Eesti Vabariigi põhiseadus / paragrahv 18
Paragrahv 18
Kedagi ei tohi piinata, julmalt või väärikust alandavalt kohelda ega karistada. Kedagi ei tohi tema vaba tahte vastaselt allutada meditsiini- ega teaduskatsetele.
Piinamise, ebainimliku või alandava kohtlemise ja karistamise keeld on üks demokraatliku ühiskonna kõige fundamentaalsemaid väärtusi, kuuludes nn tüviõiguste hulka (core rights). See on absoluutne õigus ja keeld, millest PS ega rahvusvaheline õigus ei luba mingeid erandeid. Isegi sõjaolukorra või teiste selletaoliste raskete probleemide lahendamisel, nagu näiteks võitlus terrorismi või organiseeritud kuritegevusega, pole mingilgi määral lubatud piinamine, ebainimlik või alandav kohtlemine ega karistamine. EIÕK art 15 ei luba sellest põhimõttest taganeda sõja ajal ega muus hädaolukorras, mis ähvardab rahva eluvõimet (vt EIKo Iirimaa vs.Ühendkuningriik, 18.01.1978). Rahvusvaheliste lepingute õiguse Viini konventsiooni art 53 kohaselt peetakse piinamist keelustavaid norme rahvusvahelise õiguse peremptoorseteks ehk ius cogens’i normideks.
Normi alusväärtuseks on inimväärikus. Inimväärikuse kaitse aluseks PS-s on piinamise keelu kaudu inimõiguste ülddeklaratsioon (art 5), EIÕK art 3, ÜRO piinamise ning muude julmade, ebainimlike või inimväärikust alandavate kohtlemis- ja karistamisviiside vastane konventsioon, kodaniku- ja poliitiliste õiguste rahvusvahelise pakti art 7 ning ÜRO puuetega inimeste õiguste konventsiooni (PIÕK) art 15. Vastavad sätted sisalduvad ka EL põhiõiguste harta art-tes 1, 3 ja 4.
PS kommenteeritavat ja EIÕK art 3 vastavat normi võrreldes ilmneb, et PS-s puudub mõiste “ebainimlik kohtlemine või karistamine”. PS kasutab mõistet “julm kohtlemine ja karistamine”. Normidele rahvusvahelises jurisprudentsis antud sisu arvestades tuleb arvata, et PS-s on julmust käsitletud ebainimlikkuse sünonüümina, s.o ebainimlik ehk julm.
Paragrahv sisaldab kahte teineteisega seotud normi: 1) piinamise, julma või inimväärikust alanadava kohtlemise ja karistamise keeldu ning 2) keeldu allutada inimene tahtevastaselt meditsiini- või teaduskatsetele.
Kaitstud õiguse esemeline kaitseala hõlmab igaühe vabaduse, inimväärikuse ja isikupuutumatuse, paragrahvi teises lauses kitsamalt ka igaühe valiku- ja tahtevabaduse. Kellegi allutamine tema vaba tahte vastaselt meditsiini- või teaduskatsetele on toimimine personaalse vabaduse ja inimväärikuse vastaselt, sest inimväärikus eeldab tahtevabadust ning võimalust ise oma elu, vaimu ja keha üle otsustada. Tahtevastane meditsiini- või teaduskatse, kui selline peaks aset leidma, ei tähenda automaatselt piinamist, julma või väärikust alandavat kohtlemist, kuid ta võib seda sõltuvalt asjaoludest olla.
Paragrahvi isikuline kaitseala hõlmab igaüht, s.o iga inimest, kes on Eesti Vabariigi jurisdiktsiooni all. Seega hõlmatakse nii kodanikke kui ka mittekodanikke, nii neid, kes on vabad, kui ka neid, kes on oma vabaduses piiratud seaduslike sanktsioonide tagajärjel (nt kinnipeetavad), ning neid, kelle võime mõista oma tegude tähendust ja neid juhtida on piiratud kas vanuse või psüühilise seisundi tõttu (nt alaealised ja psühhiaatriapatsiendid), kui ka neid, kelle väärikusekäsitlus on erinev üldlevinust. Kaitse hõlmab ka neid, kes on Eesti jurisdiktsiooni alla sattunud illegaalselt ja/või kuuluvad näiteks väljasaatmisele.
Piinamise mõiste sisustamise aluseks on ÜRO asjakohane eriakt (antud kontekstis eriseadus) ehk nn piinamisvastane konventsioon, kus on antud piinamise mõiste. Sellele toetuvad oma lahendites ka rahvusvahelised järelevalveorganid, sealhulgas ÜRO piinamisvastane komitee ja EIK.
Riigikohus on defineerinud piinamise mõistet, lähtudes PS § 18 tähendusest, EIÕK art-st 3 ja EIK praktikast (RKHKo 13.11.2009, nr 3-3-1-63-09, p 21). Nii ÜRO piinamisvastase konventsiooni juurde lisatud piinamise ning muu julma, ebainimliku või inimväärikust alandava kohtlemise ja karistamise vastase konventsiooni fakultatiivne protokoll (ehk OPCAT) kui ka Euroopa asjakohane eriakt – Euroopa Nõukogu poolt vastu võetud Euroopa piinamise vältimise konventsioon näevad ette spetsiaalsed järelevalvemehhanismid kinnistes asutustes viibivate isikute piinamise ning ebainimliku või inimväärikust alandava kohtlemise või karistamise vältimiseks. OPCAT kohaselt moodustub selle ratifitseerinud riikides piinamise ning ebainimliku või inimväärikust alandava kohtlemise või karistamise vältimiseks spetsiifiline süsteem, mille üheks osaks on ÜRO piinamisvastasele komiteele alluv piinamise ning muu julma, ebainimliku või inimväärikust alandava kohtlemise ja karistamise ennetamise alamkomitee (SPT). Teiseks kohustub osalisriik OPCAT art 3 järgi looma või nimetama väärkohtlemise ennetamiseks vähemalt ühe riigisisese institutsiooni (riigi ennetusasutuse ehk NPM). Nii SPT kui riigi ennetusasutus teevad külastusi osalisriigi jurisdiktsiooni ja kontrolli all olevatesse kohtadesse, kus hoitakse või võidakse hoida isikuid, kellelt on võetud vabadus kas avalikku võimu teostava asutuse korralduse alusel, sellise asutuse toetusel või sõnaselgel või vaikival nõusolekul (edaspidi kinnipidamiskohad).
Euroopa piinamise vältimise konventsiooni alusel on loodud Piinamise ja Ebainimliku või Alandava Kohtlemise või Karistamise Tõkestamise Euroopa Komitee (CPT), millel on konventsiooni art 2 alusel inspekteerimise eesmärgil piiramatu ja etteteatamatu juurdepääs kõikidele kohtadele, kus peetakse kinni vabaduse kaotanud isikuid, sh arestimajadesse ja kinnistesse raviasutustesse.
Mõlema järelevalvemehhanismi asutuste (SPT, CPT) inspekteerimisraportid on aluseks asjakohase rahvusvahelise ja riigisisese õigus- ja kohtupraktika kujundamisele. ÕKS kohaselt on õiguskantsler piinamise ja muu väärkohtlemise ja karistamise vastase konventsiooni fakultatiivprotokollis sätestatud ennetusasutus (NPM) Eesti Vabariigis. Ennetus hõlmab ka nn OPCAT ehk kinniseid asutusi, nagu vanglad, arestimajad, haiglad ja hoolekandeasutused, politsei- ja kaitseväeasutused jt.
Ennetusasutuse pädevust asutuste külastamisel tuleb tõlgendada võimalikult laialt, sest see tagab ÜRO piinamisvastase konventsiooniga riigile pandud väärkohtlemise ennetamise ulatuslike kaitsekohustuste parema täitmise. Ennetustegevuse raames külastab õiguskantsler nii nn klassikalisi kinnipidamisasutusi (nt vanglad, arestimajad, tahtest olenematut ravi osutavad tervishoiuasutused) kui ka selliseid asutusi, mille osas võib olla tekkinud kahtlus, et seal viibivate isikute vabadusi võidakse piirata või ei ole seal viibivatel inimestel ka soovi ja võimaluse korral reaalselt kuhugi mujale minna (nt tervishoiuasutused, hoolekandeasutused).
Piinamise tõkestamise universaalsuse üks väljund on ka see, et ÜRO piinamisvastase konventsiooni iga osalisriik on kohustatud mõistma piinamise toimepanemises süüdistatu üle kohut või andma ta sel eesmärgil välja mõnele teisele riigile ning abistama vastavas tegevuses teisi riike.
Teisalt nõutakse osalisriikidelt, et need ei saadaks välja, ei annaks välja ega sunniks naasma ühtki isikut ühessegi teise riiki, kui on põhjendatult alust uskuda, et seda isikut võidakse selles riigis piinata, ebainimlikult või inimväärikust alandavalt kohelda või karistada. Seda joont järgib ka EIÕK ja asjakohane kohtupraktika.
Konventsiooni art 3 lg-s 1 sätestatud kohustuse täitmine on Eestis tagatud eeskätt väljasaatmist ja loovutamist piiravate normidega (nt VSS § 171 ja KrMS § 436). EIK on keelu isikuid välja saata või loovutada, kui isik võib vastuvõtvas riigis langeda piinamise, julma või alandava kohtlemise ohvriks, asetanud konventsiooni art 3 kaitsealasse (nt Jabari vs.Türgi, § 38). Euroopa Kohus leidis nn Aranyosi lahendis (C-404/15, Aranyosi ja Căldăraru) esmakordselt, et ka Euroopa vahistamismääruse täitmisest võib loobuda, kui on piisav alus arvata, et taotleva riigi kinnipidamistingimuste tõttu saab loovutatav harta art 4 tähenduses ebainimliku või alandava kohtlemise osaliseks.
ÜRO piinamisvastase konventsiooni art 1 kohaselt on piinamine iga avaliku võimu organi või ametiisiku tahtlik akt, millega põhjustatakse isikule tugev füüsiline või vaimne valu või kannatus eesmärgiga saada temalt või kolmandalt isikult informatsiooni või ülestunnistust, karistada teda või kolmandat isikut teo eest, mida ta on toime pannud või milles teda kahtlustatakse, või et teda või kolmandat isikut ähvardada või alandada. Definitsioon on lai, hõlmates tugeva valu, kannatuse ja piina – nii füüsilise kui ka vaimse – tekitamise kõiki vorme.
Piinamise kvalifitseerimiseks peab olema täidetud kolm tingimust:
1) piin peab olema teadlikult, sihilikult ehk meelega tekitatud ühel või mitmel määratluses toodud eesmärgil;
2) piin peab olema tekitatud ametiasutuste või -isikute õhutusel, teadmisel, korraldusel, vaikival nõusolekul või vahetul osalemisel;
3) määratlusega ei ole hõlmatud seaduspäraste sanktsioonide või piirangutega paratamatult kaasnevad mõõdukad kannatused, valu või üleelamised.
Õigus mitte olla piinatud, julmalt ega inimväärikust alandavalt koheldud ning karistatud toob avalikule võimule kaasa esiteks negatiivse kohustuse hoiduda igasugustest sammudest, mis võiks olla käsitatavad piinamise, julmuse või alandamisena, ning teiseks positiivse kohustuse astuda samme selleks, et hoida ära igasugused võimalikud piinamisjuhtumid, või kui need on ilmnenud, siis rakendada kõik meetmed toimunu väljaselgitamiseks ning süüdlaste karistamiseks.
Põhiõiguste kaitse kontekstis ei oma norm üldjuhul horisontaalmõju ehk normi rakendus ühe (era)isiku piinamisele teis(t)e poolt. Kui selline juhtum on ilmnenud, on see käsitatav põhiõiguste vastase ründena ja lahendatav tavapärase kriminaalmenetluse raames (nt KarS §-d 121, 138 jm). Erandiks on olukord, kus isikutevahelisest vägivallast, mis kvalifitseerub piinamisena, on teavitatud avalikke võime (politseid) ja neilt abi palutud ning need on jätnud teatele reageerimata. Selline olukord tekitab riigi vastutuse oma positiivsete kohustuste rikkumise eest (vt Opus vs.Türgi jmt).
Horisontaalmõju puudumine ei tähenda siiski seda, et riik ei vastutaks rikkumiste eest kinnistes asutustes, olenemata nende omandivormist. Kõigil juhtudel, kus isikutelt on seaduse alusel vabadus võetud, on PS § 18 rikkumised omistatavad avalikule võimule (riigile). Lisaks on riigil positiivne kohustus hoida ära mistahes olukorrad, kus inimesi hoitakse faktiliselt kinni ega kohelda inimväärikust ning isikupuutumatust austavalt (vt ka komm 16 ning PS § 20 komm-d). Piinamisel, sh kinnipidamistingimustel võib olla puutumus ka teiste põhiõigustega (nt § 13 lg 1 ja § 14) ja nende riivega.
ÜRO piinamise ning muude julmade, ebainimlike või inimväärikust alandavate kohtlemis- ja karistamisviiside vastane konventsioon kui Eesti Vabariigile siduv rahvusvaheline leping (RT II 1994, 14/15, 44) toob oma art 4 kaudu kaasa osalisriigi üldise kohustuse karistada mis tahes piinamisakti või selle katse toimepanijaid või neis osalejaid. See kohustus eeldab asjakohase seadusandluse ning selle efektiivse elluviimise mehhanismi olemasolu. Samas alluvad sedalaadi teod ka rahvusvahelisele jurisdiktsioonile.
Eestis kehtib rahvusvahelisele piinamise mõistele vastav esimese astme kuriteokoosseis KarS §-s 2901 (“Piinamine“) alates 2015. aastast. Säte näeb ette vastutuse ametiisiku poolt ilma seadusliku aluseta teadvalt suure või järjepideva kehalise või hingelise valu põhjustamise eest isikule temalt või kolmandalt isikult ütluse saamise, karistamise, hirmutamise, sunni või diskrimineerimise eesmärgil, samuti ametiisiku poolt sellisele teole kihutamise või sellise teoga nõustumise eest.
KarS § 2901 on erinorm nii § 121 kui ka õigusemõistmisvastaste süütegude suhtes (nt ütluste andmisele sundimine on karistatav erikoosseisu järgi, kui selle käigus ei tekitata valu või kannatusi). Samas ei asenda viimane koosseis piinamise koosseisu. Hingelise valu või kannatuse põhjustamine on üks tunnuseid, mille puudumine senises piinamise koosseisus on korduvalt Eestile etteheiteid kaasa toonud. Vastava seaduseelnõu seletuskirjas on toonitatud, et väär on ettekujutus, et piinamise korral peab tegu olema tingimata seotud füüsilise vägivalla, tervisekahjustuse või äärmisel juhul vaimuhaiguse või psühhoosi esilekutsumisega; piinamine võib toimuda ka sama intensiivse hingelise kannatuse põhjustamisega ilma füüsilise sekkumiseta isiku terviklikkusesse või talle tervisekahjustusi põhjustamata. Teo karistatavus ei saa sõltuda kannatanu närvisüsteemi tugevusest, vaid kurjategija tegevusest. KrMS § 9 lg 3 kohustab uurimisasutusi, prokuratuuri ja kohut kohtlema menetlusosalisi nende inimväärikust alandamata ning keelab kellegi piinamise või muul viisil julma või ebainimliku kohtlemise. Sama seadustiku § 64 keelab piinamise, vägivalla või inimväärikust alandaval teel tõendite kogumise ja kasutamise.
EIK eristab piinamise keelu materiaalset ja protsessuaalset rikkumist. Materiaalse (sisulise) rikkumisega on tegu siis, kui avaliku võimu asutus või ametiisik on kedagi piinanud, ebainimlikult või inimväärikust alandavalt kohelnud või karistanud. Iga otsus sõltub üksikjuhtumi asjaoludest. Protseduurilise ehk menetlusliku rikkumisega on tegu siis, kui väidetava piinamise, ebainimliku või inimväärikust alandava kohtlemise või karistamise juhtumid on jäetud välja selgitamata ja süüdlased karistamata.
