelevalvet vastavalt järelevalveasutuse pädevusele kõigis käitlemisvaldkondades ja -etappides, kaasa arvatud toiduga kokkupuutumiseks ettenähtud materjalide ja esemete üle, kontrollides valdkonda või etappi, mis antud oludes on kõige asjakohasem. Järelevalvet teostatakse samamoodi, sõltumata sellest, kas toit või toiduga kokkupuutumiseks ettenähtud materjalid ja esemed on mõeldud tarbimiseks Eestis, Euroopa Liidu liikmesriigis või väljaspool Euroopa Liidu tolliterritooriumi asuvas riigis.»;
2) lõike 2 punktist 2 jäetakse välja sõna «toidutooret,»;
« (4) Isik on kohustatud abistama järelevalveametnikku käesoleva seadusega ja teiste õigusaktidega ettenähtud ülesannete täitmisel. Sellise ettevõtte puhul, kus käideldakse üksnes liha, võimaldab käitleja järelevalvetoimingute tegemiseks vajaliku töötamiskoha, töövahendid ja -riided.»;
« (5) Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 882/2004 artiklis 13 nimetatud situatsioonplaani ning artiklis 41 nimetatud mitmeaastase kontrollikava koostamist koordineeriv asutus on Veterinaar- ja Toiduamet. Veterinaar- ja Toiduamet esitab mitmeaastase kontrollikava ning kava täitmise aruande Euroopa Komisjonile nimetatud määruses sätestatud korra kohaselt.»;
« (51) Vabariigi Valitsus võib kehtestada järelevalveasutuste vahelise koostöö korra käesoleva paragrahvi lõikes 5 nimetatud situatsioonplaani ning mitmeaastase kontrollikava väljatöötamiseks.»;
6) lõiked 31, 6 ja 7 tunnistatakse kehtetuks.
§ 28. Paragrahvi 48 lõike 3 punktis 3, § 49 lõigetes 1 ja 5, §-s 51 ning § 52 lõikes 21 asendatakse sõna «käitleja» sõnaga «isik» vastavas käändes.
§ 29. Paragrahvi 49:
2) lõikest 5 jäetakse välja sõna «toidutoore,».
§ 30. Paragrahvi 50 lõiked 2 ja 3 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« (2) Inimese tervisele ohtlike asjaolude ilmnemise korral on järelevalveametnikul õigus teha ettekirjutus toidu käitlemise ning toiduga kokkupuutumiseks ettenähtud materjalide ja esemete valmistamise, töötlemise ja turustamise osaliseks või täielikuks peatamiseks ning kohustada isikut toitu käitlemisest ning toiduga kokkupuutumiseks ettenähtud materjale ja esemeid valmistamisest, töötlemisest ja turustamisest kõrvaldama.
(3) Isiku taotlusel annab järelevalveametnik nõusoleku jätkata käesoleva paragrahvi lõikes 2 nimetatud tegevust, kui tegevuse peatamise tinginud asjaolud on kõrvaldatud.»
§ 31. Paragrahvi 512:
1) pealkirjas ja tekstis asendatakse sõnad «ohuteadete süsteem» sõnaga «kiirhoiatussüsteem» vastavas käändes;
« (4) Veterinaar- ja Toiduamet on järelevalvekoostöö kontaktasutus Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 882/2004 artikli 35 tähenduses.»
§ 32. Paragrahvi 53:
« (1) Referentlaboratoorium käesoleva seaduse tähenduses on Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 882/2004 artiklis 33 sätestatud laboratoorium.»;
« (7) Nõuded referentlaboratooriumile, referentlaboratooriumina tegutsemiseks volituse taotlemise ja andmise korra ning volitamise kriteeriumid kehtestab Vabariigi Valitsus.»
§ 33. Paragrahvi 531:
« § 531. Toidu käitlemine tunnustamata ettevõttes või ettevõttes, millest ei ole teavitatud»;
« (3) Toidu käitlemise eest ettevõttes, millest ei ole teavitatud, – karistatakse rahatrahviga kuni 150 trahviühikut.
(4) Sama teo eest, kui selle on toime pannud juriidiline isik, – karistatakse rahatrahviga kuni 20 000 krooni.»
§ 34. Paragrahvi 533 pealkirja ja lõiget 1 täiendatakse pärast sõna «käitlemise» sõnadega «ning toiduga kokkupuutumiseks ettenähtud materjalide ja esemete kohta esitatud».
§ 35. Seadust täiendatakse §-ga 631 järgmises sõnastuses:
« § 631. Sellisest ettevõttest teavitamine ja sellise ettevõtte tunnustamine, kus käideldakse toitu 2006. aasta 1. juulil
(4) Enne 2006. aasta 1. juulit tehtud tähtajaline tunnustamise otsus loetakse tingimuslikuks tunnustamise otsuseks käesoleva seaduse § 10 lõike 2 tähenduses.»
§ 36. Seaduse normitehniline märkus muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
«1 Nõukogu direktiiv 89/398/EMÜ eritoiduks ettenähtud toiduaineid käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta (EÜT L 186, 30.06.1989, lk 27–32), viimati muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EÜ) nr 1882/2003 (ELT L 284, 31.10.2003, lk 1–53); Euroopa Komisjoni direktiiv 1999/21/EÜ meditsiiniliseks eriotstarbeks mõeldud dieettoitude kohta (EÜT L 091, 07.04.1999, lk 29–36); Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2002/46/EÜ toidulisandeid käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta (EÜT L 183, 12.07.2002, lk 51–57), muudetud komisjoni direktiiviga 2006/37/EÜ (ELT L 94, 01.04.2006, lk 32–33); nõukogu direktiiv 89/107/EMÜ toiduainetes lubatud lisaaineid käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta (EÜT L 040, 11.02.1989, lk 27–33), viimati muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EÜ) nr 1882/2003 (ELT L 284, 31.10.2003, lk 1–53); nõukogu direktiiv 89/396/EMÜ toidupartiide tähistamise ja märgistamise kohta (EÜT L 186, 30.06.1989, lk 21–22), viimati muudetud nõukogu direktiiviga 92/11/EMÜ (ELT L 65, 11.03.1992, lk 32); Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2000/13/EÜ toidu märgistamist, esitlemist ja reklaami käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta (EÜT L 109, 06.05.2000, lk 29–42), viimati muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiviga 2003/89/EÜ (ELT L 308, 25.11.2003, lk 15–18).»
II. Veeseaduses (RT I 1994, 40, 655; 2005, 67, 512) tehakse järgmine muudatus:
§ 37. Paragrahvi 131 lõike 2 punktist 5 jäetakse välja sõnad «või toidutooret».
III. Rahvatervise seaduses (RT I 1995, 57, 978; 2005, 24, 179) tehakse järgmine muudatus:
§ 38. Paragrahvi 12 lõike 1 punkt 1 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« 1) toidu ning mineraal- ja joogiveega kokkupuutumiseks ettenähtud materjalide ja esemete tootmine;».
IV. Kalapüügiseaduses (RT I 1995, 80, 1384; 2005, 67, 512) tehakse järgmine muudatus:
§ 39. Paragrahvi 171 lõige 1 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« (1) Kala esmakokkuostuga tohib tegeleda äriregistris registreeritud ettevõtja, kelle kala käitlemisega seotud ettevõte või selle osa (edaspidi ettevõte) on toiduseaduse alusel tunnustatud või kes on toiduseaduse alusel teavitanud sellisest ettevõttest järelevalveasutust, samuti äriregistris registreeritud ettevõtja, kes on söödaseaduse alusel teatanud järelevalveasutusele kala käitlemisest tema ettevõttes. Kala esmakokkuostuga ei tohi tegeleda ettevõtja, kellel on kehtiv karistus kala ostu või müügi nõuete rikkumise eest.»
V. Riigilõivuseaduses (RT I 1997, 80, 1344; 2006, 25, 185) tehakse järgmised muudatused:
§ 40. Paragrahvist 881 jäetakse välja sõnad «toidutoorme või».
§ 41. Paragrahvi 882:
1) pealkirjas ja tekstis asendatakse sõnad «toidutoorme ja toidu» ning «toidutoorme või toidu» sõnaga «toidu»;
2) lõike 1 punktist 4 jäetakse välja sõna «tööstusliku»;
« 5) mitteloomset päritolu toidu töötlemise ning toidu valmistamise korral – 1500 krooni;»;
4) lõike 1 punkt 6 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« 6) toiduseaduse tähenduses jaekaubanduse, välja arvatud hulgikaubanduse ja käesoleva lõike punktis 5 nimetatud toidu valmistamise korral – 500 krooni;»;
5) lõige 2 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« (2) Järelevalvetoimingute eest ettevõttes või selle osas, kus toimub toidu käitlemine käesoleva paragrahvi lõike 1 punktides 1–6 nimetatud käitlemisvaldkonnas või loomset päritolu toidu töötlemine, ei pea käitleja tasuma käesoleva paragrahvi lõike 1 punktis 7 sätestatud riigilõivu.»
VI. Veterinaarkorralduse seaduses (RT I 1999, 58, 608; 2005, 39, 308) tehakse järgmised muudatused:
§ 42. Paragrahvi 4 punktist 14 jäetakse välja sõna «, toidutoorme».
§ 43. Paragrahvi 353:
1) lõike 2 punktidest 2 ja 5 jäetakse välja sõnad «toidutoorme ja»;
2) lõike 4 punktist 2 jäetakse välja sõnad «toidutoorme ja»;
3) lõike 4 punktist 4 jäetakse välja sõnad «toidutoormeks või».
