text:
Euroopa Liidu C 195/19.
Kohtuasi C-527/15: Euroopa Kohtu (teine koda) 26. aprilli 2017. aasta otsus (Rechtbank Midden-Nederland’i eelotsusetaotlus – Madalmaad) – Stichting Brein versus Jack Frederik Wullems, kes tegutseb ka nime Filmspeler all (Eelotsusetaotlus — Intellektuaal- ja tööstusomand — Direktiiv 2001/29/EÜ — Autoriõiguse ja autoriõigusega kaasnevate õiguste teatavate aspektide ühtlustamine — Artikli 3 lõige 1 — Üldsusele edastamine — Mõiste — Meediamängija müük — Lisad (add-ons) — Teoste avaldamine õiguste omajate loata — Ligipääs voogedastuse (streaming) veebisaitidele — Artikli 5 lõiked 1 ja 5 — Reprodutseerimisõigus — Erandid ja piirangud — Seaduspärane kasutamine)
Kohtuasi C-564/15: Euroopa Kohtu (neljas koda) 26. aprilli 2017. aasta otsus (Kecskeméti Közigazgatási és Munkaügyi Bírósági eelotsusetaotlus – Ungari) – Tibor Farkas versus Nemzeti Adó- és Vámhivatal Dél-alfödi Regionális Adó Főigazgatósága (Eelotsusetaotlus — Liidu õiguse rikkumisele tugineva väite esitamine omal algatusel — Võrdväärsuse ja tõhususe põhimõtted — Ühine käibemaksusüsteem — Direktiiv 2006/112/EÜ — Sisendkäibemaksu mahaarvamise õigus — Pöördmaksustamine — Artikli 199 lõike 1 punkt g — Kohaldamine üksnes kinnisasjade puhul — Soetaja poolt müüjale alusetult maksu tasumine valesti koostatud arve tõttu — Maksuhalduri otsus, millega tuvastati kauba soetaja maksuvõlg, keelduti tema taotletud mahaarvamisest ja määrati talle rahatrahv)
Kohtuasi C-632/15: Euroopa Kohtu (neljas koda) 26. aprilli 2017. aasta otsus (Înalta Curte de Casație şi Justiție eelotsusetaotlus – Rumeenia) – Costin Popescu versus Guvernul României jt (Eelotsusetaotlus — Transport — Maanteevedu — Juhiluba — Direktiiv 2006/126/EÜ — Artikli 13 lõige 2 — Mõiste enne 19. jaanuari 2013 antud juhtimisõigus — Siseriiklikud õigusnormid, millega see direktiiv on üle võetud — Juhiloa omandamise kohustus, mis on kehtestatud isikutele, kes said enne nende õigusnormide jõustumist loa juhtida mopeedi ilma juhiloata)
Kohtuasi C-51/16: Euroopa Kohtu (kaheksas koda) 26. aprilli 2017. aasta otsus (Rechtbank Noord-Hollandi eelotsusetaotlus – Madalmaad) – Stryker EMEA Supply Chain Services BV versus Inspecteur van de Belastingdienst/Douane kantoor Rotterdam Rijnmond (Eelotsusetaotlus — Ühine tollitariifistik — Tariifirubriigid — Kaupade klassifitseerimine — Inimkehasse luumurdude ravimiseks või proteeside kinnitamiseks paigaldatavate implantaatide kruvi — Kombineeritud nomenklatuur — Rubriik 9021 — Rakendusmäärus (EL) nr 1212/2014 — Kehtivus)
Kohtuasi C-464/16 P: Euroopa Kohtu (kuues koda) 6. aprilli 2017. aasta määrus – Pénzügyi Ismeretterjesztő és Érdek-képviseleti Egyesület (PITEE) versus Euroopa Komisjon (Apellatsioonkaebus — Euroopa Kohtu kodukorra artikkel 181 — Taotlus lubada juurdepääsu komisjoni dokumentidele — Keeldumine — Tühistamishagi — Euroopa Liidu Kohtu põhikirja artikkel 19 — Esindamine liidu kohtutes — Advokaat, kes ei ole hageja suhtes kolmas isik — Hagi ilmselge vastuvõetamatus — Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikkel 47 — Õigus tõhusale õiguskaitsevahendile ja õiglasele kohtulikule arutamisele — Osaliselt ilmselgelt vastuvõetamatu ja osaliselt ilmselgelt põhjendamatu apellatsioonkaebus)
Kohtuasi C-625/16 P: Euroopa Kohtu (kaheksas koda) 2. märtsi 2017. aasta määrus – Anikó Pint versus Euroopa Komisjon (Apellatsioonkaebus — Juurdepääs dokumentidele — Määrus (EÜ) nr 1049/2001 — Ungari valitsuse dokumendid, mis käsitlevad EU Piloti menetlust nr 8572/15 (CHAP(2015)00353 ja 6874/14/JUST) seoses Ungari poolt väidetavalt toime pandud Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikli 47 rikkumisega — Dokumentide edastamise taotlus — Euroopa Komisjoni vastuse puudumine)
Kohtuasi C-555/16: Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Tribunale di Salerno (Itaalia) 31. oktoobril 2016 – kriminaalasi Vincenzo D’Andria ja Giuseppina D’Andria süüdistuses
Kohtuasi C-581/16: Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Tribunale di Salerno (Itaalia) 16. novembril 2016 – kriminaalasi Nicola Turco süüdistuses
Kohtuasi C-582/16: Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Tribunale di Salerno (Itaalia) 16. novembril 2016 – kriminaalasi Alfonso Consalvo süüdistuses
Kohtuasi C-610/16 P: Anastasia-Soultana Gaki 28. novembril 2016 esitatud apellatsioonkaebus Üldkohtu (kaheksas koda) 19. septembri 2016. aasta otsuse peale kohtuasjas T-112/16: Gaki versus parlament
Kohtuasi C-29/17: Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Consiglio di Stato (Itaalia) 19. jaanuaril 2017 – Novartis Farma SpA versus Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA)
Kohtuasi C-42/17: Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Corte costituzionale (Itaalia) 26. jaanuaril 2017 – M.A.S., M.B.
Kohtuasi C-101/17 P: Verus Eoodi 23. veebruaril 2016 esitatud apellatsioonkaebus Üldkohtu (üheksas koda) 7. juuli 2016. aasta otsuse peale kohtuasjas T-82/14: Copernicus-Trademarks versus Euroopa Liidu Intellektuaalomandi Amet (EUIPO)
Kohtuasi C-141/17: Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Tribunal Superior de Justicia del País Vasco (Hispaania) 21. märtsil 2017 – José Luis Cabana Carballo versus Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS) ja Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS)
Kohtuasi C-145/17 P: Internacional de Productos Metálicos, S.A. 21. märtsil 2017 esitatud apellatsioonkaebus Üldkohtu (teine koda) 25. jaanuari 2017. aasta otsuse peale kohtuasjas T-217/16: Internacional de productos metálicos versus komisjon
Kohtuasi C-154/17: Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Augstākā tiesa (Läti) 27. märtsil 2017 – SIA E LATS
Kohtuasi C-169/17: Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Tribunal Supremo (Hispaania) 3. aprillil 2017 – Asociación Nacional de Productores de Ganado Porcino versus Administración del Estado
Kohtuasi C-181/17: 7. aprillil 2017 esitatud hagi – Euroopa Komisjon versus Hispaania Kuningriik
Kohtuasi C-205/17: 20. aprillil 2017 esitatud hagi – Euroopa Komisjon versus Hispaania Kuningriik
Kohtuasi T-512/14: Üldkohtu 4. mai 2017. aasta otsus – Green Source Poland versus komisjon (Tühistamishagi — ERF — Määruse (EÜ) nr 1083/2006 artikli 41 lõige 3 — Suurprojektile rahalise toetuse andmisest keeldumine — Projekti rakendamise eest vastutav ettevõtja — Otsese puutumuse puudumine — Vastuvõetamatus)
Kohtuasi T-744/14: Üldkohtu 4. mai 2017. aasta otsus – Meta Group versus komisjon (Vahekohtuklausel — Tehnoloogiaarenduse ja tutvustamistegevuse kuuenda raamprogrammi (2002 – 2006) raames sõlmitud toetuslepingud — Konkurentsivõime ja uuendustegevuse raamprogrammi (2007 – 2013) raames sõlmitud toetuslepingud — Ülekantud summade tagasimaksmine — Hagejale antud rahalise toetuse kogusummast veel välja maksmata summa — Abikõlblikud kulud — Lepinguline vastutus)
Kohtuasi T-264/15: Üldkohtu 28. aprilli 2017. aasta otsus – Gameart versus komisjon (Dokumentidega tutvumine — Määrus (EÜ) nr 1049/2001 — Liikmesriigi kohustuste rikkumise menetlusega seonduvad dokumendid — Liikmesriigi koostatud dokumendid — Liikmesriigile esitatud teabenõue — Teabenõude edastamine komisjonile — Dokumentidega tutvumise võimaldamisest keeldumine — Komisjoni pädevus — Institutsioonilt pärit dokument — Määruse (EÜ) nr 1049/2001 artikkel 5)
Kohtuasi T-375/15: Üldkohtu 27. aprilli 2017. aasta otsus – Germanwings versus komisjon (Riigiabi — Zweibrückeni lennujaama kasutavale lennuettevõtjale antud abi — Eelis — Seostatavus riigiga — Põhjendamiskohustus — Õiguspärane ootus — Õigus tutvuda dokumentidega — Riigiabi üle järelevalve teostamise menetlusega seotud dokumendid — Taotletavate dokumentidega tutvumise võimaluse andmisest keeldumine — Kontrollimise, uurimise või audiitorkontrolli eesmärgi kaitsest tulenev erand)
Kohtuasi T-403/15: Üldkohtu 4. mai 2017. aasta otsus – JYSK versus komisjon (Tühistamishagi — FEDER — Määruse (EÜ) nr 1083/2006 artikli 41 lõige 3 — Suurprojektile rahalise toetuse andmisest keeldumine — Projekti rakendamise eest vastutav ettevõtja — Otsese puutumuse puudumine — Vastuvõetamatus)
Kohtuasi T-622/15: Üldkohtu 27. aprilli 2017. aasta otsus – Deere versus EUIPO (EXHAUST-GARD) (Euroopa Liidu kaubamärk — Euroopa Liidu sõnamärgi EXHAUST-GARD taotlus — Absoluutne keeldumispõhjus — Kirjeldavus — Määruse (EÜ) nr 207/2009 artikli 7 lõike 1 punkt c — Kaitseõigused — Määruse nr 207/2009 artikkel 75)
Kohtuasi T-681/15: Üldkohtu 3. mai 2017. aasta otsus – Environmental Manufacturing versus EUIPO – Société Elmar Wolf (Hundi pea kujutis) (Euroopa Liidu kaubamärk — Vastulausemenetlus — Hundi pead kujutava Euroopa Liidu kujutismärgi taotlus — Varasem rahvusvaheline kujutismärk Outils WOLF — Suhteline keeldumispõhjus — Segiajamise tõenäosus — Määruse (EÜ) nr 207/2009 artikli 8 lõike 1 punkt b)
Kohtuasi T-721/15: Üldkohtu 27. aprilli 2017. aasta määrus – BASF versus EUIPO – Evonik Industries (DINCH) (Euroopa Liidu kaubamärk — Kehtetuks tunnistamise menetlus — Euroopa Liidu sõnamärk DINCH — Absoluutsed keeldumispõhjused — Kirjeldavus — Eristusvõime puudumine — Määruse (EÜ) nr 207/2009 artikli 7 lõike 1 punktid b ja c — Määruse nr 207/2009 artikli 52 lõike 1 punkt a)
Kohtuasi T-25/16: Üldkohtu 4. mai 2017. aasta otsus – Haw Par versus EUIPO – Cosmowell (GELENKGOLD) (Euroopa Liidu kaubamärk — Vastulausementelus — Euroopa Liidu kujutismärgi GELENKGOLD taotlus — Tiigrit kujutav Euroopa Liidu varasem kaubamärk — Suhteline keeldumispõhjus — Segiajamise tõenäosus — Tähiste sarnasus — Seadusjõud — Varasema kaubamärgi suurenenud eristusvõime, mis on tekkinud kasutamise käigus — Määruse (EÜ) nr 207/2009 artikli 8 lõike 1 punkt b — Õigus olla ära kuulatud — Määruse nr 207/2009 artikli 75 teine lause — Kaubamärkide seeria)
Kohtuasi T-36/16: Üldkohtu 3. mai 2017. aasta otsus – Enercon versus EUIPO – Gamesa Eólica (Rohelise varjundid) (Euroopa Liidu kaubamärk — Kehtetuks tunnistamise menetlus — Rohelise varjunditest koosnev ELi kaubamärk — Absoluutne keeldumispõhjus — Eristusvõime puudumine — Määruse (EÜ) nr 207/2009 artikli 7 lõike 1 punkt b — Määruse nr 207/2009 artikli 52 lõike 1 punkt a)
Kohtuasi T-97/16: Üldkohtu 4. mai 2017. aasta otsus – Kasztantowicz versus EUIPO – Gbb Group (GEOTEK) (Euroopa Liidu kaubamärk — Tühistamismenetlus — Euroopa Liidu sõnamärk GEOTEK — Määruse (EÜ) nr 207/2009 artikli 51 lõike 1 punkt a — Määruse (EÜ) nr 2868/95 eeskirja 40 lõige 5 — Tõend kaubamärgi tegeliku kasutamise kohta — Hilinemine — Määruse nr 2868/95 eeskirja 61 lõiked 2 ja 3 ning eeskirja 65 lõige 1 — Määratud tähtaja teatamine omanikule faksi teel — EUIPO esitatud edastusraportit kahtluse alla seada võivate asjaolude puudumine — Määruse nr 207/2009 artikkel 78 — Määruse nr 2868/95 eeskiri 57 — Tunnistajate ärakuulamise taotlus — EUIPO kaalutlusruum)
Kohtuasi T-132/16: Üldkohtu 5. mai 2017. aasta otsus – PayPal versus EUIPO – Hub Culture (VENMO) (Euroopa Liidu kaubamärk — Kehtetuks tunnistamise menetlus — Euroopa Liidu sõnamärk VENMO — Pahausksus — Määruse (EÜ) nr 207/2009 artikli 8 lõike 1 punkt b)
Kohtuasi T-200/16: Üldkohtu 3. mai 2017. aasta otsus – Gfi PSF versus komisjon (Teenuste hanked — Hankemenetlus — Arendus-, hooldus-, edasiarendamis- ja tugiteenused veebisaitide jaoks — Pakkuja pakkumuse tagasilükkamine — Juba avatud pakkumine — Finantsmääruse artikli 111 lõike 4 punkt b)
Kohtuasi T-224/16: Üldkohtu 5. mai 2017. aasta otsus – Messe Friedrichshafen versus EUIPO – El Corte Inglés (Out Door) (Euroopa Liidu kaubamärk — Vastulausemenetlus — Euroopa Liidu kujutismärk Out Door — Euroopa Liidu varasem sõnamärk OUTDOOR PRO — Suhteline keeldumispõhjus — Määruse (EÜ) nr 207/2009 artikli 8 lõike 1 punkt b — Määruse nr 207/2009 artikkel 76)
Kohtuasi T-446/16 P: Üldkohtu 27. aprilli 2017. aasta otsus – CC versus parlament (Apellatsioonkaebus — Avalik teenistus — Töölevõtmine — Konkursiteade — Avalik konkurss — Edukalt läbinud kandidaatide nimekirja haldamisel tehtud viga — Lepinguväline vastutus — Uute tõendite esitamine — Varaline kahju — Võrdne kohtlemine — Faktiliste asjaolude moonutamine — Võimaluse kaotamine)
Kohtuasi T-569/16: Üldkohtu 26. aprilli 2017. aasta otsus – OU versus komisjon (Avalik teenistus — Lepingulised töötajad — Distsiplinaarmenetlus — Ametist kõrvaldamine — Töötasust kinnipidamine — Noomitus — Tagasimaksmine — Personalieeskirjade IX lisa artikli 24 lõige 4)
Kohtuasi T-580/16: Üldkohtu 28. aprilli 2017. aasta otsus – Azoulay jt versus parlament (Avalik teenistus — Ametnikud — Ajutised teenistujad — Töötasu — Peretoetused — Õppetoetus — Koolituskulude hüvitamisest keeldumine — Personalieeskirjade VII lisa artikli 3 lõige 1 — Õiguspärane ootus — Võrdne kohtlemine — Hea halduse põhimõte)
Kohtuasi T-588/16: Üldkohtu 28. aprillil 2017. aasta otsus – HN versus komisjon (Avalik teenistus — Ametnikud — Määrus (EL, Euratom) nr 1023/2013 — Personalieeskirjade reform — Teenistuskäigu ja palgaastmele AD 13 ja AD 14 edutamise uued eeskirjad — Palgaastme AD 12 ametnikud — Erikohustuste täitmine — Personalieeskirjade XIII lisa artikli 30 lõige 2 — 2014. aasta edutamine — Taotlus määrata ametikohale nõunik või samaväärne — Ametisse nimetava asutuse vastamata jätmine — 2015. aasta edutamine — Uus taotlus määrata ametikohale nõunik või samaväärne või üksuse juhataja või samaväärne — Ametisse nimetava asutuse poolt rahuldamata jätmine — Ametikohale nõunik või samaväärne määramisest keeldumise kinnitav laad — Kohtueelse menetlusega seotud nõuded — Vastuvõetamatus)
Kohtuasi T-381/16: Üldkohtu 17. mai 2017. aasta määrus – Düll versus EUIPO – Cognitect (DaToMo) (Euroopa Liidu kaubamärk — Tühistamismenetlus — Tühistamistaotluse tagasivõtmine — Otsuse tegemise vajaduse äralangemine)
Kohtuasi T-123/17 R: Üldkohtu asepresidendi 10. aprilli 2017. aasta määrus – Exaa Abwicklungsstelle für Energieprodukte versus ACER (Ajutiste meetmete kohaldamise taotlus — Energeetika — ACER’i otsus, millega jäeti asjas nr A-001-2017 (konsolideeritud) rahuldamata menetlusse astumise taotlus — Kohaldamise peatamise taotlus — Kiireloomulisuse puudumine)
Kohtuasi T-158/17 R: Üldkohtu presidendi 21. aprilli 2017. aasta määrus – Post Telecom versus EIB (Ajutiste meetmete kohaldamine — Teenuste hanked — Hankemenetlused — EIB Luxembourgis asuvatele hoonetele piirkondliku võrgu kaudu sideteenuste osutamine — Ühe pakkuja pakkumuse tagasilükkamine ja teise pakkuja pakkumuse edukaks tunnistamine — Täitmise peatamise taotlus — Kiireloomulisuse puudumine)
Kohtuasi T-159/17: 10. märtsil 2017 esitatud hagi – Claro Sol Cleaning versus EUIPO – Solemo (Claro Sol Facility Services desde 1972)
Kohtuasi T-202/17: 31. märtsil 2017 esitatud hagi – Calhau Correia de Paiva versus komisjon
Kohtuasi T-203/17: 3. aprillil 2017 esitatud hagi – GY versus komisjon
Kohtuasi T-206/17: 3. aprillil 2017 esitatud hagi – Argus Security Projects versus komisjon ja EUBAM
Kohtuasi T-216/17: 7. aprillil 2017 esitatud hagi – Mabrouk versus nõukogu
Kohtuasi T-222/17: 18. aprillil 2017 esitatud hagi – Recylex jt versus komisjon
Kohtuasi T-228/17: 19. aprillil 2017 esitatud hagi – Zhejiang Jndia Pipeline Industry versus komisjon
Kohtuasi T-234/17: 19. aprillil 2017 esitatud hagi – Siberian Vodka versus EUIPO – Friedr. Schwarze (DIAMOND ICE)
Kohtuasi T-235/17: 20. aprillil 2017 esitatud hagi – Dometic Sweden versus EUIPO (MOBILE LIVING MADE EASY)
Kohtuasi T-238/17: 25. aprillil 2017 esitatud hagi – Gugler versus EUIPO – Gugler France (GUGLER)
Kohtuasi T-239/17: 25. aprill 2017 esitatud hagi – Saksamaa versus komisjon
Kohtuasi T-241/17: 25. aprillil 2017 esitatud hagi – Poola Vabariik versus komisjon
Kohtuasi T-246/17: 24. aprillil 2017 esitatud hagi – Lackmann Fleisch- und Feinkostfabrik versus EUIPO (Национальный Продукт)
Kohtuasi T-247/17: 27. aprillil 2017 esitatud hagi – Azarov versus nõukogu
Kohtuasi T-250/17: 24. aprillil 2017 esitatud hagi – avanti versus EUIPO (avanti)
Kohtuasi T-251/17: 28. aprillil 2017 esitatud hagi – Robert Bosch versus EUIPO (Simply. Connected.)
