text:
Euroopa Liidu C 177/2012
doi:10.3000/19770898.C_2012.177.est
Euroopa andmekaitseinspektori arvamus komisjoni ettepanekute kohta võtta vastu Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus siseringitehingute ja turuga manipuleerimise kohta ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv siseringitehingute ja turuga manipuleerimise korral kohaldatavate kriminaalkaristuste kohta
Komisjoni rakendusotsus, 15. juuni 2012, millega võetakse vastu Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 689/2008 kohased liidu impordiotsused teatavate kemikaalide kohta
Ettepanekute esitamise kutse IX-2013/01 – Toetused Euroopa tasandi erakondadele
Ettepanekute esitamise kutse IX-2013/02 – Toetused Euroopa tasandi poliitilistele sihtasutustele
Avalik konkursikutse – Euroopa teaduse ja tehnika alane koostöö (COST)
Konkursikutse ettepanekute esitamiseks ümbersuunamise, katalüsaator-, meremagistraalide, liikluse vältimise ja ühise õppe meetmete kohta teise Marco Polo programmi raames (Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EÜ) nr 1692/2006 – ELT L 328, 24.11.2006, lk 1)
Käesolev arvamus kuulub Euroopa andmekaitseinspektori neljast finantssektorit käsitlevast arvamusest koosnevasse paketti, mis on vastu võetud samal päeval (3).
20. oktoobril 2011 võttis komisjon vastu ettepaneku, mis käsitleb Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrust siseringitehingute ja turuga manipuleerimise kohta (edaspidi „määruse ettepanek”), ning ettepaneku, mis käsitleb Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi siseringitehingute ja turuga manipuleerimise korral kohaldatavate kriminaalkaristuste kohta (edaspidi „direktiivi ettepanek”). Komisjon saatis määruse ja direktiivi ettepanekud (edaspidi koos „ettepanekud”) Euroopa andmekaitseinspektorile konsulteerimiseks ning need saadi kätte 31. oktoobril 2011. Euroopa Liidu Nõukogu konsulteeris Euroopa andmekaitseinspektoriga seoses ettepanekutega 6. detsembril 2011.
Enne määruse ettepaneku vastuvõtmist konsulteeriti Euroopa andmekaitseinspektoriga mitteametlikult. Euroopa andmekaitseinspektor märgib, et mitut tema märkust on ettepanekus arvesse võetud.
Euroopa andmekaitseinspektoril on hea meel asjaolu üle, et komisjon ja nõukogu temaga konsulteerisid.
1.2. Ettepanekute eesmärgid ja ulatus
2003. aasta alguses vastuvõetud turu kuritarvitamise direktiiviga (4) kehtestati ELi ühine õigusraamistik nii siseringitehingute kui ka turuga manipuleerimise ennetamiseks, avastamiseks ja selle eest karistuste kohaldamiseks.
Mitme aasta möödumisel turu kuritarvitamise direktiivi jõustumisest hindas komisjon direktiivi kohaldamist ning tegi kindlaks mitu probleemi, nagu lüngad teatud instrumentide ja turgude reguleerimises, tõhusa jõustamisega seotud puudujäägid (reguleerivatel asutustel puudub teatud teave ning nende volitused ja karistused on kas puudulikud või ei ole piisavalt hoiatavad), teatud põhimõistete ebaselgus ja emitentide halduskoormus.
Nimetatud probleeme ja finantsmaastikul olulisi muudatusi kaasa toonud õigusloome, turu ja tehnika arengut arvesse võttes on komisjon võtnud turu kuritarvitamise direktiivi reformimiseks vastu seadusandlikud ettepanekud, mis koosnevad määruse ettepanekust ja direktiivi ettepanekust. Kavandatud läbivaatamise poliitiline eesmärk on suurendada investorite usaldust ja turu terviklikkust ning tagada vastavus uutele arengusuundadele finantssektoris.
Määruse ettepanekuga laiendatakse eelkõige turu kuritarvitamise raamistiku ulatust, määratletakse turuga manipuleerimise ja siseringitehingute katsed eraldi rikkumisena, tugevdatakse pädevatele asutustele antud uurimisvolitusi ning kehtestatakse haldusmeetmeid, -karistusi ja -trahve käsitlevad miinimumeeskirjad.
Direktiivi ettepanekuga nõutakse liikmesriikidelt kriminaalkaristuste kehtestamist tahtlike siseringitehingute või turuga manipuleerimise suhtes ning süüteole kihutamise ja kaasaaitamise ning süüteokatsete suhtes mõlema rikkumise puhul. Ühtlasi laiendatakse vastutust juriidilistele isikutele, nähes sealhulgas võimaluse korral ette juriidiliste isikute kriminaalvastutuse.
Mitu ettepanekutes turu terviklikkuse suurendamiseks ja investorite kaitseks kavandatud meedet mõjutavad üksikisikute õigusi seoses nende isikuandmete töötlemisega.
Eelkõige kogutakse, töödeldakse ja vahetatakse isikuandmeid siis, kui pädevad asutused teostavad uurimisi või teevad koostööd siseringitehingute või turu kuritarvitamise tuvastamiseks, nendest teatamiseks ja/või nende eest karistuste määramiseks. Peale selle hõlmab ka mehhanism, millega õhutatakse isikuid rikkumistest teatama, eelkõige rikkumisest teatanud isiku ja süüdistatava isiku isikuandmete töötlemist. Lõpuks mõjutab isikuandmete kaitset ka karistuste süsteem, juhul kui määruse ettepaneku rikkumise eest vastutava isiku andmeid sisaldav karistus avaldatakse.
Kui määruse ettepanek hõlmab mitut sätet, mis võivad mõjutada üksikisikute õigust oma isikuandmete kaitsele, siis direktiivi ettepanek ei sisalda praegusel kujul isikuandmete töötlemist. Seepärast keskendutakse käesolevas arvamuses määruse ettepanekule ning eeskätt järgmistele küsimustele: 1) andmekaitsealaste õigusaktide kohaldatavus; 2) insaiderite nimekirjad; 3) pädevate asutuste volitused; 4) kahtlaste tehingute tuvastamiseks ja nendest teatamiseks kehtestatud süsteemid; 5) teabe vahetamine kolmandate riikidega; 6) karistuste avaldamine ja rikkumistest teatamine.
2.1. Andmekaitsealaste õigusaktide kohaldatavus
Nii määruse ettepaneku põhjendustes (5) kui ka sätetes (6) on nimetatud põhiõiguste hartat, direktiivi 95/46/EÜ ja määrust (EÜ) nr 45/2001. Eelkõige on määruse ettepaneku artiklis 22 sõnaselgelt sätestatud üldreegel, mille kohaselt „seoses isikuandmete töötlemisega liikmesriikides käesoleva määruse raames kohaldavad pädevad asutused direktiivi 95/46/EÜ. Töödeldes isikuandmeid käesoleva määruse raames, järgib ESMA määrust (EÜ) nr 45/2001”. Peale selle on kõnealuses sättes kehtestatud isikuandmete maksimaalseks säilitamisajaks viis aastat.
Euroopa andmekaitseinspektoril on sellise üldsätte üle väga hea meel ja ta tunnustab üldiselt määruse ettepanekus andmekaitsealastele õigusaktidele pööratud eritähelepanu. Euroopa andmekaitseinspektor soovitab aga nimetatud sätte ümber sõnastada ja rõhutada kehtivate andmekaitsealaste õigusaktide kohaldatavust. Peale selle tuleks muuta selgemaks viide direktiivile 95/46/EÜ, täpsustades, et selle sätteid kohaldatakse vastavalt siseriiklikele eeskirjadele, millega direktiivi 95/46/EÜ rakendatakse. Euroopa andmekaitseinspektor märgib, et määruse ettepaneku mõnes sättes on sõnaselgelt viidatud direktiivile 95/46/EÜ ja/või määrusele (EÜ) nr 45/2001. Sellega toonitatakse küll asjakohaste andmekaitse eeskirjade kohaldamist konkreetsetel juhtudel, ent see ei tähenda, et kõnealused eeskirjad ei oleks kohaldatavad juhul, kui neid ei ole igas (potentsiaalselt) isikuandmete töötlemist hõlmavas sättes sõnaselgelt nimetatud.
Sarnaselt põhjendusele 33 tuleks ka muudes sätetes kasutada järjepidevalt sõnastust, mille kohaselt liikmesriigid „peavad” (mitte „peaksid”) järgima andmekaitsealaseid õigusakte, kuna tegemist on kehtivate õigusaktidega, mille kohaldamise suhtes puudub kaalutlusõigus.
2.2. Insaiderite nimekirjad
Määruse ettepanek sisaldab finantsinstrumentide emitentide või saastekvootide turu osaliste kohustust koostada kõikide nende heaks töölepingu alusel või muul viisil töötavate ja siseteabele juurdepääsu omavate isikute nimekiri (artikli 13 lõige 1). Finantsinstrumentide emitendid, kelle finantsinstrumentidega on lubatud kaubelda VKEde kasvuturul, on sellest kohustusest vabastatud, välja arvatud juhul, kui pädev asutus neilt seda nõuab (artikli 13 lõige 2).
Euroopa andmekaitseinspektor tunnistab, et selline nimekiri on vajalik kui oluline vahend pädevatele asutustele võimalike siseringitehingute või turu kuritarvitamise uurimisel. Kuivõrd asjaomaste nimekirjadega on aga seotud isikuandmete töötlemine, tuleks peamised andmekaitse-eeskirjad ja tagatised sätestada põhiõigusaktis. Seepärast soovitab Euroopa andmekaitseinspektor viidata määruse ettepaneku sisulistes sätetes sõnaselgelt sellise nimekirja otstarbele. Direktiivi 95/46/EÜ artikli 6 kohaselt on otstarve tegelikult igasuguse andmetöötluse üks põhielement.
Määruse ettepaneku artikli 13 lõike 4 kohaselt võtab komisjon delegeeritud õigusaktidega vastu meetmed, millega määratakse kindlaks nimekirja sisu (sealhulgas insaiderite nimekirja kantavate isikute andmed ja nende nimekirja kandmise põhjused) ning sellise nimekirja koostamise tingimused (sealhulgas ajakohastamise tingimused, säilitamisaeg ja nimekirja kantud isikute kohustused). Ent Euroopa andmekaitseinspektor soovitab järgmist:
lisada nimekirja põhielemendid (igal juhul isikute nimekirja kandmise põhjused) määruse ettepanekusse endasse;
viidata vajadusele konsulteerida Euroopa andmekaitseinspektoriga, kui delegeeritud õigusaktid on seotud isikuandmete töötlemisega.
2.3. Pädevate asutuste volitused
Artikli 17 lõikes 2 on loetletud vähimad järelevalve- ja uurimisvolitused, mis pädevatel asutustel on määruse ettepanekust tulenevate ülesannete täitmiseks.
Eelkõige tuleb eritähelepanu pöörata kahele volitusele, kuna need mõjutavad õigust eraelu puutumatusele ja andmekaitsele: õigus siseneda eraruumidesse, et võtta kaasa mis tahes kujul dokumente, ning õigus nõuda telefonikõnede andmeid ja andmeliiklusandmeid.
2.3.1. Õigus siseneda eraruumidesse
Õigus siseneda eraruumidesse, et võtta kaasa mis tahes kujul dokumente, on äärmiselt sekkuv ja vastuolus õigusega eraelu puutumatusele. Seepärast peaksid selle suhtes kehtima ranged tingimused ja piisavad kaitsemeetmed (7). Artikli 17 lõike 2 punkti e kohaselt peab eraruumidesse sisenemiseks olema saadud õigusasutuse eelnev luba kooskõlas siseriikliku õigusega ning see võib toimuda juhul, kui on alust kahelda, et kontrolli objektiga seotud dokumendid võivad olla olulised siseringitehingu või turuga manipuleerimise juhtumi tõendamiseks. Euroopa andmekaitseinspektor hindab asjaolu, et tekstis on kvalifitseeritud pädevate asutuste volitused, nõudes eraruumidesse sisenemise tingimusena põhjendatud kahtlust määruse ettepaneku või direktiivi ettepaneku rikkumise kohta ning õigusasutuse eelnevat luba. Euroopa andmekaitseinspektor leiab aga, et kõnealuse volituse võimalikku sekkuvat olemust arvesse võttes on nii põhjendatud kui ka vajalik kehtestada üldine nõue saada õigusasutuse eelnev luba, olenemata sellest, kas seda nõutakse siseriikliku õigusega.
Määruse ettepaneku põhjenduses 30 on täpsustatud juhtumid, mil eraruumidesse sisenemine on vajalik: kui isik, kellele on juba esitatud teabenõue, on jätnud selle (täielikult või osaliselt) täitmata või kui on alust arvata, et nõude esitamisel seda ei täideta või et teabenõudega seotud dokumendid või teave kõrvaldatakse, võltsitakse või hävitatakse. Euroopa andmekaitseinspektor pooldab sellist täpsustust. Ta leiab aga, et tegemist on täiendavate kaitsemeetmetega, mida on vaja eraelu puutumatuse õiguse järgimise tagamiseks, ja seepärast tuleks need lisada eraruumidesse sisenemise tingimusena mõnda sisulisse sättesse.
2.3.2. Õigus nõuda telefonikõnede andmeid või andmeliiklusandmeid
Artikli 17 lõike 2 punktiga f antakse pädevatele asutustele õigus „nõuda sideoperaatori või investeerimisühingu valduses olevaid telefonikõnede andmeid ja andmeliiklusandmeid”, selgitades aga, et sellise nõudmise esitamiseks peab olema „alust kahtlustada”, et kõnealused andmed „võivad olla olulised selleks, et tõendada […] siseringitehingut või turuga manipuleerimist” määruse ettepaneku või direktiivi ettepaneku alusel. Need andmed ei ole siiski seotud „asjaomase teabevahetuse sisuga”. Peale selle on artikli 17 lõikes 3 sätestatud, et lõikes 2 osutatud volitusi teostatakse kooskõlas siseriikliku õigusega.
Elektrooniliste sidevahendite kasutamist käsitlevad andmed võivad hõlmata väga mitmesuguseid isikuandmeid, näiteks kõne alustaja ja vastuvõtja identiteet, kõne aeg ja kestus, kasutatud võrk, kaasaskantavate seadmete puhul isiku geograafiline asukoht jne. Peale selle võivad mõned Interneti ja e-postiga seotud liiklusandmed (näiteks külastatud veebisaitide loetelu) paljastada olulisi üksikasju teabevahetuse sisu kohta. Ühtlasi on liiklusandmete töötlemine vastuolus kirjavahetuse konfidentsiaalsusega. Seda arvesse võttes on direktiivis 2002/58/EÜ (8) (eraelu puutumatust ja elektroonilist sidet käsitlev direktiiv) kehtestatud põhimõte, mille kohaselt tuleb liiklusandmed, mida side edastamiseks ei ole enam vaja, kustutada või muuta anonüümseks (9). Nimetatud direktiivi artikli 15 lõike 1 kohaselt võivad liikmesriigid lisada siseriiklikesse õigusaktidesse erandeid konkreetsetel seaduslikel eesmärkidel, kui need erandid on demokraatlikus ühiskonnas asjaomaste eesmärkide saavutamiseks vajalikud, otstarbekad ja proportsionaalsed (10).
