text:
Määrus (EÜ) nr 1371/2007 – Rongireisijate õigused ja kohustused – Artikkel 17 – Piletihinna hüvitamine hilinemise korral – Välistamine vääramatu jõu korral – Lubatavus – Artikli 30 lõike 1 esimene lõik – Määruse täitmise eest vastutava siseriikliku organi pädevus – Võimalus kohustada raudtee-ettevõtjat muutma reisijatele hüvitise maksmise korda
Kohtuasjas C‑509/11,
mille ese on ELTL artikli 267 alusel Verwaltungsgerichtshof’i (Austria) 8. septembri 2011. aasta otsusega esitatud eelotsusetaotlus, mis saabus Euroopa Kohtusse 30. septembril 2011, menetluses, mille algatas
koosseisus: koja president A. Tizzano, kohtunikud M. Berger, A. Borg Barthet (ettekandja), E. Levits ja J.‑J. Kasel,
arvestades kirjalikus menetluses ja 22. novembri 2012. aasta kohtuistungil esitatut,
– ÖBB-Personenverkehr AG, esindaja: Rechtsanwalt A. Egger,
– Schienen-Control Kommission, esindajad: G. Hellwagner, N. Schadler ja G. Redl,
– Itaalia valitsus, esindaja: G. Palmieri, keda abistas avvocato dello Stato W. Ferrante,
– Euroopa Komisjon, esindajad: G. Braun ja H. Støvlbæk,
olles 14. märtsi 2013. aasta kohtuistungil ära kuulanud kohtujuristi ettepaneku,
1 Eelotsusetaotlus puudutab küsimust, kuidas tõlgendada Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. oktoobri 2007. aasta määruse (EÜ) nr 1371/2007 rongireisijate õiguste ja kohustuste kohta (ELT L 315, lk 14) artikleid 17 ja 30.
2 Kõnealune taotlus on esitatud kaebuse raames, mille esitas ÖBB-Personenverkehr AG (edaspidi „ÖBB-Personenverkehr”) Schienen-Control Kommissioni (raudteevõrgu kontrollikomisjon, edaspidi „Kommission”) 6. detsembri 2010. aasta otsuse peale, mis käsitleb rongireisijatele ÖBB-Personenverkehri poolt hüvitiste maksmise korda.
3 23. juunil 2011 Bernis (Šveits) allkirjastatud Euroopa Liidu ja Rahvusvaheliste Raudteevedude Valitsustevahelise Organisatsiooni vaheline leping Euroopa Liidu ühinemise kohta 9. mai 1980. aasta rahvusvahelise raudteeveo konventsiooniga (COTIF), mida on muudetud 3. juuni 1999. aasta Vilniuse protokolliga (edaspidi „COTIF”), jõustus selle artikli 9 kohaselt 1. juulil 2011.
4 Kõnealuse lepingu artikkel 2 sätestab:
„Ilma et see piiraks konventsiooni eesmärki hõlbustada, parandada ja arendada rahvusvahelist raudteetransporti ning ilma et see piiraks selle täielikku kohaldamist konventsiooni teiste liikmesriikide suhtes, kohaldavad liitu kuuluvad konventsiooni liikmesriigid omavahelistes suhetes liidu eeskirju ja seetõttu mitte konventsioonist tulenevaid eeskirju, välja arvatud juhul, kui konkreetse juhtumi suhtes kohaldamiseks puudub kehtiv liidu eeskiri.”
5 Määruse nr 1371/2007 põhjendustes 1–3 on nähtud ette:
„(1) Ühise transpordipoliitika raames on oluline tagada rongireisijate kasutajaõigused ning parandada raudtee reisijateveo teenuste kvaliteeti ja tõhusust, et aidata suurendada raudteeveo osakaalu võrreldes teiste transpordiliikidega.
(2) Komisjoni teatises „Tarbijapoliitika strateegia aastateks 2002–2006” […] seatakse eesmärgiks kõrgetasemelise tarbijakaitse saavutamine transpordi alal [EÜ] artikli 153 lõike 2 kohaselt.
(3) Kuna rongireisija on veolepingu nõrgem osapool, tuleb reisija vastavaid õigusi kaitsta.”
6 Määruse põhjendustes 6, 13 ja 14 on märgitud:
„(6) Rongireisijate õiguste tugevdamine peaks tuginema olemasolevale sellekohasele rahvusvahelise õiguse süsteemile, mis sisaldub [COTIF‑i] lisas A – reisijate ja pagasi rahvusvahelise raudteeveo lepingu ühtsed eeskirjad (CIV) [(edaspidi „CIV ühtsed eeskirjad”)]. Kuid soovitatav on laiendada käesoleva määruse reguleerimisala ja kaitsta mitte ainult rahvusvahelisi, vaid ka riigisiseseid reisijaid.
(13) Suuremad õigused hüvitisele ja abile hilinemise, ühendusreisist mahajäämise või rahvusvahelise teenuse tühistamise korral peaks muutma rahvusvahelise rongireisijateturu motiveeritumaks reisijate kasuks.
(14) On soovitav, et käesolev määrus looks reisijate jaoks raudtee-ettevõtja vastutusega seotud hüvitistesüsteemi hilinemise korral samadel alustel nagu COTIF‑iga sätestatud rahvusvaheline süsteem ja eriti selle CIV lisa reisijate õiguste kohta.”
7 Määruse nr 1371/2007 põhjenduste 22 ja 23 kohaselt:
„(22) Liikmesriigid peaksid kehtestama karistused käesoleva määruse rikkumise eest ja tagama nende karistuste rakendamise. Karistused, mille hulka võib kuuluda ka asjaomasele isikule hüvitise maksmine, peaksid olema tõhusad, proportsionaalsed ja hoiatavad.
(23) Kuna käesoleva määruse eesmärke, nimelt ühenduse raudteede arendamist ja reisijate õiguste kehtestamist ei suuda liikmesriigid piisavalt saavutada ning seetõttu on neid parem saavutada ühenduse tasandil, võib ühendus võtta meetmeid kooskõlas [EÜ] artiklis 5 sätestatud subsidiaarsuse põhimõttega. Kõnealuses artiklis sätestatud proportsionaalsuse põhimõtte kohaselt ei lähe käesolev määrus nimetatud eesmärkide saavutamiseks vajalikust kaugemale.”
8 Määruse nr 1371/2007 artikkel 3 sätestab:
1. „raudtee-ettevõtja” – raudtee-ettevõtja [direktiivis 2001/14/EÜ] määratletud tähenduses ning igasugune avaliku või erasektori ettevõtja, kelle tegevuseks on raudtee kauba- ja/või reisijateveo teenuste osutamine tingimusel, et ettevõtja tagab ka veduriteenuse; mõiste hõlmab ka üksnes veduriteenust osutavaid ettevõtjaid;
8. „veoleping” – tasulist või tasuta vedu käsitlev leping raudtee-ettevõtja või piletimüüja ja reisija vahel ühe või mitme veoteenuse osutamiseks;
16. „üldised veotingimused” – vedaja tingimused üldtingimuste või igas liikmesriigis seaduslikult kehtivate tariifide kujul, mis saavad veolepingu sõlmimisel selle lahutamatuks osaks;
9 Määruse artikli 6 kohaselt:
„1. Käesoleva määruse alusel reisijate ees võetud kohustusi ei või piirata ega nendest loobuda, eelkõige veolepingusse märgitava mööndus- või piirava klausliga.
2. Raudtee-ettevõtja võib pakkuda reisijatele soodsamaid lepingutingimusi kui käesolevas määruses kehtestatud miinimumnõuded.”
10 Mainitud määruse artikkel 11 näeb ette:
„Kui käesoleva peatüki sätetest ei tulene teisiti ja piiramata siseriikliku õigusega reisijatele ette nähtud täiendavat hüvitist, reguleeritakse raudtee-ettevõtja vastutust reisijate ja nende pagasi eest I lisa IV jaotise I, III ja IV peatükiga ning VI ja VII jaotisega.”
11 Sama määruse artikkel 15 sätestab:
„Kui käesoleva peatüki sätetest ei tulene teisiti, reguleeritakse raudtee-ettevõtjate vastutust hilinemise, ühendusreisist mahajäämise ja reisi tühistamise eest I lisa IV jaotise II peatükiga.”
12 Määruse nr 1371/2007 artikli 17 kohaselt:
„1. Kaotamata õigust transpordile, võib reisija hilinemise korral taotleda raudtee-ettevõtjalt hüvitist nende hilinemiste eest piletil märgitud lähte- ja sihtkoha vahel, mille puhul piletit pole hüvitatud vastavalt artiklile 16. Hilinemiste eest makstavad miinimumhüvitised on järgmised:
a) 25% piletihinnast 60- kuni 119-minutilise hilinemise korral;
Reisikaardi või perioodipiletiga reisijad, kes kogevad selle kehtivuse ajal korduvaid hilinemisi või tühistamisi, võivad taotleda piisavat hüvitist vastavalt raudtee-ettevõtja hüvitiste korrale. Selles korras sätestatakse hilinemise kindlaksmääramise ja hüvitise arvestamise kriteeriumid.
Hilinemise korral makstava hüvitise arvutamisel võetakse arvesse hind, mille reisija hilinenud teenuse eest tegelikult tasus.
Kui veoleping on sõlmitud edasi-tagasi sõidu eest, võetakse edasi- või tagasisuunal hilinemise korral makstava hüvitise arvutamisel arvesse pool pileti eest makstud hinnast. Samal viisil täishinnaga võrdeliselt arvutatakse hüvitis mis tahes teisel kujul veolepinguga ja järjestikuseid reisietappe võimaldava hilinenud veoteenuse eest.
