text:
esitatud 22. mail 2019(1)
Kohtuasi C‑329/18
(eelotsusetaotlus, mille on esitanud Augstākā tiesa (Läti kõrgeim kohus))
Eelotsusetaotlus – Ühine käibemaksusüsteem – Direktiiv 2006/112/EÜ – Käibemaksu mahaarvamise õigus – Keeldumine – Teenuse osutamine lepingupartnerite poolt, kes on olnud osalised maksupettuses – Maksukohustuslase hoolsuskohustus – Maksukohustuslase sektoripõhiste kohustuste täitmise asjakohasus – Määrus (EÜ) nr 178/2002 – Jälgitavuse nõue – Määrus (EÜ) nr 852/2004 – Määrus (EÜ) nr 882/2004 – Toidukäitlejate registreerimine
1. SIA Altic ostis kahelt ettevõtjalt rapsiseemneid ja arvas nende tehingute pealt makstud sisendkäibemaksu maha. Läti maksuhalduri hilisema kontrolli käigus selgus, et need äriühingud olid fiktiivsed. Seetõttu leidis maksuhaldur, et tehinguid ei olnud toimunud ja kohustas SIA Alticut tasuma vastavat käibemaksu. SIA Altic taotles selle otsuse tühistamist. Nii esimese kui ka teise astme kohus tegid otsuse tema kasuks.
2. Kassatsioonkaebust menetleval Augstākā tiesal (Läti kõrgeim kohus) on tekkinud kahtlused direktiivi 2006/112/EÜ, mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi,(2) õige tõlgenduse suhtes, tõlgendatuna koosmõjus toidualastest õigusnormidest tulenevate sektoripõhiste kohustustega. Need kahtlused puudutavad Läti maksuhalduri väidet, mille kohaselt oleks SIA Altic pidanud olema teadlik sellest, et tema lepingupartnerid on seotud maksupettusega, kuivõrd ta tegutseb toiduainete sektoris ja on seetõttu kohustatud kontrollima oma äripartnereid, lähtudes selles sektoris kohaldatavast kõrgemast standardist, mis tuleneb määrusega (EÜ) nr 178/2002(3), määrusega (EÜ) nr 852/2004(4) ja määrusega (EÜ) nr 882/2004(5) sätestatud kohustustest.
3. Käesolev kohtuasi annab Euroopa Kohtule võimaluse täpsemalt selgitada oma kohtupraktikat kriteeriumide kohta, mille alusel teha käibemaksu mahaarvamisest keeldumisel kindlaks, kas ettevõtja „teadis või oleks pidanud teadma“, et ta osaleb käibemaksupettusega seotud tehingus. Eelkõige soovitakse Euroopa Kohtult teada, kas ja millises ulatuses mõjutavad teatud valdkondades tegutsevatele ettevõtjatele kohaldatavad konkreetsed sektoripõhised (näiteks toidualaste õigusnormidega seotud) kohustused üldise maksuotsuse tegemist seoses sellega, kas ettevõtja oli või oleks pidanud olema teadlik, et ta osaleb käibemaksupettusega seotud tehingus.
A. Käibemaksudirektiiv
4. Käibemaksudirektiivi artiklis 168 on ette nähtud: „Kui kaupu ja teenuseid kasutatakse maksukohustuslase maksustatavate tehingute tarbeks, on maksukohustuslasel õigus selles liikmesriigis, kus ta neid tehinguid teeb, käibemaksust, mida ta on kohustatud tasuma, maha arvata:
5. Vastavalt direktiivi artiklile 178: „Mahaarvamisõiguse kasutamiseks peab maksukohustuslane täitma järgmised tingimused:
a) artikli 168 punktis a nimetatud mahaarvamise korral seoses kaubatarnete ja teenuste osutamisega peab tal olema artiklite 220–236 ning artiklite 238, 239 ja 240 kohaselt koostatud arve;
6. Käibemaksudirektiivi artikkel 220 näeb ette, et „iga maksukohustuslane tagab, et arve oleks väljastatud tema enda, kauba soetaja või teenuse saaja poolt või tema nimel ja arvel tegutseva kolmanda isiku poolt järgmistel juhtudel:
1) kaubatarned ja teenuste osutamine teisele maksukohustuslasele või mittemaksukohustuslasest juriidilisele isikule;
7. Käibemaksudirektiivi artiklis 226 on ette nähtud:
6) tarnitud kaupade kogus ja laad või osutatud teenuste ulatus ja laad;
8. Käibemaksudirektiivi artikkel 273 on sõnastatud järgmiselt:
B. Määrus nr 178/2002
9. Määruse nr 178/2002 põhjendused 28 ja 29 on sõnastatud järgmiselt:
„(28) Kogemused on näidanud, et toidu ja sööda siseturu toimimine võib kahjustuda, kui toit ja sööt ei ole jälgitav. Seetõttu on vaja luua toidu- ja söödakäitlemisettevõtteid hõlmav ulatuslik jälgimissüsteem, mis võimaldab kaupa turult sihipäraselt ja korrektselt kõrvaldada või anda teavet tarbijatele või kontrollivatele ametnikele, vältides sellega suurte turuhäirete tekkimise võimalust toidu ohutusega seotud probleemide puhul.
(29) On vaja tagada, et toidu- või söödakäitlemisettevõte, kaasa arvatud importija, suudaks identifitseerida vähemalt ettevõtte, kellelt on tarnitud toit, sööt, loom või aine, mis võib toidus või söödas sisalduda, et uurimise korral oleks tagatud jälgitavus igal etapil.“
10. Määruse nr 178/2002 artiklis 3 on sätestatud:
2. toidukäitlemisettevõtja – avalik või eraõiguslik kasumit taotlev või kasumitaotluseta juriidiline isik, kes on seotud toidu ükskõik millisel tootmis-, töötlemis- või turustusetapil toimuva mis tahes tegevusega;
3. toidukäitleja – füüsiline või juriidiline isik, kelle ülesandeks on tagada toidualaste õigusnormide nõuete täitmine tema kontrollitavas toidukäitlemisettevõttes;
15. jälgitavus – võimalus jälgida sellist toitu, sööta, toidulooma või ainet, mis on mõeldud kasutamiseks toidus või söödas või mille puhul sellist kasutamist eeldatakse, kõigil tootmis-, töötlemis- ja turustamisetappidel;
16. tootmis-, töötlemis- ja turustamisetapid – kõik etapid, kaasa arvatud import, alates toidu esmatootmisest kuni selle hoiustamise, transpordi, müügi või lõpptarbijale tarnimiseni, ning vajaduse korral sööda importimine, tootmine, valmistamine, hoiustamine, transport, turustamine, müük ja tarnimine;
11. Määruse nr 178/2002 artiklis 18 on sätestatud:
„1. Toit, sööt, toiduloom ning iga aine, mis on ette nähtud toidu või sööda koostisse lisamiseks või mille lisamist eeldatakse, peab olema jälgitav kõigil tootmis-, töötlemis- ja turustamisetappidel.
5. Sätted käesoleva artikli nõuete kohaldamiseks teatavate sektorite suhtes võib vastu võtta artikli 58 lõikes 2 ettenähtud korras.“
C. Määrus nr 852/2004
12. Määruse nr 852/2004 artikkel 6 („Ametlik kontrollimine, registreerimine ja tunnustamine“) on sõnastatud järgmiselt:
„1. Toidukäitlejad teevad pädevate asutustega koostööd vastavalt kohaldatavatele ühenduse õigusnormidele või nende puudumisel vastavalt riiklikele õigusnormidele.
D. Määrus nr 882/2004
13. Määruse nr 882/2004 artikli 31 lõikes 1 on sätestatud:
„a) Pädevad asutused kehtestavad korra, mida sööda- ja toidukäitlejad peavad järgima oma ettevõtete registreerimise taotlemisel kooskõlas määrusega (EÜ) nr 852/2004, direktiiviga 95/69/EÜ või tulevase söödahügieeni määrusega;
b) nad koostavad ja ajakohastavad registreeritud sööda- ja toidukäitlejate nimekirja. Kui selline nimekiri on muuks otstarbeks juba olemas, võib seda kasutada ka käesoleva määruse kohaldamisel.“
14. SIA Altic (edaspidi „vastustaja“) ostis SIA Sakorexilt (2011. aasta juulis ja augustis) ja SIA Ulmarilt (2011. aasta oktoobris) rapsiseemet. Rapsiseeme jõudis nõuetekohaselt kohale ja seda hoiustati laos (silos), mis kuulus äriühingule SIA Vendo. Vastustaja arvas nende tehingute pealt makstud sisendkäibemaksu maha.
15. Valsts ieņēmumu dienestsi (Läti maksuamet, edaspidi „maksuamet“) kontrolli tulemusel ilmnes, et SIA Sakorex ja SIA Ulmar olid fiktiivsed ettevõtted. Maksuamet leidis, et seega ei olnud vastustaja ja nende äriühingute vahel tehinguid toimunud, ja kohustas vastustajat 14. septembri 2012. aasta otsusega tasuma varasemalt maha arvatud käibemaksu, rahatrahvi ja viivist.
16. Vastustaja esitas halduskaebuse, milles taotles selle haldusotsuse tühistamist. Esimese ja teise astme kohus tegid otsuse tema kasuks. Administratīvā apgabaltiesa (haldusasjade regionaalne kohus, Läti) leidis muu hulgas, et ilma kahtlusteta olid kõnealused kaubad asjasse puutuvates dokumentides viidatud koguses ja kuupäevadel ladustatud SIA Vendole kuuluvas silos. Pealegi tõendavad toimikus olevad dokumendid ja vastustaja selgitused, et ta on tegutsenud heauskselt. Lisaks sellele ei nõudnud tehingu laad kontrollimist, kas teised lepingupooled on teenuse osutamiseks võimelised, sest müüja tarnis kauba lepingus sätestatud üleandmiskohta. Vastustaja ja SIA Vendo vahel sõlmitud lepingu kohaselt vastutas viimati nimetatu veokirjas sisalduva teabe täpsuse ja selle tagajärgede eest. Viimaks leidis see kohus, et maksuamet ei olnud välja toonud, milliseid konkreetseid, otsesest õiguslikust kohustusest tulenevaid tegusid oleks vastustaja pidanud tegema, kuid jättis need tegemata, et teha kindlaks teiste poolte võimelisus kauba tarnimise tehingut teha. Seetõttu tegi Administratīvā apgabaltiesa (haldusasjade regionaalne kohus, Läti) järelduse, et kohtuasjas esitatud tõendid ei näita, nagu oleks vastustaja teinud tahtlikke tegusid, et saada eelis sisendkäibemaksu mahaarvamise kujul.
17. Maksuamet vaidlustas selle kohtuotsuse Augstākā tiesas (Läti kõrgeim kohus), kes esitas eelotsusetaotluse. Maksuamet väidab, et Administratīvā apgabaltiesa (haldusasjade regionaalne kohus, Läti) eksis, kui leidis, et puudub seadusest tulenev nõue teha kindlaks omandatud kaupade päritolu. Vastavalt määrusele nr 178/2002 peavad toidukäitlejad suutma kindlaks teha iga toidu või sööda sisse pandava või tõenäoliselt pandava aine. Selleks kasutavad käitlejad süsteeme ja menetlusi, mis võimaldavad kõnealuse teabe pädevatele asutustele taotluse korral kättesaadavaks teha. Seetõttu oli vastustaja määruse nr 178/2002 kohaselt kohustatud oma lepingupartnereid üksikasjalikult kontrollima, kuivõrd nad osalesid toiduainete tarneahelas. Vastustaja ei kontrollinud, kas tema lepingupartnerid olid toidu- ja veterinaarohutusametis (Pārtikas un veterinārais dienestsis) registreeritud, ja seega ei kontrollinud ta teisi pooli isegi kõige vähemal määral. See näitab maksuameti hinnangul seda, et vastustaja teadis või oleks pidanud teadma, et need tehingud on osa käibemaksupettusest.
18. Vastustaja on seisukohal, et õigusnormid, millele maksuamet tugineb, ei ole kohaldatavad, sest ostetud seemned olid mõeldud kütuse tootmiseks ega olnud seotud mingit tüüpi toiduga. Seepärast ei ole alust kohaldada vastustajale õigusnorme, mis kehtivad toidukäitlejatele.
19. Nendel asjaoludel otsustas Augstākā tiesa (Läti kõrgeim kohus) menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused:
„1. Kas võttes arvesse [määruse nr 178/2002] eesmärki tagada toiduohutus (mis saavutatakse muu hulgas toidu jälgitavuse tagamisega), tuleb käibemaksudirektiivi artikli 168 punkti a tõlgendada nii, et sellega ei ole vastuolus sisendkäibemaksu mahaarvamise keeldumine juhul, kui maksukohustuslane, kes osaleb toiduainete tarneahelas, ei ole lepingupartneri valimisel üles näidanud suuremat hoolsust (mis ulatuks tavalistest äritavadest kaugemale), mis seisneb sisuliselt kohustuses teha lepingupartneri taustakontroll, kuid samas on kontrollinud toidu kvaliteeti, täites nii [määruse nr 178/2002] eesmärki?
2. Kas määruse nr 852/2004 artiklis 6 ja määruse nr 882/2004 artiklis 31 sätestatud nõue toidukäitlemisettevõtja registreerimise kohta, tõlgendatuna käibemaksudirektiivi artikli 168 punkti a silmas pidades, kohustab lepingupoolt, kes sõlmib selle ettevõtjaga lepingu, kontrollima, kas ettevõtja on registreeritud, ja kas selline kontrollimine on oluline selleks, et teha kindlaks, kas nimetatud pool teadis või oleks pidanud teadma, et ta tegi tehingu fiktiivse ettevõtjaga, võttes arvesse nimetatud tehingu eripärasid?“
20. Kirjalikud seisukohad on esitanud Läti ja Hispaania valitsus ning Euroopa Komisjon. Need huvitatud pooled, nagu ka vastustaja osalesid ka 6. märtsi 2019. aasta kohtuistungil.
21. Käesolev ettepanek on üles ehitatud järgmiselt. Pärast mõnd sissejuhatavat märkust (A) toon välja kohtupraktika, mis puudutab nõuetekohast hoolsust käibemaksu valdkonnas olukordades, kus tuvastatakse, et lepingupartnerid on toime pannud pettuse (B). Seejärel analüüsin esimest küsimust, mis on seotud sellega, kas see, et maksukohustuslane ei täida sektoripõhiseid kohustusi, mis ei ole seotud käibemaksuga, näiteks määruse nr 178/2002 artiklist 18 tulenevat jälgitavuse nõuet, peaks endaga kaasa tooma sisendkäibemaksu mahaarvamise õiguse andmisest keeldumise (C). Seejärel pöördun teise küsimuse juurde, millega soovitakse sisuliselt teada, kas see, kui jäetakse kontrollimata, kas lepingupartnerid on täitnud määrusest nr 882/2004 tulenevat registreerimiskohustust, on asjakohane, kui hinnatakse seda, kas maksukohustuslane oleks pidanud teadma, et ta osaleb tehingus, mis on seotud käibemaksupettusega (D).
22. Käesolevas kohtuasjas tekkinud küsimused puudutavad eranditult seda, kas maksukohustuslaselt peaks võtma ära mahaarvamise õiguse tema hoolsuskohustuse väidetava rikkumise tõttu, mida hinnatakse tema käitumise põhjal seoses kohustustega, mis on talle ja tema lepingupartneritele kehtestatud maksudega mitteseotud sektoripõhiste reeglitega. Seega lähtutakse sellest, et muus osas on mahaarvamise õiguse sisulised ja formaalsed tingimused täidetud.