Tõendamiskoormis piinamiskaebuste puhul lasub võimudel, ohvril piisab esmapilgul usutava (prima facie) kaebuse esitamisest. Tõendamisstandardina piinamise, ebainimliku või alandava kohtlemise ja karistamise hindamisel rakendab EIK standardit “väljaspool mõistlikku kahtlust” (beyond reasonable doubt). Iseenesest ei ole sellise tõendamisstandardi rakendamine osalisriikidele riigisiseselt siduv, kuid mõistlik on tähele panna, et riigisisene ja rahvusvaheline standard ei lahkneks oluliselt ega tooks seeläbi kaasa vastuolu konventsiooniga.
Piinamine, julmus, ebainimlikkus ning alandamine on väärkohtlemise alaliigid.
Piinamine on väärkohtlemise raskeim vorm. See seisneb eriti raskes ja teadlikus julmuses, ebainimlikkuses või alandamises, mis toob kaasa tugeva ja terava kannatuse või valu ning inimväärikuse alandamise. Teadlikkus, tahtlikkus ja sihipärasus on omane kannatuste tekitamisele. Kui teadlikkuse ja eesmärgipärasuse tunnus puudub, ei ole üldjuhul tegu piinamisega.
Piinamise eesmärk võib olla näiteks soov saada informatsiooni või ülestunnistust või saavutada süü omaksvõttu, kuid eesmärk ei pea tingimata olema selles ja võib seisneda ka näiteks kättemaksus ning agressiivsuse kontrollimatus väljaelamises nende poolt, kellel on isiku üle võim. Enamikul juhtudel seisneb piinamine tahtlikus ja sihipärases füüsiliste kannatuste tekitamises löömise või peksmise näol või valu ja kannatuste tekitamises mitmesuguste tehniliste abivahendite abil või piinavalt mõjuvatesse olukordadesse paneku kaudu. See võib seisneda näiteks isiku teadlikus paigutamises tingimustesse, mis on piinavad ja kutsuvad esile nii füüsilisi kui ka psüühilisi teravaid kannatusi, nagu pikaajaline külma või müra käes hoidmine, veega ülevalamine, kestev une häirimine, seksuaalne vägivald või sellekohane šantaaž, elektrišoki andmine, ravimi või arstiabi andmata jätmine, käeraudadega haigevoodi külge aheldamine jmt.
Piinamisena võib olla kvalifitseeritav ka üksnes psüühiline (vaimne) inimväärikuse teadlik ja sihipärane alandamine ning psüühiliste kannatuste tekitamine (nt lähedaste kannatuste sunnitud pealtnägemine; põhjendamatu avalik lahtiriietamine vastassoost inimeste ees koos kaasnevate mõnituste, solvangute ja alandustega (vt EIKo Selmouni vs. Prantsusmaa, 28.07.1999); isiku enda või tema lähedaste elu ohustavate alusetute ähvarduste esitamine jmt). Iga üksikut juhtu tuleb alati hinnata eraldi ning isiku, tingimuste ja asjaolude kogumis, seejuures nüüdisaegsete väärtus- ja elutingimuste ja arusaamiste valguses.
Väärkohtlemise kahtlus seondub sagedamini politsei ülemäärase jõukasutusega. Sellised olukorrad nõuavad detailset asjaolude ning rakendatud abinõude proportsionaalsuse hindamist. EIÕK artiklit 3 riivav jõukasutus võib EIK arvates seisneda ka verbaalses ähvarduses kasutada kinnipeetu suhtes elule ohtlikku vägivalda või piinamist, sh tugeva valu tekitamist ja seksuaalse vägivalla kasutust, et teada saada näiteks pantvangistatu asukoht ja/või murda ohvrite füüsiline või moraalne vastupanu või suunata neid toimima vastu oma tahtmist ja teadvust (EIKo Gäfgen vs.Saksamaa, 20.05.2008; Keenan vs.Ühendkuningriik, 03.04.2001) või jõu abil kahtlustatavale oksendamist esilekutsuva aine manustamist, et saada tema maost kätte peidetud narkootikumid (EIKo Jalloh vs.Saksamaa, 11.07.2006).
Isiku arreteerimisel või transportimisel kasutatav jõud peab olema vältimatult vajalik (vt EIKo Raninen vs.Soome, 16.12.1997; Rehbock vs.Sloveenia, 28.11.2000). Arendades edasi EIK senist praktikat art 3 osas politsei poolt jõu kasutamise kontekstis, leidis EIK suurkoda 2015. a (Bouyid vs.Belgia, 23380/09, §-d 81–113), et politseiniku poolt 17-aastasele isikule kõrvakiilu andmine oli siiski konventsiooni art 3 rikkumine. Lahendis rõhutati, et ebainimlik või alandav kohtlemine omab suuremat – just psühholoogilist – mõju alaealistele, teatud juhtudel võib politsei tegevus olla vastuolus art 3 nõuetega lihtsalt seepärast, et tegemist on alaealistega. Kui isik leiab end olukorras, kus ta on vastamisi täitevvõimuametnikega, alandab igasugune isiku suhtes füüsilise jõu kasutamine, mis ei olnud otseselt isiku käitumisest tulenevalt vajalik, isiku inimväärikust. PIK (Puuetega Inimeste Õiguste Komitee) on vaadelnud puuetega inimestele kohaldatavaid ohjeldusmeetmeid PIÕK art 15 all ning pidanud neid nii mõnelgi juhul väärkohtlemiseks (vt Taani (30.10.2014); Austria 30.09.2013; Slovakkia (17.05.2016)).
Kommenteeritavas paragrahvis sätestatu vastaste meetoditega kogutud tõendeid ei saa kasutada kohtumenetluses ning ohvri suhtes tuleb selles osas taastada status quo ante – eelnev olukord/seisund.
Õigusriikluse olemuslikuks osaks oleva ausa õigusemõistmise standardid eeldavad, et kriminaalsüüdistus ei toetu tõenditele, mis on kogutud süüdistatava tahet eiravate surve- ja ähvardusmeetodite abil (EIKo Saunders vs. Ühendkuningriik, 17.12.1996).
Selleks et mingi teguviis kvalifitseeruks väärkohtlemiseks EIÕK art 3 ja kommenteeritava paragrahvi mõttes, peab see saavutama teatud minimaalse tugevusastme. Viimase hindamine sõltub kõikidest asjaoludest, sh kohtlemise kestusest, selle füüsilistest ja psüühilistest tagajärgedest ning mõnedel juhtudel ka kannatanu soost, vanusest ja tervislikust seisundist (vt EIKo Moldovan jt vs.Rumeenia, 12.07.2005). Füüsiliste kannatuste puhul on üheks objektiivseks ja obligatoorseks tõendiks selged, sh meditsiiniliselt fikseeritud vigastuste jäljed jm tagajärjed. Vaimsete kannatuste puhul võivad tagajärjeks olla sügav meeleheide, depressioon või stress, meeltetegevuse häired või muud akuutsed tõsised psüühikahäired, mille tõendiks võib olla inimese vajadus psüühilise rehabilitatsiooni ja ravi järele, kuid mitte tingimata. Vaimsete kannatuste tuvastamisel võib toetuda lisaks meditsiinilis-psühholoogilistele hinnangutele ka tunnistajate ütlustele ning tervest mõistusest lähtuvale üldtunnustatud arusaamisele inimväärikusest ja selle alandamisest.
Juhul kui inimene on sattunud võimu kontrolli alla (nt võetud vahi alla, saadetud karistust kandma, paigutatud sundraviasutusse või võetud sõjaväeteenistusse) tervena ja väljub sealt selgete ja ilmsete vigastuste või vaimsete häiretega ning inimene on sellest võime (nt politseid, prokuröri, kohut) informeerinud, siis läheb tõendamiskoormis üle võimudele. Neil lasub sel juhul rahvusvahelisest õigusest tulenev ex officio kohustus selgitada välja vigastuste tekkimise asjaolud, esitada veenvad põhjendused vigastuste põhjuste ja päritolu kohta ja nende tekitamise süüdlased ning neid karistada (vt EIKo Selmouni vs.Prantsusmaa, 28.07.1999). Kui seda ei tehta, siis võib tagajärjeks olla riigile võetud rahvusvaheliste (positiivsete) kohustuste (st protseduuriline kohustus uurida) rikkumine, sõltumata sellest, kas materiaalne piinamise fakt tuvastati või mitte. Milline ka ei oleks riigisisese menetluse tulemus, ei vabasta see veel iseenesest riiki konventsioonist tulenevast vastutusest (vt EIKo Ribitsch vs.Austria, 04.12.1995), põhjusel et võimud ei saaks kasutada näilikku või formaalset menetlust ja süüdimõistmist rahvusvahelisest vastutusest kõrvalehoidmiseks.
Julm ehk ebainimlik ja alandav kohtlemine ja karistamine erineb piinamisest ennekõike tugevusastme poolest, olles viimasest nõrgem. Nende eristamine on jällegi faktide ja asjaolude hindamise küsimus, mida tehakse iga üksikjuhtumi puhul eraldi. Üldiselt on iseloomulik, et julm ehk ebainimlik ja alandav kohtlemine on isiksuse tahet ja väärikust tugevalt riivav, põhjendamatult ja taotluslikult isiksust ning tema väärikust kahjustav ning teda alandav. EIK on korduvalt leidnud, et väärkohtlemine pole oma raskusastmelt ulatunud küll piinamise kvalifitseerimiseks vajaliku tugevusastmeni, kuid on siiski tuvastanud ebainimliku või alandava kohtlemise ja vastavalt ka EIÕK art 3 rikkumise.
Ebainimlik ja alandav kohtlemine seondub sageli kinnipidamistingimustega, kuid mitte ainult. Kinnipidamiskoha ülerahvastatus, halvad sanitaartingimused, arstiabi puudumine või ebapiisavus, pesemistingimuste puudulikkus, värskes õhus viibimise ja jalutamistingimuste puudumine, vaimse tegevuse, sh ajalehtede ja ajakirjade lugemise võimatus, üksikvangistus ning kontaktide puudumine jmt võivad teatud tingimustel olla hinnatud kui ebainimlik ning alandav kohtlemine (vt nt EIKo Kalashnikov vs.Venemaa, 15.10.2002 ja Alver vs.Eesti 08.11.2005; vt ka Euroopa Parlamendi 15.12.2011 resolutsioon).
Kinnipidamistingimuste hindamisel tuleb arvestada nende kumulatiivset toimet ja aega, mille jooksul oli kinnipeetav nende mõjurite toimeväljas. EIK leidis konventsiooni art 3 rikkumise Eesti poolt kohtuasjas Julin vs.Eesti, kus kinnipeetu suhtes kasutati rahustusvoodit tarbetult ja ebaproportsionaalselt pika aja vältel (vt ka Tali vs.Eesti). VangS § 41 lg 1 näeb ette, et kinnipeetavat, arestialust või vahistatut tuleb kohelda viisil, mis austab tema inimväärikust ning kindlustab, et karistuse kandmine või vahi all viibimine ei põhjustaks talle rohkem kannatusi või ebameeldivusi kui need piirangud, mis paratamatult kaasnevad vanglas või arestimajas viibimisega. Vanglareeglid ja nende kohaldamine peavad olema mõõdukad ja proportsionaalsed eesmärgiga, mida nad taotlevad.
Asüülitaotlejate (põgenike) kinnipidamise tingimuste kohta, sh nn refoulement (tagastamine Dublin II regulatsioonide järgi) vt EIKo M.S.S.vs.Belgia ja Kreeka 21.01.2011.
EIK on leidnud, et isegi kui inimene peab hooldekodus jagama nelja inimesega 16 m2 suurust pinda, aga ta võib vabalt liikuda hooldekodu siseruumides ja hooldekodust väljas, pole teda väärkoheldud (EIKo Stanev vs.Bulgaaria, 17.01.2012). Küll aga tuleb väärkohtlemiseks pidada seda, kui hooldekodu elamistingimused on arvestatavas osas inimese hooldekodus viibimise ajal inimväärikust alandavad. Näiteks asjas Stanev vs.Bulgaaria leidis EIK, et olukorras, kus toitu oli vähe ja see oli kehv, hoone oli piisavalt kütmata, mistõttu inimene pidi talvel magama üleriietes, pesta sai üks kord nädalas ebahügieenilises ja lagunenud pesemisruumis, tualetid olid kohutavas seisukorras ning inimestele ei antud pärast rõivaste pesu samu rõivaid tagasi, oli kumulatiivselt tegu väärkohtlemise juhuga (EIKo Stanev vs.Bulgaaria, 17.01.2012).
EIK on korduvalt lahendanud art 3 põhjal ka asju, mis on esile kerkinud tervishoiuteenuste osutamise kontekstis, sh väljaspool kinnipidamistingimusi. Üldine põhimõte on, et tunnustatud arstiteaduse reeglite kohaselt ravi seisukohalt vajaliku protseduuri läbiviimine ei kuulu art 3 kaitsealasse (Herczegfalvy vs.Austria, 24.09.1992). Samuti pole väärkohtlemisega tegu juhul, kui haigele inimesele ei võimaldata katsetamisjärgus olevat ravimit, seda ka siis, kui teistes riikides on ravimit patsientidele erandkorras võimaldatud (Hristozov jt vs.Bulgaaria, 13.11.2012). Kohus on hinnanud art 3 kohaldatavust ka tervishoiuteenuste osutamata jätmise (R. R. vs.Poola, 26.05.2011), patsiendi soovitud protseduurile teda alandavate meetoditega vastuseisu avaldamise (P ja S vs.Poola, 30.10.2012), tahtevastase meditsiiniprotseduuri rakendamisel kriminaalasjas tõendusmaterjali saamiseks vaimseid ja füüsilisi kannatusi põhjustava meetodi kasuks otsustamise (Jalloh vs.Saksamaa, 11.07.2006) jne korral. PIK, kes vaatab läbi ka Eesti peale esitatud individuaalkaebuseid, on 17.05.2016 Slovakkia ja Taani 30. oktoobri 2014. a raportitele hinnanguid andes pidanud psühhosotsiaalse puudega inimeste väärkohtlemiseks nende suhtes füüsiliste, mehaaniliste ja keemiliste ohjeldusmeetmete kasutamist ning teistest inimestest eraldamist. Rootsi puhul on PIK 12. mail 2014 avaldanud, et elektrokonvulsiivse ravi rakendamine on käsitatav väärkohtlemisena.
Väärkohtlemise tõkestamiseks peavad olemas olema efektiivsed õiguskaitseabinõud. Juhul kui inimene on tõstatanud põhjendatud kaebe, et teda on tõsiselt väärkoheldud, siis toob see riigile kaasa EIÕK art-s 1 endale võetud kohustusena “tagada igaühele, kes on nende jurisdiktsiooni all”, ex officio kohustuse efektiivse ametliku uurimise läbiviimiseks, mis on võimeline süüdiolevaid kindlaks tegema ja karistama (EIKo Assenov jt vs.Bulgaaria, 28.10.1998). Selmouni asjas osutas EIK, et “küsimus ei ole niivõrd selles, kas uurimine viidi läbi või mitte [...], vaid selles, kas see viidi läbi põhjalikult, kas võimud olid häälestatud sellele, et identifitseerida ja karistada neid, kes vastutavad, ehk kas uurimine oli efektiivne. See on eriti oluline asjades, kus isikul on põhjendatud kaebus artikli 3 või 2 rikkumise kohta” (vt Selmouni vs.Prantsusmaa, 28.07.1999).