Euroopa andmekaitseinspektor tunnistab, et määruse ettepaneku puhul on komisjoni eesmärgid seaduslikud. Ta mõistab vajadust selliste algatuste järele, millega püütakse tõhustada järelevalvet finantsturgude üle, et tagada nende nõuetelevastavus ja kaitsta paremini nii investoreid kui ka majandust tervikuna. Ent liiklusandmetega otseselt seotud uurimisvolitused peavad nende võimalikku sekkuvat olemust arvesse võttes vastama vajalikkuse ja proportsionaalsuse nõuetele, st need peavad piirduma sellega, mis on asjakohane taotletava eesmärgi täitmiseks, ega tohi minna kaugemale selle saavutamiseks vajalikust (11). Seda arvestades on väga tähtis, et nii nende isikuline ja esemeline kohaldamisala kui ka nende kasutamise asjaolud ja tingimused oleksid selgelt koostatud. Peale selle tuleb näha ette piisavad kaitsemeetmed väärkasutamise ohu vältimiseks.
Asjaomased telefonikõnede andmed ja andmeliiklusandmed hõlmavad ilmselgelt isikuandmeid direktiivi 95/46/EÜ, direktiivi 2002/58/EÜ ja määruse (EÜ) nr 45/2001 tähenduses. Määruse ettepaneku põhjenduses 31 on märgitud, et „Telefonikõnede andmete ja andmeliiklusandmete põhjal saab tuvastada väära või eksitava teabe levitamise eest vastutava isiku, kindlaks teha, et isikud on olnud teatud ajal omavahel ühenduses ja et kaks või rohkem isikut on omavahel seotud” (12). Seepärast tuleb tagada, et täielikult järgitakse tingimusi, mis on sätestatud direktiivides ja määruses isikuandmete õiglase ja seadusliku töötlemise suhtes.
2.3.3. Õigusasutuste luba käsitlev nõue
Euroopa andmekaitseinspektor märgib, et artikli 17 lõike 3 kohaselt teostatakse seda õigust kooskõlas siseriikliku õigusega, kuid selles sättes ei viidata sõnaselgelt õigusasutuste eelnevale loale nagu eraruumidesse sisenemise õiguse puhul. Euroopa andmekaitseinspektor leiab, et kõnealuse volituse võimalikku sekkuvat olemust arvestades ning kõikides ELi liikmesriikides õigusaktide ühtlustatud kohaldamise huvides on põhjendatud kehtestada kõikidel juhtudel üldine nõue saada õigusasutuse eelnev luba, olenemata sellest, kas seda siseriikliku õigusega nõutakse. Ühtlasi tuleb arvesse võtta, et mitmesugustes liikmesriikide õigusaktides on sätestatud eritagatised kodu puutumatuse kaitsmiseks ebaproportsionaalse ja hoolikalt reguleerimata kontrollimise, läbiotsimise või arestimise eest, eriti kui seda teostavad haldusasutused.
Peale selle soovitab Euroopa andmekaitseinspektor kehtestada pädevate asutuste suhtes nõude taotleda telefonikõnede andmeid ja andmeliiklusandmeid ametliku otsusega, milles on täpsustatud taotluse eesmärk, millist teavet nõutakse, teabe esitamiseks ettenähtud aeg ning taotluse saaja õigus lasta otsus Euroopa Kohtul läbi vaadata.
2.3.4. Telefonikõnede andmete ja andmeliiklusandmete määratlus
Määruse ettepanekus ei ole määratletud mõisteid „telekonikõnede andmed ja andmeliiklusandmed”. Direktiivis 2002/58/EÜ (eraelu puutumatust ja elektroonilist sidet käsitlev direktiiv) on viidatud üksnes „liiklusandmetele”, kuid mitte „telefonikõnede andmetele ja andmeliiklusandmetele”. On ilmselge, et kõnealuste mõistete täpne tähendus määrab kindlaks selle, millist mõju võivad uurimisvolitused asjaomaste isikute eraelu puutumatusele ja andmekaitsele avaldada. Euroopa andmekaitseinspektor soovitab kasutada direktiivis 2002/58/EÜ „liiklusandmete” määratluses juba kehtestatud terminoloogiat.
Artikli 17 lõike 2 punktis f on viidatud „sideoperaatori […] valduses olevatele telefonikõnede andmetele ja andmeliiklusandmetele”. Eraelu puutumatust ja elektroonilist sidet käsitlevas direktiivis on kehtestatud põhimõte, mille kohaselt liiklusandmed tuleb kustutada, kui neid ei ole enam vaja ärilisel eesmärgil, milleks need koguti. Eraelu puutumatust ja elektroonilist sidet käsitleva direktiivi artikli 15 lõike 1 alusel võivad liikmesriigid aga selle kohustuse õiguskaitsega seotud eesmärkidel tühistada. Andmete säilitamise direktiivi eesmärk on kooskõlastada liikmesriikide tegevust eraelu puutumatust ja elektroonilist sidet käsitleva direktiivi artikli 15 lõike 1 alusel, kuivõrd tegemist on andmete säilitamisega raskete kuritegude uurimiseks, avastamiseks ja kohtus menetlemiseks.
Küsimus seisneb selles, kas artikli 17 lõike 2 punktis f nimetatud telefonikõnede andmed ja andmeliiklusandmed viitavad eraelu puutumatust ja elektroonilist sidet käsitleva direktiiviga reguleeritud liiklus- ja asukohaandmete säilitamise teel kättesaadavatele andmetele või andmete säilitamise direktiiviga nõutud lisaandmetele. Viimasel juhul ilmneks tõsine probleem, sest eraelu puutumatust ja elektroonilist sidet käsitleva direktiivi artikli 15 lõikes 1 sätestatud erandeid (st kriminaalkuritegude uurimine, avastamine ja kohtus menetlemine) kasutataks nende eesmärkide laiendamiseks, milleks neid andmete säilitamise direktiivi alusel säilitatakse (st raskete kuritegude uurimine, avastamine ja kohtus menetlemine). Teiste sõnadega kasutataks andmete säilitamise direktiivi alusel säilitatavaid andmeid seega eesmärkidel, mida ei ole kõnealuse direktiiviga ette nähtud. See tähendab seda, et Euroopas õhutataks kasutama seaduslikku lünka, mis on kehtiva andmete säilitamise direktiivi üks põhilisi puudusi (13).
Seepärast on Euroopa andmekaitseinspektori tungiv soovitus täpsustada, mis liiki telefonikõnede andmeid ja andmeliiklusandmeid võivad pädevad asutused nõuda. Sellised andmed peavad olema piisavad ja asjakohased ega tohi minna kaugemale nende kasutamise ja töötlemise eesmärgist. Peale selle soovitab Euroopa andmekaitseinspektor piirata artikli 17 lõike 2 punkti f andmetega, mida sideoperaatorid tavaliselt töötlevad (mis on nende valduses) eraelu puutumatust ja elektroonilist sidet käsitleva direktiivi 2002/58/EÜ raamistikus. See välistab põhimõtteliselt juurdepääsu andmete säilitamise direktiivi kohaselt säilitatavatele andmetele, kui sellise juurdepääsu eesmärk ei ole raskete kuritegude uurimine, avastamine ja kohtus menetlemine (14).
Artikli 17 lõike 2 punktiga f on ette nähtud juurdepääs „investeerimisühingu valduses olevatele telefonikõnede andmetele ja andmeliiklusandmetele”. Tekstis tuleks täpsustada andmete liigid ja selgitada, millistele äriühingutele selle sättega viidatakse. Euroopa andmekaitseinspektor eeldab, et asjaomased andmed kattuvad andmetega, millele on viidatud ettepanekus võtta vastu Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv finantsinstrumentide turgude kohta (edaspidi „finantsinstrumentide turgude direktiivi ettepanek”). Ta rõhutab, et on esitanud ka selle ettepaneku kohta mõne märkuse, milles soovitas samuti neid mõisteid selgitada (15). Kuna telefonikõnede andmed ja andmeliiklusandmed on seotud finantsinstrumentide turgude direktiivi ettepaneku artikli 16 lõikes 7 viidatud telefonivestluste ja elektroonilise teabevahetusega, soovitas Euroopa andmekaitseinspektor peale selle määrata kindlaks sellise teabevahetuse salvestamise eesmärk ja täpsustada nii salvestatavad teabevahetuse liigid kui ka teabevahetusega seotud andmete kategooriad (16).
Lõpuks on Euroopa andmekaitseinspektoril rõõm näha, et tekstis on andmetele juurdepääsu tingimusena nõutud põhjendatud kahtlust määruse ettepaneku või direktiivi ettepaneku rikkumise kohta ning et selles on sõnaselgelt välistatud pädevate asutuste juurdepääs teabevahetuse sisule.
2.4. Kahtlaste tehingute tuvastamiseks ja nendest teatamiseks kehtestatud süsteemid
Määruse ettepaneku artikli 11 lõikega 1 on ette nähtud, et kauplemiskoha tegevust juhtiv isik kehtestab tõhusa korra ja menetlused ning kohaldab neid eesmärgiga vältida ja tuvastada turu kuritarvitamist. Peale selle on lõikes 2 sätestatud, et kõik isikud, kelle ametialaseks tegevuseks on finantsinstrumentide tehingute korraldamine või tegemine, peavad olema sisse seadnud süsteemid selliste korralduste ja tehingute tuvastamiseks ning neist teatamiseks, mis võivad kujutada endast siseringitehinguid, turuga manipuleerimist või turuga manipuleerimise või siseringitehingute tegemise katset. Kahtluse korral tuleb viivitamata teavitada pädevat asutust. Komisjon võtab vastu regulatiivsed tehnilised standardid, et määrata kindlaks lõikes 1 viidatud asjakohane kord ja menetlused ning lõikes 2 nimetatud süsteemid ja teavitusvormid (artikli 11 lõike 3 viimane lause).
Kuna sellised süsteemid hõlmavad tõenäoliselt isikuandmeid (nt insaiderite nimekirjas viidatud isikute tehtud tehingute jälgimine), rõhutab Euroopa andmekaitseinspektor, et asjaomased standardid tuleb välja töötada kooskõlas eraelu kavandatud puutumatuse põhimõttega, mille kohaselt integreeritakse andmekaitse ja eraelu puutumatus isikuandmete töötlemist hõlmavatesse uutesse toodetesse, teenustesse ja protsessidesse kohe nende väljatöötamise alguses (17). Ühtlasi soovitab Euroopa andmekaitseinspektor viidata vajadusele konsulteerida Euroopa andmekaitseinspektoriga, kui kõnealused regulatiivsed standardid on seotud isikuandmete töötlemisega.
2.5. Teabe vahetamine kolmandate riikidega
Euroopa andmekaitseinspektor nimetab viitamist direktiivile 95/46/EÜ, eeskätt määruse ettepaneku artiklites 25 ja 26 ning artiklis 23 nimetatud konkreetsetele kaitsemeetmetele seoses isikuandmete edastamisega kolmandatele riikidele. Täpsemalt leitakse, et iga juhtumi eraldi hindamine, edastamise vajalikkuse tagamine, nõue saada pädeva asutuse eelnev sõnaselge luba andmete edasisaatmiseks kolmandale riigile ja kolmanda riigi poolt ning isikuandmete piisava kaitsetaseme olemasolu kolmandas riigis on selliste edastamisega seotud riske arvesse võttes asjakohased kaitsemeetmed.
2.6. Karistuste avaldamine
2.6.1. Karistuste kohustuslik avaldamine
Määruse ettepaneku artikli 26 lõikega 3 kohustatakse liikmesriike tagama, et pädevad asutused avaldavad põhjendamatu viivituseta iga määruse ettepaneku rikkumise eest määratud haldusmeetme ja -karistuse, esitades vähemalt rikkumise liigi ja laadi ning rikkumise eest vastutava isiku andmed, välja arvatud juhul, kui selle teabe avaldamine ohustaks tõsiselt finantsturgude stabiilsust.
Karistuste avaldamine aitaks suurendada nende hoiatavat mõju, heidutades tegelikke ja võimalikke toimepanijaid rikkumisi sooritamast, et vältida maine olulist kahjustamist. Peale selle suurendaks see läbipaistvust, teavitades turu korraldajaid asjaolust, et konkreetne isik on pannud toime rikkumise. Kõnealust kohustust leevendatakse ainult siis, kui avaldamine põhjustaks asjaomastele isikutele ebaproportsionaalset kahju, millisel juhul pädevad asutused avaldavad karistused anonüümselt.
Euroopa andmekaitseinspektoril on hea meel asjaolu üle, et põhjenduses 35 on viidatud põhiõiguste hartale, eelkõige õigusele isikuandmete kaitsele karistuste kohaldamisel ja avalikustamisel. Ta ei ole aga kindel, et praeguses sõnastuses vastab karistuste avaldamise kohustus andmekaitsealase õiguse nõuetele, mida Euroopa Kohus on selgitanud kohtuasjas Schecke tehtud otsuses (18). Ta on seisukohal, et kõnealuse meetme eesmärki, vajalikkust ja proportsionaalsust ei ole piisavalt tõendatud ning et igal juhul tuleb ette näha piisavad kaitsemeetmed seoses üksikisikute õiguste suhtes esinevate riskidega.
2.6.2. Avaldamise vajalikkus ja proportsionaalsus
Kohtuasjas Schecke tehtud otsuses tühistas Euroopa Kohus nõukogu määruse ja komisjoni määruse sätted, millega nähti ette põllumajandusfondidest toetuse saajaid käsitleva teabe, sealhulgas toetusesaajate isiku ja saadud summade kohustuslik avaldamine. Kohus leidis, et sellise avaldamise näol on tegemist Euroopa Liidu põhiõiguste harta (edaspidi „harta”) artikli 8 lõike 2 reguleerimisalasse kuuluva isikuandmete töötlemisega ning seega harta artiklites 7 ja 8 ette nähtud õiguste riivega.
Olles sedastanud, et „isikuandmete kaitse erandite ja piirangute puhul tuleb piirduda rangelt vajalikuga”, analüüsis kohus järgnevalt andmete avaldamise eesmärki ja selle proportsionaalsust. Kohtu järelduse kohaselt ei viidanud miski sellele, et nõukogu ja komisjon oleksid asjaomaste õigusaktide vastuvõtmisel vaaginud andmete avaldamise viisi, mis vastaks avaldamise eesmärgile, kuid oleks samas toetusesaajate suhtes vähem sekkuv.
Määruse ettepaneku artikli 26 lõikega 3 paistavad kaasnevat samad puudused, mida Euroopa Kohus rõhutas kohtuasjas Schecke tehtud otsuses. Tuleb meeles pidada, et hinnates isikuandmete avalikustamist nõudva sätte vastavust andmekaitsenõuetele, on äärmiselt tähtis, et ettenähtud avaldamisel oleks selge ja täpselt määratletud eesmärk. Ainult selge ja täpselt määratletud eesmärgi olemasolu korral saab hinnata, kas asjaomaste isikuandmete avaldamine on tegelikult vajalik ja proportsionaalne (19).
