Kose Muusikakooli põhimäärus – Riigi Teataja
Kose Muusikakooli põhimäärus
Kose Muusikakooli põhimäärus - sisukord
RT IV, 11.09.2013, 27
Vastu võetud 27.03.2008 nr 105
RT IV, 05.09.2013, 15
22.08.2013 RT IV, 11.09.2013, 16 28.10.2013
Määrus kinnitatakse kohaliku omavalitsusekorralduse seaduse § 22 lõike 2 ja huvikooli seaduse § 7 lõike 2 alusel ja lähtudes huvikooli seaduse § 1 lõikes 4, § 7 lõikes 1, § 9 lõikes 5, § 10 lõikes 5, § 12 lõikes 2, § 13 lõikes 1, § 18 lõikes 2 ja § 19 lõigetes 1 ja 2 ning haridus- ja teadusministri 21. märtsi 2007 määruses nr 24 „Huviharidusstandard” sätestatust.
Kose Muusikakooli (edaspidi kool) põhimäärus (edaspidi põhimäärus) sätestab kooli ametliku täieliku nime ja asukoha, kooli liigi vastavalt huviharidusstandardile, kooli tegevuse eesmärgi ja ülesanded, kooli juhtimis- ja õppekorralduse, töötajate ja õppurite õigused ja kohustused, kooli finantseerimise alused, alused kooli ümberkorraldamiseks ja lõpetamiseks ning põhimääruse muutmise korra.
Kooli ametlik ja täielik nimi on Kose Muusikakool.
Kool asub Hariduse tn 2 Kose alevik Kose vald Harjumaa.
[RT IV, 11.09.2013, 16 - jõust. 28.10.2013]
(5) Taotluse ja vajalikud dokumendid Kose Muusikakooli registreerimiseks Eesti Hariduse Infosüsteemis esitab Haridus- ja Teadusministeeriumile Kose Vallavalitsus ning täidab ka muid koolipidaja kohustusi.
(1) Koolil on oma nimega pitsat. Pitsat on sõõrikujuline ja 35 millimeetrise läbimõõduga. Pitsati ülemisel äärel on kiri HARJU MAAKOND ja sõõri alumisel kiri KOSE MUUSIKAKOOL ning keskel kose valla vapi kujutis.
(1) Kooli teeninduspiirkond on Kose vald. Kool võimaldab muusikahariduse omandamist eelkõige Eesti rahvastikuregistri andmetel Kose vallas elavatele lastele ja täiskasvanutele.
(2) lapse ja noore muusikaalase võime avastamine ja kavakindel arendamine ning Kose valla kultuurielu edendamine;
(3) muusikaalase koostöö arendamine Kose valla asutuste vahel;
(4) õppetegevuse korraldamiseks lastevanemate ja ametiasutuste koostöö korraldamine;
(5) kooli ja Kose valla muusikaelu edendamiseks teiste muusikaalaste ühingute, liitude ja asutustega koostöö korraldamine.
2) selgitada välja eeldused ja suunata eriala valikul.
(2) Põhikooli ülesandeks on:
1) loomevõimete kavakindel arendamine;
2) loominguprotsessi seaduspärasuste ja etappide tundmaõppimine;
3) kunstiteose retseptsiooni-ja interpretatsioonivõimalustega tutvumine;
(3) Lisa aasta(d):
Anda täiendavaid teadmisi ja oskusi professionaalse kunstihariduse omandamisele.
(4) Õppe korraldamise aluseks on õppeaasta mis jaguneb kaheks poolaastaks.
(2) Huviala õppekava vastab huviharidusstandardile ja riiklikule raamõppekavale.
(4) Õppekavade ja andmete muutmist ning täiendamist Eesti Hariduse Infosüsteemi andmebaasides teostab Kose Muusikakool.
(1) Muusikahariduse õppekava alusel muusikahariduse omandamiseks on kooli vastuvõtmise aluseks lapse seadusliku esindaja (lapse vanem või eestkostja) avaldus, arvestades käesoleva paragrahvi lõigetes 3 ja 4 märgitud erisusi.
(2) Ettevalmistusklassi võetakse õpilased vastu katseteta.
(3) Põhikooli noorema astme 1. klassi võetakse õpilane vastu sisseastumiskatsete alusel. Sisseastumiskatsete nõuded sätestatakse kooli õppekavas ning katsete hindamine kooli õpilaste hindamise juhendis. Otsuse õpilase kooli vastuvõtmiseks teeb õppenõukogu.
(4) Põhikooli noorema astme 2.-4. klassi ja vanema astme 5.-7. klassi võetakse õpilane, kes on läbinud mõnes muus õppeasutuses eelnevad klassid muusikakooli riikliku õppekava alusel. Selleks peab õpilase seaduslik esindaja lisaks avaldusele esitama ka muusikakooli tunnistuse ja eriala individuaalplaani koopia.
Õpperühmad moodustatakse klasside kaupa lähtuvalt õpilase vanusest ja tasemest. Üldjuhul antakse pilliõpet individuaaltundidena. Rühmad moodustatakse muusikaloo õppeaines, solfedžos ja muudes teoreetilistes ainetes. Rühmad moodustatakse arvestusega, et ühes rühmas ei oleks rohkem kui 12 õpilast.
(4) Õppeveerandite vahel on õppevaheajad. Õppevaheajad on:
Õppevaheajad koolis on üldhariduskooli õppeaasta koolivaheaegadega samal ajal.
(5) Õppetunni pikkus on 45 minutit. Kahe järjestikuse õppetunni vahel on puhkepaus vähemalt 5 minutit.
(2) Direktor annab aru kooli ja enda tegevusest ametiasutusele kui teenistusliku järelevalve korraldajale või eelnimetatud volitatud isikule.
(2) Hoolekogu koosolekud toimuvad vähemalt üks kord poolaastas. Hoolekogu koosoleku kutsub kokku hoolekogu esimees.
(9) Hoolekogu koosolekust võtab hoolekogu esimehe kutsel osa kooli direktor, kes on hoolekogu ees aruandekohustuslik. Kolmandad isikud võivad hoolekogu koosolekust osa võtta hoolekogu esimehe loal või kutsel.
(1) Kooli töötajad on pedagoogid (direktor, õppealajuhataja, õpetajad, kontsertmeister) ja kooli teenindav personal.
(4) Töökorralduslikud kohustused, õigused ja vastutus sätestatakse kooli töösisekorraeeskirjaga.
Töösisekorraeeskirja kinnitab kooli direktor, kooskõlastades selle enne kinnitamist
tööinspektsiooniga.
(3) Õppetasu maksmisel on õigusteha soodustusi õpilastele, kelle saavutused õpingutes ja konkurssidel on väga head või silmapaistvad.
Kool esitab tegevuse kohta statistilisi ja eelarve täitmise aruandeid Rahandusministeeriumi, Haridus-ja Teadusministeeriumi ning Kose Vallavolikogu ja Kose Vallavalitsuse õigusaktidega kehtestatud tähtaegadel ja korras.
Kool ühineb või jaguneb järgmiselt:


Vastu võetud 30.12.2008 nr 63
Määrus kehtestatakse «Käibemaksuseaduse» § 5 lõike 3, § 12 lõike 2, § 32 lõike 6, § 35 lõike 11 ja § 36 lõike 5 alusel.
§ 1. Rahandusministri 7. aprilli 2004. a määruse nr 70 «Ühendusevälise riigi füüsilisele isikule võõrandatava kauba ekspordina käsitamise kord» (RTL 2004, 44, 753) § 5 lõike 3 viimases lauses asendatakse arv «5» arvuga «9».
§ 2. Rahandusministri 30. märtsi 2004. a määruse nr 41 «Kauba või teenuse harilikust väärtusest madalama hinnaga võõrandamiseks maksukohustuslasele antava sihtotstarbelise toetuse maksustatava väärtuse hulka arvamise ja maksustamise kord» (RTL 2004, 39, 656) § 2 lõige 2 sõnastatakse järgmiselt:
« (2) Sihtotstarbelise toetusena laekunud rahasummalt käibemaksu arvutamisel leitakse käibemaksusumma käibemaksumääraga 18% maksustatava tehingu puhul laekunud summa jagamisel 1,18-ga ja saadud tulemuse korrutamisel 0,18-ga ning käibemaksumääraga 9% maksustatava tehingu puhul laekunud summa jagamisel 1,09-ga ja saadud tulemuse korrutamisel 0,09-ga.».
§ 3. Rahandusministri 30. märtsi 2004. a määruses nr 39 «Osaliselt mahaarvatud sisendkäibemaksu ümberarvutuse käibedeklaratsioonis kajastamise kord ja soetatud põhivara ning selle tarbeks soetatud kauba või saadud teenuse sisendkäibemaksu korrigeerimise kord» (RTL 2004, 39, 654) tehakse järgmised muudatused:
1) paragrahvi 2 lõige 4 sõnastatakse järgmiselt:
« (4) Põhivara või põhivara tarbeks soetatud kauba või saadud teenuse puhul loetakse esimeseks kalendriaastaks ajavahemik päevast, millal põhivara või põhivara tarbeks soetatud kaup või saadud teenus võetakse kasutuses oleva põhivarana raamatupidamises arvele, kuni jooksva kalendriaasta lõpuni.»;
« (4) Kinnisasja või kinnisasja tarbeks soetatud kauba või saadud teenuse puhul loetakse esimeseks kalendriaastaks ajavahemik päevast, millal kinnisasi või kinnisasja tarbeks soetatud kaup või saadud teenus võetakse kasutuses oleva põhivarana raamatupidamises arvele, kuni jooksva kalendriaasta lõpuni.».
§ 4. Rahandusministri 7. aprilli 2004. a määruse nr 75 «Uue transpordivahendi soetamisel tasutud käibemaksu erijuhul tagastamise kord» (RTL 2004, 44, 758; 2005, 80, 1135) § 1 lõiked 1 ja 2 sõnastatakse järgmiselt:
« (1) Isikule, kellel ei ole õigust sisendkäibemaks maha arvata, tagastatakse uue transpordivahendi soetamisel tasutud või ostuhinnalt arvutatud käibemaks pärast uue transpordivahendi toimetamist teise liikmesriiki, kui ta tõendab, et teises liikmesriigis on selle kauba ühendusesiseselt soetamiselt käibemaks makstud.
(2) Käibemaksu ei tagastata rohkem, kui selle uue transpordivahendi teise liikmesriiki toimetamise ajal kindlaksmääratud harilikult väärtuselt arvutatud käibemaksu ulatuses.».
§ 5. Rahandusministri 30. märtsi 2004. a määruse nr 40 «Maksustatava ja maksuvaba käibe, arvestatud käibemaksu ning teistelt registreeritud maksukohustuslastelt saadud maksustatava käibe või «Käibemaksuseaduse» § 4 lõikes 2 nimetatud ettevõtluses kasutatava kauba või teenuse eest tasumisele kuuluva ning «Käibemaksuseaduse» § 3 lõike 4 punktides 2–5 nimetatud saadud teenuse või soetatud kauba maksustatavalt väärtuselt arvestatud või imporditud kauba eest tasutud või tasumisele kuuluva sisendkäibemaksu kohta igapäevase arvestuse pidamise kord» (RTL 2004, 39, 655; 2005, 126, 1996) § 2 lõike 1 punktis 1 asendatakse arv «5» arvuga «9».


Maksustamise erisätted | Maksu- ja Tolliamet
Avaleht Äriklient Tulu, kulu, käive, kasum Käibemaksuseaduse selgitused Maksustamise erisätted
Maksustamise erisätted
18.1. Käibemaksusoodustused diplomaatidele, välisesindustele, rahvusvahelistele organisatsioonidele, ELi institutsioonidele ning välisriigi relvajõududele
18.1.1. Seadusandlus ning üldinformatsioon
18.1.2. Eestis asuvad välisesindused ja diplomaadid
18.1.3. Teistes riikides asuvad välisesindused ja nende diplomaadid
18.1.4. Rahvusvaheliste organisatsioonide esindused ja esindajad ning erimissioonid
18.1.5. Eestis asuvad ELi institutsioonid, sh nende esindused
18.1.6. Teistes liikmesriikides asuvad ELi institutsioonid
18.1.7. Välisriigi relvajõud
18.1.7.1. NATO liikmesriik
18.1.7.2. Muu (v.a NATO) välisriigi relvajõud
18.1.7.3. Rahvusvaheline sõjaline peakorter
18.1.7.4. Rahvusvaheline sõjaline õppeasutus
18.1.8. Käibemaksu- ja aktsiisivabastustõend
18.1.9. Käibemaksu tagastustaotluse vorm
18.2 Reisiteenuse käibemaksuga maksustamise erikord
18.3. Kinnisasja, metallijäätmete, väärismetalli ja metalltoodete käibemaksuga maksustamise erikord
18.4. Kasutatud kaupade käibemaksuga maksustamise erikord
18.4.1. Kasutatud kauba, originaalkunstiteose ning kollektsiooni- ja antiikeseme edasimüügi käibemaksuga maksustamise erikord
18.4.2. Avalikul enampakkumisel müüdud kasutatud kauba, originaalkunstiteose, kollektsiooni- ja antiikeseme müügi käibemaksuga maksustamise erikord
18.5. Elektroonilise side teenuse ja elektrooniliselt osutatava teenuse käibemaksuga maksustamise erikord
18.6. Kassapõhise käibemaksuarvestuse erikord
18.6.1. Kassapõhise käibemaksuarvestuse erikorra rakendamise tingimused
18.6.2. Käibemaksukohustuslasena registreerimise aja kindlaks määramine
18.6.3. Teavitamine
18.6.4. Käibe tekkimise aeg
18.6.5. Sisendkäibemaksu mahaarvamine
18.6.6. Kassapõhisest käibemaksuarvestusest loobumine
18.6.7. Üleminek üldkorra rakendamiselt erikorra rakendamisele ja vastupidi
18.6.8. Välistused kassapõhisest käibemaksuarvestusest
18.6.9. Käibedeklaratsiooni lisa vorm KMD INF
18.7. Maksuladustamine
18.7.1. Seadusandlus ning üldpõhimõtted
18.7.2. Maksulao pidamise loa taotlemine
18.7.3. Maksuladustatud kaupade laoarvestuse pidamine
18.7.4. Maksulao pidamise loa peatamine ja kehtetuks tunnistamine
18.7.5. Tehingute maksustamine
18.7.5.1. Kauba paigutamine maksuladustamisele
18.7.5.2. Tehingud maksuladustamisel oleva kaubaga
18.7.5.3. Maksuladustamise lõppemine
18.8. Tagatised
Käibemaksuseaduse (edaspidi KMS) § 15 lg 3 p 5, 51, 6, 61 ja 13; § 15 lg 4 p 14 ja 141; § 15 lg 51; § 3 lg 6 p 3; § 39 (RT I 2003, 82, 554)
Vabariigi Valitsuse 16. aprilli 2004. a määrus nr 109 „Välisesinduse, diplomaadi, Euroopa Ühenduse institutsiooni ning NATO liikmesriigi ja muu välisriigi relvajõudude ning rahvusvahelise sõjalise peakorteri ja rahvusvahelise sõjalise õppeasutuse poolt imporditava kauba käibemaksust vabastamise kord ja tingimused ning käibemaksu tagastamise kord ja tingimused” (RT I 2004, 27, 185)
Vabariigi Valitsuse 11. juuni 2004. a määrus nr 214 (RT I 2004, 49, 346)
Rahandusministri 2. mai 2016. a määrus nr 20 „Eestis soetatud kaupade eest tasutud käibemaksu tagastamiseks esitatava taotluse vorm” (RT I 2016, 8)
Euroopa Nõukogu rakendusmäärus (EL) nr 282/2011, 15.03.2011, artiklis 51 on kehtestatud käibemaksuvabastuse tõend.