Kinnipidamistingimuste vaidlustamist ja vastavaid õiguskaitsevahendeid on puudutatud ka Riigikohtu praktikas (RKHKo 26.05.2008, 3-3-1-20-08). PIK on PIÕK kontekstis märkinud, et vanglatingimuste kohandamata jätmine puuetega inimese vajadustele vastavaks võib kujutada endast väärkohtlemist (Mr X vs.Argentina, 11.04.2014). Kaebe esitamiseks näeb VangS ette vaidemenetluse läbimise, mis on eelduseks kinnipeetava või vahistatu poolt (haldus)kohtu poole pöördumiseks kinnipidamisasutuse haldusakti või toimingu vaidlustamiseks.
Efektiivsele toimimisele peaks riigivõime häälestama ka PS §-s 13 sisalduv viide, et “seadus kaitseb igaüht riigivõimu omavoli eest”. KarS § 2901 näeb ilma seadusliku aluseta teadvalt suure või järjepideva kehalise või hingelise valu põhjustamise eest isikule temalt või kolmandalt isikult ütluse saamise, karistamise, hirmutamise, sunni või diskrimineerimise eesmärgil, samuti ametiisiku poolt sellisele teole kihutamise või sellise teoga nõustumise eest ette ühe- kuni seitsmeaastase (raskendavatel asjaoludel isegi kuni 10-aastase) vangistuse (vt ka komm 10). Kui nimetatud süüteokoosseis on välistatud, siis KarS § 324 näeb ka kinnipeetava, arestialuse või vahistatu inimväärikuse alandamise, diskrimineerimise või tema õiguste ebaseadusliku piiramise eest kinnipidamiskoha ametniku poolt ametiseisundit ära kasutades ette rahalise karistuse või kuni üheaastase vangistuse.
Maskides politseinike kasutamisel peavad viimased olema identifitseeritavad (EIKo Hristovi vs.Bulgaaria, 11.10.2011).
Käsitletava õiguse rikkumise ohvri kannatuste kompenseerimiseks Eesti õiguskorras on PS § 25 ning üldaktina RVastS, mille § 9 näeb ette, et füüsiline isik võib nõuda ka mittevaralise kahju rahalist hüvitamist “süüliselt väärikuse alandamise, tervise kahjustamise, vabaduse võtmise, kodu või eraelu puutumatuse või sõnumi saladuse rikkumise, au või hea nime teotamise korral”. Kui väärkohtlemine on kaasa toonud ka varalise kahju (nt ravikulude või töövõime kaotuse näol), kuuluvad ka need RVastS § 8 järgi hüvitamisele. Alates 1. maist 2015 reguleerib süüteomenetluses tekitatud kahju hüvitamist SKHS, mis reguleerib ka piinamise ning ebainimliku ja alandava kohtlemisega seonduvat. SKHS § 11 lg 2 teise lause kohaselt ei ole piinamise, ebainimliku ja alandava kohtlemise korral menetleja süü kahju mittevaralise hüvitamise eelduseks.
Riigisisene õiguskaitseabinõu peab olema efektiivne nii asjaolude selgitamise ja süüdlaste karistamise kui ka kompenseerimise osas ning seda mitte ainult “teoorias, vaid ka praktikas” (EIKo Akdivar vs.Türgi, 16.09.1996).
Inimväärikuse kaitse ja piinava kohtlemise vältimine seondub eutanaasia ehk abistatud suitsiidi teemaga. Filosoofiline küsimus on, kas õigus elule hõlmab endas ka õigust surra. Kui inimene on noor ja terve, siis võib ta elust omal soovil lahkuda. Kui ta aga on haige, vana ja paranemislootuseta, kas siis on ta määratud elama abituses, piinades ja tema elu ja kannatuste üle otsustavad teised?
Inimene võib kas õnnetusjuhtumi, haiguse või kõrge ea tõttu sattuda olukorda, kus tema paranemiseks puuduvad igasugused meditsiinilised väljavaated. Paranemislootuseta olukord, saadetuna füüsilisest abitusest, valust, kannatustest ning koormaks oleku tundest tekitab inimesele ja tema lähedastele kaheldamatult sügavaid üleelamisi ja kannatusi. Selline olukord tekitab inimeses ja tema lähedastes põhjendatud küsimuse, miks peab elust lahkuma kannatusi, valu ja piinu taludes ning kas ei oleks õigem vabatahtlikult ja piinavabalt surra. Vältimatu letaalne lõpp on kõigile ette teada.
Eutanaasia võib aset leida kahel peamisel viisil – kas abistatud suitsiidi või elutoetusabi lõpetamise teel. Mitmetes arenenud Euroopa riikides on humanitaarsetel ja inimväärikuse kaitse kaalutlustel eutanaasia seadusega reguleeritud ja lubatud. Selleks on kindlad protseduurilised, menetlus- ja kontrollinõuded. Üldeeldus on inimese enda soov/nõusolek või kui ta ise ei saa seda anda, siis lähedaste dokumenteeritud nõusolek. Elutoetuse lõpetamisega seoses tegi EIK otsuse asjas Lambert jt vs.Prantsusmaa 05.06.2015.
PS § 16 kaitseb õigust elule, kuid ei keela elust lahkuda.
PS § 18 teises lauses sisalduva normi – kedagi ei tohi tema vaba tahte vastaselt allutada meditsiini- ega teaduskatsetele – esemeline kaitseala on kitsam paragrahvi esimeses lõikes sätestatust. Lõige keskendub tahte ja valikuvabaduse kaitsele, kaudsemalt ja üldisemalt aga samuti inimväärikuse kaitsele. Rahvusvaheliste inimõiguste kontekstis kuulub käsitletav valdkond eraelu ehk privaatsuse kaitsealasse (vt EIÕK art 8). Õigus mitte olla allutatud oma tahte vastastele meditsiini- ja teaduskatsetele on üldise vabadusõiguse väljendus ning selle eesmärk on kaitsta igaühe õigust ise otsustada oma elu, sh keha ja vaimu üle. Sõltuvalt asjaoludest, eriti mõju tugevusest ja tagajärgedest, võib keeld olla käsitatav ka piinamise üldise keelu alla kuuluvana või mahedama vormi puhul eraelu kaitse kontekstis (vt nt EIKo Herczegfalvy vs.Austria, 24.09.1992).
Valdkonda käsitlevaks üheks põhiliseks rahvusvaheliseks õigusaktiks on inimõiguste ja biomeditsiini konventsioon ehk nn Oviedo konventsioon (RT II 2002, 1, 2). Selle art 2 kohaselt valitsevad inimese huvid ja heaolu puhtühiskondlike ja -teaduslike huvide üle. Üldjuhul võib sekkumine tervise valdkonnas toimuda pärast seda, kui asjaomane isik on informeerituna ja vabatahtlikult andnud selleks oma nõusoleku. Seega on inimese autonoomia juhtiv väärtus ja sellest tulenevalt informeeritud nõusolek meditsiinilise tegevuse ja selle võimaliku õigusliku hindamise lähtepositsiooniks ehk lähtutakse voluntas aegroti suprema lex est põhimõttest.
Üldine ühiskondlik huvi ja vajadus teha teatud meditsiini- ja teaduskatsetusi, sh ka inimkatseid, on võimalik, mõistetav ja osati vältimatu. Huvi peab olema tõepoolest avalik ja üldine, mitte pelgalt äriline, kitsalt isiklik või eksperimentaalne ning muud võimalused tulemuse saavutamiseks peavad puuduma või olema ära kasutatud. See üldine ühiskondlik huvi peab üldjuhul olema eriala erapooletute esindajate poolt hinnatud ning heaks kiidetud ning selle viimaseks tasakaalustajaks on katse võimalike objektide nõusolek, mis peab olema ka fikseeritud. Uuritava isiku kaitset käsitleb konventsiooni art 16, mille kohaselt inimuuringut võib teha ainult siis, kui kõik järgmised tingimused on täidetud:
1) inimuuringutele ei ole võrdväärse tulemuslikkusega alternatiivi;
2) isiku võimalik risk ei ole suurem kui uuringust tulenev võimalik kasu;
3) uuringukava on pärast selle teadusliku väärtuse sõltumatut kontrollimist, sealhulgas uuringu eesmärgi tähtsuse kindlakstegemist, ning sellele eri erialade esindajate eetilise hinnangu andmist kinnitanud pädev organ;
4) uuritav isik on informeeritud oma õigustest ja tema kaitseks seadusega ettenähtud abinõudest;
5) nõusolek on antud sõnaselgelt, konkreetse juhtumi jaoks ja dokumenteerituna. Niisuguse nõusoleku võib igal ajal vabalt tagasi võtta.
Konventsiooni art 12 sätestab, et geenihaiguste ennustusteste või teste, millega sedastatakse kas haiguspõhjusliku geeni kandmine või geneetiline eelsoodumus haiguse tekkeks või eelsoodumuskahtlus, võib teha ainult tervise huvides või terviseotstarbeliseks teadusuuringuks koos asjakohase geneetikaalase nõustamisega. Tuleb silmas pidada, et konventsiooni art 12 ei kuulu teadusuuringuid käsitlevasse 5. peatükki, vaid 4. peatükki, mis käsitleb inimgenoomi (art 12 – geneetilised ennustustestid). Artikel 12 tagab selliste testide vabatahtlikkuse, nõudes eriliselt teavitatud nõusolekut, mistõttu selle esmaeesmärk on erinevalt teadusuuringutele allutamise keelust eraelu puutumatuse kaitse ja diskrimineerimise ärahoidmine. Artikli 12 nõuded, mida riik peab tagama, laienevad töö- ja erakindlustussuhetele (konventsiooni seletuskirja p-d 82–86). Riik ei tohi lubada, et ettevõtjad seoksid töötaja valiku talle geenitesti tegemisega, ilma et see oleks otseselt seotud töötaja tervise kaitsega, või et kindlustuslepingute sõlmimine sõltuks sedalaadi testimisest.
Normi isikuline kaitseala hõlmab kõiki füüsilisi isikuid, kes on allutatud meditsiini- või teaduskatsetele. Et normi rakendamine seondub tahtega, hõlmab see need isikud, kes on võimelised oma vaba tahet väljendama, ning need, kes seadusjärgselt on seatud esindama neid inimesi, kes ise ei saa või ei ole võimelised mõistma oma tegude tähendust ning oma vaba tahet väljendama. Nõusoleku andmiseks võimetuks loetud isikule kehtib erikaitse (vt ka inimõiguste ja biomeditsiini konventsioon: inimõiguste ja inimväärikuse kaitse bioloogia ja arstiteaduse rakendamisel e nn Oviedo konventsiooni art 17). Temaga ei tohi ka seadusliku esindaja nõusolekul katseid teha, kui pole tõenäoline, et sellest lähtuks otsene ja tuntav kasu tema tervisele või kui võrdväärset tulemuslikku uuringut oleks võimalik teha nõusolekuvõimelisele isikule. Olenemata oma seadusliku esindaja nõusolekust on isikul õigus teaduskatsele allutamisest keelduda. PIK on nt Itaalia ja Ungari PIÕK täitmise kohta esitatud raportitele antud tagasisides öelnud, et PIÕK art-ga 15 pole kooskõlas regulatsioon, mis lubab meditsiinikatsetega nõustuda puudega inimese asemel tema eestkostjal. Kaitse laieneb ka neile, kes on teatud asjaoludel oma tahte väljendamises piiratud ning allutatud režiimile ja subordinatsioonile (nt vangid, sõjaväelased). Eriliselt haavatavas seisundis isikutega, kellelt on seaduse alusel vabadus võetud, ei ole katsete tegemine lubatav. Keerulisem on olukord loodete puhul, arvestades põhiõigusvõime teket (vt ka PS § 9 komm). Oviedo konventsiooni art 18 järgi tohivad looteuuringud olla lubatud üksnes juhul, kui seadus sätestab loote kaitse. Inimloodet uurimiseks luua on keelatud.
PS § 18 lg 2 kaitseala piirneb õigusega vabale enesemääramisele ja eraelu puutumatusega (PS § 26). Inimese nõusolekuta sekkumine tema kehalisse puutumatusse riivab lisaks nimetatud põhiõigustele ka inimväärikuse põhimõtet (PS § 10). Põhiseaduslik nõue, et (meditsiiniline) sekkumine inimese kehalisse enesemääramisse toimuks tema teavitatud nõusoleku põhimõttel, on seega märksa laiem kui PS § 18 lg 2 kaitseala. Teaduskatsed PS § 18 lg 2 tähenduses hõlmavad kindlasti loodusteaduslikke katseid, kus inimene asetataks sisuliselt samasse seisu nagu katseloom loomkatsete puhul. Meditsiinikatsed selles tähenduses on teaduskatsete erijuht. Hõlmatud on mitte ainult inimkeha, vaid ka -psüühikat mõjutavad katsed. Kahtluse korral tuleb lähtuda sellest, et tegemist on teaduskatsega PS § 18 lg 2 tähenduses. Siiski ei laiene käsitletav säte igasugustele uuringutele, millega omandatakse infot inimese tervisliku seisundi kohta. Näiteks kui inimeselt varastatakse juukseid ja neid analüüsitakse, siis sellega riivatakse eraelu puutumatust, kuid tegemist ei ole inimese allutamisega teaduskatsele. PS § 18 lg 2 riivet ei esine tingimata ka juhul, kui inimene annab vabal tahtel verd veresuhkru analüüsiks, kuid selleks eraldi nõusolekut küsimata testitakse teda veel HIV vms nakkushaiguste vastu. Ka sel juhul riivatakse eraelu puutumatust (PS § 26).
On problemaatiline, kuivõrd laieneb norm traditsioonilisele ravile. On ilmne, et teatud osas laieneb see olukordadele, kus puuduvad varem järeleproovitud meetodid ja nende põhjal prognoositavad tulemused ning tuleb toimida katseliselt (vt ka PS § 20 komm 5).
Vaba tahte väljendamine eeldab adekvaatset ja põhjalikku informeeritust ning võimet mõista informatsiooni sisu, sh katsete sisu, eesmärki ja võimalikke tagajärgi ning katsetega kaasnevaid ohte. Juhul kui inimesele vajalikku informatsiooni esitatud ei ole või ta ei ole olnud võimeline mõistma selle sisu, ei saa rääkida vabast tahtest. Vaba tahte küsimus võib esile kerkida näiteks ka siis, kui objektiivselt ilmselt kitsikuses inimene nõustub katsetega selgelt rahalistel põhjustel või on mõnes muus sundolukorras, ning kus võib tõusta küsimus, kas inimene oleks nõus katsetega ka siis, kui sundasjaolusid ei esineks.
Ka siis, kui isik on vabatahtlikult ja korrakohaselt end allutanud meditsiini- või teaduskatsele, säilib tal õigus tema tervist puudutava teabe eraelulisuse kaitsele (PS § 26) ning õigus saada mis tahes teavet oma tervise kohta, nagu ka õigus seda mitte saada, ehk teisisõnu keelduda selle täielikust või osalisest vastuvõtmisest (nt mingi geenipuude ja sellega paratamatult kaasneda võivate haiguste kohta). Teabe vastuvõtmisest keeldumine ei vabasta aga asjaga seotud asutusi kohustusest seda inimesele pakkuda. Juhul kui meditsiini- või teaduskatsetega on isikule tekitatud (konventsiooni sõnastuses) “lubamatut kahju, on tal õigus saada õiglast hüvitist seaduses ettenähtud tingimustel ja korras”. Sellist kaitset pakub PS § 25, EIÕK art 24, RVastS ja KarS. KarS § 138 sätestab kriminaalvastutuse meditsiinilise või teadusliku uuringu tegemise eest inimesega, kes ei ole selleks andnud seaduses sätestatud korras oma nõusolekut või keda enne nõusoleku andmist ei ole teavitatud olulistest uuringuga kaasneda võivatest ohtudest (vt Tartu Maakohtu 08.12.2011 otsus Andres Selli kriminaalasjas 1-11-13408).
