Määrus nr. 73 Tartu Linnavolikogu, Määrus 73
Määrus: Tartu Linnavolikogu 9. juuni 2005. a määruse nr 112 "Tartu linna jäätmehoolduseeskiri" muutmine
Teema: Tartu Linnavolikogu 9. juuni 2005. a määruse nr 112 "Tartu linna jäätmehoolduseeskiri" muutmine
Vastuvõtmise kp: 22.11.2007
Jõustumise kp: 01.01.2008
Seosed: Tartu Linnavolikogu 28.06.2012 määrus nr 71 ( ) tunnistab kehtetuks
Eelnõu: Tartu Linnavolikogu 9. juuni 2005. a määruse nr 112 "Tartu linna jäätmehoolduseeskiri" muutmine
Failid: lvk6m_0073.pdf ( 4417 kb )
22. november 2007. a. nr 73
Tartu Linnavolikogu 9. juuni 2005. a määruse nr 112 "Tartu linna jäätmehoolduseeskiri" muutmine
Määrus kehtestatakse kohaliku omavalitsuse korralduse seaduse § 6 lg 1 ja § 22 lg 1 p 365alusel.
§ 1. Tartu Linnavolikogu 09. juuni 2005. a määrust nr 112 “Tartu linna jäätmehoolduseeskiri” muudetakse järgmiselt:
1) punkti 3.7. muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
“3.7. Prügilasse ladestamisele kuuluvad jäätmed tuleb läheduse põhimõtet järgides viia Aardlapalu prügilasse või linnavalitsuse poolt määratud kohta.”;
2) punkti 4.2. muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
“4.2. Vanapaberi ja kartongi kogumiseks peab elamumaa sihtotstarbega kinnistul olema eraldi kogumismahuti, kui kinnistul on 10 ja enam korterit ning kaugküte, elektriküte või vedel- või gaasikütust kasutav lokaalküte.”;
3) punkti 4.4. muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
“4.4. Vanapaberi ja kartongi kogumiseks peab mitteelamumaa sihtotstarbega kinnistutel olema eraldi kogumismahuti, kui vanapaberit ja kartongi tekib kinnistul üle 25 kg nädalas.”;
4) punkte 4.5. ja 4.6. muudetakse ja asendatakse sõnad “Tartu linna elanikud” sõnadega “Tartu linna elanikud ja linnavalitsusega vastavasisulise koostöölepingu sõlminud kohalike omavalitsuste elanikud”;
5) punkti 5.4. muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
“5.4. Jäätmete vedu on keelatud ajavahemikul kell 22.00-7.00, v.a magistraaltänavatel, kus jäätmete vedu on keelatud ajavahemikul 22.00-6.00.“
§ 2. Kinnitada Tartu linna jäätmehoolduseeskirja terviktekst vastavalt lisale.
§ 3. Määrus jõustub 1. jaanuaril 2008. a.
22. novembri 2007. a määruse nr 73 juurde
(terviktekst seisuga 1. jaanuar 2008. a)
Määrus on kehtestatud kohaliku omavalitsuse korralduse seaduse (RT I 1993, 37, 558; 1999, 82, 755; 2000, 51, 322; 2001, 82, 489; 100, 642; 2002, 29, 174; 36, 220; 50, 313; 53, 336; 58, 362; 61, 375; 63, 387; 64, 390; 393; 82, 480; 96, 565; 99, 579; 2003, 1, 1; 4, 22; 23, 141; 88, 588; 2004, 41, 277; 56, 399; 81, 542) § 6 lg 3 p 1, jäätmeseaduse (RT I 2004, 9, 52; 30, 208; 2005, 15, 87) § 71 ning pakendiseaduse (RT I 2004, 41, 278; 89, 611) § 15 lg 1 alusel.
1.1. Tartu linna jäätmehoolduseeskiri (edaspidi eeskiri) reguleerib jäätmehoolduse korraldust Tartu linna haldusterritooriumil. Eeskirja lisa 1 sätestab ehitus- ja lammutusjäätmete ning lisa 2 tervishoiu- ja veterinaarteenuse osutaja jäätmete käitlemise korra.