23. On veel kaks eelotsusetaotluse esitanud kohtu kindlaks tehtud faktiväidet, millest ma lähtun.
24. Esmalt ei vaielda selle üle, et vastustaja lepingupartnerid osutusid fiktiivseteks ettevõtjateks. Kuigi kauba päritolu ei olnud võimalik kindlaks teha, toodi see ikkagi kohale ja see paistis olevat hea kvaliteediga.
25. Teiseks on eelotsusetaotluse esitanud kohus leidnud, et puuduvad tõendid, mis toetaks vastustaja väidet, et kõnealused seemned olid mõeldud kütuse tootmiseks. Mõlemas lepingus, mille vastustaja kummagi lepingupartneriga sõlmis, oli tingimus, mille kohaselt peab kaup olema kooskõlas toidu- ja veterinaarohutusameti nõuetega. Ettevõtjad, keda vastustaja oma äripartneriteks tunnistas, ei tegutse kütuse tootmise valdkonnas. Seega, olles hinnanud talle esitatud tõendeid, jõudis eelotsusetaotluse esitanud kohus järeldusele, et kõnealusele tarnele (ja seega ka vastustajale seoses selle tarnega) kuulusid kohaldamisele määruses nr 178/2002 ette nähtud kohustused.
B. Pettuse ja käibemaksu mahaarvamise õigusega seotud kohtupraktika
26. Euroopa Kohus on mahaarvamise õiguse olulisust rõhutanud mitmel korral. Seda on kirjeldatud kui „ühise käibemaksusüsteemi aluspõhimõtet“(6) ja „käibemaksusüsteemi lahutamatut osa“, mida ei saa põhimõtteliselt kitsendada.(7) See on käibemaksusüsteemi neutraalsuse keskmes, sest selle eesmärk on ettevõtja kogu tema majandustegevuse raames tasumisele kuuluva või tasutud käibemaksu koormast täielikult vabastada. Ühine käibemaksusüsteem tagab seega neutraalse maksustamise igasuguse majandustegevuse osas, tingimusel et tegevus ise on põhimõtteliselt käibemaksuga maksustatud.(8)
27. See selgitab ka seda, miks tasutud sisendkäibemaksu mahaarvamise õigust ei mõjuta asjaolu, et kaubatarnete ahelas oli üks muu tehing, kas varasem või hilisem kui see, mida maksukohustuslane tegi, seotud käibemaksupettusega, ilma et see maksukohustuslane sellest teaks või peaks teadma.(9)
28. Kooskõlas liikmesriigi ametiasutuste üldise kohustusega käibemaksupettusi ennetada ja nende vastu võidelda on neil ametiasutustel aga õigus keelduda mahaarvamisõiguse lubamisest (ja nõuda sellest tulenevalt tagasimaksmist), kui objektiivselt on tuvastatud, et seda õigust kasutati pettuse või kuritarvituse kavatsusega.(10)
29. Niisuguse olukorraga ei ole tegemist mitte üksnes juhul, kui maksudest hoiab kõrvale maksukohustuslane ise, vaid ka siis, kui maksukohustuslane „teadis või oleks pidanud teadma, et ostutehingut tehes osaleb ta käibemaksupettusega seotud tehingus“.(11) Sellisel juhul tuleb maksukohustuslast pidada „osaliseks selles pettuses ja see ei sõltu sellest, kas ta sai kaupade edasimüümisest kasu või ei“.(12) Tegelikult aitab sellisel juhul maksukohustuslane pettuse korraldajaid ning muutub seetõttu ka ise selles kaasosaliseks.(13)
30. Mahaarvamise õigusest keeldumine on aga sellegipoolest erand vaikimisi ja tõepoolest olulisest mahaarvamise õigusest. Seetõttu tuleb maksuhalduril esitada „õiguslikult piisavad tõendid, mis lubavad järeldada, et maksukohustuslane teadis või oleks pidanud teadma, et tehing, mille alusel mahaarvamisõigust taotletakse, on seotud pettusega, mille pani toime tarnija või teine tarneahelas hiljem osalenud ettevõtja.“(14)
31. Euroopa Kohus on mitmel korral rõhutanud, et kontrollide tegemise vastutus on pädevatel asutustel, ja hoiatanud selle eest, et nad ei paneks oma kontrolliülesanded sisuliselt maksukohustuslasele.(15) Maksuhaldur, kes on tuvastanud, et arve väljastaja on toime pannud pettusi või rikkumisi, on kohustatud tõendama, et arve saaja teadis või oleks pidanud teadma, et tehing, mille alusel mahaarvamisõigust taotletakse, oli seotud käibemaksupettusega. Seda tuleb teha objektiivsete asjaolude põhjal „nõudmata arve saajalt, et ta viiks läbi selliseid kontrolle, mida ta ei ole kohustatud tegema“.(16)
32. Samuti on Euroopa Kohus selgitanud, et maksuhaldur ei või üldiselt nõuda maksukohustuslaselt seda, et ta teeks kindlaks, et ka kõnealuste kaupade ja teenuste kohta esitatud arve väljastanud isik on täitnud oma kohustuse tehingud deklareerida ja käibemaksu tasuda ja et tal on olemas selle kohta dokumendid.(17) Samamoodi on Euroopa Kohus leidnud, et maksuhaldur ei või maksukohustuslaselt nõuda, et ta esitaks dokumente, mis tõendavad, et teenuse osutaja on täitnud oma sektoripõhised kohustused, mis tulenevad liidu õigusest.(18)
33. Otsustavaks teguriks on maksukohustuslase hoolsus. Seda seetõttu, et „ettevõtjad, kes võtavad kõik meetmed, mida võib neilt mõistlikult nõuda, tagamaks, et nende tehingud ei moodustaks osa ahelast, kuhu kuulub tehing, mis on seotud käibemaksupettusega, peavad saama olla kindlad nende tehingute õiguspärasuses, ilma et nad riskiks kaotada tasutud sisendkäibemaksu mahaarvamise õigust.“(19)
34. Nõutav hoolsuse tase sõltub kontekstist. Euroopa Kohtu praktika on järjepidevalt näidanud, et meetmed, mida võib maksukohustuslaselt mõistlikult nõuda, sõltuvad konkreetse juhtumi asjaoludest.(20) Tõepoolest võivad konkreetsed faktilised asjaolud olla sellised, mis nõuavad maksukohustuslaselt väga suurt hoolsust (näiteks seoses kaupade väärtusega nende omandamise kontekstis).(21) Niisuguste asjaolude olemasolul, mille korral võib kahtlustada rikkumist või maksupettust, võib ettevõtjat pidada juhtumi asjaoludest lähtuvalt kohustatuks taotlema teavet oma äripartnerite kohta, tagamaks, et nad on usaldusväärsed.(22)
35. Sellegipoolest tuleb rõhutada kaht tegurit. Esmalt on nõutava hoolsuskohustuse kontekstist sõltuvuse tahk olnud arutlusel erinevate faktiliste kontekstide puhul, kuid alati käibemaksudirektiivi ja selle õigusliku režiimi raames. Teiseks selgub nõutavat hoolsust puudutavast Euroopa Kohtu praktikast, et isegi kui on olemas viited rikkumisele, ei saa maksuhaldur siiski üldjuhul maksukohustuslaselt nõuda esiteks seda, et ta kontrolliks, kas esitatud arve väljastanud isikul on olemas asjaomane kaup ja kas ta suudab seda tarnida ning et ta on täitnud oma käibemaksuga seotud kohustused, tagamaks, et ei ole toime pandud rikkumisi, või teiseks seda, et tal oleksid olemas selle kohta dokumendid.(23)
36. Kokkuvõttes tuleb mahaarvamise õigusest keelduda üksnes juhul, kui pädev ametiasutus suudab kindlaks teha, et maksukohustuslane teadis või oleks pidanud teadma, et tehingut tehes osaleb ta käibemaksupettusega seotud tehingus. Maksukohustuslaselt hoolsuskohustuse täitmiseks nõutav hoolsuse tase võib olenevalt olukorrast olla erinev. Sellegipoolest peavad ametiasutused tuginema objektiivsetele teguritele, et teha kindlaks, kas see maksukohustuslane teadis või oleks pidanud teadma, et ta osaleb käibemaksupettusega seotud tehingus. Nad ei tohi panna arve saajale kohustust viia läbi kontrolle, mis ei ole tema vastutus.
C. Esimene eelotsuse küsimus: mahaarvamise õigus ja määrus nr 178/2002
37. Esimese küsimusega soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus teada, kuivõrd asjakohane on määruse nr 178/2002 artikliga 18 sätestatud jälgitavuse nõude täitmine, et hinnata, kas toidukäitlemisettevõtjast maksukohustuslane teadis või oleks pidanud teadma, et ta osaleb käibemaksupettusega seotud tehingus, et keelduda käibemaksu mahaarvamise õigusest.
38. See, et maksukohustuslane ei täida oma sektoripõhiseid kohustusi, mis ei tulene käibemaksueeskirjadest, näiteks määruse nr 178/2002 artiklist 18 tulenevat jälgitavuse nõuet, ei ole minu hinnangul sisendkäibemaksu mahaarvamise õiguse andmisest keeldumise puhul iseenesest otsustav. Teisisõnu ei saa selliste sektoripõhiste kohustuste potentsiaalset täitmata jätmist automaatselt võrdsustada järeldusega, et maksukohustuslane oleks pidanud teadma, et tehing on seotud käibemaksupettusega (1). Kui sektoripõhised õigusaktid panevad maksukohustuslasele selge ja ulatusliku õigusliku kohustuse lepingupartnerid tuvastada, võib selliste sektoripõhiste kohustuste täitmata jätmine olla osa üldisest analüüsist, mida eelotsusetaotluse esitanud kohus teeb, kui üks objektiivsetest teguritest selle kindlakstegemisel, milliseid meetmeid võib selliselt maksukohustuslaselt nõuda, et ta oleks kindel, et tema tehingud ei ole seotud mõne tema tarnija toime pandud käibemaksupettusega (2).
1. Jälgitavuse tagamata jätmine ei ole sama, mis „oleks pidanud teadma“ käibemaksupettusest
39. Läti valitsus on seisukohal, et isegi kui käesolevas asjas ei ole tõendeid selle kohta, et vastustaja teadis, et ta osaleb käibemaksupettusega seotud tehingus, viitavad mitu detaili sellele, et ta oleks pidanud sellest teadlik olema. Vastustaja ei võtnud kontakti oma lepingupartneritega. Pigem võtsid nemad ühendust vastustajaga vastusena meediareklaamile. Vastustaja ei saanud kaupu otse, vaid vahendaja kaudu, kes ei kontrollinud tarnijatega seotud teavet.
40. Olemata asjaolust, et liikmesriigi kohtupraktika kohaselt ei ole üldist äripartnerite kontrollimise kohustust, on olukord toiduainete sektoris teistsugune. Läti valitsus väidab, et määrusega nr 178/2002 kehtestatud jälgitavuse nõude tulemusel on toiduainete sektoris tegutsevad ettevõtjad kohustatud oma lepingupartnereid põhjalikult kontrollima. Lisaks sellele, väites, et seemned olid mõeldud kütuse tootmiseks, on vastustaja näidanud, et ta oli toiduainete sektoris kohaldatavatest suurematest nõuetest teadlik ja püüdis neist mööda pääseda. Kohtuistungil selgitas Läti valitsus täiendavalt, et tema hinnangul hõlmab määruse nr 178/2002 artikli 18 lõikes 2 ette nähtud jälgitavuse nõue kohustust kontrollida, et lepingupartnerid on toidu- ja veterinaarohutuse ametis nõuetekohaselt registreeritud.
41. Hispaania valitsus väidab, et vastustaja ei täitnud rapsiseemet tarninud ettevõtjate kindlakstegemise kohustust. See kohustus tuleneb määruse nr 178/2002 artiklist 18. Tarnijate kindlaks tegemata jätmisel oli kaks tagajärge: toiduohutusrisk ja see, et vastustaja ei saanud teada oma tarnijate fiktiivsest olemusest ja pettusest käibemaksuahelas. See, et rikuti maksukohustuslasel lasuvaid sisulisi kohustusi, mis küll ei ole oma olemuselt maksunduslikud, on avaldanud tasumisele kuuluva käibemaksu kogumisele negatiivset mõju.
42. Nii struktuurilisel tasandil (st et sektoripõhiste kohustuste potentsiaalne täitmata jätmine toob endaga tingimata kaasa sisendkäibemaksu mahaarvamise õigusest keeldumise) kui ka konkreetse kohustuse tasemel olen sunnitud keelduma nõustumast sellega, mida määruse nr 178/2002 artikli 18 lõige 2 väidetakse sisaldavat. Käesolevas jaotises selgitan, miks on mõlema valitsuse esitatud väited struktuurselt ebakorrektsed. Järgmises jaotises selgitan, miks on minu hinnangul samuti probleemne viis, kuidas nad määruse nr 178/2002 artikli 18 lõikega 2 sätestatud konkreetse kohustuse kohaldamisala tõlgendavad.
43. Üldise analüüsi sissejuhatava märkusena on oluline tähele panna, et Euroopa Kohtu praktikas on järjepidevalt kinnitatud, et käibemaksuga maksustamisel on seaduslike ja ebaseaduslike tehingute üldistatud eristamine vastuolus maksustamise neutraalsuse põhimõttega ja asjaolu, et kõnealused tegevused on ebaseaduslikud, ei muuda nende majanduslikku iseloomu.(24) See järeldus on kohaldatav tegevustele, mis on ebaseaduslikud, ja ka olukorras, kus tarnitud kaubad ja teenused ning ebaseaduslik tegevus on omavahel lähestikku. Seega näiteks kohtuotsuses Coffeeshop „Siberië“(25) järeldas Euroopa Kohus, et Amsterdami kohvikus kolmandale isikule laua rendileandmine kanepi müümiseks kuulus käibemaksualaste õigusnormide kohaldamisalasse, isegi kui liikmesriigi õiguse kohaselt on selle tegevuse puhul tegemist kaasa aitamisega „pehmete“ uimastitega kauplemise süüteole.
44. A fortiori, asjaolu, et toiming (mis on selle eseme seisukohalt selgelt õiguspärane) viiakse läbi kontekstis, kus on jäetud täitmata üks või mitu sektoripõhist kohustust, on käesoleva kohtuasja kontekstis käibemaksuga maksustamise seisukohalt igasugusest õigusvastasusest veelgi kaugemal asuv ja seega majanduslikust aspektist asjassepuutumatu. Seetõttu puudub kahtlus, et kõnealune toiming kuulub käibemaksualaste õigusnormide, sh mahaarvamise õiguse kohaldamisalasse.
45. On olemas vähemalt kolm põhimõttelist argumenti, miks Läti ja Hispaania valitsuste esitatud tõlgendust ei ole võimalik omaks võtta: seaduslikkuse imperatiiv, iga režiimi loogika ja eesmärkide erinevused ning karistuste (potentsiaalse kumuleerumise) küsimus.
46. Esmalt, (erinevate) sektoripõhiste nõuete automaatseks lisamiseks üldisesse käibemaksukorda lihtsalt puudub õiguslik alus ja seda nii liidu kui ilmselt ka liikmesriigi õiguses. Käibemaksudirektiivi artikli 178 punkti a kohaselt tuleb mahaarvamisõiguse teostamiseks omada arvet ja selle direktiivi artikli 220 lõike 1 järgi peab selline arve olema väljastatud maksukohustuslase iga kaubatarne või teenuse eest teisele maksukohustuslasele. Käibemaksudirektiivi artiklis 226 on (ammendavalt) loetletud andmed, mis peavad olema arvel esitatud, nende hulgas on maksukohustuslaste ja kaupade soetaja või teenuse saaja täielik nimi ja aadress. Nende andmete esitamise kohustus lasub arve koostajal ja seda tuleb pidada kehtivate arvete vorminõuete osaks.