Kohtuasi T-252/17: 28. aprillil 2017 esitatud hagi – Robert Bosch versus EUIPO (Simply. Connected.)
Kohtuasi T-253/17: 28. aprillil 2017 esitatud hagi – Der Grüne Punkt versus EUIPO – Halston Properties (Kahe noolega ringi kujutis)
Kohtuasja T-232/16 P kohta Euroopa Liidu Teatajas avaldatud teatise parandus ( ELT C 63, 27.2.2017 )
ELT C 151, 15.5.2017
ELT C 144, 8.5.2017
ELT C 129, 24.4.2017
ELT C 121, 18.4.2017
Euroopa Kohtu (teine koda) 26. aprilli 2017. aasta otsus (Rechtbank Midden-Nederland’i eelotsusetaotlus – Madalmaad) – Stichting Brein versus Jack Frederik Wullems, kes tegutseb ka nime „Filmspeler“ all
(Kohtuasi C-527/15) (1)
((Eelotsusetaotlus - Intellektuaal- ja tööstusomand - Direktiiv 2001/29/EÜ - Autoriõiguse ja autoriõigusega kaasnevate õiguste teatavate aspektide ühtlustamine - Artikli 3 lõige 1 - Üldsusele edastamine - Mõiste - Meediamängija müük - Lisad (add-ons) - Teoste avaldamine õiguste omajate loata - Ligipääs voogedastuse (streaming) veebisaitidele - Artikli 5 lõiked 1 ja 5 - Reprodutseerimisõigus - Erandid ja piirangud - Seaduspärane kasutamine))
Hageja: Stichting Brein
Kostja: Jack Frederik Wullems, kes tegutseb ka nime „Filmspeler“ all
Mõistet „üldsusele edastamine“ Euroopa Parlamendi ja nõukogu 22. mai 2001. aasta direktiivi 2001/29/EÜ autoriõiguse ja sellega kaasnevate õiguste teatavate aspektide ühtlustamise kohta infoühiskonnas artikli 3 lõike 1 mõttes tuleb tõlgendada nii, et see hõlmab niisuguse meediamängija müüki, nagu on põhikohtuasjas kõne all, millesse on eelnevalt installeeritud veebis kättesaadavad lisad, mis sisaldavad hüperlinke, mis suunavad veebisaitidele, mida üldsusel on võimalik vabalt külastada ja kus autoriõigusega kaitstud teosed on tehtud üldsusele kättesaadavaks ilma autoriõiguse omajate loata.
Direktiivi 2001/29 artikli 5 lõigetes 1 ja 5 sätestatut tuleb tõlgendada nii, et ajutise reprodutseerimise toimingud autoriõiguse omaja loata kolmanda isiku veebisaidil pakutava ja autoriõigusega kaitstud teose voogedastuses niisugusel meediamängijal, nagu on kõne all põhikohtuasjas, ei vasta nimetatud sätetes ette nähtud tingimustele.
Euroopa Kohtu (neljas koda) 26. aprilli 2017. aasta otsus (Kecskeméti Közigazgatási és Munkaügyi Bírósági eelotsusetaotlus – Ungari) – Tibor Farkas versus Nemzeti Adó- és Vámhivatal Dél-alfödi Regionális Adó Főigazgatósága
(Kohtuasi C-564/15) (1)
((Eelotsusetaotlus - Liidu õiguse rikkumisele tugineva väite esitamine omal algatusel - Võrdväärsuse ja tõhususe põhimõtted - Ühine käibemaksusüsteem - Direktiiv 2006/112/EÜ - Sisendkäibemaksu mahaarvamise õigus - Pöördmaksustamine - Artikli 199 lõike 1 punkt g - Kohaldamine üksnes kinnisasjade puhul - Soetaja poolt müüjale alusetult maksu tasumine valesti koostatud arve tõttu - Maksuhalduri otsus, millega tuvastati kauba soetaja maksuvõlg, keelduti tema taotletud mahaarvamisest ja määrati talle rahatrahv))
Kaebaja: Tibor Farkas
Vastustaja: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Dél-alföldi Regionális Adó Főigazgatósága
Nõukogu 28. novembri 2006. aasta direktiivi 2006/112/EÜ, mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi (muudetud nõukogu 13. juuli 2010. aasta direktiiviga 2010/45/EL), artikli 199 lõike 1 punkti g tuleb tõlgendada nii, et seda kohaldatakse kinnisasja võõrandamisele sundmüügi puhul võlgniku poolt kohtuotsuse alusel.
Direktiivi 2006/112 (muudetud direktiiviga 2010/45) sätteid ning neutraalse maksustamise, tõhususe ja proportsionaalsuse põhimõtteid tuleb tõlgendada nii, et nendega ei ole vastuolus, kui sellises olukorras nagu põhikohtuasjas jääb kauba soetaja ilma õigusest arvata maha käibemaksu, mida ta on alusetult tasunud müüjale arve alusel, mis koostati vastavalt käibemaksu üldkorda käsitlevatele eeskirjadele, olgugi et asjaomane tehing kuulus pöördmaksustamise kohaldamisalasse, juhul kui müüja on selle maksu juba tasunud riigikassasse. Need põhimõtted nõuavad aga, et kui müüja poolt soetajale alusetult arvele märgitud käibemaksu tagastamine osutub võimatuks või ülemäära keeruliseks, eriti müüja maksejõuetuse korral, siis peab soetajal olema võimalus esitada tagastustaotlus otse maksuametile.
Proportsionaalsuse põhimõtet tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus, kui sellises olukorras nagu põhikohtuasjas määrab riigi maksuamet maksukohustuslasele, kes on omandanud kauba, mille võõrandamine kuulub pöördmaksustamise kohaldamisalasse, rahatrahvi, mis on 50 % käibemaksusummast, mis tal tuleb tasuda maksuametile, kui viimasel ei teki maksulaekumiste puudujääki ja puuduvad andmed maksudest kõrvalehoidumise kohta, neid asjaolusid tuleb aga kontrollida eelotsusetaotluse esitanud kohtul.
Euroopa Kohtu (neljas koda) 26. aprilli 2017. aasta otsus (Înalta Curte de Casație şi Justiție eelotsusetaotlus – Rumeenia) – Costin Popescu versus Guvernul României jt
(Kohtuasi C-632/15) (1)
((Eelotsusetaotlus - Transport - Maanteevedu - Juhiluba - Direktiiv 2006/126/EÜ - Artikli 13 lõige 2 - Mõiste „enne 19. jaanuari 2013 antud juhtimisõigus“ - Siseriiklikud õigusnormid, millega see direktiiv on üle võetud - Juhiloa omandamise kohustus, mis on kehtestatud isikutele, kes said enne nende õigusnormide jõustumist loa juhtida mopeedi ilma juhiloata))
Hageja: Costin Popescu
Kostjad: Guvernul României, Ministerul Afacerilor Interne, Direcția Regim Permise de Conducere si înmatriculare a Vehiculelor, Direcția Rutieră, Serviciul Public Comunitar Regim Permise de Conducere și înmatriculare a vehiculelor.
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 20. detsembri 2006. aasta direktiivi 2006/126/EÜ juhilubade kohta ja eelkõige selle artikli 13 lõiget 2 tuleb tõlgendada nii, et selle direktiivi sätetega ei ole vastuolus siseriiklikud õigusnormid, mis on vastu võetud kõnealuse direktiivi liikmesriigi õigusesse ülevõtmiseks ja mis lõpetavad õiguse juhtida mopeedi ilma sellise juhiloata, mille väljaandmiseks tuleb sooritada samasugused katsed või eksamid, nagu on ette nähtud muude mootorsõidukite puhul.
Euroopa Kohtu (kaheksas koda) 26. aprilli 2017. aasta otsus (Rechtbank Noord-Hollandi eelotsusetaotlus – Madalmaad) – Stryker EMEA Supply Chain Services BV versus Inspecteur van de Belastingdienst/Douane kantoor Rotterdam Rijnmond
(Kohtuasi C-51/16) (1)
((Eelotsusetaotlus - Ühine tollitariifistik - Tariifirubriigid - Kaupade klassifitseerimine - Inimkehasse luumurdude ravimiseks või proteeside kinnitamiseks paigaldatavate implantaatide kruvi - Kombineeritud nomenklatuur - Rubriik 9021 - Rakendusmäärus (EL) nr 1212/2014 - Kehtivus))
Kaebaja: Stryker EMEA Supply Chain Services BV
Vastustaja: Inspecteur van de Belastingdienst/Douane kantoor Rotterdam Rijnmond
Nõukogu 23. juuli 1987. aasta määruse (EMÜ) nr 2658/87 tariifi- ja statistikanomenklatuuri ning ühise tollitariifistiku kohta (muudetud komisjoni 16. oktoobri 2014. aasta rakendusmäärusega (EL) nr 1101/2014) I lisas toodud ühise tollitariifistiku kombineeritud nomenklatuuri rubriiki 9021 tuleb tõlgendada nii, et sellesse kuuluvad niisugused meditsiiniliste implantaatide kruvid, nagu on kõne all põhikohtuasjas, kuna neil toodetel on tunnused, mis eristavad neid tavatoodetest kõrgetehnoloogilise taseme ja täpsuse ning samuti nende valmistamismeetodi ja funktsiooni spetsiifika tõttu. Iseäranis asjaolu, et selliseid meditsiiniliste implantaatide kruve, nagu on kõne all põhikohtuasjas, saab kehasse paigaldada vaid spetsiifiliste meditsiiniliste instrumentidega, mitte aga tavatööriistadega, kujutab endast tunnust, mida tuleb arvestada selleks, et asjaomaseid meditsiiniliste implantaatide kruve tavatoodetest eristada.
Euroopa Kohtu (kuues koda) 6. aprilli 2017. aasta määrus – Pénzügyi Ismeretterjesztő és Érdek-képviseleti Egyesület (PITEE) versus Euroopa Komisjon
(Kohtuasi C-464/16 P) (1)
((Apellatsioonkaebus - Euroopa Kohtu kodukorra artikkel 181 - Taotlus lubada juurdepääsu komisjoni dokumentidele - Keeldumine - Tühistamishagi - Euroopa Liidu Kohtu põhikirja artikkel 19 - Esindamine liidu kohtutes - Advokaat, kes ei ole hageja suhtes kolmas isik - Hagi ilmselge vastuvõetamatus - Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikkel 47 - Õigus tõhusale õiguskaitsevahendile ja õiglasele kohtulikule arutamisele - Osaliselt ilmselgelt vastuvõetamatu ja osaliselt ilmselgelt põhjendamatu apellatsioonkaebus))
Apellant: Pénzügyi Ismeretterjesztő és Érdek-képviseleti Egyesület (PITEE) (esindajad: Rechtsanwalt D. Lazar)
Teine menetlusosaline: Euroopa Komisjon (esindajad: H. Krämer ja F. Erlbacher)
Mõista kohtukulud välja Pénzügyi Ismeretterjesztő és Érdek-képviseleti Egyesület (PITEE)-lt.
Euroopa Kohtu (kaheksas koda) 2. märtsi 2017. aasta määrus – Anikó Pint versus Euroopa Komisjon
(Kohtuasi C-625/16 P) (1)
((Apellatsioonkaebus - Juurdepääs dokumentidele - Määrus (EÜ) nr 1049/2001 - Ungari valitsuse dokumendid, mis käsitlevad EU Piloti menetlust nr 8572/15 (CHAP(2015)00353 ja 6874/14/JUST) seoses Ungari poolt väidetavalt toime pandud Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikli 47 rikkumisega - Dokumentide edastamise taotlus - Euroopa Komisjoni vastuse puudumine))
Apellant: Anikó Pint (esindaja: Rechtsanwalt D. Lazar)
Jätta Anikó Pinti kohtukulud tema enda kanda.
Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Tribunale di Salerno (Itaalia) 31. oktoobril 2016 – kriminaalasi Vincenzo D’Andria ja Giuseppina D’Andria süüdistuses
(Kohtuasi C-555/16)
Vincenzo D’Andria ja Giuseppina D’Andria
Euroopa Kohus (seitsmes koda) otsustas 4. aprilli 2017. aasta kohtumääruses järgmist:
ELTL artikleid 49 ja 56 ning võrdse kohtlemise ja tõhususe põhimõtteid tuleb tõlgendada nii, et nendega ei ole vastuolus sellised hasartmänge reguleerivad riigisisesed õigusnormid, nagu on kõne all põhikohtuasjas, mis näevad ette uue hanke korraldamise varem väljastatud tegevuslubadest lühema kehtivusajaga tegevuslubadele, et korraldada süsteem ümber lubade kehtivuse lõpptähtaegade ühtlustamise teel.
ELTL artikleid 49 ja 56 tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus selline piirav riigisisene õigusnorm, nagu on kõne all põhikohtuasjas, millega hasartmängu korraldamise tegevusloa omanikku kohustatakse juhul, kui ta lõpetab tegevusloa kehtivusaja lõppemise tõttu tegevuse, andma tasuta üle tema omandis oleva ning mängude korraldamise ja panuste kogumise võrgustiku moodustava materiaalse ja immateriaalse vara, kui see piirang läheb kaugemale asjaomase õigusnormiga tegelikult taotletava eesmärgi saavutamiseks vajalikust; seda peab kontrollima eelotsusetaotluse esitanud kohus.
Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Tribunale di Salerno (Itaalia) 16. novembril 2016 – kriminaalasi Nicola Turco süüdistuses
(Kohtuasi C-581/16)
Euroopa Kohus (seitsmes koda) otsustas 4. aprilli 2017. aasta määrusega:
ELTL artikleid 49 ja 56 ning võrdse kohtlemise ja tõhususe põhimõtteid tuleb tõlgendada nii, et nendega ei ole vastuolus sellised hasartmänge reguleerivad riigisisesed õigusnormid, nagu on arutusel põhikohtuasjas, mis näevad ette uue hanke korraldamise varem väljastatud tegevuslubadest lühema kehtivusajaga tegevuslubadele, et korraldada süsteem ümber lubade kehtivuse lõpptähtaegade ühtlustamise teel.
ELTL artikleid 49 ja 56 tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus liikmesriigi niisugune piirav õigusnorm, nagu on vaidluse all põhikohtuasjas, mis näeb tegevusloa kehtivusaja lõppemise tõttu tegevuse lõpetamise korral ette hasartmängu korraldamise tegevusloa omaniku kohustuse anda tema omandis olev mängude korraldamise ja panuste kogumise võrgustikku kuuluv materiaalne ja immateriaalne vara tasuta kasutada, juhul kui see piirang läheb kaugemale sellest, mis on vajalik vaidlusaluse sättega tegelikult taotletava eesmärgi saavutamiseks – seda asjaolu tuleb kontrollida eelotsusetaotluse esitanud kohtul.
Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Tribunale di Salerno (Itaalia) 16. novembril 2016 – kriminaalasi Alfonso Consalvo süüdistuses
(Kohtuasi C-582/16)
Anastasia-Soultana Gaki 28. novembril 2016 esitatud apellatsioonkaebus Üldkohtu (kaheksas koda) 19. septembri 2016. aasta otsuse peale kohtuasjas T-112/16: Gaki versus parlament
(Kohtuasi C-610/16 P)
Apellant: Anastasia-Soultana Gaki (esindaja: advokaat G. Keisers)
Euroopa Liidu Kohus (kümnes koda) jättis 6. aprilli 2017. aasta määrusega apellatsioonkaebuse rahuldamata ja määras, et apellant kannab ise oma kulud.
Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Consiglio di Stato (Itaalia) 19. jaanuaril 2017 – Novartis Farma SpA versus Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA)
(Kohtuasi C-29/17)
Apellant: Novartis Farma SpA
Vastustaja: Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA)
Kas muudetud direktiivi 2001/83/EÜ (1) ning eelkõige selle artiklitega 5 ja 6 koostoimes ka selle direktiivi põhjendusega 2 on vastuolus niisuguse siseriikliku seaduse kohaldamine (kõige enam viidatud dekreetseaduse artikli 1 lõikele 4-bis), millega õhutatakse kulude kokkuhoiu eesmärgil – nende ravimite loetellu lisamisega, mida tervishoiuamet hüvitab – ravimi kasutamist ravinäidustuseta, mis lubab seda kasutada kõikidel patsientidel, olenemata ükskõik missugustest konkreetse patsiendi ravivajadustega seotud kaalutlustest ning hoolimata sellest, kas ravimiturul on olemas ja kättesaadavad ravimid, mis on konkreetse ravinäidustuse puhul lubatud?
Kas direktiivi 2001/83/EÜ artikli 3 punkti 1 (ekstemporaalne ravim) võib kohaldada juhul, kui ravimit, mida saab apteegist küll ühele patsiendile mõeldud retsepti alusel, valmistatakse siiski seeriatootmises võrdselt ja korduvalt, võtmata arvesse konkreetse patsiendi konkreetseid vajadusi ning jaotades ravimit haiglastruktuuris, mitte patsiendile (sest ravim on klassifitseeritud klassi H-OSP ehk ainult haiglas kasutatavate ravimite klassi) ja kasutades seda samuti muus struktuuris kui struktuur, mis selle pakendas?
Kas muudetud määruse (EÜ) nr 726/2004 (2), eelkõige selle artiklitega 3, 25 ja 26 ning lisaga, millega on onkoloogiliste haiguste raviks mõeldud ravimite kvaliteedi, ohutuse ja tõhususe hindamise ainupädevus antud Euroopa Ravimiametile (EMA) nii müügiloa korra (kohustuslik tsentraliseeritud kord) raames kui ka ravimi turule viimisele järgneva jälgimise ja ravimijärelevalve toimingute kooskõlastamise eesmärgil, on vastuolus niisuguse siseriikliku seaduse kohaldamine, millega on ravimite ettenähtust erineva kasutamisega – milleks luba on pädev andma ainult Euroopa Komisjon, võttes arvesse Euroopa Ravimiameti (EMA) tehnilis-teaduslikke hinnanguid – seotud ohutusnõuete kindlaksmääramise pädevus antud ravimiametile (AIFA)?
Kas muudetud direktiivi 89/105/EMÜ (3) ja eelkõige artikli 1 lõikega 3 on vastuolus niisuguse siseriikliku seaduse kohaldamine, mis võimaldab liikmesriigil oma otsustega patsiendi ravikulude hüvitamise alal ette näha, et hüvitatakse ravim, mida kasutatakse kui ei ole ravinäidustusi, mis on täpsustatud müügiloas, mille on välja andnud Euroopa Komisjon või Euroopa Ravimiamet tsentraliseeritud hindamismenetluses, ilma et oleksid täidetud direktiivi 2001/83/EÜ artiklites 3 ja 5 sätestatud nõuded?
(2) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 31. märtsi 2004. aasta määrus (EÜ) nr 726/2004, milles sätestatakse ühenduse kord inim- ja veterinaarravimite lubade andmise ja järelevalve kohta ning millega asutatakse Euroopa Ravimiamet (ELT L 136, lk 1; ELT eriväljaanne 13/34, lk 229).
(3) Nõukogu 21. detsembri 1988. aasta direktiiv 89/105/EÜ, mis käsitleb inimtervishoius kasutatavate ravimite hinnakujundust reguleerivate meetmete läbipaistvust ja nende hõlmamist siseriiklike tervisekindlustussüsteemidega (EÜT L 40, lk 8; ELT eriväljaanne 13/34, lk 229).
Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Corte costituzionale (Itaalia) 26. jaanuaril 2017 – M.A.S., M.B.
(Kohtuasi C-42/17)
Põhikohtuasjade pooled
Kas Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 325 lõikeid 1 ja 2 tuleb tõlgendada nii, et need nõuavad, et kriminaalkohus peab liikmesriigi aegumisnormid, mis takistavad märkimisväärselt paljudel juhtudel liidu finantshuve kahjustavate raskete pettuste tõkestamist või mis näevad liidu finantshuve kahjustavatele pettustele ette lühemad aegumistähtajad kui riigi enda finantshuve kahjustavatele pettustele, kohaldamata jätma isegi siis, kui sellel kohaldamata jätmisel ei ole piisavalt täpset õigusliku alust?
Kas Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 325 lõikeid 1 ja 2 tuleb tõlgendada nii, et need nõuavad, et kriminaalkohus peab liikmesriigi aegumisnormid, mis takistavad märkimisväärselt paljudel juhtudel liidu finantshuve kahjustavate raskete pettuste tõkestamist või mis näevad liidu finantshuve kahjustavatele pettustele ette lühemad aegumistähtajad kui riigi enda finantshuve kahjustavatele pettustele, kohaldamata jätma isegi siis, kui liikmesriigi õiguskorras kuulub aegumine materiaalse karistusõiguse alla ja seaduslikkuse põhimõtte kohaldamisalasse?
Kas Euroopa Liidu Kohtu suurkoja 8. septembri 2015. aasta otsust kohtuasjas C-105/14: Taricco tuleb tõlgendada nii, et see nõuab, et kriminaalkohus peab liikmesriigi aegumisnormid, mis takistavad märkimisväärsel hulgal juhtudel liidu finantshuve kahjustavate raskete pettuste tõkestamist või mis näeb liidu finantshuve kahjustavatele pettustele ette lühemad aegumistähtajad kui riigi enda finantshuve kahjustavatele pettustele, kohaldamata jätma isegi siis, kui see kohaldamata jätmine oleks vastuolus selle liikmesriigi põhiseadusliku korra ülimuslike põhimõtetega või inimeste võõrandamatute õigustega, mida selle liikmesriigi põhiseadus tunnustab?
Verus Eoodi 23. veebruaril 2016 esitatud apellatsioonkaebus Üldkohtu (üheksas koda) 7. juuli 2016. aasta otsuse peale kohtuasjas T-82/14: Copernicus-Trademarks versus Euroopa Liidu Intellektuaalomandi Amet (EUIPO)
(Kohtuasi C-101/17 P)
Apellant: Verus Eood (esindaja: advokaat C. Pfitzer)
Teised menetlusosalised: Euroopa Liidu Intellektuaalomandi Amet (EUIPO), Maquet
tühistada otsus kohtuasjas T-82/14 täies ulatuses.
Teise võimalusena tühistada otsus kohtuasjas T-82/14 ja saata otsuses esinevate moonutatud asjaolude tõttu asi tagasi eelmise astme kohtusse.
Mõista kõikides kohtuastmetes tekkinud kulud välja vastustajalt.
26. veebruari 2009. aasta määruse nr 207/2009 (1), eelkõige selle artikli 52 rikkumine.
26. veebruari 2009. aasta määruse nr 207/2009, selle artikli 75 rikkumine.
26. veebruari 2009. aasta määruse nr 207/2009, selle artikli 76 rikkumine.
Kaubamärgi pahauskset taotlemist käsitleva Euroopa Kohtu praktika rikkumine.
Euroopa Kohtu põhiõiguste kataloogi rikkumine.
Rahvusvahelise õiguse, täpsemalt tööstusomandi kaitse Pariisi konventsiooni rikkumine.
Rahvusvahelise õiguse, täpsemalt TRIPS-lepingu (intellektuaalomandi õiguste kaubandusaspektide leping) rikkumine.
Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikli 16 rikkumine.
Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikli 17 lõike 2 rikkumine.
Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikli 47 rikkumine.
1948. aasta inimõiguste ülddeklaratsiooni artikli 17 rikkumine.
Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooni (EIÕK) ning selle lisaprotokollide, eelkõige protokolli nr 1 artikli 1 rikkumine.
EIÕK artikli 6 rikkumine – õigus õiglasele kohtumenetlusele eelkõige seoses moonutatud ja ebaõigete faktiliste järeldustega ning oletuste, valesüüdistuste, mustamise, laimamise ja solvamisega.
(1) Nõukogu 26. veebruari 2009. aasta määrus (EÜ) nr 207/2009 ühenduse kaubamärgi kohta, ELT L 78, 24.3.2009, lk 1.
Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Tribunal Superior de Justicia del País Vasco (Hispaania) 21. märtsil 2017 – José Luis Cabana Carballo versus Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS) ja Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS)
(Kohtuasi C-141/17)
Tribunal Superior de Justicia del País Vasco (Baskimaa kõrgeim kohus)
Apellant: José Luis Cabana Carballo
Kas määruse (EÜ) nr 883/2004 (1) artikli 53 lõike 3 punkte a ja d tuleb lugeda üheks õigusnormidest, mis on vastupidised nendele, millele on viidatud selle direktiivi artiklis 5, ning seepärast neid kohaldada artikli 5 punkti b asemel?
Kas nimetatud määruse artikli 53 lõike 3 punkti a alusel tuleb asuda seisukohale, et Hispaania õigusnorm, mis reguleerib tavapärasel kutsealal töötamise püsiva täieliku töövõimetuse 20 %-list pensionilisa, on õigusakt, milles on ette nähtud välisriigist saadavate hüvitiste või tulude arvesse võtmine?
Kas juhul, kui vastus eelmisele küsimusele on eitav, tuleb asuda seisukohale, et nimetatud ühenduse õigusnormiga on vastuolus Hispaania haldus- ja kohtupraktika, mis peatab tavapärasel kutsealal töötamise püsiva täieliku töövõimetuse 20 %-lise pensionilisa saamise, kui pensionisaaja saab vanaduspensioni teisest liikmesriigist?
Kas juhul, kui vastus teisele küsimusele on jaatav, tuleb asuda seisukohale, et viidatud määruse artikli 53 lõike 3 punktiga d on vastuolus, et tavapärasel kutsealal töötamise püsiva täieliku töövõimetuse 20 %-lise pensionilisa maksmine peatatakse ka selles osas, mis ületab teises liikmesriigis väljateenitud pensioni?
(1) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 29. aprilli 2004. aasta määrus (EÜ) nr 883/2004 sotsiaalkindlustussüsteemide kooskõlastamise kohta (ELT 2004, L 166, lk 1).
Internacional de Productos Metálicos, S.A. 21. märtsil 2017 esitatud apellatsioonkaebus Üldkohtu (teine koda) 25. jaanuari 2017. aasta otsuse peale kohtuasjas T-217/16: Internacional de productos metálicos versus komisjon
(Kohtuasi C-145/17 P)
Apellant: Internacional de Productos Metálicos, S.A. (esindajad: advokaadid C. Cañizares Pacheco, E. Tejedor de la Fuente ja A. Monreal Lasheras)
Tühistada Euroopa Liidu Üldkohtu 25. jaanuari 2017. aasta määrus kohtuasjas T-217/16.
Saata kohtuasi T-217/16 tagasi Euroopa Liidu Üldkohtule, et tehtaks otsus komisjoni 26. veebruari 2016. aasta rakendusmääruse (EL) 2016/278 artiklis 2 sätestatud ajalise piirangu kohta.
Apellatsioonkaebuse esimene väide tugineb sellele, et esines õigus esitada hagi Euroopa Liidu Üldkohtus (edaspidi „Üldkohus“) määruse 2016/278 (1) tühistamiseks, kuna apellandi arvates esinevad tema suhtes ELTL artikli 263 neljandas lõigus kirjeldatud tingimused. Nagu siinne kohus teab, on need tingimused järgmised: i) vaidlustatud akt puudutab apellanti otseselt ja isiklikult, või ii) see on üldkohaldatav akt, mis puudutab teda otseselt ja ei vaja rakendusmeetmeid.
Seoses vaidlustatud akti otsese ja isikliku mõjuga leiab apellant, et Üldkohus ei vaidle sugugi vastu sellele, et see akt teda otseselt mõjutab. Mis puudutab seevastu isiklikku mõjutamist, siis esineb see IPM suhtes, kuna kõnealune määrus mõjutab kõiki importijaid, kelle ühtses haldusdokumendis oli esitatud TARIC nomenklatuure või koode, mis puudutasid tooteid, mille suhtes kehtestati dumpinguvastane tollimaks majandusaastatel 2009 (kui jõustus määrus 91/2009) kuni 2016 (kui jõustus määrus 2016/278), mõlemad aastad kaasa arvatud. Sel viisil kujutavad need importijad „piiratud ettevõtjate ringi“, kuna dumpinguvastaste tollimaksude kaotamise mõjude piiramine puudutab neid konkreetselt ja spetsiifiliselt.
Mis puudutab teiseks üldkohaldatavat akti, mis puudutab teda otseselt ja ei vaja rakendusmeetmeid, siis keskendub analüüs määruse 2016/278 rakendusaktide puudumise tõendamisele. Niisiis ei ole Üldkohtu viidatud maksunõuded kui määruse rakendusmeetmed sugugi rakendusmeetmed, kuna ainsana sai apellant maksunõude määruse nr 91/2009 (2) alusel, ning ta ei saanud ühtegi maksunõuet vaidlusaluse määruse (määrus 2016/278) alusel. Seda asjaolu tõendab see, et ainsad maksunõuded, mille IPM sai Hispaania maksuametilt, väljastati enne vaidlusaluse määruse jõustumist.
Sellises olukorras on vaidlustatud artikkel 2 autonoomne norm, mis ei vaja ühtegi hilisemat rakendusmeedet, et tal tekiks õigusmõju alates selle jõustumise kuupäevast, kuna sellega kaotatakse dumpinguvastased tollimaksud, mis olid vastuolus dumpinguvastase lepinguga ja GATTi lepinguga.
Lisaks kehtestab määrus kohustuse mitte teha – selles on korraldus Hispaania riigile mitte võtta ühtegi meedet, et nõuda sisse dumpinguvastaseid tollimakse, keelates niisiis maksuametil mis tahes maksuotsuse tegemise, mida võidaks liikmesriigi kohtus vaidlustada, mistõttu on tühistamishagi seega ainus viis, kuidas IPM saab vaidlustada määruse 2016/278 artiklit 2.
Eelnevat silmas pidades leiab apellant, et puudub kahtlus, et IPMil on ELTL artikli 263 alusel õigus esitada hagi määruse 2016/278 artikli 2 tühistamiseks, kuna see määrus oma laadi ja sisu poolest ei vaja ühtegi rakendusmeedet.