Ettepaneku ja sellele lisatud dokumentide (st mõju hindamise aruande) lugemisel jäi Euroopa andmekaitseinspektorile mulje, et asjaomase meetme eesmärki ja seega ka selle vajalikkust ei ole selgelt kindlaks tehtud. Kui ettepaneku põhjendustes ei ole seda küsimust üldse käsitletud, siis mõjuhinnangus on viidatud ainult üldisele positiivsele mõjule (st hoiatava mõju suurenemine seoses turu kuritarvitamisega, investorite kaitsmisele kaasaaitamine, emitentide võrdne kohtlemine, tõhusam jõustamine) ning üksnes märgitud, et „karistuste avaldamine on väga oluline läbipaistvuse suurendamiseks ja finantsturu suhtes usalduse säilitamiseks” ja et „määratud karistuste avaldamine aitab saavutada hoiatava mõju eesmärki ning parandab turu terviklikkust ja investorite kaitset” (20). Selline üldine väide ei tundu olevat piisav kavandatud meetme vajalikkuse tõendamiseks. Kui üldeesmärk on suurendada hoiatavat mõju, siis tundub, et komisjon oleks pidanud selgitama eeskätt seda, miks ei oleks piisanud suurematest rahatrahvidest (või muudest karistustest, mis ei hõlma nimede esiletoomist ja häbistamist).
Peale selle ei tundu mõju hindamise aruandes olevat arvesse võetud vähem sekkuvaid meetodeid nagu avaldamise otsustamine iga juhtumi puhul eraldi. Viimane võimalus tundub esmapilgul eelkõige olevat proportsionaalsem lahendus, arvestades just asjaolu – mida on tunnistatud ka artikli 26 lõike 1 punktis d –, et avaldamise näol on tegemist karistusega, mida tuleb seega hinnata iga juhtumi puhul eraldi, võttes arvesse selliseid asjaolusid nagu rikkumise raskus, isikliku vastutuse ulatus, korduvad rikkumised, kolmandate isikute kantud kahju jne (21).
Mõju hindamise aruandes ei ole selgitatud, miks ei kujuta endast piisavat võimalust avaldamise otsustamine iga juhtumi puhul eraldi. Selles on üksnes märgitud, et määratud karistuste avaldamine „aitab saavutada eesmärki kaotada võimaluse korral variandid ja kaalutlusõigus, kõrvaldades liikmesriikide praeguse kaalutlusõiguse sellist avaldamist mitte nõuda” (22). Euroopa andmekaitseinspektori arvamuse kohaselt on võimalus hinnata juhtumit selle konkreetsete asjaolude põhjal proportsionaalsem ning seega eelistatav kohustuslikule avaldamisele kõikide juhtumite puhul. Selline kaalutlusõigus võimaldaks näiteks pädevatel asutustel vältida avaldamist vähemtähtsate rikkumiste puhul, kui rikkumisega ei kaasnenud olulist kahju, asjaomane isik on koostööaldis jne. Seega ei hajuta mõjuhinnangus esitatud analüüs meetme vajalikkuse ja proportsionaalsusega seotud kahtlusi.
2.6.3. Vajadus piisavate kaitsemeetmete järele
Määruse ettepanekuga oleks tulnud ette näha piisavad kaitsemeetmed, et tagada õiglane tasakaal eri huvide vahel. Esiteks on kaitsemeetmed vajalikud seoses süüdistatud isikute õigusega otsus kohtus vaidlustada ja süütuse presumptsiooniga. Artikli 26 lõikesse 3 oleks tulnud lisada sellekohane erisäte, et kohustada pädevaid asutusi võtma vajalikud meetmed seoses olukordadega, kus otsus edasi kaevatakse ning kus kohus selle lõpuks tühistab (23).
Teiseks tuleks määruse ettepanekus tagada andmesubjektide õiguste ennetav järgimine. Euroopa andmekaitseinspektor hindab asjaolu, et määruse ettepaneku lõpliku versiooniga nähakse ette võimalus välistada avaldamine juhul, kui see põhjustaks ebaproportsionaalset kahju. Ennetav lähenemisviis peaks aga tähendama seda, et andmesubjekte teavitatakse eelnevalt asjaolust, et otsus, millega karistus määratakse, avaldatakse ning et direktiivi 95/46/EÜ artikli 14 alusel on neil õigus esitada õigustatud ja veenvatel põhjustel vastuväiteid (24).
Kolmandaks – kuigi määruse ettepanekus ei ole täpsustatud teabe avaldamise kanalit, võib ette kujutada, et tegelikkuses avaldab enamik liikmesriike sellise teabe Internetis. Teabe avaldamisega Internetis kaasnevad eriküsimused ja -riskid eelkõige seoses vajadusega tagada, et teavet ei hoita Internetis kauem kui vajalik ning et andmeid ei ole võimalik manipuleerida ega muuta. Väliste otsingumootorite kasutamisega kaasneb ka risk, et teavet võidakse käsitleda kontekstiväliselt ning levitada seda veebis ja mujal viisil, mida on raske kontrollida (25).
Eespool kirjeldatut arvesse võttes tuleb kohustada liikmesriike tagama, et asjaomaste isikute isikuandmeid hoitakse Internetis ainult mõistliku aja jooksul, mille möödumisel need süsteemselt kustutatakse (26). Peale selle tuleks liikmesriikidelt nõuda, et nad tagavad piisavate turva- ja kaitsemeetmete kehtestamise, eelkõige kaitseks väliste otsingumootorite kasutamisega seotud riskide eest (27).
2.6.4. Järeldus
Euroopa andmekaitseinspektor on seisukohal, et karistuste kohustuslikku avaldamist käsitlev säte ei ole oma praeguses sõnastuses kooskõlas põhiõigusega eraelu puutumatusele ja andmekaitsele. Seadusandja peaks hoolega hindama kavandatud süsteemi vajalikkust ning kontrollima, kas avaldamiskohustus ei lähe kaugemale taotletava avaliku huvi eesmärgi täitmiseks vajalikust ja kas sama eesmärgi saavutamiseks ei ole vähem piiravaid meetmeid. Sõltuvalt sellise proportsionaalsuse analüüsi tulemustest peaksid avaldamiskohustust igal juhul toetama piisavad kaitsemeetmed, millega tagatakse süütuse presumptsiooni järgimine, asjaomaste inimeste õigus esitada vastuväiteid, andmete turvalisus/täpsus ning nende kustutamine piisava aja möödumisel.
2.7. Rikkumistest teatamine
Määruse ettepaneku artiklis 29 nõutakse liikmesriikidelt tõhusate rikkumistest teatamise mehhanismide ehk rikkumistest teavitamise süsteemide kehtestamist. Kuigi need võivad olla tõhusad nõuete täitmise vahendid, toovad sellised süsteemid andmekaitse seisukohast kaasa suuri probleeme (28).
Euroopa andmekaitseinspektoril on hea meel selle üle, et määruse ettepanek sisaldab kahtlustatavatest rikkumistest teavitavate isikutega ja üldisemalt andmekaitsega seotud konkreetseid kaitsemeetmeid, mida tuleb riikide tasandil veelgi edasi arendada. Euroopa andmekaitseinspektor on teadlik asjaolust, et määruse ettepanekus on sätestatud üksnes liikmesriikide rakendatava süsteemi põhielemendid. Sellest hoolimata soovib ta juhtida tähelepanu järgmistele lisapunktidele.
Nagu ka muudes arvamustes (29) rõhutab Euroopa andmekaitseinspektor vajadust lisada konkreetne viide sellele, et tagada tuleb informaatorite ja rikkumistest teatajate isiku konfidentsiaalsus. Euroopa andmekaitseinspektor rõhutab, et rikkumistest teatajad on keerulises olukorras. Sellist teavet jagavatele isikutele tuleb tagada konfidentsiaalsus, eelkõige ei tohiks nende isikut teha teatavaks inimesele, kelle väidetavast rikkumisest on teatatud (30). Rikkumisest teatajate konfidentsiaalsus tuleb tagada menetluse kõikides etappides, kuivõrd see ei lähe vastuollu kohtumenetlust reguleerivate riiklike eeskirjadega. Eeskätt võib isiku avalikustamine olla vajalik seoses edasise uurimise või uurimise tulemusel algatatud järgneva kohtumenetlusega (sealhulgas juhul, kui on tehtud kindlaks, et rikkumisest teataja on isiku kohta kuritahtlikult esitanud valeandmeid) (31). Eespool kirjeldatut arvesse võttes soovitab Euroopa andmekaitseinspektor lisada artikli 29 lõike 1 punkti b järgmise sätte: „nende isiku konfidentsiaalsus tuleb tagada menetluse kõikidel etappidel, kui selle avalikustamist ei nõuta riiklikes õigusaktides edasise uurimise või järgneva kohtumenetluse kontekstis”.
Euroopa andmekaitseinspektoril hea meel asjaolu üle, et artikli 29 lõike 1 punktis c nõutakse liikmesriikidelt nii rikkumises süüdistatava isiku kui ka süüdistuse esitanud isiku isikuandmete kaitset kooskõlas direktiivis 95/46/EÜ sätestatud põhimõtetega. Ta soovitab aga jätta välja teksti „sätestatud põhimõtetega”, et viide direktiivile oleks terviklikum ja siduvam. Seoses vajadusega järgida selliste mehhanismide praktilisel rakendamisel andmekaitsealaseid õigusakte soovib Euroopa andmekaitseinspektor rõhutada eelkõige soovitusi, mille artikli 29 töörühm esitas oma 2006. aasta arvamuses rikkumisest teatamise kohta. Riiklike mehhanismide rakendamisel peaksid asjaomased üksused pidama muu hulgas silmas vajadust tagada proportsionaalsus, piirates võimalikult suures ulatuses isikute kategooriaid, kellel on õigus asjaomane teade esitada; nende isikute kategooriaid, keda võib süüdistada, ning rikkumisi, milles neid võib süüdistada; vajadust eelistada tuvastatavaid ja konfidentsiaalseid teateid anonüümsetele teadetele; vajadust näha ette rikkumisest teatajate isiku avalikustamine juhul, kui nad esitavad väiteid pahatahtlikult; ning vajadust järgida rangeid andmete säilitamistähtaegasid.
Euroopa andmekaitseinspektor tunneb heameelt eritähelepanu üle, mida on määruse ettepanekus andmekaitsealastele õigusaktidele pööratud.
täpsustada artiklis 13 insaiderite nimekirja otstarvet;
kehtestada artikli 17 lõike 2 punktis e seoses eraruumidesse sisenemisega üldnõue saada õigusasutuse eelnev luba;
kehtestada artikli 17 lõike 2 punktis f seoses telefonikõnede andmete ja andmeliiklusandmete taotlemisega üldnõue saada õigusasutuse eelnev luba ning nõue koostada ametlik otsus, milles täpsustatakse: i) õiguslik alus, ii) taotluse otstarve, iii) millist teavet nõutakse, iv) teabe esitamiseks ettenähtud aeg ja v) taotluse saaja õigus lasta otsus Euroopa Kohtul läbi vaadata;
täpsustada sideoperaatorite ja investeerimisühingute valduses olevate telefonikõnede andmete ja andmeliiklusandmete liigid, mida pädevad asutused võivad nõuda, ning piirata artikli 17 lõike 2 punkti f andmetega, mida sideoperaatorid tavaliselt töötlevad (mis on nende valduses) eraelu puutumatust ja elektroonilist sidet käsitleva direktiivi 2002/58/EÜ raamistikus;
lisada artikli 29 lõike 1 punkti b järgmine säte: „nende isiku konfidentsiaalsus tuleb tagada menetluse kõikidel etappidel, kui selle avalikustamist ei nõuta riiklikes õigusaktides edasise uurimise või järgneva kohtumenetluse kontekstis”;
hinnata karistuste kohustusliku avaldamise kavandatud süsteemi proportsionaalsust, võttes arvesse käesolevas arvamuses väljendatud kahtlusi. Sõltuvalt sellise vajalikkuse ja proportsionaalsuse analüüsi tulemustest peaks igal juhul ette nägema piisavad kaitsemeetmed, millega tagatakse süütuse presumptsiooni järgimine, asjaomaste inimeste õigus esitada vastuväiteid, andmete turvalisus/täpsus ning nende kustutamine piisava aja möödumisel.
(4) Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2003/6/EÜ, 28. jaanuar 2003, siseringitehingute ja turuga manipuleerimise (turu kuritarvitamise) kohta, ELT L 96, 12.4.2003, lk 16.
(5) Vt määruse ettepaneku põhjendused 33, 35, 39 ja 40.
(6) Vt määruse ettepaneku artikli 17 lõige 4, artiklid 22 ja 23 ning artikli 29 lõike 1 punkt c.
(7) Vt eelkõige Euroopa Inimõiguste Kohtu 23. veebruari 1993. aasta otsus kohtuasjas 10828/84: Funcke vs. Prantsusmaa.
(8) Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2002/58/EÜ, 12. juuli 2002, milles käsitletakse isikuandmete töötlemist ja eraelu puutumatuse kaitset elektroonilise side sektoris (EÜT L 201, 31.7.2002, lk 37).
(9) Vt direktiivi 2002/58/EÜ artikli 6 lõige 1 (EÜT L 201, 31.7.2002, lk 37).
(10) Direktiivi 2002/58/EÜ artikli 15 lõikes 1 on sätestatud, et selline piiramine peab olema „vajalik, otstarbekas ja proportsionaalne abinõu selleks, et kaitsta direktiivi 95/46/EÜ artikli 13 lõikes 1 nimetatud riiklikku julgeolekut (s.t riigi julgeolekut), riigikaitset, avalikku korda, kriminaalkuritegude või elektroonilise sidesüsteemi volitamata kasutamise ennetamist, uurimist, avastamist ja kohtus menetlemist. Selleks võivad liikmesriigid muu hulgas võtta seadusandlikke meetmeid, millega nähakse ette andmete säilitamine piiratud aja jooksul käesolevas lõikes sätestatud põhjustel […]”.
(11) Vt nt Euroopa Kohtu otsus liidetud kohtuasjades C-92/09 ja C-93/09: Volker und Markus Schecke GbR (C-92/09), Hartmut Eifert (C-92/09) vs. Land Hessen, EKLis veel avaldamata, punkt 74.
(12) Vt ka määruse ettepaneku seletuskiri, lk 12.
(13) Sellega seoses vt Euroopa andmekaitseinspektori 31. mai 2011. aasta arvamus komisjoni hindamisaruande kohta nõukogule ja Euroopa Parlamendile seoses andmete säilitamise direktiiviga (direktiiv 2006/24/EÜ), nt punkt 24.