47. Käesolevas kohtuasjas tuleneb vastustaja kohtuistungil esitatud väidetest, et käesoleval juhul on need tingimused nõuetekohaselt täidetud ja pealegi on vastustaja kontrollinud, et tema tarnijad on kantud käibemaksukohustuslaste registrisse.
48. Lisaks sellele selgelt sõnastatud kohustusele võivad liikmesriigid käibemaksu kontekstis käibemaksudirektiivi artikli 273 alusel kehtestada muid kohustusi, kui selles direktiivis ette nähtud kohustused, kui nad leiavad, et need kohustused on vajalikud selleks, et tagada käibemaksu nõuetekohane kogumine ja hoida ära maksudest kõrvalehoidumist, seni kuni nendega ei kehtestata täiendavaid arvetega seotud kohustusi ja üksnes juhul, kui need kohustused ei lähe kaugemale nende eesmärkide saavutamiseks vajalikust.(26)
49. Olenemata sellest, kas toiduainete sektoris tegutsevate ettevõtjate jälgitavusega seotud lisakohustused on käibemaksudirektiivi artikliga 273 kooskõlas, ilmneb Euroopa Kohtu istungil Läti valitsusele esitatud küsimustele antud vastustest, et liikmesriigi õigusega ei olnud selliseid lisakohustusi tegelikult ette nähtud.
50. Seega on tegemist lihtsalt „tõlgendusliku loovuse küsimusega“, ilma et sel oleks mingit konkreetset õiguslikku alust liikmesriigi või liidu õiguses. Mis puudutab liidu õigusest tulenevaid konkreetseid ja sõnaselgeid nõudeid, siis küsimust, mida konkreetselt nõutakse määruse nr 178/2002 artikli 18 lõikega 2, analüüsin järgmises jaotises.(27)
51. Teiseks on päris selge, et kummalgi režiimil – ühelt poolt üldisel käibemaksusüsteemil ja teiselt poolt siseturu toiduvaldkonna erinevatel õigusaktidel – on oma eesmärk ja regulatiivne loogika. Nad ei eksisteeri selleks, et teineteist kindlustada. See kandub üle ka kummagi instrumendi eiramise eest ette nähtud sanktsioonidele, mis on samuti eraldiseisvad.
52. Kolmandaks ei läbi kõiki eespool nimetatud teemasid mitte üksnes küsimus võimaliku sanktsiooni kohta, milleks on keeldumine sisendkäibemaksu mahaarvamise lubamisest ilma nõuetekohase õigusliku aluseta, vaid ka erinevatesse õiguslikesse režiimidesse kuuluvate sanktsioonide tegeliku kuhjumise oht. Läti ja Hispaania valitsuste välja pakutud tõlgendus muudaks mahaarvamise õigusest keeldumise tegelikult lisakaristuseks rikkumise eest, mille maksukohustuslane on toime pannud hoopis teises õigusvaldkonnas.(28) Määrusega nr 178/2002 ette nähtud kohustuste täitmata jätmisega on juba seotud konkreetsed tagajärjed, nagu selgub artikli 17 lõikest 2, mille kohaselt kehtestavad liikmesriigid eeskirjad meetmete ja karistuste kohta toidu- ja söödaalaste õigusnormide rikkumise puhul.
53. Lisaks sellele on olemas ka süstemaatiline argument, mis muudab minu hinnangul Hispaania ja Läti valitsuste esitatud väidetega nõustumise võimatuks. Kas käibemaksu mahaarvamise õigus peaks olema sõltuvuses käibemaksuga mitteseotud sektoripõhiste regulatsioonide ja konkreetsete kohustuste olemasolu ja sisuga? Kas sõltuvalt sellest, mida iga lepinguga müüakse, peaks automaatselt olema kohaldatav erinev hoolsuskohustus? Kas sel juhul oleks võimalik, et mõnes sektoris on nõudmised isegi väiksemad kui need, mis on sätestatud käibemaksudirektiivis?
54. Sellise lähenemise süsteemsed tagajärjed muudaks mahaarvamise õiguse tõepoolest „muutuva geomeetriaga“ õiguseks, kuivõrd selle õiguse kohaldamise tingimused sõltuksid sellest, kas lepingupartnerite kontrollimise kohustusega on seotud täiendavad sektoripõhised kohustused.
55. Viimaks viitab Läti valitsus oma väidete kinnituseks Euroopa Kohtu praktikale, mille kohaselt „on kuritarvituse või pettuse tõttu õiguse või soodustuse andmisest keeldumine lihtsalt selle tuvastamise tagajärg, et pettuse või õiguse kuritarvitamise korral soodustuse saamiseks vajalikud tingimused ei olnud tegelikult täidetud ning seetõttu ei nõua keeldumine konkreetset õiguslikku alust“.(29) Piisab sellest, kui vastuseks sellele väitele öelda, et nimetatud kohtupraktika viitab objektiivsetele tingimustele, mis sisalduvad maksustamiseeskirjades, mitte õigusaktides, mis pole käibemaksukorraga seotud, näiteks määruses nr 178/2002.
56. Kokkuvõttes ei ole määruse nr 178/2002 potentsiaalsel rikkumisel käibemaksu mahaarvamise õigusele mingit automaatset ega otsest tagajärge. Väljendit „teadis või oleks pidanud teadma“ kasutatakse Euroopa Kohtu praktikas selleks, et kehtestada käibemaksu kontekstis üldine hoolsuskohustus. See ei anna võimalust võrdsustada mis tahes õigusaktiga käibemaksukohustuslasele ette nähtud kohustuse täitmata jätmist hoolsuskohustuse täitmata jätmisega käibemaksu kontekstis.
2. Potentsiaalne tegur, mida tuleb arvesse võtta
57. Konkreetne sektor, milles maksukohustuslane tegutseb, ja sektoripõhised kohustused, mis talle kehtivad, võivad aga sellegipoolest mõjutada hinnangut, kas maksukohustuslane oleks pidanud teadma, et ta osaleb käibemaksupettusega seotud tehingus, arvestades konkreetse juhtumi asjasse puutuvaid üksikasju.
58. Nagu Euroopa Komisjon õigesti väidab, võib juhul, kui analüüsitakse, kas maksukohustuslane teadis või oleks pidanud teadma, et ta osaleb käibemaksupettusega seotud tehingus, toiduainete valdkonna sektoripõhistest eeskirjadest tulenevate kohustuste täitmata jätmist arvesse võtta kui üht tegurit teiste objektiivsete tegurite hulgas. Tõepoolest, nagu komisjon välja toob, nõutakse toiduainete tarneahelaga seotud tehingute puhul eriti suurt hoolsust.
59. Just selles kontekstis võivad liikmesriigi ametiasutused teisi asjasse puutuvaid tegureid arvesse võttes tugineda maksukohustuslase käitumisele viitega konkreetsetele kohustustele, mis on asjakohased selles õiguslikus raamistikus, milles see isik majandustegevusega tegeleb.
60. Siiski ei ole mulle täiesti selge, kuidas võiks selline üldine väide maksuhaldurit käesoleva kohtuasja kontekstis kuigivõrd aidata, ja seda võrdlemisi lihtsal põhjusel: minu hinnangul on määruse nr 178/2002 artikli 18 lõikega 2 ette nähtud jälgitavuse nõude täpne kohaldamisala kitsam kui see, mida on väitnud Läti valitsus.
61. Määruse nr 178/2002 artikkel 18 ja selles sätestatud jälgitavuse nõue kehtestati selleks, et „kaupa turult sihipäraselt ja korrektselt kõrvaldada või anda teavet tarbijatele või kontrollivatele ametnikele, vältides sellega suurte turuhäirete tekkimise võimalust toidu ohutusega seotud probleemide puhul“.(30) Selleks näeb artikli 18 lõige 2 toidu- ja söödakäitlejatele ette kohustuse olla võimeline kindlaks tegema iga isiku, kellelt on tarnitud toit, sööt, toiduloom või aine, mis on ette nähtud toidu või sööda koostisse lisamiseks või mille lisamist eeldatakse. Selleks nähakse selles sättes ette, et käitlejad kasutavad süsteeme ja menetlusi, mis võimaldavad kõnealuse teabe pädevatele asutustele taotluse korral kättesaadavaks teha.
62. Nagu aga eelotsusetaotluse esitanud kohus õigesti välja toob, ei arendata määruse nr 178/2002 artikli 18 lõikes 2 ette nähtud tuvastamise kohustust edasi. Selles sättes ei ole öeldud, mil viisil tuleb jälgitavus tagada. Selles ei täpsustata, milliseid tegusid peavad ettevõtjad tegema või millist teavet tuleb kontrollida.
63. Seetõttu tuleb selle kohustuse ulatust hinnata nii, nagu see paistab: kohustus teha kindlaks iga isik, kellelt nad on tarninud, tähendab minu hinnangul kohustust olla taotluse korral võimeline tegema kindlaks see konkreetne vahetu tarnija, kellelt ettevõtja toiduained omandas. Ei midagi enamat ega vähemat. Võime teha kindlaks viitab tavaliselt isiku nimele ja aadressile.(31) Kindlasti ei ole võimalik väita, et määruse nr 178/2002 artikli 18 lõikega 2 kehtestatakse mingisugune süsteemne kohustus kontrollida registreerimist pädevates ametiasutustes.
64. Seda, kui on jäetud täitmata määruse nr 178/2002 artikli 18 lõikega 2 kehtestatud jälgitavuse nõue, mida tuleb mõista kohustusena teha kindlaks vahetute tarnijate nimed ja aadressid, oleks siis tõepoolest teiste asjasse puutuvate tegurite hulgas võimalik arvesse võtta, kui hinnatakse maksukohustuslaselt nõutava hoolsuskohustuse täitmist.(32)
65. Vastab tõele, et teave, mille arve koostaja peab käibemaksuga maksustamisega seoses arvel esitama, langeb nime ja aadressi osas kokku oluliste elementidega, mida tuleb määruse nr 178/2002 artikli 18 lõikes 2 ette nähtud jälgitavuse nõude kohaselt kontrollida, et teha kindlaks vahetu tarnija toiduainete tarneahelas.
66. Käesoleva ettepaneku eelmises jaotises esitatud kaalutlustega kooskõlas tuleb aga sellegipoolest rõhutada, et see kokkulangevus ei tähenda luba kahte kohustuste rühma omavahel kokku sulatada.
67. Lõpetuseks: mõnel juhul võib olla usutav väita, et hoolas toidukäitleja oleks pidanud tegema täiendava kontrolli, et jälgitavuse nõude täitmiseks teha kindlaks oma lepingupartner, ja et selle tegemata jätmist on võimalik arvesse võtta kui üht tegurit, mis koos teiste faktiliste asjaolude suhtes tehtud järeldustega viivad lõpuks järelduseni, et selline ettevõtja oli käibemaksupettusest teadlik või oleks pidanud sellest teadlik olema. Aga teistsuguste asjaolude korral, eelkõige siis, kui puuduvad muud faktilised tõendid, on sellise järelduse väärtus väike või suisa olematu: jälgitavuse nõudel kui sellisel on käibemaksupettusega vähe pistmist. Käibemaksupettuse võib toime panna ettevõtja, kes täidab nõuetekohaselt kõiki jälgitavuse nõudeid. Ja vastupidi, ettevõtja, kes mis tahes põhjusel ei täida konkreetsel juhul mõnd jälgitavuse nõuet, võib käibemaksu seisukohast teha siiski seadusliku ja õiguspärase tehingu.
68. Seetõttu saab määruses nr 178/2002 ette nähtud jälgitavuse nõude täitmiseks vajaliku hoolsuskohustuse täitmata jätmine käibemaksu mahaarvamise õigusest keeldumise kontekstis asjakohane olla üksnes juhul, kui konkreetseid asjaolusid arvesse võttes on selle puhul tegemist ühega objektiivsetest teguritest, mis viitab sellele, et maksukohustuslane teadis või oleks pidanud teadma, et kuigi kõnealune tehing vastas „kauba tarnimise“ objektiivsetele kriteeriumidele, osales ta käibemaksupettusega seotud tehingus.(33)
69. Seega leian, et määruse nr 178/2002 artikli 18 lõikes 2 sätestatud jälgitavuse nõude täitmata jätmine ei saa automaatselt ja ainsa otsustava tegurina kaasa tuua järeldust, et maksumaksja „oleks pidanud teadma“, et ta osaleb käibemaksupettusega seotud tehingus.
70. Seetõttu teen ettepaneku, et Euroopa Kohus vastaks esimesele küsimusele, et käibemaksudirektiivi artikli 168 punktiga a on vastuolus see, kui liikmesriigi ametiasutused keelduvad sisendkäibemaksu mahaarvamise õigusest üksnes sel alusel, et toiduainete tarneahelas osalev maksukohustuslane ei ole määruse nr 178/2002 artiklis 18 ette nähtud jälgitavuse nõude kohaselt oma lepingupartnerit kontrollinud. Selle õigusnormiga sätestatud kohustuste täitmata jätmist võib koos teiste selles asjas asjakohaste teguritega arvesse võtta, kui eelotsusetaotluse esitanud kohus annab üldise hinnangu maksukohustuslase hoolsusele.
D. Teine eelotsuse küsimus: kohustus kontrollida registrisse kantust
71. Teise eelotsuse küsimusega soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus teada, kas määruse nr 852/2004 artikli 6 ja määruse nr 882/2004 artikli 31 kohaselt on nõutav, et toidukäitlejaga lepingut sõlmiv lepingupool kontrollib, et see ettevõtja on nõuetekohaselt registreeritud. Lisaks sellele soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus teada, kas kontrollimine puutub asjasse, kui käibemaksu mahaarvamisega seoses hinnatakse, kas see pool teadis või oleks pidanud teadma, et ta osaleb tehingus fiktiivse ettevõtjaga.
72. Läti valitsus väidab, et toiduainete sektoris tegutsevad ettevõtjad peavad täitma suuremat hoolsuskohustust, mis hõlmab kohustust kontrollida, et nende äripartnerid on nõuetekohaselt registreeritud. Selle valitsuse hinnangul panevad niisuguse kohustuse toiduainete sektoris tegutsevatele maksukohustuslastele määruse nr 852/2004 artikkel 6 ja määruse nr 882/2004 artikkel 31. Järelikult on selline kontrollimine asjakohane selleks, et teha kindlaks, kas maksukohustuslane teadis või oleks pidanud teadma, et ta osaleb tehingus fiktiivse ettevõtjaga.
73. Komisjon leiab, et on mõeldamatu siduda mahaarvamise õigus tingimusega, mille kohaselt peavad maksukohustuslased kontrollima, kas nende äripartnerid on kantud toiduohutuse valdkonnas loodud konkreetsetesse riiklikesse registritesse. Komisjon nõustub eelotsusetaotluse esitanud kohtu seisukohaga, mille kohaselt ei kaasne registrisse kandmata jätmisega automaatselt järeldust, et majandustegevus on fiktiivne või et tehingut esitatud dokumentides kajastuva isikuga ei ole toimunud. See, kui kontrollitakse, kas äripartner on nõuetekohaselt registrisse kantud, ei anna mingit tagatist selles osas, et tehing ei ole seotud pettusega, sest pettus ei ole üksnes registrisse kandmata äriühingute pärusmaa. Kui aga maksukohustuslane astub lepingulistesse suhetesse teise poolega pärast seda, kui ta on avastanud, et too ei ole nõuetekohaselt registrisse kantud, võivad pädevad ametiasutused ja liikmesriigi kohtud seda tegurit arvesse võtta.