Teises väites viitab apellant Üldkohtule esitatud taotlusele tunnistada vaidlusaluse määruse artikli 1 tagasiulatuvat mõju. Vastupidi sellele, mida Üldkohus sedastas vaidlustatud kohtumääruses, kui ta märkis, et tal puudub pädevus tunnistada määruse artikli 1 tagasiulatuvat mõju, leiab apellant sellega seoses, et see tagasiulatuv mõju on määruse artikli 2 tühistamise paratamatu tagajärg, kuna see artikkel kehtestab ajalise piiri, mille põhjendatust on vastuvõetamatuks tunnistatud tühistamishagis vaidlustatud. Seetõttu on apellandi esitatud taotlus määruse artikli 1 tagasiulatuva mõju tunnistamiseks täiesti vastuvõetav, kuna selle taotlusega tuleks vaikimisi nõustuda siis, kui määruse artikli 2 tühisus tuvastatakse.
(1) Komisjoni 26. veebruari 2016. aasta rakendusmäärus (EL) 2016/278, millega tunnistatakse kehtetuks teatavate Hiina Rahvavabariigist pärit rauast või terasest kinnitusdetailide impordi suhtes kehtestatud lõplik dumpinguvastane tollimaks, mida on laiendatud Malaisiast lähetatud teatavate rauast või terasest kinnitusdetailide impordile, olenemata sellest, kas need deklareeritakse Malaisiast pärinevatena või mitte (ELT 2016, L 52, lk 24)
(2) Nõukogu 26. jaanuari 2009. aasta määrus (EÜ) nr 91/2009, millega kehtestatakse lõplik dumpinguvastane tollimaks teatavate Hiina Rahvavabariigist pärit rauast või terasest kinnitusdetailide impordi suhtes (ELT 2009, L 29, lk 1).
Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Augstākā tiesa (Läti) 27. märtsil 2017 – SIA „E LATS“
(Kohtuasi C-154/17)
Kassaator: SIA „E LATS“
Kas nõukogu 28. novembri 2006. aasta direktiivi 2006/112/EÜ (1), mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi, artikli 311 lõike 1 punkti 1 tuleb tõlgendada nii, et kaupleja ostetud kasutatud kaupu, mis sisaldavad väärismetalle või vääriskive (nagu käesolevas asjas) ja mis müüakse edasi peamiselt nendes sisalduvate väärismetallide või vääriskivide väljavõtmiseks, võib käsitada kasutatud kaubana?
Kui vastus esimesele küsimusele on jaatav, siis kas erikorra kohaldamise piiramiseks on asjassepuutuv see, et kaupleja on teadlik hilisema ostja kavatsusest kasutatud kaupades sisalduvad väärismetallid või vääriskivid neist välja võtta, või on olulised tehingu objektiivsed tunnused (toodete kogus, tehingupartneri õiguslik staatus jne)?
Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Tribunal Supremo (Hispaania) 3. aprillil 2017 – Asociación Nacional de Productores de Ganado Porcino versus Administración del Estado
(Kohtuasi C-169/17)
Kaebaja: Asociación Nacional de Productores de Ganado Porcino
Kas ELTL artikleid 34 ja 35 tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus niisugune liikmesriigi õigusnorm nagu kuninga 10. jaanuari 2014. aasta dekreedi nr 4/2014 (millega kiidetakse heaks Ibeeria [sea] liha, singi, abatükkide ja seljafilee kvaliteedinorm) artikli 8 lõige 1, mis seab Hispaanias toodetud ja turustatavatel toodetel tähise „Ibeeria“ kasutamise tingimuseks, et seakasvatajad, kes kasvatavad Ibeeria tõugu sigu intensiivtootmise (nuumsööda) süsteemides, peavad suurendama minimaalset vaba põrandapinna kogupindala rohkem kui 110 kilogrammise eluskaaluga looma kohta suuruseni 2 m2, kuigi – sel juhul – on tõendatud, et kõnealuse meetme eesmärk on parandada normis käsitletud toodete kvaliteeti?
Kas nõukogu 18. detsembri 2008. aasta direktiivi 2008/120/EÜ, milles sätestatakse sigade kaitse miinimumnõuded (1), artikli 3 lõike 1 punkti a koostoimes selle direktiivi artikliga 12 tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus niisugune liikmesriigi õigusnorm nagu kuninga 10. jaanuari 2014. aasta dekreedi nr 4/2014 (millega kiidetakse heaks Ibeeria [sea] liha, singi, abatükkide ja seljafilee kvaliteedinorm) artikli 8 lõige 1, mis seab Hispaanias toodetud või turustatavatel toodeteel tähise „Ibeeria“ kasutamise tingimuseks, et seakasvatajad, kes kasvatavad Ibeeria tõugu sigu intensiivtootmise (nuumsööda) süsteemides, peavad suurendama minimaalset vaba põrandapinna kogupindala rohkem kui 110 kilogrammise eluskaaluga looma kohta suuruseni 2 m2, kuigi liikmesriigi õigusnormi eesmärk on parandada toodete kvaliteeti, mitte konkreetselt parandada sigade kaitset?
Kui vastus eelmisele küsimusele on eitav, kas direktiivi [2008/120/EÜ] artiklit 12 koostoimes Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklitega 34 ja 35 tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus, et niisuguse õigusnormiga nagu kuninga dekreedi nr 4/2012 artikli 8 lõikega 1 nõutakse selleks et sigadest saadud tooteid oleks lubatud müüa kõnealuses kuninga dekreedis reguleeritud müüginimetustega, teiste liikmesriikide tootjatelt Hispaanias toodetavate või turustatavate toodete kvaliteedi parandamise – ja mitte sigade kaitse – eesmärgil samade loomakasvatustingimuste täitmist, mida nõutakse Hispaania tootjatelt?
Kas ELTL artikleid 34 ja 35 tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus niisugune liikmesriigi õigusnorm nagu kuninga 10. jaanuari 2014. aasta dekreedi nr 4/2014 (millega kiidetakse heaks Ibeeria [sea] liha, singi, abatükkide ja seljafilee kvaliteedinorm) artikli 8 lõige 2, millega kehtestatakse sigade kohta, kellest toodetakse nuumsööda kategooria [loomade] tooteid, nende toodete kvaliteedi parandamise eesmärgil minimaalne tapavanus 10 kuud?
(1) ELT 2009, L 47, lk 5.
7. aprillil 2017 esitatud hagi – Euroopa Komisjon versus Hispaania Kuningriik
(Kohtuasi C-181/17)
Hageja: Euroopa Komisjon (esindajad: J. Hottiaux ja J. Rius)
Tuvastada vastavalt Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklile 258, et Hispaania Kuningriik on rikkunud kohustusi, mis tulenevad talle määruse (EÜ) nr 1071/2009 autoveo-ettevõtja tegevusalale lubamise kohta artiklist 3 ja artikli 5 punktist b, sest ta nägi ette sõidukite miinimumarvu ühistranspordi tegevusloa saamiseks, ja
Euroopa Komisjoni poolt Hispaania Kuningriigi vastu esitatud hagi ese on Euroopa Parlamendi ja nõukogu 21. oktoobri 2009. aasta määruse (EÜ) nr 1071/2009, millega kehtestatakse ühiseeskirjad autoveo-ettevõtja tegevusalal tegutsemise tingimuste kohta ja tunnistatakse kehtetuks nõukogu direktiiv 96/26/EÜ, (1) kohaldamine.
Komisjon on seisukohal, et kuna Hispaania Kuningriik kehtestas ühistranspordi tegevusloa väljastamise tingimuseks, et ettevõtjal peab olema vähemalt kolm sõidukit, siis on ta rikkunud kohustusi, mis tulenevad talle selle määruse artikli 3 lõigetest 1 ja 2 ning artikli 5 punktist b.
(1) ELT 2009, L 300, lk 51.
20. aprillil 2017 esitatud hagi – Euroopa Komisjon versus Hispaania Kuningriik
(Kohtuasi C-205/17)
Tuvastada, et kuna Hispaania Kuningriik ei ole võtnud kõiki vajalikke meetmeid, et täita 14. aprilli 2011. aasta kohtuotsust komisjon vs. Hispaania (C-343/10, ECLI:EU:C:2011:260), on see liikmesriik rikkunud kohustusi, mis tulenevad ELTL artikli 260 lõikest 1;
kohustada Hispaania Kuningriiki tasuma komisjonile karistusmakse summas 171 217,2 eurot iga päeva eest, mil viibib 14. aprilli 2011. aasta kohtuotsuse komisjon vs. Hispaania (C-343/10, ECLI:EU:C:2011:260) täitmine, alates käesolevas kohtuasjas kohtuotsuse kuulutamise päevast kuni kohtuasjas C-343/10 tehtud kohtuotsuse täitmiseni;
kohustada Hispaania Kuningriiki tasuma komisjonile põhisummana 19 303,9 eurot päevas, alates 14. aprilli 2011. aasta kohtuotsuse komisjon vs. Hispaania (C-343/10, ECLI:EU:C:2011:260) kuulutamise päevast kuni käesolevas kohtuasjas kohtuotsuse kuulutamiseni või kuni kohtuasjas C-303/10 tehtud kohtuotsuse täieliku täitmiseni juhul, kui see leiab aset varem;
Komisjon väidab, et Hispaania Kuningriik ei ole võtnud kõiki vajalikke meetmeid, et täita Üldkohtu otsust osas, mis puudutab asulareovee kogumissüsteemide puudumist Valle de Güimari linnastus, nagu sätestab direktiivi 91/271 (1) artikkel 3, ja Alhurín el Grande, Barbate, Isla Cristina, Matalascañase, Tarifa, Valle de Güimari, Peníscola, Aguiño-Carreira-Ribeira, Estepona (San Pedro de Alcántara), Coíni, Nerja, Gijón-Este, Noreste (Valle Guerra), Benicarló, Teulada-Moraira, Vigo y Santiago linnastute asulareovee puhastamata jätmist, nagu sätestavad direktiivi 91/271 artikli 4 lõiked 1, 3 ja vajadusel 4.
(1) Nõukogu 21. mai 1991. aasta direktiiv asulareovee puhastamise kohta (EÜT 1991, L 135, lk 40; ELT eriväljaanne 15/02, lk 26).
Üldkohtu 4. mai 2017. aasta otsus – Green Source Poland versus komisjon
(Kohtuasi T-512/14) (1)
((Tühistamishagi - ERF - Määruse (EÜ) nr 1083/2006 artikli 41 lõige 3 - Suurprojektile rahalise toetuse andmisest keeldumine - Projekti rakendamise eest vastutav ettevõtja - Otsese puutumuse puudumine - Vastuvõetamatus))
Hageja: Green Source Poland sp. z o.o. (Varssavi, Poola) (esindajad: advokaadid M. Merola ja L. Armati)
Kostja: Euroopa Komisjon (esindajad: M. Clausen ja B.-R. Killmann, hiljem B.-R. Killmann ja R. Lyal)
ELTL artikli 263 alusel esitatud nõue tühistada komisjoni 7. aprilli 2014. aasta otsus K(2014) 2289 (lõplik), millega keelduti Euroopa Regionaalarengu Fondist (ERF) rahalise toetuse andmisest suurprojektile „Biokütuste tootmiseks vajalike bioloogiliste koostisosade tootmise innovatiivtehnoloogia hankimine ja rakendamine“, mis on osa rakenduskavast „Uuenduslik majandus“ seoses Poolas eesmärgi „Ühildumine“ raamesse kuuluvate struktuurimeetmetega.
Jätta Green Source Poland sp. z o.o. kohtukulud tema enda kanda ja mõista temalt välja Euroopa Komisjoni kohtukulud.
Üldkohtu 4. mai 2017. aasta otsus – Meta Group versus komisjon
(Kohtuasi T-744/14) (1)
((Vahekohtuklausel - Tehnoloogiaarenduse ja tutvustamistegevuse kuuenda raamprogrammi (2002 – 2006) raames sõlmitud toetuslepingud - Konkurentsivõime ja uuendustegevuse raamprogrammi (2007 – 2013) raames sõlmitud toetuslepingud - Ülekantud summade tagasimaksmine - Hagejale antud rahalise toetuse kogusummast veel välja maksmata summa - Abikõlblikud kulud - Lepinguline vastutus))
Hageja: Meta Group Srl (Rooma, Itaalia) (esindajad: advokaadid A. Bartolini ja A. Formica)
Kostja: Euroopa Komisjon (esindajad: D. Recchia ja R. Lyal)
ELTL artikli 272 alusel esitatud hagi, milles palutakse tuvastada, et komisjon on jätnud täitmata rahalised kohustused, mis tulenevad mitmest toetuslepingust, mille ta sõlmis hagejaga Euroopa Ühenduse teadusuuringute, tehnoloogiaarenduse ja tutvustamistegevuse kuuendat raamprogrammi, mille eesmärk on toetada Euroopa teadusruumi loomist ja innovatsiooni (2002–2006) raames ning konkurentsivõime ja uuendustegevuse raamprogrammi (2007-2013) raames, tuvastada, et tasaarvestused, mis komisjon tegi hageja esitatud nõuetega, on õigusvastased, samuti mõista komisjonilt hagejale välja summad, mis komisjon talle nende toetuslepingute alusel võlgneb ning millele lisanduvad viivis ja raha väärtuse langus, ning hüvitada kahju, mis hagejale väidetavalt tekkis.
Mõista kohtukulud välja Meta Group Srl-ilt.
Üldkohtu 28. aprilli 2017. aasta otsus – Gameart versus komisjon
(Kohtuasi T-264/15) (1)
((Dokumentidega tutvumine - Määrus (EÜ) nr 1049/2001 - Liikmesriigi kohustuste rikkumise menetlusega seonduvad dokumendid - Liikmesriigi koostatud dokumendid - Liikmesriigile esitatud teabenõue - Teabenõude edastamine komisjonile - Dokumentidega tutvumise võimaldamisest keeldumine - Komisjoni pädevus - Institutsioonilt pärit dokument - Määruse (EÜ) nr 1049/2001 artikkel 5))
Hageja: Gameart sp. z o.o. (Bielsko-Biała, Poola) (esindaja: advokaat P. Hoffman)
Kostja: Euroopa Komisjon (esindajad: J. Hottiaux, A. Buchet ja M. Konstantinidis)
Kostja toetuseks menetlusse astujad: Poola Vabariik (esindajad: B. Majczyna, M. Kamejsza ja M. Pawlicka), Euroopa Parlament (esindajad: D. Warin ja A. Pospíšilová Padowska) ja Euroopa Liidu Nõukogu (esindajad: J.-B. Laignelot, K. Pleśniak ja E. Rebasti, hiljem J.-B. Laignelot ja E. Rebasti)
ELTL artikli 263 alusel esitatud nõue tühistada komisjoni 18. veebruari 2015. aasta otsus osas, milles sellega jäeti rahuldamata Poola Vabariigi koostatud dokumentide kohta esitatud teabenõue, mille Poola Vabariik edastas komisjonile Euroopa Parlamendi ja nõukogu 30. mai 2001. aasta määruse (EÜ) nr 1049/2001 üldsuse juurdepääsu kohta Euroopa Parlamendi, nõukogu ja komisjoni dokumentidele artikli 5 teise lõigu alusel.
Tühistada Euroopa Komisjoni 18. veebruari 2015. aasta otsus osas, milles komisjon jättis rahuldamata Poola Vabariigi koostatud dokumentide kohta esitatud teabenõude, mille Poola Vabariik edastas komisjonile Euroopa Parlamendi ja nõukogu 30. mai 2001. aasta määruse (EÜ) nr 1049/2001 üldsuse juurdepääsu kohta Euroopa Parlamendi, nõukogu ja komisjoni dokumentidele artikli 5 teise lõigu alusel.
Jätta Poola Vabariigi, Euroopa Liidu Nõukogu ja Euroopa Parlamendi kohtukulud nende endi kanda.
(1) ELT C 254, 3.8.2015.
Üldkohtu 27. aprilli 2017. aasta otsus – Germanwings versus komisjon
(Kohtuasi T-375/15) (1)
((Riigiabi - Zweibrückeni lennujaama kasutavale lennuettevõtjale antud abi - Eelis - Seostatavus riigiga - Põhjendamiskohustus - Õiguspärane ootus - Õigus tutvuda dokumentidega - Riigiabi üle järelevalve teostamise menetlusega seotud dokumendid - Taotletavate dokumentidega tutvumise võimaluse andmisest keeldumine - Kontrollimise, uurimise või audiitorkontrolli eesmärgi kaitsest tulenev erand))
Hageja: Germanwings GmbH (Köln, Saksamaa) (esindaja: advokaat A. Martin Ehlers)
Kostja: Euroopa Komisjon (esindajad: A. Buchet, T. Maxian Rusche, R. Sauer ja K. Herrman, hiljem A. Buchet, T. Rusche, K. Herrman ja S. Noë)
ELTL artikli 263 alusel esitatud nõue, millega paluti esiteks tühistada osaliselt komisjoni 1. oktoobri 2014. aasta otsus (EL) 2016/152 riigiabi SA.27339 (12/C) (ex 11/NN) kohta, mida Saksamaa andis Zweibrückeni lennujaamale ja lennujaama kasutavatele lennuettevõtjatele (ELT 2016, L 34, lk 68), ja teiseks paluti tühistada komisjoni 11. mai 2015. aasta otsus GESTDEM 2015/1288, millega keelduti osaliselt andmast võimalust tutvuda riigiabi SA.27339menetluse haldustoimikuga.