Paragrahv 17


Tarbijakaitsetegevuse riigieelarvelise toetuse andmise tingimused ja kord – Riigi Teataja
Tarbijakaitsetegevuse riigieelarvelise toetuse andmise tingimused ja kord
Tarbijakaitsetegevuse riigieelarvelise toetuse andmise tingimused ja kord - sisukord
§ 2 Toetus
§ 7 Toetuse eraldamine ja lepingu sõlmimine
§ 9 Toetuse ja aruandluse kontroll
RT I, 19.02.2019, 32
Vastu võetud 16.03.2016 nr 25
RT I, 18.03.2016, 7
jõustumine 21.03.2016
22.12.2016 RT I, 29.12.2016, 9 01.01.2017
05.02.2019 RT I, 19.02.2019, 1 22.02.2019, määruses asendatud läbivalt sõnad „Tarbijakaitseamet” sõnadega „Tarbijakaitse ja Tehnilise Järelevalve Amet” vastavas käändes.
Määrus kehtestatakse tarbijakaitseseaduse § 19 lõike 6 alusel.
Määrus reguleerib tarbijakaitsetegevuse riigieelarvelise toetuse taotlemist ja andmist, toetuse kasutamise ja aruandluse kontrolli ning kehtestab toetuse taotluse ja aruande andmekoosseisu.
§ 2. Toetus
(1) Tarbijakaitsetegevuse toetamiseks eraldatakse toetust riigieelarves ettenähtud vahendite piires.
(2) Toetus on mõeldud tarbija nõustamise ja teavitamise ning tarbijate kollektiivsete huvide esindamisega seonduvate kulude katteks.
(3) Käesolevas määruses kehtestatud nõuetele vastav ühendus taotleb ja võib saada toetust kolmeaastaseks perioodiks. Toetuse suurus ja konkreetse aasta tegevused lepitakse kokku iga aasta kohta eraldi toetuse saajaga sõlmitava lepingu lisas.
(1) Toetuse taotlejaks on mittetulundusühingute seaduse kohaselt asutatud ja registreeritud ühendus, kelle tegevus on oluline tarbija õiguste ja huvide edendamise ning tarbijakaitsealase teabe ja nõustamise kättesaadavuse parandamiseks ning kes:
1) on võimeline esindama tarbijate huve üleriigilisel tasandil ja osalema Euroopa Komisjoni otsusega 2009/705/EÜ, millega asutatakse Euroopa tarbijate nõuanderühm (ELT L 244, 16.09.2009, lk 21–24), moodustatud Euroopa tarbijate nõuanderühmas;
2) osaleb tarbijapoliitika kujundamises ja elluviimises;
3) tegutseb üle-eestiliselt, korraldab ja arendab koostööd teiste tarbijaühenduste ja muude vabaühendustega.
(2) Taotlejal ei tohi taotluse esitamise hetkel olla õigusaktidest tulenevate riiklike või tema elu- või asukoha kohalike maksude või sotsiaalkindlustuse maksete võlga.
Toetuse saamiseks esitab taotleja määruse lisas 1 toodud andmekoosseisule vastava taotluse.
Allkirjastatud taotlus esitatakse Tarbijakaitse ja Tehnilise Järelevalve Ametile hiljemalt taotletava toetuse eraldamise aasta 15. jaanuariks.
[RT I, 29.12.2016, 9 - jõust. 01.01.2017]
(1) Tarbijakaitse ja Tehnilise Järelevalve Amet kontrollib taotleja ja esitatud taotluse vastavust kehtestatud nõuetele.
(2) Tarbijakaitse ja Tehnilise Järelevalve Ametile esitatud taotlust hindab Tarbijakaitse ja Tehnilise Järelevalve Ameti peadirektori (edaspidi peadirektor) moodustatud komisjon, kes teeb peadirektorile ettepaneku taotluse rahastamise, osalise rahastamise või rahastamisest keeldumise kohta hiljemalt 20 tööpäeva jooksul alates taotluse esitamise tähtpäevast.
(21) Taotluse võib osaliselt rahastada, kui taotletava toetuse maht ületab riigieelarves tarbijaühenduse toetamiseks eraldatud vahendeid või kui taotleja tegevuse eesmärk on saavutatav ka väiksema toetusega, kui on taotletud.
(3) Kui taotlus ei ole nõuetekohane, teavitatakse taotlejat kõrvaldamist vajavast puudusest ning määratakse mõistlik tähtaeg puuduse kõrvaldamiseks. Kui taotleja ei kõrvalda taotluses esinenud puudust talle antud tähtaja jooksul, lõpetatakse taotluse menetlus, millest teavitatakse taotlejat.
(4) Kui esitatud taotluse rahastamise maht jääb riigieelarves tarbijaühenduse toetamiseks eraldatud vahenditest väiksemaks, võib Tarbijakaitse ja Tehnilise Järelevalve Amet välja kuulutada täiendava taotlusvooru ning määrata selle läbiviimise tähtaja.
(5) Täiendava taotlusvooruga esitatud taotluse menetlus toimub vastavalt käesolevas paragrahvis sätestatule.
(6) Tarbijakaitse ja Tehnilise Järelevalve Amet võib vajadusel nõuda taotlejalt täiendavate toetuse eraldamisega seotud andmete esitamist.
(7) Tarbijakaitse ja Tehnilise Järelevalve Ametil on õigus taotlusvoor ära jätta või vastuvõetud taotluse menetlusest loobuda juhul, kui riigieelarves ei ole vahendeid tarbijaühenduse toetamiseks.
(8) Esitatud taotlust ei tagastata.
§ 7. Toetuse eraldamine ja lepingu sõlmimine
(1) Tarbijakaitse ja Tehnilise Järelevalve Ameti peadirektor otsustab käskkirjaga taotluse rahastamise, osalise rahastamise või rahastamisest keeldumise 30 tööpäeva jooksul alates taotluse esitamise tähtpäevast.
(2) Taotluse rahastamise, osalise rahastamise või rahastamisest keeldumise otsuse põhjustest teavitatakse taotlejat kirjalikult viie tööpäeva jooksul otsuse tegemise päevast alates.
(21) Osalise rahastamise otsuse saanud taotleja peab 15 tööpäeva jooksul otsuse kättesaamisest alates teavitama Tarbijakaitse ja Tehnilise Järelevalve Ametit kirjalikult osalise rahastamise nõusolekust. Nõusolekust teavitamata jätmisel teeb Tarbijakaitse ja Tehnilise Järelevalve Ameti peadirektor taotluse rahastamisest keeldumise otsuse.
(3) Toetuse kasutamise täpsemad tingimused ning poolte õigused ja kohustused määratakse Tarbijakaitse ja Tehnilise Järelevalve Ameti ja toetuse saaja vahel sõlmitava lepinguga (edaspidi leping). Lepingu lisas nimetatakse rahastatav tegevus ja selle tegevuse eelarve kuluartiklite lõikes. Tarbijakaitse ja Tehnilise Järelevalve Amet saadab toetuse saajale allkirjastamiseks lepinguprojekti 15 tööpäeva jooksul peadirektori käskkirja allkirjastamise päevast alates.
(4) Lepingu allkirjastatud koopia avaldab Tarbijakaitse ja Tehnilise Järelevalve Amet oma veebilehel.
(5) Kui taotleja ei tagasta allkirjastatud lepingut Tarbijakaitse ja Tehnilise Järelevalve Ametile 15 tööpäeva jooksul selle allkirjastamiseks saatmise päevast alates, on Tarbijakaitse ja Tehnilise Järelevalve Ameti peadirektoril õigus toetuse eraldamise otsus tühistada.
(1) Toetuse saaja on kohustatud kõiki Eesti tarbijaühendusi süstemaatiliselt asjakohasel viisil teavitama Euroopa tarbijate nõuanderühma tööst ning korraldama vajadusel tarbijaühenduste arvamuste ja ettepanekute koondamist ning edastamist Euroopa Komisjonile.
(2) Toetuse saaja peab raamatupidamises eraldi kuluarvestust talle eraldatud riigieelarveliste vahendite kasutamise kohta.
(3) Toetuse saaja informeerib viivitamatult Tarbijakaitse ja Tehnilise Järelevalve Ametit olukorrast, kui lepingu täitmine osutub võimatuks. Sellisel juhul sõlmitakse vajadusel Tarbijakaitse ja Tehnilise Järelevalve Ameti ja toetuse saaja vahel 15 tööpäeva jooksul kokkulepe lepingu muutmiseks, mis vormistatakse lepingu lisana.
(4) Toetuse saaja esitab Tarbijakaitse ja Tehnilise Järelevalve Ametile lepingus määratud tähtpäevaks määruse lisas 2 toodud andmekoosseisule vastava tegevus- ja finantsaruande saadud toetuse kasutamise kohta lepingu lisas nimetatud rahastatava tegevuse kuluartiklite lõikes.
(5) Juhul kui toetuse saaja lõpetab oma tegevuse, kuid osa riigieelarvelise toetusena saadud rahast jääb kasutamata, on toetuse saaja kohustatud kandma kasutamata jäänud raha tagasi Tarbijakaitse ja Tehnilise Järelevalve Ameti nimetatud Rahandusministeeriumi kontole 10 tööpäeva jooksul oma tegevuse lõpetamise päevast alates.
§ 9. Toetuse ja aruandluse kontroll
(1) Tarbijakaitse ja Tehnilise Järelevalve Ametil on õigus kontrollida, kas antud toetust kasutatakse sihtotstarbeliselt ja lepingu tingimuste kohaselt.
(2) Kui Tarbijakaitse ja Tehnilise Järelevalve Ametile esitatud tegevus- ja finantsaruanne ei ole nõuetekohane, teavitatakse toetuse saajat kõrvaldamist vajavast puudusest ning määratakse 10-tööpäevane puuduse kõrvaldamise tähtaeg.
(3) Kui selgub, et eraldatud toetust ei ole kasutatud sihtotstarbeliselt või kui toetuse saaja esitab tegevus- ja finantsaruandes eksitavat informatsiooni või rikub muul viisil lepingust tulenevaid kohustusi, on Tarbijakaitse ja Tehnilise Järelevalve Ametil õigus nõuda toetusena eraldatud raha tagastamist riigieelarvesse.
Lisa 1 Taotluse andmed toetuse saamiseks
Lisa 2 Tegevus- ja finantsaruande andmed toetuse kasutamise kohta


Kalender november 2015
NOVEMBER KUU LOOSUNG: Halastage nende peale, kes kahtlevad. Jd 1,22
22. PÜHAPÄEV PÄRAST KOLMAINUPÜHA Sinu käes on andeksand, et sind kardetaks. Ps 130,4 Mi 6,6-8; Fl 1,3-11; Ps 22,23-32 Jutlus: Mt 18,21-35
1. Pühapäev Sa oled ennast väsitanud oma paljude nõuandjatega. Js 47,13 Jeesus küsis jüngritelt: "Mille üle te tee peal arutlesite?" Nemad aga jäid vait, sest nad olid teel omavahel arutanud, kes on suurim. Mk 9,33-34 Suuri asju saavutavad vaid need, kes on ise väga väikesed. Osvald Tärk
2. Esmaspäev Te otsite mind ja leiate minu, kui te nõuate mind kõigest oma südamest. Ja ma lasen teil mind leida, ütleb Issand. Jr 29,13-14 Jeesus ütleb: "Kui iganes maa peal kaks teie seast on ühel meelel mingi asja suhtes, mida nad paluvad, siis nad saavad selle minu Isa käest, kes on taevas." Mt 18,19 Jumal üllatab meid mõnikord. Oleme küll palvetanud, ent ei ole tulemusi näinud. Lootus kipub kaduma ja jääd palumises laisaks. Ühtäkki sünnib midagi sellist, mida enam ei lootnud. See kinnitab meile, et ära jää laisaks. Küll Tema toimetab omal ajal. Eenok Haamer Ho 12,1-7; Ii 42,1-6
3. Teisipäev Ja Issand juhatab sind alati ning toidab su hinge põuasel maal. Js 58,11 Küll mu Jumal täidab kõik teie vajadused oma rikkust mööda kirkusega Kristuses Jeesuses. Fl 4,19 Kauneimat rõõmu elatakse läbi alati seal, kus seda kõige vähem oodatakse. Antoine de Saint Exupéry Jr 19,1-4.10-13; Ii 42,7-9
4. Kolmapäev Ja need sõnad, mis ma täna sulle annan, jäägu su südamesse! Kinnita neid oma lastele kõvasti ja kõnele neist. 5Ms 6,6-7 Aga olge sõna tegijad ja mitte üksnes kuuljad, pettes iseendid. Jk 1,22 Jumalat otsides peame olema valmis nii revideerima oma arusaamu kui ka muutma oma elu. John Stott Mt 7,1-5(6); Ii 42,10-17
5. Neljapäev Sinu kätte ma usaldan oma vaimu, sest sina oled mu lunastanud, Issand, sa tõe Jumal. Ps 31,6 Me saame alati olla koos Issandaga. Julgustage siis üksteist nende sõnadega! 1Ts 4,17-18 Osadusest Jumalaga sünnib meis tahtmine jagada oma rõõmu teistelegi, jutustades ning tunnistades, mida Tema on mulle teinud. Ainult nõnda saab aidata ja julgustada neid, keda ahistab selle maailma halastamatus. Eenok Haamer Ilm 3,14-22; Jk 1,1-12
6. Reede Sina oled Jumal, kes mind näeb. 1Ms 16,13 Ja edasi minnes nägi Jeesus Leevit, Alfeuse poega, tollihoone juures istuvat ja ütles talle: "Järgne mulle!" Mk 2,14 Meie osa on minna koos Temaga ja teha Tema sõna järgi. Ja uskuge, me saame näha Jumala au. Kõik ei saa kohe avalikuks, kuid Jumala elu andev vägi tegutseb. Joel Luhamets Mt 26,20-25; Jk 1,13-18
7. Laupäev Armasta võõrast nagu iseennast. 3Ms 19,34 Peetrus ütles: "Jumal on mulle selgeks teinud, et ühtegi inimest ei tohi nimetada halvaks ega rüvedaks." Ap 10,28 Minu kultuur, Jumala pärand, on pannud inimese vastutama kõikide inimeste ees ja kõik inimesed iga üksiku ees. Antoine de Saint Exupéry Js 1,18-27; Jk 1,19-27
3. PÜHAPÄEV ENNE UUT KIRIKUAASTAT Ennäe, nüüd on ülisoodus aeg! Ennäe, nüüd on päästepäev! 2Kr 6,2 Ii 14,1-6; Rm 14,7-9; Ps 112 Jutlus: Lk 17,20-24(25-30)
8. Pühapäev Võõras, kes asub teie juures, olgu teie keskel nagu päriselanik. 3Ms 19,34 Mida te iganes olete teinud kellele tahes mu kõige pisematest vendadest, seda te olete teinud mulle. Mt 25,40 Armastus tähendab väljasirutatud kätt - mitte löömiseks, vaid aitamiseks. Teedy Tüür
08.11. .