74. Olen komisjoniga igal juhul nõus.
75. Olenemata sellest, milline (kaheldav) väärtus on registrisse kandmise kontrollimisel pettuse ärahoidmise või kindlakstegemise seisukohast(34), ei ole Läti valitsuse seisukoht lihtsalt jätkusuutlik. Läti valitsuse väited tuginevad sellele, et väidetavalt jättis vastustaja kontrollimata, kas tema lepingupartnerid olid täitnud toidukäitlejana registreerimise kohustust. Lisaks sellele, et äripartnerite sektoripõhiste registreerimiskohustuste täitmise kontrollimine ulatub tavapärasest äripraktikast kaugemale, ei ole sellise kohustuse panemiseks ka mingit õiguslikku alust.
76. Tõepoolest, sellisel kohustusel puudub õiguslik alus nii määruses nr 852/2004 kui ka määruses nr 882/2004. Määruse nr 852/82004 artikli 6 kohaselt teavitab iga toidukäitleja asjakohast pädevat asutust viimase nõutavas vormis igast tema juhitavast ettevõttest, mille tegevus hõlmab toidu tootmise, töötlemise ja turustamise mis tahes etappi, pidades silmas iga sellise ettevõtte registreerimist. Käesoleval juhul lasuks see kohustus vastustaja äripartneritel, mitte vastustajal.
77. Määrus nr 882/2004 puudutab ametlikku kontrolli, mida liikmesriigi ametiasutused peavad läbi viima, et kontrollida toidualaste õigusaktide täitmist. Selle määruse artikkel 31 paneb kohustusi üksnes liikmesriigi ametiasutustele seoses registreerimiskorraga, mis tuleb sööda- ja toidukäitlemisettevõtjate jaoks kehtestada.
78. Lisaks sellele, nagu on välja toodud käesoleva ettepaneku jaotises C: kohustus kontrollida, kas äripartnerid on täitnud konkreetsetest valdkondlikest toidualastest õigusaktidest tulenevat registreerimise kohustust, ei tulene määruse nr 178/2002 artikli 18 lõikes 2 sätestatud jälgitavuse nõudest.
79. Sellest tulenevalt ei ole seda kohustust võimalik leida mitte üksnes käibemaksudirektiivist, vaid ka konkreetsetest sektoripõhistest toidualastest õigusaktidest. Seega, erinevalt määruse nr 178/2002 artikli 18 lõike 2 tõlgendusest, mille puhul on mõnevõrra – kuigi piiratult – võimalik arutleda selle sättega ette nähtud kohustuse täpse kohaldamisala üle seoses esimese eelotsuse küsimusega, puudub teise eelotsuse küsimuse puhul igasugune alus lähtuda Läti valitsuse pakutud tõlgendusest.
80. Saab üksnes korrata, et Euroopa Kohtu praktikast tuleneb selgelt, et ettevõtjatelt nõutava hoolsuskohustusega ei saa kaasneda see, et ametiasutuste kohustus viia läbi kontrolle sektoripõhiste kohustuste täitmise kohta viiakse üle selles sektoris tegutsevatele ettevõtjatele, pannes neile kohustuse tagada, et arvete esitajad on need kohustused täitnud. Tõepoolest, kui maksuhaldur, kes on tuvastanud, et tarnija on toime pannud pettusi või rikkumisi, soovib tõendada, et arve saaja teadis või oleks pidanud teadma, et asjasse puutuv tehing oli seotud käibemaksupettusega, ei ole tal lubatud arve saajalt nõuda, et ta viiks läbi selliseid kontrolle, mida ei ole kohustatud tegema.(35)
81. Seoses komisjoni viidatud olukorraga, kus maksukohustuslane viib läbi kontrolli omal algatusel ja otsustab äripartneriga tehingu teha, olenemata sellest, et on avastanud rikkumise, siis seda võivad liikmesriigi kohtud ja ametiasutused arvesse võtta ühe osana konkreetsete asjaolude üldisest hindamisest, kui soovitakse kindlaks teha, kas maksukohustuslane oli või oleks pidanud olema pettusest teadlik.
82. Seega ei kohusta määruse nr 852/2004 artikkel 6 ega määruse nr 882/2004 artikkel 31 toidukäitlejat kontrollima, kas tema äripartnerid on toidukäitlejana registreeritud. A fortiori, sellise registreerimise kontrollimata jätmine ei puutu asjasse, kui käibemaksu mahaarvamisega seoses hinnatakse, kas see pool teadis või oleks pidanud teadma, et ta osaleb tehingus fiktiivse ettevõtjaga.
83. Eeltoodust tulenevalt teen Euroopa Kohtule ettepaneku vastata Augstākā tiesa (Läti kõrgeim kohus) eelotsuse küsimustele järgmiselt:
1. Nõukogu 28. novembri 2006. aasta direktiivi 2006/112/EÜ, mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi, artikli 168 punktiga a on vastuolus see, kui liikmesriigi ametiasutused keelduvad sisendkäibemaksu mahaarvamise õigusest üksnes sel alusel, et toiduainete tarneahelas osalev maksukohustuslane ei ole Euroopa Parlamendi ja nõukogu 28. jaanuari 2002. aasta määruse (EÜ) nr 178/2002, millega sätestatakse toidualaste õigusnormide üldised põhimõtted ja nõuded, asutatakse Euroopa Toiduohutusamet ja kehtestatakse toidu ohutusega seotud menetlused, artikli 18 lõikes 2 ette nähtud jälgitavuse nõude kohaselt oma lepingupartnerit kontrollinud. Selle õigusnormiga sätestatud kohustuste täitmata jätmist võib aga koos teiste selles asjas asjakohaste teguritega siiski arvesse võtta üldise hinnangu raames, mis eelotsusetaotluse esitanud kohtul tuleb anda maksukohustuslase hoolsusele.
2. Euroopa Parlamendi ja nõukogu 29. aprilli 2004. aasta määruse (EÜ) nr 852/2004 toiduainete hügieeni kohta artikkel 6 ega Euroopa Parlamendi ja nõukogu 29. aprilli 2004. aasta määruse nr 882/2004 ametlike kontrollide kohta, mida tehakse sööda- ja toidualaste õigusnormide ning loomatervishoidu ja loomade heaolu käsitlevate eeskirjade täitmise kontrollimise tagamiseks, artikkel 31 ei kohusta toidukäitlejat kontrollima, kas tema äripartnerid on vastavas toidukäitlejate registris registreeritud. Asjaolu, et maksukohustuslane ei ole kontrollinud, kas tema lepingupartner on määruse nr 852/2004 artikli 6 kohaselt registreeritud, ei ole asjakohane, kui direktiivi 2006/112 artikli 168 punkti a kontekstis kontrollitakse, kas ettevõtja teadis või oleks pidanud teadma, et ta osaleb tehingus fiktiivse ettevõtjaga.
2 Nõukogu 28. novembri 2006. aasta direktiiv (EÜT 2006, L 347, lk 1) (edaspidi „käibemaksudirektiiv“).
3 Euroopa Parlamendi ja nõukogu 28. jaanuari 2002. aasta määrus, millega sätestatakse toidualaste õigusnormide üldised põhimõtted ja nõuded, asutatakse Euroopa Toiduohutusamet ja kehtestatakse toidu ohutusega seotud menetlused (EÜT 2002, L 31, lk 1; ELT eriväljaanne 15/06, lk 463) (edaspidi „määrus nr 178/2002“).
4 Euroopa Parlamendi ja nõukogu 29. aprilli 2004. aasta määrus toiduainete hügieeni kohta (ELT 2004, L 139, lk 1; ELT eriväljaanne 13/34, lk 319 (parandus ELT 2006, L 199, lk 39)) (edaspidi „määrus nr 852/2004“).
5 Euroopa Parlamendi ja nõukogu 29. aprilli 2004. aasta määrus ametlike kontrollide kohta, mida tehakse sööda- ja toidualaste õigusnormide ning loomatervishoidu ja loomade heaolu käsitlevate eeskirjade täitmise kontrollimise tagamiseks (ELT 2004, L 191, lk 1; ELT eriväljaanne 03/45, lk 200) (edaspidi „määrus nr 882/2004“).
6 15. septembri 2016. aasta kohtuotsus Senatex(C‑518/14, EU:C:2016:691, punkt 26 ja seal viidatud kohtupraktika).
7 6. septembri 2012. aasta otsus Tóth (C‑324/11, EU:C:2012:549, punkt 24 ja seal viidatud kohtupraktika).
8 22. oktoobri 2015. aasta kohtuotsus PPUH Stehcemp (C‑277/14, EU:C:2015:719, punkt 27 ja seal viidatud kohtupraktika).
9 6. juuli 2006. aasta kohtuotsus Kittel ja Recolta Recycling (C‑439/04 ja C‑440/04, EU:C:2006:446, punktid 45 ja 46 ning seal viidatud kohtupraktika).
10 6. juuli 2006. aasta kohtuotsus Kittel ja Recolta Recycling (C‑439/04 ja C‑440/04, EU:C:2006:446, punkt 55 ja seal viidatud kohtupraktika) või 19. oktoobri 2017. aasta kohtuotsus Paper Consult(C‑101/16, EU:C:2017:775, punkt 43).
11 18. juuli 2013. aasta kohtuotsus Evita-K (C‑78/12, EU:C:2013:486, punkt 40 ja seal viidatud kohtupraktika).
12 6. juuli 2006. aasta kohtuotsus Kittel ja Recolta Recycling (C‑439/04 ja C‑440/04, EU:C:2006:446, punkt 56).
13 6. juuli 2006. aasta kohtuotsus Kittel ja Recolta Recycling (C‑439/04 ja C‑440/04, EU:C:2006:446, punkt 57).
14 21. juuni 2012. aasta kohtuotsus Mahagében ja Dávid (C‑80/11 ja C‑142/11, EU:C:2012:373, punkt 49).
15 Vt selle kohta 31. jaanuari 2013. aasta kohtuotsus Stroy trans (C‑642/11, EU:C:2013:54, punkt 50) või 19. oktoobri 2017. aasta kohtuotsus Paper Consult (C‑101/16, EU:C:2017:775, punkt 51 ja seal viidatud kohtupraktika).
16 22. oktoobri 2015. aasta kohtuotsus PPUH Stehcemp (C‑277/14, EU:C:2015:719, punkt 50 ja seal viidatud kohtupraktika).
17 21. juuni 2012. aasta kohtuotsus Mahagében ja Dávid (C‑80/11 ja C‑142/11, EU:C:2012:373, punkt 61) ja 31. jaanuari 2013. aasta kohtuotsus LVK (C‑643/11, EU:C:2013:55, punkt 61).
18 18. juuli 2013. aasta kohtuotsus Evita-K (C‑78/12, EU:C:2013:486, punkt 42), mis puudutas küsimust, kas seoses mahaarvamisõigusega puutub asjasse see, kui maksukohustuslane ei esita arve väljastanud isiku poolt väljastatud dokumente, kus on ära toodud selliste loomade kõrvamärkide numbrid, kellele kohaldatakse identifitseerimise ja registreerimise süsteemi, mis loodi Euroopa Parlamendi ja nõukogu 17. juuli 2000. aasta määrusega (EÜ) nr 1760/2000 veiste identifitseerimise ja registreerimise süsteemi loomise, veiseliha ja veiselihatoodete märgistamise ning nõukogu määruse (EÜ) nr 820/97 kehtetuks tunnistamise kohta (EÜT 2000, L 204, lk 1), mida on muudetud nõukogu 20. novembri 2006. aasta määrusega (EÜ) nr 1791/2006 (ELT 2006, L 363, lk 1).
19 21. juuni 2012. aasta kohtuotsus Mahagében ja Dávid (C‑80/11 ja C‑142/11, EU:C:2012:373, punkt 53 ja seal viidatud kohtupraktika).
20 21. juuni 2012. aasta kohtuotsus Mahagében ja Dávid (C‑80/11 ja C‑142/11, EU:C:2012:373, punkt 59).
21 14. juuni 2017. aasta kohtuotsus Santogal M-Comércio e Reparação de Automóveis (C‑26/16, EU:C:2017:453, punkt 74).
22 21. juuni 2012. aasta kohtuotsus Mahagében ja Dávid (C‑80/11 ja C‑142/11, EU:C:2012:373, punkt 60).
23 22. oktoobri 2015. aasta kohtuotsus PPUH Stehcemp (C‑277/14, EU:C:2015:719, punkt 52 ja seal viidatud kohtupraktika).
24 Vt selle kohta 29. juuni 1999. aasta kohtuotsus Coffeeshop „Siberië“ (C‑158/98, EU:C:1999:334, punktid 21 ja 22) ning 6. juuli 2006. aasta kohtuotsus Kittel ja Recolta Recycling (C‑439/04 ja C‑440/04, EU:C:2006:446, punkt 50 ja seal viidatud kohtupraktika).
25 29. juuni 1999. aasta kohtuotsus (C‑158/98, EU:C:1999:334).
26 Vt selle kohta 19. oktoobri 2017. aasta kohtuotsus Paper Consult(C‑101/16, EU:C:2017:775, punktid 49 ja 50 ning seal viidatud kohtupraktika).
27 Vt käesoleva ettepaneku punktid 60–63.
28 Argumentum ad absurdum: aga milleks piirduda sellega? Kas ettevõtja väidetav hoolsuskohustuse rikkumine ühes sektoris või tegevusvaldkonnas (toiduainete tarnimine) ei peaks kindlaks määrama ka seda, kas see ettevõtja tegutseb „hoolsa ettevõtjana“ teistes valdkondades, mis on seotud riigi või isegi erasektori vahenditega?
29 22. novembri 2017. aasta kohtuotsus Cussens jt (C‑251/16, EU:C:2017:881, punkt 32).
30 Vt määruse nr 178/2002 põhjendus 28.
31 Sellist tõlgendust kinnitavad Euroopa Komisjoni toiduahela ja loomatervishoiu alalise komitee poolt vastu võetud juhised toidualaste õigusnormide määruse nr 178/2002 artiklite 11, 12, 14, 17, 18, 19 ja 20 rakendamise kohta. Seoses artikliga 18 viitab see juhis sellele, et toiduvaldkonna ettevõtjad peavad kasutama süsteemi, mis võimaldab neil kindlaks teha nende vahetu(d) tarnija(d) ja vahetu klient (kliendid). Seoses teabega, mis tuleb talletada, nimetavad juhised tarnija nime ja aadressi.
32 Rangemad jälgitavusega seotud nõuded, mis asuvad komisjoni 19. septembri 2011. aasta rakendusmääruses (EL) nr 931/2011 loomset päritolu toidu suhtes Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EÜ) nr 178/2002 kehtestatud jälgitavuse nõuete kohta (ELT 2011, L 242, lk 2), mille hulgas on ka kohustus teha kindlaks toodete omanik, ei saa aga olla asjakohased, et käesoleval juhul hinnata seda, kas maksukohustuslane tegutses nõutava hoolsusega, sest nimetatud kohustused puudutavad üksnes loomset päritolu toitu.
33 6. juuli 2006. aasta kohtuotsus Kittel ja Recolta Recycling (C‑439/04 ja C‑440/04, EU:C:2006:446, punkt 59).