VII. Alkoholiseaduses (RT I 2002, 3, 7; 2006, 21, 162) tehakse järgmised muudatused:
§ 44. Paragrahvi 5 täiendatakse lõikega 5 järgmises sõnastuses:
« (5) Alkohoolse joogi tarbijapakendi märgistusena ei käsitata tarbijapakendile kinnitatud maksumärki ega tarbijapakendile kantud pakendi tagatisraha suuruse märki.»
§ 45. Paragrahvi 31 lõike 1 punkti 6 täiendatakse sõnadega «, kui tunnustamine on nõutav;».
§ 46. Paragrahvi 49:
« (2) Alkoholi määratlemise, kirjeldamise ja müügiks esitlemise nõuetele vastavuse üle teostab järelevalvet Veterinaar- ja Toiduamet.»;
2) lõiked 3 ja 4 tunnistatakse kehtetuks.
§ 47. Paragrahvi 73 lõige 3 tunnistatakse kehtetuks.
VIII. Nakkushaiguste ennetamise ja tõrje seaduses (RT I 2003, 26, 160; 2005, 39, 308) tehakse järgmine muudatus:
§ 48. Paragrahvi 21 lõikest 6 jäetakse välja sõnad «toidutoorme ja».
IX. Kalandusturu korraldamise seaduses (RT I 2003, 88, 593; 2006, 5, 22) tehakse järgmised muudatused:
§ 49. Paragrahvi 40 lõikest 1 jäetakse välja sõnad «enne õppepraktika algust».
§ 50. Paragrahvi 41 lõige 1 tunnistatakse kehtetuks.
X. Taimekaitseseaduses (RT I 2004, 32, 226; 2005, 68, 530) tehakse järgmised muudatused:
§ 51. Paragrahvi 442 lõige 2 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« (2) Väljaspool tööaega toimunud väljakutse, hilinenud kaubasaadetise ooteaja ja lisakontrolli eest võetava lisatasu arvutamisel võetakse aluseks Taimetoodangu Inspektsiooni keskmine personalikulu järelevalveametniku kohta eelmisel kalendriaastal ja transpordikulud. Transpordikulu arvutamisel lähtutakse Taimetoodangu Inspektsiooni ametisõidukite kasutamise keskmisest kulust sõidukilomeetri kohta teenuse osutamisele eelnenud kalendriaastal. Taimetoodangu Inspektsiooni keskmine personalikulu järelevalveametniku kohta eelmisel kalendriaastal ja transpordikulude arvutamisel aluseks võetav keskmine kulu sõidukilomeetri kohta avaldatakse Taimetoodangu Inspektsiooni veebilehel.»
§ 52. Paragrahvi 45 lõikest 1 jäetakse välja tekst «56 °C/30 min».
§ 53. Paragrahvi 77 lõikest 1 jäetakse välja sõna «toidutoormest,».
XI. Loomade ja loomsete saadustega kauplemise ning nende impordi ja ekspordi veterinaarjärelevalve seaduses (RT I 2004, 34, 236) tehakse järgmised muudatused:
§ 54. Paragrahvi 3 lõikest 3 jäetakse välja sõnad «toidutoore ja».
§ 55. Paragrahvi 45 lõikes 4 asendatakse tekst «toiduseaduse § 26 lõike 4 alusel kehtestatud erihügieeni eeskirjades sätestatud nõuete täitmise üle» tekstiga «Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 854/2004, millega kehtestatakse erieeskirjad inimtoiduks ettenähtud loomsete saaduste ametlikuks kontrollimiseks (ELT L 139, 30.04.2004, lk 206–319), artiklis 15 sätestatud nõuete kohaselt».
XII. Biotsiidiseaduses (RT I 2004, 45, 315) tehakse järgmised muudatused:
§ 56. Paragrahvi 1 lõike 2 punktis 4 asendatakse sõna «kokkupuutuvates» sõnadega «kokkupuutumiseks ettenähtud».
§ 57. Paragrahvi 38 lõikest 1 jäetakse välja sõna «toidutoormest,».
XIII. Taimede paljundamise ja sordikaitse seaduses (RT I 2005, 70, 540) tehakse järgmised muudatused:
§ 58. Paragrahvi 1 lõikest 4 jäetakse välja sõnad «toidutoorme või».
§ 59. Paragrahvi 26 lõiget 1 täiendatakse punktiga 3 järgmises sõnastuses:
« 3) sort on ohutu taimetervisele, inimese tervisele ja keskkonnale.»
§ 60. Paragrahvi 74:
1) lõiget 1 täiendatakse pärast sõnu «või paljundusmaterjali» sõnaga «sordi»;
« (2) Sertifitseeritakse sordilehte või EL põllu- või köögiviljakultuuride sordilehte võetud sordi seemet ja seemnekartulit, tuntud, riiklikku sordiregistrisse kantud või kaitse alla võetud puuvilja- ja marjakultuuride sortide paljundusmaterjali ning kultiveerimismaterjali.»
§ 61. Paragrahvi 101 lõiget 4 täiendatakse pärast sõnu «aiakultuuride seemne partii» sõnadega «ning paljundusmaterjali».
§ 62. Paragrahv 112 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« § 112. Import sordiaretuse, teadustöö, tootmiskatsete või riiklike katsete tegemise eesmärgil
(1) Seemne- ja paljundusmaterjali partii import sordiaretuse, teadustöö, tootmiskatsete või riiklike katsete tegemiseks on lubatud Taimetoodangu Inspektsiooni väljastatud kirjaliku loa alusel käesoleva seaduse kohaselt selleks õigustatud isikul või asutusel. Kultiveerimismaterjali partii import metsaaretuse, teadustöö või riiklike katsete tegemiseks on lubatud Metsakaitse- ja Metsauuenduskeskuse väljastatud kirjaliku loa alusel.
(3) Järelevalveasutus keeldub importimise loa väljastamisest, kui:1) isik või asutus ei ole käesoleva seaduse kohaselt selleks õigustatud;2) seeme või paljundusmaterjal on ohtlik taimetervisele, inimese tervisele või keskkonnale;3) seemne või paljundusmaterjali kogus ei vasta katsete tegemise metoodikale või ületab käesoleva seaduse § 32 lõike 4 alusel kehtestatud piirmäära;4) isik või asutus on esitanud teadvalt valeandmeid;5) isik või asutus on mõjutanud järelevalveametnikku õigusvastasel viisil.
(4) Sordiaretuse, teadustöö, tootmiskatsete või riiklike katsete tegemiseks seemne- ja paljundusmaterjali partii importimise nõuded, importimise loa saamiseks esitatava taotluse sisu nõuded ning loa taotlemise ja taotluse menetlemise korra kehtestab põllumajandusminister.»
§ 63. Paragrahvis 120 asendatakse sõnad «seemnepartiist teavitab isik järelevalveasutust» sõnadega «seemnepartiist teavitab isik järelevalveasutust enne partii jagamist».
XIV. Seaduse jõustumine
§ 64. Käesolev seadus jõustub 2006. aasta 1. juulil.
§ 65. Käesoleva seaduse §-d 46 ja 47 jõustuvad 2007. aasta 1. jaanuaril.


text:
Lumetõrje teostamise kord Raikküla valla erateedel – Riigi Teataja
Lumetõrje teostamise kord Raikküla valla erateedel
Lumetõrje teostamise kord Raikküla valla erateedel - sisukord
§ 3 Lumetõrje teostamine
§ 4 Teenuse saamise nõuded
§ 5 Avalduse menetlemine
Raikküla Vallavolikogu
RT IV, 13.06.2014, 1
Vastu võetud 29.05.2014 nr 13
Määrus kehtestatakse Kohaliku omavalitsuse korralduse seaduse § 6 lg (1) alusel.
Käesolev määrus kehtestab lumetõrje teostamise korra Raikküla valla erateedel.
1) Lumetõrje – tee puhastamine lumest. Teenus ei sisalda libedusetõrjet, lume laadimist ja äravedu.
2) Valla kohalikud teed – valla omandis olevad teed.
3) Eratee - tee, mis paikneb füüsilise isiku kinnisasjal ja kasutatakse alalise elukohani jõudmiseks.
4) Valla alaline elanik – isik, kes Eesti rahvastikuregistri andmetel elab Raikküla vallas.
§ 3. Lumetõrje teostamine
(1) Lumetõrje teostamiseks jaotatakse valla teed piirkondadeks ning tööde teostajad valitakse välja konkursi korras.
(2) Valla kohalike ja erateede piirkondade loetelu, lumetõrje teostajate nimed ja kontaktandmed avalikustatakse Raikküla valla kodulehel.
(3) Lumetõrjet teostatakse erateedel, mis on pikemad kui 30 meetrit ja lumekihi paksus ületab 15 cm alates varasemas perioodis kinnisõidetud lumekihi pinnast.
(4) Teedel alustatakse lumetõrjet hiljemalt ühe tunni jooksul pärast lumesaju või tuisu lõppu, juhul kui kohalike teedega ristuv riigimaantee on läbitav.
(5) Valla kohalike teede täielikuks puhastamiseks on aega 24 tundi ja erateede täielikuks puhastamiseks on aega 36 tundi lumesaju või tuisu lõpust. Erakorraliste ilmastikuolude korral võib hooldustsükli aeg pikeneda.
(6) Erateedel teostatakse lumetõrjet pärast valla kohalike teede puhastamist.