Hilinemise aja arvutamisel ei võeta arvesse hilinemist, mille kohta raudtee-ettevõtja saab tõestada, et see toimus väljaspool territooriume, kus kohaldatakse Euroopa Ühenduse asutamislepingut.
2. Piletihinna hüvitis makstakse ühe kuu jooksul pärast hüvitisetaotluse esitamist. Hüvitist võib tasuda tšekkide ja/või teiste teenustega, kui tingimused on paindlikud (eelkõige seoses kehtivusaja ja sihtkohaga). Reisija nõudmisel makstakse hüvitist rahas.
3. Piletihinna hüvitisest ei või maha arvata tehingukulusid, sealhulgas lõive, telefonikõnede maksumust või marke. Raudtee-ettevõtjad võivad määrata alammäärad, millest madalamaid hüvitussummasid ei maksta. Selline alammäär ei ületa 4 [eurot].
4. Reisijal ei ole mingit õigust hüvitisele, kui teda teavitati hilinemisest enne, kui ta ostis pileti, või kui saabumisaeg teise rongiga jätkamise või marsruudi muutmise tõttu hilineb vähem kui 60 minutit.”
13 Kõnealuse määruse artikli 18 lõiked 1–3 näevad ette:
„1. Saabumise või väljumise hilinemise korral teavitab raudtee-ettevõtja või jaamaülem reisijaid olukorrast ning arvestuslikust väljumis- ja saabumisajast niipea, kui see teave on kättesaadav.
2. Lõikes 1 osutatud hilinemise korral rohkem kui 60 minutit pakutakse reisijatele tasuta:
a) einet ja karastusjooke ootamisajale vastaval hulgal, kui need on rongis või jaamas kättesaadavad või neid on võimalik mõistlikul viisil muretseda;
b) hotelli või muud majutust ning transporti raudteejaama ja majutuskoha vahel, kui on vajalik üks või mitu ööbimist või kui on vajalik lisaööbimine, kui see on füüsiliselt võimalik;
c) kui rong on raudteel blokeeritud, siis transporti rongist raudteejaama, teise võimalikku lähtekohta või veoteenuse sihtkohta, kui see on füüsiliselt võimalik.
3. Kui raudteeveoteenust ei saa enam jätkata, korraldab raudtee-ettevõtja reisijatele võimalikult kiiresti alternatiivse veoteenuse.
14 Kõnealuse määruse artikkel 30 sätestab:
„1. Iga liikmesriik määrab organi või organid, kes vastutavad käesoleva määruse täitmise eest. Vajadusel võtab iga organ vajalikud meetmed reisijate õiguste järgimise tagamiseks.
Iga organ on organisatsiooniliselt, rahastamisotsuste osas, õigusliku struktuuri poolest ning otsustusprotsessis sõltumatu mis tahes raudteeinfrastruktuuri-ettevõtjast, maksustavast organist, jaotavast organist või raudtee-ettevõtjast.
Liikmesriigid teavitavad komisjoni käesolevas lõikes sätestatud korras määratud organist või organitest ning selle või nende vastutusalast.
2. Iga reisija võib esitada kaebusi käesoleva määruse väidetava rikkumise kohta igale lõike 1 alusel määratud asjaomasele organile või muule liikmesriigi määratud asjaomasele organile.”
15 Sama määruse artikkel 32 näeb ette:
„Liikmesriigid kehtestavad käesoleva määruse sätete rikkumise korral kohaldatavaid karistusi käsitlevad eeskirjad ja võtavad kõik vajalikud meetmed nende rakendamise tagamiseks. Ettenähtud karistused on tõhusad, proportsionaalsed ja hoiatavad. Liikmesriigid edastavad need eeskirjad ja meetmed komisjonile 3. juuniks 2010, samuti edastavad liikmesriigid komisjonile viivitamatult kõik neid eeskirju ja meetmeid puudutavad hilisemad muudatused.”
16 Määruse nr 1371/2007 I lisa sisaldab väljavõtet CIV ühtsetest eeskirjadest.
17 Kõnealuste eeskirjade IV jaotise II peatükis pealkirjaga „Vastutus sõiduplaanist mittekinnipidamisel” sisalduv selle peatüki ainuke artikkel 32 on sõnastatud järgmiselt:
„1. Vedaja vastutab reisijale tekitatud kahju eest, mis tuleneb sellest, et rongi käigust ärajäämise, hilinemise või reisija hilinemise tõttu ümberistumisele ei saa reisi samal päeval jätkata või et antud asjaoludel ei ole samal päeval jätkamine mõeldav. Reisijale hüvitatakse mõistlikud kulud, mis on seotud tema ööbimisega ja teda ootavate isikute informeerimisega.
2. Vedaja vabaneb vastutusest, kui rongi käigust ärajäämise, hilinemise või reisija ümberistumisele hilinemise tingis mõni järgnevatest põhjustest:
a) raudtee majandamisega mitte seotud asjaolud, mida vedaja kõigi antud olukorras vajalike abinõude rakendamisele vaatamata ei suutnud vältida ning mille tagajärgi ta ei saanud ära hoida;
b) reisija enda süü;
c) kolmanda isiku tegevus, mida vedaja kõigi antud olukorras vajalike abinõude rakendamisele vaatamata ei suutnud vältida ning mille tagajärgi ta ei saanud ära hoida; teist ettevõtet, kes kasutab sama raudteeinfrastruktuuri, ei loeta kolmandaks isikuks; regressiõigus jääb puutumata.
3. Siseriiklik õigus määrab kindlaks, kas ja millises ulatuses peab vedaja hüvitama teistsugused kahjud, kui on ette nähtud lõikes 1. Käesolev säte ei piira artikli 44 kohaldamist.”
18 Bundesgesetz über Eisenbahnen, Schienenfahrzeuge auf Eisenbahnen und den Verkehr auf Eisenbahnen’i (föderaalseadus, mis käsitleb raudteed, raudteeveeremit ja raudteeliiklust; BGBl. 60/1975), mida on muudetud (BGBl. I, 25/2010; edaspidi „raudteeseadus”) § 22a lõige 1 sätestab:
„Põhi- ja seotud kõrvalliinidel raudteeveoteenuste osutamise hinnakiri peab sisaldama ka hüvitiste korda, et kohaldada piletihinna hüvitamist käsitlevaid õigusnorme vastavalt [föderaalseaduse, millega rakendatakse määrus nr 1371/2007], §‑le 2 ja määruse nr 1371/2007 […] artiklile 17.”
19 Raudteeseaduse § 78b lõike 2 kohaselt:
„[Kommission] peab omal algatusel:
2. Osaliselt või täielikult tühistama määruse nr 1371/2007 alusel vastu võetud hüvitiste korra, kui raudtee-ettevõtja ei ole seda kindlaks määranud määruse nr 1371/2007 artiklis 17 sätestatud kriteeriume järgides.”
20 Raudteeseaduse § 167 punkt 1 näeb ette, et isik, kes ei avalda hüvitiste korda vastavalt selle seaduse § 22a lõikele 1, paneb toime väärteo ja teda karistatakse selle eest rahatrahviga kuni 2180 eurot.
21 ÖBB‑Personenverkehr on raudtee-ettevõtja määruse nr 1371/2007 artikli 3 lõike 1 tähenduses.
22 Arvestades, et piletihinna hüvitamise kord, mida kõnealune raudtee-ettevõtja kasutab reisijatega sõlmitud veolepingutes, ei ole määruse nr 1371/2007 artikliga 17 kooskõlas, kohustas Kommission 6. detsembri 2010. aasta otsusega ÖBB-Personenverkehri asjaomast korda muutma.
23 Konkreetsemalt kohustas Kommission kustutama tingimuse, mille kohaselt ei hüvitata ega tagastata hilinemisest põhjustatud kulusid järgmistel juhtudel:
– reisija enda süü;
– kolmanda isiku tegevus, mida vedaja kõigi antud olukorras vajalike abinõude rakendamisele vaatamata ei suutnud vältida ning mille tagajärgi ta ei saanud ära hoida;
– raudtee majandamisega mitteseotud asjaolud, mida vedaja kõigi antud olukorras vajalike abinõude rakendamisele vaatamata ei suutnud vältida ning mille tagajärgi ta ei saanud ära hoida;
– liikluspiirangud streigi tõttu, kui reisijat oli sellest nõuetekohaselt teavitatud, ja
– kui hilinemise põhjustas veoteenus, mis ei ole veolepingu osa.
24 ÖBB-Personenverkehr esitas selle otsuse peale kaebuse Verwaltungsgerichtshofile.
25 Kõnealune ettevõtja väidab esiteks, et Kommissionil ei ole õigust teha ettekirjutusi lepingu üldtingimuste muutmise kohta ja teiseks, et määrusest nr 1371/2007 tulenevalt vabanevad raudtee-ettevõtjad reisijatele hüvitise maksmise kohustusest, kui hilinemise põhjustas vääramatu jõud. Selles osas väidab ÖBB-Personenverkehr eelkõige, et määruse artikkel 15 viitab CIV ühtsete eeskirjade artiklile 32, mistõttu on viimati mainitud sättes nimetatud vastutusest vabanemise alused kohaldatavad ka kõnealuse määruse artikli 17 raames.
