Are Vallavalitsuse teenistujate värbamise ja valiku kord – Riigi Teataja
Are Vallavalitsuse teenistujate värbamise ja valiku kord
Are Vallavalitsuse teenistujate värbamise ja valiku kord - sisukord
§ 3 Vaba teenistuskoha täitmine
§ 5 Valiku läbiviijad
§ 10 Teenistusse ja tööle võtmine
§ 11 Jõustumine
RT IV, 22.01.2014, 24
Vastu võetud 21.01.2014 nr 1
(1) Määrusega sätestatakse Are Vallavalitsuses kui ametiasutuses (edaspidi ametiasutus) ametnike ja töötajate (edaspidi teenistujad) värbamise ja valiku põhimõtteid ja korraldust.
§ 3. Vaba teenistuskoha täitmine
(1) Konkursikuulutuse avaldab ametiasutus vaba teenistuskoha ametijuhendi ja/või töökohale kehtestatud nõuete alusel.
(3) Avaliku konkursi korral avaldatakse konkursikuulutus avaliku teenistuse kesksel veebilehel ja Are valla kodulehel. Lisaks võib konkursikuulutuse avaldada ajalehes, tööotsinguportaalides ja mujal. Konkursikuulutuse sõnastus kõikides värbamiskanalites peab olema identne.
(4) Sisekonkursi kuulutus avaldatakse ametiasutuse siseveebis. Teenistuskoha nõudmistele vastavaid teenistujaid võib täiendavalt konkursi toimumisest teavitada ja kutsuda neid konkursil kandideerima ka e-posti teel või suuliselt.
(5) Mitme olulises osas ühesuguste teenistusülesannetega teenistuskoha täitmiseks võib välja kuulutada ühe konkursi, lisades konkursikuulutusse sellekohase teabe.
(6) Väljakuulutatud konkursist võib loobuda või konkursi avalikustatud tingimusi muuta ainult põhjendatud juhul, teatades sellest kandidaatidele esimesel võimalusel kirjalikku taasesitamist võimaldavas vormis.
(7) Konkursil osalevate kandidaatide taotluste esitamise tähtaeg on vähemalt 14 kalendripäeva kuulutuse avaldamise päevast arvates.
§ 5. Valiku läbiviijad
(1) Konkursikomisjoni moodustab asutuse juht. Komisjon peab olema vähemalt kolmeliikmeline ning komisjoni peab kuuluma vabale ametikohale valitava ametniku vahetu juht (kui see on olemas). Vajaduse korral kaasatakse teisi teenistujaid või ametiasutuseväliseid eksperte.
(2) Konkursikomisjon moodustatakse vallavanema käskkirjaga, kes otsustab teiste teenistujate või ekspertide kaasamise vajaduse.
(1) Konkursist võtavad osa kandidaadid, kes vastavad kuulutuses esitatud nõuetele ja kelle eesti keeles esitatud dokumendid on laekunud konkursi läbiviijale kuulutuses märgitud tähtajaks. Kuulutuses märgitud tähtaja postitempliga dokumendid loetakse tähtajaks esitatuks.
(2) Kandidaatide esitatud dokumendid kogub sekretär, kontrollides kandidaatide vastavust teenistuskohale ja kuulutuses esitatud nõuetele, saades vajadusel nõu vallavanemalt. Kandidaadid, kes ei vasta nõuetele, jäetakse edasisest valikust kõrvale ja neile saadab sekretär e-postiga vastavasisulise teate.
(4) Vajaduse korral viiakse läbi praktiline ülesanne.
(5) Vestlus viiakse kandidaatidega läbi üldjuhul pärast praktilist ülesannet. Vestlusele kutsutavate kandidaatide arv otsustatakse iga konkursi puhul eraldi tulenevalt dokumentide analüüsi ja praktilise ülesande tulemustest. Vestlusele kutsutakse kandidaadid, kelle praktilise ülesande tulemused on paremusjärjestuselt parimad. Vestluse käigus täpsustatakse kandidaadi dokumentides esitatud teavet, selgitatakse välja tema hoiakud ja motiveeritus ning antakse kandidaadile ülevaade konkreetsetest tööülesannetest, -korraldusest ja -tingimustest.
(6) Taustauuringut võib teha kandidaadi nõusolekul või kandidaadi CV-s esitatud soovitajatega vesteldes. Taustauuringu viib läbi ametiasutuse juht.
2) vajaduse korral praktiline ülesanne (proovitöö, essee, käitumisülesanne vms);
(6) Vallavanem võib 150 kalendripäeva jooksul ilma uut konkurssi välja kuulutamata teha teenistusse asumise ettepaneku konkursil paremuselt järgmisele kandidaadile, kui konkursi võitnud isik loobub teenistusse asumisest, ilmnevad seaduses sätestatud asjaolud, mis välistavad isiku teenistusse võtmise, või teenistuja vabastatakse teenistusest katseaja jooksul.
(3) Vallavanem võib 120 päeva jooksul konkursi luhtumise kohta tehtud otsuse tegemise kuupäevast arvates nimetada teenistuskohale teenistusülesannete täitmiseks kehtestatud nõuetele vastava isiku ilma konkurssi korraldamata, kuulates ära teenistuskoha vahetu juhi (kui see on olemas). Kui isik osutub katseaja jooksul ebasobivaks, tuleb teenistuskoha täitmiseks korraldada uus konkurss.
Konkursi lõpptulemusest teavitab sekretär kirjalikku taasesitamist võimaldavas vormis konkursi võitnud isikut ja valituks mitteosutunud kandidaate otsuse tegemise päevale järgneva 14 kalendripäeva jooksul.
§ 10. Teenistusse ja tööle võtmine
Pärast valiku tegemist korraldab ametiasutus teenistuja ametisse nimetamise või töölepingu sõlmimise kooskõlas ametiasutuse palgajuhendiga.
§ 11. Jõustumine
Eve Atka


Kriminaalmenetluslikus tsiviilhagis saab esitada üksnes sellise nõude, mis TsMS § 1 kohaselt oleks põhimõtteliselt võimalik läbi vaadata ka tsiviilkohtumenetluses (RKKK 3-1-1-105-10, p 8.1).
Tsiviilhagi tagasivõtmise korral tuleb see TsMS § 423 lg 1 p 2 alusel läbi vaatamata jätta. Tsiviilhagist loobumise tagajärjeks on kriminaalmenetluses aga hagi rahuldamata jätmine.
Tsiviilhagi, mis on esitatud menetlusvälise isiku vastu, saab kohus sel põhjusel läbi vaatamata jätta üksnes juhul, kui ta leiab, et KrMS § 39 lg 1 kohaselt puudub alus isikut tsiviilkostjaks tunnistada. Tsiviilkostjaks tunnistamise pädevus on ka kriminaalasja arutaval kohtul.
Selleks, et kannatanu nõue oleks võimalik suunata isiku kui tsiviilkostja vastu, peab isik olema menetleja määrusega tsiviilkostjaks tunnistatud.
Isiku tsiviilkostjaks tunnistamine eeldab muu hulgas seda, et tema vastu esitatud nõude aluseks olevad asjaolud kattunuks olulises osas mõnele süüdistatavale esitatud süüdistuse teokirjeldusega.
Kannatanu haginõude ega selle rahuldamise ulatus ei saa mõjutada süüdistatava käitumisele antavat karistusõiguslikku hinnangut.
Kui isiku käitumine täidab deliktiõigusliku vastutuse eeldused, ei vabane ta kahju hüvitamise kohustusest pelgalt seetõttu, et kahjustatud isikul on õigus nõuda sama kahju hüvitamist mõnelt teiselt isikult lepingulisel alusel.
Pettuse mõjul tehtud tehingu tühistamata jätmine ei välista kannatanu võimalust esitada deliktiõiguslik nõude lepingu pooleks mitteoleva isiku vastu, kes oma õigusvastase käitumisega põhjustas kahju, mis kannatanu lepingu sõlmimise tõttu sai.
Tsiviilhagi aluseks ei ole mitte süüdistatava "kuritegu" kui karistusõiguslik hinnang süüdistatava käitumisele, vaid süüdistatava "tegu" (faktiline tegevus või tegevusetus), mis täidab tsiviilõiguste ja -kohustuste tekkimise eeldused, vastates samas tervikuna või osaliselt ka mõne kuriteokoosseisu tunnustele.
Tsiviilhagis esitataval nõudel peab olema piisav seos kriminaalmenetluse esemega. Esmalt on selleks nõutav tsiviilhagi aluseks olevate faktiliste asjaolude kogumi vahetu puutumus süüdistuses kirjeldatud teoga. Kriminaalmenetluses on võimalik esitada üksnes selline tsiviilhagi, mille aluseks olevad faktilised asjaolud kattuvad "olulises osas" süüdistuse aluseks olevate faktiliste asjaoludega (RKKK 3-1-1-106-12, p. 47). See, millal saab kannatanu tsiviilnõude tekkimise asjaolude ja kuriteo koosseisuliste asjaolude kattuvat osa pidada "oluliseks", on fakti küsimus. Nõutav ei ole, et tsiviilhagi aluseks olevad faktilised asjaolud oleksid täielikult hõlmatud süüdistuse alusfaktidest. Kriminaalasjas menetletav tegu (kuriteo koosseisulistele tunnustele vastavad faktilised asjaolud) peavad moodustama tsiviilhagi aluse raskuspunkti. Lisaks peab kannatanu nõue selleks, et seda saaks maksma panna kriminaalmenetluse raames, olema vahetult suunatud kuriteo tunnustele vastava teoga rikutud hüveolukorra taastamisele või heastamisele (RKKK 3-1-1-3-10, p 24).
3-1-1-85-10 Riigikohus 02.11.2010
KarS § 291 1
Otsuse või toiminguna KarS § 291^1 mõttes saab käsitada üksnes sellist otsust või toimingut, mille tegemine eeldab ametiisiku järelevalvealase õiguspädevuse kasutamist (avaliku võimu teostamist).
Äriühingu maksudeklaratsiooni koostamist ja esitamist ei saa käsitada riikliku järelevalve otsuse või toiminguna KarS § 291^1 mõttes isegi mitte juhul, kui valeandmete esitaja on ametiisik, kellele Maksu- ja Tolliamet on andnud õiguse ja kohustuse kontrollida konkreetse maksudeklaratsiooni õigsust.
See, kui pädev Maksu- ja Tolliameti ametnik jätab tema kontrollitavas maksudeklaratsioonis ilmnenud veale ettenähtud korras reageerimata, võib olla vaadeldav otsuse või toimingu ebaseaduslikult tegemata jätmisena KarS § 291^1 mõttes.
Kahju KarS § 291^1 mõttes võib seisneda ka riigil saamata jäänud maksutulus. Sellise kahju tuvastamiseks peab olema tõendatud, et maksudeklaratsioonis vea avastanud maksuhalduri ametniku õiguspärase käitumise korral oleks riigil õnnestunud maksukohustuslaselt (täiendavalt) sisse nõuda seaduse kohaselt tasumisele kuuluv maksusumma, mis ulatub vähemalt olulise kahju määrani.
Subjektiivsest küljest eeldab KarS § 291^1 toimepanijalt vähemalt otsest tahtlust nende faktiliste asjaolude suhtes, mis muudavad ametiisiku poolt otsuse või toimingu tegemise või tegemata jätmise ebaseaduslikuks.
Kui ametiisik ei põhjusta järelevalvekohustuse väidetava rikkumisega täiendavat kahjulikku tagajärge lisaks sellele, mis oli juba tekkinud tema poolt toime pandud teise süüteo tõttu, välistab PS § 22 lg-st 3 ja EIÕK art 6 lg-st 1 tulenev enese mittesüüstamise privileeg ametiisiku vastutuse KarS § 291^1 lg 1 järgi selle eest, et ta jättis järelevalvekohustust rikkudes tegemata toimingud, mis viinuksid suure tõenäosusega tema poolt varem toime pandud süüteo ilmsikstulekuni.
KrMS § 361 p-s 5 nimetatud olukorrana, mida ei tohi raskendada, tuleb vaadelda olukorda, millesse on isik asetatud kasseeritud kohtuotsusega.
Mõistes süüdistatava õigeks, on ringkonnakohus lähtudes KrMS § 306 lg 1 p-st 14, § 181 lg-st 1 ja § 175 lg 1 p-st 1 kohustatud hindama kriminaalmenetluse kulude hüvitamise taotluste põhjendatust kogu ulatuses, sh esimese astme kohtu menetluses tekkinud kulude osas.
Kahju KarS § 2911 mõttes võib seisneda ka riigil saamata jäänud maksutulus. Sellise kahju tuvastamiseks peab olema tõendatud, et maksudeklaratsioonis vea avastanud maksuhalduri ametniku õiguspärase käitumise korral oleks riigil õnnestunud maksukohustuslaselt (täiendavalt) sisse nõuda seaduse kohaselt tasumisele kuuluv maksusumma, mis ulatub vähemalt olulise kahju määrani.
Kriminaalasja lahendamisel tuleb alati otsustada, kas kuritegu on toime pandud tegevuse või tegevusetusega. Tagajärjedelikti puhul tuleb tuvastada vahetult tagajärje saabumisele eelnev tegu. Ei ole võimalik, et selline vahetult tagajärjele eelnev tegu on ühtlasi nii tegevus kui tegevusetus (RKKKo 3-1-1-71-02, p 6.2.) Teo toimepanija hilisem passiivseks jäämine ei muuda delikti tegevusetusdeliktiks (RKKKo 3-1-1-117-05 p 14). On oluline, kas konkreetse teo raskuspunkt oli tegevusel või tegevusetusel (RKKKo 3-1-1-117-05 p 14 ja 3-1-1-4-08, p 14).
Maksuhaldurile valeandmete esitamise (MKS § 153^1 lg 1 alternatiiv 2) kaastäideviija võib olla ka äriühingu raamatupidaja, kes ühiselt ja kooskõlastatult deklaratsiooni allkirjastava juhatuse liikmega kannab sellesse ebaõiged andmed.
3-1-1-73-09 Riigikohus 02.10.2009
Tulenevalt KrMS § 362 p-st 2 saab Riigikohus vaid kontrollida, kas kohtud on faktiliste asjaolude tuvastamisel järginud kriminaal-menetlusõiguse norme, sh seda, kas kohtuotsuse põhjendustest tulenevalt on kohtu seisukohad selged, ammendavad ja vastuoludeta (vt nt RKKKo nr 3-1-1-19-09, p-d 15-16).
Kriminaalmenetluses esitatava tsiviilhagi esemeks saab olla üksnes nõue, mida TsMS § 1 kohaselt on põhimõtteliselt võimalik läbi vaadata ka tsiviilkohtumenetluses (vt RKKKo nr 3-1-1-60-07, p 38 ja nr 3-1-1-35-08, p 25). Maksumaksja poolt tasumisele kuuluva maksusumma määramine ja selle maksumaksjalt väljamõistmine ei saa toimuda tsiviilhagi esitamise teel, sest tulenevalt maksukorralduse seaduse §-st 1, § 10 lg-st 2, § 92 lg-st 1 ja § 95 lg-st 1 toimub maksusumma määramine maksuhalduri poolt maksumenetluses maksuotsusega, mida saab vaidlustada maksukorralduse seaduses sätestatud korras vaidemenetluses ja/või halduskohtumenetluses.


text:
Liiwi maa kroonika (Jung)/XIII – Vikitekstid
Liiwi maa kroonika (Jung)/XIII
XIII. Päätük.
Piiskopi Alberti üksteistkümnes aasta.
Albert tuleb kuuet korda Liiwi maale. Kokenhuusi kants tehakse kindlaks.
§ 1. Üheteistkümnemal oma ameti aastal jõudis piiskop Albert Saksamaalt tagasi, ja temaga seltsis oli rohke hulk ristisõitjaid. Nende hulgas oli Rudolhw Jerihkowist1) ja Wolter Hamerslebenist2), ja palju teisi auusaid mehi, rüütlid ja waimulikkuid kõige rahwaga, kes endid kõik mere hädade kätte usaldasiwad ja Liiwi maale jõudsiwad.