§ 4. Teenuse saamise nõuded
(1) Lumetõrje teenust on õigus saada Raikküla vallas asuvatele erateedele, mis kulgevad majapidamisteni, mida kasutatakse aastaringselt alalise elukohana ning eratee vastab järgmistele tingimustele:
1) tee on vabastatud lumetõrjet segavatest objektidest (puuoksad, kivid vm objektid). Vajalik minimaalne vaba ruum tee ääres on kaks meetrit (eranditena käsitletakse hooneid ja rajatisi), et oleks, kuhu lund lükata.
2) teemaa kohalt on eemaldatud puude oksad minimaalselt nelja meetri kõrguselt.
3) tee servad on puhastatud takistustest ja tee servades olevad takistused ja ohtlikud või kaitset vajavad objektid (nt ilupõõsad, puuistikud, truubiotsad, kivid vm objektid) on märgistatud viisil, mis tagab nende nähtavuse pimedal ajal ja lumekihi paksusest hoolimata. Märgistuseks on soovituslik kasutada vähemalt 1,5 meetri kõrguseid helkur- või muude üheselt arusaadavate märkidega tähistatud poste.
4) tee laius ja kurvi raadius peavad võimaldama lumetõrjetehnika liikumist, ümberpööramist ja ohutut lumetõrje teostamist.
5) tee osalise mittevastavuse korral sätestatud nõuetele teostatakse lumetõrjet vaid nõuetele vastava eratee lõigu osas, kus see on tehniliselt võimalik.
6) Käesolevas paragrahvis sätestatud nõuete eiramise tõttu või ilmastikuoludest tingitud kahju omanikule ei hüvitata.
(2) Erateedel teostakse lumetõrjetöid, kui:
1) erateed kasutav Raikküla valla alaline elanik, kellel ei ole maksetähtaega ületanud kohustusi Raikküla valla ees ning ta on esitanud vallavalitsusele igal aastal 01. septembriks vastavasisulise vormikohase avalduse (lisatud käesolevale määrusele).
2) elanikul on sõlmitud korraldatud jäätmeveoga liitumise leping ja jäätmete graafikujärgne vedu toimub aastaringselt.
(3) Kui elanik kasutab elukohani jõudmiseks teise isiku kinnisasjal olevat teed, peab avaldusel olema kasutatava kinnistu omaniku nõusolek. Ühist erateed kasutavad elanikud võivad esitada ühisavalduse.
§ 5. Avalduse menetlemine
(1) Tähtajaks esitatud avaldused vaatab läbi valla majandusnõunik, kes kontrollib avaldaja ja eratee vastavust käesolevas määruses sätestatud nõuetele ja hindab avalduse põhjendatust. Puuduste esinemise korral annab avaldajale täiendava mõistliku tähtaja puuduste kõrvaldamiseks ning teeb ettepaneku vallavalitsusele avalduse rahuldamiseks või mitterahuldamiseks. Avaldajat teavitatakse seaduses sätestatud korras taasesitamist võimaldavas vormis avalduse mitterahuldamise põhjustest.
(2) Lumetõrje teostamise avalduse rahuldamise, mitterahuldamise või lõpetamise (nt juhul kui isik ei ole enam Raikküla valla alaline elanik) otsustab vallavalitsus korraldusega.
(1) Käesolevat määrust rakendatakse alates 16. juunist 2014.
(2) Käesoleva määruse peale võib esitada Haldusmenetluse seaduse alusel vaide Raikküla Vallavalitsusele või kaebuse halduskohtule Haldusmenetluse seadustikus sätestatud korras 30 päeva jooksul arvates teada saamisest, kui määrusega on rikutud avaldaja õigusi.

matches:
§ 3
§ 4
§ 5
§ 6
§ 3
§ 4
§ 5


Maksukohustuslaseks registreerimise kohustus (KMS § 19 lg 1) ja registreerimine (KMS § 20):
Kui isiku, välja arvatud ettevõtlusega tegeleva välisriigi isiku, kellel puudub Eestis püsiv tegevuskoht, tehtavate KMS § 1 lõike 1 punktides 1 ja 3 nimetatud tehingute, välja arvatud põhivara võõrandamine ning Eesti isikule teostatav kaugmüük, maksustatav käive ületab kalendriaasta algusest arvates 250 000 krooni, tekib tal nimetatud suuruses käibe tekkimise päevast kohustus end maksukohustuslasena registreerida (edaspidi registreerimiskohustus). Registreerimiskohustust ei teki, kui isiku kogu maksustatava käibe moodustab nullprotsendise käibemaksumääraga maksustatav käive, välja arvatud kauba ühendusesisene käive
Näiteks ei pea ennast maksukohustuslasena registreerima välisriigi ettevõtja, kelle kogu tegevus seisneb kauba eksportimises või siis tegeleb üksnes kaubatehingutega tollilaos. Samuti o maksukohustuslasena registreerimisest vabastatud Eesti äriühingud, kes osutavad üksnes teenuseid, mille käibe tekkimise koht ei ole Eesti.
Samas on ettevõtjal õigus end registreerida avalduse alusel ka juhul, kui tal registreerimiskohustust ei ole tekkinud.
Piirmäära hulka arvatakse KMS § 1 lõike 1 punktides 1 ja 3 nimetatud tehingute maksustatav käive
- kauba müük, mille käibe tekkimise koht on Eesti (KMS § 9 lõige1);
- teenus, mille käibe tekkimise koht on Eesti (KMS § 10 lõiked 1, 2 ja 3);
- teenuse osutamine, mille käibe tekkimise koht ei ole Eesti (KMS § 10 lõige 5).
Kui piirmäär 250 000 krooni ületati 2. kuupäeval, reedesel päeval, tuleb avaldus enda maksukohustuslasena registreerimiseks esitada hiljemalt 7. kuupäeval, kolmapäevasel päeval. Samas tuleb arvestada asjaoluga, et maksuhaldur registreerib isiku maksukohustuslasena sellest päevast, mil piirmäär ületati (vt ka allpool "käibemaksu arvestamise algus). Toodud näites siis 2. kuupäevast alates. Vastavasisulise otsuse tegemiseks on maksuhaldurile seadusandja poolt antud omakorda kolm tööpäeva avalduse saamisest, mis toodud näite puhul tähendab sisuliselt seda, et hiljemalt 12. kuupäeval esmaspäevasel päeval peab isiku maksukohustuslasena registreerimise otsus olema talle teatavaks tehtud.
Soovitavalt tuleks isikul end maksukohustuslasena registreerida veidi varem, kui ületatakse seadusega etteantud käibe piirmäär (vt allpool "Maksukohustuslaseks registreerimise võimalus"). See aitab hoiduda probleemidest, mis paratamatult kaasnevad päevapealt tekkivate kohustustega ajal, mil maksuhalduri vastavasisuline otsus pole veel maksumaksjani jõudnud ja (sellelt nähtuv) käibemaksukohustuslasena registreerimise number ei ole veel teada. Kui viimatinimetatud olukord siiski tekib, tuleb sel ajal tekkinud käibelt seaduse kohaselt ikkagi käibemaksu arvestada ning võimalusel väljastada vastavad arved hiljem (arve väljastatakse 7 päeva jooksul) (vt Arved). N. ö. "üleminekuperioodil" väljastatud ja KMS § 37 nõuetele mittevastavad arved tuleb seaduse nõuetega kooskõlla viia. Seda muuhulgas klientide huvides, sest nõuetele mittevastava arve alusel ei tohi sisendkäibemaksu maha arvata.
Lisaks käibe piirmäära arvestusele kalendriaasta algusest arvestades tuleb sarnast arvestust pidada ka juhul, kui maksukohustuslase andmed on registrist kustutatud KMS § 22 lg 1 nimetatud avalduse alusel. Sellisel juhul algab 250 000 krooni arvestus registrist kustutamise päevale järgnevast päevast sama kalendriaasta raames (KMS § 19 lg 2). Registreerimisavalduse esitamise ja käsitlemise protsess on sarnane eelpoolkirjeldatuga (maksumaksjale kolm tööpäeva avalduse esitamiseks ja maksuhaldurile teist samapalju otsuse edastamiseks).
Maksukohustuslaseks registreerimise võimalus (KMS § 20 lg 2):
Maksustatava käibe piirmäära ületamisel on isikul seadusest tulenev kohustus end maksukohustuslasena registreerida. Kuid samas on isikul võimalus end vabatahtlikult maksukohustuslaseks registreerida ka juhul, kui tema maksustatav käive ei ületa eelpoolnimetatud piirmäära või kui tal maksustatavat käivet veel ei ole tekkinud. Avalduse esitamisel peab isik registreerimiseks tõendama, et ta tegeleb ettevõtlusega Eestis või alustab Eestis ettevõtlust. Kui isiku ettevõtlusega tegelemine või ettevõtluse alustamine ei ole piisavalt tõendatud, on maksuhalduril õigus nõuda isikult lisatõendeid või koguda neid omal algatusel. Maksuhaldur otsustab registreerimise tõendite saamisest alates kolme tööpäeva jooksul. Maksuhaldur jätab isiku registreerimata, kui isik ei tegele ettevõtlusega või ei alusta ettevõtlust (KMS §20 lg 41).
Kui ettevõtlusega tegelemine on tõestatud registreeritakse isik maksukohustuslasena avalduse saamise päeva või avaldaja soovil hilisema kuupäeva seisuga.
Kui isik märgib oma KMS § 20 lg 2 alusel esitatud avalduses soovitavaks maksukohustuslasena registreerimise alguskuupäevaks avalduse esitamise kuupäevast varasema kuupäeva, registreeritakse isik maksukohustuslasena KMS kohaselt ikkagi avalduse esitamise päevast, mitte avaldusel näidatud varasemast kuupäevast (KMS § 20 lg 4).