KMS § 39 lõiked 1 ja 2 sätestavad loetelu isikutest, kellele vajaliku kauba importi ei maksustata ning kellele Eestis tasutud käibemaks kauba soetamisel või teenuse saamisel tagastatakse:
§ 39 lg 1 alusel:
Eestisse akrediteeritud välisriigi diplomaatilisele esindajale ja konsulaarametnikule (välja arvatud aukonsul)
erimissioonile ja Välisministeeriumi tunnustatud rahvusvahelise organisatsiooni esindajale, esindusele või peakorterile
välisriigi diplomaatilisele esindusele ja konsulaarasutusele
erimissioonile
Euroopa Liidu institutsioonile
ülalnimetatud esinduse, asutuse ja erimissiooni haldustöötajale, välja arvatud liidu institutsiooni haldustöötaja
§ 39 lg 2 alusel:
ühises kaitsetegevuses osaleva NATO liikmesriigi (välja arvatud Eesti) relvajõududele ja nendega kaasas olevale tsiviilkoosseisule ning nende liikmetele
Kui maksusoodustus on ette nähtud Riigikogus ratifitseeritud välislepingus, rakenduvad need:
rahvusvahelisele sõjalisele peakorterile
rahvusvahelise sõjalise peakorteri liikmetele ja nende ülalpeetavatele ning peakorteri lepingupartnerite töötajatele ja nende ülalpeetavatele
välisriigi, mis ei ole NATO liikmesriik, relvajõududele ja tsiviilkoosseisule ning nende liikmetele ja liikmete ülalpeetavatele
rahvusvahelisele sõjalisele õppeasutusele
Vastavad maksusoodustused on reguleeritud Vabariigi Valitsuse määrusega kehtestatud korras.
KMS § 3 lg 6 p 3 kohaselt on KMS § 39 lõigetes 1 ja 2 sätestatud isikud vabastatud Eestis käibemaksu tasumise kohustusest, kui nad teisest liikmesriigist uue transpordivahendi soetavad.
Importimisel vabastatakse käibemaksust välisriigi diplomaatilisele esindusele ja konsulaarasutusele, ametialaseks kasutamiseks ning Eestisse akrediteeritud välisriigi diplomaatilisele esindajale, konsulaarametnikule (välja arvatud aukonsul) ja välisesinduse haldustöötajale isiklikuks kasutamiseks ettenähtud kaup.
Kaup, mille importimisel käibemaksuvabastust taotletakse, tuleb deklareerida eraldi diplomaatilise kauba deklaratsioonidel. Õiguse käibemaksuvabastust taotleda kinnitab välisministeeriumi esindaja märkega eelnimetatud deklaratsiooni lahtris 7.
Haldustöötajal on õigus taotleda isiklikuks kasutamiseks kauba importimisel käibemaksuvabastust ainult sisseseadmise perioodil kolme esimese Eestis viibimise kuu jooksul.
Kauba tolliformaalsused teostatakse tollieeskirjades ettenähtud korras.
Soetades kaupu ja teenuseid Eestist, on välisesindustel õigus siin makstud käibemaks tagasi saada.
Eestis kauba soetamisel ja teenuse saamisel makstud käibemaks tagastatakse neile KMS § 39 lõikes 1 sätestatud tingimustel, arvestades seaduse § 39 lõike 4 alusel kehtestatud erandeid. KMS § 39 lõikes 4 nimetatud erandid on sätestatud Vabariigi Valitsuse 11.06.2004 määrusega nr 214. Käibemaksu tagastamiseks peab üldjuhul kaupade ja teenuste kogumaksumus koos käibemaksuga olema arve kohaselt vähemalt 64 eurot. Kommunaalmaksete, sideteenuste ja kütuse puhul vedelkütuse seaduse tähenduses tagastatakse käibemaks ka väiksema summa korral.
Käibemaksu ei tagastata kasutatud kauba soetamiselt. Samuti ei kuulu tagastamisele toiduainete soetamisel makstud käibemaks.
Tagastamiseks esitatakse taotlus Välisministeeriumile iga kuu kohta järgneva kuu 10. kuupäevaks, lisades taotlusele KMS §-s 37 sätestatud nõuetele vastavad arved või nende koopiad, mille on kinnitatud arve väljastaja.
Taotluse vorm (140.07 KB, PDF) on kehtestatud rahandusministri 02.05.2016 määrusega nr 20 (PDF) (RT I, 05.05.2016, 8).
Taotluse esitaja õigust käibemaksu tagastamisele kinnitab välisminister või tema poolt volitatud ametnik oma allkirja ja pitsatiga taotlusel. Välisministeerium esitab taotluse koos dokumentidega maksuhaldurile dokumentide saabumise kuu või sellele järgneva kuu (juhul kui dokumendid saabuvad pärast 10. kuupäeva) 20. kuupäevaks.
Käibemaksu tagastamist võib taotleda kuni 90 päeva jooksul alates kauba soetamise või teenuse osutamise päevast.
Maksuhaldur teeb taotluse suhtes otsuse ning kannab tagasimaksmisele kuuluva summa taotluses märgitud pangakontole 30 päeva jooksul alates ajast, millal saab ministeeriumilt dokumendid. Maksuhalduri märgistatud arved tagastatakse koos taotlusest tehtud koopiaga Välisministeeriumile.
KMS § 15 lg 3 p 5 kohaselt on õigus rakendada nullmäära kaupade müügil teises liikmesriigis asuvale diplomaatilisele esindusele ja konsulaarasutusele, sealhulgas Eesti esindustele teistes liikmesriikides.
Samuti maksustatakse nullmääraga ülalloetletud isikutele osutatav teenus (KMS § 15 lg 4 p 14).
Nullmäära rakendamise õigust tõendava dokumendina esitatakse kauba võõrandajale/teenuse osutajale nõukogu rakendusmäärusega (EL) nr 282/2011 kehtestatud käibemaksuvabastustõend (KMS § 15 lg 51), millest üks eksemplar peab jääma kauba võõrandajale/teenuse osutajale.
Ühendusevälises riigis asuvatele välisesindustele kaupade müügil tuleb arvestada kauba ekspordi reeglitega.
Lisaks välisesindustele ja -esindajatele laieneb käibemaksuvabastus ka mitmesuguste rahvusvaheliste organisatsioonide esindustele ja esindajatele ning erimissioonidele.
(nt Euroopa Komisjoni Esindus Eestis, Euroopa Parlamendi Infobüroo Eestis ning vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajaneva ala suuremahuliste IT-süsteemide operatiivjuhtimise Euroopa amet (EU-LISA))
ELi institutsiooniks loetakse institutsiooni, millele kohaldub Euroopa ühenduste privileegide ja immuniteedi protokoll.
Tulenevalt KMS §-st 39 on impordi käibemaksust vabastatud ühenduse institutsioonile ametlikuks kasutamiseks vajalik kaup. Vabastus ei rakendu institutsiooni haldustöötajale.
Nimetatud institutsioonidele siin võõrandatavad kaubad ning osutatavad teenused maksustatakse käibemaksuga kuni 01.01.2017.
Ametlikuks kasutamiseks soetatud kaupadelt ja teenustelt makstud käibemaksu saavad Eestis asuvad ELi institutsioonid tagasi taotleda.
Neile kehtib kauba/teenuse maksumuse nõue vähemalt 64 eurot arve kohta, välja arvatud kommunaalmaksete, sideteenuste ja kütuse osas, tagastamisele kuulub ka toiduainete soetamisel tasutud käibemaks.
ELi institutsioonid saadavad kord aastas Välisministeeriumile tagasimaksetaotlused ja arvete koopiad (reeglina kirja vormis). Tagasimaksmine toimub kuue kuu jooksul alates taotluse saamisest.
Alates 01.01.2017 laiendatakse 0%-lise käibemaksu määra rakendamist kauba müümisel või teenuse osutamisel Eestis asuvale liidu institutsioonile (KMS § 15 lõike 3 punkt 51 ja lõike 4 punkt 142). 0%-lise määraga maksustatavat käivet tõendavaks dokumendiks on institutsiooni esindaja ja Välisministeeriumi kinnitusega käibemaksuvabastustõend. Eestis asuvale liidu institutsioonile kohaldatakse 0%-list määra tingimusel, et kaupade ja teenuste kogumaksumus käibemaksuta on arve kohaselt vähemalt 53 eurot. Arve kogumaksumus võib olla väiksem kommunaalmaksete, sideteenuste ja kütuse puhul.
18.1.6. Teistes liikmesriikides asuvad EL institutsioonid
Tulenevalt Euroopa Ühenduste privileegide ja immuniteedi protokolli Eesti Vabariigis rakendamise kokkuleppest tuleb nullmääraga maksustada kõik sellisele ühenduse institutsioonile Eestis osutatavad ühendusesisesed teenused.
Euroopa Komisjon loeb ühendusesiseseks teenuseks iga teenust, mille käive tekib teises riigis kui ELi institutsiooni asukohariik, kellele teenust osutatakse. See tähendab, et kõik Eestis osutatavad teenused, mille saaja on teises liikmesriigis asuv ühenduse institutsioon, lähevad nn ühendusesisese teenuse (intra-Community services) mõiste alla ning nende osas tuleb kohaldada otsevabastust ehk nullmäära rakendamist.
Kaupadele ja teenustele, mis müüakse Eestist teistes liikmesriikides asuvatele ühenduse institutsioonidele, rakendatakse käibemaksumäära 0% tulenevalt KMS § 15 lg 3 punktist 5 (kaubad) ning § 15 lg 4 punktist 14 (teenused).
Nullmäära rakendamise õigust tõendava dokumendina esitavad institutsioonid kauba võõrandajale või teenuse osutajale nõukogu rakendusmäärusega (EL) nr 282/2011 kehtestatud käibemaksuvabastustõendi, mille üks eksemplar peab jääma kauba võõrandajale/teenuse osutajale.
KMS § 15 lg 3 p 6 alusel maksustatakse nullmääraga teise liikmesriiki, mis on ühtlasi NATO liikmesriik, võõrandatav ja toimetatav ametikohustuste täitmiseks vajalik kaup relvajõudude või nendega kaasas oleva tsiviilkoosseisu tarbeks, kui need relvajõud osalevad ühises kaitsetegevuses.
Samuti rakendatakse nullmäära välisriigis asuvatele relvajõududele teenuste osutamisel (KMS § 15 lg 4 p 14).
Nullmääraga maksustatakse ka Eestis asuvale ühises kaitsetegevuses osaleva NATO liikmesriigi (välja arvatud Eesti) relvajõududele ja nendega kaasas olevale tsiviilkoosseisule ametikohustuste täitmiseks võõrandatav kaup (KMS § 15 lg 3 p 61) ja osutatav teenus (KMS § 15 lg 4 p 141).
Nullmäära rakendamise õigust tõendava dokumendina esitavad NATO relvajõud kauba võõrandajale või teenuse osutajale nõukogu rakendusmäärusega (EL) nr 282/2011 kehtestatud käibemaksuvabastustõendi, millest üks eksemplar peab jääma kauba võõrandajale / teenuse osutajale.
Vastavalt KMS § 39 lõikele 2 ei maksustata käibemaksuga kauba importi NATO liikmesriigi (välja arvatud Eesti) relvajõududele ja nendega kaasas olevale tsiviilkoosseisule ning nende liikmetele, kui nimetatud relvajõud osalevad ühises kaitsetegevuses.
Muu välisriigi relvajõududele ja tsiviilkoosseisule, nende liikmetele ja liikmete ülalpeetavatele kohaldatakse Eestis maksusoodustusi juhul, kui see on ette nähtud Riigikogu ratifitseeritud välislepingus.
Relvajõudude ja nendega kaasas oleva tsiviilkoosseisu ning nende liikmete ja liikmete ülalpeetavate õigust taotleda käibemaksuvabastust või käibemaksu tagastamist kinnitab kaitseminister või tema volitatud ametnik.
Käibemaksuga ei maksustata kauba importi rahvusvahelisele sõjalisele peakorterile, kui maksusoodustus on ette nähtud Riigikogus ratifitseeritud välislepingus. Rahvusvahelise sõjalise peakorteri liikmetele ja nende ülalpeetavatele ning peakorteri lepingupartnerite töötajatele ja nende ülalpeetavatele kohaldatakse maksuvabastust kauba importimisel ja käibemaksu tagastamist kauba või teenuse saamisel Eestist, kui maksusoodustus on ette nähtud Riigikogus ratifitseeritud välislepingus. Rahvusvahelise sõjalise peakorteri liikmete ja nende ülalpeetavate suhtes kohaldatakse kauba või teenuse saamisel Eestis tasutud käibemaksu tagastamisel kogumaksumuse alammäära 64 eurot.
Samuti rakendatakse peakorterile kaupade ja teenuste müügil käibemaksu 0%-list määra, kui maksusoodustus on ette nähtud Riigikogus ratifitseeritud välislepingus. Sellised välislepingud on eeskätt Põhja-Atlandi lepingu osalisriikide vaheline relvajõudude staatust reguleeriv kokkulepe (NATO SOFA) (RT II 2004, 31, 114), Protokoll Põhja-Atlandi lepingu alusel loodud rahvusvaheliste sõjaliste peakorterite staatuse kohta (Pariisi protokoll) (RT II 2004, 31, 114) ning Eesti Vabariigi ning NATO Euroopa vägede kõrgema peakorteri ja NATO arenduse kõrgema ülemjuhataja peakorteri vaheline Pariisi protokolli lisakokkulepe (RT II, 14.05.2013, 1).
Kõnealuse 0%-lise määraga maksustatavat käivet tõendavaks dokumendiks on NATO relvajõudude või sõjalise peakorteri esindaja ja Kaitseministeeriumi kinnitusega käibemaksuvabastustõend, mille vorm on kehtestatud nõukogu rakendusmäärusega (EL) nr 282/2011 (lisa II).