Nende nõuu järele kutsus seesamma piiskop kõik Liiwlased ja Lätlased, kes juba ammu ümberpöördut oliwad, kokku, ja tuletas seda mõrtsuka tööd neile meele, mis Kokenhuusi kuningas Wiatschko3) temale ja tema omakstele minewal aastal oli teinud, sest et ta tema rüütlid ja sulased, keda ta tema palwe pääle temale suure kuluga Littawite wastu abiks oli läkitanud, kurja kawaluse ja pettusega ära oli tapnud, — siis pööris ta enese kõige ristisõitjate ja oma wäega Kokenhuusi poole. Ja ta leidis selle mäe maha jäetut ja endiste elanikkude harimatta oleku läbi täis ussisi ja madusi olemast, siis käskis ja palus tema, seda mäge harida ja kohendada, ja laskis seda kangete wallidega kinnitada ja kantsi õiete tugewaks ehitada, kuhu tema rüütlid ja ammumehi oma sulastega seda kantsi kaitsma jättis ja keda ta suurte kuludega õiete hoolega walwata laskis, et mitte Littawite usinus ega Wenelaste sala kawalus seda, nii kui enne, kätte ei saa. Ka on tema ülemal nimetatut Jerichowi Rudolhwile kaks jagu tema nime pääle sellest kantsist annud, ja rüütli wendadelle nende kolmandama jao kinnitanud. Need jättis ta sinna maha, ja kui ta kõik korrale oli säädnud, läks ta Riiga oma koguduse juure tagasi.
Lätlased tungiwad Littawi maa sisse.
Lätlased aga oliwad kahe wäega wahe ajal Littawi maale sisse tunginud, ja kui nad mõned maha löönud ja mõned wangi wõtnud oliwad, pöörasiwad nemad meie rahwa4) juure Kokenhuusi tagasi ja läksiwad piiskopi ja kõige tema seltsiga kodu.
Esimene ordumeister Winno tapetakse ära.
§ 2. Sellelsammal ajal oli üks, nimega Wigbert, rüütli wendade seas, kelle süda wast enam maailma armastas, kui ordu kindla sääduste alla heitis, ja kes wendade sekka isi palju lahkumisi külwas. Et tema püha elu kombid wihkas ja Kristuse rüütlid põlgas1), tuli ta Iidumea preestri2) juure ja ütles, et tema sääl piiskopi tulekut tahta oodata, sest piiskopile tahta tema kõigis asjus sõnakuulelik olla. Rüütli wennad aga, Wõnnu Berthold mõnede teiste wendade ja sulastega ajasiwad wenna Wigbertile kui jooksikulle järele, saiwad teda Iidumeas kätte ja wiisiwad Wõnnu tagasi ja paniwad ahelasse. Kui ta piiskopi tulekust kuulis, palus tema, et teda peaks lahti lastama ja Riiga3) tagasi minna lubatama, ja tõotas piiskopile ja wendadelle sõnakuulelik olla. Wennad aga rõõmustasiwad endid, et mitmesuguste wiletsuste waewa järel, kui ära kadunud poega, oma wenda jälle mõistlikuks lootsiwad saama, saatsiwad teda auuga Riiga tagasi ja säädsiwad jälle oma seltsi sekka. Aga kui tema, kui Juudas, wähä aega wendade seltsis oli olnud, ehk nagu hunt lammaste seas, ei mõistnud ta oma salaja kurja nõuu mitte salaja hoida, waid ootis parajat päewa, kus tema oma südame kurjust wõis täita.
Ja see sündis ühel tähtpäewal, kui teised wennad muu inimestega kirikusse4) läksiwad, kutsus tema selle wahel ordumeistri Winno, ja Johannese, nende wendade preestri, enese juure, ette andes, tema tahta neile oma saladusi tääda anda; ülewel toas on ta aga äkitselt oma sõakirwega, mida ta alati ligi kandis, ordumeistri pää lõhki raijunud ja preestri niisammuti ordumeistriga säälsammas kohas maha löönud. Ja see lugu sai teistele wendadelle tääda, kes temale ta põgenemise teel majast kabelisse järele ajasiwad, wõtsiwad teda kinni ja lasksiwad temale ilmliku kohtu otsuse järele, kuida ta teeninud, ühe hirmsa surma teha5).
Volkiin saab teiseks ordumeistriks.
Ja kui nemad suure kaebdusega oma truu ja waga meistri Winno, preestriga ühes, maha oliwad matnud, on nemad jälle niisamma waga ja lahke, ja kõige hää kombetega6) täidetut mehe, Volkiini, tema asemelle säädnud. See on pärast seda, niihästi piiskopi kodu- kui äraoleku ajal, kõikide sõasõitude pääl Isanda wäge saates ja juhatades, Isanda sõdimisi rõõmuga sõdinud, ja on kõikide ümberkaudsete paganate juures sisse ja wälja käinud. Ja tema wennad awitasiwad teda kõik, ja Isanda käsiwars oli ikka nendega.
Praust Engelberti surm; Johannes tema asemik. Mõnesugused uuendused.
§ 3. Kui ka sellelsammal aastal Engelbert, Püha Maarja kiriku praust, ära suri, wõttis piiskop Scheta1) kloostrist ühe mehe, kes oli waikne, mõistlik ja tark kõikide oma teede pääl, Johannes nimi, ja säädis teda jälle oma wenna, endise auustatut prausti asemelle ja usaldas püha Maarja kiriku tema juhatuse alla. Ja et seesamma Johannes püha Augustiini ordust ja säädusest oli, kellel walge riie on, mis tõeste puhtust tähendab, siis laskis piiskop selle riide sarnatseks selle kiriku preestrite2) mustad riided ja pääkotid wõi koogelid3) walgeks muuta. Ja et weelgi seest ja wäljaspidi paganate eest kartust oli, siis elas seesamma kiriku walitsus seespool esimest linna, esimese linna ehitatut kiriku sees. Ja pärast selle kiriku ja linna põlemist4) on nemad wäljapoole müürisi Düüna ääre püha neitsi Maarja kirikut ehitama ja sääl elama hakanud. Selle aasta ristisõitjad oliwad aga müüride kõrgenduse ja muu töö pääle, misga nad Jumalat wõisiwad teenida, sõnakuulelikult walmis.
Wene kants Gerzike wõidetakse ja põletatakse ära.
§ 4. Kui juba sügisesed päewad ligi jõudsiwad, pidas piiskop, kes alati Liiwi maa kiriku edasimineku ja kaitsmise eest muretses, oma mõistlikumate meestega nõuu ja katsus hoolega läbi, kuidawiisi tema noort ristikogudust Littawite ja Wenelaste kiusamistest wõiks päästa. Ja tema tuletas enese meele kõiki seda kurja, mis Gerzike kuningas littawitega Riia linnale1) ja Liiwlastele ja Lätlastele teinud. Sellepärast sai selle kristliku nime wastase wastu sõtta minna, nõuuks wõetut. Nimelt oli see Gerzeke suningas Wsewolod2) kristliku nimele ja isiäranis Ladinlastele ikka üks tige wastane. Tema oli ühe wägewa Littawi mehe3) tütre eneselle naiseks wõtnud, oli kui üks nendest, kui nende wäimees4), ja nendega suguluse läbi kõikis ühendatut, kes ka sagedaste nende wäe juhataja oli. Ja ta laskis neid üle Düüna minna ja andis neile toidu wara, niihästi kui nad Wene maale kui ka Liiwi maale läksiwad. Sellel ajal oliwad Littawid kõikide teiste ümberkaudse maade sees elawate rahwaste üle, niihästi Kristlaste kui ka paganate üle, nõnda et waewalt mõned oma külakeste sees elada julgesiwad, isiäranis Lätlased. Need jätsiwad siis omad majad tühjalt seisma ja otsisiwad ikka pimedaid pao paiku metsades; ja nõndagi ei wõinud nemad nende käest pääseda, sest nemad waritsesiwad neile igal ajal metsades järele ja wõtsiwad neid kinni, lõiwad ühed maha, wedasiwad teised omale maale wangi ja wõtsiwad neilt kõik nende oma ära. Ja Wenelased põgenesiwad läbi metsade ja külade Littawite nägude eest, ja isigi wäga wähäde eest, nagu jänesed põgenewad küttide silma eest; nii oliwad Liiwlased ja Lätlased Littawitele söögiks ja roaks, nagu lambad huntide kurkus, kui nad ilma karjatseta on5).
Siis saatis Jumal ühe hää ja ustawa karjatse ja päästis omad lambad, Liiwlased ja Lätlased, kes juba ristitut oliwad, huntide kurgust; see oli piiskop Albert. See kutsus kõigist Liiwi ja Läti maa rajadest sõawäe kokku ja läks Riiglaste ja ristisõitjatega, ja kõige oma rahwaga Düüna mööda ülesse Kokenhuusi wastu. Ja et Gerzike ikka wõrgupaelaks oli ja nagu wägew6) saatan7) kõigile selle Düüna külje pääl8) elawa rahwalle, ristitut ja ristimatta inimestele, ja et Gerzike kuningas alati wainu ja sõda Riiglaste wastu pidas ja nende rahu lepitust põlgas, siis pööris piiskop oma wäe Gerzike linna wastu.
Wenelased aga, kui nad seda sõawäge eemalt nägiwad tulema, astusiwad linna wärawas neile wastu. Ja et Sakslased sõariistadega nende pääle tormasiwad ja mõned neist maha lõiwad, ei jõudnud nemad mitte wastu panna ja põgenesiwad. Ja Sakslased tungisiwad neid tagaajades nendega wärawast sisse, aga kristlikust nimest lugupidades9), lõiwad nemad neist aga wähä mõne maha, wõtsiwad palju wangi ja lasksiwad neid mõned parem põgenemise läbi ära pääseda; naisi ja lapsi kaitsesiwad nad pärast linna ärawõtmist ja wõtsiwad neist palju wangi. Ja kuna kuningas mitme teistega laewa pääl üle Düüna põgenes, sai kuningana wangi wõetut ja tüdrukute ja naistega, ja kõige oma warandusega piiskopi ette toodut. Sellel päewal oli kõik see terwe wägi linnas ja korjas palju saaki, sest et nad kõigist linna nurkadest wälja tõiwad kül riidid, hõbedat, purpuri ja elajaid hulga kaupa, ja wõtsiwad ära kirikutest kellad, pühade kujud10) ja muud ehte asjad ja raha, ja palju wara, mis nemad enestega ühes ära wiisiwad. Jumalat kiites, et ta nõnda ruttu ja ilma waewata neile wastaste üle wõitu annud ja linna lahti teinud, ilma, et nemad isi wiga oleksiwad saanud.
Järgmisel päewal, kui kõik puhtaks oli riisutut, säädsiwad nemad endid tagasi mineku pääle walmis ja paniwad linna põlema. Ja kui kuningas seda põlemist teiseltpoolt Düüna äärest nägi, ohkas ta waljuste ja kisendas suure hädaldamisega, hüüdis ja ütles: „Oh Gerzike, armastatut lin, oh minu isade pärandus! Oh minu rahwa täädmatta hukatust! Häda mulle! miks olen ma selle tarwis sündinud, et ma oma linna põlemist ja oma rahwa häwitust pean nägema11)!“
Selle järele on piiskop ja kõik wägi, kui nad enne kõige saagi eneste wahel ära oliwad jaotanud, kuningana ja kõikide wangidega omale maale tagasi pööranud.
Gerzike würst Wsewolod saab piiskopi Alberti lainumeheks.
Ja kuningalle sai täädus tagasi saadetut, et ta Riiga pidi tulema, kui ta wähämalt nüüd weel rahu tahaks ja wangisi kätte saada soowiks. Tema lähäb ka ja palub oma süüdi andeks, nimetab piiskoppi isaks12), palub kõiki Ladinlasi, kui oma wende Kristuse sees alandlikult, et nemad endist kurja unustaksiwad, temale rahu lubaksiwad ja tema naise ja wangid tagasi annaksiwad, kus juures ta tunnistas, et ta kõige kibedama witstega, Ladinlaste tule ja mõegaga karistatut on saanud. Siis halastas piiskop kõige omakstega paluja kuninga pääle ja pani temale rahu tingimised ette ja ütles: „Kui sa paganatte seltsi siitsaadik tahad maha jätta, et sa meie ristikogudust nende läbi enam ei riku, niisamma ka oma Wene Kristlaste maid Littawite läbi ei häwita; kui sina oma kuningriigi püha Maarja kirikulle hoopis ära tahad kinkida, aga nõnda, et sa seda meie käest jälle tagasi saad ja meiega alati ühes meeles rahu pead, siis alles tahame meie kuningana sulle kõikide wangidega tagasi anda ja sulle alati truiste abiks olla!“ — Selle rahu tingimise wõttis kuningas wastu ja lubas siitsaadik püha Maarja kirikulle ikka truu olla, ja tõotas paganate nõuu eest kõrwale hoida ja Kristlastega ühte jääda. Ja kui ta oma kuningriigi selle kirikulle ära oli annud, sai ta seda piiskopi käest jälle kätte, kes temale selle tähenduseks pühalikult kolm lippu andis, walitses teda13) omale isaks ja kinnitas, et ta kõiki Wenelaste ja Littawite kurje nõuusid siitsaadik temale tahta tääda anda14). Ja temale sai kuningana kõikide teiste wangidega tagasi antut, kellega ta rõõmuga omale maale tagasi läks, kus ta oma rahwa, kes ära oliwad pääsenud, kokku kutsus ja oma linna lähidal seiswat kantsi jälle ülesse ehitama hakkas. Ja ommetigi on ta pärast seda Littawite nõus olnud, tõotatut truuduse unustanud ja paganaid Sakslaste wastu, kes Kokenhuusis oliwad, sagedaste ülesse ärritanud15).
Teine sõasõit Ugaunia maale, kus piiskopi mehed rahu teewad.
§ 5. Selle järel, kui rahu aeg otsa sai, mis Ugaunialastega oli tehtut1), kutsus Berthold, rüütlite päämees Wõnnus, Russini oma Lätlastega, nõnda ka teised Lätlased Autiinest enese juure ja läks nendega ja oma Wendidega Ugaunia maale. Sääl leidsiwad nemad inimesed oma külade sees, kes mitte ei olnud kantsidesse põgenenud2), ja lõiwad kõigis külades mitmed maha, kuhu nemad iial puutusiwad; ja kui nad palju oliwad ära tapnud, wiisiwad nad teised wangi ja saiwad palju saaki, wedasiwad naised ja tüdrukud enestega ära ja jätsiwad külad rusudesse maha. Ja kui nad palju oliwad surmanud ja põletanud, pöörasiwad nad kodu poole tagasi.
Kui Toreida Liiwlased seda kuulsiwad, kellel Eestlastega ühes ikka weel salaja paha nõu oli, saiwad nemad pahaseks, et Wõnnu Berthold Lätlastega Eestlaste wastu sõda oli uuendanud, ja paniwad piiskopile ette, et tema saadikuid Ugaunia maale rahu tegema pidi saatma. Ja piiskop saatis preestri Alebrandi Otepäässe, niihästi rahu uuendama, kui ka kaupmeeste warandusi tagasi nõudma3). Ja kui Eestlased kõigel Ugaunia maal kuulsiwad, et piiskopi saadikud sinna olla tulnud, kogusiwad nemad endid nõuule kokku. Ja Alebrand tegi oma suu lahti ja õpetas neile Kristuse usku. Aga kui Eestlased seda kuulsiwad, jooksiwad nemad odadega ja mõekadega tema kallale teda surmama. Aga mõned wanemad kaitsesiwad teda ja ütlesiwad: „Kui meie selle piiskopi saadiku ära tapame, kes siis meid weel usub ja saadikut meie juure läkitab?“ Ja ilma õnnistuse sõna kuulmatta, saatsiwad nemad Alebrandi piiskopi juure jälle tagasi ja saatsiwad nendega ühes mehi rahu tegema. Ja rahu sai tehtut piiskopi Liiwlaste ja Lätlastega ühelpool Koiwa jõge; Wõnnu Berthold aga ja Russin oma Lätlastega ei wõtnud seda rahu mitte wastu, ja walmistastiwad endid sõdimisele walmis4).