1.2. Juriidilistele ja füüsilistele isikutele on Tartu linna haldusterritooriumil jäätmehoolduseeskirja täitmine kohustuslik.
1.3. Jäätmehooldust korraldab Tartu Linnavalitsus (edaspidi linnavalitsus) linnamajanduse osakonna (edaspidi osakond) kaudu.
2. Terminid
2.1. Eeskirjas kasutatakse termineid, mis on esitatud jäätmeseaduses ja pakendiseaduses ja nende alusel kehtestatud õigusaktides.
2.2. Eeskirjas kasutatakse lisaks termineid järgmises tähenduses:
2.2.1. segaolmejäätmed on olmejäätmed, millest on liigiti kogumise läbi eraldatud suurem osa taaskasutatavaid jäätmeid ja ohtlikud jäätmed;
2.2.2. taaskasutatavad jäätmed on vanapaber ja kartong, pakendijäätmed, biolagunevad jäätmed, metallijäätmed ja puidujäätmed;
2.2.3. suurjäätmed on olmejäätmed, mis oma suurte mõõtmete tõttu ei sobi segaolmejäätmete kogumismahutisse (nt vana mööbel jmt);
2.2.4. probleemtooted on patareid ja akud; mootorsõidukid ja nende osad; elektri- ja elektroonikaseadmed ja nende osad ning PCB-sid (polükloreeritud bifenüüle) sisaldavad seadmed;
2.2.5. ohtlikud jäätmed on jäätmed, mis vähemalt ühe jäätmeseaduse § 8 nimetatud kahjuliku toime tõttu võivad olla ohtlikud tervisele, varale, keskkonnale;
2.2.6. tavajäätmed on kõik jäätmed, mis ei kuulu ohtlike jäätmete hulka;
2.2.7. püsijäätmed on tavajäätmed, milles ei toimu olulisi füüsikalisi, keemilisi ega bioloogilisi muutusi;
2.2.8. aia- ja haljastu biolagunevad jäätmed on aedade ja haljasalade hooldamisel tekkinud biolagunevad jäätmed nagu rohi, lehed, oksad jne;
2.2.9. kompostimine on biolagunevate jäätmete looduslik biokeemiline lagundamine mikroorganismide toimel maapinnal või kompostimisnõus (kompostris);
2.2.10. jäätmetekitaja on füüsiline või juriidiline isik, kelle tegevuse käigus tekivad jäätmed või kelle tegevuse tulemusel jäätmete olemus või koostis muutub;
2.2.11. jäätmevaldaja on jäätmetekitaja või muu füüsiline või juriidiline isik, kelle valduses on jäätmed;
2.2.12. jäätmekäitlusleping on jäätmevaldaja (tellija) ja jäätmekäitleja (töövõtja) vahel isiklikult või läbi vahendaja sõlmitud leping, millega töövõtja võtab endale kohustuse jäätmete osaliseks või täielikuks käitlemiseks või vastava tegevuse vahendamiseks ning millega töövõtja muutub pärast tellija poolt jäätmete üleandmist jäätmevaldajaks;
2.2.13. keskkonnajaam on kinnisel territooriumil paiknev liigiti kogutud jäätmete kogumiskeskus;
2.2.14. kogumispunkt on üldkasutatavas kohas paiknev vastavalt märgistatud jäätmete kogumismahuti, kuhu saab viia liigiti kogutud jäätmeid;
2.2.15. taaskasutusorganisatsioon on pakendiettevõtjate poolt pakendi- ja pakendijäätmete kogumise ja taaskasutuse korraldamise eesmärgil loodud keskkonnaministri poolt akrediteeritud organisatsioon;
2.2.16. jäätmeõiend on dokument, kus näidatakse prognoositav jäätmete kogus liigiti ja kirjeldatakse jäätmete käitlemine;
2.2.17. maaüksus on kinnisasi või õiguslikul alusel moodustatud krunt.