34 A fortiori on siin kohaldatav ka käesoleva ettepaneku punktis 67 esitatud lõppmärkus seoses jälgitavuse nõudega.
35 Vt selle kohta 22. oktoobri 2015. aasta kohtuotsus PPUH Stehcemp (C‑277/14, EU:C:2015:719, punkt 50 ja seal viidatud kohtupraktika).

matches: kohus kohus kohus kohus Kohus Kohus Kohus Kohus kohus kohus kohus Kohus kohus kohus kohus


Rahvahääletuse seadus - sisukord
§ 1 Rahvahääletusele pandavad küsimused
§ 2 Rahvahääletuse põhimõtted
§ 3 Rahvahääletuse aeg
§ 4 Rahvahääletuse otsuse kohustuslikkus
2 RAHVAHÄÄLETUSE ALGATAMINE
§ 5 Rahvahääletuse algatamine
§ 6 Rahvahääletuse korraldamise otsustamine
§ 7 Rahvahääletuse edasilükkumine ja edasilükkamine
§ 8 Rahvahääletuse ärajäämine
§ 9 Rahvahääletust käsitlevate otsuste ja teadaannete avaldamine
3 AGITATSIOON
§ 10 Agitatsioon piirang
4 JAOSKONNAD
§ 11 Jaoskondade moodustamine
5 RAHVAHÄÄLETUSE KORRALDUS
2 Hääletamise korraldajad
§ 13 Hääletamise korraldajad
§ 14 Riigi valimisteenistuse pädevus
§ 15 Maakonna valimisjuhi pädevus
§ 151 Valla- ja linnasekretäri pädevus
§ 16 Hääletamise korraldaja abistamine
§ 17 Jaoskondade moodustamine
§ 20 Jaoskonnakomisjoni töökorraldus
§ 201 Rahvahääletuse vaatlemine
6 HÄÄLETAJATE ARVESTUS
§ 21 Hääletajate arvestuse pidamine
§ 22 Hääletajakaart
§ 23 Hääletajate nimekiri
§ 24 Hääletajate nimekirja avalikkus
§ 25 Hääletajate nimekirja kantud andmete õigsuse kontrollimine ja andmete parandamine
§ 26 Hääletajate nimekirjas muudatuse tegemine
§ 27 Hääletamisruum
§ 28 Hääletamiskabiin
§ 29 Hääletamiskast
§ 30 Hääletamissedel
§ 31 Hääletamise aeg
§ 32 Hääletamine
§ 33 Eelhääletamine
§ 34 Väljaspool elukohajärgset jaoskonda toimuva eelhääletamise erisused
§ 35 Väljaspool elukohajärgset jaoskonda toimuv eelhääletamine hääletamisruumis
§ 36 Väljaspool elukohajärgset jaoskonda hääletaja asukohas toimuv eelhääletamine
§ 37 Elektrooniline hääletamine
§ 38 Hääletamine kinnipidamiskohas, haiglas ja ööpäevases hoolekandeasutuses
§ 39 Kodus hääletamine
§ 40 Välisriigis elava hääletaja Eestis hääletamine
§ 41 Eelhääletamise ajal väljaspool elukohajärgset jaoskonda antud häälte arvestamine
§ 411 Elektrooniliselt antud häälte arvestamine
§ 412 Elektroonilise hääletamise korraldamine
§ 413 Elektroonilise hääletamise kord
8 VÄLISRIIGIS HÄÄLETAMINE
§ 42 Hääletamise ettevalmistamine
§ 43 Hääletamistaotluste esitamine
§ 44 Hääletajale hääletamisdokumentide saatmine
§ 45 Kirja teel hääletamine
§ 46 Elektrooniline hääletamine välisriigis
§ 47 Välisesinduses hääletamine
§ 48 Hääletamistulemuste kindlakstegemisel hääletamissedelite arvestamine
§ 49 Rahvusvahelistes või välisriigi vetes asuval Eesti riigilippu kandval laeval hääletamine
9 HÄÄLETAMISTULEMUSTE KINDLAKSTEGEMINE
§ 50 Hääletamistulemuste kindlakstegemine jaoskonnakomisjonis
§ 51 Eelhääletamisel antud häälte lugemine
§ 52 Alaliselt välisriigis elavate hääletajate hääletamistulemuste kindlakstegemine
§ 53 Hääletamistulemuste kindlakstegemine vallas ja linnas
§ 531 Elektrooniliselt antud häälte lugemine
§ 54 Hääletamistulemuste kindlakstegemine Vabariigi Valimiskomisjonis
10 RAHVAHÄÄLETUSE KULUD
§ 55 Rahvahääletuse korraldamise kulud
§ 56 Avaldus puuduse kohta rahvahääletuse korralduses
§ 57 Kaebuse mõiste
§ 58 Kaebuse esitamise õigus
§ 59 Kaebusele esitatavad nõuded
§ 60 Kaebuse läbivaatamine Vabariigi Valimiskomisjonis
§ 601 Vabariigi Valimiskomisjoni otsuse või toimingu peale kaebuse esitamine
§ 61 Hääletamistulemuste kehtetuks tunnistamine
§ 611 Hääletamissedeli hääletamisruumist väljaviimine
12 RAHVAHÄÄLETUSE TULEMUSTE VÄLJAKUULUTAMINE
§ 62 Rahvahääletuse tulemuste kinnitamine ja väljakuulutamine
§ 63 Rahvahääletusel vastuvõetud seaduse väljakuulutamine ja jõustumine
§ 64 Riigikogu erakorraliste valimiste väljakuulutamine
§ 641 Hääletamissedelite ja hääletamisdokumentide säilitamine
§ 65 Elektroonilise hääletamise rakendamine
RT I, 03.01.2020, 14


PLAYSTATION 5 ON UKSE TAGA? Sony sõnul hakkab PS4 aeg otsa saama | Mehele
PLAYSTATION 5 ON UKSE TAGA? Sony sõnul hakkab PS4 aeg otsa saama (1)
Toimetas Sten Kohlmann, 22. mai 2018, 12:40
Värskelt toimunud Sony kompanii koosolekul pandi muuseas paika ka nende mängukonsooliseeria PlayStation tulevik. PlayStationi osakonna juhi John Kodera sõnul on firma praegune seade, PlayStation 4, sisenemas oma elutsükli viimasesse faasi.
Kuigi antud uudis võiks teoreetiliselt konsooli edasistele müüginumbritele negatiivselt mõjuda, arvab Kodera, et riistvara kukkuvad numbrid tehakse tasa teiste elementidega, vahendab GameSpot. Üheks näiteks tuuakse PlayStation Plus – Sony kuutasuline teenus, mis võimaldab kasutajal internetis mängida ning erinevad teoseid tasuta alla laadida.
VIDEO | „Yakuza 6“ lubab maitsta Jaapani mafiooso elu
VIRTUAALNE SPORT MASSIDESSE! Algust teeb esimene kodumaine e-spordiliiga (5)
Tulistamismäng „Call of Duty“ üritab tänavu konkurente ahvida
Muidugi tasub nentida, et elutsükli viimane faas ei pruugi koheselt tähendada PlayStation 5 kohest väljakuulutamist ja turule tulekut. Tegemist on pigem nentimisega, et PlayStation 4 on n-ö tuure maha võtmas. Seda iseloomustab ilmekalt ka tänavuste müüginumbrite projektsioon – kui mullu müüdi 19 miljonit konsooli, siis käesoleva aasta lõpuks lepib Sony 16 miljoni müüdud eksemplariga. Siiski tasub kõrva taha panna, et kõnealuse koosoleku käigus pandi paika plaanid kuni 2021. aasta märtsini, mil Sony väidetavalt taas ühe suure lükke teeb. Kas tegemist võib olla uue mänguseadmega või mitte, näitab juba aeg.
PlayStation 4 ilmus 2013. aasta novembris. Kolm aastat hiljem jõudis turule seadme uuendatud ja võimsam versioon PlayStation 4 Pro.
PS5 ? 23. mai 2018, 18:29
Kui PS4 ei löönud PS3 -e üle, siis vaevalt, et uuem seda niipeagi suudab. Peamine PS4 probleem on liigne seotus võrguteenustega ja mängude/multimeedia valiku puudus.


text:
Politsei ja prokurör on kohustatud Teid teavitama järgmisest:
Teie õigus saada kahtlustatavalt või riigilt hüvitist;
asjaolu, et Teie taotlusel on prokurör tavaliselt kohustatud koostama kahju hüvitamise nõude ja esitama selle kohtusse;
lähenemiskeelu kehtestamise tingimused, kannatanu nõustamine ja abistamine;
kuidas taotleda tasuta õigusabi ja õigusnõustamist;
lepitamise võimalused ja tingimused;
tuge ja abi pakkuvad asutused ja organisatsioonid;
vajalikud kontaktandmed Teie juhtumi kohta teabe saamiseks;
edasine menetlus ja Teie roll selles;
Teie õigus suulisele ja kirjalikule tõlkele;
Teie õigus kulude hüvitamisele;
asjaolu, et eeluurimist ei ole algatatud või et see on lõpetatud;
kuhu esitada kaebus seoses Teie juhtumi menetlemisega;
kas on algatatud kohtumenetlus;
kas kinnipeetud või vahistatud isik on põgenenud.
Eelnimetatud teavet saab pärast politseile kuriteoteate esitamist. Loomulikult saate enne politseile kuriteoteate esitamist teavet ka näiteks kuriteoohvrite kahju hüvitamise ja nende abistamise asutuse Brottsoffermyndigheti veebisaidilt.
Kui olete välisriigi kodanik ning olete langenud Rootsis kuriteo ohvriks, on Teil õigus saada samasugust teave nagu esitatakse Rootsi kodanikele (vt eespool). Kui Te ei oska rootsi keelt, on Teil ka õigus suulisele ja kirjalikule tõlkele.
Kui olete langenud kuriteo ohvriks teises riigis, teavitavad Teid Teie õigustest selle riigi asutused. Oma õiguste kohta muudes ELi liikmesriikides vt siit.
Kui Te ei oska rootsi keelt, on Teil ka õigus suulisele ja kirjalikule tõlkele.
Kui Teil on puue, st olete kurt, kuulmis- või kõnepuudega, on Teil on õigus kasutada tõlki.
Kuriteo ohvrite kahju hüvitamise ja abistamise asutus Brottsoffermyndigheten on koostanud ka spetsiaalselt lastele mõeldud teabematerjalid. Rohkem teavet oma õiguste kohta kuriteo korral leiab veebisaidilt https://www.jagvillveta.se/
Ka politseilt saab spetsiaalselt lastele mõeldud teavet: https://polisen.se/Utsatt-for-brott/Olika-typer-av-brott/Barn-och-ungdomar/
Ohvriabiteenused
Kes osutavad ohvriabiteenuseid?
Kuriteo ohvriks langedes saate abi paljudelt mittetulundusühingutelt ja organisatsioonidelt. Teie omavalitsuse sotsiaaltalitus on seadusega kohustatud tagama, et kuriteoohvrid ja nende pered saavad vajalikku tuge ja abi.
Kas politsei aitab mul kohe võtta ühendust ohvriabiteenuste osutajatega?
Kui teatate kuriteost, teavitab politsei Teid ohvriabiteenuseid pakkuvatest asutustest ja organisatsioonidest. Teie loal annab politsei mõnikord Teie kontaktandmed näiteks ohvriabitelefonile, kust seejärel võetakse Teiega ühendust. Samuti saate Te ohvriabi pakkuvate organisatsioonidega ise ühendust võtta.
Kuidas kaitstakse mu eraelu puutumatust?
Kui taotlete abi sotsiaaltalituselt, tagatakse Teie juhtumi menetlemisel konfidentsiaalsus. Vabatahtlikes ohvriabiorganisatsioonides tegutsevatel isikutel on saladuse hoidmise kohustus. Samuti võite sellise organisatsiooni poole pöördudes jääda anonüümseks.
Kas ma pean kuriteost teatama enne, kui ma saan kasutada ohvriabiteenuseid?
Isikukaitse juhul, kui ma olen ohus
Millist liiki kaitset on võimalik saada?
Kuriteoohvrite kaitsmiseks on mitmesuguseid võimalusi:
Lähenemiskeelu (kontaktförbud) eesmärk on vältida olukordi, mis võivad olla kuriteoohvrile ohtlikud. Peamiselt kasutatakse lähenemiskeeldu naiste kaitsmiseks endise abikaasa või partneri poolse ähvardamise ja ahistamise eest, kuid lähenemiskeeld võidakse kehtestada ka laste ja muude haavatavate isikute kaitseks. Lähenemiskeeld tähendab, et Teid ähvardaval või ahistaval isikul on keelatud Teid külastada või mis tahes viisil, näiteks kirja, tekstsõnumi, telefoni teel või sõprade kaudu Teiega ühendust võtta. Lähenemiskeeldu saab laiendada, keelates asjaomasel isikul läheneda Teile Teie kodus, töökohas või muus kohas, kus Te tihti viibite.
Lähenemiskeeld võib hõlmata ka ohustatud isikuga koos elavaid isikuid. Selline keeld kehtestatakse, et takistada ohu allikat ohustamast ühist kodu, kui on suur oht, et pannakse toime partneri elu, tervist, vabadust või ohutust kahjustav kuritegu.
Lähenemiskeelu kehtestamise üle otsustab prokurör. Kui prokurör lähenemiskeeldu ei kehtesta, võite nõuda selle küsimuse arutamist piirkondlikus kohtus (tingsrätt). Lähenemiskeelu rikkujale võidakse määrata trahv või kuni üheaastane vangistus.
Võib juhtuda, et koduvägivalla all kannatavad naised ja nende lapsed peavad ajutiselt kodust lahkuma. Turvakoduteenuseid pakuvad nii kohalikud omavalitsused kui ka naiste varjupaigad. Lisateabe saamiseks võtke ühendust oma omavalitsuse sotsiaaltalitusega või kohaliku naistekeskusega.
Kui peate ähvarduste või muul viisil ahistamise tõttu hoidma oma aadressi saladuses, võite taotleda, et rahvastikuregistrisse sisestatakse Teie aadressi asemel spetsiaalne salakood (sekretessmarkering). See kood sisestatakse ka teistesse avalikesse registritesse, näiteks autoregistrisse ja juhilubade registrisse. Salastatus vaadatakse tavaliselt läbi kord aastas.
Mujale kolinud või kolida kavatseva ohustatud isiku isikuandmete kaitsmiseks võidakse rahvastikuregistrisse jätta tema vana aadress (kvarskrivning). Võite jääda vanale aadressile registreerituks kuni kolmeks aastaks pärast kolimist.
Taotlus isikuandmete kaitsmiseks salakoodiga ja vana aadressi kasutamisega tuleks esitada elukoha kohalikule maksuasutusele. Ametiasutustega suheldes tuleb neid teavitada sellest, et Teie isikuandmed on kaitse all. Organisatsioonide, ettevõtete ja muude isikutega suheldes tuleb olla väga ettevaatlik.
Tugevama kaitse saamiseks võite ka muuta oma nime. Võite endale võtta oma ema või isa perekonnanime, teatades sellest Rootsi maksuametile (Skatteverket). Muu perekonnanime kasutamiseks annab loa Rootsi patendi- ja registriamet (Patent- och registreringsverket).
Turvapakett
Mõne inimese puhul on oht nii suur, et võib vajalikuks osutuda nn turvapaketi kasutamine. Paketti kuuluvad mobiiltelefon ja häiresüsteem ning selle saab laenata kohalikust politseiasutusest pärast taotluse läbivaatamist.