26 Kommission väidab seevastu, et raudtee-ettevõtjale tehtud ettekirjutus kohaldada teatud hüvitamiskorda või hoiduda kohaldamast veotingimusi, mis piiravad määruses nr 1371/2007 sätestatud reisijate õigusi, võib otseselt tugineda määruse artikli 30 lõikele 1. Lisaks väidab ta, et määruse artiklil 17 on ammendav laad. Järelikult raudtee-ettevõtja, kes vastavalt kõnealuse määruse artikli 6 lõikes 1 sätestatule ei tohi piirata oma kohustusi ega lubada endale reisijate suhtes erandeid, ei tohi seda teha ka kõnealuse artikli 17 raames, kaasa arvatud vääramatu jõu puhul.
27 Neil asjaoludel otsustas Verwaltungsgerichtshof menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused:
„1. Kas [määruse nr 1371/2007] artikli 30 lõike 1 esimest lõiku tuleb tõlgendada nii, et viidatud määruse täitmise eest vastutavaks määratud siseriiklik organ võib teha raudtee-ettevõtjale, kelle piletihinna hüvitamise kord ei vasta nimetatud määruse artiklis 17 sätestatud kriteeriumidele, asjaomase raudtee-ettevõtja hüvitiste korra konkreetse sisu kohta siduvaid ettekirjutusi ka juhul, kui siseriikliku õiguse kohaselt on tal üksnes võimalus kõnealune hüvitiste kord kehtetuks tunnistada?
2. Kas määruse nr 1371/2007 artiklit 17 tuleb tõlgendada nii, et raudtee-ettevõtja võib jätta piletihinna hüvitamise kohustuse vääramatu jõu korral täitmata, kui ta kohaldab analoogia alusel kas vastutuse välistamise tingimusi, mis on sätestatud [Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. veebruari 2004. aasta määruses (EÜ) nr 261/2004, millega kehtestatakse ühiseeskirjad reisijatele lennureisist mahajätmise korral ning lendude tühistamise või pikaajalise hilinemise eest antava hüvitise ja abi kohta ning tunnistatakse kehtetuks määrus (EMÜ) nr 295/91 (ELT L 46, lk 1; ELT eriväljaanne 07/08, lk 10), Euroopa Parlamendi ja nõukogu 24. novembri 2010. aasta määruses (EL) nr 1177/2010, mis käsitleb meritsi ja siseveeteedel reisijate õigusi ning millega muudetakse määrust (EÜ) nr 2006/2004 (ELT L 334, lk 1), ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. veebruari 2011. aasta määruses (EL) nr 181/2011, mis käsitleb bussisõitjate õigusi ning millega muudetakse määrust (EÜ) nr 2006/2004 (ELT L 55, lk 1)], või tugineb ka piletihinna hüvitamise osas vastutusest vabanemise tingimustele, mis on sätestatud [CIV ühtsete eeskirjade] artikli 32 lõikes 2?”
28 Teise küsimusega, millele tuleb vastata esimesena, soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt teada, kas määruse nr 1371/2007 artiklit 17 tuleb tõlgendada nii, et raudtee-ettevõtjal on õigus lisada veolepingu üldtingimustesse klausel, mille kohaselt ta vabaneb piletihinna hüvitamise kohustusest hilinemise korral, juhul kui hilinemise tingis vääramatu jõud või üks CIV ühtsete eeskirjade artikli 32 lõikes 2 nimetatud põhjustest.
29 Kõigepealt olgu meenutatud, et määruse nr 1371/2007 artikli 17 lõige 1 näeb ette transpordipileti hinna alusel arvestatud miinimumhüvitised, mida reisijad võivad raudtee-ettevõtjatelt hilinemise korral nõuda.
30 Kõnealuse määruse artikli 17 lõike 4 kohaselt ei ole reisijatel siiski mingit õigust hüvitisele, kui neid teavitati hilinemisest enne pileti ostmist või kui saabumisaeg hilineb vähem kui 60 minutit. Lisaks sellele täpsustab määruse artikli 17 lõike 1 viimane lõik, et hilinemise aja arvutamisel ei võeta arvesse hilinemist, mille kohta raudtee-ettevõtja saab tõestada, et see toimus väljaspool territooriumi, kus kohaldatakse EÜ asutamislepingut.
31 Samas ei näe määruse nr 1371/2007 ükski säte ette, et raudtee-ettevõtjad vabanevad määruse artikli 17 lõikes 1 sätestatud hüvitamiskohustusest juhul, kui hilinemise tingis vääramatu jõud.
32 Määruse nr 1371/2007 artikkel 15 näeb aga ette, et kui määruse artiklitest 16–18 ei tulene teisiti, reguleeritakse raudtee-ettevõtjate vastutust hilinemise, ühendusreisist mahajäämise ja reisi tühistamise eest CIV ühtsete eeskirjade artikliga 32.
33 Nagu nähtub määruse nr 1371/2007 põhjendusest 14, on liidu seadusandja pidanud soovitavaks, et hilinemise korral reisijatele hüvitiste maksmise kord põhineks samadel alustel nagu COTIF‑iga sätestatud rahvusvaheline süsteem, mille hulka kuuluvad ka CIV ühtsed eeskirjad.
34 Kõnealuste ühtsete eeskirjade artikli 32 kohaselt vastutab vedaja reisijale tekitatud kahju eest, mis tuleneb sellest, et rongi käigust ärajäämise, hilinemise või reisija hilinemise tõttu ümberistumisele ei saa reisi samal päeval jätkata. Rongireisijal on sel juhul õigus nõuda selliste mõistlike kulude hüvitamist, mis on seotud tema ööbimisega ja teda ootavate isikute informeerimisega.
35 Selles sättes viidatud vedaja vastutusest vabanemise alused on ette nähtud CIV ühtsete eeskirjade artikli 32 lõikes 2.
36 Seda arvestades küsib eelotsusetaotluse esitanud kohus esiteks, kas kõnealuse artikli 32 lõikes 2 viidatud asjaoludel on raudtee-ettevõtjal õigus vabaneda oma kohustusest maksta reisijale hüvitist vastavalt määruse nr 1371/2007 artiklile 17.
37 Selles osas tuleb märkida, et CIV ühtsete eeskirjade artikkel 32 käsitleb rongireisijate õigust saada hüvitist rongi hilinemise või ärajäämise tõttu tekkinud kahju eest.
38 Seevastu määruse nr 1371/2007 artiklis 17 ette nähtud hüvitise – niivõrd, kui see arvutatakse transpordipileti hinna alusel – eesmärk on kompenseerida reisija poolt tasutud pileti hind teenuse eest, mida lõpuks veolepingule vastavalt ei osutatud. Lisaks, erinevalt kõnealuste ühtsete eeskirjade artikli 32 lõikes 1 viidatud vastutuse korrast, mis eeldab kantud kahju individuaalset hindamist, on tegemist kindlamääralise ja standardse rahalise hüvitise liigiga.
39 Seega, kuna eespool nimetatud sätete eesmärk ja rakendamise viisid on erinevad, ei saa määruse nr 1371/2007 artikli 17 kohaselt liidu seadusandja poolt ette nähtud hüvitiste korda samastada raudteevedaja vastutuse korraga vastavalt CIV ühtsete eeskirjade artikli 32 lõikele 1.
40 Määruse nr 1371/2007 artiklit 15 arvestades järeldub, et rongireisijatele hüvitise maksmine kõnealuse määruse artikli 17 alusel ei takista neil muu hulgas esitada hüvitamisnõudeid mainitud ühtsete eeskirjade artikli 32 lõike 1 alusel või lähtudes nende eeskirjade artikli 32 lõikest 3, kohaldatava siseriikliku õiguse alusel.
41 See tõlgendus on pealegi kooskõlas reisijate rahvusvahelise raudteeveo lepingu ühtsete eeskirjade (CIV) seletuskirjaga, mis asub dokumendis pealkirjaga „Keskbüroo aruanne rahvusvahelise raudteevedude konventsiooni (COTIF) 9. mai 1980. aasta redaktsiooni kohta ja viiendal peaassambleel 1. jaanuaril 2011 vastu võetud tekstide seletuskirjad”, mille kohaselt „reisijateveo hilinemine kujutab endast tüüpilist veolepingu mittekohase täitmise juhtumit[, mis] paljudes õigussüsteemides õigustab […]hinna alandamist, s.o [antud juhul] veotasu vähendamist”.
42 Eeltoodud kaalutlustest tuleneb, et CIV ühtsete eeskirjade artikli 32 lõikes 2 sätestatud vedaja vastutusest vabanemise aluseid ei saa pidada kohaldatavaks määruse nr 1371/2007 artikli 17 raames.
43 Seda tõlgendust toetavad määruse nr 1371/2007 ettevalmistavad materjalid, millest nähtub, et kuigi liidu seadusandja otsustas sätted raudtee-ettevõtjate vastutuse kohta hilinemise, puuduvate ümberistumiste ja ärajäämiste eest seada samale reale CIV ühtsete eeskirjade vastavate peatükkidega, pidas ta lisaks sellele vajalikuks näha kõnealuses määruses ette erisätted, mis reguleerivad tagasimakset ja marsruudi muutmist, piletihinna hüvitist ning kohustust anda reisijatele hilinemise korral abi.
44 Nagu aga näitab asjaolu, et Euroopa Liidu Nõukogu lükkas tagasi muudatuse, mille võttis vastu Euroopa Parlament teisel lugemisel ja millega sooviti täpsustada, et kõnealuste eeskirjade artikli 32 lõige 2 on kohaldatav ka sätete suhtes, mis sisalduvad määruse nr 1371/2007 artiklites 16 ja 17, keeldus liidu seadusandja teadlikult sätestamast, et raudtee-ettevõtjad vabaneksid oma kohustusest maksta hilinemise korral piletihinna hüvitist kõnealuse artikli 32 lõikes 2 viidatud asjaoludel.