3. Jäätmekäitluse üldnõuded
3.1. Jäätmete nõuetekohase käitlemise eest vastutab jäätmevaldaja.
3.2. Jäätmetekitaja peab iga tegevuse juures püüdma jäätmeteket vältida või vähendada.
3.3. Jäätmed tuleb koguda liigiti, et võimaldada jäätmete taaskasutamist võimalikult suures ulatuses. Jäätmekäitleja on kohustatud vältima liigiti kogutud jäätmete segunemist teiste jäätmeliikidega kogumise ja veo erinevatel etappidel.
3.4. Jäätmevaldaja peab igas tegevuses vältima ohtlike jäätmete segunemist või segamist mistahes ainete ja jäätmetega.
3.5. Keelatud on jäätmete ladustamine või ladestamine selleks mitte ettenähtud kohtadesse.
3.6. Prügilasse võib ladestada vaid prügilakõlbulikke jäätmeid, s.h neid jäätmeid, mille taaskasutamine ei ole tehnoloogiliselt võimalik ja/või on muude käitlusmoodustega võrreldes ülemäära kulukas.
3.7. Prügilasse ladestamisele kuuluvad jäätmed tuleb läheduse põhimõtet järgides viia Aardlapalu prügilasse või linnavalitsuse poolt määratud kohta. (Muudetud Tartu Linnavolikogu 22.11.2007. a määrusega nr 73)
3.8. Juriidilisest isikust jäätmetekitaja on kohustatud pidama koguselist ja liigilist arvestust oma tegevusega seotud jäätmete tekke ja käitlemise kohta.
3.9. Jäätmevaldaja ei tohi sõlmida jäätmekäitluslepingut ega anda jäätmeid üle isikule, kellel puudub jäätmeluba või kes pole jäätmekäitlejana registreeritud Tartumaa Keskkonnateenistuses.
4. Jäätmete kogumine ja sortimine
4.1. Jäätmetekitaja kogub eraldi taaskasutatavad jäätmed, suurjäätmed, püsijäätmed, ohtlikud jäätmed, probleemtoodete jäätmed ja segaolmejäätmed.
4.2. Vanapaberi ja kartongi kogumiseks peab elamumaa sihtotstarbega kinnistul olema eraldi kogumismahuti kui kinnistul on 10 ja enam korterit ning kaugküte, elektriküte või vedel- või gaasikütust kasutav lokaalküte. (Muudetud Tartu Linnavolikogu 22.11.2007. a määrusega nr 73)
4.3. Kui maaüksusel on vähem kui 10 korterit või tahkekütust kasutav lokaalküte, peab vanapaberit ja kartongi koguma eraldi, viies vanapaberi ja kartongi jäätmed selleks ettenähtud kogumispunkti või põletades selle küttekoldes. Soovi korral võib kinnistule paigutada ka eraldi kogumismahuti vanapaberi ja kartongi tarbeks.
4.4. Vanapaberi ja kartongi kogumiseks peab mitteelamumaa sihtotstarbega kinnistutel olema eraldi kogumismahuti, kui vanapaberit ja kartongi tekib kinnistul üle 25 kg nädalas. (Muudetud Tartu Linnavolikogu 22.11.2007. a määrusega nr 73)
4.5. Metallijäätmed tuleb viia keskkonnajaama või anda üle vastavat jäätmeluba omavale isikule. Keskkonnajaama võivad metallijäätmeid viia Tartu linna elanikud ja linnavalitsusega vastavasisulise koostöölepingu sõlminud valdade elanikud. (Muudetud Tartu Linnavolikogu 22.11.2007. a määrusega nr 73)
4.6. Suurjäätmed tuleb viia keskkonnajaama või anda üle vastavat jäätmeluba omavale isikule. Keskkonnajaama võivad suurjäätmeid viia Tartu linna elanikud ja linnavalitsusega vastavasisulise koostöölepingu sõlminud valdade elanikud. (Muudetud Tartu Linnavolikogu 22.11.2007. a määrusega nr 73)
4.7. Ajutiselt jäätmete kogumismahutite vahetusse lähedusse paigaldatud suurjäätmete äraveo peab jäätmevaldaja korraldama kolme tööpäeva jooksul.
4.8. Maaüksusel tekkivad jäätmed, mida ei saa kohapeal taaskasutada, tuleb paigutada liikide kaupa selleks ette nähtud kogumismahutitesse samal maaüksusel. Taaskasutatavaid jäätmeid võib viia kogumispunktidesse.