Tühistada komisjoni 1. oktoobri 2014. aasta otsuse (EL) 2016/152 riigiabi SA.27339 (12/C) (ex 11/NN) kohta, mida Saksamaa andis Zweibrückeni lennujaamale ja lennujaama kasutavatele lennuettevõtjatele (ELT 2016, L 34, lk 68), artikli 1 lõige 2 osas, milles selles on käsitletud Flughafen Zweibrücken GmbH ja Germanwings GmbH vahel sõlmitud esimest lepingut, ning artikli 3 lõike4 punkt e.
Jätta Euroopa Komisjoni kohtukulud tema enda kanda ja lisaks mõista talt välja kolm neljandikku Germanwings’i kohtukuludest.
Jätta neljandik Germanwings’i kohtukuludest tema enda kanda.
Üldkohtu 4. mai 2017. aasta otsus – JYSK versus komisjon
(Kohtuasi T-403/15) (1)
((Tühistamishagi - FEDER - Määruse (EÜ) nr 1083/2006 artikli 41 lõige 3 - Suurprojektile rahalise toetuse andmisest keeldumine - Projekti rakendamise eest vastutav ettevõtja - Otsese puutumuse puudumine - Vastuvõetamatus))
Hageja: JYSK sp. z o.o. (Radomsko, Poola) (esindajad: advokaat H. Sønderby Christensen)
Kostja: Euroopa Komisjon (esindajad: R. Lyal, B. R. Killmann ja M. Clausen, hiljem R. Lyal ja B. R. Killmann)
Mille ese on ELTL artikli 263 alusel esitatud nõue tühistada komisjoni 11. mai 2015. aasta otsus C(2015) 3228, millega keelduti Euroopa Regionaalarengu Fondist (ERF) rahalise toetuse andmisest suurprojektile „Euroopa ühine teenuste keskus – arukad logistikasüsteemid“, mis on osa rakenduskavast „Uuenduslik majandus“, mille Poola koostas programmitöö perioodiks 2007–2013.
Jätta JYSK sp. z o.o. kohtukulud tema enda kanda ja mõista temalt välja Euroopa Komisjoni kohtukulud.
Üldkohtu 27. aprilli 2017. aasta otsus – Deere versus EUIPO (EXHAUST-GARD)
(Kohtuasi T-622/15) (1)
((Euroopa Liidu kaubamärk - Euroopa Liidu sõnamärgi EXHAUST-GARD taotlus - Absoluutne keeldumispõhjus - Kirjeldavus - Määruse (EÜ) nr 207/2009 artikli 7 lõike 1 punkt c - Kaitseõigused - Määruse nr 207/2009 artikkel 75))
Hageja: Deere & Company (Wilmington, Delaware, Ühendriigid) (esindajad: advokaadid N. Weber ja T. Heitmann, hiljem advokaat N. Weber)
Hagi EUIPO neljanda apellatsioonikoja 8. septembri 2015. aasta otsuse (asi R R 196/2014-4) peale, mis käsitleb sõnamärgi EXHAUST-GARD ELi kaubamärgina registreerimise taotlust.
Mõista kohtukulud välja Deere & Company-lt.
Üldkohtu 3. mai 2017. aasta otsus – Environmental Manufacturing versus EUIPO – Société Elmar Wolf (Hundi pea kujutis)
(Kohtuasi T-681/15) (1)
((Euroopa Liidu kaubamärk - Vastulausemenetlus - Hundi pead kujutava Euroopa Liidu kujutismärgi taotlus - Varasem rahvusvaheline kujutismärk Outils WOLF - Suhteline keeldumispõhjus - Segiajamise tõenäosus - Määruse (EÜ) nr 207/2009 artikli 8 lõike 1 punkt b))
Hageja: Environmental Manufacturing LLP (Stowmarket, Ühendkuningriik) (esindaja: S. Malynicz, QC)
Teine menetluspool apellatsioonikojas, menetlusse astuja Üldkohtus: Société Elmar Wolf (Wissembourg, Prantsusmaa) (esindaja: advokaat N. Boespflug)
Hagi EUIPO esimese apellatsioonikoja 3. septembri 2015. aasta otsuse (asi R 1252/2015-1) peale, mis käsitleb Société Elmar Wolfi ja Environmental Manufacturingu vahelist vastulausemenetlust.
Mõista kohtukulud välja Environmental Manufacturing LLP-lt.
Üldkohtu 27. aprilli 2017. aasta määrus – BASF versus EUIPO – Evonik Industries (DINCH)
(Kohtuasi T-721/15) (1)
((Euroopa Liidu kaubamärk - Kehtetuks tunnistamise menetlus - Euroopa Liidu sõnamärk DINCH - Absoluutsed keeldumispõhjused - Kirjeldavus - Eristusvõime puudumine - Määruse (EÜ) nr 207/2009 artikli 7 lõike 1 punktid b ja c - Määruse nr 207/2009 artikli 52 lõike 1 punkt a))
Hageja: BASF SE (Ludwigshafen, Saksamaa) (esindajad: advokaadid A. Schulz ja C. Onken)
Kostja: Euroopa Liidu Intellektuaalomandi Amet (esindajad: R. Pethke ja M. Fischer)
Teine menetluspool apellatsioonikojas, menetlusse astuja Üldkohtus: Evonik Industries AG (Essen, Saksamaa) (esindaja: advokaat A. Schabenberger)
Hagi EUIPO esimese apellatsioonikoja 23. septembri 2015. aasta otsuse (asi R 2080/2014-1) peale, mis käsitleb Evonik Industries ja BASF vahelist kehtetuks tunnistamise menetlust
Mõista kohtukulud välja BASF SE-lt.
Üldkohtu 4. mai 2017. aasta otsus – Haw Par versus EUIPO – Cosmowell (GELENKGOLD)
(Kohtuasi T-25/16) (1)
((Euroopa Liidu kaubamärk - Vastulausementelus - Euroopa Liidu kujutismärgi GELENKGOLD taotlus - Tiigrit kujutav Euroopa Liidu varasem kaubamärk - Suhteline keeldumispõhjus - Segiajamise tõenäosus - Tähiste sarnasus - Seadusjõud - Varasema kaubamärgi suurenenud eristusvõime, mis on tekkinud kasutamise käigus - Määruse (EÜ) nr 207/2009 artikli 8 lõike 1 punkt b - Õigus olla ära kuulatud - Määruse nr 207/2009 artikli 75 teine lause - Kaubamärkide seeria))
Hageja: Haw Par Corp. Ltd (Singapur, Singapur) (esindajad: advokaadid R.-D. Härer, C. Schultze, J. Ossing, C. Weber, H. Ranzinger, C. Gehweiler ja C. Brockmann)
Teine menetluspool apellatsioonikojas, menetlusse astuja Üldkohtus: Cosmowell GmbH (Sankt Johann in Tirol, Austria) (esindajad: advokaadid J. Sachs ja C. Sachs)
Hagi EUIPO esimese apellatsioonikoja 4. novembri 2015. aasta otsuse (asi R 1907/2015-1) peale, mis käsitleb Haw Pari ja Cosmowelli vahelist vastulausemenetlust.
Mõista kohtukulud välja Haw Par Corp. Ltd-lt.
Üldkohtu 3. mai 2017. aasta otsus – Enercon versus EUIPO – Gamesa Eólica (Rohelise varjundid)
(Kohtuasi T-36/16) (1)
((Euroopa Liidu kaubamärk - Kehtetuks tunnistamise menetlus - Rohelise varjunditest koosnev ELi kaubamärk - Absoluutne keeldumispõhjus - Eristusvõime puudumine - Määruse (EÜ) nr 207/2009 artikli 7 lõike 1 punkt b - Määruse nr 207/2009 artikli 52 lõike 1 punkt a))
Hageja: Enercon GmbH (Aurich, Saksamaa) (esindajad: advokaadid S. Overhage, R. Böhm ja A. Silverleaf)
Kostja: Euroopa liidu Intellektuaalomandi Amet (esindaja: A. Folliard Monguiral)
Teine menetluspool apellatsioonikojas, menetlusse astuja Üldkohtus: Gamesa Eólica, SL (Sarriguren, Hispaania) (esindaja: advokaat A. Sanz Cerralbo)
Hagi EUIPO teise apellatsioonikoja 28. oktoobri 2015. aasta otsuse (asi R 597/2015-2) peale, mis käsitleb Gamesa Eólica ja Enerconi vahelist kehtetuks tunnistamise menetlust.
Mõista kohtukulud välja Enercon GmbH-lt.
Üldkohtu 4. mai 2017. aasta otsus – Kasztantowicz versus EUIPO – Gbb Group (GEOTEK)
(Kohtuasi T-97/16) (1)
((Euroopa Liidu kaubamärk - Tühistamismenetlus - Euroopa Liidu sõnamärk GEOTEK - Määruse (EÜ) nr 207/2009 artikli 51 lõike 1 punkt a - Määruse (EÜ) nr 2868/95 eeskirja 40 lõige 5 - Tõend kaubamärgi tegeliku kasutamise kohta - Hilinemine - Määruse nr 2868/95 eeskirja 61 lõiked 2 ja 3 ning eeskirja 65 lõige 1 - Määratud tähtaja teatamine omanikule faksi teel - EUIPO esitatud edastusraportit kahtluse alla seada võivate asjaolude puudumine - Määruse nr 207/2009 artikkel 78 - Määruse nr 2868/95 eeskiri 57 - Tunnistajate ärakuulamise taotlus - EUIPO kaalutlusruum))
Kostja: Euroopa Liidu Intellektuaalomandi Amet (esindajad: D. Hanf ja A. Söder)
Teine menetluspool apellatsioonikojas: Gbb Group Ltd (Letchworth, Ühendkuningriik)
Hagi EUIPO viienda apellatsioonikoja 14. detsembri 2015. aasta otsuse (asi R 3025/2014-5) peale, mis käsitleb Gbb Groupi ja M. Kasztantowicz’i vahelist tühistamismenetlust.
Mõista kohtukulud välja Martin Kasztantowicz’ilt.
Üldkohtu 5. mai 2017. aasta otsus – PayPal versus EUIPO – Hub Culture (VENMO)
(Kohtuasi T-132/16) (1)
((Euroopa Liidu kaubamärk - Kehtetuks tunnistamise menetlus - Euroopa Liidu sõnamärk VENMO - Pahausksus - Määruse (EÜ) nr 207/2009 artikli 8 lõike 1 punkt b))
Hageja: PayPal, Inc. (Ühendriigid) (esindajad: advokaat A. Renck ja solicitor I. Junkar)
Teine menetluspool apellatsioonikojas, menetlusse astuja Üldkohtus: Hub Culture Ltd (Hamilton, Bermudes, Ühendkuningriik) (esindaja: barrister J. Hill)
Hagi EUIPO viienda apellatsioonikoja 12. jaanuari 2016. aasta otsuse (asi R 2974/2014-5) peale, mis käsitleb kehtetuks tunnistamise menetlust Paypal’i ja Hub Culture vahel.
Tühistada Euroopa Liidu Intellektuaalomandi Ameti (EUIPO) viienda apellatsioonikoja 12. jaanuari 2016. aasta otsus (asi R 2974/2014-5).
Jätta EUIPO kohtukulud tema enda kanda ja mõista temalt välja PayPal, Inc. Kohtukulud.
Jätta Hub Culture Ltd kohtukulud tema enda kanda.
Üldkohtu 3. mai 2017. aasta otsus – Gfi PSF versus komisjon
(Kohtuasi T-200/16) (1)
((Teenuste hanked - Hankemenetlus - Arendus-, hooldus-, edasiarendamis- ja tugiteenused veebisaitide jaoks - Pakkuja pakkumuse tagasilükkamine - Juba avatud pakkumine - Finantsmääruse artikli 111 lõike 4 punkt b))
Hageja: Gfi PSF Sàrl (Leudelange, Luksemburg) (esindaja: advokaat F. Moyse)
Kostja: Euroopa Komisjon (esindajad: S. Delaude ja S. Lejeune)
Esiteks ELTL artikli 263 alusel esitatud nõue tühistada Euroopa Liidu Väljaannete Talituse 2. ja 16. märtsi 2016. aasta otsused, millega lükati tagasi hageja pakkumus, mille ta esitas hanke raames, mis puudutas muu hulgas arendus-, hooldus-, edasiarendamis- ja tugiteenuseid selle talituse veebisaitide jaoks (ELT 2015/S 251-459901), ja vajaduse korral väljaannete talituse 22. aprilli 2016. aasta kinnitav otsus, ning teiseks ELTL artikli 268 alusel esitatud nõue hüvitada nende otsustega hagejale tekitatud kahju.
Mõista kohtukulud välja Gfi PSF Sàrl-ilt.
Üldkohtu 5. mai 2017. aasta otsus – Messe Friedrichshafen versus EUIPO – El Corte Inglés (Out Door)
(Kohtuasi T-224/16) (1)
((Euroopa Liidu kaubamärk - Vastulausemenetlus - Euroopa Liidu kujutismärk Out Door - Euroopa Liidu varasem sõnamärk OUTDOOR PRO - Suhteline keeldumispõhjus - Määruse (EÜ) nr 207/2009 artikli 8 lõike 1 punkt b - Määruse nr 207/2009 artikkel 76))
Hageja: Messe Friedrichshafen GmbH (Friedrichshafen, Saksamaa) (esindajad: advokaat W. Schulte Hemming)
Kostja: Euroopa Liidu Intellektuaalomandi Amet (esindajad: M. Eberl ja D. Hanf)
Teine menetluspool apellatsioonikojas, menetlusse astuja Üldkohtus: El Corte Inglés, SA (Madriid, Hispaania) (esindaja: advokaat J. L. Rivas Zurdo)
Hagi EUIPO teise apellatsioonikoja 8. veebruari 2016. aasta otsuse (asi R 2302/2011-2) peale, mis käsitleb El Corte Inglés’i ja Messe Friedrichshafeni vahelist vastulausemenetlust.
Mõista kohtukulud välja Messe Friedrichshafen GmbH-lt.
(1) ELT C 232, 27.6.2016.
Üldkohtu 27. aprilli 2017. aasta otsus – CC versus parlament
(Kohtuasi T-446/16 P) (1)
((Apellatsioonkaebus - Avalik teenistus - Töölevõtmine - Konkursiteade - Avalik konkurss - Edukalt läbinud kandidaatide nimekirja haldamisel tehtud viga - Lepinguväline vastutus - Uute tõendite esitamine - Varaline kahju - Võrdne kohtlemine - Faktiliste asjaolude moonutamine - Võimaluse kaotamine))
Apellatsioonkaebuse esitaja: CC (esindajad: advokaadid G. Maximini ja C. Hölzer)
Teine menetluspool: Euroopa Parlament (esindajad: M. Ecker ja E. Despotopoulou)
Apellatsioonkaebus Euroopa Liidu Avaliku Teenistuse Kohtu (ainukohtunik) 21. juuli 2016. aasta otsuse peale kohtuasjas F-9/12 RENV: CC vs. parlament (EU:F:2016:165) selle kohtuotsuse osalise tühistamise nõudes.
Tühistada Euroopa Liidu Avaliku Teenistuse Kohtu (ainukohtunik) 21. juuli 2016. aasta otsus kohtuasjas F-9/12 RENV: CC vs. parlament osas, milles Avaliku Teenistuse Kohus arvutas esiteks CC võimaluse saada Euroopa Liidu Nõukogusse katseajal oleva ametnikuna teenistusse kaotamise, jättes välja ajavahemiku 16. veebruar 2006 kuni 31. august 2007, ja teiseks arvutas CC võimaluse saada katseajal oleva ametnikuna teenistusse teistesse liidu institutsioonidesse ja organitesse kaotamise meetodi alusel, mis erineb meetodist, mida ta kasutas nõukogu puhul.
Saata kohtuasi tagasi Üldkohtu mõnele teisele kojale kui see, kes käesoleva apellatsioonkaebuse üle otsustas.
Üldkohtu 26. aprilli 2017. aasta otsus – OU versus komisjon
(Kohtuasi T-569/16) (1)
((Avalik teenistus - Lepingulised töötajad - Distsiplinaarmenetlus - Ametist kõrvaldamine - Töötasust kinnipidamine - Noomitus - Tagasimaksmine - Personalieeskirjade IX lisa artikli 24 lõige 4))
Hageja: OU (esindajad: advokaadid J.-N. Louis ja N. de Montigny)
Kostja: Euroopa Komisjon (esindajad: C. Ehrbar ja F. Simonetti)
ELTL artikli 270 alusel esitatud nõue esiteks tühistada komisjoni 13. märtsi 2015. aasta otsus, millega jäeti rahuldamata hageja taotlus maksta tagasi tema töötasust alates 15. jaanuarist 2007 kuue kuu jooksul kinni peetud summad, ja teiseks maksta hagejale nimetatud summad tagasi koos intressiga.