Peakorteri ja selle lepingupartnerite töötajate ning nende ülalpeetavate õigust taotleda käibemaksuvabastust või käibemaksu tagastamist kinnitab kaitseminister või tema volitatud ametnik.
Rahvusvahelise sõjalise peakorteri liikmete ja nende ülalpeetavate õigust taotleda käibemaksuvabastust või käibemaksu tagastamist kinnitab välisminister või tema volitatud ametnik.
KMS § 39 lõige 2 sisaldab maksusoodustust ka rahvusvahelisele sõjalisele õppeasutusele. Taolisi õppeasutusi on Eestis praegu üks – Balti Kaitsekolledž. Vastavalt Riigikogus 13. oktoobril 1999. a vastuvõetud „Eesti Vabariigi Valitsuse, Läti Vabariigi Valitsuse ja Leedu Vabariigi Valitsuse vahelise protokolli „Balti Kaitsekolledži ja tema isikkoosseisu staatuse kohta" ratifitseerimise seaduse" artiklile 8 on kolledž vabastatud impordimaksude tasumisest imporditud kaupade pealt, mis on kolledžile endale ametlikuks kasutamiseks imporditud. Kolledžile tagastatakse ametlikuks kasutamiseks ostetud kaupadelt ja teenustelt tasutud käibe- ja aktsiisimaks osapoolte riigisisestes õigusaktides lubatud ulatuses. Lepingus nimetatud maksusoodustusi rakendatakse kolledžile KMS § 39 lõigete 2 ja 3 alusel, mille kohaselt on ette nähtud maksusoodustused muuhulgas rahvusvahelisele sõjalisele õppeasutusele, kui see on ette nähtud Riigikogus ratifitseeritud välislepingus. Riigikogus vastuvõetud ratifitseerimise seaduse järgi tagastatakse kolledžile ostudelt tasutud käibemaksu riigisisestes õigusaktides lubatud ulatuses. Kuna siseriiklik õigus ei näe ette eraldi ulatust sõjalisele õppeasutusele maksusoodustuste andmisel, siis tagastatakse kolledži poolt ametlikuks kasutamiseks ostetud kaupadelt ja teenustelt tasutud käibe- ja aktsiisimaks.
Nullmäära rakendamiseks vajalik tõendav dokument maksusoodustust saavatele isikutele kauba võõrandamisel või teenuse osutamisel on nõukogu rakendusmäärusega (EL) nr 282/2011 kehtestatud käibemaksuvabastustõend (KMS § 15 lg 5 1; edaspidi tõend).
Käibemaksuvabastustõendi eestikeelne vorm (119.28 KB, PDF)
Käibemaksuvabastustõendi ingliskeelne vorm (215.46 KB, PDF)
Selgitavad märkused käibemaksuvabastustõendil (226.19 KB, PDF)
Tõendil kinnitab maksust vabastamise tingimustele vastav institutsioon/isik esitatud andmete õigsust ning ühtlasi esitab tõendi lahtris 3 andmed, mida on vaja maksuvabastustaotluse hindamiseks siirdeliikmesriigis, s.t riigis, kuhu kaup toimetatakse või kus asub teenuse ostnud institutsioon/isik.
Müüjale on oluline jälgida tõendil lahtris 6 toodud informatsiooni, milles on märgitud, kas kõik soetatavad kaubad/teenused on selles riigis maksust vabastatud. Osalise maksuvabastuse korral rakendab müüja nullmäära lahtris märgitud osa ulatuses. Ülejäänud kaubad/teenused tuleb maksustada käibemaksu tavamääraga.
Tõendi üks eksemplar jäetakse müüjale, kes on kohustatud seda vastavalt Eesti õigusaktidele säilitama oma raamatupidamises.
Protseduuri lihtsustamiseks võib siirdeliikmesriigi pädev ametiasutus anda maksust vabastamise tingimustele vastavale institutsioonile (lahtris 1 märgitud ostjale) loa tempel panemata jätta ametlikuks kasutamiseks vajaliku kauba/teenuse maksuvabastuse korral. Lahtris 7 teatab ostja viitega vastavale dokumendile, mille alusel on luba tempel panemata jätta.
Käibemaksu tagastustaotluse vorm on kehtestatud rahandusministri 02.05.2016 määrusega nr 20. Taotlus käibemaksu tagastamiseks esitatakse vastavalt kas Välis- või Kaitseministeeriumile kuu 10. kuupäevaks, lisades taotlusele KMS § 37 sätestatud nõuetele vastavad arved või nende koopiad, mida on kinnitatud arve väljastaja.
Taotlus käibemaksu tagastamiseks (140.07 KB, PDF)
Käibemaksu tagastamist võib taotleda kuni 90 päeva jooksul kauba soetamise või teenuse osutamise päevast alates.
Taotlus koos dokumentidega tuleb maksuhaldurile esitada dokumentide saabumise kuu või sellele järgneva kuu (juhul kui dokumendid saabuvad pärast 10. kuupäeva) 20. kuupäevaks.
Maksuhaldur teeb taotluse suhtes otsuse ning kannab tagasimaksmisele kuuluva summa taotluses märgitud pangakontole 30 päeva jooksul ministeeriumilt taotluse ja sellele lisatud arvete saamise päevast arvates. Maksuhaldur tagastab märgistatud arved koos taotlusest tehtud koopiaga Välis- või Kaitseministeeriumile.
KMS § 40
RM 28.12.2005 määrus nr 92 „Keskmist marginaali kasutava maksukohustuslase poolt reisiteenuse maksustatava väärtuse korrigeerimise kord” (RTL 2006, 3, 43)
Reisiteenuste maksustamise aluseks on KMS § 40 „Reisiteenuse käibemaksuga maksustamise erikord" ja direktiivi 2006/112/EU artikkel 306.
Reisiteenuse eriskeemi võivad peale reisikorraldajate kasutada ka teised isikud, kelle tegevus on seotud reisiteenuse osutamisega (näiteks isik, kes osutab keelekoolitusteenust ning korraldab keeleõppereise välismaal, maksustab reisiteenused erikorra alusel).
Eriskeemi kasutatakse juhul, kui maksukohustuslane osutab oma nimel reisijale, sealhulgas juriidilisele isikule või asutusele, reisiga otseselt seotud teenust (reisiteenus) ning kasutab reisiteenuse osutamisel ettevõtlusega tegelevalt Eesti või välisriigi isikult soetatud kaupa või saadud teenust. Alates 01.01.2006 rakendatakse erikorda kõikide kolmandatelt isikutelt sisseostetud ja oma nimel edasimüüdud reisiga otseselt seotud teenuste osas, mitte ei lähtuta turismiseaduses sätestatud turismiteenuste loetelust.
Reisiteenused peavad olema ostetud kolmandatelt isikutelt ning seejärel oma nimel müüdud lõpptarbijale. Lõpptarbija on reeglina füüsiline isik, kuid ka äriühing, kes ostab teenust ettevõtluse tarbeks (nt töölähetuse korral). Reisikorraldaja käsitab lõpptarbijale erikorra alusel osutatavaid teenuseid ja võõrandatavaid kaupu ühtse reisiteenusena. Reisikorraldaja käibeks loetakse tema poolt ostetud kaupade ja teenuste hinnale lisatud osa ehk marginaali nende edasimüügil lõpptarbijale, mis maksustatakse 20% käibemaksumääraga. Kui osa reisiteenusest osutatakse ühendusevälises riigis, maksustatakse ühendusevälises riigis osutatud teenusega seotud osa 0% käibemaksumääraga.
Erikorda võib kohaldada ka juhul, kui maksukohustuslane osutab oma nimel reisiteenust teisele Eesti või välisriigi maksukohustuslasele edasiosutamiseks. Kui maksukohustuslane soovib nimetatud juhul kasutada käibemaksuga maksustamise üldkorda, maksustatakse reisiteenus teenuse käibe tekkimise koha reeglite alusel. Juhul kui osutatava reisiteenuse käibe tekkimise koht on Eesti ( reisijatevedu Eestis, majutus Eestis) ning kasutatakse käibemaksuga maksustamise üldkorda, tuleb teenuse käive maksustada vastavalt kas 20% või 9% maksumääraga. Kui osutatava reisiteenuse käibe tekkimise koht on mõni muu liikmesriik ja kasutatakse käibemaksuga maksustamise üldkorda, siis tuleb iga teenust maksustada vastavalt selle liikmesriigi maksuseadustele. Kui on tegemist näiteks reisijateveo või majutuse edasimüügiga, mida maksustatakse teenuse osutamise riigis, tekib üldjuhul nendes liikmesriikides käibemaksukohustuslasena registreerimise kohustus ja teenust ei saa Eestis deklareerida ning maksustada.
KMS § 40 lõike 5 alusel leitav reisiteenuse maksustatav väärtus (kasutatakse eelmise aasta keskmist marginaali)
Selleks, et marginaali ei peaks iga tehingu puhul eraldi välja arvutama, võib reisikorraldaja esitada Maksu- ja Tolliametile kirjaliku taotluse maksustatava väärtuse leidmiseks eelmise aasta keskmise marginaali alusel. Marginaali on kõige lihtsam väljendada protsentides.
Eestis asuv reisikorraldaja ostis kolmandatelt isikutelt sisse majutusteenust hinnaga 250 eurot (sisaldab selle riigi käibemaksu) ja ühendusesisest reisijateveoteenust hinnaga 200 eurot.
Reisikorraldaja müüb teenused edasi 450 eurot + 10% marginaal = 495 eurot.
Reisikorraldaja marginaal on 495 – 450 = 45 eurot.
Reisiteenuse pakett ei sisalda ühendusevälises riigis osutatavaid teenuseid.
20% käibemaksumääraga maksustatud reisiteenuse maksustatav väärtus on 45 : 1,20 = 37,5 eurot, mis kajastatakse KMD lahtris 1. Reisikorraldaja poolt tasumisele kuuluv käibemaks 37,5 x 20% = 7,5 eurot.
Reisiteenuse maksustatavat väärtust korrigeeritakse kalendriaasta lõpus (viimasel maksustamisperioodil) kogu kalendriaasta ulatuses, lähtudes KMS § 40 lõike 4 kohaselt arvutatud reisiteenuse maksustatavast väärtusest. Keskmist marginaali kasutava maksukohustuslase poolt reisiteenuse maksustatava väärtuse korrigeerimise kord on kehtestatud rahandusministri 28.12.2005 määrusega nr 92.
Juhul kui maksukohustuslane ei kasuta keskmist marginaali, arvutatakse marginaal iga tehingu kohta eraldi. Arvestades reisiteenuste spetsiifikat, on sellise meetodi kasutamine keerukam, kuna reisi tegelikud tulud ja kulud ei pruugi reisiteenuse müümise hetkeks teada olla.
KMS § 40 lõike 4 alusel leitav reisiteenuse maksustatav väärtus (marginaal leitakse iga tehingu kohta eraldi)
Eestist teise liikmesriiki suunduv lõpptarbija.
Reisifirma ostab majutuse ühendusesises riigis hinnaga 300 eurot (sisaldab selle riigi käibemaksu) ja ühendusesisest reisijateveo teenust hinnaga 150 eurot.
Reisifirma kulud on kokku 450 eurot.
Reisifirma müüb reisijale paketi hinnaga 500 eurot.
Reisifirma marginaal selle tehingu osas on 500 – 450 = 50 eurot.
Kui osa reisiteenusest osutatakse ühendusevälises riigis, siis maksustatakse ühendusevälises riigis tekkinud marginaali osa 0% käibemaksumääraga. Näiteks kui reisil Tallinn-Oslo moodustavad ühendusevälise riigiga seotud kulutused kogu reisiteenuste maksumusest 68% (ülejäänud 32% on seotud kulutustega näiteks Soomes ja/või Rootsis), siis maksustatakse 68% reisiteenuse marginaalist (50 x 68%) 0% käibemaksumääraga ja ülejäänud marginaal maksustatakse 20% käibemaksumääraga.
20% käibemaksumääraga maksustatud maksustatav väärtus on (50 x 32%) 16 : 1,20 = 13,33 eurot, mis kajastatakse KMD lahtris 1. Reisikorraldaja tasub käibemaksu 13,33 x 20% = 2,67 eurot.
Erisused sisendkäibemaksu mahaarvarvamisel ja arve esitamisel
Sisendkäibemaksu mahaarvamise õigus on reisikorraldajal ainult nende kaupade ja teenuste soetamisel tasutud käibemaksu osas, mis ei ole erikorra alusel osutatavate teenuste tarbeks soetatud. Maha võib arvata ka üldkuludelt tasutud käibemaksu. Seepärast on seaduses sätestatud eraldi arvestuse pidamise nõue erikorra alusel maksustatavate teenuste ja nende tarbeks soetatud kaupade ja teenuste kohta.
Erikorda kasutavale reisikorraldajale kehtivad erisused ka arvete väljastamisel. Erikorra alusel osutatava reisiteenuse kohta väljastatavale arvele ei märgita käibemaksusummat. Arvele tuleb aga märkida viide KMS § 40 või direktiivi 2006/112/EÜ artiklile 306. Teenuste kohta, mida ei osutata erikorra alusel, esitatakse arve teenuste lõikes koos teenustele kohaldatavate käibemaksumääradega (KMS § 37 lg 7). Kui pakettreis sisaldab ka reisikorraldaja enda osutatavaid teenuseid, tuleb need teenused arvel eraldi välja tuua koos neile kohaldatava käibemaksumääraga. Arve nõuetele vastavat arvet ei pea väljastama teenuse osutamisel füüsilisele isikule isiklikuks otstarbeks (KMS § 37 lg 3).
Kui käibe tekkimise kohaks on Eesti ja teenuse osutajaks või kauba võõrandajaks on Eesti maksukohustuslane, peab üldjuhul tasuma käibemaksu teenuse osutaja või kauba võõrandaja.
Erinevalt eeltoodust on alates 01.01.2011 kehtima hakanud käibemaksuseadusesse sissekirjutatud ostja nn pöördkäibemaksukohustus teatud tehingutele. Käibemaksuseaduse § 411 „Kinnisasja, metallijäätmete, väärismetalli ja metalltoodete käibemaksuga maksustamise erikord” rakendub juhul, kui maksukohustuslane võõrandab teisele maksukohustuslasele:
käibemaksuseaduse § 16 lõikes 3 nimetatud kinnisasja või selle osa käibemaksuga;
metallijäätmed jäätmeseaduse § 104 tähenduses;
investeeringukulda, mille maksustamisest on teavitatud KMS § 16 lg 3 sätestatud korras;
väärismetalli väärismetalltoodete seaduse tähenduses (v.a investeeringukuld);
väärismetalli sisaldavat metallimaterjali, sealhulgas väärismetalli sisaldavaid jäätmeid, mis võõrandatakse jäätmeluba mitteomavale maksukohustuslasele;
KMS § 411 lõike 2 punktis 5 loetletud kaubakoodidega metalltooteid.