Fiktiivsed isikuandmed
Kui Teie elu, tervist või vabadust ähvardab tõsine oht ning muud turvameetmed piisavat kaitset ei taga, võidakse Teile anda luba kasutada fiktiivseid (väljamõeldud) isikuandmeid. Taotlus fiktiivsete isikuandmete kasutamiseks tuleb esitada politseile.
Tunnistajakaitse programm
Erandjuhul, kui muud meetmed ei toimi, võidakse ohustatud isik, kes võib mõjutada kohtuasja tulemust, võtta tunnistajakaitse alla, mida korraldab politsei.
Kes mulle kaitset pakub?
Sõltuvalt kaitse liigist teevad otsuse kaitse kohta eri organisatsioonid. Vt eespool.
Kas keegi annab mu juhtumile hinnangu, et selgitada välja, kas kurjategija võib mind ka edaspidi ohustada?
Teie suhtes politseiuurimise ja kohtumenetluse ajal erikaitsemeetmete rakendamise vajaduse väljaselgitamiseks peab politsei võimalikult kiiresti tegema individuaalse ohutuse hindamise. Hindamisel võetakse arvesse kuriteo raskust ja Teie isiklikku olukorda. Alla18-aastast isikut käsitatakse alati erikaitset vajava isikuna.
Ka sotsiaaltalitus kasutab spetsiaalseid meetodeid, et hinnata, kui suur on vägivalla taaspuhkemise oht kurjategija poolt, kellega Te koos elate.
Kas keegi annab mu juhtumile hinnangu, et selgitada välja, kas kriminaalõigussüsteem võib mind ka edaspidi ohustada (uurimise ja kohtumenetluse ajal)?
Millist kaitset pakutakse väga haavatavatele ohvritele?
Kõige tugevamad kaitsemeetmed raskete kuritegude puhul on fiktiivsed isikuandmed ja tunnistajakaitse programm (vt eespool).
Sotsiaaltalitus peab tagama, et kuriteo ohvriks langenud laps ja tema sugulased saavad vajalikku abi ja tuge. Sotsiaaltalitus ei tohi ka unustada, et laps, kes on olnud sugulase suhtes toime pandud vägivalla või muu kuriteo tunnistajaks, on samuti kuriteoohver, ning tagama, et laps saab vajalikku abi ja tuge.
Mu pereliige suri kuriteo tagajärjel. Millised on mu õigused?
Sotsiaaltalitus toetab ka kuriteoohvri pereliikmeid. Samuti on asutatud mittetulundusühinguid, mis toetavad kuriteo tagajärjel surnud isikute pereliikmeid.
Mu pereliige langes kuriteo ohvriks. Millised on mu õigused?
Sotsiaaltalitus toetab ka kuriteoohvri pereliikmeid. Paljusid eelnimetatud kaitsemeetmeid kohaldatakse ka siis, kui kuriteo ohvriks on langenud Teie sugulane. Sugulastele pakuvad tuge ka paljud mittetulundusühingud.
Kas mul on võimalik kasutada vahendust? Millistel tingimustel? Kas vahenduse ajal tagatakse minu turvalisus?
Vahendus tähendab, et ohver ja kuriteo toimepanija kohtuvad, et arutada juhtunut koos erapooletu vahendajaga. Kui kuriteo toimepanija on alla 21aastane, peab kohalik omavalitsus pakkuma välja võimaluse kasutada vahendust.
Vahendamise tingimuseks on, et kuritegu tuleb tunnistada. Samuti peavad mõlemad pooled soovima vahendusmenetluses osaleda. Vahenduse tulemusel võidakse sõlmida kokkulepe näiteks selle kohta, kuidas pooled peavad tulevikus kohtudes käituma, mis annab ohvrile teatud kindlustunde.
Samuti võidakse kokku leppida kahju rahalises hüvitamises, kuid see võib olla problemaatiline, eriti kui kuriteo toimepanijaid on mitu, tegemist on suurte summadega või tervisekahjustusega. Kui Teil on selliste kokkulepete kohta küsimusi, võtke ühendust kuriteoohvrite kahju hüvitamise ja nende abistamise asutusega Brottsoffermyndigheten. Kui lepite kokku kahju rahalises hüvitamises, võite kaotada õiguse kuriteoohvrite hüvitisele.
Määratud vahendaja (kes peab olema pädev, aus ja erapooletu) peab tagama, et vahendusmenetlus on Teie jaoks ohutu.
Kust ma leian õigusaktid, milles on sätestatud minu õigused?
Oluliste õigusnormide loetelu on avaldatud kuriteoohvrite kahju hüvitamise ja nende abistamise asutuse Brottsoffermyndigheteni veebisaidil.
Politseile kuriteost teatamiseks helistage telefoninumbril 114 14 (+46 77 114 14 00 väljastpoolt Rootsit helistades) või pöörduge politseijaoskonda. Sissemurdmise, maksekaardipettuse, varguse või asja (kuid mitte passi või isikutunnistuse) kaotamise korral saate kuriteost teatada interneti teel. Kui Teie isik on kaitstud, ei tohiks kuriteost interneti teel teatada. Hädaolukorras või kuriteo toimumise ajal helistage hädaabinumbril 112. Link e-teatele
Kui olete esitanud politseile kuriteoteate, määratakse Teie juhtumile number ning antakse kontaktandmed, kuhu pöörduda juhtumi kohta teabe saamiseks. Muul juhul võite politseilt oma juhtumi kohta teabe saamiseks helistada või saata e-kirja kohalikku politseijaoskonda või minna ise lähimasse politseijaoskonda. Kui soovite rääkida Teie juhtumit menetleva politseiametnikuga, võite helistada riigisisesele politsei kontaktnumbrile 114 14. Vahendusjaam ühendab Teid Teie juhtumit menetleva politseiametnikuga.
Teatavate kuritegude puhul on ohvril õigus isiklikule seadusjärgsele esindajale ehk nn kannatanu esindajale (målsägandebiträde). Eelkõige on selline õigus seksuaalkuritegude ja koduvägivalla ohvritel, aga ka muude kuritegude ohvritel, kui nad seda vajavad. Esindaja saab määrata niipea, kui on algatatud (eel)uurimine ning see on Teile tasuta. Kui arvate, et vajate seadusjärgset esindajat, tuleb seda kohe arutada prokuröriga (åklagare) või eeluurimist teostava politseiametnikuga. Taotluse võib esitada ka otse piirkondlikule kohtule (tingsrätt). Piirkondlik kohus otsustab, kas Teil on esindajat vaja, ning määrab esindaja. Võite teha ettepaneku isiku kohta, keda Te enda esindajaks soovite. Esindaja, kelleks on tavaliselt advokaat, kaitseb Teie huve ning toetab ja abistab Teid eeluurimise ja kohtumenetluse ajal. Esindajal on saladuse hoidmise kohustus ning ta esindab Teid kohtus ja aitab Teil esitada kahjunõude. Esindaja kohustused piirduvad kohtumenetlusega ning kahjuhüvitise sissenõudmine või muu hüvitise saamine ei ole kannatanu esindaja ülesanne.
Kui eestkostjat (tavaliselt lapsevanem) kahtlustatakse lapse vastu kuriteo toimepanemises, võidakse lapsele määrata eriesindaja. Sama kehtib ka juhul, kui kuriteos kahtlustatav on eestkostjaga lähedastes suhetes. Esindaja kaitseb lapse õigusi eeluurimise ja kohtumenetluse ajal. Eriesindajaks võidakse määrata advokaat, advokaadibüroos töötav advokaadi abi või muu isik. Sobiva isiku teadmistele, kogemusele ja isikuomadustele on kehtestatud kindlad nõuded.
Õiguskaitse kulud katab ka kodukindlustus. See tähendab, et kindlustus hüvitab Teie kohtukulud, kui kriminaalmenetluses Teie kahjunõuet ei käsitleta. Üldiselt on kindlustuslepingus sätestatud, et teatav osa kuludest tuleb Teil endal tasuda (omavastutus). Lisateavet saate oma kindlustusandjalt.
Vastavalt Rootsi riigi õigusabi seadusele (rättshjälpslagen) saate õigusnõu igat liiki juhtumite puhul. Nõu võidakse anda näiteks selle kohta, kuidas esitada kahju hüvitamise nõuet, kui prokurör Teid ei aita, või kuidas pidada läbirääkimisi kindlustusandjaga. Võite ühendust võtta advokaadibürooga, mis annab õigusnõu vastavalt riigi õigusabi seadusele. Võite kindlaksmääratud tasu eest konsulteerida kaks tundi advokaadiga. Tasu on umbes 1600 Rootsi krooni tunni kohta. Olenevalt Teie rahalisest olukorrast võib tasu olla ka väiksem.
Kui Teil ei ole õiguskaitsekindlustust ja Teie juhtumit ei saa lahendada antud õigusnõu abil, võite saada tasuta õigusabi vastavalt oma vajadustele. Sellisel juhul tasub riik osaliselt Teie seadusjärgse esindamise kulud. Samuti võite saada abi sõidu- ja majutuskulude ning tõendite esitamisega seotud kulude ja muude kulude katmiseks. Advokaat, kohus või riiklik õigusabiasutus (Rättshjälpsmyndighet) annab Teile nõu, kuidas taotleda tasuta õigusabi.
Kas mul on õigus nõuda kulude hüvitamist (uurimises või kohtumenetluses osalemise eest)? Millistel tingimustel?
Kui Teid kutsutakse politseisse või prokuröri juurde, on Teil õigus ülekuulamisele ilmumisega seotud kulude hüvitamisele. Nendeks kuludeks võivad olla sõidu- ja majutuskulud, saamata jäänud tulu või muu rahaline kulu. Saamata jäänud tulu hüvitatakse siiski ainult konkreetses summas. Hüvitise taotlemiseks pöörduge politsei poole.
Kui Teid kutsutakse politseisse või prokuröri juurde, on Teil õigus ülekuulamisele ilmumisega seotud kulude hüvitamisele. Ülekuulamise lõppedes võib kohtu eesistuja mõnikord küsida, kas Te soovite taotleda hüvitist. Üldiselt aga lahendatakse makseküsimused pärast kohtuistungit kohtu eesruumis. Siis saate taotleda hüvitist ja uurida, kui suures ulatuses kulud Teile hüvitatakse. Raha makstakse otse kohtu eesruumis. Suurte kulude tasumine võidakse ajatada; lisateabe saamiseks võtke ühendust kohtuga.
Kui juhtumi uurimine on lõpetatud ja Te ei ole tulemusega rahul, võite taotleda selle läbivaatamist prokuröri poolt. Võtke ühendust politseiga, kes edastab Teie juhtumi Teie taotlusel prokurörile. Kui Te ei ole prokuröri otsusega rahul, võite taotleda lähimalt vanemprokurörilt otsuse uut läbivaatamist (överprövning).
Jah, tavaliselt peate Te osalema kohtumenetluses, sest kohus vajab Teie ütlusi asjas otsuse tegemiseks.
Rootsi õiguse kohaselt olete eeluurimise ja kohtumenetluse ajal kannatanu (målsägande). Teist saab kohtumenetluse pool pärast seda, kui prokurör on algatanud menetluse. Te olete kohtumenetluse pool, kui:
prokurör on algatanud menetluse;
Te esitate kahju hüvitamise nõude ja/või
Te abistate süüdistuse esitamisel.
Saate abistada süüdistuse esitamisel igal ajal menetluse jooksul; Teil on sel juhul prokuröriga peaaegu sarnased menetlusõigused ning Te saate esitada kohtus näiteks omaenda tõendeid. Kuid Te ei pea seoses kuriteoga midagi tõestama.
Kui prokurör loobub üldisest süüdistusest või võtab selle tagasi, võite omal algatusel esitada eraldi süüdistusi või konkreetse süüdistuse. Sellisel juhul peate kohtule tõendama, et kuritegu toimus.
Kui Te ei ole kohtumenetluse pool, teatatakse Teile kohtuistungi kuupäev ja kellaaeg. Need teatatakse Teile siiski ainult juhul, kui olete seda eeluurimise ajal taotlenud. Kui olete kohtumenetluse pool, on Teil õigus viibida kohtuistungitel isegi siis, kui menetlus ei ole avalik.
Teid võidakse kutsuda kohtusse, kui prokurör soovib Teid üle kuulata või kui Te olete esitanud kahju hüvitamise nõude. Teile saadetakse kohtukutse, kus on märgitud kohtusse ilmumise kuupäev ja kellaaeg ning kohtusse ilmumata jätmise üksikasjalikud aktsepteeritavad põhjused. Kui Te olete haige või Teil on kohtusse ilmumata jätmiseks muu aktsepteeritav põhjus, peate sellest kohtule võimalikult kiiresti enne kohtuistungit teatama. Seejärel teatab kohus Teile, kas Teie kohalolek on nõutav. Kui Te jätate mõjuva põhjuseta kohtusse ilmumata, võidakse Teid trahvida.
Kohtumenetluse ajal on Teil õigus nõuda kahju hüvitamist. Teil on see õigus ainult juhul, kui olete kannatanu. Teid küsitlevad ka prokurör ja süüdistatav (või tema kaitsja). Teid ei küsitleta vande all. Kui olete kohtumenetluse pool, võite Teie või Teie esindaja küsitleda süüdistatavat, tunnistajaid ja eksperte. Kohtuistungi lõpus on Teil ka võimalus öelda midagi kokkuvõtteks.
Kui Teid kutsutakse politseisse või prokuröri juurde, on Teil õigus ülekuulamisele ilmumisega seotud kulude hüvitamisele. Hüvitatakse sõidu- ja majutuskulusid ning saamata jäänud tulu (kuni 700 Rootsi krooni päevas).
Jah, ilmselt soovib prokurör, et Teid menetluse ajal üle kuulataks. Kannatanu ei saa siiski olla tunnistajaks. See tähendab, et Te ei anna ütlusi vande all. Kui olete kohtumenetluse pool, on Teil õigus esitada tõendeid kohtumenetluse ajal.
Millist teavet antakse mulle kohtumenetluse ajal?
Kui olete kohtumenetluse pool, on Teil õigus saada mitmel moel teavet kohtumenetluse ja oma kohtuasja kohta. Rootsi keeles nimetatakse seda partsinsyn'iks. Kui Te olete kannatanu, kuid mitte kohtumenetluse pool, ei ole Teil samasugust õigust saada teavet kohtumenetluse kohta.
Eeluurimise ajal küsitakse Teilt, kas soovite, et Teile teatatakse kohtuotsusest. Kui olite kohtumenetluse pool, saadab kohus Teile kohtuotsuse. Kui Te ei olnud kohtumenetluse pool, saadetakse kohtuotsus Teile Teie taotlusel.
Kui olete kohtumenetluse pool, on Teil õigus saada mitmel moel teavet kohtumenetluse ja oma kohtuasja kohta. Rootsi keeles nimetatakse seda partsinsyn’iks ning selle eesmärk on anda kohtumenetluse pooltele teavet, mis on vajalik kohtumenetluses osalemiseks. See tähendab näiteks, et saate taotluse korral või kohtu algatusel juurdepääsu kohtuasja dokumentidele või muudele materjalidele. Kohtul on ka teavitamise kohustus, mis tähendab, et kohus peab omal algatusel tagama poolele juurdepääsu dokumentidele ja muudele uurimismaterjalidele, mille on kohtuasjas esitanud muu isik kui menetluse pool. Pool võib esitada ka kohtule materjalide kohta märkusi.
Kui Te olete kannatanu, kuid mitte kohtumenetluse pool, ei ole Teil samasugust õigust saada teavet kohtumenetluse kohta.