Tühistada Euroopa Komisjoni 13. märtsi 2015. aasta otsus, millega jäeti rahuldamata OU taotlus tema töötasust komisjoni 14. detsembri 2006. aasta otsuse alusel kinni peetud summade tagasimaksmiseks.
Kohustada komisjoni tagasi maksma OU töötasust 14. detsembri 2006. aasta otsuse alusel kinni peetud summad.
(1) ELT C 211, 13.6.2016 (kohtuasi, mis algselt registreeriti Euroopa Liidu Avaliku Teenistuse Kohtus numbriga F-141/15 ja anti üle Euroopa Liidu Üldkohtule 1.9.2016).
Üldkohtu 28. aprilli 2017. aasta otsus – Azoulay jt versus parlament
(Kohtuasi T-580/16) (1)
((Avalik teenistus - Ametnikud - Ajutised teenistujad - Töötasu - Peretoetused - Õppetoetus - Koolituskulude hüvitamisest keeldumine - Personalieeskirjade VII lisa artikli 3 lõige 1 - Õiguspärane ootus - Võrdne kohtlemine - Hea halduse põhimõte))
Hagejad: Irit Azoulay (Brüssel, Belgia), Andrew Boreham (Wansin-Hannut, Belgia), Mirja Bouchard (Villers-la-Ville, Belgia) ja Darren Neville (Ohain, Belgia) (esindaja: avocat Casado García-Hirschfeld)
Kostja: Euroopa Parlament (esindajad: E. Taneva ja L. Deneys)
ELTL artikli 270 alusel esitatud nõue tühistada Euroopa Parlamendi 24. aprilli 2015. aasta üksikotsused, millega keeldutakse määramast õppetoetusi 2014/2015. õppeaasta eest, ja nõue vajaduse korral tühistada parlamendi 17. ja 19. novembri 2015. aasta üksikotsused, millega lükatakse osaliselt tagasi hagejate 20. juuli 2015. aasta kaebused.
Mõista kohtukulud välja Irit Azoulaylt, Andrew Borehamilt, Mirja Bouchard’ilt ja Darren Neville’ilt.
(1) ELT C 145, 25.4.2016 (kohtuasi, mis algselt registreeriti Euroopa Liidu Avaliku Teenistuse Kohtus numbriga F-9/16 ja anti 1.9.2016 üle Euroopa Liidu Üldkohtule).
Üldkohtu 28. aprillil 2017. aasta otsus – HN versus komisjon
(Kohtuasi T-588/16) (1)
((Avalik teenistus - Ametnikud - Määrus (EL, Euratom) nr 1023/2013 - Personalieeskirjade reform - Teenistuskäigu ja palgaastmele AD 13 ja AD 14 edutamise uued eeskirjad - Palgaastme AD 12 ametnikud - Erikohustuste täitmine - Personalieeskirjade XIII lisa artikli 30 lõige 2 - 2014. aasta edutamine - Taotlus määrata ametikohale „nõunik või samaväärne“ - Ametisse nimetava asutuse vastamata jätmine - 2015. aasta edutamine - Uus taotlus määrata ametikohale „nõunik või samaväärne“ või „üksuse juhataja või samaväärne“ - Ametisse nimetava asutuse poolt rahuldamata jätmine - Ametikohale „nõunik või samaväärne“ määramisest keeldumise kinnitav laad - Kohtueelse menetlusega seotud nõuded - Vastuvõetamatus))
Hageja: HN (esindajad: advokaadid F. Sciaudone ja R. Sciaudone)
Kostja: Euroopa Komisjon (esindajad: C. Ehrbar ja A-C. Simon, keda abistas advokaat B. Wägenbaur)
ELTL artikli 270 alusel esitatud nõue tühistada „[o]tsus, millega keelduti rahuldamast hageja taotlust, et teda peetaks selliseid erikohustusi täitvaks, mille tõttu saaks ta määrata ametikohale „nõunik või samaväärne“ [uute] personalieeskirjade XIII lisa artikli 30 lõike 2 alusel“ ning 18. detsembri 2013. aasta otsus SEC(2013) 691 „Teatis komisjonile, millega muudetakse komisjoni liikmete kabinettide koosseisu ja pressiesindajaid käsitlevaid eeskirju“.
Mõista kohtukulud välja HN-lt.
(1) ELT C 251, 11.7.2016 (kohtuasi, mis algselt registreeriti Euroopa Liidu Avaliku Teenistuse Kohtus numbriga F-18/16 ja anti üle Euroopa Liidu Üldkohtule 1.9.2016)
Üldkohtu 17. mai 2017. aasta määrus – Düll versus EUIPO – Cognitect (DaToMo)
(Kohtuasi T-381/16) (1)
((Euroopa Liidu kaubamärk - Tühistamismenetlus - Tühistamistaotluse tagasivõtmine - Otsuse tegemise vajaduse äralangemine))
Hageja: Klaus Düll (Südergellersen, Saksamaa) (esindaja: advokaat S. Wolff-Marting)
Teine menetluspool apellatsioonikojas, menetlusse astuja Üldkohtus: Cognitect, Inc. (Durham, Põhja-Carolina, Ühendriigid)
Hagi EUIPO teise apellatsioonikoja 19. aprilli 2016.aasta otsuse (liidetud asjad R 1383/2015–2 ja R 1481/2015–2) peale, mis käsitleb Cognitect, Inc. ja Klaus Dülli vahelist kaubamärgi tühistamise menetlust.
Jätta K. Dülli ja Cognitect, Inc. kohtukulud nende endi kanda ja mõista neilt välja pool Euroopa Liidu Intellektuaalomandi Ameti (EUIPO) kohtukuludest.
(1) ELT C 364, 3.10.2016.
Üldkohtu asepresidendi 10. aprilli 2017. aasta määrus – Exaa Abwicklungsstelle für Energieprodukte versus ACER
(Kohtuasi T-123/17 R)
((Ajutiste meetmete kohaldamise taotlus - Energeetika - ACER’i otsus, millega jäeti asjas nr A-001-2017 (konsolideeritud) rahuldamata menetlusse astumise taotlus - Kohaldamise peatamise taotlus - Kiireloomulisuse puudumine))
Hageja: Exaa Abwicklungsstelle für Energieprodukte AG (Viin, Austria) (esindaja: advokaat B. Rajal)
Kostja: Energeetikasektorit Reguleerivate Asutuste Koostööamet (ACER) (esindajad: P. Martinet ja E. Tremmel)
ELTL artiklite 278 ja 279 alusel esitatud nõue, millega sooviti peatada Energeetikasektorit Reguleerivate Asutuste Koostööameti (ACER) 17. veebruari 2017. aasta otsuse, millega jäeti asjas nr A-001-2017 (konsolideeritud) rahuldamata hageja menetlusse astumise taotlus, täitmine.
Üldkohtu presidendi 21. aprilli 2017. aasta määrus – Post Telecom versus EIB
(Kohtuasi T-158/17 R)
((Ajutiste meetmete kohaldamine - Teenuste hanked - Hankemenetlused - EIB Luxembourgis asuvatele hoonetele piirkondliku võrgu kaudu sideteenuste osutamine - Ühe pakkuja pakkumuse tagasilükkamine ja teise pakkuja pakkumuse edukaks tunnistamine - Täitmise peatamise taotlus - Kiireloomulisuse puudumine))
Hageja: Post Telecom SA (Luxembourg, Luksemburg) (esindajad: advokaadid M. Thewes, C. Saettel ja T. Chevrier)
Kostja: Euroopa Investeerimispank (EIB) (esindajad: T. Gilliams, P. Kiiver ja C. Solazzo, keda abistavad advokaadid M. Belmessieri ja B. Schutyser))
ELTL artiklitel 278 ja 279 põhinev nõue peatada EIB 6. jaanuari 2017. aasta otsuse, millega lükati tagasi hageja pakkumus hanke OP-1305 „Metropolitan area network and wide area network communication services for the European Investment Bank Group“ osa 1 kohta, ja otsuse sõlmida leping teise pakkujaga täitmine.
Tunnistada kehtetuks 15. märtsil 2017 kohtuasjas T-158/17 R tehtud määrus.
10. märtsil 2017 esitatud hagi – Claro Sol Cleaning versus EUIPO – Solemo (Claro Sol Facility Services desde 1972)
(Kohtuasi T-159/17)
Hageja: Claro Sol Cleaning, SLU (Madrid, Hispaania) (esindaja: advokaat N. Fernández Fernández-Pacheco)
Teine menetluspool apellatsioonikojas: Solemo Oy (Helsinki, Soome)
Vaidlusalune kaubamärk: ELi kujutismärk „Claro Sol Facility Services desde 1972“ – registreerimistaotlus nr 13 318 993
Vaidlustatud otsus: EUIPO esimese apellatsioonikoja 9. jaanuari 2017. aasta otsus asjas R 478/2016-1
tühistada EUIPO esimese apellatsioonikoja 9. jaanuari 2017. aasta otsus asjas R 478/2016-1, milles osaliselt rahuldati Solemo Oy esitatud kaebus ja osaliselt tühistati otsus vastulause kohta nr B 2472267, mis esitati hagejale kuuluva ELi kaubamärgi taotluse nr 13.318.993 „Claro Sol Facility Services desde 1972“ suhtes ning millega nimetatud kaubamärgi taotlus lükati täielikult tagasi klasside 37 ja 39 osas ja osaliselt tagasi klassi 35 osas;
tuvastada, et ELi kaubamärgi taotlus nr 13.318.993 „Claro Sol Facility Services desde 1972“ tuleb rahuldada kõigi klassidesse 35, 37 ja 39 kuuluvate teenuste osas, kuna avalikkuse seas puudub segiajamise tõenäosus territooriumil, kus menetlusse astujale kuuluv varasem siseriiklik kaubamärk, mis on registreeritud Soomes nr 250.356 all („SOL“), on kaitstud;
31. märtsil 2017 esitatud hagi – Calhau Correia de Paiva versus komisjon
(Kohtuasi T-202/17)
Hageja: Ana Calhau Correia de Paiva (Brüssel, Belgia) (esindajad: advokaadid V. Villante ja G. Pandey)
tühistada järgmised otsused ja aktid, vajadusel tunnistades eelnevalt, et konkursiteade EPSO/AD/293/14 ja asjaomane keeltekasutuse kord on õigusvastased ja ELTL artikli 277 alusel ei saa neid hagejale kohaldada:
Euroopa Personalivaliku Ameti (EPSO) ja konkursikomisjoni 9. novembri 2015. aasta otsus jätta kandidaadi nimi konkursi EPSO/AD/293/14 reservnimekirja kandmata;
EPSO ja konkursikomisjoni 23. juuni 2016. aasta otsus jätta 9. novembri 2015. aasta otsus uuesti läbi vaatamata ja jätta hageja nimi ikkagi reservnimekirja kandmata;
EPSO 22. detsembri 2016. aasta otsus jätta rahuldamata personalieeskirjade artikli 90 lõike 2 kohane hageja halduskaebus, mille ta esitas konkursikomisjoni otsuse peale jätta ta nimi konkursi EPSO/AD/293/14 reservnimekirja kandmata ning otsuse peale, et otsuse uuesti läbivaatamist ei toimu;
konkursi EPSO/AD/293/14 reservnimekiri.
Esimene väide, et on rikutud personalieeskirjade artiklit 1, diskrimineerimiskeelu põhimõtet, proportsionaalsuse põhimõtet ja võrdsete võimaluste põhimõtet, kui EPSO nõudis juhtumiuuringu läbiviimisel klaviatuuri QWERTY EN, AZERTY FR/BE või QWERTZ DE kasutamist, ning et on tehtud ilmne hindamisviga.
Teine väide, et konkursiteates EPSO/AD/293/14 heaks kiidetud ja kinnitatud keeltekasutuse korraga on rikutud 1958. aasta määrust nr 1 ning et konkursiteade EPSO/AD/293/14 on õigusvastane ja kohaldamatu.
Kolmas väide, et on rikutud personalieeskirjade artiklit 1, diskrimineerimiskeelu põhimõtet ja proportsionaalsuse põhimõtet, kuna EPSO ja/või konkursikomisjon piiras kandidaatide konkursi teise keele valikut nii, et nendeks olid üksnes saksa, inglise ja prantsuse keel.
Neljas väide, et EPSO konkursi hindamismenetlusega on rikutud võrdsete võimalust põhimõtet.
Viies väide, et on rikutud ELTL artikli 296 teist lõiku ja personalieeskirjade artiklit 25, kuna EPSO ei põhjendanud oma otsust kiita heaks ja kinnitada konkreetne keeltekasutuse kord, ning et on rikutud konkursiteadet ja Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklit 41, kuna EPSO täitis ülesandeid, mis on antud konkursikomisjonile.
3. aprillil 2017 esitatud hagi – GY versus komisjon
(Kohtuasi T-203/17)
Hageja: GY (esindajad: advokaadid S. Orlandi ja T. Martin)
tühistatakse konkursi EPSO/AD/293/14 komisjoni 23. detsembri 2016. aasta otsus, millega ei lubatud hagejat hindamiskeskusesse;
mõista Euroopa Komisjonilt mittevaralise kahju hüvitamiseks välja summa, mis on ex aequo et bono hinnates 5 000 eurot;
mõista kohtukulud igal juhul välja Euroopa Komisjonilt.
Esimese väite kohaselt rikkus konkursikomisjon põhjendamiskohustust, kuna ta ei avaldanud hagejale hindamiskriteeriumeid, mis ta 20. juuli 2016. aasta otsuse GY vs. komisjon (F-123/15, EU:F:2016:160) täitmiseks kehtestas.
Teise väite kohaselt rikkus konkursikomisjon konkursiteadet, kuna ta piiras meelevaldselt hageja töökogemusele antud hinnangut, tuginedes kolme küsimuse puhul üksnes hageja töökogemuse pikkusele.
Kolmanda väite kohaselt tegi konkursikomisjon mitu hindamisviga, mille tõttu on otsus anda hagejale 56 punktist vaid 17 punkti (künnis oli 22 punkti) ebaseaduslik.
3. aprillil 2017 esitatud hagi – Argus Security Projects versus komisjon ja EUBAM
(Kohtuasi T-206/17)
Hageja: Argus Security Projects Ltd (Limassol, Küpros) (esindajad: advokaadid T. Bontinck ja A. Guillerme)
Kostjad: Euroopa Komisjon ja Euroopa Liidu integreeritud piirihalduse abimissioon Liibüas (EUBAM)
tühistada EUBAM Liibüa 24. jaanuari 2017. aasta otsus, millega asendati 16. veebruari 2014. aasta esialgne otsus lükata tagasi avatud hankemenetluses äriühingu Argus esitatud pakkumus osutada turvalisuse tagamise teenust Liibüas läbiviidava Euroopa Liidu integreeritud piirihalduse abimissiooni raames (leping EUBAM–13-020), ja sõlmida leping Gardaga;
Hageja esitab oma hagi põhjendamiseks kaks väidet:
Esimene väide, et on rikutud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 25. oktoobri 2012. aasta määruse (EL, Euratom) nr 966/2012, mis käsitleb Euroopa Liidu üldeelarve suhtes kohaldatavaid finantseeskirju ning millega tunnistatakse kehtetuks nõukogu määrus (EÜ, Euratom) nr 1605/2002) (ELT 2012, L 298, lk 1), artiklit 110, hankedokumentides kindlaks määratud eeskirju, eelkõige pakkumuse esitajate juhiste punkte 4.1 ja 12.1, ning pakkumuse esitajate võrdse kohtlemise ja diskrimineerimiskeelu põhimõtet. See väide koosneb kolmest osast:
esimese osa kohaselt ei suudetud tegevusse rakendada lepingutingimustele vastavaid tehnilisi ja operatiivseid vahendeid;
teise osa kohaselt ei suudetud tegevusse rakendada lepingutingimustele vastavat inimressurssi;
kolmanda osa kohaselt oli tegevuskava kunstlik ja selles heidetakse ette pakkujate varasema kogemuse arvessevõtmist vaenulikus keskkonnas.
Teine väide, et esialgseid lepingutingimusi on sisuliselt muudetud ning rikutud on võrdse kohtlemise põhimõtet. See väide koosneb kahest osast:
esimene osa puudutab inimressursi hindamist;
teine osa puudutab tehniliste vahendite hindamist ja tegevuskava.
7. aprillil 2017 esitatud hagi – Mabrouk versus nõukogu
(Kohtuasi T-216/17)
Hageja: Mohamed Marouen Ben Ali Ben Mohamed Mabrouk (Tunis, Tuneesia) (esindajad: advokaadid J-R. Farthouat, N. Boulay ja solicitor S. Crosby)
tühistada nõukogu 27. jaanuari 2017. aasta otsus (ÜVJP) 2017/153, millega muudetakse otsust 2011/72/ÜVJP teatavate isikute ja üksuste vastu suunatud piiravate meetmete kohta seoses olukorraga Tuneesias (ELT L 23, 28.1.2017, lk 19), hagejat puudutavas osas; ja
Esimene väide, et hageja vahendite külmutamine rikub Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooni artiklis 6 ja Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklis 47 sätestatud mõistliku aja põhimõtet.