(14) Euroopa andmekaitseinspektor soovib meenutada probleeme, mis on seotud „raske kuriteo” Euroopa määratluse puudumisega. Euroopa andmekaitseinspektor tõepoolest rõhutas, et komisjoni hindamisaruandest andmete säilitamise direktiivi kohta ilmneb, et „raske kuriteo” täpse määratluse liikmesriikide pädevusse jätmise tulemusel on andmeid kasutatud väga mitmesugustel eesmärkidel. Komisjon on väitnud järgmist: „Enamik direktiivi ülevõtnud liikmesriike võimaldavad vastavalt oma õigusaktidele säilitatud andmetele juurdepääsu ja nende kasutamist ka eesmärkidel, mida kõnealune direktiiv ei hõlma (näiteks kuritegevuse üldine ennetamine ja kuritegevuse vastu võitlemine, eluohtlikud olukorrad)”. Vt 31. mai 2011. aasta arvamus komisjoni hindamisaruande kohta nõukogule ja Euroopa Parlamendile seoses andmete säilitamise direktiiviga (direktiiv 2006/24/EÜ), punktid 24, 71 ja 72.
(15) Artikli 71 lõike 2 punkti d kohaselt on pädevatel asutustel kavandatava finantsinstrumentide turgude direktiivi alusel lubatud nõuda investeerimisühingutelt olemasolevaid telefonikõnede salvestusi ja tõendeid andmete edastamise kohta, kui esineb põhjendatud kahtlusi finantsinstrumentide turgude direktiivi ettepaneku rikkumise kohta.
(16) Vt Euroopa andmekaitseinspektori 10. veebruari 2012. aasta arvamus ettepaneku kohta võtta vastu Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv finantsinstrumentide turgude kohta, millega tunnistatakse kehtetuks Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2004/39/EÜ (uuesti sõnastatud) ning ettepaneku kohta võtta vastu Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus finantsinstrumentide turgude kohta ning millega muudetakse määrust [Euroopa turu infrastruktuuri määrus] börsiväliste tuletisinstrumentide, kesksete vastaspoolte ja kauplemisteabehoidlate kohta.
(17) Vt Euroopa andmekaitseinspektori 14. jaanuari 2011. aasta arvamus komisjoni teatise kohta Euroopa Parlamendile, nõukogule, Majandus- ja Sotsiaalkomiteele ning Regioonide Komiteele – „Terviklik lähenemisviis isikuandmete kaitsele Euroopa Liidus” (ELT C 181, 22.6.2011, lk 1), punktid 108–115.
(18) Otsus liidetud kohtuasjades C-92/09 ja C-93/09: Schecke, punktid 56–64.
(19) Vt sellega seoses ka Euroopa andmekaitseinspektori 15. aprilli 2011. aasta arvamus, mis käsitleb Euroopa Liidu aastaeelarve suhtes kohaldatavaid finantseeskirju (ELT C 215, 21.7.2011, lk 13).
(20) Vt mõjuhinnang, lk 166.
(21) St kooskõlas määruse ettepaneku artikliga 27, milles on sätestatud karistuste kindlaksmääramise kriteeriumid.
(22) Vt mõjuhinnang, lk 167.
(23) Riiklikud ametiasutused võiksid kaaluda näiteks järgmisi meetmeid: lükata avaldamine kuni apellatsioonikaebuse tagasilükkamiseni edasi või, nagu on soovitatud mõju hindamise aruandes, selgelt viidata, et otsuse suhtes on käimas apellatsioonimenetlus ja et kuni lõpliku otsuse tegemiseni tuleb eeldada asjaomase isiku süütust, ja avaldada parandus juhtudel, kui kohus tühistab otsuse.
(24) Vt Euroopa andmekaitseinspektori 10. aprilli 2007. aasta arvamus ühise põllumajanduspoliitika rahastamise kohta (ELT C 134, 16.6.2007, lk 1).
(25) Vt sellega seoses Itaalia andmekaitseasutuse avaldatud dokument „Personal Data As Also Contained in Records and Documents by Public Administrative Bodies: Guidelines for Their Processing by Public Bodies in Connection with Web-Based Communication and Dissemination”, kättesaadav Itaalia andmekaitseasutuse veebisaidil aadressil http://www.garanteprivacy.it/garante/doc.jsp?ID=1803707
(26) Need mured on seotud ka üldisema õigusega olla unustatud, mille lisamist isikuandmete kaitse uude õigusraamistikku praegu arutatakse.
(27) Kõnealused turva- ja kaitsemeetmed võivad hõlmata näiteks andmete indekseerimise välistamist väliste otsingumootorite kaudu.
(28) Artikli 29 töörühm avaldas 2006. aastal selliste süsteemide kohta arvamuse, milles käsitletakse selle tegevuse andmekaitsega seonduvaid külgi: arvamus 1/2006, mis käsitleb ELi andmekaitse eeskirjade kohaldamist asutusesiseste väärkäitumisest teatamise mehhanismide suhtes raamatupidamise, raamatupidamise siseauditi, auditi, altkäemaksu vastu võitlemise, pangandus- ja finantskuritegude valdkonnas (töörühma arvamus rikkumistest teatamise kohta). Arvamus on kättesaadav artikli 29 töörühma veebilehel aadressil http://ec.europa.eu/justice/policies/privacy/workinggroup/index_en.htm
(29) Vt nt Euroopa Liidu aastaeelarve suhtes kohaldatavaid finantseeskirju käsitlev arvamus, 15. aprilli 2011, ja OLAFi juurdlusi käsitlev arvamus 1. juuni 2011, mõlemad kättesaadavad aadressil http://www.edps.europa.eu
(30) Euroopa andmekaitseinspektor on juba rõhutanud rikkumisest teatajate isiku konfidentsiaalsuse tagamise tähtsust oma 30. juuli 2010. aasta kirjas Euroopa Ombudsmanile, mis käsitleb juhtumit 2010-0458 ning on kättesaadav Euroopa andmekaitseinspektori veebisaidil (http://www.edps.europa.eu). Vt ka Euroopa andmekaitseinspektori eelkontrolli raames esitatud arvamused: 3. veebruari 2012. aasta arvamus, 23. juuni 2006. aasta arvamus OLAFi sisejuurdluste kohta (juhtum 2005-0418) ja 4. oktoobri 2007. aasta arvamus OLAFi välisjuurdluste kohta (juhtumid 2007-47, 2007-48, 2007-49, 2007-50, 2007-72).
(31) Vt Euroopa Liidu aastaeelarve suhtes kohaldatavaid finantseeskirju käsitlev arvamus, 15. aprill 2011, kättesaadav aadressil http://www.edps.europa.eu
Hüvitatav abi, otsene toetus
Kavandatud aastased kulutused: 10,174 mln EUR
Kavandatud abi kogusumma: 11,684 mln EUR
Kavandatud aastased kulutused: 11,116 mln EUR
Kavandatud abi kogusumma: 66,7 mln EUR
Riskikapital, väikesed ja keskmise suurusega ettevõtjad
Kapitalisüstid
Kavandatud abi kogusumma: 25 mln EUR
Kavandatud aastased kulutused: 40 000 mln PLN
Kavandatud abi kogusumma: 40 000 mln PLN
Kuni 30.6.2012
Otsene toetus, tehingud, mis ei ole tehtud turutingimustes
Kavandatud abi kogusumma: 3 745 mln EUR
Kavandatud abi kogusumma: 12,9 mln EUR
Muud omakapitalile suunatud meetmed
Aastaeelarve: Poola zlottides. Täpsustamata, kuid jääb kõikide riigi tagatiste jaoks ette nähtud 40 000 miljoni PLN suuruse üldeelarve piiresse
Üldeelarve: 40 000 miljonit PLN
Kavandatud abi kogusumma: 40 mln GBP
Rekapitaliseerimisabi
Kavandatud aastased kulutused: 18 200 mln EUR
Kavandatud abi kogusumma: 18 200 mln EUR
millega võetakse vastu Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 689/2008 kohased liidu impordiotsused teatavate kemikaalide kohta
võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 17. juuni 2008. aasta määrust (EÜ) nr 689/2008 ohtlike kemikaalide ekspordi ja impordi kohta, (1) eriti selle artikli 12 lõike 1 teist lõiku,
olles konsulteerinud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 18. detsembri 2006. aasta määruse (EÜ) nr 1907/2006 (mis käsitleb kemikaalide registreerimist, hindamist, autoriseerimist ja piiramist (REACH) ja millega asutatakse Euroopa Kemikaaliamet ning muudetakse direktiivi 1999/45/EÜ ja tunnistatakse kehtetuks nõukogu määrus (EMÜ) nr 793/93, komisjoni määrus (EÜ) nr 1488/94 ning samuti nõukogu direktiiv 76/769/EMÜ ja komisjoni direktiivid 91/155/EMÜ, 93/67/EMÜ, 93/105/EÜ ja 2000/21/EÜ) (2) artikli 133 kohaselt moodustatud komiteega,
Määruse (EÜ) nr 689/2008 kohaselt otsustab komisjon liidu nimel iga sellise kemikaali puhul, mille suhtes kohaldatakse eelnevalt teatatud nõusoleku (PIC) protseduuri, kas lubada selle importi liitu või mitte.
ÜRO Keskkonnaprogramm (UNEP) ning Toidu- ja Põllumajandusorganisatsioon (FAO) on määratud osutama sekretariaaditeenuseid eelnevalt teatatud nõusoleku protseduuri läbiviimiseks teatavate ohtlike kemikaalide ja pestitsiidide rahvusvahelises kaubanduses rakendatava eelnevalt teatatud nõusoleku protseduuri käsitleva Rotterdami konventsiooni kohaselt (edaspidi „Rotterdami konventsioon”), mille ühendus on heaks kiitnud nõukogu otsusega 2006/730/EÜ (3).
Komisjon, kes toimib ühise määratud asutusena, on kohustatud liidu ja liikmesriikide nimel edastama Rotterdami konventsiooni sekretariaadile selliste kemikaalide impordiotsused, mille suhtes kohaldatakse eelnevalt teatatud nõusoleku protseduuri.
Konventsiooniosaliste viienda konverentsi otsustega RC 5/3 ja RC 5/4 on kemikaalid alakloor ja aldikarb lisatud pestitsiidina selliste kemikaalide hulka, mille suhtes kohaldatakse eelnevalt teatatud nõusoleku protseduuri, ning Rotterdami konventsiooni sekretariaat on edastanud komisjonile sellekohase teabe otsustamise juhenddokumentide vormis. Alakloor ja aldikarb kuuluvad Euroopa Parlamendi ja nõukogu 21. oktoobri 2009. aasta määruse (EÜ) nr 1107/2009 (taimekaitsevahendite turulelaskmise ja nõukogu direktiivide 79/117/EMÜ ja 91/414/EMÜ kehtetuks tunnistamise kohta) (4) reguleerimisalasse ning neid ei lubata turule lasta taimekaitsevahenditena toimivate valmististe koostisainetena.
Konventsiooniosaliste viienda konverentsi otsusega RC 5/5 on kemikaal endosulfaan lisatud pestitsiidina selliste kemikaalide hulka, mille suhtes kohaldatakse eelnevalt teatatud nõusoleku protseduuri, ning Rotterdami konventsiooni sekretariaat on edastanud komisjonile sellekohase teabe otsustamise juhenddokumendi vormis. Endosulfaan kuulub määruse (EÜ) nr 1107/2009 ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. veebruari 1998. aasta direktiivi 98/8/EÜ (mis käsitleb biotsiidide turuleviimist) (5) reguleerimisalasse ning neid ei lubata turule lasta vastavalt taimekaitsevahenditena või biotsiididena toimivate valmististe koostisainetena.
Seepärast tuleks vastu võtta alakloori, aldikarbi ja endosulfaani käsitlev lõplik impordiotsus,
Võetakse vastu alakloori, aldikarbi ja endosulfaani importi käsitlev lõplik otsus lisas esitatud impordivastuse vormis.
(1) ELT L 204, 31.7.2008, lk 1.
(3) ELT L 299, 28.10.2006, lk 23.
Ettepanekute esitamise kutse IX-2013/02 – „Toetused Euroopa tasandi poliitilistele sihtasutustele”
Vastavalt Euroopa Liidu lepingu artikli 10 lõikele 4 aitavad Euroopa tasandi erakonnad kaasa euroopaliku teadlikkuse kujundamisele ja väljendavad liidu kodanike poliitilist tahet. Selle kõrval on Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklis 224 sätestatud, et Euroopa Parlament ja nõukogu võtavad seadusandliku tavamenetluse kohaselt määruste abil vastu eeskirjad, mis reguleerivad Euroopa tasandil toimivaid erakondi, millele on osutatud Euroopa Liidu lepingu artikli 10 lõikes 4, ning eelkõige nende rahastamise eeskirju.
Muudetud määruses tunnustatakse Euroopa tasandi poliitiliste sihtasutuste rolli, sest need Euroopa tasandi erakondadega seotud organisatsioonid „saavad oma tegevuse kaudu toetada ja innustada Euroopa erakondade eesmärkide saavutamist, eelkõige osaledes Euroopa poliitika ja integratsiooni teemalises diskussioonis, toimides muu hulgas uute ideede, lähenemiste ja poliitiliste valikute katalüsaatorina.” Määruses nähakse täpsemalt ette, et Euroopa Parlament annab igal aastal tegevustoetusi poliitilistele sihtasutustele, kes seda taotlevad ja kes vastavad määruses kehtestatud tingimustele.
Eeltooduga seoses avaldab Euroopa Parlament Euroopa tasandi poliitilistele sihtasutustele toetuse andmiseks ettepanekute esitamise kutse.
Komisjoni 23. detsembri 2002. aasta määrus (EÜ, Euratom) nr 2342/2002, millega kehtestatakse Euroopa ühenduste üldeelarve suhtes kohaldatavat finantsmäärust käsitleva nõukogu määruse (EÜ, Euratom) nr 1605/2002 üksikasjalikud rakenduseeskirjad (edaspidi „finantsmääruse rakenduseeskirjad”) (4).
Ettepanekute esitamise kutse puudutab 2013. aasta eelarvest taotletavaid toetusi, mis katavad tegevusperioodi 1. jaanuarist 2013 kuni 31. detsembrini 2013. Toetuse eesmärk on aidata toetusesaajal aastast tegevusprogrammi ellu viia.
Arvesse võetakse ainult need taotlused, mis on esitatud kirjalikult juhatuse ülalnimetatud otsuse I lisas toodud toetuse taotlusvormil ning on edastatud tähtajaks Euroopa Parlamendi presidendile.
4.1. Toetuse andmise kriteeriumid
Et olla toetuskõlblik, peab Euroopa tasandi poliitiline sihtasutus vastama määruse (EÜ) nr 2004/2003 artikli 3 punktis 2 sätestatud tingimustele, st:
olema seotud ühe määruse (EÜ) nr 2004/2003 kohaselt tunnustatud Euroopa tasandi erakonnaga, kes kinnitab nimetatud seost;
olema juriidiline isik selles liikmesriigis, kus ta asub. See juriidiline üksus peab olema eraldiseisev Euroopa tasandi erakonnast, millega ta on seotud;
ei tohi olla kasumit taotlev;
tema juhtorgani koosseis peab olema geograafiliselt tasakaalus.