Ettevõtlusega tegelemist või ettevõtluse alustamist peab maksukohustuslasena registreeritav isik tõendama nii vabatahtliku avalduse alusel registreerimisel kui ka registreerimisel seoses registreerimiskohustuse tekkimisega.
Dokumendid, mis tuleb maksukohustuslasena registreerimiseks esitada (KMS § 20 lg 7).
Maksukohustuslasena registreerimiseks peab füüsiline isik või juriidilise isiku või riigi -, valla-, või linnaasutuse esindaja minema piirkondlikku maksukeskusesse ning esitama nõuetekohase avalduse (avalduse vorm on kehtestatud rahandusministri 07.04.2004. määrusega nr 76) ning isikut tõendava dokumendi. Juhul kui avalduse esitab maksukohustuslase volitatud esindaja, peab ta koos isikut tõendava dokumendiga esitama ka volitust tõendava dokumendi.
Käibemaksukohustuslasena registreerimise avalduse täitmisel tuleks avaldusel küsitud andmeid võimalikult palju kirja panna ja kui isiku tegevuse alusel ei ole võimalik mõnd lahtrit täita, peaks andmeteta lahtrisse märkima näiteks kriipsu, mitte jätma lahtrit lihtsalt tühjaks.
Maksuhalduril on õigus keelduda isiku maksukohustuslasena registreerimisest, kui isik ei suuda tõendada, et ta tegeleb või hakkab tegelema ettevõtlusega (KMS § 20 lg 41).
Maksukohustuslane ei esitanud avaldust (õigeaegselt) (KMS § 20 lg 10):
Juhul kui maksukohustuslane ei ole registreerimisavaldust seaduses sätestatud tähtaja jooksul esitanud (ei esita üldse avaldust või esitab selle hilinenult), registreerib maksuhaldur isiku tagasiulatuvalt omal algatusel (KMS § 20 lg 10) päevast, mil käive ületas 250 000 krooni ja teeb vastava otsuse maksukohustuslasele teatavaks kolme tööpäeva jooksul otsuse tegemise päevast arvates.
Kui maksukohustuslane on registreerimisavalduse küll esitanud ja ka maksukohustuslasena registreeritud, kuid peale registreerimist selgub, et avaldus esitati hilinenult ja seaduses sätestatud käibe piirmäär on tegelikult ületatud varem, teeb maksuhaldur uue registreerimisotsuse. Maksuhaldur tunnistab oma esialgse otsuse tagasiulatuvalt kehtetuks ning isik registreeritakse uue otsusega päevast, mil vastavas suuruses maksustatav käive tekkis (KMS § 20 lg 11). Ka sel juhul edastab maksuhaldur isikule tema registreerimise kohta tehtud otsuse kolme tööpäeva jooksul otsuse tegemise päevast arvates.
Isiku, kellel puudub Eestis püsiv tegevuskoht, käibemaksukohustuslaseks registreerimine (KMS § 19 lg 3):
Kui ettevõtlusega tegeleval välisriigi isikul, kellel puudub Eestis püsiv tegevuskoht, tekib maksustatav käive, mille käibe tekkimise koht on Eesti, kuid mida maksukohustuslase ega piiratud maksukohustuslase poolt kauba soetamisel või teenuse saamisel Eestis ei maksustata, tekib tal registreerimiskohustus maksustatava käibe tekkimise päevast. Registreerimiskohustust ei teki Eesti isikule teostatava kaugmüügi korral ega juhul, kui isiku kogu maksustatava käibe moodustab nullprotsendise käibemaksumääraga maksustatav käive, välja arvatud kauba ühendusesisene käive. Registreerimiskohustust ei teki ühendusevälise riigi maksukohustuslasel elektrooniliselt osutatavate teenuste osutamisel juhul, kui ta on registreeritud teises liikmesriigis elektrooniliselt osutatava teenuse käibemaksuga maksustamise erikorra alusel (KMS § 43).
Kaugmüük on kauba, välja arvatud uue transpordivahendi või paigaldatava või kokkupandava kauba võõrandamine ja toimetamine võõrandaja poolt või eest teise liikmesriiki seal maksukohustuslasena või piiratud maksukohustuslasena registreerimata isikule. Tüüpilised näited kaugmüügist on Interneti kaubamajad ja postimüük.
Kui teise liikmesriigi maksukohustuslane teostab kaugmüüki Eesti isikule (va aktsiisikauba kaugmüük) ja kaugmüügi maksustatav väärtus ületab kalendriaasta algusest arvates 550 000 krooni, tekib tal registreerimiskohustus
Kui ettevõtlusega tegelev teise liikmesriigi isik kaugmüügi korras võõrandab kauba Eesti isikule (välja arvatud aktsiisikauba kaugmüük) ja soovib, et enne registreerimiskohustuse tekkimist maksustataks tema kaugmüük Eestis ning et ta saaks end maksukohustuslasena registreerida KMS § 20 lõike 2 alusel, peab ta esitama oma asukohariigi pädeva ametiasutuse kirjaliku kinnituse, et see ametiasutus on registreerimisest teadlik.
Kui teise liikmesriigi isik teostab aktsiisikauba kaugmüüki Eesti isikule isiklikuks tarbeks, tekib tal registreerimiskohustus aktsiisikauba kaugmüügi käibe tekkimise päevast.
Välisriigi isikuid registreerib maksukohustuslasena Põhja Piirkondlik Maksukeskus, Endla 8, Tallinn 15177, kontaktisik Liia Rannala, 693 4196.
Veel selles kategoorias: « Käibemaksuarvestus seoses pakendile tagatisraha kehtestamisega Maksukohustuslaste registreerimine ühe maksukohustuslasena »


text:
esitatud 18. juuli 2013(1)
Kohtuasi C‑356/12
Direktiiv 2006/126/EÜ – Mootorsõiduki juhtimiseks vajaliku füüsilise ja vaimse sobivuse miinimumnõuded – C1‑ ja C1E‑kategooria juhiloa väljastamise taotleja nägemisteravus peab olema halvemini nägeva silmaga vähemalt 0,1 – Igasuguse erandi tegemise võimaluse puudumine ka isikute puhul, kes näevad kahe silmaga korrektselt ja kellel on normaalne vaateväli – Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklid 20, 21 ja 26 – Võrdse kohtlemise põhimõte – Puude alusel diskrimineerimise keelu põhimõte – Direktiivi 2006/126/EÜ III lisa punkti 6.4 kehtivus
1. Käesoleva eelotsusetaotluse puhul tuleb Euroopa Kohtul kontrollida Euroopa Parlamendi ja nõukogu 20. detsembri 2006. aasta direktiivi 2006/126/EÜ juhilubade kohta(2), mida on muudetud komisjoni 25. augusti 2009. aasta direktiiviga 2009/113/EÜ(3) (edaspidi „direktiiv 2006/126”), III lisa punkti 6.4 kehtivust seoses Euroopa Liidu põhiõiguste harta(4) artikliga 20, artikli 21 lõikega 1 ja artikliga 26.
2. Direktiivi 2006/126 III lisa punkti 6.4 alusel on nõutav, et C1‑ ja C1E‑kategooria juhiloa taotlejate nägemisteravus (ka korrigeerivate läätsedega) peab olema vähemalt 0,8 paremini nägeva silmaga ja vähemalt 0,1 halvemini nägeva silmaga. Põhikohtuasja kaebajale keelduti aga nende kategooriate juhiluba väljastamast põhjendusel, et tal on ühepoolne amblüoopia(5), mille tagajärjel (ka korrigeerivate läätsedega) on tema nägemisteravus halvemini nägeva silmaga alla 0,1.
3. Bayerischer Verwaltungsgerichtshof (Saksamaa) kahtleb, kas need füüsilised nõuded on kooskõlas võrdse kohtlemise põhimõttega ja täpsemalt puude alusel diskrimineerimise keelu põhimõttega ning puuetega inimeste integreerimise põhimõttega.
4. Käesolevate kaalutlustega esitan ma põhjused, miks ma olen seisukohal, et isegi kui põhikohtuasja kaebaja olukord kuulub puudega inimese mõiste kohaldamisalasse, siis on direktiivi 2006/126 III lisa punkt 6.4 siiski kooskõlas harta artikliga 20, artikli 21 lõikega 1 ja artikliga 26.
5. Direktiivis 2006/126 on eelkõige määratletud erinevad juhiloa kategooriad. Direktiivi artikli 4 lõige 4 on sõnastatud järgmiselt:
– vanuse alampiir C1‑ ja C1E‑kategooria puhul [on] 18 aastat, ilma et see piiraks Euroopa Parlamendi ja nõukogu 15. juuli 2003. aasta direktiivis 2003/59/EÜ (sõitjate- või kaubaveol kasutatavate teatavate maanteesõidukite juhtide alus‑ ja jätkuõppe kohta) [määruse (EMÜ) nr 3820/85 ja nõukogu direktiivi 91/439/EMÜ muutmise ja nõukogu direktiivi 76/914/EMÜ kehtetuks tunnistamise kohta] [(6)] esitatud selliste sõidukite juhtimist käsitlevate sätete kohaldamist;
6. Direktiivi 2006/126 eesmärk on ka liiklusohutust silmas pidades näha ette juhilubade väljastamise või uuendamise miinimumnõuded, mis on vastavalt juhiloa kategooriatele erinevad.