§ 1. 1) Jerichow on Elbe jõe paremal pool kaldal Magdeburi maakonnas. Rudolhw von Jericho tuleb Lübeki Urk. sagedaste ette, kui aast. 1291 Nr. 572. pag. 516, ja Nr. 576. pag. 521. — 2) Hammersleben seisab põhjapool Halberstadti. Urk. 15. — 3) 9, 10. 11, 2. 9. — 4) sellest on näha. et Hendrik isi mitte nendega ühes ei ole olnud, kuna ta muidu „meie juure“ oleks ütelnud, nagu kõigeesiti 14, 5.
§ 2. 1) Salmiku kroonika 687 j. e. ütleb, et ordumeister Winno Wigberti Wõnnus tema kõlbmatta oleku pärast ära lükanud, mispärast see nii tigedaks saanud. — 2) s. o. Daanieli juure, 10, 15. 12, 2. — 3) Kas Wigbert Wõnnust wõi Riiast ära karanud, kuhu teda „tagasi“ wiidi, ehk kuhu ta ennast „tagasi“ minna lubada palus, jäeb segaseks. — 4) monasterium = kloostrisse, kus kirik oli? — 5) Salmiku kroonika ütleb, et ta ratta pääl olewat surmatut. — 6) ka wahwusega = virtutibus.
§ 3. 1) Scheta koht on Marki grahwi wallas Unna ligidal. — 2) canonicorum = Doomi härrade. — 3) et cappas seu cucullas = üle pää ja õlade kantawad kotid wõi kapuzed munkadel, wõi nende mütsid. — 4) millest 18, 6. räägitakse.
§ 4. 1) 7, 8; 10, 1 ja 12? — 2) waata 7, 8. 17, 3. 18, 4. 9. — Gerzeke wõitmisest räägib Salmiku kroonika 660 j. e. hoopis teist wiisi. — 3) Selle nimi on Daugerute, 17, 3. 4) Gener on ka kälimees ja õemees. — 5) Eesekieli 34, 5. 10 järele. — 6) magnum = suur. — 7) Nii kui 1 Tiimot. 3, 7. 6, 9. 2 Tiimot. 2, 26. — 8) põhjapoolse. — 9) Need Wenelased oliwad juba Kreeka usku ristitut; waata ka 11, 8. 10) mis Wenelased oma usuõpetuse järele omas kirikutes peawad. — 11) Kristlaste waenlane räägib Piibli sõnadega, nagu Makkabeide isa 1 Makkab. 2, 7. — 12) Waata ka 11, 9. 16, 2; ka ilmalik würst hüüti isaks 11, 9. 13) piiskoppi. — 14) See lipu andmine olla Alberti dokumendi järele (Urk. 15) Riias Peetri kiriku õue pääl sündinud. Gerzeke kuningas Wsewolod sai ainult oma päranduse maa tagasi; muu maa, mis Sakslaste poolest risti usku oli pöördut, pidi ta hoopis ära andma. — Polotzki ülemast kuningast ei lausuta siin midagi, kelle Vasall Gerzike kuningas oli. — 15) 18, 4. 9.
§ 5. 1) 12, 6. — 2) Otepäässe ja Darbatusse? 3) 11, 7. 12, 6. — 4) Nii kui Koiwa jõgi piiskopi jao Toreida maal mõega rüütlite jaost lahutab, nõnda sünnib see ka sellest saadik naabris seiswa uueste wõidetut Läti maaga. Piiskop ja tema Vogt, kuida 12, 6. näha, ei ole kardetawa Eestlaste wastu mitte nii sõahimmulik, kui rüütli ordu.
Pärit leheküljelt "https://et.wikisource.org/w/index.php?title=Liiwi_maa_kroonika_(Jung)/XIII&oldid=39228"
Selle lehekülje viimane muutmine: 21:40, 6. veebruar 2017.

matches:
§ 1
§ 2
§ 3
§ 4
§ 5
§ 1
§ 2
§ 3
§ 4
§ 5


text:
Tööõiguse kohtupraktika – töötasu - Raamatupidaja
Tööõiguse kohtupraktika – töötasu
27. oktoober 2016 11:07
Jurist Heli Raidve tutvustab tööõiguse kohtupraktikat
Anname ülevaate töötasuga seotud oluliste otsuste kohta. Kõik artiklis viidatud otsused on kättesaadavad Heli Raidve Tööõigusabi kodulehel rubriigis „Tasuta materjalid” (sisestage otsingusse otsuse number).
Töötamine teises riigis – mis riigi töötasu?
Endiselt on vaidlusi teemal, mis riigi õigus (sh töötasu määr) kohaldub, kui töötaja töötab teises riigis.
Lihtsustatud rusikareegel
• Kui lepinguosalised on leppinud kokku, et kohaldub Eesti õigus, siis kohaldubki töölepingule Eesti õigus. Kohalduva õiguse kokkuleppest olenemata on töötajal õigus saada töötamise riigi töötasu.
• Kui pooled ei ole kohaldatavas õiguses kokku leppinud, kohaldub kogu lepingule töötamiskoha ehk teise riigi õigus (sh nt lepingu ülesütlemisele jms). Ühtlasi on töötajal õigus saada töötamisriigi töötasu.
Tallinna ringkonnakohtu 19. juuni 2015. a otsus 2-13-23418
Töölepingus: töökoht Eesti, faktilised töökohad Norra (127 päeva + 16 haiguspäeva), Rootsi (43 p) ja Soome (18 p).
Kohus: kohaldatav õigus tuleb määrata Euroopa Parlamendi ja Nõukogu 17. juuni 2008. a määruse nr 593/2008 (Rooma I määruse) järgi. Selle art 8 kohaselt on individuaalne tööleping reguleeritud õigusega, mille pooled on artikli 3 kohaselt valinud. Art 3 lg 1 kohaselt tuleb valik teha sõnaselgelt või peab nähtuma juhtumi asjaoludest. Praegusel juhul olid pooled töölepingus leppinud kokku Eesti Vabariigi õigusaktide kohaldamises.
Välislähetuses viibival töötajal on olenemata kohalduva õiguse kokkuleppimisest õigus saada võimalikest variantidest suurimat töötasu. Tööandja oli vastavalt ka maksnud.
Pärnu maakohtu 12. augusti 2015. a otsus 2-14-60580
Kirjeldus: suuline tööleping, Soomes ehitaja, töötasu töötaja väitel 9 € neto, tööandja väitel 9 € bruto.
Kohus: kohaldub Rooma I määrus. Selle artikli 8 kohaselt, kui pooled on jätnud individuaalse töölepingu puhul kohaldatava õiguse valimata, on leping reguleeritud selle riigi õigusega, kus (või kui seda ei ole võimalik kindlaks teha – kust) töötaja teeb harilikult oma lepingujärgset tööd. Kui tööleping on sõlmitud suuliselt ja kohaldatavat õigust ei ole kokku lepitud, kohaldub Rooma I määruse artikli 8 lg 2 järgi Soome õigus.
Üldkohalduvad kollektiivlepingud on Soomes siduvad kõigile konkreetse valdkonna töötajatele, sh ehitusvaldkonnas, seega pidanuks töötasu olema vähemalt 11,4 € bruto. Ei ole võimalik tuvastada, mis riigis tuleb maksud tasuda, ja töötaja ei soovi hagis Soome õiguse kohaldamist ning suurema kui 9 € neto väljamõistmist, seega mõistab kohus välja töötaja nõutud 9 € tunnis (neto).
Suuline tööleping tekitab probleeme
Suulise töölepingu korral võib tekkida vaidlus töötasu suuruse üle. Selle tõendamiseks saab töötaja kasutada mis tahes tõendeid.
Tartu maakohtu 17. novembri 2015. a otsus 2-15-7725
Kohus: restorani juhataja väitel on kokku lepitud netotasu 1480 € kuus. Tööandja väitel töötasu suuruse kohta pooltel kokkulepet ei olnud. TLS-i § 29 lg 2 kohaselt, kui kokkulepet ei ole või seda ei suudeta tõendada, on töötasu suurus sarnastel asjaoludel tavaliselt makstav tasu.
Töötaja esitas kaks tööpakkumist restorani juhataja kohale, milles mõlemas on pakutud brutotöötasuks 1300 € kuus. Kuivõrd muid tõendeid ei ole, peab kohus töötajale sarnase töö eest tavaliselt makstavaks tasuks 1300 € brutosummas. Töötajal on saamata 5 kuu töötasu, seega tuleb see töötajale välja mõista. Töötasunõuet ei välista asjaolu, et töötaja on tööandjale kahju tekitanud. Kui tööandja leiab, et töötaja on talle kahju tekitanud või tema arvelt alusetult rikastunud, on tal võimalik esitada töötaja vastu selle kohta hagi.
Tallinna ringkonnakohtu 16. oktoobri 2015. a otsus 2-14-61961
Kohus: töötaja esitatud mobiilisõnumitest nähtub, et töötaja küsis töötasuks 10 € tunnis, täistööaega jms. Tööandja vastas SMS-iga. Töötaja näitas sõnumeid kohtus oma mobiiltelefonist ja kohus veendus, et need on tulnud numbrilt xxx, mis on avalikel andmetel juhatuse liikme telefoninumber. Töötasu suurust kinnitab ka asjaolu, et sama firma on pakkunud Okidoki portaalis elektrikutele samasugust töötasu. Töötaja nõustumine Eestis kehtiva alampalga eest välismaal (Belgias) töötamisega ei ole ka eluliselt usutav.
Vt ka Tallinna ringkonnakohtu 29. veebruari 2016. aasta otsust nr 2-14-61693, Harju maakohtu 29. aprilli 2015. aasta otsust nr 2-14-61693.
Lisatasu püsiv maksmine
Viimaste aastate jooksul on kohtud mitmes otsuses asunud seisukohale, et pidev lisatasu maksmine muudab kõnealuse töötasu kokkuleppe osaks. Samasisulise otsuse tegi 2015. kuni 2016. aastal umbeskümnes kohtuasjas ka Viru maakohus.
Viru maakohtu 2. detsembri 2015. aasta otsus 2-15-12573
Töölepingus: põhitasu ja punkt, et tööandja võib maksta tulemustasu. Praktikas oli lisatasu aastaid makstud käskkirja alusel.
Kohus: lisatasu maksti aastate vältel iga kuu ja kindlas ulatuses, seega oli lisatasu maksmine muutunud palgakorralduse osaks ja reeglid (põhipalk + 30% töötamise eest eritingimustes) töölepingu osaks, mille muutmine on võimalik vaid poolte kokkuleppel. 30% lisatasu maksmine oli tööandja kohustus, mitte õigus, seega on selle tasumata jätmine vastuolus TLS-i § 12 (töölepingut on võimalik muuta poolte kokkuleppel).
Ka eelarveraha vähendamine ei õigusta aastate vältel tasutud töötasu osa tasumise ühepoolset lõpetamist. Töötajatel oli tekkinud õigustatud ootus, tööandja otsus lõpetada lisatasu maksmine on käsitatav hea usu põhimõtte vastase käitumisena.
Vt ka 2015. kuni 2016. aasta otsused 2-15-12576, 2-15-10795, 2-15-10760, 2-15-10771, 2-15-10792, 2-15-12570, 2-15-12305, 2-15-10780 jt.
Muud olulisemad otsused
2015. aasta kohtupraktikast väärivad esiletoomist tükitöötasu käsitlevad lahendid (vt selle kohta PP septembrinumbrist otsuseid 2-15-812 ja 2-15-2210), samuti otsuseid, mis käsitlevad töötasust kahju kinnipidamist ja raamatupidaja vastutust.
Pärnu maakohtu 16. detsembri 2015. aasta otsus 2-15-957
Väidetavalt tekitas töötaja tööandjale kahju. Tööandja esitas arve, mida töötaja ei aktseptinud. Töölepingu lõppemise kandes oli kirjas lause „Kinni peetud tööandja arve summas 344,40 eurot”, kande oli töötaja allkirjastatud.
Kohus: tegemist ei ole kompromissilepinguga, vaid tööandja poolt töölepingu lõpetamisse lisatud ootamatu ja ebaseadusliku tingimusega. Tööandja ei ole töölepingu lõppemise ajaks töötaja süüd kahju tekkimises tuvastanud, seega ei saanud ka esitada tagasinõuet TLS-i § 74 alusel. Tegemist ei ole ka TLS-i § 78 lg 1 kirjaliku nõusolekuga, sest see tuleb anda enne tasaarvestamise tegemist, kuid dokumentidest nähtuvalt tegi tööandja kinnipidamise enne nõusoleku saamist.
Harju maakohtu 30. aprilli 2015. aasta otsus 2-14-61670
Töötaja lubati 2013. aasta detsembris töölt koju, pärast seda ei ole ta tööl käinud. Märtsis saabus töötajalt päring töö võimaldamise kohta, millele tööandja vastas, et tööd on korduvalt pakutud ja kui töötaja keeldub tööle tulemast, ei saa töösuhe jätkuda. Aprillis saabus töötajalt rasedus-sünnitusleht, mille raamatupidaja edastas 2014. aasta aprillis haigekassale. 2014. aasta augustis saabus töötajalt avaldus lapsehoolduspuhkusele lubamise kohta. Tööandja vastas, et tööleping lõppes juba 2013. aasta detsembris poolte kokkuleppel.
Kohus: haiguslehe edastamine haigekassale kinnitab töösuhte kehtimist 2014. aasta aprillis. Tsiviilseadustiku üldosa seaduse (TsÜS) § 132 lg 1 kohaselt vastutab tööandja raamatupidaja tegevuse eest. Suuline ülesütlemine on tühine, kirjaliku ülesütlemisavalduse esitamine töötajale ei ole tõendatud, e-kirjad ei ole käsitatavad ülesütlemisavaldusena. TLS-i § 92 lg 2 sätestab rasedate kohta erieeldused, seega peab tööandja tõendama, et pakkus rasedale tööd ja viimane keeldus sellest. Seda tööandja ei tõendanud, mistõttu tööleping kehtib.
Heli Raidve, mag iur, Heli Raidve Tööõigusabi juhataja
URL: http://www.raamatupidaja.ee/uudised/2016/10/27/toooiguse-kohtupraktika--tootasu

matches:
kohus
§ 29
kohus
kohus
§ 12
§ 74
§ 78
§ 132
§ 92


Kohaliku omavalitsuse volikogu valimise seaduse ja kohaliku omavalitsuse korralduse seaduse muutmise seadus – Riigi Teataja
Kohaliku omavalitsuse volikogu valimise seaduse ja kohaliku omavalitsuse korralduse seaduse muutmise seadus
RT I 2008, 53, 293
Vabariigi Presidendi 12. detsembri 2008. a otsusega nr 384
§ 1. Kohaliku omavalitsuse volikogu valimise seaduses (RT I 2002, 36, 220; 2007, 44, 316) tehakse järgmised muudatused:
1) seaduse § 7 lõike 2 punkt 5 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« 5) üle 300 000 elaniku – vähemalt 79-liikmeline volikogu.»;
2) seaduse § 8 täiendatakse lõikega 31 järgmises sõnastuses:
« (31) Käesoleva paragrahvi lõike 2 punktis 2 nimetatud juhul moodustatakse valimisringkonnad ühinevate kohaliku omavalitsuse üksuste kaupa.»;
3) seaduse § 8 lõige 4 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« (4) Tallinnas moodustab volikogu valimisringkonnad linnaosade kaupa, lähtudes põhimõttest, et ühes linnaosas moodustatakse üks valimisringkond.»;
4) seaduse § 9 lõige 2 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« (2) Mitme valimisringkonnaga kohaliku omavalitsuse üksuses jaotatakse pool mandaatidest valimisringkondade vahel võrdselt, arvestades põhimõtet, et ringkonnamandaatide arv on valimisringkondade arvuga jagunev väikseim täisarv, mis on vähemalt pool kõigist mandaatidest. Ülejäänud mandaadid jaotatakse käesoleva paragrahvi lõikes 1 ettenähtut järgides.»;
5) seaduse § 17 lõike 4 punkt 2 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« 2) kandidaatide registreerimise avalduse vormi, kandidaatide ringkonnanimekirja vormi, kandidaatide ülevallalise või -linnalise nimekirja vormi, kandideerimisavalduse vormi ja kandidaadi ankeedi vormi;»;
6) seaduse § 34 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« § 34. Kandidaatide nimekiri
2) kandidaatide ülevallalise või -linnalise nimekirja, kui kohaliku omavalitsuse üksuses on moodustatud rohkem kui üks valimisringkond.