Lisaks peab toetuse saaja vastama määruse (EÜ) nr 2004/2003 artikli 3 lõikes 3 sätestatud tingimustele: „Käesoleva määruse raames määratlevad Euroopa tasandi erakonnad ja sihtasutused ise omavaheliste suhete vormi kooskõlas siseriikliku õigusega, pidades silmas, et ühelt poolt Euroopa tasandi erakonna ning teiselt poolt sellega seotud Euroopa tasandi poliitilise sihtasutuse igapäevane töökorraldus ning juhtimisstruktuurid on piisavalt eraldatud.”
Vastavalt määruse (EÜ) nr 2004/2003 artikli 4 lõikele 5 jaotatakse eelarveaastal 2013 saadaolevad assigneeringud vastuvõetavus-, välistamis- ja valikukriteeriumide põhjal oma rahastamistaotlusele positiivse vastuse saanud Euroopa tasandi erakondade vahel järgmiselt:
85 % jaotatakse nende poliitiliste sihtasutuste vahel, mis on seotud Euroopa tasandi erakondadega, millel on Euroopa Parlamenti valitud liikmeid, proportsionaalselt valitud liikmete arvuga.
Euroopa Parlamendi juhatuse 29. märtsi 2004. aasta otsuse I lisas toodud nõuetekohaselt täidetud ja allkirjastatud toetuse taotlusvorm (koos kirjaliku kinnitusega);
taotleja põhikiri;
hiljuti väljastatud tõend taotleja olemasolu kohta;
sihtasutuse juhtide/juhatuse liikmete nimekiri (perekonna- ja eesnimed, kodakondsus, ametinimetused või ülesanded taotleja juures);
taotleja programm;
2011. aasta põhjalik finantsaruanne, mille on kinnitanud väline auditeerimisorgan (5);
asjaomase perioodi (1. jaanuarist 2013–31. detsembrini 2013) esialgne tegevuseelarve, milles on ära toodud ühenduse eelarvest toetuse saamiseks abikõlblikud kulud;
dokumendid, mis tõendavad, et taotleja vastab määruse (EÜ) nr 2004/2003 artikli 3 lõikes 3 sätestatud tingimustele.
Mis puudutab punkte c, d, f ja g, võib taotleja esitada kinnituse, et eelmises etapis esitatud teave ei ole muutunud.
ELi 2013. aasta eelarve artiklis 403 „Eraldised Euroopa poliitilistele sihtasutustele” on ette nähtud assigneeringute kogusumma 12 400 000 eurot. Eelarvepädevad institutsioonid peavad eelarverea eelnevalt heaks kiitma.
Toetuse saajale Euroopa Parlamendi poolt makstav maksimumsumma ei tohi ületada 85 % Euroopa tasandi poliitiliste sihtasutuste toetuskõlblikest tegevuskuludest. Tõendamiskohustus on asjaomasel poliitilisel sihtasutusel.
Rahastamine toimub tegevustoetuse kujul, nagu on sätestatud finantsmääruses ja finantsmääruse rakendamiseeskirjades. Toetuse maksmise kord ja selle kasutamisega seotud kohustused määratakse kindlaks toetuse andmise otsuses, mille näidis on esitatud juhatuse otsuse lisas 2b.
Taotluste esitamise tähtaeg on 30. september 2012. Pärast nimetatud kuupäeva esitatud taotlusi arvesse ei võeta.
Saata kahekordses ümbrikus. Mõlemad ümbrikud peavad olema kinni kleebitud. Lisaks ettepanekute esitamise kutses nimetatud vastuvõtva teenistuse aadressile peab sisemisel ümbrikul olema järgmine märge:
Isekleepuvad ümbrikud tuleb sulgeda kleeplindiga, millele saatja kirjutab oma allkirja. Saatja allkirjaks loetakse mitte üksnes tema käsitsi kirjutatud allkirja, vaid ka tema organisatsiooni templit.
Euroopa tasandi poliitilistele sihtasutustele toetuste andmise suhtes kohaldatakse järgmist menetlust ja ajakava:
Järgmised tekstid on kättesaadavad Euroopa Parlamendi veebilehel: http://www.europarl.europa.eu/tenders/invitations.htm
Vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusele (EÜ) nr 45/2001 (6) lähtutakse rahastamistaotluses ja selle lisades sisalduvate isikuandmete töötlemisel õigluse, seaduslikkuse ja proportsionaalsuse põhimõttest seoses kõnealuse tegevuse selge ja seaduspärase eesmärgiga. Ühenduste finantshuvide kaitsmise eesmärgil võivad isikuandmeid töödelda Euroopa Parlamendi vastava pädevusega instantsid ning neid võib edastada siseauditi talitustele, Euroopa Kontrollikojale, finantsrikkumiste uurimise toimkonnale või Euroopa Pettustevastasele Ametile (OLAF).
(1) EÜT L 297, 15.11.2003, lk 1.
(5) Välja arvatud juhul, kui taotleja on asutatud jooksval aastal.
AVALIK KONKURSIKUTSE
Euroopa teaduse ja tehnika alane koostöö (COST)
COST koondab erinevate riikide teadlasi ja eksperte, kes töötavad kindlate teemadega. COST EI rahasta ise teadusuuringuid, kuid selle kaudu toetatakse võrgustike loomiseks vajalikke tegevusi nagu kohtumised, konverentsid, lühiajalised teadusvahetused ning tutvustavad tegevused. Praegu toetatakse umbes 250 teadusvõrgustikku (tegevust).
COST kutsub esitama ettepanekuid tegevusteks, mis aitava kaasa teaduslikule, tehnoloogilisele, majanduslikule, kultuurilisele või ühiskondlikule arengule Euroopas. Eriti teretulnud on ettepanekud, mis täidavad teiste Euroopa programmide eelkäija rolli ja/või mis algatatakse karjääri alustavate teadlaste poolt.
Euroopa teadlaste vahel tugevamate sidemete arendamine on ülitähtis Euroopa teadusruumi loomisel. COST stimuleerib uusi, uuenduslikke, interdistsiplinaarseid ja ulatuslikke teadusvõrke Euroopas. Uurimisrühmade poolt elluviidavate COSTi tegevuste eesmärk on tugevdada Euroopas teadusliku tipptaseme aluseid.
COST on jagatud üheksasse ulatuslikku valdkonda (biomeditsiin ja molekulaarsed bioteadused; keemia ning molekulaarteadused ja -tehnoloogia; geoteadus ja keskkonnajuhtimine; toit ja põllumajandus; metsad, metsatooted ja -teenused; inimesed, ühiskond, kultuur ja tervis; info- ja kommunikatsioonitehnoloogia; materjalid, füüsika ja nanoteadused; transport ja linnaareng). Iga valdkonna kavandatud ulatust on selgitatud aadressil http://www.cost.eu
Taotluse esitajatel palutakse määratleda oma teema valdkondlik kuuluvus. Eriti teretulnud on aga interdistsiplinaarsed ettepanekud, mis ei kuulu ühe valdkonna alla; neid käsitletakse eraldi.
Ettepanekus peaks olema kaasatud teadlasi vähemalt viiest COSTi riigist. Eelarvevahendite olemasolu korral on 19 osalevat riiki hõlmava tegevuse rahaline toetus aastas ligikaudu 130 000 eurot, tavaliselt neljaks aastaks.
Ettepanekuid hinnatakse kahes etapis. Esialgses ettepanekus (kuni 1 500 sõna/3 lehekülge), mis esitatakse veebipõhist vormi kasutades aadressil http://www.cost.eu/opencall, tuleks lühidalt kirjeldada ettepanekut ja selle kavandatud mõju. Need ettepanekud, mis ei vasta COSTi abikõlblikkuse kriteeriumidele (nt teadusuuringute rahastamise taotlemine), jäetakse välja. Abikõlblikke ettepanekuid hindavad asjaomased valdkonnakomiteed vastavalt veebisaidil http://www.cost.eu avaldatud kriteeriumidele. Väljavalitud esialgsete ettepanekute esitajatel palutakse esitada täielik ettepanek. Täielikele ettepanekutele antakse eksperthinnang vastavalt aadressil http://www.cost.eu/opencall esitatud hindamiskriteeriumidele. Otsus tehakse tavaliselt kuue kuu jooksul pärast esitamistähtaega ja tegevused peaksid seejärel algama kolme kuu jooksul.
Esialgsete ettepanekute esitamistähtaeg on 28. septembril 2012, kell 17.00 Brüsseli aja järgi. Umbes 20 % neist palutakse esitada täielik ettepanek, et nende seast valida välja umbes 40 uut tegevust, sõltuvalt eelarvevahendite olemasolust. Täielike ettepanekute esitamise kutse saadetakse 23. novembriks 2012, need tuleb esitada 25. jaanuariks 2013 ning otsused võetakse eeldatavasti vastu 2013. aasta mais. Järgmine kavandatav esitamistähtaeg on 29. märts 2013; muu hulgas oodatakse selleks ajaks katsemenetlusele vastavaid valdkondadevahelisi ettepanekuid (üksikasjalik teave menetluse kohta on aadressil http://www.cost.eu/domains_actions/TDP kättesaadav alates 2012. aasta septembrist).
Taotlejad võivad teabe ja juhiste saamiseks võtta ühendust oma riikliku COSTi koordinaatoriga – vt http://www.cost.eu/cnc
Ettepanekud tuleb esitada COSTi büroo veebisaidi kaudu.
COST saab rahalist toetust kooskõlastustegevuseks ELi teaduse ja tehnoloogilise arendustegevuse raamprogrammist. COSTi rakendava esindajana tegutsev COSTi büroo, mille on asutanud Euroopa Teadusfond, täidab ja haldab COSTi, selle valdkonnakomiteede ja tegevustega seoses tehnilise, haldus- ja teadussekretariaadi ülesandeid.
Konkursikutse ettepanekute esitamiseks ümbersuunamise, katalüsaator-, meremagistraalide, liikluse vältimise ja ühise õppe meetmete kohta teise Marco Polo programmi raames
(Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EÜ) nr 1692/2006 – ELT L 328, 24.11.2006, lk 1)
Käesolevaga esitab Euroopa Komisjon konkursikutse ettepanekute esitamiseks 2012. aasta valikumenetluseks teise Marco Polo programmi raames. Ettepanekute esitamise viimane tähtaeg on 21. septembril 2012.
Teave konkursikutse eeskirjade kohta ja juhised projektide esitamiseks on kättesaadavad veebilehel:
Marco Polo programmi kasutajatoe poole võib pöörduda e-posti aadressil eaci-marco-polo-helpdesk@ec.europa.eu ning faksinumbril: +32 22979506.

matches: Kohus Kohus Kohus kohus Kohus kohus kohus


Reklaamimaksu kehtestamine ja reklaami paigaldamise kord Kohtla vallas – Riigi Teataja
Reklaamimaksu kehtestamine ja reklaami paigaldamise kord Kohtla vallas
Reklaamimaksu kehtestamine ja reklaami paigaldamise kord Kohtla vallas - sisukord
§ 3 Reklaamiloa andmine
§ 4 Maksu tasumine
§ 5 Maksumäär ja -periood
§ 6 Reklaami paigaldaja kohustused
§ 7 Maksudeklaratsioon
§ 8 Kontroll ja reklaami mahavõtmine
RT IV, 22.12.2012, 16
Vastu võetud 30.10.2008 nr 42
KO 2008, 171, 2404
Määrus kehtestatakse Kohaliku omavalitsuse korralduse seaduse § 5 lõige 2, § 22 lõike 1 punkti 2 ja § 36 lõige 1 ja kohalike maksude seaduse § 2 lõige 1 § 5 punkti 5 ja § 10 ja maksukorralduse seaduse § 3 lõige 1 alusel.
(1) Käesolev kord sätestab reklaami paigaldamise, mahavõtmise ja maksustamise tingimused Kohtla valla haldusterritooriumil.
(2) Reklaamimaks on kohalike maksude seaduse alusel Kohtla valla kohaliku omavalitsuse avalik-õiguslike ülesannete täitmiseks vajaliku tulu saamiseks maksumaksjale pandud ning käesolevas määruses sätestatud korras, suuruses ja tähtaegadel vaieldamatult täitmisele kuuluv rahaline kohustis.
(1) Reklaamimaksuga maksustatakse Kohtla valla haldusterritooriumil paigaldatud statsionaarsed ja teisaldatavad välireklaamid.
(2) Reklaam on teave, mis on avalikustatud mis tahes üldtajutaval kujul, tasu eest või tasuta, teenuse osutamise või kauba müügi suurendamise, ürituse edendamise või isiku käitumise avalikes huvides suunamise eesmärgil.
(3) Üldnõuded ja piirangud reklaamile sätestab reklaamiseadus.
§ 3. Reklaamiloa andmine
(1) Reklaami paigaldamise loa annab Kohtla Vallavalitsus vormikohase avalduse saamisel (lisa 1).
2.1 Reklaamipaigalduskoha territooriumi, hoone, rajatise või ühissõiduki omaniku või valdaja nõusolek;
2.2 reklaamikavand koos mõõtudega;
2.3 fassaadile paigaldatava reklaami puhul fassaadijoonis või foto koos paigalduskoha ja antud fassaadil olemasolevate reklaamide äranäitamisega ning reklaami kinnituskonstruktsiooni projekt;
2.4 territooriumile paigaldatava reklaami puhul asendiplaan 1: 500 koos maapealsete ja maa-aluste tehnovõrkudega, kus on näidatud paigaldatava objekti asukoht.
(3) Vallavalitsus väljastab reklaami paigaldusloa hiljemalt 15 tööpäeva jooksul arvates nõuetekohaste lisadega esitatud avalduse registreerimisest. Puuduste korral esitatud dokumentides teatab vallavalitsus sellest reklaami paigaldajale hiljemalt kolme tööpäeva jooksul, määrates tähtaja puuduste kõrvaldamiseks.
(4) Paigaldusloa keeldumiseotsustab vallavalitsus. Paigaldusloa andmisest võib keelduda, kui:
4.1 reklaami või kuulutuse paigaldaja on esitanud tegelikkusele mittevastavaid andmeid;
4.2 reklaam ei vasta reklaamiseaduses sätestatud nõuetele;
4.3 reklaami kavand ei sobi hoone arhitektuurse stiili ja värvilahendusega, on proportsionaalselt sobimatu hoone ja ümbritseva ruumiga;
4.4 reklaami paigaldaja on ilma paigaldusloata paigaldanud reklaami pärast käesoleva korra kehtima hakkamist;
4.5 muudel õigusaktidel sätestatud juhtudel.
(5) Paigaldusluba antakse tähtajaga kuni üks aasta. Reklaamimaksuga maksustamisele kuuluva reklaami pikendamiseks antakse paigaldusluba pärast eelneva maksuperioodi eest makstud maksu tasumist tõendava dokumendi esitamist.
§ 4. Maksu tasumine
(1) Maksuhalduriks on vallavalitsus, volitatud ametnik on finantsnõunik, kes rakendab maksude kogumisel talle maksukorralduse seadusega pandud õigusi.