9. Esmaspäev Issand hoiab sind kõige kurja eest, tema hoiab sinu hinge. Ps 121,7 Aga teie juuksekarvadki on kõik ära loetud. Ärge siis kartke. Mt 10,30-31 Issand Jeesus, anna meile usku Sinusse ja julgust Sinust kinni hoida elus ja surmas! Igavesti! Toomas Paul Mk 4,1-9(10-12); Jk 2,1-13
10. Teisipäev Sina tõid mu elu hauast üles, Issand, mu Jumal! Jn 2,7 Selleks ongi Jumala Poeg saanud avalikuks, et ta tühistaks kuradi teod. 1Jh 3,8 Kuidas me teame, et Ta tuli, Inimese ja Jumala Poeg? Me mõistame, kui näeme Tema tulemise tagajärgi ja seda, kuidas Tema poolehoidjad keelduvad Temast lahti ütlemast isegi siis, kui neid ootavad piinad või metsloomade ette heitmine. Me näeme, et vaenamiste kiuste nende hulk kasvab ja miski ei saa väärata nende usku. See on Jumala tegu. Sellised ongi Kristuse kohalolu nähtavad tõendid. Diognetuse kiri Mk 13,9-20; Jk 2,14-26
11. Kolmapäev Tõtta mulle appi, Issand, sa mu pääste! Ps 38,23 Paulus kirjutab: "Aga Issand seisis minu kõrval ja tegi mu vägevaks." 2Tm 4,17 Tormid ei jäta puutumata ka jumalarahvast, aga nad hoiavad meid Jumalale lähedal. Joel Luhamets Hb 13,1-9b; Jk 3,1-12
12. Neljapäev Häda karjastele, kes karjatavad iseendid! Kas karjased ei peaks karjatama lambaid? Hs 34,2 Kui keegi on teenimisametis, siis ta teenigu. Rm 12,7 Meid ei kujunda inimesteks mitte saavutused, vaid teenimine. Parandamise ja lepitamise tee ei tähenda enda paremuse tõestamist, vaid seda, et tunnistame end samasuguseks oma kaaslastega. Henri Nouwen 1Jh 2,18-26(27-29); Jk 3,13-18
13. Reede Ma tulen koguma kõiki rahvaid ning keeli; ja need tulevad ning näevad minu auhiilgust. Js 66,18 Kui Inimese Poeg tuleb oma kirkuses ja kõik inglid temaga, siis ta istub oma kirkuse troonile ja ta ette kogutakse kõik rahvad. Mt 25,31-32 Kui kohut mõistma tuled Sa, siis jäta arvamata mu süüd, oh Jeesus, armuga nad nõnda kinni kata, et püha seltsi juurde jään ja taevarõõmu järjest näen, mis Sina meile saatnud. KLPR 172:4. Bartholomäus Ringwaldt Mt 26,36-41; Jk 4,1-12
14. Laupäev Teenige Issandat rõõmuga, tulge tema palge ette hõiskamisega! Ps 100,2 Kui te midagi teete, seda tehke kõik Jumala auks. 1Kr 10,31 Ega see pole halb, kui inimesed meie häid tegusid tähele panevad; aga halb on see, kui peame seda enda teeneks ning au selle eest endale võtame. Harri Haamer Mk 13,30-37; Jk 4,13-5,6
EELVIIMANE PÜHAPÄEV KIRIKUAASTAS Me kõik peame saama avalikuks Kristuse kohtujärje ees. 2Kr 5,10 Jr 8, 4-7; Rm 8,18-23(24-25); Ps 79 Jutlus: Mt 25,31-46
15. Pühapäev Õndsad on need, kes elavad sinu kojas; nad kiidavad sind alati. Ps 84,5 Viigem siis tema kaudu alati Jumalale kiitusohvrit, see tähendab tema nime tunnistajate huulte vilja. Hb 13,15 Minu elu on silmapilk, tund, mis möödub. Mu elu on hetk, millesse mul pole voli jääda. Sina tead, mu Jumal, et Sinu armastamiseks siin maa peal on mul ainult tänane hetk. Therese Lisieux
16. Esmaspäev Sinu silmad on lahti inimlaste kõigi teede kohal. Jr 32,19 Tema sees meie elame ja liigume ja oleme. Ap 17,28 Ole meiega päeval, oleme meiega ööl, ole meiega valges ja pimedas, meie magamaheitmisel ja ülestõusmisel, meie kõnes, käimistes ja palvetes. Keldi palve Mt 7,21-27(28.29); Jk 5,7-12
17. Teisipäev Mooses ütles: "Vaata, ma panen täna teie ette õnnistuse ja needuse: õnnistuse, kui te kuulate Issanda, oma Jumala käske, mis ma täna teile annan, aga needuse, kui te ei kuula Issanda, oma Jumala käske." 5Ms 11,26-28 Jeesus ütleb: "Mina olen tee ja tõde ja elu. Ükski ei saa minna Isa juurde muidu kui minu kaudu." Jh 14,6 Ainult siis, kui me usume, et Jeesus on lihaks saanud Jumal, võime aimata, mida tähendab see, et Tema on tee, tõde ja elu. Siis on Teme meie lootus ja osadus Temaga on tee igavesse ellu. Toomas Paul Hb 10,26-31; Jk 5,13-20
PAASTU- JA PALVEPÄEV Õiglus ülendab rahvast, aga patt on teotuseks rahvahõimudele. Õp 14,34 Js 1,10-17; Rm 2,1-11; Mt 24,1-14 Jutlus: Lk 13,(1-5)6-9
18. Kolmapäev Ja ma teen nendega rahulepingu, mis jääb igaveseks lepinguks nendega. Hs 37,26 Sest Jumala tõotused, millised iganes need olid, on Kristuses "jah". Seepärast tulgu ka meie suust tema läbi "aamen" Jumalale kiituseks. 2Kr 1,20 Me ei pea mitte kõike, mida Jumal on öelnud, mõistma, kuid kõik, mida Jumal on öelnud, on usaldusväärne. Kuulekus on Jumala absoluutse usaldatavuse tunnustamine. Teedy Tüür
19. Neljapäev Su süda ärgu kadestagu patuseid, vaid karda alati Issandat. Õp 23,17 Teie Taevane Isa laseb ju oma päikest tõusta kurjade ja heade üle ning vihma sadada õigete ja ülekohtuste peale. Mt 5,45 Kuidas peaksime suhtuma neisse inimestesse, kes pole kristlased? Kindlasti peame nende eest palvetama, ja seda mitte juhuslikult ega moepärast, vaid kogu aeg, et nende südamed muutuksid ja nad leiaksid tee Jumala juurde. Ignatius Antiookiast 2Ts 1,3-12; Mt 24,15-28
20. Reede Sest vaata, ma tulen teie juurde ja pöördun teie poole, ja teid haritakse ning külvatakse. Hs 36,9 Ta on võtnud oma hooleks oma sulase Iisraeli, pidades meeles oma halastust, nõnda nagu ta on rääkinud meie vanematele, Aabrahamile ja tema järglastele igavesti. Lk 1,54-55 Taevane Isa, kuule mu palvet, tänu ja kiitust mu hing Sulle toob. Elu ja tervist, abi ja kaitset, rõõmu ja rahu Su vägev käsi loob. Marie Under Mt 26,59-66; Mt 24,29-31
21. Laupäev Laulge Issandale, kiitke tema nime, kuulutage päevast päeva tema päästet! Ps 96,2 Laulge omavahel psalme, hümne ja vaimulikke laule, lauldes ja pilli mängides kogu oma südamega Issandale. Ef 5,19 Ei mitte meile, mitte meile, vaid Sulle, Jumal, olgu au! Sa näitad täna, näitsid eile, kui suur Su, Isa, armu nõu: Tee lahti suu ja süda mul, et laulan kiitust Sul. KLPR 384:1. Joosep Liiv Ilm 20,11-15; Mt 24,32-44
SURNUTEMÄLESTUSPÜHA Teie niuded olgu vöötatud ja lambid põlegu. Lk 12,35 Js 65,17-19(20-22)23-25; Ilm 21,1-7; Ps 126 Jutlus: Mt 25,1-13
22. Pühapäev Oma armus sa juhtisid seda rahvast, kelle sa lunastasid. 2Ms 15,13 Aga meie kodupaik asub taevas, kust me ka ootame Päästjat - Issandat Jeesust Kristust. Fl 3,20 Vennad, õed, siis kodu poole läki usurõõmuga. Lootkem ainult Jeesusele: koju talutab meid Ta! KLPR 253:4. Martin Lipp
23. Esmaspäev Pikameelne on parem kui kangelane, ja kes valitseb iseenese üle, on parem kui linna vallutaja. Õp 16,32 Õndsad on rahutegijad, sest neid hüütakse Jumala lasteks. Mt 5,9 Rahu ei saa tulla maailma, kui ta ei saa tulla minu südamesse. Harri Haamer 5Ms 34,1-7(8); Mt 24,45-51
24. Teisipäev Kõik nad on taganenud, üheskoos on nad läinud raisku; ei ole kedagi, kes head teeb, mitte ühtainustki. Ps 14,3 Päästa meid ära kurjast. Mt 6,13 Raske on siis seisma jääda, kui kõik su ümber kuhugi jooksevad. Osvald Tärk 1Pt 1,13-21; Mt 25,1-13
25. Kolmapäev Austa Issandat oma varandusega. Õp 3,9 Rikas mees ütles oma hingele: "Hing, sul on tagavaraks palju vara mitmeks aastaks, puhka, söö, joo ja ole rõõmus!" Aga Jumal ütles talle: "Sina meeletu!" Lk 12,19-20 Jumal ei ole huvitatud meie maisest karjäärist, vaid oma riigi ülesehitamisest ja meie suhtest Temaga. Jumala riiki ega Jumalat ei tohi ära kasutada. See on ohtlik eksiõpetus. Aino Gundersen 1Kr 3,9-15; Mt 25,14-30
26. Neljapäev Sest Issand mõistab kohut oma rahvale ja halastab oma sulaste peale. Ps 135,14 Kristus Jeesus on saanud meile tarkuseks Jumalalt ning õiguseks ja pühitsuseks ja lunastuseks. 1Kr 1,30 Me võiksime Jeesuselt palju enam vastu võtta, kui me Teda enam, julgemalt ja kindlamalt usaldaksime. Joosep Tammo Kl 4,2-6; Mt 25,31-46
27. Reede Ma tänan Issandat igal ajal, alati on tema kiitus minu suus. Ps 34,2 Kui kellelgi teie seast on vaeva, siis ta palvetagu; kui kellegi käsi hästi käib, siis ta laulgu kiituslaule. Jk 5,13 Armastan Jeesust. Ta ütleb mulle: "Usalda mind!". On kerge tänada selle eest, mis on sündinud, kuid raske tänada käesoleva hetke eest, kui see on täidetud valudega. Aino Gundersen Mt 27,50-54; Jd 1,1-16
28. Laupäev On ju minu käsi selle kõik teinud ja nõnda on see kõik sündinud, ütleb Issand. Aga mina vaatan ka niisuguse peale, kes on vilets, kellel on purukspekstud vaim ja kes väriseb mu sõna ees. Js 66,2 Paulus ütleb: "Nüüd annan ma teid Jumala ja tema armusõna hooleks; temal on vägi teid üles ehitada." Ap 20,32 Sa suur Jumal, kingi mulle oma valgus, Sa suur Jumal, kingi mulle oma arm, Sa suur Jumal, kingi mulle oma rõõm ja lase mul saada puhtaks Sinu terviseallikal. Keldi palve Ilm 21,10-14. 21-27; Jd 1,17-25
1. ADVENDIPÜHAPÄEV. KIRIKUAASTA ALGUS Vaata, sulle tuleb sinu kuningas, õiglane ja aitaja. Sk 9,9 Mt 21,1-9; Jr 23,5-8; Ps 117 Jutlus: Rm 13,8-12(13.14)
29. Pühapäev Kui kallis on su heldus, Jumal! Sellepärast otsivad inimlapsed pelgupaika su tiibade varju all. Ps 36,8 Vaadake, kui suure armastuse Isa on meile andnud: meid hüütakse Jumala lasteks ja need me olemegi! 1Jh 3,1 Kui laps Su juurde palves tulen, mu igavene Isa, harduses, ja ainult selles kindel olen, et vaimse jõu saan Jeesu risti ees. Ses teadmises mind veelgi kinnita, et võiksin ma tõekandjaks kasvada! KLPR 365:2. Hugo Voldemar Pärno
29.11. .
30. Esmaspäev Ülevoolavas vihas peitsin ma oma palge silmapilguks su eest, aga ma halastan su peale igavese heldusega, ütleb Issand, su lunastaja. Js 54,8 Sest teie olete armu läbi päästetud usu kaudu - ja see ei ole teist enestest, vaid see on and Jumalalt. Ef 2,8 Ristiusk on pääsemise ja päästmise usk ning üheski teises usus pole midagi võrreldavat ristiusuga, tema sõnumiga Jumalast, kes armastas, tuli ja suri patuse maailma eest. John Stott 1Pt 1,(8.9)10-13; Js 40,1-11


RT IV, 05.03.2016, 1
Vastu võetud 25.02.2016 nr 4
Määrus kehtestamise aluseks on alates 01.01.2016 jõustunud sotsiaalhoolekande seadus ning haldusmenetluse seaduse § 64 lõige 1 ja § 68 lõige 2.
§ 1. Muuta Narva Linnavolikogu 14.08.2014 määruse nr 14 „Pensionäridele linnatoetuse maksmise kord Narva linnas“ preambulat alljärgnevalt: „Määrus kehtestatakse kohaliku omavalitsuse korralduse seaduse § 22 lõike 1 punkti 5 ning sotsiaalhoolekande seaduse § 14 alusel“.
§ 2. Muuta Narva Linnavolikogu 21.03.2013 määruse nr 11 „Kriisitoetuse maksmise tingimused ja kord Narva linnas“ preambulat alljärgnevalt: „Määrus antakse kohaliku omavalitsuse korralduse seaduse § 22 lõike 1 punkti 5 ning sotsiaalhoolekande seaduse § 14 alusel“.
§ 3. Muuta Narva Linnavolikogu 21.03.2013 määruse nr 10 „Võlanõustamise teenuse osutamise kord Narva linnas“ preambulat alljärgnevalt: „Määrus kehtestatakse kohaliku omavalitsuse korralduse seaduse § 22 lõike 1 punkti 5 ning sotsiaalhoolekande seaduse § 14 alusel“.
§ 4. Muuta Narva Linnavolikogu 21.03.2013 määruse nr 9 „Õigusalase nõustamise teenuse osutamise kord Narva linnas“ preambulat alljärgnevalt: „Määrus kehtestatakse kohaliku omavalitsuse korralduse seaduse § 22 lõike 1 punkti 5 ja sotsiaalhoolekandeseaduse § 14 alusel“.
§ 5. Muuta Narva Linnavolikogu 26.09.2013 määruse nr 23 „Eluruumi alaliste kulude piirmäärade kehtestamine toimetulekutoetuse määramisel“
(1) muuta määruse preambulat alljärgnevalt: „Määrus kehtestatakse kohaliku omavalitsuse korralduse seaduse § 22 lõike 1 punkti 37 ning sotsiaalhoolekande seaduse § 133 lõike 6 alusel“;
(2) muuta määruse pealkirjas ja määruse tekstis termin „eluruumi alalised kulud“ terminiga „eluasemekulud“ vastavas käändes.
§ 6. Narva Linnavolikogu 17.06.2010 määruses nr 23 „Kindla elukohata isikutele teenuste osutamise kord“ tehakse järgmised muudatused:
(1) paragrahvi 2 lõike 3 punkt 1 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt: „vältimatu sotsiaalabi - sotsiaalhoolekandelised abinõud sotsiaalhoolekande seaduse § 8 mõistes“;
(2) määruse tekstis asendatakse sõna „öömajateenus” sõnaga „varjupaigateenus ” ning sõna „varjupaigateenus” asendatakse sõnaga „turvakoduteenus” vastavas käändes;
(3) paragrahvi 2 lõike 3 punkt 4 tunnistatakse kehtetuks;
(4) paragrahv 7 tunnistatakse kehtetuks.
§ 7. Muuta Narva Linnavolikogu 20.02.2014 määruse nr 4 „Sünnitoetuse maksmise kord Narva linnas“ preambulat alljärgnevalt: „Määrus kehtestatakse kohaliku omavalitsuse korralduse seaduse § 22 lõike 1 punkti 5 ning sotsiaalhoolekande seaduse § 14 alusel“.
§ 8. Muuta Narva Linnavolikogu 21.01.2010 määruse nr 3 „Matusetoetuse maksmise kord Narva linnas“ preambulat alljärgnevalt: „Määrus kehtestatakse kohaliku omavalitsuse korralduse seaduse § 22 lõike 1 punkti 5, sotsiaalhoolekande seaduse § 14 alusel“.