7. Selle direktiivi artikli 7 lõike 1 punktis a on ette nähtud, et juhiluba väljastatakse ainult neile taotlejatele, kes on sooritanud oskuste ja käitumise eksami ja teooriaeksami ning kelle tervislik seisund vastab nimetatud direktiivi II ja III lisa sätete kohastele nõuetele. Direktiivi 2006/126 artikli 7 lõike 3 punktis a on märgitud, et juhiloa uuendamisel halduskehtivuse lõppemise tõttu peavad C‑, CE‑, C1‑, C1E‑, D‑, DE‑, D1‑ ja D1E‑kategooria sõiduki juhilubade puhul olema selle direktiivi III lisas ettenähtud juhtimiseks vajaliku füüsilise ja vaimse sobivuse miinimumnõuded jätkuvalt täidetud.
8. Direktiivi 2006/126 III lisas on käsitletud mootorsõiduki juhtimiseks vajaliku füüsilise ja vaimse sobivuse miinimumnõudeid. Selles on määratletud juhiloa väljastamise tingimused. Sel eesmärgil on juhiloa kategooriad jagatud kahte rühma ning tingimused, millele juhiloa taotleja peab vastama, sõltuvad sellest, millise rühma juhiluba ta taotleb.
9. 1. rühma kuuluvad A‑, A1‑, A2‑, AM‑, B‑, B1‑ ja BE‑kategooria sõidukite juhid. 2. rühma kuuluvad C‑, CE‑, C1‑, C1E‑, D‑, DE‑, D1‑ ja D1E‑kategooria sõidukite juhid.
10. Seoses nägemist puudutava arstliku läbivaatusega on direktiivi 2006/126 III lisas ette nähtud järgnev:
Lisaks peaks mõlema silma horisontaalvaateväli olema vähemalt 160°, vaatevälja laiendus peaks olema vähemalt 70° vasakule ja paremale ning 30° üles ja alla. Keskse 30° raadiuses ei tohiks esineda ühtki defekti.
11. 5. märtsi 2003. aasta liiklusseaduse (Straβenverkehrsgesetz)(7), mida on viimast korda muudetud 22. detsembri 2011. aasta seaduse(8) § 2 lõikega 118, § 2 lõike 2 esimeses lauses on ette nähtud, et asjaomase kategooria juhiluba väljastatakse eelkõige, kui taotleja on sobiv mootorsõidukit juhtima.
12. Selle sama seaduse § 2 lõike 4 esimese lause kohaselt on sobiv mootorsõidukit juhtima isik, kes vastab selleks vajalikele füüsilistele ja vaimsetele nõuetele ning keda ei ole liiklusseaduse sätete tõsise või korduva rikkumise eest väär- või süüteo korras karistatud.
13. Üksikasjalikud nõuded, millele mootorsõiduki juhtimiseks sobiv isik peab vastama, on kindlaks määratud 13. detsembri 2010. aasta määrusega isikute liiklusesse lubamise kohta (juhiloa määrus) (Verordnung über die Zulassung von Personen zum Straβenverkehr (Fahrerlaubnis-Verordnung))(9), selle 26. juuni 2012. aasta määrusest(10) tulenevas redaktsioonis. FeV § 12 lõikes 1 on ette nähtud, et mootorsõiduki juhtimiseks peab juhiloa taotleja nägemine vastama FeV‑i lisas 6 osutatud nõuetele.
14. Selle lisa 6 punktis 2.2.1 on sellega seoses ette nähtud, et igasugune nägemisvaegus tuleb, niivõrd kui see on võimalik ja hästi talutav, korrigeerida vastavalt järgmistele nägemisteravuse miinimumnõuetele, st: nägemisteravus paremini nägeva silmaga või binokulaarne nägemisteravus 0,8; nägemisteravus halvemini nägeva silmaga 0,5. Teatud juhtudel võib juhtimis‑ ja sõiduki kasutamise kogemust arvesse võttes nägemisteravus halvemini nägeva silmaga olla C‑, CE‑, C1 ja C1E‑kategooriate puhul väiksem kui 0,5, kuid mitte väiksem kui 0,1. Sellisel juhul tuleb läbida silmaarsti kontroll.
15. Eelotsusetaotluse esitanud kohus märgib, et Saksamaa õigusnormidega võeti nägemisteravuse osa üle direktiivi 2006/126 nõuded, kehtestades samas rangemad tingimused halvemini nägeva silma nägemisteravuse kohta vastavalt selle direktiivi III lisa punktile 5, mis piirduvad halvemini nägeva silma minimaalse nägemisteravuse osas üksnes teatud juhtudega ning mille suhtes kohaldatakse piiravaid sisulisi ja menetlusnõudeid.
16. FeV lisa 6 punkti 2.3 kohaselt peab uuele nägemise kaotusele järgnema asjakohase kestusega kohanemisperiood, mille vältel mootorsõiduki juhtimine keelatud. Sellise perioodi lõppedes on selliste sõidukite juhtimine lubatud üksnes pärast seda, kui huvitatud isik on läbinud nägemiskontrolli ja tal on lubatud seda teha.
17. Lõpuks on FeV § 74 lõike 1 punktis 1 ette nähtud, et teatud erijuhtudel või üldiselt teatud konkreetsete taotlejate puhul on liidumaa kõrgematel pädevatel asutustel või viimaste poolt määratud või liidumaa õigusaktide alusel pädevatel asutustel õigus kehtestada erandeid, välja arvatud juhul, kui nende erandite mõju ei piirne üksnes liidumaa territooriumiga ja nõuab ühtse otsuse tegemist. Vastavalt selle sätte punktile 2 on õigus kõigist FeV sätetest erandeid kehtestada ka liidumaa transpordi, ehituse ja linnaarengu ministril, kui liidumaa asutustel puudub nimetatud sätte punkti 1 alusel selleks pädevus. Ministeerium kehtestab üldisi erandeid määrusega, sõltumata Bundesrat’i nõusolekust ja pärast liidumaade kõrgemate pädevate asutustega konsulteerimist.
18. 28. aprilli 2010. aasta otsusega võeti W. Glatzel’ilt juhiluba ära mootorsõiduki joobeseisundis juhtimise tõttu.
19. Landratsamt Schwandorf rahuldas 2. novembri 2010. aasta otsusega W. Glatzel taotluse väljastada talle juhiluba 1. rühma liigitatud sõidukikategooriate osas, nagu need on määratletud direktiivi 2006/126 III lisas, st A‑, A1‑ ja BE‑kategooria, ning riigisiseste kategooriate M, L ja S osas, mis annavad õiguse juhtida abimootoriga jalgratast, kergeid mootorrattaid ja väikemootorsõidukeid, mille maksimaalne valmistajakiirus ei ole suurem kui 45 km/h ning roomik‑ või põllumajanduslikke traktoreid, mille maksimaalne valmistajakiirus ei ole vastavalt suurem kui 25 km/h ja 32 km/h.
20. Sama otsusega keelduti aga W. Glatzelile väljastamast uut juhiluba sõidukikategooriate osas C1 ja C1E põhjendusel, et nägemise kontrolli käigus tuvastati kaebuse esitajal ühepoolne amblüoopia. Kuigi tema vasaku silma tsentraalne nägemisteravus oli 1,0 – mis tähendab, et see on täielik – ja samal tasemel oli ka binokulaarne nägemisteravus, siis nägi W. Glatzel ainult oma paremat silma kasutades üksnes käe liikumist. Seetõttu ei vasta ta Saksamaa õiguses ette nähtud C1‑ ja C1E‑kategooriate juhiloa väljastamise nõuetele.
21. W. Glatzel esitas selle otsuse peale tulemusetult vaide. Seejärel esitas ta Verwaltungsgericht Regensburg’ile kaebuse, milles palus tühistada ühes osas 2. novembri 2010. aasta otsus ja väljastada talle C1‑ ja C1E‑kategooriate juhiluba. See kaebus jäeti 20. juuni 2011. aasta kohtuotsusega rahuldamata põhjendusel, et W. Glatzeli minimaalne nägemisteravus ei küündinud Saksamaa õigusnormide kohaselt nõutava tasemeni 0,5.
22. W. Glatzel esitas selle kohtuotsuse peale Bayerischer Verwaltungsgerichtshof’ile apellatsioonkaebuse. Viimati nimetatud kohus palus esitada oftalmoloogilise ekspertiisiaruande, et tuvastada W. Glatzeli praegune nägemisvõime ja teha kindlaks, kas ja millises ulatuses on võimalik olemasolevat puuet kompenseerida – käesoleval juhul, mis puudutab ruumilist nägemist – ning kas nimetatud kompenseerimine toimub tahtmatult. Lisaks uuris eelotsusetaotluse esitanud kohus ühe teise ekspertiisiaruande põhjal, kas teaduslikust vaatepunktist lähtudes esinevad õigustatud põhjendused C1‑ ja C1E‑kategooria juhiloa väljastamisest keeldumiseks isikutele, kellel on anatoomilistel või funktsionaalsetel põhjustel monokulaarne nägemine, isegi kui on tõendatud, et isikute kahjustatud nägemist on võimalik piisavalt kompenseerida. Samuti soovis Bayerischer Verwaltungsgerichtshof teada, millistele nõuetele peavad vajaduse korral sellised isikud vastama, et nad võiksid selle kategooria sõidukeid juhtida ilma, et nad põhjustaksid võrreldes isikutega, kelle nägemine ei ole kuidagi kahjustatud, liiklusohutusele täiendavat ohtu.