45 Nii toimides asus liidu seadusandja seisukohale, et selle hinna hüvitamine, mida maksti veoteenuse eest, mida ei osutatud vastavalt veolepingule, on raudteeveoettevõtja kohustus, kaasa arvatud juhul, kui hilinemise tingis üks CIV ühtsete eeskirjade artikli 32 lõikes 2 loetletud põhjustest.
46 Teiseks küsib eelotsusetaotluse esitanud kohus, kas vedaja vastutusest vabastamise põhjendused, mis on ette nähtud määrustes nr 261/2004, nr 1177/2010 ja nr 181/2011, mis käsitlevad vastavalt reisijate vedu lennuki, laeva ja bussiga, on analoogia alusel kohaldatavad raudteetranspordis.
47 Selles osas tuleb meenutada, et erinevate transpordiliikide sektoris tegutsevate ettevõtjate olukord ei ole võrreldav, kuna eelkõige toimimisviisi, kättesaadavuse tingimusi ja teenindusvõrkude jaotust arvesse võttes ei ole erinevad transpordivahendid kasutustingimuste osas üksteise vastu vahetatavad. Neil asjaoludel sai liidu seadusandja kehtestada eeskirjad, mis näevad ette tarbijate kaitse taseme, mis on asjaomaste transpordisektorite lõikes erinev (31. jaanuari 2013. aasta otsus kohtuasjas C‑12/11: McDonagh, punktid 56 ja 57).
48 Järelikult ei ole teiste transpordiliikide suhtes kehtivate liidu õigusnormidega ette nähtud vabastuse alused analoogia põhjal raudteetranspordi suhtes kohaldatavad.
49 Samuti ei saa nõustuda argumentidega, vastavalt millele tuleb liidu õiguse üldpõhimõtet vääramatu jõu kohta kohaldada sellistel asjaoludel, nagu on kõne all põhikohtuasjas, mille tagajärjel on raudteeveoettevõtjal õigus keelduda maksmast asjaomastele reisijatele piletihinna hüvitist hilinemise korral, mille tingis vääramatu jõud.
50 Nimelt ei ole vääramatut jõudu ega ühtegi muud samaväärset asjaolu mainitud määruse nr 1371/2007 artiklis 17 ega üheski muus selle sättes, mis oleks kõnealuse artikli tõlgendamisel asjakohane.
51 Seda arvestades seaks määruse nr 1371/2007 artikli 17 teistsugune tõlgendus ohtu rongireisijate õiguste kaitse peamise eesmärgi, mida selle määrusega taotletakse ja mida on määruse põhjendustes 1–3 meenutatud.
52 Kõikidest eeltoodud kaalutlustest lähtuvalt tuleb teisele küsimusele vastata, et määruse nr 1371/2007 artiklit 17 tuleb tõlgendada nii, et raudtee-ettevõtjal ei ole õigust lisada veolepingu üldtingimustesse klauslit, mille kohaselt ta vabaneb piletihinna hüvitamise kohustusest hilinemise korral juhul, kui hilinemise tingis vääramatu jõud või üks CIV ühtsete eeskirjade artikli 32 lõikes 2 nimetatud põhjustest.
53 Esimese küsimusega soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt teada, kas määruse nr 1371/2007 artikli 30 lõike 1 esimest lõiku tuleb tõlgendada nii, et kõnealuse määruse täitmise eest vastutavaks määratud siseriiklik organ võib vastava siseriikliku sätte puudumisel teha raudtee-ettevõtjale, kelle piletihinna hüvitamise kord ei vasta määruse artiklis 17 sätestatud kriteeriumidele, asjaomase hüvitiste korra konkreetse sisu kohta siduvaid ettekirjutusi.
54 Eelotsusetaotluse esitanud kohus leiab nimelt, et raudteeseaduse § 78b lõige 2, mille kohaselt peab Kommission tunnistama määruse nr 1371/2007 artikliga 17 vastuolus oleva hüvitamiskorra tühiseks, ei võimalda tagada seda, et rongireisijate õigusi järgitaks igas olukorras.
55 Nimelt, kui asjaomase hüvitamiskorra tühiseks tunnistamisele ei järgne vajalikke muudatuste tegemist, et viia see kord kooskõlla määruse nr 1371/2007 artikli 17 lõike 1 teise lõiguga, ei ole võimalik tagada, et rongireisijate suhtes kehtiks kõnealuses sättes ettenähtud hüvitamise tingimused.
56 Neil asjaoludel tuleb eelotsusetaotluse esitanud kohtu esimest küsimust mõista nii, et sellega soovitakse sisuliselt teada, kas Kommissionil, võttes arves, et tal on Austria õiguse kohaselt piiratud pädevus, on õigus tugineda otse määruse nr 1371/2007 artikli 30 lõikele 1, et võtta meetmeid, mille eesmärk on tagada rongireisijate õiguste kaitse.
57 Selles osas tuleb meenutada, et oma olemuse ja ülesande tõttu ühenduse õiguse allikate süsteemis on määruse sätetel üldreeglina siseriiklikes õiguskordades vahetu mõju, ilma et siseriiklikel võimudel oleks vaja rakendusmeetmeid võtta (28. oktoobri 2010. aasta otsus kohtuasjas C‑367/09: SGS Belgium jt, EKL 2010, lk I‑10761, punkt 32 ja seal viidatud kohtupraktika).
58 Siiski võib määruste teatavate sätete puhul nende rakendamiseks olla vajalik, et liikmesriigid võtaksid rakendusmeetmed (eespool viidatud kohtuotsus SGS Belgium, punkt 33).
59 Antud juhul näeb määruse nr 1371/2007 artikli 30 lõige 1 ette, et siseriiklik organ, kes vastutab kõnealuse määruse täitmise eest, peab võtma vajalikud meetmed reisijate õiguste järgimise tagamiseks.
60 Sellest hoolimata tuleb tõdeda, et liidu seadusandja ei ole määratlenud konkreetseid meetmeid, mida kõnealune organ peab saama võtta.
61 Lisaks tuleb märkida, et vastavalt määruse nr 1371/2007 artikli 30 lõike 1 kolmandale lõigule on liikmesriigid kohustatud teavitama komisjoni selle organi vastutusalast.
62 Eeltoodud kaalutlustest tuleneb, et määruse nr 1371/2007 artikli 30 lõike 1 kohaldamiseks peavad liikmesriigid võtma rakendusmeetmed, millega määratletakse siseriikliku kontrolliorgani pädevus.
63 Seega, vastupidi Kommissioni väidetule ei saa määruse nr 1371/2007 artikli 30 lõiget 1 tõlgendada õigusliku alusena, mis lubab siseriiklikel organitel teha raudtee-ettevõtja hüvitiste korda puudutavate lepingutingimuste konkreetse sisu kohta siduvaid ettekirjutusi.
64 Säilib tõsiasi, et ELL artikli 4 lõike 3 kohaselt peavad kõik liikmesriikide ametivõimud, kaasa arvatud kohtud oma pädevuse piires võtma asjakohased meetmed, et tagada määrusest nr 1371/2007 tulenevate kohustuste täitmine. Tagamaks kõnealuse määruse täielikku mõju ja nende õiguste kaitset, mida ta üksikisikutele annab, peavad mainitud ametivõimud tõlgendama ja kohaldama siseriiklikku õigust niivõrd, kui see on võimalik kõnealuse määruse teksti ja eesmärki arvestades, et saavutada selle määrusega kavandatud tulemus.
65 Antud juhul, võttes arvesse määruse nr 1371/2007 põhjendustes 1–3 loetletud eesmärke, tuleb Austria õiguse asjakohaseid sätteid, kaasa arvatud neid, mis reguleerivad kõnealuse määruse rikkumise eest määratavaid sanktsioone, tõlgendada ja kohaldada nii, et see vastaks rongireisijate kaitse kõrge taseme nõudele ja nii, et viimastele antud õigused oleks tagatud.
66 Kõiki eeltoodud kaalutlusi arvestades tuleb esimese küsimusele vastata, et määruse nr 1371/2007 artikli 30 lõike 1 esimest lõiku tuleb tõlgendada nii, et kõnealuse määruse täitmise eest vastutavaks määratud siseriiklik organ ei või vastava siseriikliku sätte puudumisel teha raudtee-ettevõtjale, kelle piletihinna hüvitamise kord ei vasta määruse artiklis 17 sätestatud kriteeriumidele, asjaomase hüvitiste korra konkreetse sisu kohta siduvaid ettekirjutusi.
67 Kuna põhikohtuasja poolte jaoks on käesolev menetlus eelotsusetaotluse esitanud kohtus poolelioleva asja üks staadium, otsustab kohtukulude jaotuse siseriiklik kohus. Euroopa Kohtule seisukohtade esitamisega seotud kulusid, välja arvatud poolte kohtukulud, ei hüvitata.
1. Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. oktoobri 2007. aasta määruse (EÜ) nr 1371/2007 rongireisijate õiguste ja kohustuste kohta artikli 30 lõike 1 esimest lõiku tuleb tõlgendada nii, et kõnealuse määruse täitmise eest vastutavaks määratud siseriiklik organ ei või vastava siseriikliku sätte puudumisel teha raudtee-ettevõtjale, kelle piletihinna hüvitamise kord ei vasta määruse artiklis 17 sätestatud kriteeriumidele, asjaomase hüvitiste korra konkreetse sisu kohta siduvaid ettekirjutusi.