Teine väide, et alus külmutamiseks on ebapiisav:
vastupidi hageja esitatud tõenditele leiab nõukogu, et hageja vahendid on ebaseaduslikud, kuid ei põhjenda oma järeldust.
järeldades, et hageja vahendid on ebaseaduslikud, tegi nõukogu vea faktilisel hindamisel, kuivõrd ta on hindamisi teostanud;
külmutamisel puudub eesmärk, kuna see on mõeldud aitamaks Tuneesial nõuda tagasi ebaseaduslikult omastatud vahendid. Hageja vahendid ei ole aga ebaseaduslikult omastatud.
Kolmas väide, et külmutades tema vahendid pärast president Ben Ali kukutamist, rikuti hageja õigust töötada.
Neljas väide, et see külmutamine on igal juhul ebaproportsionaalne ja rikub hageja õigust omandile.
18. aprillil 2017 esitatud hagi – Recylex jt versus komisjon
(Kohtuasi T-222/17)
Hagejad: Recylex SA (Pariis, Prantsusmaa), Fonderie et Manufacture de Métaux (Anderlecht, Belgia), Harz-Metall GmbH (Goslar, Saksamaa) (esindajad: advokaadid M. Wellinger, S. Reinart ja K. Bongs)
vähendada Euroopa Komisjoni 8. veebruari 2017. aasta otsusega (C(2017) 900 final) seoses ELTL artikli 101 kohase menetlusega neile määratud trahvisumma suurust;
määrata hagejatele maksetingimused, ja
Esimese väite kohaselt jättis komisjon vääralt hagejate suhtes kohaldamata leebema kohtlemise teatise (1) punkti 26 (viimane lõik) rikkumise kestuse puhul.
Teise väite kohaselt jättis komisjon vääralt hagejate suhtes kohaldamata leebema kohtlemise teatise punkti 26 (viimane lõik) Prantsusmaad puudutava rikkumise puhul.
Kolmanda väite kohaselt kohaldas komisjon vääralt 10 % suurendust arvutades trahvi lähtudes trahvimise suuniste (2) punktist 37.
Neljanda väite kohaselt jättis komisjon vääralt hagejate suhtes kohaldamata trahvi 50 % vähenduse leebema kohtlemise teatise punkti 26 esimese taande kohaselt.
Viienda väite kohaselt rikub vaidlustatud otsus proportsionaalsuse ja mitte-diskrimineerimise põhimõtteid ning karistuste individuaalsuse põhimõtet.
Kuuenda väite kohaselt võib kohus kasutada oma täielikku pädevust veel maksmisele kuuluva trahvi osa suhtes hagejatele maksetingimuste määramiseks.
(1) Komisjoni teatise, mis käsitleb kaitset trahvide eest ja trahvide vähendamist kartellide puhul (ELT 2006, C 298, lk 17), viimati muudetud komisjoni teatisega „Muudatusettepanekud seoses komisjoni teatisega, mis käsitleb kaitset trahvide eest ja trahvide vähendamist kartellide puhul“ (ELT 2015, C 256, lk 1).
(2) Suunised määruse (EÜ) nr 1/2003 artikli 23 lõike 2 punkti a kohaselt määratavate trahvide arvutamise meetodi kohta (ELT 2006, C 210, lk 2).
19. aprillil 2017 esitatud hagi – Zhejiang Jndia Pipeline Industry versus komisjon
(Kohtuasi T-228/17)
Hageja: Zhejiang Jndia Pipeline Industry Co. Ltd (Wenzhou, Hiina) (esindajad: S. Hirsbrunner)
tühistada komisjoni 26. jaanuari 2017. aasta (EL) rakendusmäärus nr 2017/141, millega kehtestatakse teatavate Hiina Rahvavabariigist ja Taiwanist pärit põkk-keevitatavate roostevabast terasest toruliitmike (ka valmistoodetena) impordi suhtes lõplikud dumpinguvastased tollimaksud (ELT L 22, 27.1.2017, lk 14), hagejat puudutavas osas;
mõista hageja kohtukulud välja komisjonilt ja neilt menetlusse astujatelt, kellel lubatakse menetlusse astuda komisjoni nõuete toetuseks.
Esimese väite kohaselt tegi komisjon mitu ilmselget hindamisviga, leides, et Ühendriikide ja liidu tehnilistele standarditele vastavad põkk-keevitatavad roostevabast terasest toruliitmikud on vastastikku asendatavad.
Komisjon jättis täitmata oma kohustuse hinnata asjassepuutuvaid tõendeid erapooletult, nii et mitmed vastastikust asendatavust puudutavad faktilised sedastused on ebatäpsed, vastuolulised või eksitavad. Ennekõike on ebatäpne väide, et üksnes koostööd teinud importija jättis väidetavalt asjaomased tõendid esitamata.
Komisjon lähtus vääralt eeldusest, et põkk-keevitatavad roostevabast terasest toruliitmikud olid sertifitseeritud ühtaegu nii liidu kui ka Ühendriikide standardite kohaselt. Oma järelduses tugines komisjon ainuüksi kaebuse esitajate viimasel hetkel esitatud väidetele, mis tulid esimest korda ilmsiks alles vaidlustatud määruses endas.
Teise väite kohaselt tegi komisjon ilmselge hindamisvea ja jättis seoses normaalväärtuse kohandamisega esitamata kohase põhjenduse ning esitas vastuolulisi argumente.
Komisjon tugines kohase kohanduse taseme kindlaks määramisel ekslikult liidu tootmisharu tootmiskuludele ja –andmetele. Ta lükkas põhjendamata kaalutlustel tagasi Hiina turu andmetel põhineva kohandamise ettepaneku.
Seoses sellega rikub vaidlustatud määrus algmääruse artiklit 20 ja ELTL artiklit 296 ning lisaks ei ole see piisavalt põhjendatud.
Kolmanda väite kohaselt on arvesse võetava ajavahemiku kindlaks tegemisel tehtud ilmselge hindamisviga.
Komisjon toimis suvaliselt, jättes arvestamata alternatiivse ajavahemikuga, kuigi tal oleks olnud võimalik kasutada varasemal uurimisel saadud asjassepuutuvaid andmeid.
Neljanda väite kohaselt ei vastanud vaidlustatud määruse vastuvõtmise menetlus liidu õiguse üldpõhimõtetele nagu hea halduse, läbipaistvuse ja hageja kaitseõiguste põhimõtted.
Komisjon jättis esialgse avalikustamise järgselt hagejale õigeaegselt esitamata „olemasoleva teabe“. Kui komisjon selle teabe lõpuks avalikustas koos muude andmete ja teabega esimest korda lõpliku avalikustamise raames, ei jätnud ta hagejale piisavalt aega selle põhjalikuks hindamiseks.
Komisjon rikkus hageja kaitseõigusi sellega, et ei andnud talle võimalust esitada oma seisukohta võtmetähtsusega järelduste kohta, mis rajanesid kaebaja poolt viimasel minutil esitatud ja kontrollimata väidetel, mis tulid esimest korda ilmsiks alles vaidlustatud määruses.
Viienda väite kohaselt kehtestab 26. jaanuaril 2017 vastu võetud vaidlustatud määrus hageja suhtes dumpinguvastase tollimaksu ebaõiglaselt nende algmääruse sätete alusel, mis kehtestavad erandliku võrdlusriiki kasutava meetodi normaalväärtuse arvutamiseks Hiina Rahvavabariigist pärineva impordi puhul, kuigi liit minetas õiguse selle erandliku kohtlemise kasutamiseks 11. detsembril 2016.
Euroopa Liit on võtnud kohutuse järgida Hiina WTOga ühinemise protokolli eritingimusi nõukogu otsusega, millega see ühinemine heaks kiidetakse. Liidu institutsioonina on komisjon oma pädevust teostades kohustatud kinni pidama rahvusvahelistest kokkulepetest, mille liit on sõlminud.
Lisaks on vaidlustatud määrus vastuolus liidu kohustusega kehtestada sellised dumpinguvastased eeskirjad, mis on rahvusvahelise õigusega kooskõlas, ja seda eelkõige juhtudel, kui liidu sätete konkreetne eesmärk on liidu poolt sõlmitud rahvusvaheline kokkuleppe jõustamine.
19. aprillil 2017 esitatud hagi – Saksamaa versus komisjon
(Kohtuasi T-229/17)
Hageja: Saksamaa Liitvabariik (esindajad: T. Henze, J. Möller ning advokaadid M. Winkelmüller, F. van Schewick ja M. Kottmann)
tühistada komisjoni 25. jaanuari 2017. aasta otsus (EL) 2017/133, mis käsitleb harmoneeritud standardi EN 14342:2013 „Puidust põrandakate ja parkett. Omadused, vastavushindamine ja märgistamine“ viite piiranguga säilitamist Euroopa Liidu Teatajas kooskõlas Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EL) nr 305/2011 (ELT 2017, L 21, lk 113);
tühistada komisjoni 25. jaanuari 2017. aasta otsus (EL) 2017/145, mis käsitleb harmoneeritud standardi EN 14904:2006 „Spordiväljakute pinnakatted. Erinevatele spordialadele mõeldud siseruumide pinnakatted. Spetsifikatsioon“ viite piiranguga säilitamist Euroopa Liidu Teatajas kooskõlas Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EL) nr 305/2011 (ELT 2017, L 22, lk 62);
tühistada komisjoni teatis, mis on seotud Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 305/2011 (millega sätestatakse ehitustoodete ühtlustatud turustustingimused ning tunnistatakse kehtetuks nõukogu direktiiv 89/106/EMÜ) rakendamisega (ELT 2017, C 76, lk 32), osas, milles see puudutab harmoneeritud standardit EN 14342:2013 „Puidust põrandakate ja parkett. Omadused, vastavushindamine ja märgistamine“;
tühistada komisjoni teatis, mis on seotud Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 305/2011 (millega sätestatakse ehitustoodete ühtlustatud turustustingimused ning tunnistatakse kehtetuks nõukogu direktiiv 89/106/EMÜ) rakendamisega (ELT 2017, C 76, lk 32), osas, milles see puudutab harmoneeritud standardi EN 14904:2006 „Spordiväljakute pinnakatted. Erinevatele spordialadele mõeldud siseruumide pinnakatted. Spetsifikatsioon“, ja
Esimene väide: olulise menetlusnormi rikkumine
Saksamaa Liitvabariik väidab, et komisjon on vaidlustatud otsuste vastuvõtmisel rikkunud olulisi menetlusnorme, mis on sätestatud määruse (EL) nr 305/2011 (1) artiklis 18. Nii ei pöördunud komisjon direktiivi 98/34/EÜ (2) artikli 5 alusel loodud komitee poole, Euroopa standardiasutusega ette nähtud konsultatsioon oli puudustega ja vaidlustatud otsused ei ole vastu võetud nimetatud direktiivi artikli 5 alusel loodud komitee „arvamuse alusel“.
Teine väide: põhjendamiskohustuse rikkumine
Teises väites leiab hageja, et vaidlustatud otsused rikuvad ELTL artikli 296 teisest lõigust tulenevat põhjendamise kohustust, kuna nendes ei võeta seisukohta määruse (EL) nr 305/2011 artikli 18 lõike 1 järgi keskse küsimuse kohta, kas asjaomased harmoneeritud standardid on kooskõlas vastava volitusega ja tagavad ehitistele esitatavatele põhinõuetele vastavuse. Sellest tuleneks, et nii Saksamaa Liitvabariik kui ka Üldkohus ei saa hinnata, millistele õiguslikele ja faktilistele kaalutlustele komisjon peamiselt tugines.
Kolmas väide: määruse (EL) nr 305/2011 rikkumine
Lisaks väidab hageja, et vaidlustatud otsused ja vaidlustatud teatis rikuvad määruses (EL) nr 305/2011 toodud materiaalõigusnorme.
Esiteks rikuvad vaidlustatud otsused ja vaidlustatud teatis määruse (EL) nr 305/2011 artikli 17 lõike 5 esimest ja teist lõiku, sest vastuolus nende normidega ei ole komisjon kontrollinud, millises ulatuses on asjaomased harmoneeritud standardid kooskõlas vastava volitusega ning jätnud seega tähelepanuta, et selline kooskõla tegelikkuses puudub.
Teiseks rikuvad vaidlustatud otsused ja vaidlustatud teatis määruse (EL) nr 305/2011 artikli 18 lõiget 2 koostoimes artikli 3 lõigetega 1 ja 2 ning artikli 17 lõike 3 esimese lõiguga. Komisjon jättis tähelepanuta, et vaidlusalused normid ei sisalda menetlusnorme ja kriteeriume toimivuse hindamiseks seose nn teiste ohtlike ainete tarnimisega ja on seega ehitustoodete põhiomadusega seoses puudulikud ning järelikult ohustavad ehitistele esitatavatest põhinõuetest kinnipidamist.
Lõpuks tegi komisjon vaidlustatud aktide vastuvõtmisel veel ühe hindamisvea, kui ta jättis tähelepanuta määruse (EL) nr 305/2011 artikli 18 lõikes 2 antud võimaluse avaldada Euroopa Liidu Teatajas viited ühtlustatud standardile osaliselt, nagu seda soovis hageja.
(2) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 20. juuli 1998. aasta direktiiv 98/48/EÜ, millega muudetakse direktiivi 98/34/EÜ, millega nähakse ette tehnilistest standarditest ja eeskirjadest teatamise kord (EÜT 1998, L 217, lk 18; ELT eriväljaanne 13/21, lk 8).
19. aprillil 2017 esitatud hagi – Siberian Vodka versus EUIPO – Friedr. Schwarze (DIAMOND ICE)
(Kohtuasi T-234/17)
Hageja: Siberian Vodka AG (Herisau, Šveits) (esindaja: advokaat O. Bischof)
Teine menetluspool apellatsioonikojas: Friedr. Schwarze GmbH & Co. KG (Oelde, Saksamaa)
Vaidlusalune kaubamärk: sõnamärgi „DIAMOND ICE“ Euroopa Liitu nimetav rahvusvaheline registreering – rahvusvaheline registreering nr 1 211 695
Vaidlustatud otsus: EUIPO neljanda apellatsioonikoja 8. veebruari 2017. aasta otsus asjas R 1171/2016-4
Tühistada EUIPO neljanda apellatsioonikoja 8. veebruari 2017. aasta otsus asjas R 1171/2016-4;
20. aprillil 2017 esitatud hagi – Dometic Sweden versus EUIPO (MOBILE LIVING MADE EASY)
(Kohtuasi T-235/17)
Hageja: Dometic Sweden AB (Solna, Rootsi) (esindajad: solicitor R. Furneaux ja solicitor E. Humphreys)
Vaidlusalune kaubamärk: ELi sõnamärk „MOBILE LIVING MADE EASY“ – registreerimistaotlus nr 14 952 592
Vaidlustatud otsus: EUIPO teise apellatsioonikoja 13. veebruari 2017. aasta otsus asjas R 1832/2016-2
tühistada vaidlustatud otsus taotletud kaupade ja teenuste osas, millega seoses otsus jäeti jõusse;
tühistada EUIPO kontrollija 10. augusti 2016. aasta otsus taotluse registreeritavuse kohta;
saata asi EUIPO-le otsuse muutmiseks tagasi;
teha otsus apellatsioonikoja ja Üldkohtu menetluse kulude kohta.
Määruse nr 207/2009 artikli 75 ja artikli 7 lõike 1 punkti b rikkumine.
25. aprillil 2017 esitatud hagi – Gugler versus EUIPO – Gugler France (GUGLER)
(Kohtuasi T-238/17)
Hageja: Alexander Gugler (Maxdorf, Saksamaa) (esindaja: advokaat M.-C. Simon)
Teine menetluspool apellatsioonikojas: Gugler France (Besançon, Prantsusmaa)
Vaidlusalune kaubamärk: sõnalist osa „GUGLER“ sisaldav ELi kujutismärk – ELi kaubamärk nr 3 324 902
Vaidlustatud otsus: EUIPO esimese apellatsioonikoja 31. jaanuari 2017. aasta otsus asjas R 1008/2016-1
tühistada vaidlustatud otsus osas, mis puudutab ELi kaubamärgi registreeringu nr 3 324 902 kehtetuks tunnistamist ja kohustust kanda kehtetuks tunnistamist taotlenud isiku kulud summas 550 eurot;
mõista käesolevas menetluses hageja kantud kulud välja EUIPO-lt.
Hea halduse põhimõtte rikkumine;
määruse nr 207/2009 artikli 8 lõike 4 ja artikli 54 lõike 2 rikkumine.