4.9. Jäätmete kogumismahuteid tohib paigaldada väljapoole oma maaüksust ainult vastava maaüksuse omanikuga kooskõlastatult. Linnale kuuluvale maaüksusele kogumismahuti paigutamise kooskõlastab osakond.
4.10. Jäätmevaldaja kasutuses peab olema piisavas koguses ja suuruses mahuteid. Kogumismahuteid peab tühjendama sagedusega, mis väldib nende ületäitumise ja haisu tekke, aga mitte harvemini kui kord kuus. Kümne ja enama korteritega elamute korral tuleb segaolmejäätmete kogumismahuteid tühjendada mitte harvemini kui kaks korda kuus.
4.11. Kogumismahutid võivad olla jäätmevaldaja omandis või lepingu alusel kasutuses.
4.12. Olme- ja segaolmejäätmete kogumismahutitesse ei tohi panna:
4.12.1. kuuma tuhka;
4.12.2. vedelaid jäätmeid;
4.12.3. ohtlikke jäätmeid;
4.12.4. probleemtooteid;
4.12.5. käimlajäätmeid;
4.12.6. kogumiskaevude setteid;
4.12.7. aineid ja esemeid, mis võivad ohustada mahutite hooldajat või jäätmekäitlejat;
4.12.8. aineid ja esemeid, mis oma kaalu, koguse või kuju tõttu võivad kahjustada mahuteid või jäätmeveokeid või raskendavad märkimisväärselt jäätmete kokkupressimist;
4.12.9. suurjäätmeid.
4.13. Linna territooriumile paigutatud kogumispunktide asukohad tuleb paigutajal eelnevalt kooskõlastada osakonnaga.
4.14. Üldkasutatavatesse kohtadesse (pargid, parklad, ühissõidukite peatuskohad jm) paigutab jäätmete kogumismahutid osakond või territooriumi haldaja.
4.15. Kauplused, ametiasutused ja teenindusettevõtted on kohustatud lahtioleku ajaks paigaldama sissekäikude juurde jäätmete kogumismahuti.
4.16. Garaaži omanik peab:
4.16.1. paigutama garaažis tekkivad jäätmed garaažis paiknevasse kogumismahutisse. Garaažiühistu olemasolu korral on lubatud ühise kogumismahuti kasutamine;
4.16.2. andma jäätmed üle vastavat jäätmeluba omavale isikule;
4.16.3. tagama garaaži ümbruse korrashoiu.
5. Jäätmete vedu ja kõrvaldamine
5.1. Jäätmeveo jäätmekäitluskohtadesse tagab jäätmevaldaja.
5.2. Jäätmete vedu teenustööna, taaskasutamist ja kõrvaldamist Tartu linna haldusterritooriumil võib läbi viia ainult jäätmeloa alusel.
5.3. Jäätmed tuleb vedada jäätmeloas märgitud jäätmekäitluskohta. Kui jäätmevaldaja veab ise oma jäätmeid, tuleb need viia osakonna poolt määratud jäätmekäitluskohta.
5.4. Jäätmete vedu on keelatud ajavahemikul kell 22.00-7.00, v.a magistraaltänavatel, kus jäätmete vedu on keelatud ajavahemikul 22.00 – 6.00. (Muudetud Tartu Linnavolikogu 22.11.2007. a määrusega nr 73)
5.5. Jäätmed, mille säilitamine maaüksusel kujutab endast vahetut ohtu inimeste tervisele, tuleb koheselt ära vedada.
5.6. Linna haldusterritooriumil asuva prügila või pinnasetäitekoha haldaja kooskõlastab osakonnaga eeskirjad, kus reguleeritakse jäätmete vastuvõtu ja käitlemise või ladestamise tingimused, seire ja järelhooldus.
5.7. Jäätmekäitluskoha haldaja peab pidama arvestust saabunud jäätmekoguste üle detailsusega, mis võimaldab jäätmearuande koostamist ning vajaliku informatsiooni saamist käideldud või ladestatud jäätmete koguste kohta jäätmete üleandjate lõikes.