23. Nende aruannete ja eelotsusetaotluse esitanud kohtus toimunud kohtuistungi järgselt leidis see kohus, et W. Glatzeli kaebus tuleb rahuldada, st tühistada nii haldusotsused kui Verwaltungsgericht Regensburgi kohtuotsus ning väljastada talle C1‑ ja C1E‑kategooria juhiluba. Eelotsusetaotluse esitanud kohus on seisukohal, et Saksa õigusnorm, mis keelab sellist juhiluba väljastamast, ei ole kehtiv, kuna see on vastuolus puude alusel diskrimineerimise keelu põhimõttega. Kuna see õigusnorm võeti aga Saksa õiguskorda üle vastavalt direktiivi 2006/126 III lisa punktile 6.4, siis tõusetub kõigepealt küsimus selle punkti kehtivuse osas.
24. Neil asjaoludel otsustas Bayerischer Verwaltungsgerichtshof menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmise eelotsuse küsimuse:
„Kas […] direktiivi 2006/126[…] III lisa punkt 6.4 on kooskõlas [harta] artikliga 20, artikli 21 lõikega 1 ja artikliga 26 osas, milles viidatud õigusnorm erandi tegemise võimalust ette nägemata sätestab, et C1‑ ja C1E‑kategooria juhiloa väljastamist või uuendamist taotlevate isikute halvemini nägeva silma minimaalne nägemisteravus peab olema 0,1 ka siis, kui asjaomaste isikute binokulaarne nägemine ning vaateväli mõlemat silma kasutades on normaalne?”
25. Käesoleva eelotsusetaotlusega palutakse Euroopa Kohtul hinnata direktiivi 2006/126 III lisa punkti 6.4 kooskõla harta artikliga 20, artikli 21 lõikega 1 ja artikliga 26. Täpsemalt palutakse tal tuvastada, kas C1‑ ja C1E‑kategooria juhiloa väljastamiseks taotlejalt nõutav minimaalne nägemisteravuse künnis on nendest õigusnormidest lähtuvalt kehtiv.
26. Eelotsusetaotluse esitanud kohus soovib nimelt teada, kas 2. rühma alla kuuluva taotleja suhtes niisuguse künnise kehtestamine, nagu on määratletud selles direktiivis, ei ole vastuolus puude alusel diskrimineerimise keelu põhimõttega ning üldisemalt võrdse kohtlemise põhimõttega, kuna nimetatud direktiiv käsitleb 2. rühma alla kuuluvaid taotlejaid võrreldes 1. rühma alla kuuluvate taotlejatega erinevalt.
27. Analüüsin direktiivi 2006/126 III lisa punkti 6.4 kehtivust esmalt seoses harta artikli 21 lõikega 1 ja artikliga 26 ning seejärel teiseks seoses harta artikliga 20.
A. Direktiivi 2006/126 III lisa punkti 6.4 kehtivus seoses harta artikli 21 lõikega 1 ja artikliga 26
28. Euroopa Kohtule esitatud eelotsuse küsimuse analüüsi puhul on vajalik, et ma keskenduksin kõigepealt harta artikli 21 lõike 1 ja artikli 26 kohaldatavusele põhikohtuasja asjaolude suhtes. Nimelt, kui selline olukord, nagu halva nägemisega W. Glatzeli puhul, ei kuulu mõiste „puue” kohaldamisalasse, siis ei saa direktiivi 2006/126 III lisa punkti 6.4 ka nendest õigusnormidest lähtuvalt analüüsida.
1. Mõiste „puue”
29. Puude mõistet ei ole hartas määratletud ning seda ei ole ka tehtud aluslepingutes ega teiseses õiguses. Euroopa Kohtul oli võimalus see mõiste määratleda puude alusel diskrimineerimise keelu põhimõtte kohaldamise raames seoses tööhõivega ja täpsemalt nõukogu 27. novembri 2000. aasta direktiivi 2000/78/EÜ, millega kehtestatakse üldine raamistik võrdseks kohtlemiseks töö saamisel ja kutsealale pääsemisel(11), kohaldamise raames. Täpsustades määratlus, mille ta andis 11. juuli 2006. aasta kohtuotsuses Chacón Navas(12), on Euroopa Kohus hiljuti 11. aprilli 2013. aasta kohtuotsuses HK Danmark(13) leidnud, et mõistest „puue” tuleb aru saada nii, et see hõlmab füüsilisest, vaimsest või psüühilisest kahjustusest tingitud piirangut, mis võib koostoimes erinevate takistustega tõkestada asjaomase isiku täielikku ja tõhusat osalemist tööelus teiste töötajatega võrdsetel alustel(14).
30. Olen arvamusel, et tuvastamisel, kas W. Glatzeli olukord kuulub selle mõiste alla, ei tohiks Euroopa Kohtu poolt nendes kohtuotsustes antud määratlust üle parda heita.
31. Kõigepealt ei saa jätta tähelepanuta tõika, et enamikel juhtudel on C1‑ ja C1E‑kategooria juhiloa väljastamise taotluse eesmärk võimaldada asjaomasel isikul tegutseda raskeveoki juhina. Selle kategooria juhiloa olemasolu on sellel kutsealal tegutsemise eeldus. Selles tähenduses kujutab see endast kahtlemata kutsealale pääsemise tingimust direktiivi 2000/78 artikli 3 lõike 1 punkti a mõttes. Lisaks kehtib see ka ülejäänud 2. rühma alla kuuluvate juhiloa kategooriate osas, mis hõlmavad luba, mis annab õiguse juhtida veokeid, mis on mõeldud vedama rohkem kui kaheksat sõitjat, nagu avalikus teenistuses olevad linnaliini‑ ja kaugsõidubussid (koos või ilma haagiseta).
32. Seega näib mulle, et Euroopa Kohus peab võimaliku diskrimineerimise raames seoses kutsealale pääsemise tingimusega tegema kindlaks, kas W. Glatzeli olukord kuulub mõiste „puue” kohaldamisalasse või mitte. See nähtub minu arvates ka eelotsusetaotlusest, kuna eelotsusetaotluse esitanud kohus osutab sõnaselgelt puuetega inimeste kutsealasele integratsioonile ja raskeveoki juhi kutsealale pääsemisele(15).
33. Pealegi on oluline, et seda mõistet – mis on liidu õiguse mõiste – tõlgendataks liidu õiguskorras ühtselt, seda enam, et direktiiv 2000/78 võeti vastu EÜ artikli 13 alusel, millele harta artikli 21 lõige 1 otse toetub(16).
34. Käesoleval juhul olen ma seisukohal, et W. Glatzeli olukord kuulub tõepoolest mõiste „puue” kohaldamisalasse.
35. Minu arust nähtub nii Euroopa Kohtu kui Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni poolt antud määratlusest(17), et puuet ei tule hinnata kõnealuse hälbe raskusest lähtuvalt, vaid see tuleb määrata kindlaks vastavalt sellele, millised tagajärjed see puue teatud keskkonda sattunud isikule sotsiaalses kontekstis kaasa toob. Niisiis tuleb mul oma tähelepanu koondada sellele tagajärjele ja mitte puudele endale. Kui hälbe – või kui Euroopa Kohtu poolt kasutatud mõiste üle võtta, siis kahjustuse – ja konkreetse keskkonna kokkupuute tulemusel on asjaomase isiku tegevus piiratud sellisel viisil, et ta ei saa täielikult ja tõhusalt tööelus teiste töötajatega võrdsel alusel osaleda, siis on tegemist puudega.
36. Järelikult ei kujuta füüsiline, vaimne või psüühiline hälve või kahjustus endast tingimata puuet. Kõik sõltub keskkonnast, milles asjaomane isik tegutseb, ning takistustest, millega ta oma hälbe tõttu selles keskkonnas kokku puutub(18).
37. W. Glatzeli olukorraga silmitsi seismine viib mind järeldusele, et tema hälve kuulub mõiste „puue” alla.
38. Nimelt on W. Glatzelil ühepoolne amblüoopia, mis mõjutab tema parema silma nägemist. Pärast korrigeerimist on tema parema silma nägemine alla 0,1 ja ta tajub sellega üksnes käe liikumist. Amblüoopia ei takista tingimata igapäevaelu. Isikud – nagu W. Glatzel –, kes sellise hälbega sünnivad, õpivad kahjustatud silma nägemist teise silma abil kompenseerima ning võivad ühiskonnas peaaegu normaalselt toime tulla.
39. Siiski jääb jõusse asjaolu, et amblüoopia tõttu ei saa isik sellises olukorras, nagu W. Glatzel, pääseda raskeveoki juhi kutsealale, kuna ta ei vasta C1‑ ja C1E‑kategooria juhiloa väljastamise tingimustele. Niisugune hälve kujutab siin endast tõepoolest puuet Euroopa Kohtu praktika tähenduses, kuna selle hälbe ja konkreetse keskkonna vastasmõju takistab täielikku ja tõhusat osalemist kutsealases tegevuses, mis on lõppude lõpuks täiesti tavaline töö.
40. Järelikult kuulub põhikohtuasjas kõne all olev olukord puude mõiste alla, kuuludes seega harta artikli 21 lõike 1 ja artikli 26 kohaldamisalasse. Nüüd tuleb kontrollida, kas liidu seadusandja poolt C1‑ ja C1E‑kategooria juhiloa väljastamiseks kehtestatud minimaalne nägemisteravuse künnis on käsitletav diskrimineerimisena ning kas see on vastuolus puuetega inimeste integreerimise põhimõttega.