§ 9. Narva Linnavolikogu 14.08.2014 määruse nr 15 „Riigi rahastatava lapsehoiuteenuse rahaliste vahendite ülejäägi kasutamise kord“
(1) muuta määruse preambulat alljärgnevalt: „Määrus kehtestatakse kohaliku omavalitsuse korralduse seaduse § 22 lõike 1 punkti 37 ning sotsiaalhoolekande seaduse § 113 lõike 4 alusel“;
(2) muuta määruse § 1 lõike 2 alljärgnevalt: „Määrust rakendatakse, kui vahendeid jääb pärast sotsiaalhoolekandekeskuse seaduse § 113 lõikes 3 sätestatud kohustuste täitmist üle“.
§ 10. Narva Linnavolikogu 21.03.2013 määruses nr 12 „Laste varjupaigateenuse osutamise tingimused ja kord Narva linnas“ tehakse järgmised muudatused:
(1) määruse pealkirjas ja tekstis asendatakse sõna „varjupaigateenus“ sõnaga „turvakoduteenus“ ning sõna „varjupaik” sõnaga „turvakodu” vastavas käändes;
(2) määruse preambula muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt: „Määrus kehtestatakse kohaliku omavalitsuse korralduse seaduse § 22 lõike 1 punkti 5 ning sotsiaalhoolekande seaduse § 14 alusel“.
§ 11. Muuta Narva Linnavolikogu 23.08.2012 määruse nr 14 „Puuetega lapse hooldajale hooldajatoetuse määramise ja maksmise kord“ preambulat alljärgnevalt: „Määrus kehtestatakse kohaliku omavalitsuse korralduse seaduse § 22 lõike 1 punkti 5 ning sotsiaalhoolekande seaduse § 14 alusel“.
§ 12. Muuta Narva Linnavolikogu 23.04.2015 määruse nr 14 „Esimesse klassi mineva lapse toetuse maksmise kord Narva linnas“ preambulat alljärgnevalt: „Määrus kehtestatakse kohaliku omavalitsuse korralduse seaduse § 22 lõike 1 punkti 5 ning sotsiaalhoolekande seaduse § 14 alusel“.
§ 13. Muuta Narva Linnavolikogu 20.02.2014 määruse nr 6 „Koduteenuste osutamise tingimused ja kord Narva linnas“ preambulat alljärgnevalt: „Määrus kehtestatakse kohaliku omavalitsuse korralduse seaduse § 22 lõike 1 punkti 5 ning sotsiaalhoolekande seaduse § 14 alusel“.
§ 14. Muuta Narva Linnavolikogu 18.12.2014 määruse nr 26 „Täisealisele isikule hoolduse seadmise ja hooldaja määramise ning hooldajatoetuse maksmise kord“ preambulat alljärgnevalt: „Määrus kehtestatakse kohaliku omavalitsuse korralduse seaduse § 22 lõike 1 punkti 5, sotsiaalhoolekande seaduse § 14 alusel“.
§ 15. Muuta Narva Linnavolikogu 20.06.2013 määruse nr 17 „Sotsiaalse rehabilitatsiooni teenuse osutamise kord Narva linnas“ preambulat alljärgnevalt: „Määrus kehtestatakse kohaliku omavalitsuse korralduse seaduse § 22 lõike 1 punkti 5 ning sotsiaalhoolekande seaduse § 14 alusel“.
§ 16. Muuta Narva Linnavolikogu 23.04.2015 määruse nr 15 „Tugiisiku teenuse osutamise kord Narva linnas“ preambulat alljärgnevalt: „Määrus kehtestatakse kohaliku omavalitsuse korralduse seaduse § 22 lõike 1 punkti 5 ning sotsiaalhoolekande seaduse § 14 alusel“.
§ 17. Muuta Narva Linnavolikogu 22.11.2012 määruse nr 27 „Hoolekandeasutusse paigutamise kord Narva linnas“ preambulat alljärgnevalt: „Määrus kestatakse kohaliku omavalitsuse korralduse seaduse § 22 lõike 1 punkti 5 ja sotsiaalhoolekande seaduse § 14 alusel“.
§ 18. Muuta Narva Linnavolikogu 06.08.2009 määruse nr 26 „Narva endistele linnapeadele toetuse maksmise tingimuste ja kord“ preambulat alljärgnevalt: „Määrus kehtestatakse kohaliku omavalitsuse korralduse seaduse § 22 lõike 1 punkti 5 ja sotsiaalhoolekandeseaduse § 14 alusel“.
§ 19. Muuta Narva Linnavolikogu 14.08.2014 määruse nr 17 „Täiendavate sotsiaaltoetuste maksmise kord Narva linnas“ preambulat alljärgnevalt: „Määrus kehtestatakse kohaliku omavalitsuse korralduse seaduse § 22 lõike 1 punkti 5 ja sotsiaalhoolekandeseaduse § 14 alusel“.
§ 20. Tunnistada kehtetuks Narva Linnavolikogu 12.12.2013 määrus nr 32 „Toimetulekutoetuse vahenditest täiendava sotsiaaltoetuse maksmise kord Narva linnas“.
§ 21. Määrus jõustub seaduses sätestatud korras.


Jahiseaduse muutmise seadus – Riigi Teataja
RT I 2005, 15, 83
Vabariigi Presidendi 15. märtsi 2005. a otsusega nr 792
Jahiseaduses (RT I 2002, 41, 252; 63, 387; 2003, 13, 70; 2004, 38, 258; 54, 390) tehakse järgmised muudatused:
« (2) Jahitunnistust omav maaomanik tohib oma kinnistul jahti pidada, välja arvatud suurulukitele, kui tema kinnisasja pindala ühes ringpiiris on enam kui 20 hektarit. Õigus jahti pidada laieneb maaomaniku vanematele, abikaasale ja lastele, kui nad omavad jahitunnistust.»
§ 2. Paragrahvi 8 lõige 2 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« (2) Jahipiirkonna kasutusõiguse loale lisatakse:
2) maaomaniku või -valdaja ja jahipiirkonna kasutusõiguse saanud isiku (edaspidi jahipiirkonna kasutaja) vahel sõlmitud kirjalik leping või maaomaniku või -valdaja kirjalik nõusolek maade jahimaana kasutamise võimaluse ja jahipidamise tingimuste kohta või maaomaniku kirjalik jahipidamise keeld. Riigimaasse puutuvalt ei tohi nimetatud leping või nõusolek ette näha tasu võtmist maade jahimaana kasutusse andmise eest.»
§ 3. Paragrahvi 10 lõike 1 punkt 4 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« 4) taotleja liikmeteks olevate jahimeeste nimekirja koos jahimehele antud jahitunnistuse numbri äranäitamisega;».
§ 4. Paragrahvi 11 lõige 4 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« (4) Kui ühe ja sama jahipiirkonna kasutusõiguse saamiseks on esitatud kaks või enam taotlust ja taotlejad ei nõustu nendele ühise kasutusõiguse andmisega, eelistatakse taotlejat, kes kaasab jahipiirkonna kasutamisele suurema arvu jahipidamisõigust omavaid füüsilisi isikuid, kelle maaomand asub taotletava jahipiirkonna piires.»
§ 5. Seadust täiendatakse §-ga 141 järgmises sõnastuses:
« § 141. Jahipiirkonna kasutusõiguse loa muutmine
(2) Jahipiirkonna kasutusõiguse loa muutmise menetlemisele ei kohaldata haldusmenetluse seaduse avatud menetluse sätteid.»
§ 6. Paragrahvi 16 täiendatakse lõikega 3 järgmises sõnastuses:
« (3) Jahipiirkonna kasutusõiguse loa kehtivuse lõppemise või kehtetuks tunnistamise avalikustab loa andja ametlikus väljaandes Ametlikud Teadaanded.»
§ 7. Paragrahvi 17 lõige 1 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« (1) Maaomanik või tema volitatud esindaja tohib jahipiirkonna piiresse jääval kinnistul rajada jahindusrajatisi, millest ta kohe teatab jahipiirkonna kasutajale.»
« (1) Jahindusrajatised käesoleva seaduse tähenduses on jahimaakorralduskavaga määratud jahiulukite hooldustöödeks või jahipidamiseks vajalikud hooned, jahikoerte katsetusalad, söödapõllud, ulukeid peletavad ja suunavad ning nende elutingimuste parandamiseks ettenähtud muud rajatised.»;
2) lõige 3 tunnistatakse kehtetuks.»
§ 9. Paragrahv 22 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« § 22. Jahiulukikahjustus
Jahiulukikahjustus käesoleva seaduse tähenduses on jahiuluki poolt kalade kahjustamine kalakasvanduses või lõkspüünises, põllumajandusloomade, põllumajanduskultuuride, kasvava metsa ja kuivenduskraavide kahjustamine, üleujutuse põhjustamine ning koduloomi või inimesi ohustavate haiguste levitamine.»
§ 10. Paragrahvi 23:
1) lõiget 3 täiendatakse punktidega 3 ja 4 järgmises sõnastuses:
« 3) jahipidamist kaitstaval maa-alal, mis ei ole liidetud jahipiirkonnaga, ning jahiulukikahjustuste ilmnemisel kasutamiseks väljaandmata jahipiirkonnas;
4) jahipidamist väljaspool jahiaega vigase jahiuluki surmamiseks.»;
« (41) Maaomanik või -valdaja võib likvideerida kopratammi keskkonnateenistuse loal keskkonnateenistuse määratud tähtajaks ja viisil, kui see põhjustab jahiulukikahjustusi.»
§ 11. Paragrahvi 26:
« 2) liiklusõnnetuses või muus õnnetuses viga saanud uluki surmamist sündmuskohal;»;
« 5) püütud uluki surmamist.»
§ 12. Paragrahvi 31 täiendatakse lõikega 11 järgmises sõnastuses:
« (11) Jahitunnistuse andnud keskkonnateenistus võib peatada tunnistuse kehtivuse kuni kolmeks aastaks, kui tunnistuse saanud isikut on karistatud käesoleva seaduse §-s 57, 571, 572, 573, 574, 581 või 58 2 nimetatud tegevuste eest.»
§ 13. Paragrahvi 34:
« 1) oma kinnisasjal jahti pidavale maaomanikule, tema vanematele, abikaasale või lastele kehtivusajaga kuni üks aasta;»;
2) lõiget 4 täiendatakse punktidega 3 ja 4 järgmises sõnastuses:
« 3) jahipidamiseks kasutamiseks välja andmata jahipiirkonnas jahiulukikahjustuste ilmnemisel;
4) jahipidamiseks kaitstaval maa-alal, mis ei ole liidetud jahipiirkonnaga, jahiulukite arvukuse reguleerimise eesmärgil.»;
« (12) Kaitstaval maa-alal, mis ei ole liidetud jahipiirkonnaga, ning kasutamiseks välja andmata jahipiirkonnas jahipidamise korraldamise alused, ulukiliikide isendite küttimise jahiloa hinna ja aastase küttimismahu kehtestab keskkonnaminister määrusega.»
§ 14. Paragrahvi 41 lõiked 3–5 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« (3) Jahikoera tohib katsetada ja õpetada jahipidamiseks lubatud ajal või suurulukijahil jahijuhataja määratud tingimustel. Väljaspool jahipidamiseks lubatud aega tohib jahikoera katsetada ja õpetada jahipiirkonna kasutaja ettepanekul keskkonnateenistuse kirjaliku loaga määratud ajal ja kohas.
(5) Jahimaakorralduskavaga määratud ja tarastatud jahikoerte katsetusaladel tohib jahikoera katsetada ja õpetada aastaringselt jahipiirkonna kasutaja määratud tingimustel.»
§ 15. Paragrahvi 42 lõige 2 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« (2) Jahiulukikahjustuste korral ja teadustöö eesmärgil on keskkonnateenistusel õigus lubada jahipidamist väljaspool jahiaega.»
§ 16. Seadust täiendatakse §-ga 481 järgmises sõnastuses:
« § 481. Jahilubade müügist laekunud raha
(2) Keskkonnaministri määratud hinnaga ja korras müüdud jahilubade eest laekunud raha kantakse riigieelarvesse ning seda kasutatakse käesoleva seaduse §-s 50 sätestatu kohaselt.»
§ 17. Paragrahvi 49 tekst muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
«Jahipiirkonda jääval kinnistul võivad selle omanik, tema vanemad, abikaasa või lapsed jahti pidada tasuta.»
§ 18. Paragrahvi 51 täiendatakse lõikega 5 järgmises sõnastuses:
« (5) Tehiskeskkonda viidud jahiuluki ristamine muu loomaga on keelatud.»
§ 19. Paragrahv 54 tunnistatakse kehtetuks.
§ 20. Paragrahv 57 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« § 57. Jahipidamine keelatud vahendiga või viisil või keelatud kohas
§ 21. Seadust täiendatakse §-dega 571–57 4 järgmises sõnastuses:
« § 571. Jahiloa andmise, tagastamise ja jahiloale kantud andmete arvestuse nõuete rikkumine
Jahijuhataja poolt jahiloa õigeaegse avamata jätmise eest või uluki tabamise või haavamise kohta jahiloale märke õigeaegse tegemata jätmise või teadvalt vale märke tegemise eest, samuti käesoleva seaduse § 45 lõike 1 ja lõike 3 punktides 1, 3–7 sätestatud kohustuste rikkumise eest – karistatakse jahijuhatajat rahatrahviga kuni 300 trahviühikut.»
§ 22. Paragrahv 58 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« § 58. Jahitunnistuseta jahipidamine
Jahitunnistuseta jahipidamise eest – karistatakse rahatrahviga kuni 300 trahviühikut või arestiga.»
§ 23. Seadust täiendatakse §-dega 581 ja 582 järgmises sõnastuses:
« § 581. Jahipidamine jahiloata, jahikoerapassita ja suuruluki laskekatse tunnistuseta
Jahipidamise eest suurulukile suurulukiküttimise loata, välja arvatud ühisjahil käesoleva seaduse § 35 kohaselt nimekirja kantud isikud, – karistatakse rahatrahviga kuni 200 trahviühikut.»
§ 24. Paragrahvid 62 ja 63 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« § 62. Konfiskeerimine
Keskkonnainspektsioon või kohus võib kohaldada käesoleva seaduse §-des 57, 571–574, 58, 581, 582 , 60 ja 61 sätestatu väärteo vahetuks objektiks olnud eseme või jahisaaduse konfiskeerimist vastavalt karistusseadustiku (RT I 2001, 61, 364) §-le 83.
(1) Käesoleva seaduse §-des 57, 571–574 , 58, 581, 582 ja 59–61 sätestatud väärtegude menetlemisele kohaldatakse karistusseadustiku üldosa ja väärteomenetluse seadustiku sätteid.
(2) Käesoleva seaduse §-des 57, 571–574 , 58, 581, 582 ja 59–61 sätestatud väärtegude kohtuväline menetleja on Keskkonnainspektsioon.»


§ 1 Riigihangete registri ametlik nimi ja pidamise eesmärk
2 Registri ülesehitus, andmete kaitse ja ristkasutus
§ 4 Registriandmed
§ 5 Andmete registreerimise vormid
3 Registrisse esitatavad andmed
§ 8 Registrisse esitatavad andmed
4 Andmete registrisse esitamine ja avaldamine
§ 9 Andmete esitajad
§ 10 Andmete esitamine ja registris avaldamine
§ 11 Registri viitenumber
§ 12 Registrisse esitatud andmete avaldamine
§ 13 Registrile esitatud ja registris avaldatud andmete muutmine
§ 14 Registrisse esitatud andmete õigsuse tagamine
§ 16 Registriandmete väljastamise kord
§ 18 Järelevalve teostamine
§ 20 Registri tegevuse lõpetamine
RT I, 12.06.2012, 1
Vastu võetud 07.06.2012 nr 42
Määrus kehtestatakse riigihangete seaduse § 105 lõike 6 alusel.