Eelnimetatud tehingute puhul tasub kauba soetaja võõrandajale kauba käibemaksuta müügihinna. Kauba võõrandajal on kohustus esitada ostjale eraldi arve, millel peab olema märgitud, et kauba soetaja arvestab käibemaksusumma enda poolt tasumisele kuuluva käibemaksuna.
Erikorra alusel maksustatakse kinnisasi või selle osa, ning investeeringukuld, mille käive on tavapäraselt maksuvaba ja mille maksustatavale väärtusele käibemaksu lisamisest on maksukohustuslane käibemaksuseaduse § 16 lõike 3 alusel kohustatud maksuhaldurit teavitama. Kohustus teavitada lasub kinnisasja või investeeringukulla võõrandajal. Kui kinnisasja või investeeringukulla võõrandaja on ka jätnud oma kohustuse täitmata ja väljastab ostjale arve, millel otseselt sätestatud, et kauba soetaja arvestab arvele märgitud käibemaksusumma enda poolt tasumisele kuuluva käibemaksusumma võõrandaja asemel, siis ostja käitub arve saamisel vastavalt käibemaksuseaduse § 411 sätestatule. Saades arve koos viitega maksu tasumise kohustuse üleminekust kauba soetajale, näitab soetaja maksustatava tehingu enda poolt esitatava käibedeklaratsiooni lahtris 1, lahtris 4 ning informatiivsetes lahtrites 7 ja 7.1. Kinnisasja, metallijäätmete, väärismetalli, väärismetalli sisaldava metallimaterjali, investeeringukulla ja metalltoodete soetajal on õigus arvel näidatud käibemaksu näidata mahaarvatava sisendkäibemaksuna lahtris 5 soetatud kauba maksustatava käibe tarbeks kasutusele võtmisel. Kui hiljem selgub, et kauba võõrandaja on arvele lisatud käibemaksu soetajale tasumiseks suunanud valesti, kajastavad nii võõrandaja kui ka ostja sellest tulenevad muudatused KMS § 29 lõikes 7 sätestatu kohaselt.
Eluruumide võõrandamisel erikord ei rakendu, kuna kasutatud eluruumide võõrandamise käibele ei saa käibemaksu lisada ja uued eluruumid on maksustatavad tavakorras võõrandaja poolt.
Metallijäätmete võõrandamisel rakendub erikord metallijäätmetele jäätmeseaduse § 104 tähenduses. Vastavalt jäätmeseaduse § 104 sätestatule on metallijäätmed oma põhikoostiselt ehedatest mustmetallidest või värvilistest metallidest või nende sulamitest koosnevad jäätmed. Metallijäätmete täpsustatud nimistu on kehtestatud keskkonnaministri määrusega vastavuses jäätmeseaduse § 2 lõike 4 alusel koostatud jäätmenimistuga.
Seega rakendatakse pöördmaksustamise eriskeemi igasugusele metallimaterjalile, mis sisaldab mingiski koguses väärismetalli. Enam ei ole oluline väärismetalli proov, seega on käibemaksuseaduse tekstist välja jäetud ka viide kullamaterjalile, mille puhta kulla sisaldus on vähemalt 325 tuhandikku kaaluosa.
Väärismetallideks on puhas kuld, hõbe, plaatina ja pallaadium ning nende sulamid.
Erikorra alusel võõrandatava kauba soetamisel kajastab soetaja maksustatava tehingu väärtuse oma käibedeklaratsioonil selle kauba eest arve kättesaamise maksustamisperioodil. Ostja arvab nimetatud juhul sisendkäibemaksu arvestatud käibemaksust maha samal maksustamisperioodil, mil ta arvestab käibemaksusumma enda tasutava käibemaksuna.
Kauba võõrandaja näitab tehingu maksustatava väärtuse oma käibedeklaratsiooni informatiivses lahtris 9.
Erikord ei rakendu, kui kinnisasi, metallijäätmed, väärismetall, väärismetalli sisaldav metallimaterjal, investeeringukuld või metallitooted võõrandatakse isikule, kes ei ole ennast registreerinud käibemaksukohustuslasena või kes on ennast registreerinud piiratud maksukohustuslasena.
Väärismetalli sisaldusega tavakauba müük siseriikliku pöördmaksustamise alla ei kuulu. Tavatooteks loetakse esmajoones kaubandusvõrgus müüdavaid väärismetalltooteid, mis on tervikuna või osaliselt valmistatud ühest või enamast Väärismetalltoodete seaduse § 4 lõigetes 2 ja 21 lubatud väikseima standardprooviga väärismetallist.
Maksukohustuslane, kes soetab kasutatud kauba, originaalkunstiteose või kollektsiooni- ja antiikeseme edasimüügi tarbeks ning ei kasuta nimetatud kaupa, võib edasimüügil järgida § 41 lõikes 3 sätestatud maksustatava väärtuse arvestamise korda, kui ta on soetanud selle kauba:
Eesti või teise liikmesriigi isikult, kes ei ole maksukohustuslane;
Eesti või teise liikmesriigi maksukohustuslaselt, kes ei lisanud kauba võõrandamisel kauba hinnale käibemaksu ning kes ei saanud selle kauba soetamisel tasutud sisendkäibemaksu maha arvata;
Eesti või teise liikmesriigi maksukohustuslaselt, kes järgib kasutatud kaupa, originaalkunstiteost ning kollektsiooni- ja antiikeset edasi müües KMS §s 41 sätestatud käibemaksuga maksustamise erikorda.
Kasutatud kaup on kasutuses olnud vallasasi, mis on kasutatav olemasoleval kujul või pärast parandamist, välja arvatud originaalkunstiteos, kollektsiooni- ja antiikese, väärismetall ja vääriskivi.
Originaalkunstiteos on kaup, mis on nimetatud nõukogu direktiivi 2006/112/EÜ IX lisa osas A, kusjuures maksukohustuslane võib originaalkunstiteosena mitte käsitada nõukogu direktiivi 2006/112/EÜ IX lisa osa A punktides 5–7 nimetatud kaupu.
Kollektsiooniese on filateeliakaup, mille KN kood on 9704 00 00, ja zooloogiline, botaaniline, mineraloogiline, anatoomiline, ajalooline, arheoloogiline, paleontoloogiline, etnograafiline või numismaatiline kollektsioon või selle osa, mille KN kood on 9705 00 00.
Antiikese on üle 100 aasta vanune ese, mille KN kood on 9706 00 00.
Erikorra olemus on marginaali maksustamine, st maksustatakse üksnes maksukohustuslase poolt kauba hinnale lisatud osa. Kauba edasimüügi tehingu maksustatav väärtus on kauba müügi- ja ostuhinna vahe (marginaal), mida on vähendatud selles sisalduva käibemaksu võrra (KMS § 41 lg 3). Kuna marginaal on brutosumma ja sisaldab käibemaksu, tuleb see käibe maksustatava väärtuse leidmiseks jagada 1,20-ga.
Erikorda saab rakendada maksukohustuslane, kelle ettevõtluseks on ülalnimetatud kaupade edasimüük. Erikorda ei saa rakendada enda ettevõtluse tarbeks soetatud ning ettevõtluses kasutatud kauba edasimüümisel. Seega erikorra rakendamise oluliseks tingimuseks on, et kaup peab olema soetatud edasimüügi tarbeks ja kaupa ei võeta enne edasimüüki maksukohustuslase enda ettevõtluses kasutusele.
Erikorda rakendatakse selliste kaupade edasimüügil, mis on soetatud isikult, kes ei ole lisanud kauba hinnale käibemaksu – füüsiliselt isikult vm. mittemaksukohustuslaselt või maksukohustuslaselt, kes ka ise rakendas sama erikorda (k.a teise liikmesriigi vastavatelt isikutelt).
Antud erikorra rakendamine maksukohustuslasest edasimüüja poolt on vabatahtlik.
Erikorra alusel kauba edasimüügil esitatavale arvele ei märgita käibemaksu (KMS § 41 lg 4), seega ei saa kauba soetaja sisendkäibemaksu maha arvata. Kui kaup müüakse erikorra alusel, siis on maksukohustuslane vastavalt § KMS 37 lg 8 punktile 7 kohustatud arvele märkima viite KMS §-le 41 või käibemaksdirektiivi artiklile 313. Nõuetele vastavat arvet ei pea väljastama juhul, kui kaup müüakse füüsilisele isikule isiklikuks otstarbeks.
Maksukohustuslasel on võimalik erikorra rakendust laiendada ühendusevälisest riigist imporditavatele kaupadele ja otse autorilt ostetud originaalkunstiteostele nende edasimüügil. Selleks tuleb eelnevalt teavitada maksuhaldurit (KMS § 41 lg 5).
Kui maksukohustuslane erikorda laiemalt rakendama hakkab, peab ta seda tegema vähemalt kahe kalendriaasta vältel (KMS § 41 lg 6).
Imporditavate kaupade puhul võtab maksukohustuslane marginaali arvutamisel ostuhinnaks imporditava kauba maksustatava väärtuse koos kauba impordilt tasutud käibemaksuga (KMS § 41 lg 7).
Kuna erikorda rakendades arvatakse impordil tasutud käibemaks maha juba marginaali arvutamisel, siis tulenevalt KMS § 41 lõikest 9 impordil tasutud käibemaksu täiendavalt sisendkäibemaksuna maha arvata ei saa.
Maksukohustuslane, kes kasutab erikorda § 41 lõikes 5 toodud võimaluse alusel, ei või maha arvata käibemaksu, mille ta on tasunud originaalkunstiteose, kollektsiooni- või antiikeseme importimisel või originaalkunstiteose soetamisel autorilt või autoriõiguse valdajalt.
Kuna arvel ei ole käibemaksusummat märgitud ja kogu käibemaksuarvestus toimub üksnes ostuarvete (või muude ostudokumentide) ja müügiarvete võrdlemise põhjal, siis on erikorda rakendavale maksukohustuslasele sätestatud kohustus pidada eraldi arvestust erikorra raames soetatud ja võõrandatud kaupade kohta. Peavad olema dokumendid, mis tõendavad kauba soetamist isikult, kes ei ole maksukohustuslane või maksukohustuslaselt kes rakendab erikorda (siis on arvel olemas juba viide erikorra rakendamisele) ning mis sisaldavad tõendavat märget selle kohta, et soetatud kaup vastab KMS § 41 lõikes 2 sätestatud kauba definitsioonile.
KMS § 42
Erikord on oma olemuselt komisjonitasu maksustamine kogukäibe maksustamise asemel ning sätestab enampakkumise korraldaja maksustatava käibe arvestuse põhimõtted. Kuna tegemist on nn komisjonimüügiga, siis käsitletakse enampakkumise korraldaja tegevust käibemaksu mõttes kauba ostu-müügina, mitte teenuse osutamisena.
Enampakkuja käibe maksustatava väärtuse leidmisel võetakse aluseks kauba müügihind, so hind, mille kauba enampakkumisel soetanud isik pidi enampakkumise korraldajale tasuma (kauba hind koos muude tasudega); sellest müügihinnast lahutatakse summa, mille enampakkumise korraldaja maksab komitendile (isikule, kes kauba enampakkumisele andis) ning vähendatakse saadud vahet (komisjonitasu) selles sisalduva käibemaksu võrra, jagades summa 1,20-ga (KMS § 42 lg 1).
Kauba müügihind on summa, mille ostja on tasunud enampakkumise korraldajale tema väljastatud arve või muu müügidokumendi alusel. Kauba müügihind sisaldab kauba enampakkumise hinda ja muid summasid, mille kauba ostja on enampakkumise korraldajale kohustatud seoses kauba soetamisega tasuma (KMS § 42 lg 2).
Komitendile makstav hind on kauba enampakkumise hinna ja enampakkumise korraldaja poolt komitendilt lepingu alusel saadud või saadava komisjonitasu vahe (KMS § 42 lg 3).
Enampakkumise korraldaja ei märgi enampakkumisel kauba ostnud isikule väljastatavale arvele või muule müügidokumendile käibemaksusummat (KMS § 42 lg 4). Seega ei saa kauba soetanud isik käibemaksu sisendkäibemaksuna maha arvata.
KMS § 42 lõikes 1 sätestatud maksustatava väärtuse arvestamise korda kohaldatakse juhul, kui enampakkumise korraldaja tegutseb KMS § 41 lõike 1 punktides 1–3 nimetatud isikuga sõlmitud komisjonilepingu alusel, mille kohaselt kauba avalikul enampakkumisel makstakse müügilt komisjonitasu (KMS § 42 lg 5).
Enampakkumise korraldaja poolt komitendile makstava summa tõenduseks on KMS § 42 lõikest 6 tulenev kohustus esitada müügi kohta komitendile aruanne, kus on märgitud kauba enampakkumise hind ja sellest komisjonitasu maha arvamisel järele jäänud komitendile makstav summa. See aruanne asendab arvet komitendilt enampakkumise korraldajale kauba kohta, kuna antud tehingut käsitatakse käibemaksu mõttes kahekordse kaubamüügi tehinguna.
KMS § 43
Vt Elektroonilise side teenuste ja elektrooniliste teenuste käibemaksuga maksustamise erikord - MOSS »
KMS § 44
Alates 01.01.2011 jõustunud käibemaksuseaduse muudatuse kohaselt võivad kassapõhise käibemaksuarvestuse erikorra (edaspidi erikord) rakendamise valida kõik käibemaksukohustuslased, kelle maksustatav käive ei ületanud eelmisel kalendriaastal ega jooksva kalendriaasta algusest arvates 200 000 eurot. Nimetatud piirmäära arvestust peab maksukohustuslane kassapõhiselt ja arvesse ei võeta põhivara võõrandamist ja kinnisasja juhuslikku kaubana võõrandamist.
Kuni 31.12.2010 kehtinud korra kohaselt võis kassapõhist käibemaksuarvestust rakendada üksnes füüsilisest isikust ettevõtja arvestamata maksustatava käibe suurust aastas.
Erikorra rakendamist sooviv isik peab käibemaksukohustuslasena registreerimiskohustuse piirmäära (alates 01.01.2018. a 40 000 eurot) arvestust kassapõhiselt. Tehingule, millega nimetatud piirmäär ületatakse, tuleb lisada käibemaks kogu tehingu ulatuses.
Näide 1. Registreerimiskohustuse tekkimise piirmäära arvestus
Kaup lähetati 20.01 Summas 30 000 eurot Tasumine 17.02 Summas 30 000 eurot
Teenus osutati 10.02 Summas 5000 eurot Tasumine 18.03 Summas 5000 eurot
Kaup lähetati 01.04 Summas 5100 eurot Tasumine 01.05 Summas 5100 eurot
Kokku 40 100 eurot Kokku 40 100 eurot
Seega kassapõhise arvestuse korral ületas käive 40 000 eurot 1. mail (üldkorra rakendamisel 1. aprillil). Kõigile sama päeva (1. mai) arvetele peab maksukohustuslane lisama käibemaksu.