2. Harta artikli 21 lõike 1 ja artikli 26 rikkumine
41. Väljakujunenud kohtupraktika kohaselt on Euroopa Kohus tema poolt teostatava õiguspärasuse kontrolli raames alati tunnistanud liidu seadusandja laia kaalutlusõigust nende meetmete laadi ja ulatuse osas, mis tuleb võtta Euroopa Liidu tegevusvaldkondades. Kuna liidu ametiasutustel on nende võetavate meetmete olemuse ja ulatuse kindlaksmääramisel lai kaalutlusõigus, eeskätt äärmiselt keeruliste teaduslike ja tehniliste faktiliste asjaolude hindamisel, peab liidu kohtu kontroll piirduma hinnanguga sellele, kas esinevad ilmsed kaalutlusvead või võimu kuritarvitamine või kas ametivõimud on oma kaalutlusõigust ilmselgelt ületanud. Sellises kontekstis ei saa Euroopa Kohus asendada oma hinnanguga teaduslikele ja tehnilistele asjaoludele hinnangut, mille on andnud seadusandja, kellele on asutamislepinguga see ülesanne antud(19).
42. Kuid isegi sellisel juhul on liidu seadusandjal kohustus põhiõigusi järgida ning proportsionaalsuse põhimõtte kohaselt võib nende õiguste suhtes piiranguid seada üksnes juhul, kui need on vajalikud ning vastavad tegelikult liidu poolt tunnustatud üldist huvi pakkuvatele eesmärkidele või kui on vaja kaitsta teiste isikute õigusi ja vabadusi vastavalt harta artikli 52 lõikele 1.
43. Leian, et põhikohtuasja puhul on tegemist just sellise olukorraga.
44. Direktiiviga 2006/126 kehtestatud eeskirjad on mõeldud eelkõige liiklusohutuse parandamiseks(20). Täpsemalt kehtestas liidu seadusandja liiklusohutust arvesse võttes juhilubade väljastamise miinimumnõuded(21), kusjuures need tingimused on loetletud muu hulgas selle direktiivi III lisa punktis 6.4.
45. Liiklusohutuse parandamine on kahtlemata üldist huvi pakkuv eesmärk(22). Seetõttu avaldas Euroopa Komisjon 2010. aastal kolmanda liiklusohutuse tegevusprogrammi järgselt teatise, et rõhutada vajadust tugevdada liiklusohutuse parandamiseks ette nähtud meetmeid(23). Nimelt sureb viimaste statistiliste andmete kohaselt teedel iga päev ikka veel 75 inimest ning iga Euroopa teedel surma saanud isiku kohta on kümme selliste tõsiste vigastustega ohvrit, nagu ajukahjustused või selgroovigastused(24).
46. Lisaks on vaieldamatu, et juhtimine üldiselt ja eelkõige sellise kabariidiga sõidukite, nagu raskeveokid, juhtimine nõuab head nägemisvõimet, mis eeldab ise-enesest head nägemisteravust ja kahjustamata vaatevälja.
47. Nägemisteravus on nimelt võime eristada pikalt distantsilt, mis üldjuhul on 3–6 meetrit, väikseid üksikasju. Seda peetakse nägemise juures kõige olulisemaks omaduseks(25). Vaateväli on aga ruumi tajumine ühe liikumatu silmaga. Kahjustamata vaateväli võimaldab silmanurgast märgata eemal asuvaid esemeid, valgust, värve või liikumist.
48. Seega on sellisel kutsealal tegutsemiseks nagu raskeveoki juht, kes veedab enamiku oma tööajast teedevõrgustikus, kõige olulisem omada head nägemisvõimet. Hea nägemisvõime võib seega osutuda eriti vajalikuks aeg-ajalt esinevates halbades ilmastikutingimustes, nagu saju korral, öösel või ka tiheda udu esinemisel. Hea nägemisvõime on esmatähtis, kuna see tagab juhile ette tulevate ootamatuste esinemisel parimad võimalikud refleksid.
49. Niisiis jääb nägemine sõidukite juhtimisel kõige olulisemaks võimeks(26) ning näib, et seos hea nägemise ja liiklusohutuse vahel on ilmne.
50. Nendest kaalutlusest lähtudes otsustas liidu seadusandja määrata kindlaks minimaalsed nägemisteravuse künnised, millest allapoole jäädes ei või C1‑ ja C1E‑kategooria juhiluba väljastada. Kõigepealt kehtestas komisjon need minimaalsed künnised, millele juhiloa taotlejad peavad vastama, direktiivi 91/439/EMÜ(27) raames. Seejärel, kuna direktiivi 2006/126 artikkel 8 võimaldab teaduse ja tehnika arengut silmas pidades selle direktiivi III lisa kohandada, siis kutsus liidu seadusandja analüüsimaks, kas nimetatud künniste muutmine on vajalik, kokku ekspertide kogu – töörühm „Nägemine”.
51. See töörühm oli täiesti teadlik sellest, milline integreeriv roll võib juhiloal olla ning seetõttu osutas ta juba oma aruande alguses, et sel põhjusel ei tohiks minimaalsed sobivusnõuded olla nii ranged, et teatud juhtide puhul välistatakse juhtimine ilma mõjuva põhjuseta(28). Seega oli vajalik leida sobiv tasakaal liiklusohutuse parandamise eesmärgi ja isikute liikuvuse vahel.
52. Pärast nimetatud töörühma esitatud arvamust võttis liidu seadusandja algsel kujul vastu direktiivi 2009/113, millega muudeti direktiivi 2006/126 ja täpsemalt selle III lisa. Eelkõige otsustati muuta nägemisteravuse minimaalseid künniseid, mis on nõutavad 2. rühma kuuluvate juhilubade väljastamiseks. Sellisteks künnisteks kehtestati (korrigeerivate läätsedega) vähemalt 0,8 paremini nägeva silmaga ja vähemalt 0,1 halvemini nägeva silmaga, samas kui algselt oli see 0,5.
53. Nägemisvõime ja liiklusohutuse vahelist otsest seost silmas pidades ei ole kahtlust, et selliste künniste kehtestamine on vajalik liiklusohutuse parandamisele kaasa aitamiseks. Mis puudutab täpsemalt sellise isiku, nagu W. Glatzeli olukorda, kellel on ühepoolne amblüoopia, siis tuleb märkida, et selline hälve mõjutab otseselt asjaomase isiku nägemisvõimet. Käesoleval juhul on W. Glatzeli nägemisteravus amblüoopiat põdeva silmaga, millega ta tajub üksnes käe liikumist, väiksem kui 0,1. Maailma Tervishoiuorganisatsiooni poolt kasutatava klassifikatsiooni kohaselt tähendab selline nägemisteravus tõsist nägemisvaegust, mis kuulub 2. kategooriasse – see on kategooria, mis eelneb pimedust hõlmavale kategooriale(29).
54. Kuigi ühepoolne amblüoopia ei pruugi tingimata igapäevaelu takistada, võib seda konkreetselt liiklemise kontekstis pidada võimalikuks ohuks nii isikule, kes selle all kannatab, kui ka teistele liiklejatele. Nimelt märkis töörühm „Nägemine” oma aruandes, et isegi kui on tõsi, et sõidukite juhtimist võib pidada tegevuseks, mille puhul on nõutav binokulaarne nägemine, siis tuleb paraku ka märkida, et pidades silmas 2. rühma kuuluvate juhtide vastutust – meenutan, et need juhid kasutavad suure gabariidilisi enam kui 3,5 tonni kaaluvaid sõidukeid, mida kasutatakse kaupade või enam kui 8 isiku veoks –, siis peab neil juhtidel olema nn „lisasilm”, nimelt silm, millega nad üksi suudavad keskkonda tajuda olukorras, kus nad järsku teisest silmas nägemise kaotavad. Seetõttu leidis töörühm „Nägemine”, et minimaalne nägemisteravus 0,1 peaks olema piisav, et raskeveoki või bussijuht suudaks aegsasti reageerida ning oma sõiduki ohutult peatada(30).
55. Liidu seadusandja järgis ekspertide arvamust ning kehtestas seega 2. rühma kuuluvate juhtide suhtes nõude, et nägemisteravus peab (vajadusel korrigeerivate läätsedega) olema vähemalt 0,8 paremini nägeva silmaga ning vähemalt 0,1 halvemini nägeva silmaga.
56. Selliste künniste kehtestamine ei näi mulle minevat kaugemale, kui liiklusohutuse parandamise eesmärgi saavutamiseks vajalik. Kõigepealt on preventsioonil liiklusohutuse valdkonnas oluline roll ning seda viiakse ellu ka kontrollides tähelepanelikult selliste juhtide, kes sõidavad C1‑ ja C1E‑kategooria sõidukitega, füüsilist ja vaimset sobivust. Nägemisteravuse minimaalsed künnised aitavad kahtlemata kaasa juhtimisega seotud ohtude ärahoidmisele. Mis puudutab selliste künniste kindlaksmääramist, siis on ekspertide kasutamine minu arvates parim viis määratlemaks, kas isikul on selliste sõidukite ohutuks juhtimiseks piisav nägemisteravus. Lisaks pean oluliseks meenutada, et direktiivi 2006/126 artiklis 8 on sõnaselgelt ette nähtud, et nimetatud künniseid võib teaduse arengut silmas pidades muuta – mida ka hiljuti on tehtud(31).
57. Niisiis olen ma direktiiviga 2006/126 taotletavat liiklusohutuse parandamise eesmärki, liidu seadusandjale kättesaadavaid andmeid ning temale selles valdkonnas kuuluvat laia kaalutlusõigust silmas pidades seisukohal, et liidu seadusandja võis õiguspäraselt sellised nõuded kehtestada ning nende puhul on harta artikli 21 lõike 1 ja artikli 26 piiramine põhjendatud.
58. Seetõttu olen ma kõiki eelnevaid asjaolusid arvesse võttes seisukohal, et direktiivi 2006/126 III lisa punkt 6.4, millega kehtestatakse C1‑ ja C1E‑kategooria juhiloa väljastamiseks nõutavad tingimused nägemisele, on kooskõlas harta artikli 21 lõikega 1 ja artikliga 26.