2. Määruse nr 1371/2007 artiklit 17 tuleb tõlgendada nii, et raudtee-ettevõtjal ei ole õigust lisada veolepingu üldtingimustesse klauslit, mille kohaselt ta vabaneb piletihinna hüvitamise kohustusest hilinemise korral juhul, kui hilinemise tingis vääramatu jõud või üks 9. mai 1980. aasta rahvusvahelise raudteeveo konventsiooni, mida on muudetud 3. juuni 1999. aasta Vilniuse protokolliga, reisijate ja pagasi rahvusvahelise raudteeveo lepingu ühtsete eeskirjade artikli 32 lõikes 2 nimetatud põhjustest.

matches:
§ 22
§ 78
§ 167
§ 22
kohus
kohus
kohus
kohus
§ 78


Liiklusõigus - vastused.ee
< Eelmine 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 Järgmine > (1033 kirjet)
Küsimus: Mis aja jooksul ma kohtus saan väärteomenetluse otsuse vaidlustada, kas 15 päeva peale otsuse kätte saamist?10.04.2019
Tere, Juhtisin sõidukid, millel juba kolm nädalat puudus tehnoülevaatus. Sõidukil ei esinenud ohtlikke rikkeid ega puudusi ning liikusin sellega remonditöökotta, et vahetada termostaat ning teha ära korraline hooldus, peale mida plaanisin minna tehnoülevaatusele.
Remonditöökotta sõites jäin vahele korravalvuritele. Minu selgitused neid ei huvitanud ning mind kutsuti nende sõidukisse, kus pakuti esialgu lühimenetlust või kiirmenetlust. Kuna ei olnud nõus lühi- ega kiirmenetlusega, siis koostati mulle väärteoprotokoll.
Samal päeval sai sõiduk parandatud ning ülejärgmisel päeval läbisin märkusteta tehnoülevaatuse.
Plaanisin väärteoasjas esitada vastulause, kuid viiendal päeval peale protokolli koostamist sain teate, et e-toimik keskonnas on mulle koostatud otsus, ning minule on määratud rahatrahv. Olin parajas segaduses, kuid otsustasin siiski vastulause esitada. Kuna e-keskkonnas vastulauset ei olnud võimalik esitada, siis saatsin vastulause ametniku e-postile ning igaks juhuks toimetasin ka füüsiliselt kohale. Nüüd siis sain ametnikult e-posti teel vastuse: "Kuna otsus on juba tehtud siis vastulauset mina rahuldada ei saa, soovi korral pöörduge palun kohtusse"
Kas antud juhul on tegemist menetlusaluse isiku õiguste rikkumisega?
Protokollil on märgitud, et otsus on kohtuvälise menetleja juures kätte saadav alates 21.04.2019, kuid otsuse sain kätte 27.03.19. Mis aja jooksul ma kohtus saan vaidlustada kas 15 päeva peale otsuse kätte saamist?
Kohtuvälise menetleja poolt üldmenetluses tehtud otsusele on menetlusalusel isikul õigus esitada kaebus kohtusse 15 päeva jooksul arvates päevast, mil kohtuvälise menetleja otsus oli menetlusalusele isikule kohtuvälise menetleja juures kättesaadav. Selleks kuupäevaks on väärteoprotokolli kantud kuupäev. Võimalike ootamatuste vältimiseks soovitan siiski üsna koheselt hankida kohtuvälise menetleja käest väärteoasja toimiku koopia ja lasta see juristil üle vaadata.
Küsimus: Kas saan autol ka paar kuud varem tehnilise ülevaatuse ära teha?10.04.2019
Tere, kui mu autol on 5 numbrimärgi lõpus ja ülevaatus saab läbi siis juuli kuus, kas on võimalik ka juba praegu ehk aprillis ülevaatus ära teha ja millal hakkab kehtima uus ülevaatus kas siis aprillist või ikkagi juulist?
Täna numbrimärgi numbrite alusel üldjuhul enam ülevaatuse aega ei määrata. Ülevaatuse tähtajad on seotud esmaregistreerimise või viimase ülevaatuse tähtaegadega. Kui sõiduk esitatakse korralisele ülevaatusele kahe kuu jooksul enne määratud ülevaatuse aega, loetakse see korralisele ülevaatusele esitatuks määratud ajal. Järgmise korralise ülevaatuse aeg arvatakse määratud ajast alates. Samuti ei muutu sõidukile varem määratud korralisele ülevaatusele esitamise kuu, kui sõiduk esitatakse korralisele ülevaatusele järgmise kahe kuu jooksul pärast ülevaatuse lõppemist.
Küsimus: Kas on mingisugune võimalus eksamid varem ära teha või saab alles pärast karistuse lõppu registris eksamiaega taotleda?09.04.2019
Olen lugenud siit erinevaid vastuseid, kuid ei ole midagi kindlat enda jaoks leidnud. Sestap otsustasin teilt nõu küsida.
Eelmine aasta (2018) juunis jäin vahele juhilubadeta rolleri juhtimisega. Trahvi maksin järgmine päev ära, seega aasta peale seda peaks karistus registrist kustuma. Nüüd aga olen läbi teinud autokooli ning vaja arki minna. Kas on mingisugune võimalus eksamid varem ära teha või saab tõesti alles pärast karistuse lõppu registris eksamiaega taotleda?
Karistatuse olemasolu takistab LS § 106 lg 1 p 3 kohaselt juhtimisõiguse andmist ja esmase juhiloa väljastamist. Juhtimisõiguse taotlemist see ei takista. Enne karistusandmete kustutamist Teile esmast juhiluba lihtsalt ei väljastata ja juhtimisõigust ei omistata. Eksamitele registreerimine käib tavalises korras. Üksikasjalikumat infot eksamitele registreerumise kohta saate Maanteametist.
Küsimus: Kas juhilubade uuesti tegemise aeg hakkab jooksma trahvi tasumisest või trahvi määramisest?03.04.2019
Tere, olen jäänud vahtralehtedega puhumisreidis 2x poole aasta jooksul vahele ning on määratud mõlema korra eest trahv mis on juba makstud. Teisel korral võeti ka juhtimisõigus ära, pooleks aastaks lubade tegemine pausile ning pean psühholoogi juurde nüüd minema kuna sõitsin napsutamisest järgneval päeval kraadiga (0.27 promilli). Võtsin teise trahvi maksmiseks ositi millega sai lihtsamini maksta kuid sain juba trahvi poole ajaga tasutud. Kas juhilubade uuesti tegemise aeg hakkab jooksma trahvi tasumisest või trahvi määramisest? Kas psühholoogi juures on võimalik enne seda määratud aega ära käia? Kas ark-is on võimalik enne karistuse määratud aega juhilube taotlema hakata?
Juhilubade tegemise aeg ei sõltu trahvi tasumisest, vaid lisakaristuse tähtja möödumisest. Kui juhtimisõigust ära võtva otsuse jõustumisest on 6 kuud möödunud, on keeld möödunud. Juhtimisõiguse taastamiseks tuleb sooritada liiklusteooria ja -praktika eksam ning läbida järelkoolitus. Uue juhiloa taotlemiseks on järelkoolituse (see nn psühholoog) läbimine ja eksamite sooritamine kohustuslik. Kui need on tehtud, siis taotletegi uut esmast juhiluba.
Teooriaeksami tegemiseks minu teada piiranguid ei ole. Sõidueksamile võib registreeruda mitte varem, kui 1 kuu enne juhtimisõiguse äravõtmise tähtaja möödumist.
Küsimus: Kas politseinikud täitsid ametijuhendit, kui vorpisid kiirmenetluse otsuse ametiautos valmis ja siis tulid allkirja võtma?01.04.2019
Mina sain karistada kiiruseületamise eest ja lisaks puudus autol ka kehtiv tehnoülevaatus. Mind lihtsalt häirib, et politseinikud ei vormistanud otsust minu nähes. Vorpisid kiirmenetluse otsuse ametiautos valmis ja siis tulid minult allkirja võtma. Ei ole kuidagi eetiline eriti veel arvestades, et näiteks kiiruse mõõdikutega on varemgi probleeme olnud. Kiiruse fikseerisid nad minule vastu sõites kui üldse fikseerisid.
Kas politseinikud täitsid ametijuhendit sellise käitumisega?
Kiirmenetluse otsus on menetlusdokument väärteomenetluses ja selle sisu- ning vorminõuded tulenevad väärteomenetluse seadustikust. Seaduse kohaselt on väärteomenetluses kiirmenetluse kohaldamise eelduseks menetlusaluse isiku nõusolek kiirmenetlusega. Menetlusaluse isiku nõusolek fikseeritakse kiirmenetluse otsuses. Seega juhul, kui menetlusalune isik ei nõustu kiiruse ületamise tulemusega või kiirmenetlusega, saab ta sellest keelduda. Kuna Teie puhul viidi väärteomenetlus kiirmenetluse korras lõpule, siis ilmselt Te nõustusite menetlusliigiga. Kiirmenetluse teiseks tingimuseks on, et isikule peab olema tagatud võimalus anda ütlusi. Oma ütlustega saab menetlusalune isik väljendada nõustumust/mittenõustumust mõõtmistulemusega või esitada taotlusi seoses mõõtmisvahenditega (näiteks taotlus taatlustunnistuse esitamiseks).
Kui Te ei esitanud ühtegi vastuväidet menetleja poolt tehtud toimingutele kiirmenetluse läbiviimise ajal, siis on hiljem võimalike pretensioonde vahetut esinemist keeruline tõendada.