Erikorra rakendamise soovist peab isik kirjalikult teavitama (nt digiallkirjastatuna e-posti teel, allkirjastatuna paberkandjal) maksuhaldurit, kas enda maksukohustuslasena registreerimise taotluse esitamisel või hiljemalt erikorra rakendamisele eelneval maksustamisperioodil. Kirjalikus teatises tuleb märkida maksustamisperiood, millest alates ta hakkab erikorda rakendama. Kui maksustatava käibe piirmäär on ületatud põhivara ja/või kinnisasja juhusliku kaubana võõrandamise tulemusel, on soovitav menetluse kiirendamiseks lisada teavitusele eelpool nimetatud tehingute toimumise kohta lisadokumendid.
Käibe tekkimise ajana käsitatakse päeva, kui tehti KMS § 11 lõike 1 punktis 2 või 3 nimetatud toiming, s.t käive on tekkinud kauba või teenuse saajalt makse laekumisel või omatarbe puhul kauba lähetamisel või kättesaadavaks tegemisel või teenuse osutamisel.
Kui aga erikorda rakendavast maksukohustuslasest sõltumatul põhjusel ei ole võõrandatud kauba või osutatud teenuse eest kauba lähetamisele või kättesaadavaks tegemisele või teenuse osutamisele järgnenud kahe kalendrikuu jooksul tasutud, on käibe tekkimise ajaks kauba lähetamisele või kättesaadavaks tegemisele või teenuse osutamisele järgneva kolmanda kalendrikuu esimene päev (KMS § 44 lg 5, rakendub ka juhul, kui maksukohustuslase maksustamisperioodiks on kvartal).
Kui jaanuaris lähetatud kauba eest ei ole tasutud veebruari ja märtsi jooksul, on käibe tekkimise ajaks 1. aprill ja käive kuulub deklareerimisele aprillikuu kohta esitataval käibedeklaratsioonil (edaspidi KMD) tähtajaga 20. mai (kui maksustamisperioodiks on kvartal, siis II kvartali kohta esitataval KMD-l tähtajaga 20. juuli).
Kauba tasuta võõrandamisel on käibe tekkimise ajaks päev, mil kaup saajale lähetatakse või kättesaadavaks tehakse.
Kui lähetatud kaupade ja osutatud teenuste eest ei ole tasutud ning erikorda rakendav maksukohustuslane kustutatakse käibemaksukohustuslaste registrist, loetakse käive toimunuks maksustamisperioodil, mille eest viimane KMD kuulub esitamisele.
Maksukohustuslane esitas avalduse enda käibemaksukohustuslaste registrist kustutamiseks alates 1. aprillist. Kui jaanuaris lähetatud kauba eest ei ole ka veel märtsis tasutud, loetakse käive toimunuks märtsis ehk siis käive kuulub deklareerimisele märtsikuu KMD-l tähtajaga 20. aprill.
Sisendkäibemaksu mahaarvamise õigus tekib ettevõtluses maksustatava käibe tarbeks soetatud kauba või saadud teenuse eest tasumisel, s.t kui kauba soetamise või teenuse saamise eest tasutud ei ole, siis sisendkäibemaksu mahaarvamise õigus puudub.
Kaup soetati ettevõtluses maksustatava käibe tarbeks 30. aprillil, mille eest toimus tasumine 6. mail. Sel juhul tekib sisendkäibemaksu mahaarvamise õigus maikuu KMD-l.
Kauba soetamise või teenuse saamise eest osalisel tasumisel on sisendkäibemaksu õigus maha arvata kauba või teenuse eest tasutud osas.
Vabatahtlikul, s.t maksukohustuslase maksustatav käive ei ületa kalendriaasta algusest arvates 200 000 eurot, loobumisel teavitab maksukohustuslane sellest kirjalikult maksuhaldurit hiljemalt loobumisele eelneval maksustamisperioodil.
Maksukohustuslane soovib loobuda kassapõhisest käibemaksuarvestusest alates 1. juunist. Sel juhul tuleb teavitus esitada hiljemalt maikuu jooksul.
Maksukohustuslasel on kohustus erikorra rakendamisest loobuda, kui maksukohustuslase maksustatav käive ületab kalendriaasta algusest arvates 200 000 eurot. Nimetatud suuruses käibe tekkimisele järgneva kalendrikuu esimesest kuupäevast erikorda ei rakendata, s.t maksukohustuslane peab hakkama rakendama üldkorda (tekkepõhist käibemaksuarvestust). Maksustatava käibe piirmäära arvestamisel ei võeta arvesse põhivara võõrandamist ja kinnisasja juhuslikku kaubana võõrandamist.
Kohustuslikul erikorra rakendamisest loobumisel teavitab maksukohustuslane sellest kirjalikult maksuhaldurit hiljemalt esimesel maksustamisperioodil, millest alates loobuti erikorra rakendamisest.
Erikorda rakendaval maksukohustuslasel täitub maksustatava käibe piirmäär aprillis. Sel juhul on maksukohustuslasel kohustus esitada maksuhaldurile teavitus hiljemalt maikuu jooksul.
Üleminekul üldkorra rakendamiselt erikorra rakendamisele või vastupidi lähtutakse käibe tekkimise aja ja sisendkäibemaksu mahaarvamise aja määratlemisel nendest reeglitest, mis kehtisid vastavalt kas kauba lähetamise ja kättesaadavaks tegemise või teenuse osutamise hetkel või oma ettevõtluse tarbeks soetatud kauba või teenuse saamisel.
Maksukohustuslane loobub erikorra rakendamisest 1. maist. Kui aprillis lähetatud kauba eest toimub osaline tasumine juunis, deklareerib maksukohustuslane nimetatud kauba võõrandamise tasutud osas juunikuu KMD-l tähajaga 20. juuli ning tasumata osa juulikuu KMD-l tähajaga 20. august (rakendub KMS § 44 lg 5), sõltumata asjaolust, et alates 1. maist rakendab maksukohustuslane käibemaksuarvetamisel üldkorda.
Maksukohustuslane teavitab, et hakkab rakendama kassapõhist käibemaksuarvestust alates 1. maist. Aprillis osutatud teenuse (laekumata) deklareerib maksukohustuslane vastavalt üldkorrale aprillikuu KMD-l.
Erikorda rakendaval maksukohustuslasel ei ole õigust kassapõhist käibemaksuarvestust rakendada järgmiste tehingute ja toimingute korral (KMS § 44 lg 11):
kauba ühendusesisene käive ja ühendusesisene soetus
teise liikmesriigi maksukohustuslasele või piiratud maksukohustuslasele KMS § 10 lõike 4 punktis 9 nimetatud sellise teenuse osutamine, mille käibe tekkimise koht ei ole Eesti
ettevõtlusega tegelevalt välisriigi isikult sellise teenuse saamine, mille käibe tekkimise koht on Eesti
käive, kauba soetamine ja teenuse saamine, kui kauba või teenuse eest tasumine toimub lepingu, näiteks liisingulepingu alusel kauba lähetamisele või teenuse osutamisele järgneva pikema perioodi jooksul kui kolm kalendrikuud (nt pikaajalised liisingulepingud, rendilepingud, järelmaksuga müük)
Kassapõhist käibemaksuarvestust rakendavad käibemaksukohustuslased peavad alates 01.11.2014 esitama käibedeklaratsiooni koos lisaga (KMD INF). Vormi KMD INF1 enam esitama ei pea.
KMS § 3 lg 6 p 5 ja 6; § 12 lg 13; § 15 lg 3 p 11; § 17 lg 1 p 6; § 18 p 5; § 29 lg 1 ja 2; § 441
RM 27.12.2005. a määrus nr 88 „Maksulao nõuded, maksulao pidamise loa väljastamise, kehtivuse peatamise ja kehtetuks tunnistamise ning maksuladustamisel oleva kauba hoidmise ja vedamise kord” (RTL 29.12.2005, 126, 1995)
RM 19.06.2017. a määrus nr 36 „Tollivõla tekkimisega seoses tasumisele kuuluvate tollimaksust erinevate maksude tasumise tagamiseks nõutava tagatise suuruse määramise ja arvutamise alused" (RT I, 21.06.2017, 21)
Maksuladustamine on nõukogu direktiivi 2006/112/EU V lisas nimetatud ühenduse kauba paigutamine maksuhalduri heakskiidetud kohta käibemaksusoodustuse kohaldamiseks. Maksuladu on koht, kus toimub maksuladustamine (KMS § 441 lg 1).
Direktiivi 2006/112/EÜ lisa V nimekiri
1) 0701 Kartulid
2) 0711 20 Oliivid
3) 0801 Kookospähklid, Brasiilia pähklid ja kašuupähklid
4) 0802 Muud pähklid
5) 0901 11 00
0901 12 00 Kohv, röstimata
6) 0902 Tee
7) 1001–1005
1007–1008 Teravili
8) 1006 Töötlemata riis
9) 1201–1207 Terad, õliviljad ja seemned (sealhulgas sojaoad)
10) 1507–1515 Taimerasvad ja -õlid ning nende fraktsioonid, rafineeritud või mitte, kuid keemiliselt modifitseerimata
11) 1701 11
1701 12 Toorsuhkur
12) 1801 Kakaooad, terved või purustatud, toored või röstitud
13) 2709
2711 13 Mineraalõlid (sealhulgas propaan ja butaan; samuti toornaftaõlid)
14) Peatükid 28 ja 29 Kemikaalid mahtkaupadena
15) 4001
4002 Kautšuk algkujul või tahvlite, lehtede või ribadena
16) 5101 Vill
17) 7106 Hõbe
18) 7110 11 00
7110 31 00 Plaatina (pallaadium, roodium)
19) 7402
7408 Vask
20) 7502 Nikkel
21) 7601 Alumiinium
22) 7801 Plii
23) 7901 Tsink
24) 8001 Tina
25) ex 8112 92
ex 8112 99 Indium
Maksuladustamise sätted lisandusid KMSi 2006. aasta algusest. Käibemaksudirektiivi artikli 160 lõige 2 sätestab liikmesriigi kohustuse vabastada direktiivi lisas V loetletud kaupade müük teatud tingimustel käibemaksust. Maksulattu paigutatava ja maksulaos asuva kauba, välja arvatud aktsiisilattu paigutatud tarbimisse lubatud kütuse alkoholi-, tubaka-, kütuse- ja elektriaktsiisi seaduse tähenduses, müük on maksustatud käibemaksu nullmääraga tingimusel, et kaup tehingu tulemusena laost ei välju (välja arvatud teise maksulattu). Maksuladusid saab kasutada üksnes käibemaksudirektiivi lisas V loetletud ühenduse staatusega kaupade (näiteks teravili, kartul, mootorikütus) ladustamiseks.
Maksuladu on laopidaja kasutuses olev hoone, ruum või taraga piiratud valvatav territoorium, mida maksuhaldur on aktsepteerinud maksulaona. Maksuladu võib samaaegselt olla näiteks ka aktsiisiladu, kui laopidajal on luba nii maksulao kui ka aktsiisilao pidamiseks ja ta peab maksuladustatud kaupade kohta eraldi arvestust.
Maksulao nõuded, maksulao pidamise loa väljastamise, kehtivuse peatamise ja kehtetuks tunnistamise ning maksuladustamisel oleva kauba hoidmise ja vedamise kord on kehtestatud rahandusministri 27.12.2005. a määrusega nr 88.
Maksulao pidamiseks on vaja maksuhalduri luba. Loa saamiseks tuleb esitada kirjalik taotlus e-maksuameti/e-tolli kaudu (valige „e-tolliteenused" → „LOAD" ja loataotluse lisamisel valige loa liigiks „Maksulao pidamise luba“).
Maksulao pidamise loa saamiseks peavad olema täidetud järgmised tingimused (KMS § 441 lg 4):
taotleja raamatupidamine võimaldab maksuhalduril taotleja tegevust kontrollida;
taotlejal on kauba liikumise kohta täpne arvepidamine;
taotlejal ei ole maksuvõlga;
taotleja on maksuhaldurile esitanud tõesed andmed;
taotlus on majanduslikult põhjendatud.
Maksulao luba on tähtajatu ning hakkab kehtima alates loale märgitud päevast.
Maksulaopidaja peab esitama tagatise maksuladustatud kaubalt tekkida võiva maksukohustuse täitmise tagamiseks. Tagatise esitamisele, aktsepteerimisele, vabastamisele, kasutamisele ja selle suuruse arvutamisele kohaldatakse tollialastes õigusaktides tollivõla kohta sätestatut (KMS § 441 lg 2).
Maksu- ja Tolliamet vaatab taotluse läbi, hindab selle põhjendatust ning määrab tagatissumma suuruse 30 päeva jooksul taotluse esitamise päevast arvates.
Maksuhaldur võib keelduda maksulao pidamise loa väljastamisest, kui taotlejat on taotluse esitamise päevale eelnenud kuue kuu jooksul karistatud maksukorralduse seaduse §-s 154 või 156 sätestatud väärteo eest või kui ta on toime pannud karistusseadustiku §-s 3891 sätestatud kuriteo, mille karistusandmed ei ole karistusregistrist kustutatud (KMS § 441 lg 5).
Maksulaopidaja peab maksuladustatud kaupade kohta maksuhalduri poolt heakskiidetud vormis laoarvestust. Kaup kantakse laoarvestusse kohe, kui asjaomane isik on toonud kauba maksulattu. Laoarvestus peab võimaldama maksuhalduril kaupa identifitseerida ning kajastama kaubaga tehtud tehinguid ja kauba liikumist. Kaup on maksuladustatud, kui kaup on kantud laoarvestusse. Maksuladustamine lõpeb, kui kaup kantakse laoarvestusest välja. Kui töötlemise tulemusena kaup ei kuulu enam nõukogu direktiivi 2006/112/EÜ V lisas loetletud kaupade loetellu, tuleb selle kauba maksuladustamine viivitamata lõpetada (KMS § 441 lg 6, 7, 8).
Maksuladustatud kaupa saab ühest maksulaost teise toimetada maksuladustamist katkestamata. Lähtemaksulao pidaja vastutab maksukohustuse täitmise eest seni, kuni kaup võetakse teises maksulaos arvele. Kui kaup toimetatakse maksuladustamiseks ettenähtud kohast välja ebaseaduslikult, vastutab KMS § 3 lõike 6 punktis 5 sätestatud maksukohustuse täitmise eest laopidaja solidaarselt isikuga, kes on kauba välja toimetanud (KMS § 441 lg 9).
Maksulaost kadunud kaupa käsitatakse maksuladustamiseks ettenähtud kohast ebaseaduslikult väljaviidud kaubana. Pakendamata vedeliku ja puistematerjali mõõtetulemuse võrdlemisel kauba kohta käivate andmetega võib maksuhaldur võtta arvesse mõõteprotsessi mõõtemääramatust, juhul kui laopidaja tõendab, et mõõtemääramatust ületava kauba puudujääk on tekkinud ettenägematu olukorra, loodusliku protsessi või kauba iseärasuste tõttu (KMS § 441 lg 10).