(7) Kandidaatide ringkonnanimekirjale ja kandidaatide ülevallalisele või -linnalisele nimekirjale kirjutavad alla erakonna või valimisliidu kõik volitatud esindajad.»;
7) seaduse § 35 lõiget 3 täiendatakse punktiga 21 järgmises sõnastuses:
« 21) kandidaatide ülevallalise või -linnalise nimekirja mitme valimisringkonnaga kohaliku omavalitsuse üksuses»;
8) seaduse § 37 lõikes 3 asendatakse sõnad «punktis 1 või 2» sõnadega «punktides 1, 2 või 21»;
9) seaduse § 38 lõike 3 esimene lause muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
«Kui 15. päeval enne valimispäeva on mõnes valimisringkonnas kandidaate registreerimiseks esitatud niisama palju või vähem, kui on selles ringkonnas mandaate, võtab valla või linna valimiskomisjon vastu otsuse valimiste kuni ühe kuu võrra edasilükkamise kohta selles vallas või linnas.»;
10) seaduse § 39 lõike 4 esimene lause muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
«Valla või linna valimiskomisjon edastab valimisringkonna kandidaatide koondnimekirjad ja ülevallalised või -linnalised nimekirjad.»;
11) seaduse § 39 lõike 5 esimene lause muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
«Valla või linna valimiskomisjon teavitab kõigist valla või linna kandidaatide koondnimekirja ja ülevallalise või -linnalise nimekirja parandustest ja muudatustest viivitamata Vabariigi Valimiskomisjoni.»;
12) seaduse § 40 lõike 2 viimase lause lõppu lisatakse sõnad «ja kandidaatide ülevallaline või -linnaline nimekiri.»;
13) seaduse § 56 pealkiri muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« § 56. Valimistulemuste kindlakstegemine ühe valimisringkonnaga kohaliku omavalitsuse üksuses»;
14) seaduse § 56 lõige 1 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« (1) Valimisringkonna kohta arvutatakse lihtkvoot, mis saadakse valimisringkonnas antud kehtivate häälte arvu jagamisel selle ringkonna mandaatide arvuga.»;
15) seaduse § 56 lõike 4 esimeses lauses asendatakse sõna «ringkonnanimekirjades» sõnaga «ringkonnanimekirjas»;
16) seaduse § 56 lõige 5 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« (5) Nimekirjamandaadid jaotatakse d’Hondti jagajate meetodil jagajate jadadega 1, 2, 3, 4 jne. Seejuures jäetakse iga erakonna või valimisliidu võrdlusarvude arvutamisel vahele nii mitu jada esimest elementi, kui mitu mandaati sai erakond või valimisliit vastavas valimisringkonnas lihtkvoodi alusel. Kui vähemalt kahe erakonna või valimisliidu võrdlusarvud on võrdsed, saab mandaadi erakond või valimisliit, kelle kandidaadid paiknesid valimisringkonna kandidaatide koondnimekirjas tagapool.»;
17) seadust täiendatakse §-ga 561 järgmises sõnastuses:
« § 561. Valimistulemuste kindlakstegemine mitme valimisringkonnaga kohaliku omavalitsuse üksuses
(3) Nende erakondade või valimisliitude ringkonnanimekirjades, kelle kandidaadid kogusid ülevallaliselt või -linnaliselt kokku vähemalt 5 protsenti häältest, reastatakse kandidaadid vastavalt igaühele antud häälte arvule. Sama erakonna või valimisliidu ringkonnanimekirjas olevate kandidaatide hääled liidetakse. Erakond või valimisliit saab nii mitu mandaati, kui mitu korda ületab temale selles valimisringkonnas antud häälte arv lihtkvoodi. Erakonna või valimisliidu mandaadiks loetakse ka käesoleva paragrahvi lõike 2 alusel saadud mandaati. Kui vähemalt kahele kandidaadile on antud võrdne arv hääli, osutub valituks kandidaatide ülevallalises või -linnalises nimekirjas eespool olev kandidaat.
(6) Mandaatide jaotamisel jäetakse vahele need kandidaadid, kes osutusid valituks valimisringkondades.
(11) Valimistulemused tehakse valla või linna valimiskomisjonis kindlaks avalikult.»;
18) seaduse § 69 lõige 3 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« (3) Valimissringkondades valituks osutunud kandidaatide asendusliikmeteks registreeritakse kandidaadid erakondadele ja valimisliitudele valimisringkondade kaupa, reastatult saadud häälte arvu järgi. Kui kandidaadid said valijatelt hääli võrdselt, siis paigutatakse ettepoole kandidaat, kes paiknes erakonna või valimisliidu ringkonnanimekirjas tagapool.»;
19) seaduse § 69 täiendatakse lõikega 4 järgmises sõnastuses:
« (4) Kompensatsioonimandaadi alusel valituks osutunud kandidaatide asendusliikmeteks registreeritakse valimata jäänud kandidaadid erakonna või valimisliidu ülevallalises või -linnalises nimekirjas määratud järjestuses.»;
20) seaduse § 70 lõige 2 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« (2) Võrdlusarvude tabelis on erakondadele ja valimisliitudele arvutatud võrdlusarvud suuruse järjekorras, alates võrdlusarvust, mis esimesena jäi nimekirjamandaatide jaotamisel (§ 56 lõige 5) või kompensatsioonimandaatide jaotamisel mitme valimisringkonnaga kohaliku omavalitsuse üksuses (§ 561 lõige 5) arvesse võtmata.»
§ 2. Kohaliku omavalitsuse korralduse seaduses (RT I 1993, 37, 558; 2007, 44, 316) tehakse järgmised muudatused:
1) seaduse § 20 lõige 5 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« (5) Valimisringkonnas valituks osutunud volikogu liikme asendusliikmeks on sama erakonna või valimisliidu samas valimisringkonnas kandideerinud esimene asendusliikmeks registreeritud kandidaat. Kui esimene asendusliige loobub või ei saa volikogu töös osaleda käesoleva seaduse § 18 1. lõikes või § 19 2. lõikes märgitud põhjustel, saab volikogu liikmeks järgmine sama erakonna või valimisliidu samas valimisringkonnas valimata jäänud kandidaat.»;
2) seaduse § 20 täiendatakse lõikega 51 järgmises sõnastuses:
« (51) Kompensatsioonimandaadi alusel valituks osutunud volikogu liikme asendusliikmeks on sama erakonna või valimisliidu ülevallalises või -linnalises nimekirjas kandideerinud esimene asendusliikmeks registreeritud kandidaat. Kui esimene asendusliige loobub või ei saa volikogu töös osaleda käesoleva seaduse § 18 1. lõikes või § 19 2. lõikes märgitud põhjustel, saab volikogu liikmeks järgmine sama erakonna või valimisliidu samas ülevallalises või -linnalises nimekirjas valimata jäänud kandidaat.»;
3) seaduse § 20 täiendatakse lõikega 81 järgmises sõnastuses:
« (81) Kui mitme valimisringkonnaga kohaliku omavalitsuse üksuses ei ole valimisringkonnas samal erakonnal või valimisliidul rohkem asendusliikmeks registreeritud kandidaate, on asendusliikmeks sama erakonna või valimisliidu ülevallalises või -linnalises nimekirjas kandideerinud esimene asendusliikmeks registreeritud kandidaat. Kui erakonnal või valimisliidul ei ole ülevallalises või -linnalises nimekirjas rohkem registreeritud asendusliikmeid, saab volikogu liikmeks asendusliige, kes on määratud ülevallaliste või -linnaliste nimekirjade vahel jaotatud lisamandaadi alusel.»;
4) seaduse § 201 lõige 2 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« (2) Volikogu liikme volituste taastumisel lõpevad selle asendusliikme volitused, kes on viimasena määratud asendama lisamandaadi alusel või samas erakonnas või valimisliidus kandideerinud volikogu liiget sellest valimisringkonnast või ülevallalisest või -linnalisest nimekirjast.»
§ 3. Käesolev seadus jõustub Riigi Teatajas avaldamisele järgneval päeval.


text:
3-1-1-92-16 Riigikohus 16.02.2017
KrMS § 432 lg 3
KrMS § 417 lg 2
KrMS § 17 lg 1
KarS § 82 lg 5
KarS § 64 lg 1
KarS § 82 lg 1 p 1
TMS § 206 lg 2
Põhikaristusena mõistetud vangistusest ja vangistusega asendatud lisakaristusest tuleb liitkaristus moodustada vastavalt KarS § 64 lg-s 1 sätestatule, mis näeb ette liitkaristuse mõistmist samaliigiliste põhikaristuste korral. KarS § 64 lg 3 tagab, et põhikaristuse ja vangistusega asendatud varalise karistuse liitmisel ei ületataks konkreetse kuriteo eest ettenähtud vangistuse sanktsiooni ülemmäära. (p 32)
Seadusandja ei ole pidanud vajalikuks kaasata prokuratuuri varalise karistuse asendamise taotluse lahendamise menetlusse, mistõttu ei ole prokuratuur selles menetluses kohtumenetluse pool. (p 14)
otsuse täitmise aegumine
Nii enne kui ka pärast 1. jaanuari 2010. a kehtinud KarS § 82 seob otsuse täitmise aegumise tähtaja kulgemise alguse kohtuotsuse jõustumise hetkega. Seega saab isikul alles kohtuotsuse jõustudes tekkida ootus kohtuotsuse täitmise lõpptähtpäeva osas (mida hilisem ebasoodsam seadus riivaks). Otsustamaks, kas tegemist on seaduse tagasiulatuva kohaldamisega või mitte, tuleb lähtuda mitte süüteo toimepanemise, vaid kohtuotsuse jõustumise ajast. (p-d 26-27)
rahalise karistuse täitmisele pööramine
Rahalise ning varalise karistuse täitmisele pööramisel ja sundtäitmisel esindab riiki Riigi Tugiteenuste Keskus (RTK). Arvestades KrMS § 417, § 432 ja TMS § 206 lg 2 sätteid, tuleb asuda seisukohale, et varalise karistuse asendamise menetluses on kohtumenetluse pooleks sissenõudja, kes tegutseb RTK kaudu, mitte prokuratuur. (p-d 15-17)
Kohtu otsustus süüdistatav kohtu alla anda võib – ehkki ei pruugi – olla ülejäänud eelmenetluslike küsimuste lahendamisest ajaliselt lahutatud. Süüdistusakti saanud kohus on pädev andma süüdistatava KrMS § 257 lg 1 kohaselt kohtu alla niipea, kui ta on sedastanud, et kriminaalasja arutamine allub sellele kohtule, ja tal ei ole esmase kontrolli käigus tekkinud kahtlust, et süüdistusakt tuleks KrMS § 262 lg 1 p 2 alusel prokuratuurile tagastada või kriminaalmenetlus mõnel KrMS § 199 lg 1 p-des 2–6 loetletud alusel lõpetada. Kohtu alla andmise määruse põhiosast peab nähtuma, et kohus on eespool nimetatud kohtu alla andmise eelduste olemasolu kontrollinud. Ülejäänud kriminaalmenetluse seadustiku 10. peatüki 1. jaos nimetatud küsimused, mis kriminaalasjas aktualiseeruvad, võib kohus lahendada kas koos süüdistatava kohtu alla andmisega või siis pärast seda – edasise eelmenetluse käigus tehtava eraldi määrus(t)ega. Eelistungi peab kohus süüdistatava kohtu alla andmiseks korraldama üksnes juhul, kui tal tekib KrMS § 2571 lg-s 2 viidatud kahtlus kohtu alla andmise lubatavuse suhtes või kui ta soovib koos süüdistatava kohtu alla andmisega lahendada ka vähemalt ühe KrMS § 258 lg 1 p-s 1, 21 või 4 nimetatud korralduslikest küsimustest või küsimuse, mille õigeks otsustamiseks on kohtu enda hinnangul vaja korraldada eelistung (KrMS § 258 lg 1 p 5). Seadus ei keela süüdistatavat kohtu alla anda ka enne kaitseakti esitamist. See, kas lahendada muud eelmenetluslikud küsimused koos süüdistatava kohtu alla andmisega või pärast seda, on kohtu otsustada. Süüdistatava kohtu alla andmine muudest küsimustest eraldi on vajalik eeskätt siis, kui kohus peab enne seda, kui eelmenetluslikud küsimused on võimalik tervikuna lahendada, langetama mõne menetlusotsustuse, mille tegemise pädevus tekib tal alles süüdistatava kohtu alla andmisega. (p-d 51–54 ja 47)
KrMS § 263 p 3 eesmärk on tagada kohtumenetluse poolte tõhus ja õigeaegne teavitamine kohtuistungi ajast ja kohast. (p 62)
KrMS §-st 263, § 265 lg-st 2 ja § 279 lg-st 2 järeldub, et otsustus süüdistatava kohtu alla andmise kohta tuleb üldjuhul vormistada KrMS § 145 lg 1 p 1 nõuetele vastava kirjaliku määrusega. Kohtu alla andmine n-ö protokollilise määrusega on võimalik üksnes erandina, näiteks KrMS §-s 265^1 toodud menetlussituatsioonis (3-1-1-30-16, p-d 7–10). (p 65)
Valitud (lepingulisele) kaitsjale apellatsiooni koostamise ja esitamise eest makstav mõistliku suurusega tasu on käsitatav apellatsioonimenetluse kuluna, mille hüvitamine otsustatakse KrMS § 185 alusel. KrMS § 45 lg 7 ei reguleeri menetluskulu hüvitamist ja sellest sättest ei saa teha järeldust, et kaitsjale apellatsiooni koostamise eest makstav tasu on käsitatav süüdistataval maakohtu menetluses tekkinud menetluskuluna. (p 71)
Väljakujunenud kohtupraktika kohaselt võib käibemaksukohustuslane nõuda kaitsjatasult arvestatud käibemaksu hüvitamist üksnes juhul, kui ta kinnitab, et ta ei saa mingil põhjusel kaitsjatasult arvestatud käibemaksu sisendkäibemaksuna maha arvata (vt nt 3-1-1-23-15, p 76 koos seal viidatud kohtupraktikaga). (p 76)
Suure kaitsjatasu puhul tuleb kohtul selle mõistlikkuse hindamisse suhtuda erilise põhjalikkusega ja kohus ei saa piirduda vaid konstateeringuga tasu mõistlikkuse kohta. Muu hulgas tuleb kohtul kontrollida osutatud õigusabi ja selle mahu vajalikkust ja põhjendatust, samuti seda, kuivõrd kaitsja koostatud menetlusdokumendid omavahel erinevad või sarnanevad. (3-1-1-63-13, p 22.) (p 70)
3-1-1-62-14 Riigikohus 23.02.2015
KarS § 5
KarS § 389 2
KarS § 16 lg 2
1. jaanuaril 2015 jõustunud karistusseadustiku muudatustega ühendati varem kehtinud KarS §-d 3891 ja 3892 nii, et § 3891 (maksukohustuse varjamine ja tagastusnõude alusetu suurendamine) sisaldab kehtivas redaktsioonis nii maksude maksmisest kõrvalehoidumist kui ka maksukelmust suures ulatuses. KarS § 3891 lg 1 uues koosseisus hõlmab tunnus tagastusnõude alusetu suurendamine ka selle tekitamist.
kavatsetus
Tahtluse voluntatiivsest küljest lähtuvalt ei ole kavatsetuse tuvastamisel tähtsust sellel, kas isiku poolt silmaspeetav tagajärg tegelikult saabub. KarS § 16 lg 2 kohaselt on kavatsetusega tegemist ka siis, kui isik peab süüteokoosseisule vastava asjaolu saabumist vähemalt võimalikuks.