Eelöeldu ei tähenda siiski, et kiirmenetluse otsust ei oleks võimalik vaidlustada. KM otsuse vaidlustamine on võimalik 15 päeva jooksul arvates KM otsuse ärakirja kättesaamisest kaebuse esitamisega kohtusse. Kohus hindab kõiki asjas kogutud tõendeid ja otsustab, kas kiiruse ületamine on tõendatud ja kas karistus on määratud õigesti.
Kiiruse mõõtmine liikuvast sõidukist on lubatud ja üsna tavapärane järelevalvetoiming. Üldjuhul rikkumine salvestatakse või koostatakse mõõtmistoimingu kohta kiirusmõõturi kasutamise protokoll. Teie toimikus peab olema üks või teine. Soovitan kohtuvälise menetleja juures väärteotoimikuga tutvuda ja seejärel otsustada, kas on alust otsuse vaidlustamiseks. Võite toimiku materjalid esitada analüüsimiseks ka mõnele selle valdkonna spetsialistile (jurist, advokaat).
Küsimus: Kui vanalt võin hakata B-kategooria lube tegema?29.03.2019
Olen enam-vähem värskelt saanud 17-aastaseks ja sooviks teha B-kategooria lube. Kas ma võin kohe alustada nende tegemist ja varem sõitma hakata kui 18-aastaseks saan või pean alustama 17.5a?
Kehtiva korra kohaselt ei tohi B-kategooria mootorsõiduki juhtimisõiguse ja esmase juhiloa esmakordsel taotlemisel sooritada teooriaeksamit varem kui kuus kuud ja sõidueksamit varem kui kolm kuud enne 18-aastaseks saamist. Juhtimisõigus hakkab kehtima miinimumvanuse täitumisel e. juhiloa kehtivus määratakse piirvanuse täitumisega ka sellisel juhul, kui vajalikud eksamid õnnestub enne piirvanuse täitumist sooritada.
Küsimus: Kui palju ja mis määral saab tööandja nõuda kahju hüvitamist, kui sõitsin tööandja autoga kraavi?29.03.2019
Sõitsin tööandja autoga kraavi. Varalise vastutuse lepingut ei ole sõlmitud. Autol oli tavakindlustus, pudus kakso. Politseid välja ei kutsutud. Kui palju ja mis määral saab tööandja nõuda kahju hüvitamist?
Tööandjal on õigus nõuda töötajalt viimase poolt tööandjale põhjustatud kahju hüvitamist töölepingu seaduse 4.peatüki sätete alusel. Kahju hüvitamise kohustuse tekkimise eelduseks on töötaja süü tema kohustuste täitmisel. Varalise vastutuse kokkuleppe puudumine eelöeldut ei mõjuta. Tahtliku rikkumise korral vastutab töötaja kogu kahju ulatuses. Kui töötaja on töölepingut rikkunud hooletuse tõttu, vastutab ta tööandjale tekitatud kahju eest ulatuses, mille määramisel arvestatakse töötaja tööülesandeid, süü astet, töötajale antud juhiseid, töötingimusi, töö iseloomust tulenevat riski, tööandja juures töötamise kestust ja senist käitumist, töötaja töötasu, samuti tööandja mõistlikult eeldatavaid võimalusi kahjude vältimiseks või kindlustamiseks. Hüvitist vähendatakse tööandja tegevusega seonduva tüüpilise kahju tekkimise riski tagajärjel tekkinud kahju võrra. Seega hooletusest kahju põhjustamise korral tuleb tööandjal kahju hüvitamise nõude esitamisel eelkirjeldatud asjaoludega arvestada.
Politsei mittekutsumine või politsei liiklusõnnetusest teavitamata jätmine, kui selline teavitamine oli kohustuslik, võib kahju põhjustaja olukorda halvendada, kui politsei teavitamata jätmine halvendab kahju tekkimise asjaolude kindlaks tegemist. LS § 169 sätestab nõuded ja tingimused, millal juht peab liiklusõnnetusest politseid teavitama. Üks nendest olukordadest on, kui kahju põhjustaja ja kahju saaja ei ole vastutuse küsimust sündmuskohal lahendanud ja kahju põhjustamise eest vastutavat isikut kirjalikult fikseerinud. Kahju saajaks antud juhul on siis sõiduki omanik ja kui tööandja pädevat esindajat õnnetuse ajal autos ei olnud või sellist isikut ei ilmunud ka hiljem sündmuskohale ja seetõttu ei olnud võimalik õnnetuse fikseerimise kirjalikku nõuet täita, oli kohustus juhtunust teavitada politseid.
Küsimus: Mis on karistus, kui sõidan C1 kategooria sõidukiga omades vaid B-kategooria juhtimisõigust?29.03.2019
Mis on karistus, kui sõidan C1 kategooria sõidukiga omades vaid B-kategooria juhtimisõigust?
Tegemist on mootorsõiduki juhtimisega vastava mootorsõiduki kategooria juhtimisõigust omamata ja selle eest on ette nähtud esimesel kahel korral väärteovastutus LS § 10 lg 1 või 2 järgi. Karistada võib rahatrahviga kuni 800-1200 eurot (sõltuvalt teo kvalifikatsioonist) või arestiga kuni 30 päeva. Kolmanda sarnase rikkumisega kvalifitseerub tegu süstemaatiliseks juhtimisõiguseta juhtimiseks ja sellele järgneb juba kriminaalvastutus KarS § 423' järgi. Karistada võib rahalise karistusega või kuni 1 aastase vangistusega-
Küsimus: Mis karistus ootab alaealist, kellel on esmased juhiload, aga kes läheb ilma lubadega kõrvalistujata sõitma?22.03.2019
Mis karistuse võib saada juht, kui ta on alaealine ning omab esmaseid juhilubasid, kuid jääb vahele ilma kõrvalistujata kelle vähemalt kaks aastat load olnud. Ehk siis läheb üksi sõitma, omades esmaseid juhilubasid.
Kooskõlas Riigikohtu 28. veebruari 2013. a otsusega väärteoasjas nr 3-1-1-16-13 ei ole tegu, mis seisneb mootorsõiduki juhtimises piiratud juhtimisõigust omava isiku poolt, kui juhi kõrval ei viibi ettenähtud tingimustele vastavat isikut, karistatav LS § 201 lg 1 järgi. Piiratud juhtimisõigusega juhi poolt mootorsõiduki juhtimisel on LS § 95 lg-s 2 sätestatud tingimustele vastava isiku juuresolek küll kohustuslik, kuid tema puudumine tähendab, et piiratud juhtimisõigusega isik on rikkunud temale juhtimiseks kehtestatud tingimusi, mitte aga seda, et tal üldse juhtimisõigus puuduks. Selle kohta vt lähemalt Riigikohtu otsus väärteoasjas nr 3-1-1-71-13.


text:
... toetudes suuresti Yerodia kaasusele, mille kohta Rahvusvaheline Kohus andis oma arvamuse 2002. aastal. Käsitletakse......toetudes suuresti Yerodia*3 kaasusele, mille kohta Rahvusvaheline Kohus andis oma arvamuse 2002. aastal. Põhiline küsimus...
Ameerika Rahvusvahelise Õiguse Ühingu aastakonverents Iraagi sõja tähe all
2003 5, Lk 357 - 358
...ja igakevadised aastakonverentsid Washingtonis on rahvusvahelise õiguse õpetajate ja praktikute ilmselt kõige tähtsamaks......kokkusaamispaigaks. Eriti tudengitele, kes rahvusvahelise õigusega esialgu üksnes raamatute vahendusel tutvust teinud...
Võrdsusõiguse kontroll Riigikohtus ja Euroopa Inimõiguste Kohtus
2003 2, Lk 107 - 119
...tunnistab nii Eesti põhiseadus kui ka Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsioon. Nii põhiseaduse......ebaefektiivseks. Õigusteooria, samuti Euroopa Inimõiguste Kohtu ja Riigikohtu lahendite abil püütakse artiklis...
...ldlevinust (nt hulkurid või kodutud). 3. Rahvusvaheline regulatsioon Rahvusvaheliste lepingute õiguse...
2003 2, Lk 127 - 137
...hendkuningriigi vahelise kaasuse Corfu Channel kohtuotsuses ka Rahvusvaheline Kohus. Nimelt leidis viimane ühehää......ajastul“.*15 Selles kaasuses välistas Rahvusvaheline Kohus õiguse interventsioonile, tegemata...
Rahvusvahelise õiguse subjektide ringi laienemise diskussioonist läbi ajaloo
2002 8, Lk 545 - 556
...olid rahvusvahelise õiguse subjektidena tunnustatud vaid riigid. Rahvusvaheline õigus ise on aga maailmasõdadest saadik läbi teinud suured......hulk ühesuguseid õigusi ja kohustusi.*3 Ka on Rahvusvaheline Kohus avaldanud asjas Reparations for Injuries Suffered...
Sõjalise jõu kasutamine: rahvusvaheline õigus ning praktika
2002 7, Lk 487 - 501
...riik rikkunud kohustust hoiduda sõjalise jõu kasutamisest. Rahvusvaheline Kohus leidis Nicaragua v. USA kaasuses, et sõjaline rünnak......julgesti pidada jõuga ähvardamiseks. Seevastu ei pidanud Rahvusvaheline Kohus Nicaragua väidetest hoolimata USA sõjalisi...
2002 5, Lk 291 - 302
...sillaks rahvusvahelise avaliku ja eraõiguse vahel. Rahvusvaheline praktika, sh riigi ja eraõigusliku isiku vaheliste......praktika, sh riigi ja eraõigusliku isiku vaheliste siseriiklike lepingute muutmine transnatsionaalseteks...