§ 1. Riigihangete registri ametlik nimi ja pidamise eesmärk
(1) Registri ametlik nimi on riigihangete register (edaspidi register).
(2) Registri ingliskeelne nimi on public procurement register.
(3) Registri pidamise eesmärk on riigihangetealase teabe töötlemine, avalikustamine ja edastamine Euroopa Liidu Väljaannete Talitusele (edaspidi väljaannete talitus).
2. peatükk Registri ülesehitus, andmete kaitse ja ristkasutus
§ 4. Registriandmed
(2) Registri digitaalne andmebaas koosneb registreerimise alusdokumentidest ja vaidlustusmenetluse tulemustest digitaalsel kujul.
§ 5. Andmete registreerimise vormid
(1) Registrisse esitatakse andmed vastavalt järgmistele teadete vormidele:
3) perioodiline eelteade võrgustikega seotud valdkonnas;
4) hanketeade võrgustikega seotud valdkonnas;
5) kvalifitseerimise süsteemi teade võrgustikega seotud valdkonnas;
6) dünaamilise hankesüsteemi lihtsustatud hanketeade;
7) ehitustööde kontsessiooni teade;
8) hanketeade ehitustööde hankelepingute kohta, mille sõlmib kontsessionäär, kes ei ole hankija;
9) ideekonkursi kutse;
10) ideekonkursi tulemused;
11) riigihanke aruanne;
12) vabatahtlik eelnev avalikustamisteade;
13) eelteade kaitse- ja julgeolekuvaldkonnas;
14) hanketeade kaitse- ja julgeolekuvaldkonnas.
(2) Lõikes 1 nimetatud teadete vormid kinnitatakse Euroopa Komisjoni määrusega.
(3) Registrisse esitatavate andmete alusel moodustatakse registris järgmised dokumendid:
5) hanketeade;
6) elektroonilise oksjoni kutse;
7) protokollid;
8) pakkumus ja/või taotlus;
9) süsteemi automaatsed teavitused;
10) välisregistritesse tehtud päringute tulemused;
11) aruanne ja selle lisa.
(4) Registrisse esitatakse vajaduse korral ka järgmised riigihanke menetluse käigus vormistatavad dokumendid:
1) protokollid;
2) otsused;
3) saadetud teated ja ettepanekud;
4) küsimused ja vastused;
5) lepingud.
(2) Registriandmete turvaklass on K2T2S2.
Registri vastutaval töötlejal on lubatud seadusega või seaduse alusel antud õigusaktiga talle pandud ülesannete täitmiseks esitada päringuid ja saada andmeid teistest riigi või kohaliku omavalitsuse üksuse andmekogudest.
3. peatükk Registrisse esitatavad andmed
§ 8. Registrisse esitatavad andmed
(1) Registrisse esitatakse järgmised üldandmed:
1) riigihanke eeldatav maksumus;
2) teadete väljaannete talitusele edastamise andmed;
3) riigihanke alustamise andmed;
4) pakkumuste esitamise tähtaja lühendamise andmed;
5) riigihanke lõppemise alus.
(2) Registrisse esitatakse hankija, pakkuja või taotleja, ideekonkursi võitja ning nende kontaktisikute isiku- ja kontaktandmed.
(3) Registrisse esitatakse hanke kohta järgmised andmed:
1) hanke üldandmed;
2) hankedokumentide andmed;
3) huvitatud isikud;
4) riigihanke Euroopa Liidu vahenditest rahastamise andmed;
5) riigihanke struktuuritoetustest rahastamise andmed;
6) keskkonnasäästlikkuse nõuete järgimise andmed;
7) riigihanke kavandatav alguskuupäev.
(4) Registrisse esitatakse hankelepingu ja raamlepingu kohta järgmised andmed:
1) hanke eesmärk;
3) hankelepingu liik ja tarnimise, osutamise või teostamise koht, NUTS-kood, riigihanke menetluse liik, hanke eesmärk, teave Maailma Kaubandusorganisatsiooni riigihankelepingu (GPA) kohta;
4) teave raamlepingu kohta;
5) ühtne riigihangete klassifikatsiooni kood (CPV);
6) hankelepingu osadeks jaotamise andmed;
7) alternatiivsete lahenduste andmed;
8) hankelepingu eeldatav maksumus;
9) teave täiendavate hankevõimaluste kohta;
10) hankelepingu uuendamiste andmed;
11) hankelepingu kestus või tähtaeg;
12) hankelepingute kogumaksumus.
(5) Registrisse esitatakse hanke juriidiliste, majanduslike, finantsiliste ja tehniliste näitajate kohta järgmised andmed:
1) hankelepingu tingimused;
2) osalemistingimused;
3) reserveeritud hankelepingute andmed;
4) teenuste hankelepingute eritingimused.
(6) Registrisse esitatakse riigihanke menetluse, kvalifitseerimise süsteemi ja ideekonkursi kohta järgmised andmed:
1) riigihanke menetluse liik;
2) riigihanke menetluse liigi valiku alus ja põhjendus;
3) nende taotlejate piirarv, keda kutsutakse pakkumusi esitama või menetluses osalema;
4) läbirääkimiste või võistleva dialoogi käigus pakkujate arvu piiramise kriteeriumid;
5) hankelepingu, kontsessiooni või ideelahenduse sõlmimisel kasutatavad kriteeriumid;
6) teave elektroonilise oksjoni kasutamise kohta;
7) riigihanke menetluse dokumentide viitenumber;
8) hankelepingu, dünaamilise hankesüsteemi ja ideekonkursi kohta varem avaldatud teave;
9) hankedokumentide saamise tingimused;
10) pakkumuste või taotluste esitamise tähtaeg;
11) kvalifitseeritud taotlejatele hankedokumentide või pakkumuste esitamise ettepaneku esitamise eeldatav kuupäev;
12) keel või keeled, milles võib esitada pakkumuse või taotluse;
13) pakkumuse minimaalne kehtivusaeg;
14) pakkumuste avamise tingimused;
15) kvalifitseerimissüsteemi kehtivusaeg ja tähtaja pikendamise võimalused;
16) ideekonkursi auhinnad, komisjoni koosseis ja selle tegutsemise põhimõtted.
(7) Registrisse esitatakse hankelepingu sõlmimise kohta järgmised andmed:
1) hankelepingu üldandmed;
2) hankelepingu sõlminud pakkuja andmed;
3) hankelepingu maksumuse andmed;
4) hankelepinguga kaasnevad allhanked ja nende tingimused;
6) võrgustikuhankija lepingu kohustuslikud andmed;
7) ideekonkursi auhinna/auhindade maksumus;
8) hankelepingu oluliste tingimuste muudatuste andmed;
9) sõlmitud hankelepingu kogumaksumus;
10) hankelepingu täitmise käigus esitatud pretensioonid;
11) lisaandmed;
12) raamlepingu alusel sõlmitud hankelepingute andmed;
13) hankelepinguga kaasneva allhanke osakaalu andmed;
14) allhankija andmed;
15) allhankelepingu maksumuse andmed.
(8) Registrisse esitatakse lisateabena järgmised andmed:
1) korduva riigihanke menetluse andmed;
2) vaidlustuste menetleja andmed;
3) vaidlustuste esitamise kuupäev;
4) vaidlustuste esitamise kohta teavet omava asutuse andmed;
5) ideekonkursi autasude ja ideekonkursist osavõtjatele rahaliste auhindade maksmise andmed;
6) kontaktandmed lisateabe saamiseks;
7) kontaktandmed hankedokumentide saamiseks;
8) kontaktandmed pakkumuste või taotluste esitamiseks;
9) maksustamise kohta teavet andva valitsusasutuse andmed;
10) keskkonnakaitse kohta teavet andva valitsusasutuse andmed.
(9) Registrisse esitatakse vaidlustusmenetluse kohta järgmised andmed:
1) vaidlustuse esitaja andmed;
2) vaidlustaja esindaja andmed;
3) vaidlustuse andmed;
4) vaidlustuse läbivaatamisega seotud andmed ja otsus.
(10) Registrisse esitatakse Euroopa Liidu Teatajas (edaspidi ELT) teate avaldamise järel järgmised andmed:
1) ELT-s avaldamise kuupäev;
2) ELT-s avaldamise sisukorra number.
4. peatükk Andmete registrisse esitamine ja avaldamine
§ 9. Andmete esitajad
Registrile esitavad andmeid hankijad, pakkujad, taotlejad ja vaidlustuskomisjoni kantselei riigihangete seaduse tähenduses.
§ 10. Andmete esitamine ja registris avaldamine
(1) Hankija, pakkuja ja taotleja esitavad registrisse andmed registri veebilehe kaudu. Registrile esitatud andmed kinnitab enne avaldamist registri vastutav töötleja.
(2) Andmed vaidlustusmenetluse tulemuste kohta esitab registri veebilehe kaudu vaidlustuskomisjoni kantselei vaidlustuse läbivaatamise lõppemise päevale järgneva tööpäeva jooksul.
(3) Kõik registris teostatavad toimingud salvestatakse.
§ 11. Registri viitenumber
(1) Riigihanke esmakordsel alustamisel registris antakse riigihankele kuuekohalisest numbrikombinatsioonist koosnev viitenumber.
(2) Sama riigihanke kohta käivatele riigihanke andmebaasis koostatavatele dokumentidele ja vaidlustusmenetluse tulemustele antakse sama kuuekohaline numbrikombinatsioon.
§ 12. Registrisse esitatud andmete avaldamine
(1) Registri vastutav töötleja uuendab registrisse esitatud andmete alusel registris avaldatavaid andmeid vähemalt kord tööpäevas. Vaidlustusmenetluse tulemused avaldab registris vaidlustuskomisjoni kantselei.
(2) Kui riigihanke eeldatav maksumus on võrdne rahvusvahelise piirmääraga või ületab seda või hankija soovib riigihanke kohta registris sisalduvate andmete saatmist väljaannete talitusele, siis saadab vastutav töötleja registri vahendusel enne vastavate andmete registris avaldamist need andmed väljaannete talitusele viimase poolt ette nähtud korras ja vormis.
(3) Väljaannete talitusele saadetud andmete kohta saab lisateavet saata ainult juhul, kui vastav lisateave on laekunud registrile varem kui kuus päeva enne pakkumuste või osalemistaotluste esitamise tähtaega.
§ 13. Registrile esitatud ja registris avaldatud andmete muutmine
(1) Registrile esitatud andmeid saab hankija muuta või tagasi võtta enne nende avaldamist või § 12 lõikes 2 nimetatud juhtudel enne nende edastamist väljaannete talitusele.
(2) Hankija võib muuta registris avaldatud andmeid, välja arvatud riigihanke aruannet ja ideekonkursi tulemusi, selliselt, et muudatused avaldatakse registris hiljemalt pakkumuste või riigihanke menetluses osalemise taotluste esitamise tähtpäevale eelneval tööpäeval. Registris avaldatud riigihanke aruannet ja ideekonkursi tulemusi võib hankija muuta selliselt, et muudatused avaldatakse registris hiljemalt andmete registri arhiivi kandmise päevale eelneval tööpäeval.
(3) Muudatused esitatakse registrisse registri veebilehe kaudu.
(4) Teateid, mis on saadetud avaldamiseks ELT-s, saab muuta alles pärast muudetava teate avaldamist ELT-s.
§ 14. Registrisse esitatud andmete õigsuse tagamine
(1) Esitatud andmete õigsuse eest vastutab andmete esitaja.
(2) Kui hankija esitatud andmed on ilmselt vastuolus riigihangete seaduses sätestatud nõuetega, saadab registri vastutav töötleja andmed esitanud hankijale vastavasisulise teate enne nende andmete avaldamist või § 12 lõikes 2 nimetatud juhul enne andmete edastamist väljaannete talitusele.
(3) Registris avaldatud riigihanke alusdokumentides sisalduvatest ebaõigetest andmetest teadasaamisel teavitab registri vastutav töötleja sellest viivitamata e-posti teel andmete esitajat.
(1) Registriandmetele võimaldatakse juurdepääs kooskõlas avaliku teabe seaduse ja isikuandmete kaitse seadusega.
(2) Andmed on avalikult kättesaadavad, kui neile ei ole seaduse alusel kehtestatud juurdepääsupiirangut.
(3) Andmetele tagatakse ööpäevaringne juurdepääs registri veebilehel kuni kolme aasta möödumiseni riigihanke aruande lisa või ideekonkursi tulemuste avaldamise päevast arvates.
(4) Registri veebilehel avalikustatav teave on esitatud viisil ja vormis, mis lubab teabe allalaadimist taaskasutataval ehk masintöödeldaval kujul.
§ 16. Registriandmete väljastamise kord
(1) Registriandmeid, sealhulgas registri arhiivi kantud andmeid, väljastatakse vastavalt avaliku teabe seaduses sätestatule.
(2) Arhiivi kantakse riigihanke alusdokumendid, vaidlustusmenetluse tulemuste andmed ning digitaalselt esitatud riigihanke alusdokumendid viie aasta möödumisel hankelepingu või ideekonkursi lõppemisest arvates.
(3) Arhiivi kantakse registris teostatud ja lõpetatud seisundit kandvate hangete andmed.
(4) Registriandmeid ja nende alusdokumente säilitatakse vähemalt 25 aastat arhiivi kande tegemisest arvates.
§ 18. Järelevalve teostamine
§ 20. Registri tegevuse lõpetamine
Vabariigi Valitsuse 18. mai 2007. a määrus nr 158 „Riikliku riigihangete registri põhimäärus” tunnistatakse kehtetuks.


§ 58 1999. aasta tulude maksustamine
1) avalikule teenistujale, töötajale või juriidilise isiku juhtimis- või kontrollorgani liikmele tööandja või tema asemel kolmanda isiku makstavat teenistus-, töö- või ametilähetusega seotud sõidu-, majutus- ja muude kulude hüvitist ning välislähetuse päevaraha ja välislähetustasu, samuti teenistuja perekonnaliikme eest makstavat nimetatud kulude hüvitist ning teises paikkonnas asuvale ametikohale nimetamisega seotud kolimiskulude hüvitist. Majutuskulude hüvitise maksuvaba piirmäär riigisisese lähetuse korral on 1200 krooni ööpäevas ja välislähetuse korral 2000 krooni ööpäevas ning välislähetuse päevaraha maksuvaba piirmäär on 500 krooni. Käesoleva punkti esimeses lauses nimetatud kulude hüvitiste ja välislähetuse päevaraha maksmise korra kehtestab Vabariigi Valitsus määrusega;
2) avalikule teenistujale, töötajale või juriidilise isiku juhtimis- või kontrollorgani liikmele makstavat hüvitist seoses isikliku sõiduauto kasutamisega teenistus-, töö- või ametiülesannete täitmisel. Isikliku sõiduautona käsitatakse esimeses lauses nimetatud isiku kasutuses olevat sõiduautot, mis ei ole tööandja omanduses ega valduses. Ühele isikule makstava hüvitise maksuvaba piirmäär on sõitude kohta arvestuse pidamise korral 4 krooni kilomeetri kohta, kuid mitte rohkem kui 4000 krooni kalendrikuus iga hüvitist maksva tööandja kohta ning arvestuse puudumisel 1000 krooni kalendrikuus kõikide hüvitist maksvate tööandjate kohta kokku. Sõitude kohta arvestuse pidamise ja hüvitise maksmise korra kehtestab Vabariigi Valitsus määrusega;
[Lõiget 2 kohaldatakse tagasiulatuvalt alates 2006. aasta 1. jaanuarist - RT I 2006, 28, 208]
(1) Tulumaksuga maksustatakse elatis, mida füüsiline isik saab kohtulahendi või notariaalselt kinnitatud või tõestatud kokkuleppe alusel vastavalt perekonnaseadusele, ja elatisabi seaduse alusel saadud elatisabi.