(2) Juhul, kui paigaldusluba väljastatakse pikemaks perioodiks kui kolm kuud, on võimalik kokkuleppelt jaotada maksuperiood kvartaliteks.
(3) Iga järgmise kvartali eest tasutakse tasumisele kuuluv maks kvartali esimese kuu kümnendaks kuupäevaks Kohtla valla eelarvesse.
(4) Reklaamimaks tasutakse Kohtla valla eelarvesse maksuhalduri poolt esitatud arve alusel.
(5) Ilma loata paigaldatud reklaamid või reklaami, mille paigaldusluba pole pikendatud, võib vallavalitsus maha monteerida. Mahamonteerimise kulud kannab isik, kes käesoleva määruse kohaselt on kohustatud reklaamimaksu tasuma.
§ 5. Maksumäär ja -periood
(1) Maksuperiood on reklaamiloas fikseeritud eksponeerimiskestus.
(2) Reklaami paigaldamisel perioodiks alla ühe kuu rakendatakse kuu maksumäära.
(3) Reklaamipind määratakse:
3.1. tasapinnalise reklaami puhul avalikkusele suunatud reklaami pindalaga;
3.2. ruumilise reklaami puhul kolme iseloomuliku vaate arvutuslike pindaladega, mille moodustavad reklaami väljaulatuvaid punkte ühendavad kontuurid.
(4) Reklaamipinna suhtes, mis ei moodusta täit ruutmeetrit, rakendatakse ruutmeetri maksumäära, mitmepinnalistel reklaamidel iga pinna osas eraldi.
(5) Maksumäär on 0,07 eurot reklaampinna ühe ruutmeetri kohta päevas [muudetud Kohtla Vallavolikogu 28.12.2010.a. määrusega nr 15]
(6) Kolmekordset maksumäära rakendatakse:
6.1 mittestatsionaarselt paigaldatud reklaami maksustamisel;
6.2 vähese etanoolisisaldusega alkohoolse joogi reklaamimisel.
(7) Omavoliliselt paigaldatud reklaami või reklaami, mille eksponeerimise tähtaeg on möödunud, rakendatakse omavolilise või tähtaega ületava eksponeerimise aja eest kolmekordset määra.
(8) Tasumisele kuuluv maksusumma ümardatakse täiseurodes [muudetud Kohtla Vallavolikogu 28.12.2010.a. määrusega nr 15]
(9) Reklaamimaksust on vabastatud:
9.1 riigi- ja omavalitsusasutuste kuulutused ning erakondade, valimisliitude ja üksikkandidaatide valimiskampaania kuulutused ja reklaam;
9.2 mittetulundusühingute, teatrite, kinode, muuseumide, näituste, kultuuri-, spordi-, heategevuslike ja ühiskondlike ürituste reklaam.
§ 6. Reklaami paigaldaja kohustused
1.1 korrektselt paigaldama reklaami vastavalt §-le 7 punktidele 2.2 ja 2.3;
1.2 tagama paigaldatud reklaami, kuulutuse esteetilise väljanägemise kogu avalikustamise aja jooksul. Lõhutud, määrdunud või rikutud reklaam, kuulutus tuleb korrastada või maha võtta vastava ettekirjutuse esitamisest kolme kalendripäeva jooksul;
1.3 maha võtma reklaami, kuulutuse hiljemalt kolme tööpäeva jooksul paigaldustähtaja möödumisest;
1.4 teatama kirjalikult vallavalitsusele, kui reklaami või kuulutuse eksponeerimise aeg jääb lühemaks kui paigaldusloal märgitud.
(1) Maksumaksja, kes paigaldab reklaami, on kohustatud hiljemalt kolmandal tööpäeval pärast reklaami paigaldamist esitama maksuhaldurile vormikohase maksudeklaratsiooni (lisa 2).
(3) Maksudeklaratsiooni alusel arvutab maksuhaldur tasumisele kuuluva maksusumma ja saadab selle kohta maksumaksjale maksuteate hiljemalt 30 päeva enne maksu tasumise tähtaega.
(4) Juhul kui maksumaksja ei ole tähtaegselt esitanud deklaratsiooni, määrab maksuhaldur oma otsusega tasumisele kuuluva maksusumma. Kui reklaam on paigaldatud käesoleva eeskirja vastaselt või ilma nõutava reklaamiloata, kus see on vajalik, ning paigaldamise aega ei ole võimalik määratleda, lähtutakse eeldusest, et reklaami on eksponeeritud 3 (kolm)kuud.
(5) Erinevatele reklaampindadele paigaldatud sama reklaami kohta võib esitada ühe maksudeklaratsiooni.
§ 8. Kontroll ja reklaami mahavõtmine
(1) Kontrolli reklaami, kuulutuse paigaldamise üle teostab Kohtla vallavalitsus.
(2) Välireklaami üldnõudeid rikkuva, kaupade ja teenuste reklaami keelu ja piirangute ning nõuete rikkumise eest – karistatakse rahatrahviga kuni 300 trahviühikut.
(3) Sama teo eest, kui selle on toime pannud juriidiline isik, – karistatakse rahatrahviga kuni 3200 eurot [muudetud Kohtla Vallavllikogu 28.12.2010.a. määrusega nr 15].
(4) Käesoleva paragrahvi lõigetes 7.2 ja 7.3 sätestatud väärtegudele kohaldatakse karistusseadustiku üldosa ja väärteomenetluse seadustiku sätteid .
Käesoleva määruse täitmisest tulenevalt vaidlused lahendatakse vastavalt kehtivale seadusandlusele kokkuleppeliselt või kohtu korras.
(1) Käesolevast tekstist välja jäetud.
(2) Reklaamid, mis on paigaldatud enne käesoleva määruse kehtima hakkamist, viia kehtestatud nõuetega kooskõlla kolme kuu jooksul pärast määruse jõustumist.
(3) Määrus jõustub 1. jaanuarist 2009. a.
Lisa 1 avaldus reklaami paigaldusloa paigaldamiseks


Veterinaarnõuded veise spermaga kauplemisel – Riigi Teataja
Veterinaarnõuded veise spermaga kauplemisel
Veterinaarnõuded veise spermaga kauplemisel - sisukord
2 VEISE SPERMAGA KAUPLEMISE VETERINAARNÕUDED
§ 3 Veterinaarnõuded veise sperma kohta
§ 4 Veterinaarnõuded loomatervisesertifikaadi kohta
§ 5 Veterinaarjärelevalve spermaga kauplemise üle
RT I, 02.07.2014, 15
Veterinaarnõuded veise spermaga kauplemisel1
Vastu võetud 11.06.2004 nr 107
RTL 2004, 85, 1340
(1) Määrusega kehtestatakse veterinaarnõuded Euroopa Liidu liikmesriikidega (edaspidi liikmesriik) toimuva veise spermaga kauplemise suhtes.
(2) Määruse nõudeid ei kohaldata veiste seemenduse ja seemendusega tegelevale isikule sperma kättetoimetamise korral.
2. peatükk VEISE SPERMAGA KAUPLEMISE VETERINAARNÕUDED
§ 3. Veterinaarnõuded veise sperma kohta
(1) Teise liikmesriiki võib toimetada üksnes sellist veise seemenduseks ettevalmistatud värsket või külmutatud ejakulaati (edaspidi sperma), mis on:
1) kogutud ja töödeldud või säilitatud loomatauditõrje seaduse § 191 lõike 2 punkti 1 kohases ettevõttes, kus tegeletakse sperma kogumise ja säilitamisega turustamise eesmärgil ning mis on lisatud Veterinaar- ja Toiduameti veebilehel avaldatud loetellu;
2) kogutud tervetelt veistelt, kes vastavad «Loomatauditõrje seaduse» § 7 lõike 2 alusel kehtestatud veterinaarnõuetele, mis on kooskõlas EÜ Nõukogu direktiivi 88/407/EMÜ, millega sätestatakse kodusveiste sügavkülmutatud sperma ühendusesisese kaubanduse ja impordi korral kohaldatavad loomatervishoiu nõuded (EÜT L 194, 22.07.1988, lk 10–23), lisas B sätestatud nõuetega;
3) kogutud, töödeldud ja säilitatud «Loomatauditõrje seaduse» § 7 lõike 2 alusel kehtestatud veterinaarnõuete kohaselt, mis on kooskõlas EÜ Nõukogu direktiivi 88/407/EMÜ lisades A ja C sätestatud nõuetega.
(2) Spermat, mis on kogutud viimase 12 kuu jooksul enne kogumist suu- ja sõrataudi vastu vaktsineeritud veiselt, on lubatud teisest liikmesriigist Eestisse toimetada üksnes siis, kui 5% igast sellelt veiselt ühe kogumisega võetud sperma kogusest saadud spermadoosidest (minimaalselt 5 doosi), mis on mõeldud Eestisse toimetamiseks, on uuritud Veterinaar- ja Toidulaboratooriumis viiruse isoleerimise testiga suu ja sõrataudi suhtes ja kui testi tulemus on negatiivne.
§ 4. Veterinaarnõuded loomatervisesertifikaadi kohta
Spermaga on kuni sihtkohani kaasas loomatervisesertifikaat, mis on kehtestatud «Loomade ja loomsete saadustega kauplemise ning nende impordi ja ekspordi seaduse» § 46 lõike 1 alusel ning mis vastab EÜ Nõukogu direktiivi 88/407/EMÜ lisas D toodud näidisele.
§ 5. Veterinaarjärelevalve spermaga kauplemise üle
(1) Kui Eestisse toimetatud spermaga kaasasolevatest dokumentidest selgub, et § 3 lõikes 1 loetletud nõudeid ei ole järgitud, võib Veterinaar- ja Toiduamet keelata kõnealuseid spermadoose, millele on väljastatud ühine sertifikaat (edaspidi kaubasaadetis), kasutada.
(2) Kui on tekkinud kahtlus, et teisest liikmesriigist Eestisse toimetatud sperma on sihtkohas või veo käigus tehtud veterinaarkontrolli kohaselt nakatunud või saastunud haigustekitajatega, võib Veterinaar- ja Toiduamet rakendada loomade ja loomsete saadustega kauplemise ning nende impordi ja ekspordi seaduse §-s 26 sätestatud meetmeid, sealhulgas nõuda sperma paigutamist karantiini.
(3) Kui see ei ole vastuolus veterinaarnõuetega, võib Veterinaar- ja Toiduamet lõigetes 1 ja 2 toodud juhtudel lubada kaubasaadetis tagasi toimetada selle lähtekoha liikmesriiki.
(4) Kui kaubasaadetise kasutamine on lõigetes 1 ja 2 toodud juhtudel keelatud ja veterinaarjärelevalve ametnik on teinud märke kaubasaadetise lähtekoha liikmesriiki tagasisaatmise kohta, kuid selle lähtekoha liikmesriik ei ole 30 päeva jooksul lubanud kaubasaadetist tagasi toimetada, võib Veterinaar- ja Toiduamet nõuda selle hävitamist.
1Nõukogu direktiiv 88/407/EMÜ, millega sätestatakse koduveiste sügavkülmutatud sperma ühendusesisese kaubanduse ja impordi korral kohaldatavad loomatervishoiu nõuded (EÜT L 194, 22.07.1988, lk 10), muudetud direktiividega 90/120/EMÜ (EÜT L 71, 17.03.1990, lk 37–39), 90/425/EMÜ (EÜT L 224, 18.08.1990, lk 29–41), 93/60/EMÜ (EÜT L 186, 28.07.1993, lk 28–31), 2003/43/EÜ (ELT L 143, 11.06.2003, lk 23–32), 2008/73/EÜ (ELT L 219, 14.08.2008, lk 40–54), määrusega (EÜ) nr 806/2003 (ELT L 122, 16.05.2003, lk 1–35) ning otsustega 2004/101/EÜ (ELT L 30, 04.02.2004, lk 15–21), 2006/16/EÜ (ELT L 11, 17.01.2006, lk 21–32), 2008/120/EÜ (ELT L 42, 16.02.2008, lk 63–82) ja 2011/629/EL (ELT L 247, 24.09.2011, lk 22–31).


Tunnistajakaitse seadus
Riigikogu 15.06.2005 seadus; jõustumiskuupäev 21.07.2005
redaktsioon 01.01.2013 [RT I, 29.06.2012, 46]
RT I 2005, 39, 307
RK s 06.06.2012 jõust. 01.01.2013
RK s 08.12.2011 jõust. 01.01.2012
RK s 26.11.2009 jõust. 01.01.2010
RK s 25.01.2007 jõust. 01.01.2008
RK s 14.06.2006 jõust. 16.07.2006
RT I 2006, 31, 233
4. juuli 2005. a
otsusega nr 880
Vastu võetud 15. juunil 2005. a
I peatükkÜLDSÄTTED
1) tunnistajakaitse korra, tunnistajakaitset teostava asutuse ja tema tegevuse ning kaitseabinõude kohaldamise õiguslikud alused;
2) Eesti Vabariigi rahvusvaheliste kohustuste täitmise korra seoses kriminaalmenetluses osalejate kaitsmisega.
§ 2. Tunnistajakaitse põhimõtted
Tunnistajakaitse kaitseabinõude kohaldamisel lähtutakse menetletava kuriteo raskusest, isiku antavate tõendite olulisusest kriminaalasjas ning kaitstava ohustatuse ulatusest. Tunnistajakaitset saab kohaldada ainult isiku või tema seadusliku esindaja või eestkosteasutuse nõusolekul.
§ 3. Õigusvastaste mõjutuste mõiste
Õigusvastaseks mõjutuseks käesoleva seaduse mõttes loetakse kuritegelikesse ühendustesse kuuluvate isikute või kuriteos kahtlustatavate, süüdistatavate või süüdimõistetute või nende huvides tegutsevate teiste isikute sellist tegevust, mis on suunatud kriminaalmenetluses tõendeid andva isiku psüühilisele või füüsilisele mõjutamisele eesmärgiga sundida teda loobuma tõendite andmisest või muutma varem antud ütlusi, samuti tegevust, mis ohustab käesoleva seaduse §-s 5 nimetatud isikute elu või tervist või vara.
§ 4. Tunnistajakaitset teostav asutus
(1) Tunnistajakaitset teostab Politsei- ja Piirivalveamet. Teised riigi- ja kohaliku omavalitsuse organid ja asutused ning avalik-õiguslikud juriidilised isikud on kohustatud osutama tunnistajakaitse teostamisel kaasabi oma pädevuse piires.
(RK s 26.11.2009 jõust. 01.01.2010 - RT I 2009, 62, 405)
(2) Järelevalvet tunnistajakaitsealase tegevuse üle teostab Riigiprokuratuur.
(3) Tunnistajakaitsealast rahvusvahelist koostööd välisriikide pädevate asutustega ja rahvusvaheliste organisatsioonidega korraldab Politsei- ja Piirivalveamet vastavalt sõlmitud välislepingutele.