Spordiõigus – kas uus õigusdistsipliin?
2002 5, Lk 330 - 335
...aga seadusest madalamal seisvate aktide kaudu. Rahvusvaheline Spordi Arbitraaži Kohus on spordis tekkivate vaidluste lahendamise......osaleb spordi ja õiguse vahelise suhte tugevdamisel ka Rahvusvaheline Olümpiakomitee, kes lähtub oma tegevuses olümpiahartast...
Jurisdiktsiooni regulatsioon NATO vägede staatust käsitlevas lepingus
2002 3, Lk 177 - 187
...riiki sisenemisega ja seal viibimisega seonduvat, õigusrikkumiste jurisdiktsiooni kindlaksmääramist, nõuete......käsitletakse nimetatud lepingu regulatsiooni seoses õigusrikkumiste jurisdiktsiooni küsimustega. Peatutakse...
Kontinuiteet ja actus contrarius printsiip
1993 5, Lk 107 - 107
...Kõikide kehtinud õiguskordade, kõigi riikide rahvusliku õiguse, rahvusvahelise......õiguskordade, kõigi riikide rahvusliku õiguse, rahvusvahelise õiguse ja kirikuõiguse aluseks on...... rahvusvahelise õiguse ja kirikuõiguse aluseks on esmapilgul kaks teineteisele...
...kaitseks ning loodi selle konventsiooni sekretariaat - Rahvusvaheline Büroo. Ka 1886. a. sõlmitud Berni Konventsiooni kirjandus-......kaitse kohta igapäevaseks haldamiseks moodustati Rahvusvaheline Büroo. Šveitsi valitsus, mille egiidi all mõlemad...
Eesti ühinemine rahvusvaheliste mitmepoolsete konventsioonidega
1993 3, Lk 66 - 66
...Ülemnõukogu otsuse alusel (RT 1992, nr. 6, art. 85); Rahvusvaheline Elekterside Liidu 1982.a. Nairobi konventsioon ja Ülemaailmse......nr. 34, art. 447); ÜRO vaimsete puuetega inimeste õiguste deklaratsioon. Vastu võetud ÜRO Peaassamblee poolt...
1993 1, Lk 21 - 22
...Elimintation of All Forms of Racial Discrimination. 3) Rahvusvaheline pakt majanduslike, sotsiaalsete ja kultuurialaste õiguste......Convention on Economic, Social and Cultural Rights. 4) Rahvusvaheline pakt kodaniku– ja poliitiliste õiguste kohta. Vastu...
Rahvusvaheliste inimõigusnormide rakendatavusest Eesti õigussüsteemis
Toomas Sillaste
1993 1, Lk 13 - 13
...aktiga muuta rahvusvaheline norm siseõiguse osaks. Rahvusvaheline õigus ei kirjuta riikidele ette, kuidas nad endale......endale võetud rahvusvahelisi kohustusi siseriiklikku õigusse sisse viivad. See on jäetud riikide endi otsustada...
Muudatusi Euroopa inimõiguste kaitse süsteemis
1994 9, Lk 223 - 224
...uba pikemat aega on päevakorras olnud Euroopa inimõiguste konventsiooni kontrollmehhanismi reform. Süsteemi......konventsioon, kahtlematult maailma kõige edukam inimõiguste alane leping, on muutunud oma saavutuste ohvriks...
1994 4, Lk 94 - 96
...Euroopa Inimõiguste Konventsioonist on meil juttu olnud peamiselt perioodil......juurde kuulub - selle tõlgendamist. Euroopa Inimõiguste Konventsiooni loetakse kõige efektiivsemaks ja......efektiivsemaks ja arenenumaks rahvusvaheliseks inimõiguste kaitseks loodud süsteemiks tänapäeval. Konventsiooni...
...ainult küüditatud. Mõlemad okupatsiooniaegsed õigusaktid ei arvestanud seda, et 1Eestis oli nõukogude......oli nõukogude okupatsioon ja kehtis rahvusvahelises õiguses sätestatud okupatsioonirežiim, mille vastu peetav...
...1993.a. Samal päeval kirjutas Eesti alla Euroopa inimõiguste konventsioonile ja selle lisaprotokollidele. Praegu......jõustumine tähendab, et varsti võivad inimesed inimõiguste konventsiooni alusel kohtusse pöörduda, kui nende õigusi...
1995 9, Lk 386 - 389
...suhteliselt väike, siis sel juhul ei paku rahvusvaheline õigus neile mingit erilist kaitset. Teiselt poolt on isegi......Teiselt poolt on isegi mõeldav, et rahvusvahelisest õigusest tulenevalt kaitstakse hoopis riigi põliselanikkonda...

matches: Kohus Kohus Kohus Kohus Kohus Kohus Kohus


Spordi toetamise kord Jõgeva vallas – Riigi Teataja
Spordi toetamise kord Jõgeva vallas
Spordi toetamise kord Jõgeva vallas - sisukord
§ 2 Spordiklubi tegevustoetus
§ 3 Toetus spordiürituse läbiviimiseks
§ 4 Toetus sportlase võistlusel osalemiseks
§ 5 Toetus sportliku saavutuse eest
§ 6 Treeneri töötasu toetus
§ 7 Valla esindusvõistkonna toetus
§ 9 Toetuse andmise otsustamine
§ 10 Toetuse väljamaksmine
RT IV, 29.11.2018, 40
Vastu võetud 08.02.2018 nr 15
RT IV, 17.02.2018, 7
jõustumine 20.02.2018
22.11.2018 RT IV, 29.11.2018, 6 02.12.2018
(1) Spordi toetamise korra (edaspidi korra) eesmärk on kehtestada Jõgeva valla eelarvest Jõgeva valla elanike spordiga tegelemise toetamise tingimused ja kord.
(2) Vallaeelarvest makstavad toetused on:
1) spordiklubi tegevustoetus (noorsportlaste pearaha);
2) toetus spordiürituse läbiviimiseks;
3) toetus sportlase võistlusel osalemiseks;
[RT IV, 29.11.2018, 6 - jõust. 02.12.2018]
4) toetus sportliku saavutuse eest;
5) treeneri töötasu toetus;
6) valla esindusvõistkonna toetus.
(3) Vallavolikogu võib vallaeelarves sporditoetusteks eraldatud summast kuni 20% ulatuses moodustada reservi, mida kasutatakse:
1) korras ettenähtud toetuse maksmiseks, kui taotluste esitamise tähtajaks ei olnud võimalik toetuse vajadust ette näha;
2) spordiklubi tegevustoetuse suurendamiseks korras ettenähtud juhtudel;
3) toetuse maksmiseks sportlike saavutuste eest;
(4) Lisaks vallaeelarvest makstavatele toetustele tagab vallavalitsus spordiklubidele noorte treeninguteks Jõgeva vallale kuuluvate treeningbaaside tasuta kasutamise iga treeningrühma eest vähemalt paragrahvi 2 lõike 2 punktis 3 märgitud mahus.
§ 2. Spordiklubi tegevustoetus
(1) Tegevustoetus on taotlemise aastale järgnevaks kalendriaastaks vallaeelarvest spordiklubidele antav toetus laste ja noorte treeningutega seotud kulude katmiseks, sh treenerite või ringijuhtide toetamiseks ja võistlustel osalemiseks.
(2) Toetust võivad taotleda spordiklubid ja seltsingud (edaspidi spordiklubid), mis vastavad järgmistele tingimustele:
1) põhitegevusala on sport;
2) treenitakse 5–19- aastaseid noori, kelle elukoht on Eesti rahvastikuregistri andmetel Jõgeva vald (edaspidi noored);
3) noorte treeningud toimuvad vähemalt üheksal kuul aastas ja kahel korral nädalas, ühe treeningtunni kestusega vähemalt 45 minutit;
4) noorte treeneritel on vastava spordiala treeneri kutsekvalifikatsioon;
5) noorte treeningud toimuvad üldjuhul Jõgeva vallas, väljaspool Jõgeva valla territooriumi toimuvatel treeningutel osalemist toetatakse üksnes sel juhul, kui Jõgeva vallas puuduvad võimalused vastava spordialaga tegelemiseks.
(3) Toetuse suurus sõltub spordiklubis treenivate noorte arvust ja vanusest.
(4) Ühe noore kohta antava toetuse baassumma kinnitab vallavalitsus haridus- ja kultuuriosakonna ettepanekul ühe kuu jooksul vallaeelarve vastuvõtmisest arvates. Vallavalitsusel on õigus neljandas kvartalis nimetatud baassummat suurendada, lähtudes vallaeelarves sporditoetusteks ettenähtud kogusumma jäägist.
(5) Toetuse eraldamisel arvestatakse toetust 7–19-aastaste noorte eest koefitsiendiga 1,0 ja 5–6-aastaste eest koefitsiendiga 0,4.
(6) Ühe noore eest võib toetust saada ainult üks spordiklubi. Kui noor osaleb mitme spordiklubi treeningutel, on toetuse saajaks lapsevanema poolt eelistatud spordiklubi. Mitme eduka spordiala puhul võib erandjuhul vallavalitsus otsustada toetada mitut spordiklubi.
§ 3. Toetus spordiürituse läbiviimiseks
(1) Toetus spordiürituse läbiviimiseks on taotlemise aastale järgnevaks kalendriaastaks vallaeelarvest antav toetus Jõgeva vallas spordivõistluste ja rahvaspordiürituste läbiviimiseks.