KarS § 5 lg 2 ls 1 järgi on seadusel, mis välistab teo karistatavuse, kergendab karistust või muul viisil leevendab isiku olukorda, tagasiulatuv jõud isiku suhtes, keda ei ole selle teo eest jõustunud otsusega karistatud. KarS § 5 lg-te 1 ja 2 kohaselt on isiku süüditunnistamine ning karistamine võimalik üksnes juhul, kui tema poolt toime pandud tegu on olnud jätkuvalt karistatav igal ajahetkel, arvates teo toimepanemisest kuni kohtuotsuse jõustumiseni (vt nt 3-1-1-39-08, p 9). Olukorras, kus kuriteokoosseis, millele tegu selle toimepanemise ajal vastas, tunnistatakse kehtetuks, on isiku süüditunnistamine KarS § 5 kohaselt siiski lubatav, kui see tegu vastab mõnele kehtivale kuriteokoosseisule (vt 3-1-1-36-07, p 7.3).
Kuriteoga saadud vara konfiskeerimise eesmärk on vältida isiku rikastumist kuriteo toimepanemise tagajärjel (3-1-1-4-11, p 9). Erinevalt rahalisest karistusest ja teatud juhtudel ka kuriteo vahendi konfiskeerimisest ei ole kriminaaltulu konfiskeerimisel domineeriv karistuslik mõju (vt 3-1-1-37-07, p-d 21.1 ja 21.2).
KarS § 831 lg 1 ei seo kuriteoga vara saamist tingimusega, et see peab pärinema süüteost vahetult. KarS § 831 lg 1 järgi tuleb konfiskeerida KarS §-s 3892 kirjeldatud kuriteo toimepanemise korral kuriteoga saadud vara juriidilise isiku juhatuse liikmelt, juhul kui viimane isiklikult rikastus kuriteo toimepanemisega, st kuriteoga saadud vara kuulub otsuse tegemise ajal temale ja ei esine KarS § 831 lg-s 3 nimetatud asjaolusid konfiskeerimisest osaliselt või täielikult loobumiseks. See kehtib ka konfiskeerimise asendamise (KarS § 84) otsustamisel, s.t juhul, kui süüteoga saadud vara on võõrandatud, ära tarvitatud või selle äravõtmine pole muul põhjusel võimalik või otstarbekas.
Maksumenetluses esitatud nõude osaline kattumine kriminaalasjas konfiskeerituga ei ole konfiskeeritava summa vähendamise aluseks. KarS § 83^1 lg 3 ega KarS § 84 ei näe ette õiguslikku alust konfiskeerimisest loobumiseks põhjusel, et eksisteerib n-ö konkureeriv avalik-õiguslik nõue, nt maksunõue vastutusotsuse näol, mida ei ole veel tasutud või sisse nõutud.
Kui süüdistatavale maakohtu või ringkonnakohtu otsusega mõistetud liitkaristus on kõrgema astme kohtus otsuse tegemise ajaks muutunud, tuleb Riigikohtu kriminaalkolleegiumil tühistada kohtuotsused karistuse mõistmise osas ja saata kriminaalasi viimase kohtuotsuse teinud kohtule tagasi uue liitkaristuse mõistmiseks (vt ka nt 3-1-1-6-13, p 8).
Kui seadus on teo toimepanemise ja otsuse tegemise vahelisel ajal muutunud, tuleb kohtuotsuses lahendada küsimus selle kohta, kas ja kui, siis millise sätte järgi on isiku tegu karistatav karistusseaduse uue redaktsiooni kohaselt (vt ka 3-1-1-18-14, p 6).
3-2-1-155-13 Riigikohus 19.02.2014
TsMS § 533
PS § 18
TsMS § 535 lg 2
TsMS § 534 lg 1
TsMS § 538 lg 1 p 2
PsAS § 13 lg 1
PsAS § 11
Isiku kinnisesse asutusse paigutamise menetluses hakkab määruskaebuse esitamise tähtaeg sõltumata määruse kättetoimetamisest isiku esindajale isiku enda jaoks kulgema talle määruse kättetoimetamise ajast arvates (vt Riigikohtu 6. märtsi 2012. a määrus tsiviilasjas nr 3-2-1-15-12, p 19). (p 15)
Muud isikud ei saa puudutatud isiku kinnisesse asutusse paigutamise kohtumäärust vaidlustada, kui puudutatud isiku kinnisesse asutusse paigutamine oli määruskaebuse esitamise ajaks lõppenud. See ei takista siiski puudutatud isiku lähedase esitatud määruskaebuse lahendamist, mis oli esitatud enne isiku vabastamist, kui isik vabastati enne kaebuse lahendamist. (p 17)
Isik ei saa esitada tsiviilkohtumenetluses hagita menetluses maakohtule avaldust tuvastamaks tema kohtuvälise kinnipidamise ebaseaduslikkust. Ta saab taotleda ringkonnakohtult (tagantjärgi) üksnes maakohtu määruse õigusvastasuse tuvastamist. (p 28)
Kinnisesse asutusse paigutamise menetluses tehtud maakohtu määruse seaduslikkust kontrolliv ringkonnakohus saab isiku kinnisesse asutusse paigutamise menetluses kontrollida vaid seda, kas maakohtu määrus on selles ettenähtud ravi osas seaduslik. Kontroll ei hõlma tegelikult tehtud ravitoimingute põhjendatust ega seaduslikkust ega isikule kohaldatud ravi kvaliteeti ja sellest tingitud võimalikke negatiivseid tagajärgi. (p 58)
Vanglas kinnipeetavale tahtest olenematu vältimatu psühhiaatrilise abi osutamiseks tuleb isiku paigutamisel tahtevastasele ravile juhinduda tsiviilkohtumenetluse seadustikus kinnisesse asutusse paigutamise sätetest ja psühhiaatrilise abi seaduse tahtest olenematu vältimatu psühhiaatrilise abi osutamise sätetest.(p 24)
Vangla meditsiiniosakonda saab lugeda menetluses kinniseks asutuseks TsMS § 533 lg 1 p 1 mõttes ja haigla psühhiaatriaosakonnaks PsAS §-de 11 ja 13 mõttes. Vangla meditsiiniosakonna juhatajat saab lugeda haigla pea- või ülemarstiks PsAS § 13 lg 1 mõttes. (p 25)
Tahtest olenemata saab isiku paigutada psühhiaatrilisele ravile järgmiste asjaolude koosesinemise korral: 1) isikul on raske psüühikahäire, mis piirab tema võimet oma käitumisest aru saada või seda juhtida; 2) haiglaravita jätmisel ohustab isik psüühikahäire tõttu iseenda või teiste elu, tervist või julgeolekut; 3) muu psühhiaatriline abi ei ole küllaldane.(p 36) Ebaterve psüühika (unsound mind) konstateerimiseks peab olema täidetud kolm tingimust (nn Winterwerpi kriteerium) : 1) usaldusväärselt peab olema tõendatud, et isikul on ebaterve ehk haige psüühika; 2) vaimse häire iseloom ja sügavus peab olema selline, et see õigustab vabaduse võtmist; 3) kinnipidamise jätkumine on õigustatud üksnes niikaua, kuni vaimuhäire kestab. (p 35)
Puudutatud isiku koostööst keeldumisega ei saa põhjendada psüühikahäire olemasolu. Puudutatud isikul ei ole koostöökohustust talle psüühikahäire diagnoosi panemiseks ja ta ei pea tõendama endal psüühikahäire puudumist ning kõik kahtlused tuleb lugeda isiku kasuks, st lugeda, et psüühikahäiret ei ole tuvastatud.(p 38.2) Avaldaja ja avaldusele lisatud arstide arvamus psüühikahäire kohta ei ole kohtule siduv, vaid üks tõenditest, mida kohus peab koos teiste tõenditega kriitiliselt analüüsima.(p 38.3)
Isiku tegelik ohtlikkus tuleb konkreetselt tuvastada. Isiku ohtlikkust tuleb hinnata kõrgendatud standardite kohaselt ning ohtlikkust ei saa põhjendada üldise isiku käitumist iseloomustava omadusena, vaid seda tuleb analüüsida konkreetsel juhtumil eraldi ning tuvastada ohtlikkus lähituleviku mõttes väga piiratud ajalise distantsiga ning et isiku ohtlikkus lähitulevikus on pigem kindel kui tõenäoline. Ka eksperdiarvamuses ei või piirduda üldise konstateeringuga isiku ohtlikkuse kohta, iseäranis iseendale, vaid tuleb põhjendada, milles võib ohtlikkus väljenduda. Samas ei ole eksperdiarvamus isiku ohtlikkuse kohta kohtule siduv.(p 39.2)
Isiku terviseandmetele tuginedes tervise ohustamise kontekstis peab kohus ka lahendis selgitama, milliseid tervist ohustavaid riske need väljendavad (p 39.4)
Kohtulahendis peab olema põhjendatud, miks ei ole isiku ohtlikkust endale või teistele võimalik vältida muul viisil kui kinnises asutuses.(p 40)
Kohtulahendist peab minimaalselt nähtuma, kas ja millisesse kinnisesse asutusse isik paigutatakse, samuti see, kas lisaks paigutamisele sanktsioneerib kohus ka tahtevastase ravi. Ravi liiki ja ulatust ei pea kohus määrama kindlaks detailselt, kuid vähemasti peab isikule endale olema lahendist arusaadav, kas talle võib (ja millisel viisil) selle järgi tahtevastaselt ravimeid manustada. Avalduses kohaldada tahtevastast ravi tuleb märkida võimalikult täpselt, kas ja millist ravi isik eelduslikult vajab ning millist toimet soovitav ravi isikule eelduslikult avaldab. Kui isikule on juba ravimeid manustatud, tuleb need ja nende toime avalduses samuti välja tuua.(p 56)
Isikult ei tohi võtta vabadust põhjusel, et ta on teistele ebameeldiv või tülikas. Seda isegi siis, kui tegemist võib olla tajuhäirete või muude psüühiliste probleemidega isikutega. Kellegi kinnipidamine ainuüksi põhjusel, et tema vaated või käitumine lahknevad ühiskonnas valitsevatest normidest, ei ole EIÕK-ga kooskõlas (vt EIK 24. oktoobri 1979. a otsus asjas nr 6301/73 Winterwerp vs. Madalmaad, p 37).(p 70)
Vt Riigikohtu 19.02.2014.a. määrus tsiviilasjas nr 3-2-1-155-13.
Vanglas kinnipeetavale tahtest olenematu vältimatu psühhiaatrilise abi osutamiseks tuleb isiku paigutamisel tahtevastasele ravile juhinduda tsiviilkohtumenetluse seadustikus kinnisesse asutusse paigutamise sätetest ja psühhiaatrilise abi seaduse tahtest olenematu vältimatu psühhiaatrilise abi osutamise sätetest. Olemuslikult avalik-õiguslik küsimus (riik kohaldab isiku vabadust täiendavalt piiravaid meetmeid ja tahtevastast ravi) lahendatakse tsiviilkohtumenetluses maakohtus hagita menetluse korras. Asja ei ole pädev lahendama halduskohus, kuna tegemist on seaduses ette nähtud eraldi menetluskorraga HKMS § 4 lg 1 mõttes. (p 24) Kohtulahendita toimunud riigipoolse kinnipidamise ja tahtevastaselt ravi toimumise (kui sellise, mitte ravi kvaliteedi) või ohjeldusmeetmete haldustoimingute õiguspärasuse saab isik avalik-õiguslikust suhtest tulenevalt vaidlustada HKMS § 4 lg 1 järgi halduskohtumenetluses. Ka vangistusseaduse alusel kohaldatavate abinõude seaduslikkuse kontroll on halduskohtu pädevuses. (p 28)
3-3-1-38-13 Riigikohus 10.10.2013
KarS § 67
RVastS § 13
HKMS § 11 lg 5
HKMS § 199 lg 1 p 1
vangistuse täideviimine
isikuarve
Kohtupraktikas on leitud, et kohtuotsuse alusel kinnipeetava kasuks vanglalt väljamõistetavad summad (sh menetluskulud) on käsitatavad muude kinnipeetavale laekuvate summadena VangS § 44 lg 1 tähenduses (vt otsus asjas nr 3-3-1-86-08, p 16). Nimetatud seisukoht on kohaldatav aga üksnes nende laekumiste olemuse määramisel, mille kandmine kinnipeetava isikuarvele on seaduse järgi kohustuslik. VangS § 44 ei sätestata imperatiivselt, et kinnipeetaval puudub õigus omada vara (sh rahalisi nõudeid) ja käsutada seda väljaspool vanglat, vaid reguleerib isikuarvele kantud summade käsutamist ja sellest mahaarvamisi. Nimetatud sättest ei tulene, et kõik kinnipeetava sissetulekute tuleb kanda läbi nimetatud isikuarve. Erandina on sätestatud piirang kinnipeetava töötasule. VangS § 44 lg-s 4 sätestatud käsutuskeeld kehtib üksnes juba isikuarvele laekunud summade käsutamisele.
Kinnipidamisasutuses viibival isikul on õigus käsutada haldusorganilt välja mõistetavat mittevaralise kahju hüvitist ja näidata, kellele ja millisele arvelduskontole see tuleks kanda ( vt otsus asjas nr 3-3-1-31-12, p 19, ja 12. juuni 2012. a otsus asjas nr 3-3-1-3-12, p 50). VangS § 44 ei piira eelnimetatud käsutusõigust.
kinnipeetava kahju hüvitamise taotlus
Kinnipeetav on hoolsuskohustuse täitnud kui ta on võimalikule rikkumisele tähelepanu juhtinud ning administratsioon on sellele vastanud. Kohtupraktikas on leitud, et olukorras, kus on üheselt selge arestimaja seisukoht õiguse kasutamise võimalikkuse osas, on arestimaja toimingu õiguspärasuse hindamiseks liigne nõuda, et kaebaja oleks esitanud veel samasisulisi taotlusi või kaebusi (vt nt määrus asjas nr 3-3-1-11-11, p 11).
Kohtukoosseisu moodustamise kord kui üks kohtu erapooletuse tagatis on põhiseaduse § 15 ja § 146 lg 2 ning ka Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooni artikli 6 kaitsealas. Menetlusnormi rikkumine kohtukoosseisu muutmisel seab kahtluse alla kohtu ja õigusemõistmise objektiivse erapooletuse. Kohus mitte üksnes ei pea olema, vaid ka näima erapooletu. EIK kohtupraktika järgi hõlmab sõnastus „seaduse alusel moodustatud kohtus“ ka seaduses ettenähtud kohtukoosseisu moodustamise korra järgimist (vt nt otsus asjas nr 23103/07: Momćilović vs. Serbia, p 29).
Analoogset rikkumist on kohtupraktikas käsitatud HKMS v.r § 45 lg 1 p-s 1 sätestatud olulise rikkumisena, mis tingib kaebuse ja vastuväidete põhjendustest ja nõudmistest olenemata kohtuotsuse tühistamise ja asja uueks läbivaatamiseks saatmise (vt otsused asjades nr 3-3-1-34-10, p 16, ja nr 3-3-1-82-10, p 11). Nimetatud kohtupraktika on asjakohane ja kohaldatav ka kehtiva HKMS § 199 tõlgendamisel, sest HKMS § 199 lg 1 p 1 ja HKMS v.r § 45 lg 1 p 1 langevad sõnastuslikult kokku. Seetõttu jääb Riigikohus oma senise praktika juurde.
Kohtutoimikus peavad olema kajastatud tõendid, millele ringkonnakohus oma otsuses tugineb.