B. Direktiivi 2006/126 III lisa punkti 6.4 kehtivus seoses harta artikliga 20
59. Eelotsusetaotluse esitanud kohus soovib ka teada, kas direktiivi 2006/126 III lisa punkt 6.4 ei ole vastuolus harta artiklis 20 väljendatud võrdse kohtlemise põhimõttega, kuna 2. rühma kuuluvaid juhte koheldakse 1. rühma kuuluvatest juhtidest erinevalt. Nimelt on viimaste puhul nõutav minimaalne nägemisteravuse künnis kehtestatud üksnes binokulaarse nägemise osas. Seega kehtib eranditeta nn „lisasilma” nõue üksnes 2. rühma kuuluvate juhiloa taotlejate puhul.
60. Ma ei leia, et selline erinev kohtlemine kujutaks endast võrdse kohtlemise põhimõtte rikkumist.
61. Nimelt nõuab võrdse kohtlemise põhimõte, et sarnaseid olukordi ei käsitletaks erinevalt ja erinevaid olukordi ei käsitletaks ühtemoodi, välja arvatud juhul, kui selline kohtlemine on objektiivselt põhjendatud(32). Leian aga, et 1. rühma alla kuuluvate juhtide olukord ei ole 2. rühma alla kuuluvate juhtide olukorraga võrreldav.
62. Liidu seadusandja kandis hoolt selle eest, et tekitas kaks juhtide kategooriat vastavalt sõiduki gabariidile, transporditavate reisijate arvule ja seega nende sõidukite juhtimisest tulenevale vastutusele. Niisiis tuletan meelde, et 2. rühma alla kuuluvad juhid juhivad aukartust äratava gabariidiga sõidukeid, nagu raskeveokid ja bussid. Nagu ma juba eespool viidatud kohtuotsuse Apelt aluseks olevas kohtuasjas märkisin, on selline eristamine ja sellest tulenevad füüsilised ja vaimsed nõuded kergelt selgitatavad seeläbi, et buss või raskeveok ei ole samal viisil juhitav kui sõiduauto või mootorratas. Manöövrid on palju raskemad, teelpüsimine on väga erinev. Bussijuhil on ka suurem vastutus, võttes arvesse veetavate reisijate arvu(33).
63. Lisaks seisneb erinevus 1. rühma alla kuuluvate sõidukite juhtide olukorra ja 2. rühma alla kuuluvate sõidukite juhtide olukorra vahel ka selles, et üldjuhul on raskeveoki või bussiga toimunud liiklusõnnetuse tagajärjed palju raskemad, mis tingib ka vajaduse kohaldada juhiloa väljastamise suhtes palju rangemaid tingimusi.
64. Pealegi on 2. rühma alla kuuluvad juhid suuremas osas elukutselised autojuhid, kes veedavad enamiku oma tööajast teedevõrgustikus. Seega peab nende juhtide füüsilise ja vaimse sobivuse osas valvsus eriti kõrge olema, mis peab seda enam paika nägemisvõime puhul, mis on ülioluline aspekt pika-ajaliste sõitmiste puhul, kuna pikad distantsid mõjuvad paratamatult märkimisväärselt väsitavalt ja mõjutavad seega nägemist. Lisaks, nagu Euroopa Liidu Nõukogu oma seisukohtade punktis 29 märkis, võivad liikmesriigid vastavalt direktiivi 2006/126 III lisa punktile 1.3 siseriiklike õigusaktidega ette näha, et samasuguseid füüsilise ja vaimse sobivuse kontrolle kohaldatakse ka B-kategooria sõidukite juhtide suhtes, kes kasutavad oma juhiluba kutsetöös, nagu takso- ja kiirabiautojuhid.
65. Järelikult, kuna 1. rühma alla kuuluvate juhtide olukord ei ole võrreldav 2. rühma alla kuuluvate juhtide olukorraga, siis olen ma seisukohal, et selle direktiivi III lisa punkt 6.4 on kooskõlas ka harta artikliga 20.
66. Esitatud põhjendustest lähtudes teen Euroopa Kohtule ettepaneku vastata Bayerischer Verwaltungsgerichtshofile järgmiselt:
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 20. detsembri 2006. aasta direktiivi 2006/126/EÜ juhilubade kohta (muudetud komisjoni 25. augusti 2009. aasta direktiiviga 2009/113/EÜ) III lisa punkti 6.4 on kooskõlas Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikliga 20, artikli 21 lõikega 1 ja artikliga 26.
2 –	ELT L 403, lk 18; ELT eriväljaanne 13/34, lk 335; ja parandus ELT 2009, L 19, lk 67.
3 –	ELT L 223, lk 31.
5 –	Ühepoolne amblüoopia on ühe silma oluline funktsionaalne nägemishäire, mis mõjutab peamiselt tsentraalset nägemist, samas kui perifeerne nägemine jääb peaaegu alati normaalseks.
6 –	ELT L 226, lk 4.
7 –	Bundesgesetzblatt (edaspidi „BGBl.”) 2003 I, lk 310.
8 –	BGBl. 2011 I, lk 3044.
9 –	BGBl. 1998 I, lk 2214.
10 –	BGBl. 2012 I, lk 1394, edaspidi „FeV”.
11 –	ELT L 303, lk 16.
12 – 11. juuli 2006. aasta otsus kohtuasjas C‑13/05: Chacón Navas (EKL 2006, lk I‑6467, punkt 43).
13 – 11. aprilli 2013. aasta otsus liidetud kohtuasjades C‑335/11 ja C‑337/11: HK Danmark.
14 –	Punkt 38.
15 –	Vt eelotsusetaotluse punktid 37 ja 38.
16 –	Vt selgitused põhiõiguste harta kohta (ELT 2007, C 303, lk 17).
17 –	Vt Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni puuetega inimeste õiguste konventsioon, mis on Euroopa Ühenduse nimel heaks kiidetud nõukogu 26. novembri 2009. aasta otsusega 2010/48 (ELT 2010, L 23, lk 35) ning mille põhjenduses e on puue määratletud kui „vaegustega isikute ning suhtumuslike ja keskkondlike takistuste vastasmõju tagajärg, mis takistab nende isikute täielikku ja tõhusat osalemist ühiskonnaelus teistega võrdsetel alustel”.
18 –	Seda tõendab selgelt tõik, et kuigi admiral Nelson jäi 1794. aastal Calvi linna piiramisel ühest silmast ilma, ei takistanud see tal jätkata oma meeste juhtimist ja 1805. aastal Trafalgari lahingut võitmast. Kuigi objektiivselt oli tal nägemishälve, ei kujutanud see endast nendel asjaoludel puuet.
19 –	Vt eelkõige 15. oktoobri 2009. aasta otsus kohtuasjas C‑425/08: Enviro Tech (Europe) (EKL 2009, lk I‑10035, punkt 47 ja seal viidatud kohtupraktika).
20 –	Vt selle direktiivi põhjendus 2.
21 –	Vt nimetatud direktiivi põhjendus 8.
22 –	Vt 22. oktoobri 2009. aasta otsus kohtuasjas C‑438/08: komisjon vs. Portugal (EKL 2009, lk I‑10219, punkt 48 ja seal viidatud kohtupraktika). Vt selle kohta 19. mai 2011. aasta otsus kohtuasjas C‑184/10: Grasser (EKL 2011, lk I‑4057, punkt 26), ja 13. oktoobri 2011. aasta otsus kohtuasjas C‑224/10: Apelt (EKL 2011, lk I‑9601, punkt 47).
23 –	Vt komisjoni 20. juuli 2010. aasta teatis Euroopa Parlamendile, nõukogule, Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteele ning Regioonide Komiteele „Euroopa kui liiklusohutusala: poliitikasuunised liiklusohutuse valdkonnas aastateks 2011–2020” (COM(2010) 389 final).
24 –	Vt komisjoni 19. märtsi 2013. aasta pressiteadet, mis on kättesaadav järgmisel internetilehel: http://europa.eu/rapid/press-release_IP-13-236_fr.htm?locale=FR.
25 –	Vt töörühma „Nägemine” 2005. maikuu aruannet „New standards for the visual functions of drivers”, mis on kättesaadav järgneval internetilehel: http://ec.europa.eu/transport/road_safety/behavior/doc/new_standards_final_version_en.pdf, p. 6.
26 –	Ibidem, lk 4.
27 –	Nõukogu 29. juuli 1991. aasta direktiiv 91/439/EMÜ juhilubade kohta (EÜT L 237, lk 1; ELT eriväljaanne 07/01, lk 317).
28 –	Vt eespool viidatud töörühma „Nägemine” aruanne, lk 4.
29 –	Vt järgmisi internetilehti: http://apps.who.int/classifications/icd10/browse/2008/fr/H53-H54 ja http://www.who.int/mediacentre/factsheets/fs282/fr/.
30 –	Vt töörühma „Nägemine” aruanne, punkt 23.
31 –	Vt käesoleva ettepaneku punkt 52.
32 –	Vt 23. oktoobri 2012. aasta otsus liidetud kohtuasjades C‑581/10 ja C‑629/10: Nelson jt (punkt 33 ja seal viidatud kohtupraktika).
33 –	Vt kohtujuristi ettepanekut selles kohtuasja, punkt 39.

matches:
§ 2
§ 2
§ 2
§ 12
kohus
§ 74
kohus
kohus
kohus
kohus
Kohus
Kohus
kohus
Kohus
Kohus
kohus