6. Korraldatud jäätmevedu
6.1. Tartu linna haldusterritooriumil on olmejäätmete valdajatel kohustus liituda korraldatud jäätmeveoga. Olmejäätmete valdajad on korteriühistud või -ühisused, nende puudumisel aga maaüksuse omanikud, millel asub elu- või äriruum või suvila.
6.2. Korraldatud jäätmeveoga ei ole hõlmatud tootmismaa sihtotstarbega maaüksused, avaliku ürituse korraldamise luba vajavad üritused ega ühistranspordipeatustes, tänavatel, avalikes parkides, kalmistutel ning haljasaladel paiknevate avalike jäätmemahutite tühjendamine.
6.3. Korraldatud jäätmevedu hõlmab vanapaberit, kartongi ja segaolmejäätmeid. Kui seda tingib oluline avalik huvi, võidakse korraldatud jäätmeveoga hõlmata ka teisi jäätmeliike.
6.4. Linna haldusterritooriumi veopiirkondadeks jaotamine, jäätmeveo sagedus ja aeg, teenustasu ülempiir ning jäätmeliigid, millele kohaldatakse korraldatud jäätmevedu, kehtestatakse Tartu Linnavolikogu määrusega.
6.5. Avaliku konkursi korraldatud jäätmeveo ainuõiguse andmiseks korraldab linnavalitsus.
6.6. Jäätmevaldaja loetakse liitunuks korraldatud jäätmeveoga elu- või tegevuskohajärgses veopiirkonnas. Jäätmevaldaja on korraldatud jäätmeveoga liitunud alates korraldatud jäätmeveo jäätmeloa kehtima hakkamisest.
6.7. Jäätmevaldaja sõlmib jäätmekäitluslepingu konkursi korras valitud jäätmevedajaga hiljemalt korraldatud jäätmeveo jäätmeloa kehtima hakkamise ajaks. Lepingus sätestatakse jäätmete kogumismahuti(te) kasutus ning suurus, jäätmeveo sagedus ja aeg.
6.8. Punktis 6.7. nimetatud jäätmekäitluslepingu sõlmimata jätmisel toimub kogumismahutite tühjendamine vastavalt p 6.4. nimetatud määruses sätestatud sagedusele. Juhul, kui kogumimahuti tühjendamine ei ole võimalik, kuna jäätmevaldaja poolt on täitmata mahuti tühjendamist võimaldavad tingimused, on jäätmevedajal õigus nõuda teenustasu suuruses, millist ta võiks nõuda mahutite tegeliku tühjendamise korral.
6.9. Jäätmevaldaja maksab korraldatud jäätmeveo eest teenustasu vastavalt jäätmevedaja poolt esitatud arvetele alates korraldatud jäätmeveoga liitumisest. Jäätmeveo teenustasu suurus selgub korraldatud jäätmeveo konkursi käigus.
6.10. Linnavalitsus võib erandkorras teatud tähtajaks jäätmevaldaja lugeda korraldatud jäätmeveoga mitteliitunuks tema põhjendatud avalduse alusel, kui jäätmevaldaja korraldab jäätmekäitluse ise. Jäätmevaldaja võib korraldatud jäätmeveoga mitteliitunuks lugeda kuni 3 aastaks.
6.11. Korraldatud jäätmeveoga mitteliitunuks lugemise taotlemiseks esitab juriidilisest isikust jäätmevaldaja osakonnale avalduse, millele on lisatud jäätmeseaduse § 39 lg 3 nõutavas mahus jäätmekava.
6.12. Mitteliitunuks loetud jäätmevaldaja esitab üks kord aastas hiljemalt 20. veebruariks osakonnale kirjaliku selgituse oma jäätmete käitlemise kohta.
7. Jäätmete põletamine
7.1. Jäätmete põletamine on lubatud ainult vastavat luba omavas ettevõttes.
7.2. Ilma vastava loata on jäätmete põletamine keelatud, välja arvatud ohtlikke aineid mittesisaldavate paberi-, kartongi- ja keemiliselt töötlemata puidujäätmete põletamine katlamajades ja küttekolletes.