Kui asja menetluse käigus kohtukoosseis muutub, alustatakse asja läbivaatamist algusest peale. HKMS § 11 lg-e 5 esimene lause sätestab sellekohase imperatiivse normi, mis kohtule kaalumisvõimalust ei jäta. Eelnimetatud sätte teine lause ei näe ette erandit esimese lause suhtes, vaid üksnes võimaldab muutunud kohtukoosseisul jätta osa toimunud menetlusest menetlusosaliste nõusolekul kordamata. Analoogset seisukohta on kohtupraktikas väljendatud enne 01.01. 2012 kehtinud HKMS § 5 lg 1 koosmõjus TsMS § 20 tõlgendamisel (vt otsus asjas nr 3-3-1-34-10, p 14, ja otsus asjas nr 3-3-1-82-10, p 9).
Menetlusosalisi tuleb teavitada asja läbivaatava koosseisu muutumisest, et neil oleks võimalik esitada seisukoht menetlustoimingute tegemise vajaduse ja teiste menetlusseadustikes sätestatud õiguste kasutamise kohta. Tegemist on erapooletu õigusemõistmise ühe garantiiga. Kohtukoosseisu muutumise korra täitmiseks ei ole piisav üksnes kohtunike asendamise graafiku märkimine tööjaotusplaani.
Toimikust peab nähtuma, millal ja mis põhjustel on kohtukoosseis vahetunud, mis võimaldab et kõrgema astme kohtul kohtukoosseisu määramise õiguspärasust kontrollida.
Mittevaralise kahju hüvitise suuruse määramisel peab kohus õiglase hüvitise tagamiseks tegema individuaalse otsuse, arvestades sealjuures RVastS § 9 lg-t 2, samuti RVastS §-s 13 sätestatud kriteeriume (vt otsus asjas 3-3-1-80-12, p 28). Kahju ulatuse otsustab kohus oma siseveendumuse kohaselt kõiki asjaolusid arvestades ja diskretsiooni alusel (vt ka otsus asjas 3-3-1-78-11, p 15). Hüvitise suuruse määramisel on kohtlemise kestus üks peamisi hüvitise suurust mõjutavaid asjaolusid, sest sellest sõltub rikkumise raskus ja isiku õiguste rikkumise intensiivsus. Sama on rõhutanud ka Euroopa Inimõiguste Kohus (vt nt otsus asjades nr 42525/07 ja 60800/08: Ananyev jt vs. Venemaa, p 172). Määratav hüvitis ei tohi olla võrrelduna Euroopa Inimõiguste Kohtu analoogsetes asjades määratud hüvitistega põhjendamatult madal (vt otsus vastuvõetavuse kohta asjas nr 38967/10: Mets vs. Eesti, p 31).
hüvitise suurus
Hüvitise suuruse määramisel on kohtlemise kestus üks peamisi mõjutavaid asjaolusid, sest sellest sõltub rikkumise raskus ja isiku õiguste rikkumise intensiivsus. Sama on rõhutanud ka Euroopa Inimõiguste Kohus (vt nt otsus asjades nr 42525/07 ja 60800/08: Ananyev jt vs. Venemaa, p 172).
Kohtlemise kestuse arvutamisel on asjakohane arvestada ka KarS § 67 lg-tes 1 ja 2 sätestatud karistuse tähtaegade arvutamise reeglitega, mille kohaselt arvutatakse vangistuse tähtaega aastates, kuudes ja päevades, aresti tähtaega aga päevades, ning ühele päevale arestile vastab kakskümmend neli tundi. Sellest tulenevalt on arestimajja saabumise ja sealt lahkumise päeva arvestamine ühe päevana põhjendatud aresti puhul. Vahistatu või kinnipeetavana arestimajas viibides oli kinnipidamisel tema vabadus võetud nii arestimajja saabumise kui ka sealt lahkumise päeval. Sarnaselt on ka kinnipeetavale distsiplinaarkaristusena määratud kartserikaristuse kandmisel relevantne lähtuda 24 tunni reeglist, sest kartserikaristus määratakse ööpäevades.
Määratav hüvitis ei tohi olla võrrelduna Euroopa Inimõiguste Kohtu analoogsetes asjades määratud hüvitistega põhjendamatult madal (vt otsus vastuvõetavuse kohta asjas nr 38967/10: Mets vs. Eesti, p 31).
Hüvitise määramisel ei ole põhjendatud tagajärgede hierarhiline käsitlemine. Arvestades kinnipidamistingimuste kumulatiivset mõju, võivad isiku kinnipidamisega nõuetele mittevastavas kambris kaasneda isikule vähemalt samaväärsed negatiivsed tagajärjed kui vabadusõiguse täiendava piiramisega nõuetekohases kambris. Kahju hüvitamisel tuleb arvestada iga konkreetse rikkumise asjaolusid, rikkumise raskusastet, nende kumulatiivset mõju, mitte lähtuda kitsalt nn üldisest väljakujunenud päeva-määrast. Päevamäära rakendamisel tuleb arvestada nii arestimajas viibimise üldist kestust kui ka konkreetsete ajavahemike pikkust eraldi, sest kinnipidamistingimused ei pruugi kõikidel ajavahemikel olla samasugused ega ühesuguse mõjuga isiku õigustele.
3-4-1-1-13 Riigikohus 10.05.2013
KrMS § 428
KrMS § 385 lg 1 p 26
KarS § 69 lg 6
õigusemõistmise põhimõtted (§ 24)
kohtumenetluse avalikkus
Riigikohtu üldkogu tunnistas 30. aprilli 2013. a otsusega kohtuasjas nr 3-1-1-5-13 põhiseadusvastaseks ja kehtetuks KrMS § 385 p 26 osas, milles see ei võimalda esitada määruskaebust maakohtu täitmiskohtuniku KrMS § 428 lg 2 alusel tehtud määruse peale, millega pööratakse KarS § 69 lg 6 järgi täitmisele üldkasuliku tööga asendatud vangistus, kuna edasikaebeõiguse piirang ei ole mõõdukas abinõu kohtusüsteemi tõhususe saavutamiseks ja riivab PS § 24 lg-ga 5 tagatud põhiõigust ebaproportsionaalselt. (p 15)
3-2-1-35-13 Riigikohus 24.04.2013
KarS § 85 lg 2
VÕS § 73
VÕS § 137
Kuriteoga saadud vara konfiskeerimisotsuse jõustumisel tekib kuriteoga kahju saanud isikul (kannatanu, kolmas isik) KarS § 85 lg 2 alusel riigi konfiskeerimisnõudele pandiõigus, mis tagab kolmanda isiku nõuet konfiskeerimisotsustuse adressaadist võlgniku vastu. Kuriteoga kahju saanud isikul (kannatanul) on juhul, kui kahju tekitanud isik, kelle vara on konfiskeeritud, tema nõuet kohaselt ei täida, õigus nõuda oma nõude rahuldamist riigi konfiskeerimisnõude arvel. Juhul kui riik on konfiskeeritud vara võõrandanud, on kannatanul kui pandipidajal õigus nõuda riigilt oma kahjuhüvitisnõude rahuldamist konfiskeerimisnõude täitmisest laekunud vara arvel. Kostjate vara konfiskeerimine ei lõpeta nende kohustust hüvitada hagejale kahju ning hageja pandiõiguse tekkimine kostjatelt konfiskeeritud vara väärtuse ulatuses riigi vastu ei muuda konfiskeerimisotsust tühiseks ega riigi jaoks iseenesest kasutuks. Pärast konfiskeerimisotsuse jõustumist võib õigustatud isik esitada konfiskeerimisotsuse täiturile sundtäitmise alustamiseks.
kaasomandi ulatus
Hagejal kui kannatanu vara 1/2 mõttelise osa pärijal on iseenesest õigus nõuda kahju hüvitamist täies ulatuses, sest kaasomanikud on kolmandate isikute suhtes AÕS § 71 lg-st 4 tulenevalt solidaarvõlausaldajad VÕS § 73 mõttes (vt selle kohta Riigikohtu 19. märtsi 2013. a otsus tsiviilasjas nr 3-2-1-7-13, p 23).
Kahju hüvitamise solidaarvõlgnike vahelist vastutuse jagamist saab VÕS § 137 lg 2 järgi nõuda üks solidaarvõlgnik teistelt solidaarvõlgnikelt VÕS § 69 lg-st 2 tulenevalt pärast seda, kui ta on kannatanule kahju hüvitanud. Kannatanul on VÕS § 137 lg-st 1 tulenevalt õigus nõuda kogu kahju hüvitamist kõigilt kahju tekitamise eest vastutavatelt solidaarvõlgnikelt sõltumata sellest, missugune on kahju tekitajate vastutuse osa nende omavahelises suhtes VÕS § 137 lg 2 järgi.
Apellatsioonkaebuse õiguslik perspektiivitus tähendab TsMS § 637 lg 1 p 6 kohaselt seda, et apellatsioonkaebus tuleks jätta rahuldamata juhul, kui faktilised asjaolud, millele apellatsioonkaebuses tuginetakse, osutuksid tõendatuks.
3-2-1-26-13 Riigikohus 17.04.2013
KarS § 85 lg 1
AÕS § 65 lg 1
ebaõige kande muutmine või kustutamine
KarS § 85 lg 1 järgi läheb konfiskeerimisotsuse jõustumisel konfiskeeritud vara omandiõigus automaatselt üle riigile. Kui riik sai alates konfiskeerimisotsuse jõustumisest võlgniku kinnisasja omanikuks, muutuvad kinnistusraamatu kanded võlgniku kinnistute omanikuks olemise kohta ebaõigeteks ja konfiskeeritud kinnisasja kui riigile kuuluva vara valitseja (RVS § 7 lg 5 järgi maavalitsus) saab KRS § 651 lg 1 esimesest lausest tulenevalt esitada kinnistamisavalduse riigi omanikuna sissekandmiseks kinnistusraamatusse.
vara välistamine pankrotivarast
KarS § 85 lg 1 järgi läheb konfiskeerimisotsuse jõustumisel konfiskeeritud vara omandiõigus automaatselt üle riigile. Kui riik sai alates konfiskeerimisotsuse jõustumisest võlgniku kinnisasjade omanikuks, muutuvad kinnistusraamatu kanded võlgniku kinnisasja omanikuks olemise kohta ebaõigeteks ja konfiskeeritud kinnisasja kui riigile kuuluva vara valitseja (RVS § 7 lg 5 järgi maavalitsus) saab KRS § 651 lg 1 esimesest lausest tulenevalt esitada kinnistamisavalduse riigi omanikuna sissekandmiseks kinnistusraamatusse. Samuti astub riik konfiskeerimisotsuse jõustumise hetkest alates lepingulisse suhtesse, mis olid võlgnikul pangaga. PankrS § 123 lg 4 teine lause võib olla kahju hüvitamise nõude aluseks juhul, kui pankrotihalduri süülise tegevuse tõttu on võlgniku kontolt üle kantud raha teise isiku kontole olukorras, kus konto käsutamise õigus oli nõude konfiskeerimise tõttu üle läinud riigile. Kahju hüvitamise nõude rahuldamise eelduseks on aga mh kahju olemasolu. Kui hagejal on panga vastu jätkuvalt nõue lepingu täitmiseks (st et pank keeldus ebaõigesti täitmast riigi maksekorraldust), siis ei ole hagejal eeldatavasti tekkinud kahju selle tõttu, et haldur andis pangale maksekorralduse hagejale kuuluva nõude käsutamiseks ilma hageja nõusolekuta. Samas on võimalik, et pank ei teadnud ega pidanud teadma sellest, et riik on saanud nõude omanikuks. Sellisel juhul võib VÕS § 169 lg 1 ja § 173 lg 2 järgi tekkida olukord, kus pank on täitnud kohustuse õigele isikule. Sellisel juhul ei oleks riigil panga vastu nõuet, kuid tal oleks VÕS § 1037 lg 4 järgi alusetust rikastumisest tulenev hüvitisenõue võlgniku kui täitmise vastuvõtmiseks õigustamata isiku vastu. Viimati nimetatud juhul võib riigil olla halduri süülise tegevuse tõttu tekkinud kahju ulatuses, milles ta ei saa eelnimetatud hüvitist võlgnikult. Sellisel juhul ei oleks PankrS § 123 lg 4 teise lause kui kahju hüvitamise erikoosseisu ettenägeva sätte kohaldamine iseenesest välistatud.
3-1-1-18-12 Riigikohus 03.07.2012
PS § 24 lg 5
KarS § 74 lg 4
KarS § 184 lg 2 p 2
KrMS § 427 lg 2
Üldkogu tunnistab KrMS § 385 p 26 põhiseadusvastaseks ja kehtetuks osas, milles see ei võimalda esitada määruskaebust maakohtu täitmiskohtuniku KrMS § 427 lg 2 alusel tehtud määruse peale, millega pööratakse tingimisi kohaldamata jäetud vangistus KarS § 74 lg 4 alusel täitmisele.
3-1-1-38-12 Riigikohus 03.05.2012
KrMS § 155 lg 2 2
KrMS § 158
Kriminaalmenetluse seadustik ei näe ette asjaolusid, mille tõendamine oleks aprioorselt võimalik üksnes eksperdi arvamuse alusel. Ekspertiisi määramine on nõutav juhul, kui tõendamiseseme asjaolu tuvastamiseks on vaja vastata küsimusele, mille lahendamine on usaldusväärselt võimalik üksnes mitteõiguslike eriteadmiste alusel. Seega on ekspertiis nõutav olukorras, kus teatud liiki mitteõiguslike eriteadmiste rakendamine võib anda tõendusteavet, mille tajumine või tähenduse mõistmine jääb väljapoole menetleja üldteadmiste piire (vt RKKKo 3-1-1-79-10, p 13.4 ja 3-1-1-35-06, p 7.5).
Lähtuvalt KrMS § 156 lg-st 1 tuleb alates 1. septembrist 2011 üldmenetluses toimuv kohtuistung helisalvestada ja KrMS § 155 lg 22 kohaselt on heli- või videosalvestis kohtuistungi protokolli lahutamatuks lisaks. Kui protokollis kajastatu on vastuolus salvestisega, siis tuginetakse salvestisele. Vaidlused kohtuistungi protokolli tegelikkusele vastavuse üle tuleb reeglina jätkuvalt lahendada KrMS §-s 158 sätestatud korras. Kui kohtumenetluse pool pole kolme päeva jooksul pärast kohtuistungi protokollile allakirjutamist esitanud taotlust selle parandamiseks, on ta nõustunud olukorraga, et kriminaalasja lahendamisel tuginetakse kirjalikus protokollis fikseeritud teabele. Kui aga taotlus kohtuistungiprotokolli parandamiseks esitatakse, saab paranduste tegemisel tugineda helisalvestisele. Kui pärast kohtuistungi protokolli parandamise taotluse lahendamist jääb kohtumenetluse pool ikkagi seisukohale, et protokoll ei vasta helisalvestisele, siis on tal võimalik taotleda helisalvestise kuulamist ka apellatsioonikohtus. Kui sellises olukorras ringkonnakohus tuvastab kohtuistungi protokolli mittevastavuse helisalvestisega, siis tuleb kohtul lähtuda helisalvestisest. KrMS §-s 158 sätestatud õiguse kasutamata jätmine ei saa olla aluseks hilisemale apellatsiooni või kassatsiooni esitamisele (vt RKKKo 3-1-1-122-05, p 7) ja KrMS § 155 lg 22 omab tähtsust eeskätt KrMS § 158 pinnalt tõusetunud vaidluste lahendamisel.
ekspertiis kohtus
Olukorras, kus kohtueelses menetluses pole ekspertiisi teostamist vajalikuks peetud, kuid kohtu hinnangul nõuab vaidlusaluse asjaolu väljaselgitamine siiski mitteõiguslike eriteadmiste kasutamist, on kohtul KrMS § 295 lg 1 alusel võimalik omal algatusel ekspertiis määrata.