Maksuhaldur võib peatada maksulao pidamise loa kehtivuse kuni kaheks kalendrikuuks ja määrata tähtaja peatamise aluseks olnud asjaolude kõrvaldamiseks, maksuhalduri nõuete täitmiseks või kauba maksulaost väljatoimetamiseks, kui:
laopidajat on loa kehtivuse peatamise päevale eelnenud kuue kuu jooksul karistatud maksukorralduse seaduse §-s 154 või 156 sätestatud väärteo eest või kui ta on toime pannud karistusseadustiku §-s 3891 sätestatud kuriteo;
laopidajal on maksuvõlg;
loa taotlemisel on esitatud valeandmeid;
maksulao tegevus ei ole maksulao pidamise nõuetega kooskõlas;
maksulao tagatise nõuded ei ole täidetud. (KMS § 441 lg 11)
Maksulao pidamise luba tunnistatakse kehtetuks laopidaja e-maksuameti/e-tolli kaudu esitatud taotluse alusel või maksuhalduri algatusel. Maksuhaldur võib loa kehtetuks tunnistada, kui:
loa kehtivus oli enne kehtetuks tunnistamist peatatud käesoleva paragrahvi lõike 11 punktis 1 nimetatud põhjusel;
laopidaja ei ole ettenähtud tähtaja jooksul kõrvaldanud asjaolusid, mis olid loa kehtivuse peatamise aluseks. (KMS § 441 lg 12)
Maksuladustamisega kaasnevat käibemaksusoodustust saab rakendada juba sellele käibemaksuga maksustatavale tehingule või toimingule, mille tulemusena kaup paigutatakse maksuladustamisele, välja arvatud tarbimisse lubatud kütusele alkoholi-, tubaka-, kütuse- ja elektriaktsiisi seaduse tähenduses, kui kütus paigutatakse samaaegselt aktsiisilattu (muudatus alates 01.04.2012, KMS § 15 lg 3 p 11).
Seega on kauba, välja arvatud tarbimisse lubatud kütuse, müügi maksumäär null, kui üks müügiga seotud tingimus on kauba paigutamine maksuladustamisele. Kaupa ei pea seejuures müüma laopidajale. Oluline on üksnes fakt, et kaup ladustatakse tehingu tulemusena maksulaos, mida peab nullmäära rakendav maksukohustuslane ehk kauba müüja tõendama. Kaup on maksuladustatud laoarvestusse kandmisest alates. Müügiarvele tehakse vastavalt § 37 lg 8 märge KMS sätte kohta, mis on nullmäära rakendamise alus.
Kauba riigisisene võõrandamine koos kauba paigutamisega maksulattu
Kauba riigisisene müük maksustatakse 0-protsendilise maksumääraga, kui tehingu tulemusena suunatakse kaup viivitamata maksuladustamisele (KMS § 15 lg 3 p 11). Kauba müüja märgib arvele viite KMS § 15 lõike 3 punktile 11 kui 0% määra rakendamise alusele ning deklareerib käivet käibedeklaratsiooni lahtris 3 „0% määraga maksustatavad toimingud ja tehingud".
Alates 1. aprillist 2012 ei kohaldata 0-protsendilist maksumäära tarbimisse lubatud kütusele alkoholi-, tubaka-, kütuse- ja elektriaktsiisi seaduse tähenduses, kui kütus on paigutatud samaaegselt aktsiisilattu, st tehing maksustatakse 20-protsendilise maksumääraga (KMS § 15 lg 3 p 11).
Maksuladustamisele suunatava kauba import
Kaupade importimisel ühendusevälisest riigist tuleb imporditud kaupadele saada ühenduse tollistaatus. Selleks tuleb kauba importijal täita kõik impordiga seotud formaalsused ja tasuda imporditollimaksud. Kui imporditavad kaubad suunatakse viivitamatult maksuladustamisele, siis ei maksustata kauba importi käibemaksuga (maksuvabastuse alus KMS § 17 lg 1 p 6).
Maksuladustamisele suunatava kauba ühendusesisene soetamine
Kauba ühendusesisest soetamist ei maksustata käibemaksuga juhul, kui maksukohustuslase soetab teisest liikmesriigist kauba ja paigutab selle kohe maksuladustamisele (maksuvabastuse alus KMS § 18 p 5). Maksukohustuslane deklareerib soetust käibedeklaratsiooni lahtrites 6 „Kauba ühendusesisene soetamine ja teise liikmesriigi maksukohustuslaselt saadud teenused kokku, sh" ning 6.1 „kauba ühendusesisene soetamine” (informatiivsed lahtrid).
Maksuladustatud kaupade, välja arvatud aktsiisilattu paigutatud tarbimisse lubatud kütuse, müük maksulaos on maksustatud 0% maksumääraga tingimusel, et tehingu tulemusena ei viida kaupu maksulaost välja. Kauba järjestikuste müükide puhul rakendatakse nullmäära kõigile müügitehingutele, välja arvatud viimane müük, mille tulemusena kaup maksulaost väljub ning tegemist ei ole kauba ekspordi või ühendusesisese käibega. Nullmäära rakendatakse üksnes kaubatehingutele, mitte ladustamisel oleva kaubaga seotud teenustele (näiteks töötlemine vms).
Maksulaos aset leidnud tehingu kohta väljastab käibemaksukohustuslasest müüja arve viitega KMS § 15 lõike 3 punktile 11 ja deklareerib käivet käibedeklaratsiooni lahtris 3 „0% määraga maksustatavad toimingud ja tehingud".
Nullmääraga käive maksulaos ei tekita Eesti ega välisriigi isikul maksukohustuslasena registreerimise kohustust (KMS § 19 lg 1 ja 3), välja arvatud, kui tegemist on ühendusesisese käibega.
Kauba võõrandamine koos kauba väljatoimetamisega maksulaost
Kui kaup toimetatakse müügitehingu tulemusena maksulaost välja, maksustatakse müüki kui tavalist käivet 20-protsendilise määraga (maksustamise alus KMS § 15 lg 1).
Erandina rakendub 0-protsendiline maksumäär kauba võõrandamisel rahvusvahelistes vetes sõitvale merelaevale (KMS § 15 lg 3 p 3) ja peamiselt rahvusvahelisi lende korraldava lennuettevõtja kasutatavale õhusõidukile (KMS § 15 lg 3 p 4).
0-protsendilise määraga maksustatakse ka maksulaost väljaviidava kauba eksport (KMS § 15 lg 3 p 1) ja ühendusesisene käive (KMS § 15 lg 3 p 2).
Kui Eestis maksukohustuslasena registreerimata välisriigi isiku, kellel puudub Eestis püsiv tegevuskoht, mille kaudu ta tegeleb ettevõtlusega Eestis, kaup toimetatakse maksulaost välja seoses kauba võõrandamisega Eestis registreeritud maksukohustuslasele, on maksu tasumise kohustus kauba ostjal pöördmaksustamise põhimõttel (KMS § 3 lg 4 p 5). Kui aga kauba ostab Eestis maksukohustuslasena registreerimata isik, tekib välisriigi isikul Eestis maksukohustuslasena registreerimise kohustus.
Maksuladustamise lõpetamine ilma võõrandamiseta
Kauba maksuladustamise lõpetamisel, mis ei ole seotud võõrandamisega, tekib kauba omanikul käibemaksukohustus (KMS § 3 lg 6 p 5). Sellises olukorras lähtutakse maksustatava väärtuse määramisel üldjuhul kauba soetusmaksumusest või omahinnast või kauba harilikust väärtusest, kui see on soetusmaksumusest või omahinnast madalam (KMS § 12 lg 13). Et tagada maksusoodustuse eesmärgipärast rakendamist, ei saa selliste kaupade maksulaost väljatoimetamisel maksustatav väärtus reeglina olla väiksem kui see, mis oli kaupade paigutamisel maksuladustamisele.
Maksuladustamise lõpetamisel kirjeldatud olukorras deklareerib maksukohustuslane käibemaksu käibedeklaratsioonil (KMS § 29 lg-d 1 ja 2). Käibemaksu arvestamine ja tasumine toimub antud juhul pöördmaksustamise korras KMD real 1 ja 4 ning kui tegemist on maksustatava käibe tarbeks kasutatava kaubaga, arvatakse tasumisele kuuluv käibemaks KMD real 5 sisendkäibemaksuna ka maha, mis tähendab, et reaalset maksukohustust nimetatud tehingust ei teki.
Kui maksuladustamise lõpetab maksukohustuslasena registreerimata isik, esitab nimetatud isik andmed kauba kohta tollideklaratsiooni vormil ja tasub käibemaksu tollialastes õigusaktides sätestatud korras, arvestades vajalike erisustega (KMS 38 lg 51).
Maksukohustust ei teki kauba omanikul oma kauba maksulaost väljatoimetamisest juhul, kui ta ise paigutas selle kauba ka maksulattu ning seda kaupa maksulaos ei võõrandatud, välja arvatud juhul, kui isik sai kasutada maksuvabastust kauba impordile, riigisisesele käibele või ühendusesisesele soetamisele vahetult järgnenud kauba maksulattu paigutamisel (KMS § 3 lg 6 p 5). Näiteks ei teki kirjeldatud maksukohustust juhul, kui isik paigutab maksulattu teatud koguse vilja, müüb seda maksulaos nullmääraga, kuid toob võõrandamata jäänud osa viljast taas maksulaost välja.
Maksuladustamise lõppemine töötlemise tagajärjel
Maksusoodustust saab kohaldada üksnes teatud kaupade puhul. Selle põhimõtte kohaselt peab maksuladustamise viivitamata lõpetama, kui kaup ei kuulu pärast töötlemist enam nimekirjas toodud kaupade loetellu. Sellel juhul on maksuladustamise lõpetamise maksutagajärg sama, mis kauba laost väljatoimetamisel ilma võõrandamiseta ehk kauba omanikul tekib käibemaksukohustus ning maksustatav väärtus on kauba soetusmaksumus. KMS § 441 lg 8 kohaselt tuleb maksuladustamine viivitamatult lõpetada, kui kaup ei vasta töötlemise tulemusena enam lisas V toodud kaupadele. See rõhutab põhimõtet, et maksulaos on lubatud vaid piiratud töötlemine. Seega ei saa maksuladustamise eesmärk olla kaupade tootmine maksulaos.
Vedelkütuse müüja esitab maksuhaldurile tagatise vedelkütuse seaduses kehtestatud korras. Tagatise määramise kohta vaadake täpsemalt siit.


R 12–16
LIIKMED STRUKTUUR JA JUHTIMINE
TULUD I. ÜLDSÄTTED
Emakeele Selts (allpool: selts) on 23. märtsil 1920. aastal
Tartu Ülikooli juurde asutatud vabatahtlik filoloogiline
ühendus, mis nüüd tegutseb
mittetulundusühinguna ja on assotsieerunud Eesti Teaduste
Akadeemiaga. Selts asub Tallinnas.
Emakeele Seltsi eesmärgid on:
a) kaasa aidata eesti keele, sugulaskeelte ja etnoloogia teaduslikule
uurimisele;
b) kaasa aidata eesti keele kasutamisele riigikeelena ning
ülemaalise suhtluskeelena;
c) äratada avalikku huvi eesti keele ja sugulaskeelte vastu;
d) edendada filoloogide akadeemilist suhtlemist ja
ühisüritusi, samuti nende koostööd
eesti keele huvilistega. § 3. Oma
eesmärkide taotlemiseks Emakeele Selts:
a) koondab isikuid, kes oma tegevusega tahavad
seltsi ülesannete täitmisest osa võtta;
b) korraldab koosolekuid ja konverentse ning muid teaduslikke ja
populaarteaduslikke kokkutulekuid, näitusi ja
tuluüritusi;
c) korraldab keeleainestiku kogumist;
d) üllitab oma aastaraamatut või teadusajakirja
ning teisi lingvistilisi ja muid seltsi eesmärkide kohaseid
trükiseid;
e) teeb koostööd teiste organisatsioonidega, samuti
teadusasutuste ja kõrgkoolidega kodu- ja välismaal,
ning vahetab nendega väljaandeid;
f) peab raamatukogu, kogub käsikirju, fotosid ja salvestisi;
g) peab seltsi liikmete ja lepinguosaliste jaoks uurimis- ja
andmetöötlustehnikat;
h) korraldab sihtuuringuid, samuti täiendusõpet
eesti emakeele alal ja annab keelenõu;
i) korraldab õppereise;
j) asutab allüksusi vastavalt § 14-le.
Emakeele Selts on eraõiguslik juriidiline isik koos
kõigi sellest tulenevate õiguste ja kohustustega.
§ 5. Seltsi
majandusaasta kestab 1. jaanuarist 31. detsembrini.
Emakeele Selts juhindub oma tegevuses Eesti Vabariigi seadustest ja
teistest õigusaktidest ning käesolevast
Emakeele Seltsil on pitsat ja nurgatempel. Seltsil võib olla
lipp ja embleem.
Emakeele Seltsil on tegev- ja auliikmed.
Seltsi tegevliikmeks
võivad olla isikud, kes tegutsevad
filoloogidena eesti keele ja selle sugulaskeelte alal, samuti isikud,
kel on teeneid nende keelte ainestiku kogumisel või kes
seltsi eesmärkide taotlemisele muul viisil kaasa aitavad.
Seltsi auliikmeks
esileküündivaid filolooge, samuti muid isikuid,
kellel on erilisi teeneid seltsi eesmärkide taotlemisel.
Emakeele Seltsi auliikme valib üldkoosolek kas seltsi juhatuse
ettepanekul või vähemalt viie tegevliikme
kirjalikul põhjendatud ettepanekul.
Emakeele Seltsi tegevliikme võtab üldkoosolek vastu
kandidaadi kirjaliku avalduse põhjal juhatuse ettepanekul ja
vähemalt kahe liikme soovitusel. Avalduses tuleb kandidaadil
esitada oma isiku- ja sideandmed.
Kui juhatus keeldub ettepanekut tegemast, võib taotleja
pöörduda otse üldkoosoleku poole.
Emakeele Seltsi tegevliige maksab iga-aastast liikmemaksu suuruses ja
korras, mille määrab kindlaks üldkoosolek.
Seltsi auliige on liikmemaksust vabastatud. Auliikmel on
õigus saada tasuta eksemplar seltsi väljaannetest.
Seltsi liige teatab seltsile oma isiku- ja sideandmete muudatustest.
§ 12. Seltsi
a) võtta osa seltsi tegevusest,
kasutada seltsi kogusid ja uurimisvahendeid;
b) kandideerida seltsi organitesse;
c) võtta hääleõigusega osa
üldkoosolekutest;
d) esitada oma töid avaldamiseks seltsi väljaannetes. § 13.