[Lõike 2 sissejuhatavat lauseosa kohaldatakse tagasiulatuvalt alates 2006. aasta 1. jaanuarist - RT I 2006, 28, 208]
[Lõike 3 sissejuhatavat lauseosa kohaldatakse tagasiulatuvalt alates 2006. aasta 1. jaanuarist - RT I 2006, 28, 208]
[Lõiget 4 kohaldatakse tagasiulatuvalt alates 2006. aasta 1. jaanuarist - RT I 2006, 28, 208]
[Paragrahvi 232 teksti kohaldatakse tagasiulatuvalt alates 2006. aasta 1. jaanuarist - RT I 2006, 28, 208]
[Lõiget 1 kohaldatakse tagasiulatuvalt alates 2006. aasta 1. jaanuarist - RT I 2006, 28, 208]
[Lõikes 4 sätestatud muudatust kohaldatakse tagasiulatuvalt alates 2003. aasta 1. jaanuarist - RT I 2003, 18, 105]
[Punkti 1 kohaldatakse tagasiulatuvalt alates 2006. aasta 1. jaanuarist - RT I 2006, 28, 208]
[Punkti 2 kohaldatakse tagasiulatuvalt alates 2006. aasta 1. jaanuarist - RT I 2006, 28, 208]
[RT I 2006, 28, 208 - jõust. 01.07.2006; 01.01.2007]
[Lõike 3 teist lauset kohaldatakse tagasiulatuvalt 2005. aasta 1. jaanuarist - RT I 2005, 25, 193]
(2) Residentidest maksumaksjad võivad esitada ühise tuludeklaratsiooni, kui nad olid maksustamisperioodi viimase päeva seisuga abielus. Abikaasade ühise tuludeklaratsiooni võib esitada üleelanud abikaasa, kui üks abikaasadest on surnud maksustamisperioodil või pärast maksustamisperioodi, kuid enne tuludeklaratsiooni esitamist. Ühise tuludeklaratsiooni võib esitada ka juhul, kui üks abikaasa on resident ja teine abikaasa on §-s 283 nimetatud mitteresident või kui mõlemad abikaasad on Euroopa Liidu liikmesriigi residendid, kelle kogutulu vastab §-s 283 sätestatud tingimustele.
[Lõiget 8 kohaldatakse tagasiulatuvalt alates 2006. aasta 1. jaanuarist - RT I 2006, 28, 208]
(5) Mitteresident, kes sai maksustatavat ettevõtlustulu, § 44 lõikes 4 nimetatud kasu või § 44 lõikes 51 nimetatud tulu, tasub juurdemaksmisele kuuluva maksusumma kolme kuu jooksul pärast § 44 lõikes 4, 5 või 51 sätestatud tuludeklaratsiooni esitamise tähtpäeva Maksu- ja Tolliameti pangakontole. Vara eest ositi tasumise korral makstakse tulumaksu kolme kuu jooksul pärast maksustatava kasu saamist.
4) noorte püsilaagris või noorte projektlaagris osalejale kingitud meened kuni 500 krooni ulatuses laagris osaleja kohta;
(51) [Kehtetu - RT I 2005, 25, 193 - jõust. 01.07.2005; kohaldatakse tagasiulatuvalt alates 2005. aasta 1. jaanuarist]
(52) [Kehtetu - RT I 2005, 25, 193 - jõust. 01.07.2005; kohaldatakse tagasiulatuvalt alates 2005. aasta 1. jaanuarist]
(6) Lõigetes 1–52 nimetatud deklaratsioonid ja andmed esitatakse kalendriaastale järgneva aasta 1. veebruariks. Lõikes 3 nimetatud deklaratsioon kingituste, annetuste ja muude tulude kasutamise kohta esitatakse kalendriaastale järgneva aasta 1. juuliks. Deklaratsioonide vormid ja esitamise kord kehtestatakse rahandusministri määrusega.
(1) Äriühingud, kelle tulu on vastavalt Eesti Vabariigi ettevõtte tulumaksu seaduse §-le 17 täielikult või osaliselt tulumaksust vabastatud, maksavad tulumaksu §-des 48–52 sätestatud maksuobjektilt.
(8) [Kehtetu - RT I 2005, 25, 193 - jõust. 01.07.2005, kohaldatakse tagasiulatuvalt alates 2005. aasta 1. jaanuarist]
[Lõikes 9 sätestatud viidet käesoleva seaduse § 4 lõikele 1 kohaldatakse tagasiulatuvalt alates 2005. aasta 1. jaanuarist - RT I 2005, 25, 193]
[Lõikes 12 sätestatud viidet käesoleva seaduse § 4 lõikele 1 kohaldatakse tagasiulatuvalt alates 2005. aasta 1. jaanuarist - RT I 2005, 25, 193]
[Lõiget 131 kohaldatakse tagasiulatuvalt alates 2004. aasta 1. maist - RT I 2005, 25, 193]
[Lõike 24 sätteid kohaldatakse alates samast kuupäevast makstud intressidele - RT I 2005, 36, 277]
[Lõiget 26 kohaldatakse tagasiulatuvalt alates 2005. aasta 1. jaanuarist - RT I 2005, 25, 193]
(28) Kui residendist äriühing või mitteresident Eestis registreeritud püsiva tegevuskoha kaudu on enne 2005. aasta 1. jaanuari saanud dividendi mitteresidendist äriühingult, võib dividendi saaja § 50 lõike 1 või 2 või § 53 lõike 4 alusel tasumisele kuuluvast tulumaksust maha arvata välisriigis dividendilt kinnipeetud tulumaksu. Kui dividendi saanud residendist äriühingule kuulus dividendi väljamaksmise ajal vähemalt 20% dividendi maksnud mitteresidendist äriühingu aktsiatest, osadest või häältest, võib dividendi saaja § 50 lõike 1 või 2 või § 53 lõike 4 alusel tasumisele kuuluvast tulumaksust maha arvata lisaks dividendilt kinnipeetud tulumaksule ka dividendi aluseks olevalt kasumiosalt välisriigis tasutud tulumaksu. Käesoleva lõike alusel maha arvatava tulumaksu summa ei tohi § 50 lõike 1 või 2 või § 53 lõike 4 alusel maksukohustuse tekkimise ajale vastavalt ületada 21/79 mitteresidendi makstud dividendi summast. Maha võib arvata ainult selle osa välisriigi tulumaksust, mille tasumine oli vastava riigi seaduse või välislepingu alusel kohustuslik. Igas riigis tasutud tulumaksu kohta peetakse eraldi arvestust.
§ 63. - § 67. [Käesolevast tekstist välja jäetud.]


Sordiaretuse, teadustöö, tootmiskatsete või riiklike katsete tegemiseks seemne- ja paljundusmaterjali partii importimise nõuded, importimise loa saamiseks esitatava taotluse sisu nõuded ning loa taotlemise ja taotluse menetlemise kord – Riigi Teataja
Sordiaretuse, teadustöö, tootmiskatsete või riiklike katsete tegemiseks seemne- ja paljundusmaterjali partii importimise nõuded, importimise loa saamiseks esitatava taotluse sisu nõuded ning loa taotlemise ja taotluse menetlemise kord
Sordiaretuse, teadustöö, tootmiskatsete või riiklike katsete tegemiseks seemne- ja paljundusmaterjali partii importimise nõuded, importimise loa saamiseks esitatava taotluse sisu nõuded ning loa taotlemise ja taotluse menetlemise kord - sisukord
§ 2 Seemne- ja paljundusmaterjali partii importimise nõuded
§ 3 Importimise loa taotlemine
RT I, 18.06.2014, 13
Vastu võetud 06.07.2006 nr 83
RTL 2006, 55, 1005
Määrus kehtestatakse «Taimede paljundamise ja sordikaitse seaduse» § 112 lõike 4 alusel.
Määrusega kehtestatakse sordiaretuse, teadustöö, tootmiskatsete või riiklike katsete tegemiseks seemne- ja paljundusmaterjali partii importimise nõuded, importimise loa saamiseks esitatava taotluse sisu nõuded ning loa taotlemise ja taotluse menetlemise kord.
§ 2. Seemne- ja paljundusmaterjali partii importimise nõuded
(1) Seemne- ja paljundusmaterjali partiid võib importida sordiaretuse, teadustöö, tootmiskatsete või riiklike katsete tegemise eesmärgil Põllumajandusameti kirjaliku loa alusel «Taimede paljundamise ja sordikaitse seaduse» kohaselt selleks õigustatud isik või asutus.
(2) Seemne- ja paljundusmaterjali partii importimisel:
1) tuleb tagada selle ohutus taimetervisele, inimese tervisele ja keskkonnale;
2) peab imporditava seemne või paljundusmaterjali kogus vastama importimise eesmärgile.
(3) Riiklike katsete tegemiseks võib taotleda seemne- ja paljundusmaterjali partii importimise luba:
1) sellise sordi puhul, mille kohta on esitatud sordilehte võtmise taotlus;
2) standardproovi importimiseks.
(4) Riiklike katsete tegemiseks lubatud seemne ja paljundusmaterjali kogused on ette nähtud taimeliigi kohta väljatöötatud katsete tegemise metoodikas.
(5) Tootmiskatsete tegemiseks võib taotleda seemne- ja paljundusmaterjali partii importimise luba üksnes sellise sordi puhul, mille kohta on esitatud sordilehte või Euroopa Liidu ühtsesse köögiviljakultuuride sordilehte võtmise taotlus.
(6) Tootmiskatse tegemiseks lubatud seemne ja seemnekartuli koguste piirmäärad on sätestatud põllumajandusministri 20. aprilli 2006. a määruses nr 48 «Tootmiskatse tegemiseks lubatud seemne ja seemnekartuli koguste piirmäärad».
§ 3. Importimise loa taotlemine
(1) Importimise loa saamiseks esitab § 2 lõikes 1 nimetatud isik või asutus (edaspidi taotleja) taotluse Põllumajandusametile kaks kuud enne kavandatava impordi aega.
4) kui taotluse esitab taotleja esindaja, siis punktides 1–3 nimetatud andmed ka taotleja esindaja kohta;
5) andmed imporditava seemne või paljundusmaterjali kohta (partii või saadetise suurus, taimeliigi nimi eesti ja ladina keeles);
6) imporditava seemne- või paljundusmaterjali partii päritoluriik;
7) andmed selle kohta, kas seemne- või paljundusmaterjali partii importimise eesmärk on sordiaretus, teadustöö, tootmiskatsete või riiklike katsete tegemine;
8) ohtlikku taimekahjustajat sisaldava seemne- ja paljundusmaterjali partii või ohtliku taimekahjustaja peremeestaime seemne- ja paljundusmaterjali partii importimise korral «Taimekaitseseaduse» § 12 lõike 2 alusel kehtestatud korras väljastatud eriloa kuupäev ja kehtivusaeg;
9) andmed selle kohta, kas imporditav seeme või paljundusmaterjal on geneetiliselt muundatud;
10) taotleja või taotleja esindaja allkiri.
(3) Tootmiskatsete või riiklike katsete tegemiseks seemne- ja paljundusmaterjali partii importimise loa taotlemise korral märgitakse taotluses ka andmed katsete tegemise aja ja koha kohta.
(4) Kui imporditav seeme või paljundusmaterjal on geneetiliselt muundatud, esitatakse koos lõikes 1 nimetatud taotlusega:
1) sordiaretuse, teadustöö ja riiklike katsete tegemiseks importimise loa taotlemise korral «Geneetiliselt muundatud organismide keskkonda viimise seaduse» § 6 lõikes 1 nimetatud geneetiliselt muundatud organismi keskkonda viimise loa koopia;
2) tootmiskatsete tegemiseks importimise loa taotlemise korral «Geneetiliselt muundatud organismide keskkonda viimise seaduse» § 16 lõikes 1 nimetatud geneetiliselt muundatud organismi turustamise loa koopia.
(1) Importimise loa väljastamiseks või sellest keeldumiseks kontrollib Põllumajandusamet esitatud andmete ja dokumentide vastavust määruse nõuetele lähtuvalt importimise eesmärgist ning vajaduse korral nõuab taotlejalt lisaandmeid või -dokumente.
(2) Põllumajandusamet võib importimise loa väljastamisest keelduda «Taimede paljundamise ja sordikaitse seaduse» § 112 lõikes 3 nimetatud alustel.
(3) Otsuse loa väljastamise või sellest keeldumise kohta teeb Põllumajandusameti peadirektor 15 tööpäeva jooksul taotluse ja kõigi otsuse tegemiseks vajalike dokumentide saamisest arvates.
(4) Ärakiri otsusest saadetakse taotlejale posti teel viie tööpäeva jooksul otsuse tegemise päevast arvates.


RT I, 20.01.2011, 7
RT I 2000, 134, 2139
29.05.2008 RTL 2008, 45, 619 08.06.2008, rakendatakse alates 1.06.2008
Direktori asetäitja, kellele allub vangistusosakond, pädevuses on teha otsus «Vangistusseaduse» § 8 lõike 2, § 24 lõike 1, § 25 lõigete 1 ja 2, § 28 lõike 3, § 29 lõike 3, § 38 lõike 21, § 39 lõike 3, § 43 lõike 3, § 46 lõike 2 ja § 93 lõike 7 alusel. Edasilükkamatul juhul võib «Vangistusseaduse» § 8 lõike 2 alusel teha otsuse kõrgeim kohalviibiv vanglateenistuja.
Üksuse juhi otsustuspädevuses või vangistusosakonna juhataja otsustuspädevuses vanglates, kus ei ole üksusi, on teha otsus «Vangistusseaduse» § 16 lõike 4, § 30 lõike 2, § 31 lõike 2, § 64 lõike 4, § 65 lõike 2, § 651 lõike 4 ja § 93 lõike 3 alusel.


Perioodil 2013–2019 elektri tootmise eest eraldatavate tasuta lubatud heitkoguse ühikute eelneva tõhususe võrdlusalus – Riigi Teataja
Perioodil 2013–2019 elektri tootmise eest eraldatavate tasuta lubatud heitkoguse ühikute eelneva tõhususe võrdlusalus
Perioodil 2013–2019 elektri tootmise eest eraldatavate tasuta lubatud heitkoguse ühikute eelneva tõhususe võrdlusalus - sisukord
§ 1 Eelneva tõhususe võrdlusalus
§ 2 Elektri tootmise andmete arvutamine
RT I, 28.10.2016, 15
Vastu võetud 26.10.2016 nr 42
Määrus kehtestatakse atmosfääriõhu kaitse seaduse § 164 lõike 4 alusel.
§ 1. Eelneva tõhususe võrdlusalus
(1) Käitisele, kes vastab atmosfääriõhu kaitse seaduse § 164 lõikes 2 esitatud tingimustele ja kes alustas tegevust pärast 2007. aastat, arvutatakse atmosfääriõhu kaitse seaduse § 164 lõikes 1 nimetatud investeeringute kava koostamisel elektri tootmise eest perioodil 2013–2019 tasuta eraldatavate lubatud heitkoguse ühikute kogus elektri tootmise andmete korrutamisel eelneva tõhususe võrdlusalusega.
(2) Eelneva tõhususe võrdlusalus on 0,6408 tonni süsinikdioksiidi toodetud elektrienergia megavatt-tunni kohta.
§ 2. Elektri tootmise andmete arvutamine
(1) Käesoleva määruse § 1 lõikes 1 nimetatud elektri tootmise andmed arvutatakse käitise elektri tootmiseks kasutatava installeeritud võimsuse korrutamisel käitise koormusteguriga tundides aasta kohta.
(2) Kui käitisel on rohkem kui üks elektrit tootev käitiseosa, arvutatakse elektri tootmiseks kasutatav installeeritud võimsus ja koormusteguri väärtus tundides aasta kohta iga käitiseosa kohta eraldi.