Riigi õigusabi andmise viisi märkimata jätmine ei anna alust arvata, et riigi õigusabi saaja on riigi õigusabi tasu ja riigi õigusabi kulude hüvitamisest automaatselt vabastatud. Juhul, kui riigi õigusabi andmisel jääb riigi õigusabi andmise viis kindlaks määramata, tuleb menetlejal see küsimus lahendada kriminaalmenetluse kulude hüvitamise otsustusega.
Vabariigi Valitsuse 13. augusti 2002. a määrusega nr 266 kehtestatud "Tervisekahjustuse kohtuarstliku tuvastamise kord" reguleerib ekspertiisimääruse täitmist ja rakendub järelikult olukorras, kus menetleja on tõendamisvajadusest lähtudes ekspertiisi määranud.
3-1-1-23-12 Riigikohus 30.04.2012
KarS § 298 1 lg 1
Alates 1. septembrist 2011 jõustunud KrMS § 274 lg 1 redaktsiooni kohaselt tuleb kriminaalmenetlus lõpetada määrusega, kui KrMS § 199 lõike 1 punktis 1 nimetatud juhul vastab süüdistatava tegevus väärteo tunnustele. Kuna kriminaalmenetluse seadustik ei näe ette võimalust tunnistada süüdistatav kriminaalmenetluse tulemina süüdi väärteos, mis saab olla üksnes eraldiseisva väärteomenetluse esemeks, siis saab kolleegium võtta üksnes abstraktselt seisukoha, kas süüdistatava tegevuses võivad ilmneda väärteo tunnused, jättes süüküsimuse ette otsustamata.
mõjuvõimuga kauplemine
Erinevalt KarS §-dest 293-294 (pistise ja altkäemaksu võtmine) ja KarS §-st 299 (ametialane võltsimine) on mõjuvõimuga kauplemine käsitatav igaühedeliktina ehk süüteona, mis ei nõua karistatavuse eeldusena erilise isikutunnusega subjekti KarS § 24 lg 1 tähenduses, näiteks ametiisikut. Samas nõuab süüteokoosseis, et mõjutatav isik oleks pädev teostama avalikku võimu, s.o oleks avaliku halduse ülesandeid täitev ametiisik. Ametiisikuks mõjuvõimuga kauplemise koosseisu mõttes ei saa reeglina olla ametiisik KarS § 288 lg 2 tähenduses ehk isik, kes juhib eraõiguslikku juriidilist isikut või tegutseb selle nimel või tegutseb teise füüsilise isiku nimel, kuna ta ei täida avaliku halduse ülesandeid. Seega peab mõjuvõimuga kauplemise koosseis silmas n-ö kolmiksuhet, mis tekib ühest küljest vara või muu soodustuse ehk hüve andja ja mõjuvõimuga kaupleja kui kõnealuse kuriteokoosseisu subjekti ning teisest küljest ametiisiku vahel. Mõjuvõimuga kaupleja võtab hüve vastu mitte oma ametialase pädevusse kuuluva teo eest, vaid selle eest, et tulenevalt oma ameti- või isiklikust positsioonist võib ta mõjutada ametiisikut teatud tegu toime panema või sellest hoiduma. KarS § 298^1 lg-s 1 sätestatud kuriteokoosseisu realiseerimise seisukohalt pole oluline mitte hüve lubamisega nõustumise ja selle vastuvõtmise seaduslikkus või ebaseaduslikkus, vaid ametiisiku mõjutamise keelatus. Ametiisiku seaduslik mõjutamine välistab mõjuvõimuga kauplemise koosseisu. Seetõttu tuleb nii süüdistuses kui süüdimõistvas kohtuotsuses ära näidata, milliste õigusnormide alusel on ametiisiku mõjutamine konkreetsel juhtumil loetud ebaseaduslikuks. Kui ametiisiku mõjutamine seisneb talle või kolmandale isikule hüve lubamises või andmises, järgneb mõjutaja vastutus altkäemaksu või pistise andmise või vahendamise eest.
Karistusseadustiku § 2 lg 4 keelab otsesõnu teo tunnistamise süüteoks seaduse analoogia põhjal, millest tuleneb keeld arendada karistusseaduse regulatsiooni edasi väljapoole seaduses endas ette antud karistatavuspiire. Viimane kujutaks endast ühtlasi ka KarS § 2 lg-s 1 ja PS § 23 lg-s 1 sätestatud karistusseaduse määratletuspõhimõtte (nullum crimen nulla poena sine lege certa) rikkumist. Määratletuspõhimõtte kohaselt peab nii tegu, mille eest seadus karistuse ette näeb, kui ka karistus olema selgelt määratletud, et igaühel oleks võimalik ette näha, milline käitumine on keelatud ja karistatav ning milline karistus selle eest ähvardab, et ta saaks oma käitumist vastavalt kujundada (vt ka RKÜKo 3-4-1-16-10, p-d 48 jj). Nimetatud põhjustel tuleb iseäranis karistusõigusnormi sisu selgitamisel esmajoones tugineda selle grammatilisele tõlgendamisele.
KVS § 25 lg 1 preambula määratleb huvide konfliktina olukorda, kui ametiisik peab tegema oma töö- või teenistuskohustuste raames otsuse või osalema sellise otsuse tegemises, mis oluliselt mõjutab tema enda, tema lähisugulaste või -hõimlaste või juriidiliste isikute majandushuve. Toimingupiirangu rikkumisena on vaadeldav vaid osavõtt sellise otsuse tegemisest, mis mõjutab KVS § 25 lg 1 p-des 1–8 loetletud juriidiliste isikute majandushuve vahetult ja objektiivse hindaja jaoks tajutavalt.
3-1-1-34-12 Riigikohus 30.04.2012
Ainuüksi kannatanu vaimne alaareng ei anna veel alust eeldada tema abitusseisundit, kuna see ei välista igal juhul tema arusaamist tegevuse seksuaalsest iseloomust. Vaimse mahajäämuse võrdsustamine abitusseisundiga ei ole võimalik. Vastasel juhul tuleks seksuaalvahekorda vaimse alaarenguga isikuga alati käsitada vägistamisena KarS § 141 lg 1 teise alternatiivi mõttes.
Tulenevalt KarS § 15 lg-st 1 on § 141 lg-s 1 sätestatud vägistamine tahtlik kuritegu, mille koosseis on täidetud vaid juhul, kui toimepanija tegutses kavatsetult, otsese või kaudse tahtlusega.
Kooskõlas välja kujunenud kohtupraktikaga tuleb kohtutel isikulisest allikast pärinevate tõendite puhul kujundada seisukoht tõendiallika kui terviku usaldusväärsuse kohta, mitte aga lahendada küsimust sellest, milliseid sama kannatanu või tunnistaja vastuolulistest ütlustest teineteisele eelistada (vt nt RKKKo 3-1-1-3-07, p 6; 3-1-1-62-07, p-d 12.1-12.3; 3-1-1-87-11, p 7 ja 3-1-1-13-12, p 13).
Süüdistuse piiridest väljumine kohtu poolt on käsitatav kriminaalmenetlusõiguse olulise rikkumisena KrMS § 339 lg 2 mõttes.
koosseisueksimus
Toimepanija tahtlus süüteokoosseisu objektiivsetele tunnustele vastavate faktiliste asjaolude suhtes tuleb tuvastada rangelt teo toimepanemise hetkeseisuga. Taoline järeldus tuleneb otseselt KarS § 17 lg-s 1 sätestatud koosseisueksimuse regulatsioonist, mille kohaselt puudub toimepanijal tahtlus, kui ta tegu toime pannes ei tea mõnda süüteokoosseisule vastavat asjaolu. Enne või pärast koosseisupärase teo toimepanemist esinenud psüühiline suhtumine pole vaadeldav tahtlusena selle teo toimepanemiseks.
3-1-1-26-12 Riigikohus 16.04.2012
KarS § 141
KarS § 257
KarS § 141 üheks objektiivseks tunnuseks on suguühendus. Karistusõiguse mõttes tuleb selle all eelkõige mõista seksuaalset ühendust, s.t oluline pole ühenduse reproduktiivne kvaliteet, vaid selle seksuaalne iseloom. Sõna teine pool, ühendus, tähendab aga kehadevahelise füüsilise sideme loomist, mis on võimalik peenise või muu objekti viimisega teise isiku kehaõõnsusse, kusjuures see ühendus ületab pelga kehapindade kokkupuutumise. KarS §-s 141 kirjeldatud kuriteo objektiivse koosseisu tuvastamiseks selle lõpuleviidud vormis on vaja tuvastada tungimine kannatanu kehaõõnsusse ehk penetratsioon. (RKKKo 3-1-1-95-04, p 12).
Vägistamise katse eeldab subjektiivse koosseisutunnusena toimepanija tahtlust koosseisu kõigi objektiivsete tunnuste suhtes (vt ka RKKKo 3-1-1-12-06, p 9).
3-1-2-2-11 Riigikohus 10.04.2012
PS § 20
KrMS § 366
Lähtudes põhiseaduslikkuse järelevalve kohtumenetluse seaduse § 15 lg 1 p-st 2, tunnistab üldkogu KrMS § 366 osas, milles see ei näe teistmisalusena ette üldmenetluses tehtud kohtuotsuse jõustumist, millega tuvastatakse kuriteosündmuse puudumine, kui teistetavas kriminaalasjas on üldmenetluses tehtud kohtuotsusega mõistetud selles kuriteosündmuses osalemise eest karistuseks vangistus, PS §-ga 11, §-ga 14, § 15 lg-ga 1 ja § 20 lg-ga 1 vastuolus olevaks.
3-1-1-20-12 Riigikohus 09.04.2012
KarS § 331 1
kohtulahendi täitmine
kohtulahendi täitmata jätmine
KarS § 331^1 kohaldamise eelduseks on see, et süüdlast on varem tsiviilasjas tehtud kohtulahendi täitmata jätmise eest täitemenetluses trahvitud või tema suhtes kohaldatud aresti. Teisisõnu saab vaadeldava süüteokoosseisu subjektiks olla vaid erilise isikutunnusega isik KarS § 24 lg 1 mõttes, kellele on tsiviilasjas tehtud kohtulahendiga pandud kohustus anda välja laps või asi või teha asendamatu toiming või hoiduda toimingu tegemisest. Alates 24. märtsist 2011 on täitemenetluse seadustiku regulatsiooni muudetud ja käesoleval ajal kehtiv TMS § 183 sätestab, et kui võlgnik rikub kohustust teatud toimingut taluda või toimingust hoiduda, võib kohtutäitur määrata võlgnikule sunniraha TMS §-s 261 sätestatud korras. Senini kohtu pädevuses olnud rahatrahvi või aresti määramine on seega asendatud kohtutäituri kompetentsi kuuluva sunniraha määramisega.
Vastavalt KrMS § 363 lg-le 5 ei või Riigikohus kassatsioonikohtuna faktilisi asjaolusid tuvastada, vaid saab lähtuda üksnes maa- ja ringkonnakohtu poolt kindlaks tehtud tehioludest, kontrollides, kas tõendite hindamine varasemas menetluses toimus kriminaalmenetlusõiguse norme järgivalt. Vaidlustades tõenditele senises menetluses antud hinnangut, taotleb kassaator sisuliselt uute faktiliste asjaolude tuvastamist, mis ei ole aga Riigikohtu pädevuses.
§ 366 p 4 (teistetavas asjas tehtud kohtulahendi aluseks olnud kohtulahendi tühistamine)
Kriminaalasja arutamise edasilükkamine teadmata ajaks pelgalt põhjendusel, et võib-olla ennistatakse tsiviilasjas tehtud otsuse peale apellatsiooni esitamise tähtaeg, poleks kooskõlas kriminaalasja mõistliku aja jooksul lahendamise nõudega. Samas võib see olla teistmise aluseks KrMS § 366 p 4 mõttes.
Ne bis in idem põhimõte kujutab endast ühest küljest menetlustakistust, teisalt aga isiku subjektiivset õigust eeldada, et talle ei esitata sama teo eest uuesti süüdistust. Mitmekordse karistamise keeld on seotud õiguskindluse põhimõttega ja kaitseb isikut riigi omavoli eest. 10. veebruari 2009. a otsuses asjas Sergey Zolotukhin vs. Venemaa märkis Euroopa Inimõiguste Kohus, et konventsiooni 7. protokolli 4. artikli esimest lõiget tuleb mõista selliselt, et see keelab isiku suhtes teistkordse menetluse läbiviimise juhul, kui see menetlus käsitleb samu või sisuliselt samu fakte. Ne bis in idem põhimõtte rikkumise väite kontrollimiseks tuleb alustada faktide võrdlemisest ja sealjuures on tähtsusetu, millised uue süüdistuse osad järgnevas menetluses kinnitust leiavad või tagasi lükatakse. Ainult sellisel juhul on tagatud isiku kaitse mitte ainult uue karistamise, vaid ka uue menetluse eest. Selline tõlgendus vastab ka PS § 23 lg 3 sõnastusele. PS § 23 lg-s 3 sätestatud ne bis in idem põhiõiguse esemeline kaitseala ei hõlma ainult kuritegusid, vaid ka väärtegusid ja teatud juhul ka distsiplinaarüleastumisi. Selgitamaks, millised riiklikud sunnivahendid kuuluvad konventsiooni 7. lisaprotokolli art 4 lg 2 ja PS § 23 lg 3 kaitsealasse, tuleb lähtuda samadest piiritlemiskriteeriumitest, mis kehtivad konventsiooni art 6 lg-s 1 ette nähtud kriminaalsüüdistuse mõiste sisustamisel. Isegi siis, kui siseriiklik õigus ei käsita mingit õiguserikkumist kuriteona ja selle eest kohaldatavat karistust kriminaalkaristusena, võib tulenevalt õiguserikkumise olemusest või teo toimepanijat ähvardava karistuse iseloomust ja raskusest olla tegemist kriminaalkaristusega konventsiooni mõttes. Seejuures on nimetatud kriteeriumid alternatiivsed, mitte kumulatiivsed, s.t et õiguserikkumine klassifitseerub konventsiooni mõttes kriminaalseks juba siis, kui sellele viitab ainult üks kolmest kriteeriumist.
3-1-1-25-12 Riigikohus 05.04.2012
KarS § 157
KarS § 157 järgi kvalifitseeritava kuriteo subjektiks saab olla vaid erilise isikutunnusega isik KarS § 24 lg 1 mõttes, s.t isik, kellele on saanud tema kutse- või ametitegevuse raames teatavaks selline teave, mis puudutab teise isiku tervist, eraelu või äritegevust ja kellel lasub seadusest tulenev kohustus hoida kõnealust teavet saladuses. Tegemist on blanketse kuriteokoosseisuga, mis tuleb sisustada väljapoole karistusseadust jäävate õigusnormidega. Eelöeldu tähendab, et süüdistuses peavad olema näidatud need PS § 65 p 1 mõttes seadusest tulenevad kohustused, mille rikkumises koosseisu realiseerimine seisneb. Sidudes kutse- või ametitegevuse raames teatavaks saanud teabe avaldamise keelu isikule seadusega pandud saladuse hoidmise kohustusega, on seadusandja pidanud silmas, et kriminaalvastutuse kui kõige raskemate tagajärgedega vastutuse saab KarS § 157 järgi kaasa tuua vaid sedavõrd olulise konfidentsiaalsuskohustuse rikkumine, mille hoidmise nõue on kehtestatud mitte mistahes õigusaktidega, vaid seaduse tasemel.
kutse- ja ametitegevuses teatavaks saanud saladus
Infosüsteemi KAIRI pidamise ja kasutamise kord pole käsitatav seadusena KarS § 157 mõttes, kuna see on kehtestatud Politseiameti peadirektori käskkirjaga. Tulenevalt VVS §-dest 73 ja 74 võib Politseiameti peadirektori pädevusse kuuluda küll haldusorgani siseselt teabesüsteemide ja andmekogude pidamise korda puudutavate küsimuste lahendamine ning selleks käskkirjade andmine, kuid nende õigusaktide nõuete rikkumine ei saa olla aluseks isikute kriminaalvastutusele võtmiseks KarS § 157 järgi.