Emakeele Seltsist lahkumisel teatab liige sellest juhatusele, juhatus
teatab sellest järgmisele üldkoosolekule.
Majandusaasta jooksul lahkunud liige tasub liikmemaksu kogu
majandusaasta eest.
Eelmise majandusaasta jooksul liikmemaksu võlgu
jäänud liikme võib juhatus seltsist
välja arvata. Väljaarvamisest teatatakse
viivitamatult väljaarvatule, samuti teatab juhatus sellest
järgmisele üldkoosolekule. Üldkoosolek
võib juhatuse otsuse tühistada.
Muudel põhustel väljaarvamise otsustab
üldkoosolek, kusjuures asjaomane isik peab olema nimetatud
üldkoosoleku päevakorra vastavas punktis.
Emakeele Seltsi liikmed võivad moodustada ainesektsioone,
ainetoimkondi, ajutisi toimkondi, töörühmi
ja muid allüksusi. Ainesektsioonidel ja -toimkondadel on oma
kodukorrad kooskõlas seltsi põhikirjaga.
Sektsioon valib endale juhatuse, ainetoimkonnale valib vanema seltsi
Emakeele Seltsi tegevust juhivad üldkoosolek ja juhatus.
Emakeele Seltsi kõrgeim organ on üldkoosolek. Juhatus kutsub üldkoosoleku kokku mitte harvem kui üks kord aastas. Juhatus peab üldkoosoleku kokku kutsuma, kui seda nõuab kirjalikult ja põhjust ära näidates vähemalt 1/10 liikmetest või revisjonikomisjon. Kui juhatus ei kutsu üldkoosolekut eelnimetatud taotlusel kokku, võivad taotlejad üldkoosoleku ise kokku kutsuda samas korras juhatusega. üldkoosoleku päevakord teatatakse seltsi liikmetele vähemalt kaks nädalat ette.
Põhikirja kohaselt välja kuulutatud üldkoosolek on otsustusvõimeline, kui kohal on vähemalt üks kümnendik seltsi liikmetest. Kui väljakuulutatud üldkoosolek ei ole vähema esindatuse tõttu pädev otsuseid vastu võtma, kutsub juhatus kolme nädala jooksul kokku uue üldkoosoleku sama päevakorraga. Uus koosolek on pädev vastu võtma otsuseid sõltumata kohalolevate liikmete arvust.
Üldkoosolek: a) kinnitab seltsi töökavad,
eelarved ja aruanded;
b) otsustab liikmeks oleku küsimused, määrab
liikmemaksu suuruse ning tasumise korra kooskõlas
põhikirja § 11-ga;
c) valib seltsi juhatuse ja revisjonikomisjoni ning ainetoimkondade
d) annab juhtnöörid seltsi vara
võõrandamise puhuks;
e) otsustab seltsi põhikirja muutmise ja tegevuse
lõpetamise kooskõlas põhikirja
paragrahvidega 19 punktid f ja g, 29 ja 30;
f) kinnitab seltsi lipu ja embleemi kavandi;
g) otsustab muid seltsi tegevusse puutuvaid
põhimõttelisi ja konkreetseid küsimusi.
Üldkoosolekut, kus on päevakorras käesoleva
paragrahvi punktidele a kuni e vastavad küsimused, juhatab
seltsi liige, kes selle koosoleku ajal ei kuulu või vahetult
korralise üldkoosoleku eel ei kuulunud seltsi juhatusse ega
revisjonikomisjoni.
Üldkoosolek otsustab:
a) auliikmeks valimise kinnisel
hääletusel koosolijate kahe kolmandiku
häältega;
b) tegevliikme vastuvõtu lahtisel
c) seltsist väljaarvamise kinnisel
d) juhatuse ja revisjonikomisjoni liikmete valimise kinnisel
hääletusel häälte
enamus-järjekorraga ning juhatuse voliaja kinnisel
hääletusel lihtenamusega;
e) ainetoimkonna vanema valimise lahtisel, koosolijate lihtenamuse
nõudel aga kinnisel hääletusel
lihtenamusega;
f) põhikirja muutmise kinnisel hääletusel
koosolijate kahe kolmandiku häältega;
g) seltsi eesmärgi muutmise või seltsi tegevuse
lõpetamise seltsi liikmete üheksa
kümnendiku häältega (kehtivad ka kirjaga
saadetud, allkirjaga hääled);
h) muud küsimused lahtisel hääletusel
lihtenamusega.
§ 20. Iga
aasta märtsikuus peetakse seltsi korraline
üldkoosolek, kus kinnitatakse töökavad,
eelarved ja aruanded ning seltsi valitavate organite ja toimeisikute
voliaja lõppemise korral valitakse need uuesti.
Üldkoosolekute vahelisel ajal juhib seltsi juhatus, kuhu kuulub 7-9 liiget. Juhatuse liikmete arvu otsustab üldkoosolek. Kui üldkoosolek ei otsusta teisiti, valitakse juhatus üheks aastaks. Juhatust ei saa valida kauemaks kui neljaks aastaks. Juhatuse liikmed jagavad omavahel järgmised ametid: seltsi esimees ja kaks abiesimeest, seltsi laekur ja abilaekur ning juhatuse vabaliikmed. Lisaks valib üldkoosolek kolm asemikku, kes kutsutakse juhatusse saadud häälte enamusjärjekorras siis, kui mõni liige juhatusest selle voliaja kestel lahkub.
Juhatuse liikmed ja nende asemikud valitakse seltsi nende liikmete hulgast, kes viibivad koosolekul või on andnud nõusoleku kandideerimiseks. § 22.
Juhatuse koosolek on otsustusvõimeline, kui koos on
üle poole liikmetest, nende seas esimees või
üks abiesimeestest.
Koosolekut juhatab seltsi esimees või abiesimees.
Juhatus teeb otsuseid lahtisel hääletusel
lihtenamusega. Häälte poolitumisel on otsustav
hääl koosoleku juhatajal.
Emakeele Seltsi juhatus:
a) juhib seltsi vastavalt
põhikirjale ja üldkoosoleku otsustele;
b) koostab seltsi töökava, eelarve, tegevus- ja
rahalise aruande;
c) käsutab seltsi vara ja otsustab lepingute
sõlmimise kooskõlas põhikirja
§ 18 punkt d-ga;
d) kinnitab seltsi allüksuste kodukorra ning koordineerib
nende tegevust;
e) otsustab palgalise tööjõu kasutamise
küsimused;
f) valmistab ette ja kutsub kokku seltsi üldkoosoleku.
Emakeele Seltsi esindab õigustoimingutes seltsi esimees
või abiesimees või vähemalt kaks
juhatuse liiget ühiselt.
Emakeele Seltsi tegevust ning asjaajamist korraldab seltsi
teadussekretär. Teadussekretär võtab
juhatuse koosolekuist osa sõnaõigusega.
Emakeele Seltsi sisulise ja rahalise tegevuse revideerimiseks valib üldkoosolek liikmete hulgast juhatuse voliajaks kolmeliikmelise revisjonikomisjoni ja ühe asemiku. Revisjonikomisjoni ei saa kuuluda juhatuse liikmed ega seltsi palgalised töötajad. Revisjonikomisjon valib oma koosseisust endale esimehe.
Revisjonikomisjoni ei saa kuuluda juhatuse liikmed ega seltsi
palgalised töötajad. Revisjonikomisjon valib oma
koosseisust endale esimehe.
Emakeele Seltsi ettekandekoosolekuid juhatab juhatuse liige
või, erandjuhtudel, teadussekretär.
§ 27¹. Emakeele Seltsi keeletoimkond on eesti kirjakeele normi määramiseks kokkukutsutav toimkond, millel on Emakeele Seltsi juhatuse kinnitatud kodukord. Keeletoimkonna vanema valib iga kahe aasta tagant seltsi üldkoosolek. Keeletoimkonna liikmed (711) nimetab keeletoimkonna vanema ettepanekul Emakeele Seltsi juhatus. Keeletoimkonnas peavad olema esindatud eesti keele uurimise ja korraldamisega tegelevad asutused.
§ 28. Selts
kasutab tulusid ainult põhikirjaliste eesmärkide
saavutamiseks. Emakeele Selts saab ainelisi vahendeid:
a) maksudena oma liikmetelt;
b) Eesti Teaduste Akadeemialt ja muudest riiklikest eraldistest;
c) lingvistiliste teenuste osutamisest;
d) annetustena ja toetustena;
e) muudest õiguspärastest allikatest.
V. PÕHIKIRJA
VASTUVÕTMINE JA MUUTMINE NING SELTSI TEGEVUSE
Emakeele Seltsi põhikirja ning selle muudatused
võtab vastu seltsi üldkoosolek. Emakeele Seltsi
registreerimine toimub Eesti Vabariigi õigusaktides ette
nähtud korras.
Emakeele Seltsi tegevus lõpeb seltsi üldkoosoleku
sellekohase otsusega. Seltsi tegevuse lõpetamisel antakse
tema vara üldkoosoleku otsusel mõnele muule
teadusasutusele või teadusorganisatsioonile või
kõrgkoolile, kus õpetatakse eesti keele eriala.


Eesti Vabariigi põhiseadus / paragrahv 35 Eesti Vabariigi põhiseadus
Igaühel on õigus lahkuda Eestist. Seda õigust võib seaduses sätestatud juhtudel ja korras piirata kohtu- ning kohtueelse menetluse tagamiseks ja kohtuotsuse täitmiseks.
Õigust riigist lahkuda tagavad ka rahvusvahelised inimõigusaktid. Nii sätestab EIÕK 4. lisaprotokolli art 2 lg 2, et igaühel on õigus vabalt lahkuda igalt maalt, sealhulgas kodumaalt. Peaaegu samasuguses sõnastuses kehtib ka kodaniku- ja poliitiliste õiguste rahvusvahelise pakti art 12 p 2 ning inimõiguste ülddeklaratsiooni art 13 p 2.
Riigist lahkumise õigust on peetud ka liikumisvabaduse osaks. Nende õiguste lubatavate piirangute alused PS (§-d 34 ja 35) on erinevad. Samas on selge, et need õigused on tihedalt seotud ning juhul, kui isiku liikumisvabadust on §-s 34 toodud alusel piiratud, ei pruugi tal olla võimalik realiseerida õigust Eestist lahkuda (vt § 34 komm). Kui isiku suhtes on kriminaalmenetluses tõkendina kohaldatud elukohast lahkumise keeldu, ei pruugi § 35 riive olemasolu tõendamiseks olla vaja tõendada, kas isik üldse soovis riigist lahkuda (vt RKÜKo 22.03.2011, 3-3-1-85-09).
Paragrahvist 35 tuleneb spetsiifiliselt riigist lahkumise kohta, et riik ei tohi üldiselt kehtestada väljasõidukeeldu. Tegemist on kvalifitseeritud reservatsiooniga põhiõigusega. Eestist lahkumise õigust võib seaduse alusel piirata vaid §-s 35 sätestatud eesmärkidel: kohtumenetluse ja kohtueelse menetluse tagamiseks ning kohtuotsuse täitmiseks. Neil alustel seatud keeld Eestist lahkuda kujutab endast kergemat sekkumist isikuvabadusse kui § 20 lg 2 p-dega 1–3 lubatud vabaduse võtmine.
Keeld Eestist lahkuda on sätestatud näiteks PankrS-s võlgniku suhtes, kes ei tohi kohtu loata pärast pankroti väljakuulutamist ning enne vande andmist Eestist lahkuda. Eestist lahkumise keeldu võidakse kohaldada ka tsiviilasjas esialgse õiguskaitse või hagi tagamise abinõuna (vt nt RKTKm 15.10.2009, 3-2-1-94-09). KarS kohaselt võib kohus kuriteos süüdimõistetule karistuseks mõistetud vangistust tingimisi mitte kohaldada ning allutada ta käitumiskontrollile, mis hõlmab muu hulgas keeldu lahkuda Eestist ilma kriminaalhooldusametniku eelneva loata.
Õigus riigist lahkuda saab olla piiratud ka kaudselt – näiteks seeläbi, et isikule ei väljastata isikut tõendavat dokumenti (vt ka Euroopa Inimõiguste Komisjoni otsust Peltonen vs.Soome, 20.02.1995). Sellises olukorras saab isik oma õiguste kaitsmisel tugineda §-le 35.
ITDS järgi võib reisidokumendi välja andnud valitsusasutus piirata prokuröri ettepanekul reisidokumendi kehtivusala, kui dokumendi kasutajale on kriminaalasjas kohaldatud tõkendina allkirja võtmist elukohast mittelahkumise kohta või isiklikku käendust või kautsjoni. Sellisel juhul tehakse vastav märge reisidokumenti.
See, et isik ei või väljaspool Eestit autot juhtida, ei kujuta endast takistust riigist lahkumiseks ning seetõttu ei ole õigus liikuda väljaspool Eestit valitud sihtkohta autot juhtides selle põhiõiguse kaitsealas (RKKKo 28.10.2005, 3-1-1-107-05).
Erakorralise ja sõjaseisukorra ajal võib § 130 kohaselt §-s 35 sätestatud õigust riigi julgeoleku ja avaliku korra huvides piirata. Nii võib ErSS kohaselt Vabariigi Valitsus põhiseaduslikku korda ähvardava ohu kõrvaldamiseks kehtestada piirangud Eestist väljasõitmisel. Samuti võidakse sõjaseisukorra ajal kehtestada ning kohaldada vältimatult vajalikke piiravaid meetmeid mh RiKS-s sätestatud alustel, tingimustel ja korras. Ei § 35 ega § 130 näe ette võimalust piirata õigust Eestist lahkuda kõrgendatud kaitsevalmiduse ajal ega mobilisatsiooniga seoses. Samas võib kõrgendatud kaitsevalmiduse ajal töö- või teenistussuhtest tuleneva töökohustusega isikule kehtestatav ning mobilisatsiooniga seoses kaitseväekohustuslasele ning Kaitseliidu tegevliikmele kehtestatav Eestist lahkumise keeld olla õigustatud § 124 lg-st 1 tuleneva Eesti kodanike kohustusega võtta osa riigikaitsest.
Sisuliselt annab Eestist lahkumise õiguse piiramiseks aluse ka HOS – seda juhul, kui loodusõnnetusest, katastroofist või nakkushaiguse levikust tuleneva hädaolukorra lahendamiseks välja kuulutatud eriolukorra piirkond hõlmab kogu riiki ning on kehtestatud piirangud isikute õigusele vabalt liikuda eriolukorra piirkonnas.