(2) Toetust võivad taotleda kõik füüsilised ja juriidilised isikud.
§ 4. Toetus sportlase võistlusel osalemiseks
(1) Toetus sportlase võistlusel osalemiseks on taotlemise aastale järgnevaks kalendriaastaks vallaeelarvest Jõgeva valla sportlasele antav toetus rahvusvahelistel tiitlivõistlustel või Eesti meistrivõistlustel osalemiseks.
(2) Toetust võib taotleda võistkonnale või üksikisikule võistlemiseks individuaalalal.
§ 5. Toetus sportliku saavutuse eest
(1) Toetus sportliku saavutuse eest on vallaeelarvest Jõgeva valla spordiklubile või sportlasele, kelle elukoht on Eesti rahvastikuregistri andmetel Jõgeva vallas, antav toetus rahvusvahelistel tiitlivõistlustel või Eesti meistrivõistlustel saavutatud 1.–3. koha eest.
(2) Madalaim vanusepiir toetuse maksmiseks on üksikvõistleja puhul 11 eluaastat ja võistkonna puhul U11 vanuseklass.
§ 6. Treeneri töötasu toetus
Spordiklubidele, kellele riik eraldab treeneri tööjõukulu toetust, maksab Jõgeva vald omapoolset töötasutoetust riiklikult määratud omapoolse toetuse summast:
1) V treenerikategooria treeneri eest 100%;
2) VI ja kõrgema treenerikategooria treeneri eest 120%.
§ 7. Valla esindusvõistkonna toetus
Jõgeva vallavolikogu otsusega võib määrata valla esindusvõistkonna ja toetada tema osalemist Eesti meistrivõistlustel ja kõrgematel võistlustel.
(1) Toetuse saamiseks esitab taotleja vallavalitsusele põhjendatud taotluse hiljemalt 1. novembriks. Taotlusele lisatakse dokumendid, mis tõendavad, et taotleja vastab toetuse saamiseks esitatud nõuetele.
(2) Taotlus sportliku saavutuse eest toetuse saamiseks esitatakse vallavalitsuse määratud tähtajaks. Toetuse andmiseks kuulutab vallavalitsus kaks korda aastas välja taotlusvooru.
(3) Taotlus treeneri töötasu toetuse saamiseks esitatakse 10 päeva jooksul treeneri tööjõukulu toetuse määramise otsuse avalikustamisest.
(4) Kui taotluse esitamise tähtajaks ei olnud võimalik toetuse vajadust ette näha, võib toetuse saamiseks esitada taotluse vajaduse selgumisel. Sel juhul tuleb taotluses põhjendada, miks ei olnud taotlust võimalik tähtaegselt esitada.
(5) Spordiklubi tegevustoetuse taotlusele tuleb täiendavalt lisada:
1) treeningutel osalevate noorte nimekiri treeningrühmade kaupa koos isikukoodi ja elukoha andmetega 1. novembri seisuga;
2) spordiklubi kahe lähima aasta eesmärgid (arenguvisioon);
3) andmed treenerite kutsekvalifikatsiooni kohta.
(6) Spordiürituse läbiviimise toetuse taotlusele tuleb täiendavalt lisada võistluse või ürituse eelarve.
(7) Sportlase rahvusvahelistel tiitlivõistlustel ja Eesti meistrivõistlustel osalemise toetuse taotlusele tuleb lisada võistlusel osalemise eelarve.
(8) Treeneri töötasu toetuse taotlusele tuleb lisada treeneri tööjõukulu toetuse määramise otsus.
(9) Vallavalitsuse vastava valdkonna eest vastutav teenistuja kontrollib taotluses esitatud andmete õigsust ja taotleja nõuetele vastavust seitsme tööpäeva jooksul taotluse saamisest. Kui taotlus või taotleja ei vasta nõuetele, antakse taotlejale tähtaeg puuduste kõrvaldamiseks. Kui taotleja ei kõrvalda määratud tähtpäevaks puudusi, võib vallavalitsus jätta taotluse läbi vaatamata.
(1) Toetuse andmise, v.a esindusvõistkonna toetuse, otsustab vallavalitsus ühe kuu jooksul pärast vallaeelarve vastuvõtmist, lähtudes vallaeelarve võimalustest. Toetuse taotlemisel määruse § 8 lõikes 2 või 3 sätestatud juhul langetab vallavalitsus otsuse ühe kuu jooksul taotluse esitamisest, lähtudes moodustatud reservi võimalustest.
(11) Spordiürituse läbiviimiseks esitatud taotluste läbivaatamiseks moodustab vallavalitsus spordikomisjoni, kes teeb vallavalitsusele ettepaneku toetuse määramiseks. Spordiürituste läbiviimise ning § 1 lõike 2 punktides 3 ja 4 nimetatud toetuste taotluste läbivaatamisse kaasatakse vallavolikogu kultuuri- ja spordikomisjoni esimees.
(2) Spordiklubi tegevustoetuse arvutamiseks iga konkreetse spordiklubi kohta korrutatakse toetuse baassumma spordiklubis treenivate noorte arvuga ning vanuse koefitsiendiga.
(3) Spordiürituse läbiviimise toetuse määramisel arvestatakse:
1) kohalikke prioriteete ja traditsioone;
2) ürituse traditsioone ja jätkusuutlikkust;
3) osalejate arvu;
4) võistluse suunatust erinevatele elanikerühmadele;
5) võimalust võistluse läbiviimisega tõsta Jõgeva valla mainet;
6) ürituse eelarve põhjendatust.
(4) Sportlase võistlusel osalemise toetuse määramisel arvestatakse:
1) spordiala harrastajate hulka;
2) spordimeisterlikkuse taset.
(5) Vallavalitsus võib jätta taotluse rahuldamata, kui:
1) taotleja ei ole nõuetekohaselt täitnud eelneval aastal vallaeelarvest saadud toetuse kasutamise tingimusi;
2) taotlejal on võlgnevusi Jõgeva valla ees;
3) taotlejal on riigimaksude võlgnevusi;
4) taotlus ei ole piisavalt põhjendatud.
§ 10. Toetuse väljamaksmine
(1) Toetus makstakse välja 14 tööpäeva jooksul otsuse tegemisest arvates.
(2) [Kehtetu - RT IV, 29.11.2018, 6 - jõust. 02.12.2018]
(3) Spordiklubi tegevustoetus makstakse välja kahes osas, millest esimene osa suurusega 70% 10 tööpäeva jooksul pärast otsuse tegemist ja ülejäänud osa pärast nimekirja esitamist oktoobrikuu jooksul.
(4) Spordiklubi tegevustoetuse teise osa saamiseks peab toetuse saaja esitama treeningul osalevate noorte nimekirja 1. oktoobri seisuga hiljemalt 10. oktoobriks. Vallavalitsus võib teise osana väljamakstavat toetussummat muuta, kui treeningul osalevate noorte arv on oluliselt vähenenud või suurenenud.
(5) Toetus spordiürituse läbiviimiseks makstakse välja mitte varem kui 45 päeva enne ürituse toimumist.
(6) Toetus sportlase võistlusel osalemiseks makstakse välja 10 tööpäeva jooksul otsuse tegemisest, kui toetuse maksmise otsuses pole määratud teisiti.
(7) Treeneri töötasu toetus makstakse välja neljas osas, esimene osa 10 tööpäeva jooksul otsuse tegemisest, ülejäänud osad iga kvartali esimese kuu 20. kuupäevaks.
(8) Vallavalitsus võib jätta toetuse või selle osa välja maksmata, kui pärast taotluse rahuldamist, kuid enne toetuse maksmist ilmnevad asjaolud, mis oleks aluseks taotluse rahuldamata jätmiseks.
(9) Kui valla eelarve ei ole eelarveaasta alguseks vastu võetud, võib vallavalitsus eelarve vastuvõtmiseni määrata haridus- ja kultuuriosakonna ettepanekul spordiklubi tegevustoetust iga kuu 1/12 lõppenud eelarveaastaks määratud toetustest.
(1) Toetuse saaja, v.a toetuse saamisel sportliku saavutuse eest, on kohustatud esitama vallavalitsusele toetuse kasutamise aruande, milles märgitakse:
2) toetatud tegevuse kirjeldus;
3) toetatud tegevuse sisuline kokkuvõte;
4) osalejad ja nende arv;
5) kasutatud toetuse suurus ja lisatakse selle ulatuses kuludokumentide koopiad.
(2) Toetuse kasutamise aruanne esitatakse järgmiseks tähtajaks:
1) valla esindusvõistkonna toetuse, spordiklubi tegevustoetuse ja treeneri töötasu toetuse kasutamise aruanne hiljemalt toetuse kasutamisele järgneva aasta 15. jaanuariks;
2) spordiürituse läbiviimise toetuse kasutamise aruanne kahe kuu jooksul pärast spordiürituse toimumist;
3) sportlase võistlusel osalemise toetuse kasutamise aruanne ühe kuu jooksul pärast võistluse toimumist.
(3) Järelevalvet toetuse sihipärase kasutamise üle korraldab vallavalitsus. Vallavalitsusel või vastava valdkonna eest vastutaval teenistujal on õigus:
2) nõuda spordiklubi tegevustoetuse saajalt treeningute kohta tegevuspäeviku pidamist, kus kajastuvad iga treeningu kohta osalejate nimed ja tegevuse lühikokkuvõte;
4) nõuda makstud toetus tagasi, kui puudused ei ole tähtajaks kõrvaldatud või neid ei ole võimalik kõrvaldada või toetuse saaja on esitanud valeandmeid.