Pool, kes ei ole piirkondliku kohtu (tingsrätt) otsusega rahul, võib otsuse edasi kaevata apellatsioonikohtusse (hovrätt). Kohtuotsuses on selgitatud, kuidas seda teha. Mõnikord on apellatsioonikohtus asja arutamiseks vajalik menetlusluba. Kohtuotsuse edasikaebamise korral toimub apellatsioonikohtus tavaliselt uus kohtumenetlus. Enamasti ei pea kannatanud ja tunnistajad selles menetluses osalema. Selle asemel vaadatakse läbi piirkondlikus kohtus esitatud tõendid. Vahel võib apellatsioonikohus teha kohtuasjas otsuse kohtuistungit korraldamata.
Apellatsioonikohtu otsuse saab üldjuhul edasi kaevata kõrgeimasse kohtusse (Högsta domstolen). Kõrgeim kohus arutab asja siiski ainult juhul, kui tegemist on pretsedendiga või on ilmne põhjus otsuse läbivaatamiseks, näiteks kui piirkondlik kohus või apellatsioonikohus on teinud suure vea. Seega on apellatsioonikohus tavaliselt tegelikult viimase astme kohus.
Kui olete kohtumenetluse pool, on Teil õigus saada kohtuotsuse ärakiri nii kiiresti kui võimalik. Kui Te ei ole kohtumenetluse pool, tuleb Teil kohtuotsuse sisu teadasaamiseks pöörduda kohtu poole.
Üldiselt on Teil õigus nõuda dokumentide tõlkimist. Vajaduse korral võib kohus ise lasta talle esitatud või tema saadud dokumendid tõlkida. Te peate teenuse taotlemiseks pöörduma kohtu poole. Tõlkimine on Teile tasuta.
Kohtumenetluse selles etapis ei saa Te kasutada riigi kulul kannatanu esindajat (målsägandebiträde). Esindaja kohustus Teid abistada lõpeb kohtumenetluse lõppedes. Samas võite kasutada õigusesindajat oma kulul. Kui Teil on õigus tasuta õigusabile, võib riik katta osa õigusesindaja kuludest.
Kui vajate selles etapis abi, võite ühendust võtta mõne selles valdkonnas tegutseva mittetulundusühinguga, näiteks helistada ohvriabitelefonile või naiste abitelefonile: Brottsofferjouren Sverige, Riksorganisationen för kvinnojourer och tjejjourer i Sverige (ROKS), Unizon jne.
Jah, pärast kohtumenetlust on Teil õigus abile ja kaitsele. Mittetulundusühingutelt või sotsiaaltalitusest toetuse või kaitse saamiseks ajalist piirangut pole. Isikuandmete kaitsele on kehtestatud teatav ajaline piirang. Lisateavet selle kohta saate punktist „Isikukaitse juhul, kui ma olen ohus“ („Minu õigused, kui olen langenud kuriteo ohvriks“).
Kohtuotsuses on märgitud karistus ning näiteks see, kui pikk vanglakaristus süüdimõistetud isikule määrati. Isikukuritegude (isiku elu, tervise, vabaduse või ohutuse vastased kuriteod) puhul küsib Rootsi vangla- ja kriminaalhooldusamet Teilt kui kannatanult, kas Te soovite saada järgmist teavet:
millises Rootsi kinnipidamisasutuses süüdimõistetu karistust kannab;
süüdimõistetu on üle viidud teise kinnipidamisasutusse või teise riiki;
süüdimõistetu viibib väljaspool kinnipidamisasutust;
süüdimõistetu või Rootsi vangla- ja kriminaalhooldusamet taotleb eluaegse vabadusekaotuse muutmist;
süüdimõistetu on vabastatud;
süüdimõistetu on kinnipidamisasutusest põgenenud või vabastatud või
süüdimõistetu ei ole pärast puhkust või eemalviibimist kinnipidamisasutusse naasnud.
Rootsi vangla- ja kriminaalhooldusamet ei pea teavet andma, kui see võib ohustada kinnipeetu elu või tervist.
Isikukuritegude (isiku elu, tervise, vabaduse või ohutuse vastased kuriteod) puhul küsib Rootsi vangla- ja kriminaalhooldusamet Teilt kui kannatanult, kas Te soovite saada järgmist teavet:
Ei, sellist õigust Teil ei ole.
Võite nõuda Teile kuriteoga tekitatud mis tahes kahju hüvitamist. Kahju hüvitamise nõuded vaadatakse tavaliselt läbi samal ajal, kui kohus otsustab, kas süüdistatav on kuriteos süüdi või mitte.
Ohver või kannatanu peab nõudma kahju hüvitamist kuriteo toime pannud või kahju tekitanud isikult. Selle hõlbustamiseks koostab prokurör (åklagare) Teie taotlusel kahju hüvitamise nõude ja esitab selle kohtumenetluse käigus. Ainsaks erandiks on kahju hüvitamise nõuded, mida tuleb põhjalikult uurida või mida peetakse ilmselgelt põhjendamatuks, st need ei ole kuriteoga seotud või on sarnases olukorras tavaliselt tekkivast kahjust palju suuremad.
Kui taotlete hüvitist kuriteo tagajärjel saadud vigastuste eest, peate seda ütlema, kui politsei Teid üle kuulab. Samuti peate ütlema, kas soovite, et prokurör aitaks Teil kahju hüvitamise nõuet esitada.
Asjaolu, et kohus on andnud süüdistatavale korralduse hüvitada kahju, ei tähenda, et saate automaatselt raha. Sageli ei ole kurjategija suuteline maksma või ei tee seda vabatahtlikult. Täitevasutus (Kronofogden) aitab Teil kahjuhüvitise kätte saada.
Kohus saadab kohtuotsuse ärakirja täitevasutusele, kes võtab Teiega kirja teel ühendust, et teada saada, kas soovite abi kahjuhüvitise kättesaamisel. Kui Te seda soovite, peate täitma Teile saadetud vormi ning tagastama selle täitevasutusele, kes seejärel kontrollib kurjategija rahalist olukorda. Kui ilmneb, et kurjategija on suuteline maksma, tagab täitevasutus, et saate kahjuhüvitise kätte.
Täitevasutuse abi on Teile tasuta, välja arvatud väga erandlikel juhtudel. Kui täitevasutus ei ole Teiega ühendust võtnud, peate ise tema poole pöörduma.
Ei, see ei ole võimalik.
Kui süüdimõistetud isik ei saa kahjuhüvitist maksta ja ei ole sõlmitud kindlustust, mis kataks kogu nõuet, võib Teil olla õigus saada hüvitist riigilt. Seda nimetatakse kuriteoohvrite hüvitiseks (brottsskadeersättning) ning selle maksmisega tegeleb kuriteoohvrite kahju hüvitamise ja nende abistamise asutus Brottsoffermyndigheten.
Kuriteoohvritele hüvitise maksmiseks juhul, kui kuriteo toimepanija ei ole teada, tuleb teha uurimine, nagu eeluurimine, et tõendada, et olete langenud kuriteo ohvriks, mitte kannatanud õnnetuse tõttu. Kuriteost tuleb alati politseile teada anda. Kui kahtlustatav on kindlaks tehtud, peab tavaliselt olema tehtud ka süüdimõistev kohtuotsus või mõistetud karistus.
Kuriteoohvrite hüvitis hõlmab Rootsis toime pandud kuritegusid ning Teil võib olla õigus saada hüvitist olenemata sellest, kas elate Rootsis või viibite siin ajutiselt näiteks turistina või õpingute eesmärgil. Kui olete Rootsi resident, võib Teil olla õigus saada hüvitist isegi siis, kui kuritegu pandi toime välisriigis.
Kuriteoohvri hüvitisest arvatakse maha samasugune summa nagu omavastutus kindlustuse puhul.
Kellega ma pean abi ja toetuse saamiseks ühendust võtma, kui ma olen kuriteoohver?
Barnens Rätt i Samhället (BRIS – laste õigused ühiskonnas)
BRIS on laste õiguste organisatsioon, mis ei ole seotud ühegi poliitilise või religioosse rühmitusega. Haavatavad lapsed ja alla 18-aastased isikud võivad saata BRIS-ile e-kirja või tekstsõnumi või helistada organisatsioonile anonüümselt ja tasuta. BRIS-iga võivad ühendust võtta ka täiskasvanud, kes soovivad arutada laste ja noortega seotud küsimusi ja probleeme.
116 111, laste ja noorte abitelefon
077 150 50 50, täiskasvanute abitelefon
Brottsofferjouren Sverige (Rootsi ohvriabiorganisatsioon)
Brottsofferjouren Sverige on mittetulundusühing, mis kaitseb kuriteoohvrite õigust saada tuge. Sellesse kuuluvad kohalikud ohvriabikeskused kogu riigis, sekretariaat ja üleriiklik tasuta abitelefon. Organisatsioon abistab kuriteoohvreid, tunnistajaid ja nende pereliikmeid, kuulates nad ära ja pakkudes tuge ja head nõu. Vajaduse korral abistatakse ohvrit muude asutustega suhtlemisel, kes võivad pakkuda näiteks psühholoogilist abi, varjupaika või rahalist abi. Samuti antakse ohvritele nõu seoses kriminaalmenetlusega. Brottsofferjouren Sverige korraldab ka ohvriabi vabatahtlike abiga, kes annavad teavet ja pakuvad abi seoses kohtumenetlusega.
Föreningen anhöriga till sexuellt utnyttjade barn (ATSUB – seksuaalselt kuritarvitatud laste pereliikmete ühendus)
ATSUB nõustab seksuaalselt kuritarvitatud laste pereliikmeid individuaalselt ning aitab neil suhelda ametiasutustega. Ühendus korraldab ka tugirühmade tegevust ja pakub abi kohtus.
Riksförbundet för homosexuellas, bisexuellas och transpersoners rättigheter (RFSL – Rootsi lesbide, geide, biseksuaalide ja transsooliste inimeste õiguste kaitse ühing), ohvriabitelefon
RFSL on mittetulundusühing, mille eesmärk on tagada, et lesbidel, geidel, biseksuaalidel ja transsoolistel inimestel (LGBT inimesed) on ühiskonnas samasugused õigused, võimalused ja kohustused nagu kõikidel teistel inimestel. RFSL-il on ohvriabitelefon LGBT inimestele, kes on langenud väärkohtlemise, ähvarduste ja vägivalla ohvriks. Teenus on mõeldud ka LGBT inimeste pereliikmetele ja sõpradele ning isikutele, kes puutuvad töö käigus kokku haavatavate LGBT inimestega. Organisatsioon korraldab kriisikohtumisi, pakub teavet õiguste kohta, aitab suhelda ametiasutustega, pakub toetust kohtumenetlustes ning varjupaika.
Riksorganisationen för kvinnojourer och tjejjourer i Sverige (ROKS – riiklik naiste ja neidude varjupaikade organisatsioon)
ROKS kooskõlastab organisatsiooni kuuluvate kohalike keskuste tööd ning pakub abi ja varjupaika väärkoheldud naistele, neidudele ja lastele. Organisatsioon tegeleb ka hoiakute kujundamisega, et levitada liikmeskeskuste kogemusi ja seega vähendada meeste vägivalda naiste vastu.
Riksföreningen stödcentrum mot incest och andra sexuella övergrepp i barndomen (RISE – verepilastuse ja muul viisil lapsepõlves toimunud seksuaalse kuritarvitamise ohvrite riiklik tugikeskus)
RISE on mittetulundusühing, mis pakub tuge täiskasvanutele, keda on lapsena seksuaalselt kuritarvitatud. Ühingul on abitelefon, kuhu saavad helistada naised, mehed, lapsed, nende pereliikmed ja asjaomase valdkonna spetsialistid. RISE pakub oma liikmetele ka mitmesuguseid tegevusi, sealhulgas arutelusid tugirühmades.
Terrafem on mittetulundusühing. Organisatsioon haldab ainsat üleriigilist abitelefoni sisserändaja taustaga naistele, kes on langenud vägivalla ohvriks. Terrafemil on ka õigusabitelefon ning ta pakub turvamajutust väärkoheldud naistele ja nende lastele.
Unizon esindab naiste varjupaiku, noorte naiste mõjuvõimu suurendamise keskusi ja muid organisatsioone, mis pakuvad tugiteenuseid sooliselt võrdõigusliku ja vägivallata ühiskonna tagamiseks. Liikmesorganisatsioonid tegelevad peamiselt väärkoheldud naiste ja nende laste toetamise ja kaitsmisega. Samuti tegeletakse laste ja noortega seotud ennetustööga ning nende toetamisega, hoiakute kujundamise ja teadmiste levitamisega.
Riigiasutused ja muud organid
Brottsoffermyndigheten (kuriteoohvrite kahju hüvitamise ja nende abistamise asutus)
Brottsoffermyndigheteni tegevuse peamine eesmärk on kuriteoohvrite õiguste kaitse ning nende vajaduste ja huvide esindamine. Asutus vastutab kogu riigis nelja valdkonna eest: kuriteoohvritele kahjude hüvitamine, kuriteoohvrite fondi (Brottsofferfonden) haldamine, eksperdikeskusena tegutsemine ja makstud kuriteoohvrite hüvitise sissenõudmine.
Domstolsverket (riiklik kohtuamet)
Riiklik kohtuamet on valitsusele alluv riigiasutus, mis teenindab Rootsi kohtuid. Kohtuamet vastutab Rootsi kohtute tegevuse üldise kooskõlastamise ning nende tegevust mõjutavate üldiste küsimuste lahendamise eest. See hõlmab ka teenuseid, mida osutatakse kohtutele, riiklikele üürikohtutele ja riiklikule õigusabiasutusele (Rättshjälpsmyndigheten).
Kronofogden (Rootsi täitevasutus)
Rootsi täitevasutus on riigiasutus. Muu hulgas tegeletakse maksekorralduste täitmisele pööramisega ning aidatakse isikuid võlgade sissenõudmisel.
Nationellt centrum för kvinnofrid (NCK – meestepoolse naistevastase vägivalla riiklik teabekeskus)
Uppsala ülikooli juures tegutsev NCK tegeleb valitsuse nimel teadlikkuse suurendamisega meeste vägivallast naiste vastu, nn auvägivallast ning rõhumisest ja vägivallast samasooliste suhetes. NCK haldab vägivallaohvrite riiklikku abitelefoni Kvinnofridslinjen'i ning Uppsala ülikooli haigla juures tegutsevat väärkoheldud naiste polikliinikut.
Polismyndigheten (Rootsi politseiamet)
Politseiamet tegeleb kuritegude uurimise ja ennetamisega. Politseiamet menetleb ka fiktiivsete isikuandmetega seotud juhtumeid.
112 (hädaabinumber)
Rättshjälpsmyndigheten (riiklik õigusabiasutus)
Rättshjälpsmyndigheten on riiklik asutus, mis osutab tasuta õigusabi vastavalt Rootsi riigi õigusabi seadusele. Riiklik õigusabiasutus tegutseb ka sissenõudva asutusena, kui kohus on andnud korralduse kulude tagasimaksmiseks, sealhulgas kaitsekulude tagasimaksmiseks kriminaalasjades.
Skatteverket (Rootsi maksuamet)
Rootsi maksuamet on haldusasutus, mis tegeleb maksude kogumise ja vara hindamisega, haldab rahvastikuregistrit ning registreerib lepinguid. Rootsi maksuamet menetleb ka isikuandmete kaitse taotlusi (salakoodi määramine ja vana aadressi kasutamine).
Sveriges Kommuner och Landsting (SKL – Rootsi kohalike ja piirkondlike omavalitsuste liit)
SKL on kohalike ja piirkondlike omavalitsuste organisatsiooniline ühendus.