5 TOLLIDEKLARATSIOONI ALUSEL ARVESTUSSE KANTUD MAKSUSUMMA TASUMISE EDASILÜKKAMINE
§ 15 Maksusumma tasumise edasilükkamise taotlus
§ 16 Maksusumma tasumise edasilükkamise luba
§ 17 Maksusumma tasumise edasilükkamise loa kehtivuse peatamine
RT I, 20.09.2016, 6
jõustumine 03.01.2009
14.03.2014 RT I, 20.03.2014, 1 01.04.2014
13.09.2016 RT I, 20.09.2016, 2 01.10.2016
(1) Käesolevat korda rakendatakse Maksu- ja Tolliametile maksukohustuslase poolt deklareerimisel või muudel alustel tekkiva maksukohustuse või muude kohustuste (trahvid jms) ning tagastusnõuete arvestusse kandmisel, võlgnikule kohustuste summast teatamisel, kohustuse summa tasumisel ja arvestusse kantud kohustuse summa tasutuks märkimisel ning tagastusnõude täitmisel.
[RT I, 20.03.2014, 1 - jõust. 01.04.2014]
(2) Maksukorralduse seaduse § 1 lõikes 6 nimetatud avalik-õigusliku rahalise kohustuse arvestusse kandmisel, kohustuse summa tasumisel, arvestusse kantud kohustuse summa tasutuks märkimisel ja tagastusnõude täitmisel rakendatakse käesolevat korda seaduses sätestatud erisustega.
(3) Käesolevas paragrahvis nimetatud nõuete ja kohustuste üle peetakse arvestust maksukohustuslaste registris.
(1) Kohustuste arvestusse kandmise aluseks on:
4) maksuteated;
5) maksukorralduse seaduse § 1 lõikes 6 nimetatud kohtu ja prokuratuuri lahendid;
6) muud seaduses nimetatud alusdokumendid ja andmed.
(1) Arvestuskanne on kohustuse või tagastusnõude summa, mis on määruse § 2 lõikes 1 loetletud alusdokumentide alusel või § 2 lõigetes 2 ja 3 nimetatud juhtudel isiku kohustusena arvestusse kantud.
(3) Tollideklaratsioonis määratud maksusumma kantakse arvestusse kauba vabastamise kuupäeval. Kui tollideklaratsiooni lahtris 48 on märgitud „2” või „3” ja ettemaksukontol on piisavalt rahalisi vahendeid, teeb toll arvestuskande kauba vabastamise hetkel ning maksusumma tasutakse kohe. Kui tollideklaratsiooni lahtris 48 on märgitud „0” või „1” ja maksusumma tasumine lükatakse edasi, tehakse arvestuskanne juhul, kui määratud maksusumma on tagatud.
[RT I, 20.09.2016, 2 - jõust. 01.10.2016]
(4) E-maksuameti väliselt esitatud käesoleva määruse § 2 lõikes 1 nimetatud alusdokumendid ja andmed sisestab maksuhaldur maksukohustuslaste registrisse viie tööpäeva jooksul dokumendiregistris registreerimisest arvates. Arvestusse kandmise kuupäevaks on dokumendiregistris registreerimise kuupäev.
(5) Käesoleva määruse § 2 lõikes 2 nimetatud kohustused kannab maksuhaldur arvestusse hiljemalt kohustuse täitmise tähtpäeval.
(6) Maksukorralduse seaduse § 1 lõikes 6 nimetatud avalik-õiguslik rahaline kohustus kantakse arvestusse pärast selle kinnitamist vastavas infosüsteemis.
(1) Isiku rahalisi toiminguid hallatakse ettemaksukontol. Igal isikul on maksukorralduse seaduse § 105 lõikes 6 nimetatud kohustuste täitmiseks üks ettemaksukonto, millel on unikaalne viitenumber.
(2) Maksukorralduse seaduse § 122 punkti 2 alusel maksuhaldurile deposiidina makstavate tagatistega seotud rahalisi toiminguid hallatakse selleks määratud eraldi kontol.
(3) Maksukorralduse seaduse § 1 lõikes 6 nimetatud riigilõivude ning kohtu ja prokuratuuri tagatiste, samuti kautsjonite ja oportuniteeditasudega seotud rahalisi toiminguid hallatakse selleks määratud eraldi kontol.
(4) Käesoleva paragrahvi lõigetes 2 ja 3 nimetatud kontole laekunud summadest ei tasuta ilma isiku taotluseta või kohtuotsuseta isiku muid maksukohustuslaste registris hallatavaid kohustusi.
(4) Maksukorralduse seaduse § 1 lõikes 6 nimetatud avalik-õiguslikku rahalist kohustust on võimalik täita:
1) ülekandega Maksu- ja Tolliameti selleks määratud kontole maksukorralduse seaduses sätestatud korras;
2) sularahas riigilõivuseaduses ja tsiviilkohtumenetluse seadustikus sätestatud korras.
(1) Kohustuse tasumisel ülekandega Maksu- ja Tolliameti pangakontole märgitakse maksekorraldusele isiku ettemaksukonto viitenumber või alusdokumendil olev viitenumber.
(11) Riigilõivu tasumisel ülekandega selleks määratud pangakontole lähtutakse riigilõivuseaduses sätestatust.
(2) Kui viitenumbri, maksja registri- ega isikukoodi alusel ei ole võimalik tuvastada, millisele maksuhalduri juures peetavale kontole raha kanda, käsitletakse makset selgitamata laekumisena.
(1) Makse tegemiseks kassas teatab isik makse sisu või esitab arvestuskande aluseks oleva dokumendi.
(2) Maksuhaldurile tehtud makse kohta väljastatakse maksjale tema soovil kviitung.
(1) Kui isiku nimel teeb makse kolmas isik, loeb maksuhaldur kolmanda isiku tegutsevaks esindatava isiku teadmisel ja nõusolekul ning maksuhalduril ei teki kohustusi kolmanda isiku suhtes.
(2) Esindatava isiku nimel makse tegemisel märgitakse maksekorraldusele esindatava isiku ettemaksukonto viitenumber või makse alusdokumendil olev viitenumber.
(1) Arvestusse kantud kohustused täidetakse ettemaksukontolt kohustuse täitmise tähtpäeva lõpu seisuga arvestades maksukorralduse seaduse §-s 105 sätestatut.
(3) Kui alusdokumendile on väljastatud viitenumber, on võimalik kohustuse eest tasuda enne kohustuse täitmise tähtpäeva, märkides maksekorraldusele väljastatud viitenumbri.
(4) Maksuhaldur väljastab dokumendikohase viitenumbri oma haldusaktiga määratud või tollideklaratsiooni alusel määratud summade tasumiseks ning maksuvõla täitetoiminguga seotud summade tasumiseks.
(41) Maksukorralduse seaduse § 1 lõikes 6 nimetatud avalik-õigusliku rahalise kohustuse tasumiseks vajaliku viitenumbri väljastab kohus või prokuratuur oma lahendiga.
(4) Maksukorralduse seaduse § 1 lõikes 6 nimetatud riigilõivu ning kohtu ja prokuratuuri tagatise, samuti kautsjoni ja oportuniteeditasu maksmiseks määratud kontole sissemakse tegemisel tekkinud tagastusnõude täitmise taotlus esitatakse kohustuse pannud asutusele.
5. peatükk TOLLIDEKLARATSIOONI ALUSEL ARVESTUSSE KANTUD MAKSUSUMMA TASUMISE EDASILÜKKAMINE
§ 15. Maksusumma tasumise edasilükkamise taotlus
(1) Tollideklaratsioonil määratud maksusumma tasumist saab isiku taotlusel ja tagatise esitamisel edasi lükata.
(2) Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 952/2013, millega kehtestatakse liidu tolliseadustik (uuesti sõnastatud) (ELT L 269, 10.10.2013) (edaspidi tolliseadustik), artiklis 110 nimetatud taotluse maksusumma tasumise edasilükkamiseks esitab isik Maksu- ja Tolliametile e-maksuameti kaudu või kirjalikult järgmiste andmetega:
2) päevade arv, mille võrra isik taotleb maksusumma tasumise edasilükkamist ja mis on kooskõlas tolliseadustiku artikliga 111;
3) lisadeklaratsiooniga hõlmatud ajavahemik päevades, kui isikul on lihtsustatud tollideklaratsiooni kasutamise või deklarandi arvestuskande tegemise luba;
4) tollivõla limiit või taotletava tagatissumma suurus.
§ 16. Maksusumma tasumise edasilükkamise luba
Tagatise esitamisel annab maksuhaldur infosüsteemis isikule maksusumma tasumise edasilükkamise loa, milles märgitakse:
1) päevade arv, mille võrra tollideklaratsioonil määratud maksusumma tasumine edasi lükatakse;
2) lisadeklaratsiooniga hõlmatud ajavahemik päevades, kui isikul on lihtsustatud tollideklaratsiooni kasutamise või deklarandi arvestuskande tegemise luba;
3) päevade arv, mille võrra lisadeklaratsioonil määratud maksusumma tasumine edasi lükatakse, kui isikul on lihtsustatud tollideklaratsiooni kasutamise või deklarandi arvestuskande tegemise luba;
4) tagatissumma suurus.
§ 17. Maksusumma tasumise edasilükkamise loa kehtivuse peatamine
Kui tollideklaratsioonil määratud maksusumma ei ole tähtpäevaks tasutud, peatab toll maksusumma tasumise tähtaja edasilükkamise loa kehtivuse alates tähtpäevale järgnevast päevast kuni maksuvõla tasumiseni.


text:
Huvihariduse ja huvitegevuse toetuse maksmise kord – Riigi Teataja
Huvihariduse ja huvitegevuse toetuse maksmise kord
Huvihariduse ja huvitegevuse toetuse maksmise kord - sisukord
§ 3 Huvihariduse ja huvitegevuse toetuse liigid
§ 4 Huvihariduse ja huvitegevuse toetuse maksmise tingimused
§ 5 Huvihariduse ja huvitegevuse toetuse määrad
§ 6 Huvihariduse ja huvitegevuse toetuse taotlemine
§ 7 Järelevalve toetuse kasutamise üle
RT IV, 15.12.2017, 10
Vastu võetud 12.12.2017 nr 19
Käesoleva määruse eesmärgiks on kehtestada ühtne põhimõte ja kord rahvastikuregistri andmetel Viimsi vallas elavate 7-19 aastaste laste ja noorte huvikoolis õppimise ja huvitegevusega tegelemise toetamiseks valla eelarvest.
(1) Huvikool käesoleva määruse tähenduses on munitsipaal- või erahuvikool, mis pakub täiendavaid võimalusi hariduse omandamiseks ja isiksuse arenguks ning kus õpe toimub haridusstandardit tagavate koolide õppetegevusest vabal ajal. Huvikool on registreeritud Eesti Hariduse Infosüsteemis (EHIS) ja omab koolitusluba.
(2) Huvitegevus käesoleva määruse tähenduses on süsteemne juhendatud tegelemine vaba tahte alusel üldhariduse tasemeõppest ja õppetööst vabal ajal, et omandada teadmised ja oskused valitud huvialal. Huvitegevustega tegeletakse huviringides, klubides, stuudiotes vms.
(3) Vähekindlustatud pere käesoleva määruse tähenduses on perekond, kelle ühe kuu sissetulek pereliikme kohta jääb alla 2,5-kordse riikliku toimetulekupiiri.
§ 3. Huvihariduse ja huvitegevuse toetuse liigid
Huvihariduse ja huvitegevuse toetuse liigid on järgmised:
1) huvikooli õppetasu toetus, mida makstakse huvikooli õppetasu katmiseks munitsipaal- või erahuvikoolis;
2) huvitegevuse toetus, mida makstakse huviringide, klubide, stuudiote, mis ei ole registreeritud EHIS’es, osavõtutasu katmiseks;
3) transporditoetus raske või sügava puudega lapsele või noorele, selleks et toimetada laps või noor huvikooli või huviringi.
§ 4. Huvihariduse ja huvitegevuse toetuse maksmise tingimused
(1) Lapse või noore ja tema vähemalt ühe vanema või eestkostja rahvastikuregistri järgne elukoht on Viimsi vallas.
(2) Huvihariduse ja huvitegevuse toetuse maksmisel peab lisaks antud määruse § 4 lg 1 tingimusele olema täidetud veel vähemalt üks järgnevatest tingimustest:
1) laps või noor, kes käib huvikoolis või osaleb huvitegevuses on pärit vähekindlustatud perest;
2) laps või noor, kes käib huvikoolis või osaleb huvitegevuses on pärit 4 või enamalapselisest perest;
3) laps või noor, kes käib huvikoolis või osaleb huvitegevuses on raske või sügava puudega.
§ 5. Huvihariduse ja huvitegevuse toetuse määrad
(1) Huvikooli õppetasu ja huvitegevuse toetust makstakse kuni 50% huvikooli õppetasust või osavõtutasust õppuri kohta kuus, kuid mitte rohkem kui 200 eurot õppuri kohta aastas.
(2) Transporditoetust raske või sügava puudega lapsele või noorele makstakse kuni 75% transpordikulust, kuid mitte rohkem kui 200 eurot lapse või noore kohta aastas.
§ 6. Huvihariduse ja huvitegevuse toetuse taotlemine
(1) Huvihariduse ja huvitegevuse toetuse taotlemiseks esitab lapse seaduslik esindaja või täisealiseks saanud noor vallavalitsusele taotluse.
(2) Taotluses on märgitud järgmised andmed:
1) lapse või noore andmed;
2) lapse puhul tema seadusliku esindaja andmed:
3) huvikooli andmed või huvitegevust pakkuva organisatsiooni andmed;
4) huviharidus või huvitegevus milles laps või noor osaleb;
5) õppetasu või osavõtutasu suurus ühes kuus.
(3) Taotlus peab olema allkirjastatud.
(4) Taotlusele lisatakse kulutusi tõendav dokument.
(5) Taotlust saab esitada neli korda aastas hiljemalt 20. märtsiks (detsembri, jaanuari ja veebruari eest), 20. juuniks (märtsi, aprilli ja mai eest), 20. septembriks (juuni, juuli ja augusti eest) ja 20. detsembriks (septembri, oktoobri ja novembri eest).
(6) Huvihariduse ja huvitegevuse täiendavat toetust määratakse Viimsi Vallavalitsuse haridus- ja kultuuriameti juhataja otsusega 4 korda aastas 15 tööpäeva jooksul peale taotluste esitamise tähtaega.
§ 7. Järelevalve toetuse kasutamise üle
(1) Vallavalitsusel on õigus kontrollida lapse või noore osalemist huvikoolis või huvitegevuses.
(2) Käesoleva määruse sätete rikkumise korral on vallavalitsusel õigus peatada toetuse maksmine, nõuda toetuse tagastamist ja keelduda edaspidi toetuse andmisest.
(1) Huvihariduse ja huvitegevuse toetust makstakse vastavalt vallale riigieelarvest eraldatavast toetusest perioodil 1.09.2017 kuni 31.12.2018.
(2) Taotlusi perioodi eest 1. septembrist kuni 30. novembrini 2017 saab erandina esitada kuni 10. jaanuarini 2018.

matches:
§ 3
§ 4
§ 5
§ 6
§ 7
§ 3
§ 4
§ 4
§ 5
§ 6
§ 7