Tulenevalt KrMS § 363 lg-st 5 ei või Riigikohus faktilisi asjaolusid tuvastada. Kassatsioonikohtu pädevusse kuuluv kriminaalmenetlusõiguse järgimise kontroll hõlmab järelevalvet selle üle, kas kohtud pidasid kohtuotsuse tegemisel kinni menetlusõigusega seatud nõuetest. Eelöeldust johtuvalt saab Riigikohus kassatsioonikohtuna vaagida esmajoones seda, kas kohtu siseveendumuse kujunemine on jälgitav ning kas otsusest nähtub, millised asjaolud kohtuliku arutamise tulemina tõendatuks loeti ja millistele tõenditele ning miks seejuures tugineti. (vt RKKKo 3-1-1-5-08, p 12.1).
Süüdistatava õigeksmõistmine puuduliku süüdistuse korral on võimalik esmajoones siis, kui see toob endaga kaasa kuriteosündmuse või kuriteo selgitamise võimatuse või tõendamiseseme asjaolude tuvastamatuse (vt RKKKo 3-1-1-96-06, p 16).
Süüditunnistamist konkretiseerimata süüdistuses tuleb lugeda kaitseõiguse eiramiseks ja kriminaalmenetlusõiguse oluliseks rikkumiseks KrMS § 339 lg 2 tähenduses, sest isik peab aru saama, milles teda süüdistatakse ning kohaldatava õigusakti säte ei tohi olla tema jaoks üllatuslik (vt RKKKo 3-1-1-158-05, p 9). Olukorras, kus süüdistusaktis ega kohtuotsustes pole konkretiseeritud, missugust seadusest tulenevat kohustust isik KarS § 157 mõttes rikkus, on tema süüditunnistamisel eiratud süüdistatava kaitseõigust ja see minetus on käsitatav kriminaalmenetlusõiguse olulise rikkumisena KrMS § 339 lg 2 mõttes.
3-1-2-1-12 Riigikohus 12.03.2012
KrMS § 181 lg 1
Tulenevalt KarS § 54 lg 1 teises lauses sätestatust peab kohus, kui süüdimõistetul on Eestis koos temaga seaduslikult koos ühises perekonnas elav abikaasa või alaealine laps, väljasaatmise kohaldamist oma otsuses põhistama. Nimetatud nõuet tuleb mõista selliselt, et taolisel juhul tuleb väljasaatmist kohaldaval kohtul lisakaristuse mõistmist eriti üksikasjalikult põhjendada, näidates ära need erilised üldpreventiivsed kaalutlused, mis tingivad vaatamata süüdistataval perekonna olemasolule siiski tema Eestist lahkuma sundimise. Sisuliselt tuleb kohtul seega süüdistatavat välja saates esile tuua need argumendid, mis karistuse mõistmise eesmärkidest tulenevalt kaaluvad üles tema sunniviisilise lahutamise oma perekonnast. Kuna perekondlike sidemete tõttu on selline välismaalane lahutamatult seotud Eestiga, siis võib tema väljasaatmine talle kuriteo eest mõistetava lisakaristuse kaudu kõne alla tulla vaid juhul, kui seda õigustavad toimepandud kuriteo raskusest tulenev süü suurus ja õiguskorra kaitsmise huvid.
Riigikohtu praktikas on leitud, et KrMS § 366 p-s 5 nimetatud teistmise alus „kriminaalasja õigeks lahendamiseks muu oluline asjaolu, mis võib kaasa tuua süüdimõistetu või kolmanda isiku olukorra kergendamise", saab olla üksnes faktiline asjaolu (vt nt RKKKo 3-1-2-3-09, RKÜKo 3-1-2-1-98 ja RKKKm 3-1-2-1-07, p 7).
Kokku: 250| Näitan: 1 - 20

matches:
Riigikohus
§ 432
§ 417
§ 17
§ 82
§ 64
§ 82
§ 206
§ 64
§ 64
§ 82
§ 417
§ 432
§ 206
kohus
§ 257
§ 262
§ 199
kohus
kohus
kohus
§ 2571
§ 258
§ 258
kohus
§ 263
§ 265
§ 279
§ 145
§ 185
§ 45
kohus
Riigikohus
§ 5
§ 389
§ 16
§ 3891
§ 3891
§ 16
§ 5
§ 5
§ 5
§ 831
§ 831
§ 831
§ 84
§ 83
§ 84
Riigikohus
§ 533
§ 18
§ 535
§ 534
§ 538
§ 13
§ 11
§ 533
§ 13
kohus
kohus
kohus
kohus
§ 4
§ 4
Riigikohus
§ 67
§ 13
§ 11
§ 199
§ 44
§ 44
§ 44
§ 44
§ 15
§ 146
Kohus
§ 45
§ 199
§ 199
§ 45
Riigikohus
§ 11
§ 5
§ 20
kohus
§ 9
kohus
Kohus
Kohus
§ 67
Riigikohus
§ 428
§ 385
§ 69
§ 385
§ 428
§ 69
§ 24
Riigikohus
§ 85
§ 73
§ 137
§ 85
§ 71
§ 73
§ 137
§ 69
§ 137
§ 137
§ 637
Riigikohus
§ 85
§ 65
§ 85
§ 7
§ 651
§ 85
§ 7
§ 651
§ 123
§ 169
§ 173
§ 1037
§ 123
Riigikohus
§ 24
§ 74
§ 184
§ 427
§ 385
§ 427
§ 74
Riigikohus
§ 155
§ 158
§ 156
§ 155
§ 155
§ 158
§ 295
Riigikohus
§ 298
§ 274
§ 199
§ 24
§ 288
§ 298
§ 2
§ 2
§ 23
§ 25
§ 25
Riigikohus
§ 141
§ 15
§ 141
§ 339
§ 17
Riigikohus
§ 141
§ 257
§ 141
Riigikohus
§ 20
§ 366
§ 15
§ 366
§ 15
§ 20
Riigikohus
§ 331
§ 331
§ 24
§ 183
§ 363
Riigikohus
§ 366
§ 366
§ 23
§ 23
§ 23
Riigikohus
§ 157
§ 157
§ 24
§ 65
§ 157
§ 157
§ 157
§ 363
Riigikohus
Riigikohus
§ 339
§ 157
§ 339
Riigikohus
§ 181
§ 54
§ 366


text:
§ 2 Tugiisikuteenuse eesmärk
§ 5 Tugiisikuteenuse osutajale esitatavad nõuded
§ 7 Tugiisikuteenuse finantseerimine
§ 8 Järelvalve ja vaidluste lahendamine
RT IV, 13.12.2018, 31
Vastu võetud 28.11.2018 nr 43
Käesolev määrus reguleerib tugiisikuteenuse osutamist isikutele ja peredele, kelle elukohana on rahvastikuregistris registreeritud Toila vald.
§ 2. Tugiisikuteenuse eesmärk
(1) Tugiisikuteenus on sotsiaalteenus, mille eesmärk on iseseisva toimetuleku toetamine olukordades, kus isik vajab sotsiaalsete, majanduslike, psühholoogiliste või tervislike probleemide tõttu oma kohustuste täitmisel ja õiguste teostamisel olulisel määral kõrvalabi (edaspidi teenus). Kõrvalabi seisneb juhendamises, motiveerimises ning isiku suurema iseseisvuse ja omavastutuse arendamises.
(3) Lapsele tugiisikuteenuse osutamise eesmärk on koostöös last kasvatava isikuga ning õppeasutusega lapse arengu ja kollektiivis toimetuleku toetamine, sealhulgas vajaduse korral puudega lapse puhul hooldustoimingute sooritamine. Tugiisik abistab last õppetegevustes ja arendavates tegevustes, juhendab ja motiveerib igapäevaelus toime tulema, abistab suhtlemisel täiskasvanutega ja eakaaslastega väljaspool kodu.
1) igapäevaelus toimetuleku õpetamine, sealhulgas iseenda ja oma ümbruse eest hoolitsema õpetamine;
2) toetamine suhtlemisel pereliikmete, eakaaslaste ja tugivõrgustikuga, sealhulgas toetamine suhete loomisel ja säilitamisel;
11) Toila vallavalitsuse sotsiaalvaldkonna ametnike (edaspidi spetsialist) teavitamine lapsega toimuvatest muudatustest;
12) koostöö tegemine lapse haridusasutuse õpetajate ja tugipersonaliga.
(2) Teenuse sisuks täiskasvanud isiku puhul on:
1) isiku toetamine muutmist vajavate olukordade lahendamisel;
2) isiku toimetuleku toetamine ümbritsevas sotsiaalses keskkonnas;
3) isiku seostamine teiste vajalike toetuste ja teenustega;
4) vajadusel isiku saatmine spetsialistide vastuvõttudel või muudel kohtumistel ja üritustel;
7) isikule emotsionaalse toe pakkumine, kogemuste või teabe vahendamine;
9) last kasvatava isiku juhendamine lapse kasvatamisel ja õpetamisel;
(3) Tugiisikul on õigus keelduda ajutiselt teenuse osutamisest, kui teenuse saaja või pereliikmed on alkoholi- või narkojoobes, samuti kui isik või pereliikmed on muul viisil ohtlikud.
1) isik, kes puude, tervisliku seisundi või raske olukorra tõttu vajab abi;
3) laps, kes vajab abi puude, psüühika- või käitumishäire või muu raske olukorra tõttu.
§ 5. Tugiisikuteenuse osutajale esitatavad nõuded
(1) Tugisikuteenuse osutajaga (edaspidi tugiisik) sõlmitakse võlaõigusleping.
(2) Tugiisikuteenust osutav tugiisik peab vastama järgmistele nõuetele:
3) sobib teenuse saajaga;
4) teenuse osutamisel lapsega kokku puutuv tugiisik vastab lastekaitseseaduses lapsega töötavale isikule kehtestatud nõuetele.
(3) Tugiisikuteenust ei tohi vahetult osutada isik:
(1) Teenuse saamiseks esitab teenuse soovija vallavalitsusele vastavasisulise taotluse koos teenuse vajadust tõendavate dokumentidega. Teenuse taotlusele lisatakse:
1) puude olemasolu korral Sotsiaalkindlustusameti otsus puude raskusastme kohta;
2) osalise või puuduva töövõime korral Töötukassa otsus;
3) olemasolul rehabilitatsiooniplaan või juhtumiplaan;
4) olemasolul arstitõend tugiisikuteenuse vajaduse kohta;
5) haridusasutuses käiva lapse arengukaardi, koolivalmiduskaardi või õpilase individuaalse vaatluskaardi koopia või haridusasutuse õpetaja või tugispetsialisti iseloomustus koos hinnanguga lapse toimetuleku ning kõrvalise abi vajaduse kohta;
(2) Ettepaneku teenuse osutamiseks võivad esitada samuti haridusasutused.
(3) Tugiisikuteenuse sisu, osutamise sagedus ja kestus on isiku vajadustest sõltuvalt iga üksikjuhtumi korral erinev. Vajalikud tegevused, nende osutamise maht ja kestvus, teenuse osutamise koht ning muud olulised teenuse osutamisega seonduvad asjaolud selgitab sotsiaalvaldkonna ametnik välja enne teenuse osutamist.
(4) Teenuse saajal on õigus enne teenuse saamist kohtuda omavahelise sobivuse hindamiseks tugiisikuga, kes vahetult teenust osutama hakkab.
(5) Tugiisikuteenuse osutamiseks sõlmitakse kolmepoolne leping.
(6) Lepingus määratakse kindlaks:
1) teenuse saaja kõrvalabi vajadused ning toimingud temale vajaliku abi osutamiseks;
2) teenuse osutamise alguse ja lõppemise aeg, teenuse osutamise maht ja sagedus;
3) teenuse osutamise koht;
4) teenuse aruandluse vorm, sagedus ning vajadusel vahehindamiste ajakava;
(7) Tugiisikuteenuse saamiseks esitatud taotlust ei rahuldata, kui teenuse osutamine ei ole põhjendatud. Taotluse rahuldamata jätmisel teavitatakse taotluse esitajat sellest kirjalikult tuues välja taotluse rahuldamata jätmise põhjused ning võimalusel soovitused isiku toetamiseks sobilike muude sotsiaalteenuste kohta.
(8) Tugiisikuteenuse saajat ja tema pereliikmeid puudutavaid andmeid ning muud teenuse osutamisega seotud informatsiooni kasutatakse ainult teenuse eesmärkidest lähtuvalt ja osapoolte huvides.
§ 7. Tugiisikuteenuse finantseerimine
(1) Tugiisikuteenust finantseeritakse Toila eelarvest. Lisaks võidakse tugiisikuteenuse finantseerimiseks kasutada mitmesuguste fondide, sihtkapitalide, samuti mittetulunduslikust tegevusest, annetustest ja sponsorlusest laekunud vahendeid.
(2) Tugiisikuteenus on saajale lepingus kokkulepitud mahus tasuta.
§ 8. Järelvalve ja vaidluste lahendamine

matches:
§ 5
§ 7
§ 8
§ 2
§ 5
§ 7
§ 8


Raieloa andmise kord alevikes ja külades – Riigi Teataja
Raieloa andmise kord alevikes ja külades
Raieloa andmise kord alevikes ja külades - sisukord
§ 2 Mõiste
§ 6 Raieloa andmisest keeldumine
§ 7 Raie
RT IV, 09.05.2014, 99
Vastu võetud 22.01.2008 nr 43
Määrus kehtestatakse Looduskaitseseaduse § 45 alusel lähtudes Kohaliku omavalitsuse korralduse seaduse § 6 lg 3 punktist 2.
Kehtna valla asulates raieloa andmise tingimused ja kord (edaspidi kord) määrab kindlaks Kehtna valla alevikes ja külades puude raieks loa taotlemise, vormistamise ning väljastamise tingimused. Kord ei reguleeri Metsaseaduse § 3 tulenevaid juhtumeid, mil puude raiet teostatakse sama seaduse § 23 kohaselt.
1) puu – kasvav puu, mille rinnasdiameeter (tüve läbimõõt 1,3 meetri kõrguselt) on vähemalt 8 sentimeetrit.
(1) Puude raie Kehtna valla territooriumi alevikes ja külades on lubatud raieloa alusel.
(2) Raieloa väljastab Kehtna Vallavalitsuse (edaspidi vallavalitsus) määratud ametnik
(7) Tuulemurd ja mahalangenud puud, mis takistavad normaalset elukorraldust ja on ohtlikud, loetakse eriolukorraks, mille puhul raieluba tuleb vormistada kolme päeva jooksul peale eriolukorra tekkimist.
(8) Raieluba ei ole vajalik eravalduses olevate viljapuude ja põõsaste eemaldamiseks või lõikamiseks.
Raieloa taotleja esitab vallavalitsusele kirjaliku taotluse, kus on näidatud järgmised andmed:
1) taotleja andmed (nimi, aadress, esindaja puhul volitus, kontakttelefon jms);
3) puude raie põhjus;
4) puu(de) kasvukoht, eravalduse puhul kinnistu aadress;
6) raie teostaja.
2) otsustab raieloa andmise või mitte andmise ühe kuu jooksul taotluse esitamisest arvates;
§ 6. Raieloa andmisest keeldumine
Vallavalitsuse ametnik keeldub raieloa andmisest, kui:
1) raieloa taotlus ei vasta paragrahvis 4 esitatud nõuetele ja taotleja ei kõrvalda puudusi talle selleks antud tähtaja jooksul;
4) raiumine kahjustaks väärtuslikke loodus- ja kultuurmaastikke, rohelist võrgustikku või rikuks vaateid või oleks muul viisil vastuolus avalike huvidega.
§ 7. Raie
(1) Puude raiumine, raiese äravedu ja raiekoha koristamine toimub raieloa saanud isiku kulul ja vastutusel. Raiekoha koristamisel tuleb järgida Kehtna valla heakorraeeskirja.
Vallavalitsus võib raieloa väljastamise kõrvaltingimusena nõuda raiutavate puude asendamist.
(3) Määrus jõustub 01.veebruarist 2008.