Åklagarmyndigheten (Rootsi prokuratuur)
Prokuratuur uurib koostöös politseiga kuritegusid. Kui uurimise tulemusel esitatakse süüdistus, lahendatakse juhtum kohtus. Prokuröri ülesanne on tõendada, et süüdistatav on kuriteo toime pannud.
Ohvriabitelefonid
Brottsofferjouren Sverige on mittetulundusühing, mis kaitseb kuriteoohvrite õigust saada tuge. Sellesse kuuluvad kohalikud ohvriabikeskused kogu riigis, sekretariaat ja üleriiklik tasuta abitelefon. Organisatsioon abistab kuriteoohvreid, tunnistajaid ja nende pereliikmeid, kuulates nad ära ning pakkudes tuge ja head nõu. Vajaduse korral abistatakse ohvrit selliste muude asutustega suhtlemisel, kes võivad pakkuda näiteks psühholoogilist abi, varjupaika või rahalist abi. Samuti antakse ohvritele nõu seoses kriminaalmenetlusega. Brottsofferjouren Sverige korraldab ka ohvriabi vabatahtlike abiga, kes annavad teavet ja pakuvad abi seoses kohtumenetlusega.
Brottsofferjouren Sverige haldab riiklikku abitelefoni, mis pakub tuge kõikidele kuriteoohvritele ning suunab neid kohalike kuriteoohvrite tugikeskustesse. Riikliku abitelefoni kaudu saab pakkuda abi 21 keeles.
Brottsoffermyndigheten haldab abitelefoni, mille kaudu antakse teavet kuriteoga tekitatud kahju rahalise hüvitamise kohta ning näiteks kannatanu õiguse kohta esindajale ja laste õiguse kohta eriesindajale, lähenemiskeelu ja kohtumenetluse kohta.
Kas ohvriabi on tasuta?
Jah, mittetulundusühingud osutavad ohvriabi tasuta. Sama kehtib ka riigiasutuste osutatavate ohvriabiteenuste kohta.
Millist abi võin ma saada riiklikelt ametiasutustelt?
Millist abi võin ma saada valitsusvälistelt organisatsioonidelt?

matches: kohus kohus kohus kohus kohus kohus kohus kohus kohus kohus kohus Kohus kohus


Loomakasvatuse üleminekutoetus – Riigi Teataja
Loomakasvatuse üleminekutoetus
Loomakasvatuse üleminekutoetus - sisukord
§ 2 Loomakasvatuse üleminekutoetuse saamise üldised nõuded
2 Ammlehma ja ute kasvatamise üleminekutoetuse saamise nõuded
§ 5 Nõuded ammlehma ja ute kasvatamise üleminekutoetuse taotlejale
§ 6 Nõuded ammlehma ja ute kohta
§ 7 Nõuded karja suuruse kohta
3 Piima, veise ja ute üleminekutoetuse saamise nõuded
§ 8 Nõuded piima, veise ja ute üleminekutoetuse taotlejale
4 Loomakasvatuse üleminekutoetuse taotlemine ja taotluse menetlemine
§ 9 Loomakasvatuse üleminekutoetuse taotlemine
§ 11 Taotluse kontrollimine
RT I, 15.05.2020, 17
Vastu võetud 16.02.2017 nr 17
RT I, 21.02.2017, 8
14.05.2020 RT I, 15.05.2020, 15 18.05.2020
Määrusega kehtestatakse toetuse saamise täpsemad nõuded ning toetuse taotlemise ja taotluse menetlemise kord järgmiste toetuste kohta:
1) ammlehma kasvatamise üleminekutoetus;
2) ute kasvatamise üleminekutoetus;
3) piima üleminekutoetus;
4) veise üleminekutoetus;
5) ute üleminekutoetus.
§ 2. Loomakasvatuse üleminekutoetuse saamise üldised nõuded
(1) Ammlehma ja ute kasvatamise üleminekutoetust, piima, veise ja ute üleminekutoetust (edaspidi koos loomakasvatuse üleminekutoetus) võib taotleda füüsiline või juriidiline isik või juriidilise isiku staatuseta isikute ühendus, kes tegeleb Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 1307/2013 artikli 4 lõike 1 punktis c nimetatud põllumajandusliku tegevusega põllumajanduslikus majapidamises (edaspidi taotleja).
1) üks hektar põllumajandusmaad, mis on taotluse esitamise aastale eelnenud aasta 31. detsembri seisuga ühtse pindalatoetuse taotluse menetlemise käigus kindlaks määratud või mille olemasolu tõendab taotleja muul viisil või
2) ühele loomühikule vastaval hulgal põllumajandusloomi, keda põllumajandusloomade registri andmete alusel kasvatatakse taotluse esitamise aastale eelnenud aasta 31. detsembri seisuga või kelle olemasolu tõendab taotleja muul viisil.
(4) Lõikes 2 punktis 2 nimetatud põllumajandusloomade loomühikuteks ümberarvutamise koefitsiendid on esitatud lisas.
(2) Komisjoni rakendusmääruse (EL) nr 809/2014 artikli 8 lõike 3 punktis a nimetatud ajavahemik algab 22. märtsil ning lõppeb 21. aprillil.
PRIA otsustab Euroopa Liidu ühise põllumajanduspoliitika rakendamise seaduse § 31 lõike 2 alusel loomakasvatuse üleminekutoetuse ühikumäära toetuse liikide kaupa taotluse esitamise aasta 10. juuniks.
2. peatükk Ammlehma ja ute kasvatamise üleminekutoetuse saamise nõuded
§ 5. Nõuded ammlehma ja ute kasvatamise üleminekutoetuse taotlejale
(1) Ammlehma kasvatamise üleminekutoetust võib taotleda taotleja, kes põllumajandusloomade registri andmete kohaselt kasvatab taotluse esitamise kalendriaasta 2. märtsi seisuga vähemalt ühte ammlehma.
(2) Ute kasvatamise üleminekutoetust võib taotleda taotleja, kes põllumajandusloomade registri andmete kohaselt kasvatab taotluse esitamise kalendriaasta 2. märtsi seisuga vähemalt kümmet utte.
§ 6. Nõuded ammlehma ja ute kohta
(1) Ammlehm, kelle kohta ammlehma kasvatamise üleminekutoetust taotletakse, peab olema nõuetekohaselt identifitseeritud ja registreeritud vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusele (EÜ) nr 1760/2000 veiste identifitseerimise ja registreerimise süsteemi loomise, veiseliha ja veiselihatoodete märgistamise ning nõukogu määruse (EÜ) nr 820/97 kehtetuks tunnistamise kohta (EÜT L 204, 11.08.2000, lk 1–10).
(2) Ammlehm § 5 lõike 1 tähenduses on lehm ja vähemalt kaheksa kuu vanune lehmmullikas, kes kuulub järgmisse tõugu: hereford (Hf), limusiin (Li), aberdiin-angus (Ab), šarolee (Ch), šoti mägiveis (Hc), piemont (Pi), hele tõug (Ba), simmental (Si), belgia sinine (Bb), dexter (De), galloway (Ga), aubrac (Au), saksa šorthorn (SH) salers (SA), tirooli hall (GR) või wagyu (WA).
(3) Ammlehm ja lehmmullikas loetakse lõikes 2 nimetatud tõugu kuuluvaks, kui neil on asjaomase tõu tunnused või nad on saadud lihatõuga ristamisel ja kuuluvad lihatootmiseks peetavate loomadega samasse karja.
(4) Utt, kelle kohta ute kasvatamise üleminekutoetust taotletakse, peab olema taotluse esitamise aasta 27. aprilli seisuga vähemalt ühe aasta vanune, nõuetekohaselt identifitseeritud ja registreeritud vastavalt nõukogu määrusele (EÜ) 21/2004, millega kehtestatakse lammaste ja kitsede identifitseerimise ja registreerimise süsteem ja muudetakse määrust (EÜ) nr 1782/2003 ning direktiive 92/102/EMÜ ja 64/432/EMÜ (ELT L 5, 09.01.2004, lk 8–17).
§ 7. Nõuded karja suuruse kohta
(1) Ammlehma kasvatamise üleminekutoetuse saamiseks peab taotleja oma karjas taotlusel märgitud arvul selle määruse nõuete kohaseid ammlehmasid üleminekutoetuse taotluse esitamise päevast kuni 8. maini.
(2) Ute kasvatamise üleminekutoetuse saamiseks peab taotleja oma karjas taotlusel märgitud arvul selle määruse nõuete kohaseid uttesid üleminekutoetuse taotluse esitamise päevast kuni 8. maini.
(3) Ammlehma kasvatamise üleminekutoetuse taotleja ei või taotlusel märgitud ammlehma asendada teise ammlehmaga.
(4) Karjas võib olla taotlusel märgitud arvust vähem ammlehmi või uttesid, kui see on põhjustatud vääramatu jõu või erandlike asjaolude esinemisest, sealhulgas juhul, kui esinevad järgmised asjaolud:
2) loom on taotleja tahte vastaselt karjast välja viidud ning taotlejal on selle tõendamiseks Politsei- ja Piirivalveametile esitatud avalduse ärakiri;
3) loom on haiguse või õnnetuse tõttu surnud või veterinaarsel näidustusel hukatud ning taotlejal on selle tõendamiseks veterinaararsti kirjalik kinnitus.
3. peatükk Piima, veise ja ute üleminekutoetuse saamise nõuded
§ 8. Nõuded piima, veise ja ute üleminekutoetuse taotlejale
Piima, veise ja ute üleminekutoetust võib taotleda taotleja, kellele on määratud või kes omab taotluse esitamise aasta 21. märtsi seisuga Euroopa Liidu ühise põllumajanduspoliitika rakendamise seaduse § 26 lõike 1 kohast täiendava otsetoetuse toetusõigust.
4. peatükk Loomakasvatuse üleminekutoetuse taotlemine ja taotluse menetlemine
§ 9. Loomakasvatuse üleminekutoetuse taotlemine
(1) Taotleja esitab ajavahemikul 2. märtsist kuni 21. märtsini PRIA-le elektrooniliselt PRIA e-teenuse keskkonna kaudu taotluse, mis sisaldab maaeluministri 17. aprilli 2015. a määruse nr 32 „Otsetoetuste saamise üldised nõuded, ühtne pindalatoetus, kliima- ja keskkonnatoetus ning noore põllumajandustootja toetus” § 151 lõikes 1 nimetatud andmeid.
(2) Ammlehma kasvatamise üleminekutoetuse taotleja esitab lisaks lõikes 1 nimetatud andmetele nende ammlehmade arvu ja identifitseerimisnumbrid, kelle kohta ta toetust taotleb ja keda ta põllumajandusloomade registri andmete kohaselt taotluse esitamise aasta 2. märtsi seisuga kasvatab.
(3) Ute kasvatamise üleminekutoetuse taotleja esitab lisaks lõikes 1 nimetatud andmetele nende uttede arvu, kelle kohta ta toetust taotleb ja keda ta põllumajandusloomade registri andmete kohaselt taotluse esitamise aasta 2. märtsi seisuga kasvatab.
(4) Piima, veise ja ute üleminekutoetuse taotleja esitab lisaks lõikes 1 nimetatud andmetele kinnituse, et ta taotleb üleminekutoetust asjaomase toetusõiguse alusel.
(5) Kui piima, veise ja ute üleminekutoetuse taotleja on omandanud toetusõiguse Euroopa Liidu ühise põllumajanduspoliitika rakendamise seaduse § 27 kohaselt, esitab ta koos taotlusega PRIA-le elektrooniliselt PRIA e-teenuse keskkonna kaudu maaeluministri 14. detsembri 2017. a määruses nr 86 „Täiendava otsetoetuse toetusõiguse üleandmisest teavitamine” nimetatud teate või dokumendi.
(6) [Kehtetu - RT I, 29.12.2017, 16 - jõust. 01.01.2018]
(1) PRIA otsustab ammlehma ja ute kasvatamise üleminekutoetuse vähendamise Euroopa Liidu ühise põllumajanduspoliitika rakendamise seaduse § 29 lõikes 1 sätestatud alustel.
(2) Kui taotluse kontrollimise käigus on tehtud kindlaks, et taotlusel märgitud loomade ja toetuse saamise nõuete kohaste loomade arvu (edaspidi nõuetekohaste loomade arv) vahe on kuni kolm looma, arvutatakse ammlehma ja ute kasvatamise üleminekutoetuse summa nõuetekohaste loomade arvu alusel.
(3) Kui taotluse kontrollimise käigus on tehtud kindlaks, et taotlusel märgitud loomade ja nõuetekohaste loomade arvu vahe on suurem kui kolm looma, vähendatakse nõuetekohaste loomade arvu alusel arvutatud toetuse summat, lähtudes määratud protsendist. Määratud protsendi saamiseks jagatakse taotlusel märgitud loomade ja nõuetekohaste loomade arvu vahe nõuetekohaste loomade arvuga ning korrutatakse sajaga.
(4) Kui määratud protsent:
1) ei ületa 5, määratakse ammlehma ja ute kasvatamise üleminekutoetuse suurus nõuetekohaste loomade arvu alusel;
2) on suurem kui 5, kuid ei ületa 10, määratakse ammlehma ja ute kasvatamise üleminekutoetuse suurus nõuetekohaste loomade arvu alusel, kuid toetust vähendatakse määratud protsendi võrra;
3) on suurem kui 10, kuid ei ületa 20, määratakse ammlehma ja ute kasvatamise üleminekutoetuse suurus nõuetekohaste loomade arvu alusel, kuid toetust vähendatakse kahekordse määratud protsendi võrra.
(5) Kui taotlusel märgitud loomade arvu ja nõuetekohaste loomade arvu vahe on suurem kui kolm looma ning määratud protsent ületab 20, jäetakse ammlehma ja ute kasvatamise üleminekutoetuse taotlus rahuldamata.
(6) Euroopa Liidu ühise põllumajanduspoliitika rakendamise seaduse § 29 lõike 1 punktis 3 sätestatud juhul vähendatakse taotlejale määratavat ammlehma ja ute kasvatamise üleminekutoetuse summat, millest on maha arvatud selle määruse kohaselt tehtavad vähendamised, 5 protsendi võrra.
§ 11. Taotluse kontrollimine
(2) PRIA kontrollib kohapeal vähemalt 5 protsenti ammlehma ja ute kasvatamise üleminekutoetuse taotlejatest.
(3) Taotleja teeb lõikes 1 nimetatud asutusele teatavaks kõik taotluse rahuldamise otsustamiseks vajalikud asjaolud, sealhulgas ajab vajaduse korral loomad kokku või hoiab neid selliselt, et oleks võimalik kontrollida nende kõrvamärkide olemasolu ja loomade identifitseerimisnumbrit.
(1) PRIA teeb loomakasvatuse üleminekutoetuse taotluse rahuldamise või rahuldamata jätmise otsuse taotluse esitamise aasta 22. juuniks.
(2) PRIA teeb loomakasvatuse üleminekutoetuse taotluse rahuldamata jätmise otsuse Euroopa Liidu ühise põllumajanduspoliitika rakendamise seaduse §-s 30 sätestatud alustel.
Loomakasvatuse üleminekutoetus makstakse välja taotluse esitamise aasta 30. septembriks.
2020. aastal kontrollib PRIA kohapeal vähemalt kolme protsenti ammlehma ja ute kasvatamise üleminekutoetuse taotlejatest.
[RT I, 15.05.2020, 15 - jõust. 18.05.2020]
Lisa Loomühikute (LÜ) arvutamine