§ 5. Tunnistajakaitse alla võetavad isikud
(1) Tunnistajakaitse alla võetavateks isikuteks on:
1) kaitstavad;
2) kaitstavate perekonnaliikmed ja lähedased;
3) isikud, kelle suhtes on Eesti Vabariigi tunnistajakaitset teostava asutuse ja välisriigi pädeva asutuse või rahvusvahelise organisatsiooni vahel sõlmitud leping tunnistajakaitse kohaldamiseks vastavalt sõlmitud välislepingutele.
(2) Kaitstavad käesoleva seaduse tähenduses on:
1) kriminaalasjas tõendamiseseme asjaolusid teada võivad isikud, kelle suhtes on olemas reaalne õigusvastaste mõjutuste alla sattumise oht;
2) uurimisasutuse, prokuratuuri ja kohtu ametnikud (edaspidi menetlejad), kelle suhtes on olemas reaalne oht sattuda õigusvastaste mõjutuste alla, mille eesmärk on sundida menetlejat toimima ebaobjektiivselt või loobuma oma ametialaste õiguste rakendamisest või kohustuste täitmisest, aga ka menetlejale kätte maksta tema ametialase tegevuse eest;
3) isik, kes on kriminaalmenetluses kannatanu ja kelle suhtes on olemas reaalne õigusvastaste mõjutuste alla sattumise oht või kui kuriteos kahtlustatav või süüdistatav võib tema suhtes jätkuvalt toime panna isikuvastaseid kuritegusid.
(RK s 14.06.2006 jõust. 16.07.2006 - RT I 2006, 31, 233)
II peatükkTUNNISTAJAKAITSE KOHALDAMISE TINGIMUSED
§ 6. Tunnistajakaitse kohaldamise tingimused
(1) Tunnistajakaitset kohaldatakse juhul, kui:
1) kriminaalasjas tõendamiseseme asjaolusid teada võiva isiku suhtes on olemas reaalne õigusvastaste mõjutuste alla sattumise oht ning see isik on nõus tegema koostööd tunnistajakaitset teostava asutusega;
2) menetleja suhtes on olemas reaalne käesoleva seaduse § 5 lõike 2 punktis 2 kirjeldatud õigusvastaste mõjutuste alla sattumise oht ja menetleja on nõus tegema koostööd tunnistajakaitset teostava asutusega;
3) kannatanu suhtes on olemas reaalne õigusvastaste mõjutuste alla sattumise oht või kui kuriteos kahtlustatav või süüdistatav võib tema suhtes jätkuvalt toime panna isikuvastaseid kuritegusid ning kui kannatanu on nõus tegema koostööd tunnistajakaitse asutusega.
(2) Tunnistajakaitset kohaldatakse käesoleva seaduse §-s 14 sätestatud kaitselepingu alusel tunnistajakaitse alla võetava isiku kirjalikul nõusolekul.
§ 7. Kaitseabinõude kohaldamine edasilükkamatul juhul
(1) Kui käesoleva seaduse §-s 5 nimetatud isiku suhtes on olemas reaalne õigusvastaste mõjutuste alla sattumise oht enne kaitselepingu sõlmimist ja tema kaitse alla võtmisega viivitamine ohustaks kriminaalmenetluses tõe väljaselgitamist, taotleb kriminaalmenetlust toimetav uurimisasutus tunnistajakaitset teostavalt asutuselt kaitstava nõusolekul viivitamatult käesoleva seaduse § 18 lõike 1 punktides 1 ja 6 sätestatud kaitseabinõude kohaldamist kaitstava elu või tervise või tema vara füüsiliseks kaitseks.
(2) Tunnistajakaitset teostav asutus alustab käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud kaitseabinõude kohaldamist kaitset vajava isiku nõusolekut saamata, kui isik ei ole oma ajutise füüsilise või vaimse seisundi või asukoha tõttu võimeline andma nõusolekut või kui ei ole võimalik küsida piiratud teovõimega isiku seadusliku esindaja või eestkosteasutuse nõusolekut kaitse kohaldamiseks.
(3) Tunnistajakaitset teostav asutus on kohustatud küsima nõusolekut käesoleva paragrahvi lõikes 2 nimetatud isikult esimesel võimalusel. Kui nõusolekut ei saada, lõpetatakse kaitseabinõude kohaldamine.
(4) Käesolevas paragrahvis sätestatud juhtudel alustab tunnistajakaitset teostav asutus kohe ka tunnistajakaitse menetlust vastavalt käesoleva seaduse § 9 lõikes 1 ja §-s 10 sätestatule.
§ 8. Tunnistajakaitse kohaldamise ajaline kestus
(1) Tunnistajakaitset kohaldatakse:
1) kohtueelse menetluse ajal;
2) kohtumenetluse ajal;
3) pärast kohtumenetlust.
(2) Tunnistajakaitse kohaldamise kestus sõltub:
1) kaitstava ohustatuse astmest;
2) kaitselepingu tingimustest ja nende järgimisest kaitstava poolt.
III peatükkTUNNISTAJAKAITSE MENETLUS
§ 9. Isiku tunnistajakaitse menetluse alustamine
(1) Isiku tunnistajakaitse menetlust alustatakse tunnistajakaitset teostava asutuse juhi või tema volitatud ametniku kirjaliku korraldusega, mille aluseks on:
(RK s 08.12.2011 jõust. 01.01.2012 - RT I, 29.12.2011, 1)
1) uurimisasutuse, prokuratuuri või kohtu kirjalik põhjendatud taotlus, millele lisatakse kaitstava kirjalik nõusolek;
(RK s 06.06.2012 jõust. 01.01.2013 - RT I, 29.06.2012, 2)
2) menetleja või tema üle teenistuslikku järelevalvet teostava ametniku põhjendatud taotlus käesoleva seaduse § 5 lõike 2 punktis 2 sätestatud asjaolude esinemise korral.
(2) Juhul kui kaitstav või tema perekonnaliige või lähedane on piiratud teovõimega isik, on tunnistajakaitse menetluse alustamiseks vaja tema seadusliku esindaja või eestkosteasutuse kirjalikku nõusolekut. Võimaluse korral küsitakse piiratud teovõimega isikult tema arvamust, arvestades piiratud teovõimega isiku arusaamisvõimet.
§ 10. Tunnistajakaitse taotluse menetlemine
(1) Tunnistajakaitse taotluse menetluse käigus tuvastatakse ja hinnatakse:
1) kas kaitstava antavad tõendid on kriminaalmenetluse seisukohast vajalikud ja kas neid ei ole võimalik asendada muude tõenditega;
2) kas kaitstav on andnud tõeseid ütlusi ja kas ta on valmis seda tegema kuni kriminaalmenetluse lõppemiseni;
3) milline on kaitstava karistatus, milliseid kriminaal- ja tsiviilõiguslikke kohustusi ning piiranguid ta kannab;
4) milline on kaitstava tervise seisund;
5) millised õigusvastased mõjutused võivad kaitstavat ohustada;
6) kas peale kaitstava on kaitseabinõusid tarvis rakendada tema perekonnaliikmete või lähedaste elu või tervise või vara suhtes;
7) milliseid võimalikke kaitseabinõusid ning millise aja kestel tuleks kohaldada ja kas nende kohaldamiseks on olemas vajalikud ressursid;
8) kas kaitseabinõude kohaldamisega võivad ohtu sattuda mõne teise isiku õigused ja seaduslikud huvid.
(2) Käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud asjaolude selgitamiseks on tunnistajakaitset teostava asutuse ametnikel õigus:
1) tutvuda olemasolevate jälitus- ja uurimismaterjalidega;
2) küsitleda asjaomaseid menetlejaid;
3) küsitleda kaitstavaid;
4) kasutada kaitstavale kaitseabinõude kohaldamise sobivuse ning isikuomaduste kontrolliks üld- ja erialaarstide ning psühholoogi abi;
5) esitada järelepärimisi andmekogusid ja registreid haldavatesse asutustesse;
6) (Kehtetu - RK s 06.06.2012 jõust. 01.01.2013 - RT I, 29.06.2012, 2)
(3) Käesoleva paragrahvi lõikes 1 sätestatud asjaolude kontroll ja analüüs tuleb teha 30 päeva jooksul, arvates tunnistajakaitse menetluse alustamisest.
§ 11. Kaitsesobivuse kokkuvõte
(1) Tunnistajakaitse taotluse menetlemise käigus tehtud kontrolli ja analüüsi tulemuste põhjal koostab tunnistajakaitset teostava asutuse ametnik kaitsesobivuse kokkuvõtte, milles sisalduvad andmed kontrolli tulemuste kohta ja antakse arvamus, kas isik kuulub kaitse alla võtmisele.
(2) Kaitsesobivuse kokkuvõtte ja kaitselepingu projekti esitab Riigiprokuratuuri tunnistajakaitset teostava asutuse juht või tema volitatud ametnik.
§ 12. Menetlus Riigiprokuratuuris
(1) Kaitselepingu sõlmimiseks annab loa riigi peaprokurör või tema määratud prokurör viie päeva jooksul, arvates kaitsesobivuse kokkuvõtte ja kaitselepingu projekti esitamisest.
(2) Kaitselepingu sõlmimiseks loa andmise üle otsustamisel on riigi peaprokuröril või tema määratud prokuröril õigus tutvuda kaitsetoimiku ja muu käesoleva seaduse § 10 alusel kogutud teabega, vestelda kaitstavaga ja taotluse esitanud menetlejaga, nende perekonnaliikmete või lähedastega. Võimaluse korral küsitakse kaitselepingu sõlmimise kohta arvamust asjaomaselt kriminaalmenetluse seaduslikkuse ja tulemuslikkuse eest vastutavalt prokurörilt.
(3) Kaitselepingu sõlmimiseks loa andmise üle otsustamisel lähtutakse muuhulgas sellest:
1) kuivõrd reaalne on õigusvastaste mõjutuste oht, mis ähvardab kaitstavat seoses tema osalemisega kriminaalmenetluses;
2) kas ei ole muid, vähem ressursse nõudvaid võimalusi või kaitseabinõusid kaitstava turvalisuse tagamiseks;
3) kas kaitstava antud tõendid on vajalikud kriminaalmenetluse seisukohast ja kas nende olulisus on vastavuses kaitseabinõude kohaldamiseks kuluvate ressurssidega;
4) kas sellega ei kaasne olulist ohtu riigisaladuse või salastatud välisteabe kaitsele.
(RK s 25.01.2007 jõust. 01.01.2008 - RT I 2007, 16, 77)
(4) Riigi peaprokuröril või tema määratud prokuröril on õigus teha kaitselepingu projektis muudatusi, samuti teha tunnistajakaitset teostavale asutusele ülesandeks koguda täiendavat informatsiooni määratud tähtaja jooksul.
§ 13. Tunnistajakaitse taotluse menetluse lõpetamine
Tunnistajakaitse asutus lõpetab tunnistajakaitse taotluse menetluse:
1) käesoleva seaduse § 7 lõikes 2 nimetatud isiku suhtes, kui ta keeldub kaitseks nõusolekut andmast;
2) kui kaitstav loobub varem antud nõusolekust;
3) kui riigi peaprokurör või tema määratud prokurör keeldub kaitselepingu sõlmimiseks luba andmast;
4) kaitstavaga kaitselepingu sõlmimisel;
5) kaitstava surma korral.
§ 14. Kaitseleping
(1) Kaitselepinguga võtab kaitstav vabatahtlikult kohustuse allutada end kaitseabinõudest tulenevatele piirangutele ning tunnistajakaitset teostav asutus kohustuse tagada kaitstava või tema perekonnaliikmete või lähedaste kaitstus õigusvastaste mõjutuste eest.
(2) Kaitseleping sõlmitakse kaitstava või tema seadusliku esindaja või eestkosteasutuse ja tunnistajakaitset teostava asutuse juhi või tema volitatud ametniku vahel.
(3) Kaitseleping jõustub poolte allakirjutamise hetkest.
(4) Kaitseleping sätestab:
1) rakendatavad kaitseabinõud ja nendega kaasnevad kaitstava või tema perekonnaliikmete või lähedaste kohustused;
2) tunnistajakaitset teostava asutuse kohustused seoses kaitstava elukondlike probleemide lahendamisega ning tema õiguste realiseerimisele ning kohustuste täitmisele kaasaaitamisega;
3) kaitstava kohustuse teha kuni kriminaalmenetluse lõpuni koostööd õiguskaitseorganitega;
4) kaitstava kohustuse hoida kõik temale teadaolevad ning tulevikus teatavaks saavad kaitse kohaldamist puudutavad asjaolud saladuses seni, kuni nende avalikustamiseks ei ole saadud vastavat luba teiselt lepingupoolelt;
5) kaitstava õiguse saada põhjendatud ulatuses teavet tema suhtes kohaldatavate kaitseabinõude kohta;
6) kaitstava õiguse esitada põhjendatud kaebusi tunnistajakaitset teostava asutuse ametnike tegevuse peale järelevalvet teostavale asutusele;
7) tunnistajakaitset teostava asutuse õiguse lõpetada kaitseleping seoses lepingutingimuste olulise rikkumisega kaitstava poolt;
8) lepingu muutmise ja lõpetamise tingimused;
9) kaitseabinõude lõpetamise korra.
(5) Kaitselepingu tingimustega hõlmatud kaitstava pereliikmetelt või lähedastelt on vaja saada tunnistajakaitse kohaldamiseks kirjalik nõusolek, mis lisatakse kaitselepingule.
(6) Kaitselepingu vorm kehtestatakse siseministri määrusega.
§ 15. Kaitselepingu muutmine
Riigi peaprokurör või tema määratud prokurör annab loa muuta kaitselepingu tingimusi järgmistel juhtudel:
1) kaitstava, tema perekonnaliikmete või lähedaste suhtes kaitseabinõude muutmise korral;
2) kaitstava perekonnaliikmete või lähedaste suhtes kaitseabinõude kohaldamise lõpetamise korral.
§ 16. Kaitselepingu lõpetamine
(1) Kaitseleping lõpetatakse:
1) reaalse õigusvastaste mõjutuste ohu äralangemisel;
2) kaitstava vaba tahte alusel;
3) kaitstava seadusliku esindaja või eestkosteasutuse kirjalikul taotlusel, kui kaitseleping sõlmiti käesoleva seaduse § 9 lõikes 2 sätestatud juhtudel ja kui kaitstav on kaitselepingu lõpetamise ajal piiratud teovõimega;
4) kui kaitstav rikub oluliselt kaitselepinguga sätestatud kohustusi;
(2) Kaitseleping lõpetatakse Riigiprokuratuuri loal, välja arvatud käesoleva paragrahvi lõike 1 punktides 2, 3 ja 5 sätestatud juhtudel.
(3) Kaitselepingu lõpetamisel käesoleva paragrahvi lõike 1 punktis 3 sätestatu alusel küsitakse piiratud teovõimega isikult lõpetamise kohta arvamust, arvestades piiratud teovõimega isiku arusaamisvõimet. Otsuse leping lõpetada või mitte võtab vastu riigi peaprokurör või tema määratud prokurör.
(4) Kaitselepingu lõpetamine käesoleva paragrahvi lõike 1 punktides 1 ja 4 sätestatu alusel ei ole lubatud varem kui viie ööpäeva möödumisel kaitstavale kirjaliku teatise esitamisest.