25. aprill 2017 esitatud hagi – Saksamaa versus komisjon
(Kohtuasi T-239/17)
Hageja: Saksamaa Liitvabariik (esindajad: D. Klebs ja T. Henze)
tühistada komisjoni 14. veebruari 2017. aasta rakendusotsuse (EL) 2017/264, mille kohaselt Euroopa Liit ei rahasta teatavaid kulusid, mida liikmesriigid on kandnud Euroopa Põllumajanduse Tagatisfondi (EAGF) ja Euroopa Maaelu Arengu Põllumajandusfondi (EAFRD) raames, artikkel 1 ja lisa, niivõrd kuivõrd sellega Euroopa Liidu rahastamine ei kata kulusid kokku summas 1 964 861,71 eurot, mille Saksamaa Liitvabariigi makseasutus Hauptzollamt Hamburg-Jonas on EAGF-i raames kandnud, ning
Esimene väide: intressi ei ole valesti arvutatud ega kirjendatud
Rikutud on määruse (EÜ) nr 1290/2005 (1) artikli 31 lõiget 1 koostoimes artikli 32 lõikega 5 ning määruse (EÜ) nr 885/2006 (2) artikli 6 punktiga h (ning määruse (EL) nr 1306/2013 (3) artikli 52 lõiget 1 koostoimes artikli 54 lõikega 2 ning rakendusmääruse (EL) nr 908/2014 (4) artikli 29 punktiga f), kuna kulud jäeti rahastamata, kuigi Saksa ametivõimud järgisid kõigi toona asjakohaseid sätteid, eelkõige arvutasid ja kirjendasid intressi kooskõlas kehtivate normidega tabelis III vastavalt määrusele (EÜ) nr 885/2006 (määruse (EÜ) nr 1233/2007 (5) redaktsioonis).
Teine väide: otsuse puudulik põhjendamine
Rikutud on ELTL artikli 296 lõiget 2, kuna komisjon ei ole piisavalt ja üheselt põhjendanud, miks tuleneb määruse (EÜ) nr 1290/2005 artikli 31 lõikest 1 koostoimes artikli 32 lõikega 5 ning määruse (EÜ) nr 885/2006 (määruse EÜ) nr 1233/2007 redaktsioonis) artikli 6 punktiga h liikmesriikidele kohustus, et juba aastatel 2006–2008 tuli eksporditoetusi puututavate rikkumiste puhul tabelis III määruse (EÜ) nr 885/2006 (määruse (EÜ) nr 1233/2007 redaktsioonis) tagasinõutavad summad koos intressiga kirjendada ühises reas ja ka juba enne intressist teatamist (kusjuures intressinõude enese olemasolu ei vaidlustata). Lisaks ei ole komisjon piisavalt ja üheselt põhjendanud, milles konkreetselt seisneb põhikontrollikohustus.
Kolmas väide: määruse (EÜ) nr 1290/2005 artikli 31 lõike 4 tähtaja möödumine
Rikutud on määruse (EÜ) nr 1290/2005 artikli 31 lõike 4 punkti a ja määruse (EL) nr 1306/2013 artikli 52 lõike 4 punkti a, kuna komisjon ei ole vastuväiteid (intressi arvutamine ja kirjendamine ning põhikontrolli teostamata jätmine), millele ta kulude rahastamata jätmisel tugines, kirjalikult nõuetekohaselt esitanud 24 kuu jooksul alates ajast, mil kulud tehti.
Neljas väide: menetluse liiga pikk kestus
Rikutud on määruse (EÜ) nr 1290/2005 artiklit 31 ja määruse (EÜ) nr 885/2006 artiklit 11 ning määruse nr 1306/2013 artiklit 52 ja rakendusmääruse (EL) nr 908/2014 artiklit 34 koostoimes õiguse üldpõhimõttega, mille kohaselt tuleb haldusmenetlus läbi viia mõistliku aja jooksul, ning rikutud on kaitseõigusi, kuna komisjoni menetlus kestis liiga kaua.
Viies väide: Rikutud on proportsionaalsuse põhimõtet
Rikutud on määruse (EÜ) nr 1290/2005 artikli 31 lõiget 2 ja määruse (EL) nr 1306/2013 artikli 52 lõiget 2 ning proportsionaalsuse põhimõtet, kuna komisjon ei hinnanud 5 % suuruse kindlasummalise parandusprotsendiga nõuetekohaselt võimaliku rikkumise laadi ja ulatust. Iseäranis jättis komisjon tähelepanuta asjaolu, et liidule ei ole tegelikult ei tekkinud rahalist kahju ega kahju tekkimiseks ei ole kunagi olnud ka reaalset ohtu ning hageja süü (kui üleüldse) oli väike. Lisaks rikkus komisjon proportsionaalsuse põhimõtet, kuna ta tegi 2010. aastasaldo korrektuuri ilma tuvastatava seoseta vaidlusaluste eelarveaastatega 2006–2008.
(1) Nõukogu 21. juuni 2005. aasta määrus (EÜ) nr 1290/2005 ühise põllumajanduspoliitika rahastamise kohta (ELT 2005, L 201, lk 1).
(2) Komisjoni 21. juuni 2006. aasta määrus (EÜ) nr 885/2006, millega nähakse ette nõukogu määruse (EÜ) nr 1290/2005 kohaldamise üksikasjalikud eeskirjad seoses makseasutuste ja teiste organite akrediteerimise ning EAGFi ja EAFRD raamatupidamisarvestuse kontrollimise ja heakskiitmisega (ELT 2006, L 171, lk 90).
(3) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 17. detsembri 2013. aasta määrus (EL) nr 1306/2013 ühise põllumajanduspoliitika rahastamise, haldamise ja seire kohta ning millega tunnistatakse kehtetuks nõukogu määrused (EMÜ) nr 352/78, (EÜ) nr 165/94, (EÜ) nr 2799/98, (EÜ) nr 814/2000, (EÜ) nr 1290/2005 ja (EÜ) nr 485/2008 (ELT 2013, L 347, lk 549).
(4) Komisjoni 6. augusti 2014. aasta rakendusmäärus (EL) nr 908/2014, milles sätestatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 1306/2013 rakenduseeskirjad seoses makse- ja muude asutustega, finantsjuhtimisega, raamatupidamisarvestuse kontrollimise ja heakskiitmisega, kontrollieeskirjadega, tagatistega ja läbipaistvusega (ELT 2014, L 255, lk 59).
(5) Komisjoni 22. oktoobri 2007. aasta määrus (EÜ) nr 1233/2007, millega muudetakse määrust (EÜ) nr 885/2006, millega nähakse ette nõukogu määruse (EÜ) nr 1290/2005 kohaldamise üksikasjalikud eeskirjad seoses makseasutuste ja teiste organite akrediteerimise ning EAGFi ja EAFRD raamatupidamisarvestuse kontrollimise ja heakskiitmisega (ELT 2007, L 279, lk 10).
25. aprillil 2017 esitatud hagi – Poola Vabariik versus komisjon
(Kohtuasi T-241/17)
tühistada komisjoni 14. veebruari 2017. aasta rakendusotsus (EL) 2017/264, mille kohaselt Euroopa Liit ei rahasta teatavaid kulusid, mida liikmesriigid on kandnud Euroopa Põllumajanduse Tagatisfondi (EAGF) ja Euroopa Maaelu Arengu Põllumajandusfondi (EAFRD) raames, osas, milles Euroopa Liit ei rahasta kulusid summas 25 708 035,13 eurot, mille Poola Vabariigi akrediteeritud makseasutus on kandnud;
Hagi põhjenduseks väidab hageja, et rikutud on määruse nr 1306/2013 (1) artikli 52 lõiget 1, kuna seoses kuludega, mille Poola ametivõimud tegid puu- ja köögiviljasektoris erakorraliste toetusmeetmete raames kooskõlas määrusega nr 585/2011 (2) 2011. aastal koristamata jätmise puhul kohaldatavate hüvitissummadena, on kohaldatud finantskorrektuuri, mis põhineb õigusnormi valel tõlgendamisel, kuigi Poola ametivõimud tegid need kulutused kooskõlas liidu õigusnormidega, rikkumata iseäranis määruse nr 543/2011 (3) artiklit 85.
(1) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 17. detsembri 2013. aasta määrus (EL) nr 1306/2013 ühise põllumajanduspoliitika rahastamise, haldamise ja seire kohta ning millega tunnistatakse kehtetuks nõukogu määrused (EMÜ) nr 352/78, (EÜ) nr 165/94, (EÜ) nr 2799/98, (EÜ) nr 814/2000, (EÜ) nr 1290/2005 ja (EÜ) nr 485/2008 (ELT 2013, L 347, lk 549).
(2) Komisjoni 17. juuni 2011. aasta rakendusmäärus (EL) nr 585/2011, millega kehtestatakse puu- ja köögiviljasektoris ajutised erakorralised toetusmeetmed (ELT 2011, L 160, lk 71).
(3) Komisjoni 7. juuni 2011. aasta rakendusmäärus (EL) nr. 543/2011, millega kehtestatakse nõukogu määruse (EÜ) nr 1234/2007 üksikasjalikud rakenduseeskirjad seoses puu- ja köögiviljasektori ning töödeldud puu- ja köögivilja sektoriga (ELT 2011, L 157, lk 1).
24. aprillil 2017 esitatud hagi – Lackmann Fleisch- und Feinkostfabrik versus EUIPO (Национальный Продукт)
(Kohtuasi T-246/17)
Hageja: Lackmann Fleisch- und Feinkostfabrik GmbH (Bühl, Saksamaa) (esindaja: advokaat A. Lingenfelser)
Vaidlusalune kaubamärk: sõnalist osa „Национальный Продукт“ sisaldav ELi kujutismärk – registreerimistaotlus nr 14 747 513
Vaidlustatud otsus: EUIPO esimese apellatsioonikoja 16. veebruari 2017. aasta otsus asjas R 1017/2016-1
Määruse nr 207/2009 artikli 7 lõike 1 punktide b ja c ning artikli 7 lõike 2 rikkumine.
27. aprillil 2017 esitatud hagi – Azarov versus nõukogu
(Kohtuasi T-247/17)
Hageja: Mykola Yanovych Azarov (Kiiev, Ukraina) (esindajad: advokaadid G. Lansky ja A. Egger)
vastavalt ELTL artiklile 263 tühistada hagejat puudutavas osas nõukogu 3. märtsi 2017. aasta otsus (ÜVJP) 2017/381, millega muudetakse otsust 2014/119/ÜVJP teatavate isikute, üksuste ja asutuste vastu suunatud piiravate meetmete kohta seoses olukorraga Ukrainas (ELT 2017 L 58, lk 34), ning nõukogu 3. märtsi 2017. aasta rakendusmäärus (EL) 2017/374, millega rakendatakse määrust (EL) nr 208/2014 teatavate isikute, üksuste ja asutuste vastu suunatud piiravate meetmete kohta seoses olukorraga Ukrainas (ELT 2017 L 58, lk 1);
võtta Üldkohtu kodukorra artikli 64 kohaselt teatavaid menetlust korraldavaid meetmeid, nimelt
esitada nõukogule küsimusi;
paluda nõukogul esitada vaidluse teatud aspektide kohta kirjalikult või suuliselt oma seisukoht;
küsida teavet nõukogult ja kolmandatelt isikutelt, sealhulgas komisjonilt, EADSilt ja Ukrainalt;
nõuda kohtuasjaga seotud dokumentide või tõendite esitamist;
Esimene väide, et rikutud on põhiõigusi
Selle väite raames leiab hageja, et rikutud on omandiõigust ja õigust ettevõtlusvabadusele. Lisaks väidab ta, et võetud piiravad meetmed on ebaproportsionaalsed.
24. aprillil 2017 esitatud hagi – avanti versus EUIPO (avanti)
(Kohtuasi T-250/17)
Hageja: avanti GmbH (Hamburg, Saksamaa) (esindaja: advokaat M. Bahmann)
Vaidlusalune kaubamärk: Euroopa Liidu sõnalist osa „avanti“ sisaldav kujutismärk – registreerimistaotlus nr 14 646 038
Vaidlustatud otsus: EUIPO viienda apellatsioonikoja 14. veebruari 2017. aasta otsus asjas R 801/2016-5
nõustuda Euroopa Liidu Intellektuaalomandi Ametile (EUIPO) 6. oktoobril 2015 esitatud kaubamärgi registreerimistaotluse nr 1464038 rahuldamisega ja kaubamärgi registreerimistaotluse avaldamisega registreerimismenetluse jätkamiseks.
Määruse nr 207/2009/artikli 7 rikkumine.
28. aprillil 2017 esitatud hagi – Robert Bosch versus EUIPO (Simply. Connected.)
(Kohtuasi T-251/17)
Hageja: Robert Bosch GmbH (Stuttgart, Saksamaa) (esindajad: advokaadid S. Völker ja M. Pemsel)
Vaidlusalune kaubamärk: sõnalist osa „Simply. Connected.“ sisaldav ELi kujutismärk – registreerimistaotlus nr 14 814 057
Vaidlustatud otsus: EUIPO viienda apellatsioonikoja 9. märtsi 2017. aasta otsus asjas R 948/20165
Mõista kohtukulud ja apellatsioonikojas toimunud menetluse kulud välja EUIPOlt.
Rikutud on määruse nr 207/2009 artiklit 64 koosmõjus ELTL artikliga 263;
Rikutud on määruse nr 207/2009 artikli 7 lõike 1 punkte b ja c.
(Kohtuasi T-252/17)
Vaidlusalune kaubamärk: sõnalist osa „Simply. Connected“ sisaldav ELi kujutismärk – registreerimistaotlus nr 14 814 032
Vaidlustatud otsus: EUIPO viienda apellatsioonikoja 10. märtsi 2017. aasta otsus asjas R 947/20165
28. aprillil 2017 esitatud hagi – Der Grüne Punkt versus EUIPO – Halston Properties (Kahe noolega ringi kujutis)
(Kohtuasi T-253/17)
Hageja Der Grüne Punkt – Duales System Deutschland GmbH (Köln, Saksamaa) (esindajad: advokaadid P. Goldenbaum, I. Rohr ja N. Ebbecke)
Teine menetluspool apellatsioonikojas: Halston Properties s. r. o. GmbH (Bratislava, Slovakkia)
Vaidlusalune kaubamärk: ELi kujutismärk (Kahe noolega ringi kujutis) – Euroopa Liidu kaubamärk nr 298 273
Vaidlustatud otsus: EUIPO viienda apellatsioonikoja 20. veebruari 2017. aasta otsus asjas R 1357/2015-5
juhul kui menetlusse astuja osaleb menetluses, jätta tema kohtukulud tema enda kanda.
Määruse nr 207/2009 artikli 1 lõike 1 rikkumine.
Kohtuasja T-232/16 P kohta Euroopa Liidu Teatajas avaldatud teatise parandus
( Euroopa Liidu Teataja C 63, 27. veebruar 2017 )
Kohtuasja T-232/16 P: komisjon vs. Frieberger ja Vallin kohta avaldatud teatist tuleb lugeda alljärgnevalt:
Üldkohtu 19. jaanuari 2017. aasta otsus – komisjon versus Frieberger ja Vallin
(kohtuasi T-232/16 P (1)
((Apellatsioonkaebus - Avalik teenistus - Ametnikud - Pensionid - Personalieeskirjade reform - Pensioniea tõstmine - Otsus, millega keeldutakse ümber arvutamast pensioniõiguslikku staažilisa - Ne ultra petita põhimõte - Õigusnormi rikkumine - Põhjendamiskohustus))
Apellatsioonkaebuse esitaja: Euroopa Komisjon (esindajad: G. Berscheid ja G. Gattinara)
Teised menetluspooled: Jürgen Frieberger (Woluwe-Saint-Lambert, Belgia), Benjamin Vallin (Saint-Gilles, Belgia) (esindajad: advokaadid J.-N. Louis ja N. de Montigny)
Apellatsioonkaebus Euroopa Liidu Avaliku Teenistuse Kohtu (kolmas koda) 2. märtsi 2016. aasta otsuse peale kohtuasjas Frieberger ja Vallin vs. komisjon (F-3/15, EU:F:2016:26) selle kohtuotsuse tühistamise nõudes.
Tühistada Euroopa Liidu Avaliku Teenistuse Kohtu (kolmas koda) 2. märtsi 2016. aasta otsus kohtuasjas F-3/15: Frieberger ja Vallin vs. komisjon.
Jätta Jürgen Friebergeri ja Benjamin Vallini poolt kohtuasjas F-3/15 Avaliku Teenistuse Kohtule esitatud hagi rahuldamata.
Jätta apellatsioonimenetluse poolte kohtukulud poolte endi kanda.
Mõista Avaliku Teenistuse Kohtu menetluses kantud kohtukulud, sealhulgas Euroopa Komisjoni kantud kulud, välja Jürgen Friebergerilt ja Benjamin Vallinilt.
Jätta Euroopa Parlamendi ja Euroopa Liidu Nõukogu poolt Avaliku Teenistuse Kohtu menetluses ja käesolevas menetluses kantud kohtukulud nende endi kanda.

matches: Kohus Kohus Kohus kohus Kohus kohus