§ 17. Tunnistajakaitse kohaldamine välisriigi pädeva asutuse või rahvusvahelise organisatsiooni taotlusel
(1) Tunnistajakaitset teostav asutus alustab tunnistajakaitse menetlust välisriigi pädeva asutuse või rahvusvahelise organisatsiooni taotlusel vastavalt sõlmitud välislepingutele. Tunnistajakaitse kohaldamiseks välisriigi või rahvusvahelise organisatsiooni kaitstava suhtes Eesti Vabariigi territooriumil sõlmitakse pädevate asutuste vahel eraldi leping iga välisriigi või rahvusvahelise organisatsiooni kaitstava kohta.
(2) Välisriigi või rahvusvahelise organisatsiooni kaitstava suhtes tunnistajakaitse kohaldamiseks sõlmitav leping esitatakse tunnistajakaitset teostava asutuse juhile või tema volitatud ametnikule, kes annab nõusoleku lepingu sõlmimiseks või keeldub sellest viie tööpäeva jooksul alates vastavasisulise taotluse saamisest.
(3) Välisriigi pädeva asutuse või rahvusvahelise organisatsiooniga sõlmitavas lepingus peavad sisalduma vähemalt:
1) lepingupoolte õigused, kohustused ja vastutus;
2) rakendatavad kaitseabinõud;
3) kaitstava õigused, kohustused ja vastutus;
4) kaitstavale tehtavate kulutuste lubatud suurus ja nende tunnistajakaitset teostavale asutusele hüvitamise kord;
5) kaitstava poolt tekitatud lepinguvälise kahju hüvitamise kord;
6) kaitstava ühest riigist teise ümberasumisega seonduv;
7) lepingu kehtivuse tähtaeg;
8) lepingu muutmise ja lõpetamise alused ning tingimused;
9) lepingu lisana kaitstava kirjalik kinnitus selle kohta, et ta on teadlik oma õigustest ja kohustustest ning muudest teda puudutavatest lepingupunktidest, samuti lepingu rikkumise tagajärgedest.
(4) Välisriigi pädeva asutusega või rahvusvahelise organisatsiooniga sõlmitud lepingu ärakiri edastatakse Riigiprokuratuurile.
(5) Välisriigi või rahvusvahelise organisatsiooni kaitstava suhtes kaitsesobivuse kokkuvõtet ei koostata ning välisriigi või rahvusvahelise organisatsiooni kaitstava ja Eesti Vabariigi tunnistajakaitset teostava asutuse vahel kaitselepingut ei sõlmita.
§ 171. Kaasabi osutamine välisriigi pädeva asutuse või rahvusvahelise organisatsiooni taotlusel
(1) Välisriigi pädeva asutuse või rahvusvahelise organisatsiooni kirjalikul taotlusel võib tunnistajakaitset teostav asutus osutada ühekordset kaasabi taotluse esitaja poolt tunnistajakaitse alla võetud isiku kaitsmisel välisriigi või rahvusvahelise organisatsiooni kaitstava kohta lepingut sõlmimata.
(2) Välisriigi pädeva asutuse või rahvusvahelise organisatsiooni taotlus kaasabi osutamiseks esitatakse tunnistajakaitset teostava asutuse juhile või tema volitatud ametnikule, kes vaatab selle läbi ja annab nõusoleku taotluse rahuldamiseks või keeldub kaasabi osutamisest viie tööpäeva jooksul taotluse saamisest arvates.
(3) Välisriigi pädeva asutuse või rahvusvahelise organisatsiooni kaasabi taotluse koopia ja teave taotluse rahuldamise või kaasabi osutamisest keeldumise kohta edastatakse Riigiprokuratuurile.
§ 18. Tunnistajakaitse kaitseabinõud
(1) Tunnistajakaitse kohaldamisel kasutatakse järgmisi kaitseabinõusid:
1) kaitstava isiku ja tema vara füüsiline kaitse;
2) kaitstavale enesekaitsevahendite võimaldamine;
3) kaitstavale uute sidevahendite või nende numbrite võimaldamine;
4) transpordivahendite uute registreerimistunnuste võimaldamine;
5) kaitstavale uue elu-, töö- või õpingukoha võimaldamine;
6) kaitstava varjatult üleviimine ohutusse paikkonda või asukohta;
7) isiku välimuse muutmine plastilise operatsiooni tegemisega;
8) kaitstavale uue identiteedi loomine;
9) muud kaitseabinõud.
(2) Käesoleva paragrahvi lõikes 1 sätestatud kaitseabinõusid võib kohaldada nii eraldi kui ka kombineeritult.
(3) (Kehtetu - RK s 06.06.2012 jõust. 01.01.2013 - RT I, 29.06.2012, 2)
(4) Kaitselepingus või välisriigi pädeva asutuse või rahvusvahelise organisatsiooni esitatud kaasabi taotluses nimetatud kaitseabinõu kohaldamiseks vajalikud dokumendid annab välja ning andmekogudes ja registrites vajalikud muudatused teeb tunnistajakaitset teostava asutuse juhi või tema volitatud ametniku põhjendatud avalduse alusel haldusorgan või juriidiline isik, kelle pädevuses on vastavat liiki dokumendi väljaandmine või andmekogus muudatuse tegemine.
(5) Kinnipeetavast, vahistatust või arestialusest kaitstava varjatud üleviimisel uude kinnipidamiskohta on vanglasse või arestimajja paigutamise või ümberpaigutamise aluseks tunnistajakaitset teostava asutuse ja kaitstava või tunnistajakaitset teostava asutuse ja rahvusvahelise organisatsiooni või välisriigi vahel sõlmitud kaitselepingu vastavad sätted.
§ 181. Jälitustoimingute ja sideettevõtjale päringu tegemine tunnistajakaitsealases tegevuses
(1) Tunnistajakaitse taotluse menetlemisel ja kaitseabinõude kohaldamisel on tunnistajakaitset teostaval asutusel õigus teha kriminaalmenetluse seadustiku § 1263 lõikes 1 ning lõike 2 punktides 1 ja 2 nimetatud jälitustoiminguid ning päringut elektroonilise side seaduse § 1111 lõigetes 2 ja 3 ettenähtud andmete saamiseks.
(2) Kriminaalmenetluse seadustiku § 1263 lõikes 1 nimetatud jälitustoimingute ning elektroonilise side seaduse §-s 1111 ettenähtud andmete kohta päringu tegemiseks annab loa tunnistajakaitset teostava asutuse juht või tema volitatud ametnik.
(3) Kriminaalmenetluse seadustiku § 1263 lõike 2 punktides 1 ja 2 nimetatud jälitustoimingute tegemiseks annab loa Harju Maakohtu esimees või tema määratud kohtunik riigi peaprokuröri või tema määratud prokuröri põhjendatud kirjaliku taotluse alusel.
(4) Kohtunik vaatab esitatud taotluse viivitamata läbi ja annab loa või keeldub põhjendatult selle andmisest määrusega.
(5) Käesoleva paragrahvi lõikes 3 nimetatud loa jälitustoimingu tegemiseks võib kohus anda kuni kaheks kuuks ja seda tähtaega võib riigi peaprokuröri või tema määratud prokuröri taotlusel pikendada korraga kahe kuu võrra.
(6) Edasilükkamatutel juhtudel võib käesoleva paragrahvi lõikes 3 nimetatud jälitustoimingu teha kohtu loal, mis on antud taasesitamist võimaldaval viisil. Kirjalik luba vormistatakse 24 tunni jooksul jälitustoimingu tegemise alustamisest arvates.
(7) Isikut, kelle suhtes jälitustoiming tehti, sellest ei teavitata.
§ 182. Konspiratsiooni tagamine
Konspiratsiooni tagamiseks on tunnistajakaitset teostaval asutusel õigus politsei ja piirivalve seaduses sätestatud korras:
1) kasutada konspiratsioonivõtteid, mis võimaldavad varjata tunnistajakaitse kohaldamisega seotud isikuid, samuti toimingute otstarvet ning kasutatavate ruumide ja transpordivahendite kuuluvust;
2) teeselda eraõiguslikku juriidilist isikut, tema struktuuriüksust või organit või välisriigi äriühingu filiaali;
3) kasutada variisikuid ja salajasele koostööle kaasatud isikuid.
§ 19. Tunnistajakaitsega seotud teave
(1) Tunnistajakaitset teostaval asutusel on õigus talle seadusega pandud ülesannete täitmiseks töödelda isikuandmeid ning asutada andmekogusid.
(2) Tunnistajakaitse alla võtmise otsustamiseks ja tunnistajakaitse kohaldamisel kogutud teavet ning muid tunnistajakaitse kohaldamisega seonduvaid materjale säilitatakse kaitsetoimikus. Kaitsetoimik avatakse iga kaitstava kohta eraldi. Toimiku pidamise ja säilitamise korra kehtestab siseminister määrusega.
(3) Tunnistajakaitsega seotud teave, mis ei ole riigisaladus riigisaladuse ja salastatud välisteabe seaduse tähenduses, on asutusesiseseks kasutamiseks mõeldud teave avaliku teabe seaduse tähenduses.
IV peatükkRAKENDUSSÄTTED
§ 20. Riigisaladuse seaduses (RT I 1999, 16, 271; 2004, 54, 387) tehakse järgmised muudatused:
1) paragrahvi 5 punkti 17 täiendatakse pärast sõna «Kaitsepolitseiameti» sõnadega «ja Keskkriminaalpolitsei tunnistajakaitse struktuuriüksuse»;
2) paragrahvi 6 täiendatakse punktiga 91 järgmises sõnastuses:
«91) Keskkriminaalpolitsei tunnistajakaitse struktuuriüksuse poolt jälitustegevuse käigus kogutud teave. Seda teavet sisaldav teabekandja salastatakse 25 aastaks;»;
3) paragrahvi 6 täiendatakse punktiga 131 järgmises sõnastuses:
«131) Keskkriminaalpolitsei tunnistajakaitse struktuuriüksuse struktuur, allüksustele pandud ülesanded ja allüksuste teenistujate konkreetsed tööülesanded, eelarve kulude ja investeeringute mis tahes liigendus. Seda teavet sisaldav teabekandja salastatakse 50 aastaks;»;
4) paragrahvi 7 täiendatakse punktiga 9 järgmises sõnastuses:
«9) tunnistajakaitse kohaldamise meetodid ja taktika, samuti tunnistajakaitse kaitseabinõude kohaldamine ning sellekohane teave. Seda teavet sisaldav teabekandja salastatakse 75 aastaks. Salastatus kustub, kui tunnistajakaitse all olnud isiku surmast on möödunud 20 aastat, kuid mitte vähem kui 50 aastat teabekandja salastamisest arvates.»;
5) seadust täiendatakse §-ga 251 järgmises sõnastuses:
«§ 251. Kaitstava juurdepääs riigisaladusele
Isikul, kelle suhtes kohaldatakse tunnistajakaitse kaitseabinõusid tunnistajakaitse seaduse järgi, on õigus juurdepääsuks enda kaitset puudutavale riigisaladusele ilma juurdepääsuloata ja julgeolekukontrolli läbimata ulatuses, mis on vältimatult vajalik. Nimetatud isikuid teavitatakse käesoleva seaduse §-s 14 sätestatud kohustustest.»
§ 21. Jälitustegevuse seaduses (RT I 1994, 16, 290; 2004, 87, 593) tehakse järgmised muudatused:
1) paragrahvi 7 senine tekst loetakse lõikeks 1 ja paragrahvi täiendatakse lõikega 2 järgmises sõnastuses:
«(2) Jälitusasutuse õiguste teostamiseks vajalikud dokumendid annab välja ning vajalikud muudatused andmekogudes ja registrites teeb jälitusasutuse juhi või tema volitatud ametniku põhjendatud avalduse alusel haldusorgan või juriidiline isik, kelle pädevuses on vastavat liiki dokumendi väljaandmine või andmekogus muudatuse tegemine.»;
2) paragrahvi 9 lõiget 1 täiendatakse punktiga 71 järgmises sõnastuses:
«71) tunnistajakaitse teostamiseks teabe kogumise vajadus;»;
3) paragrahvi 10 lõiget 1 täiendatakse punktiga 31 järgmises sõnastuses:
«31) tunnistajakaitset teostava asutuse juhi või tema volitatud ametiisiku taotlus;»;
4) paragrahvi 101 lõikes 4 asendatakse sõnad «punktides 1–3» sõnadega «punktides 1, 2, 3 ja 71»;
5) paragrahvi 11 lõiget 2 täiendatakse punktiga 31 järgmises sõnastuses:
«31) tunnistajakaitse kaitselepingu lõpetamisel;»;
6) paragrahvi 11 lõikes 4 asendatakse sõnad «punktides 1–3» sõnadega «punktides 1, 2, 3 ja 71»;
7) paragrahvi 12 täiendatakse lõikega 31 järgmises sõnastuses:
«(31) Keskkriminaalpolitsei tunnistajakaitse struktuuriüksusel on tunnistajakaitse teostamisel õigus lisaks käesoleva paragrahvi 1. lõikes sätestatule teostada järgmisi jälitustoiminguid:
2) tehniliste sidekanalite kaudu edastatava teabe või muu teabe salajast pealtkuulamist, vaatamist või salvestamist.»;
8) seadust täiendatakse paragrahviga 132 järgmises sõnastuses:
«§ 132. Kohtu luba tunnistajakaitse teostamisel jälitustoimingu tegemiseks
<!- START #171;§ 132 -!>
(1) Käesoleva seaduse § 12 31. lõikes nimetatud jälitustoimingute tegemiseks annab loa Tallinna Linnakohtu esimees või tema määratud kohtunik riigi peaprokuröri või tema määratud prokuröri põhjendatud kirjaliku taotluse alusel.
(4) Edasilükkamatutel juhtudel võib käesoleva seaduse § 12 31. lõikes nimetatud jälitustoiminguid teha Keskkriminaalpolitsei juhi või tema määratud ametniku määruse alusel ilma kohtuniku loata. Tehtud jälitustoimingust teatab riigi peaprokurör või tema määratud prokurör viivitamata kohtunikule, kes otsustab jälitustoimingu lubatavuse või jälitustoimingu jätkamiseks loa andmise määrusega.»;
9) paragrahvi 19 lõikes 2 asendatakse sõnad «punktides 1–3» sõnadega «punktides 1, 2, 3 ja 71».
§ 22. Kriminaalmenetluse seadustiku (RT I 2003, 27, 166; 2004, 56, 403) § 67 täiendatakse lõikega 6 järgmises sõnastuses:
«(6) Tunnistaja turvalisuse tagamiseks võib tunnistajale tema anonüümseks muutmisest sõltumata kohaldada tunnistajakaitse seaduses sätestatut.»
<!- END #171;§ 132 -!> <!- START 171 -!>
<!- START 181 -!>
<!- END 181 -!>
<!- START 182 -!>
<!- END 182 -!>
<!- START #171;§ 251 -!>
<!- END #171;§ 251 -!>