8. Jäätmete kompostimine ning kogumiskaevude setete ja reovee käitlus
8.1. Eraldi kogutud aia ja haljastu biolagunevad jäätmed tuleb vedada kompostimiseks vastava jäätmeloaga jäätmekäitluskohta. Kinnisel territooriumil tekkivad aia ja haljastu biolagunevaid jäätmeid võib kompostida lahtiselt aunas.
8.2. Lahtine kompostiaun peab paiknema vähemalt 5 meetri kaugusel naaberkinnistust, kui naabrid ei lepi kokku teisiti.
8.3. Linna haljasaladel tekkivaid aia- ja haljastu biolagunevaid jäätmeid ei ole lubatud ladestada prügilasse. Need tuleb koguda teistest jäätmetest eraldi ja kompostida vastavat jäätmeluba omavas jäätmekäitluskohas.
8.4. Maaüksusel tekkivaid biolagundatavaid köögi- ja sööklajäätmeid võib kohapeal kompostida ainult selleks ettenähtud, kahjurite eest kaitstud kompostimisnõudes (kompostrites).
8.5. Keelatud on kompostida jäätmeid, mis kahjustavad komposti või muudavad selle kasutamiskõlbmatuks.
8.6. Heitvee kogumiskaevu (sealhulgas välikäimla) omanik peab tagama selle korrasoleku, veepidavuse ja õigeaegse tühjendamise.
8.7. Kogumiskaevude setteid ja reovett võib vedada Tartumaa keskkonnateenistuse registreeringut omav ettevõtja reovee vastuvõtu sõlme. Heitvee kogumis- ja settekaevude setteid ning käimlajäätmeid ei tohi kasutada komposti valmistamiseks ega laotada territooriumile välja arvatud vastava jäätmeloa olemasolu korral.
9. Ohtlikud jäätmed ja probleemtooted
9.1. Kodumajapidamises tekkivad ohtlikud ja probleemtoodete jäätmed viib jäätmevaldaja kogumispunktidesse või annab üle vastavat litsentsi omavale isikule.
9.2. Ohtlike jäätmete tekitaja vastutab nende ohutu hoidmise eest kuni jäätmete üleandmiseni vastavat litsentsi omavale isikule.
9.3. Kodumajapidamistes tekkivate ohtlike jäätmete kogumispunktide paigaldamise korraldab osakond. Kogumispunktides võetakse vastu ainult kodumajapidamistes tekkinud ohtlikke jäätmeid.
9.4. Juriidilised isikud korraldavad ohtlike jäätmete kogumiseks mõeldud kogumismahutite paigaldamise ise. Juriidiline isik peab ohtlikud jäätmed üle andma vastavat litsentsi omavale isikule.
9.5. Ohtlike jäätmete kogumine:
9.5.1. ohtlikud jäätmed tuleb koguda teistest jäätmetest eraldi;
9.5.2. ohtlike jäätmete kogumismahutid peavad olema kinnised;
9.5.3. ohtlikud jäätmed, välja arvatud kodumajapidamistes tekkinud ohtlikud jäätmed, peab jäätmevaldaja enne üleandmist vastavat litsentsi omavale käitlejale märgistama vastavalt keskkonnaministri kehtestatud korrale;
9.5.4. ohtlike jäätmete kogumist korraldav käitleja peab paigutama kogumist reguleerivad juhised kogumiskohas nähtavasse kohta;
9.5.5. vedelaid ohtlikke jäätmeid peab säilitama kinnistes kogumismahutites, mis välistab nende sattumise atmosfääri, veekogudesse, maapinnale või kanalisatsiooni.
9.6. Probleemtoodete jäätmete kogumise ja kogumispunktide paigaldamise korraldavad tootjad, kooskõlastades selle osakonnaga.
10. Pakendid ja pakendijäätmed
10.1. Pakendid ja pakendijäätmed tuleb koguda teistest jäätmetest eraldi ja viia selleks ettenähtud kogumispunktidesse.
10.2. Pakendite ja pakendijäätmete kogumise ja taaskasutamise korraldavad pakendiettevõtjad või nende volitusel taaskasutusorganisatsioonid.
10.3. Pakendiettevõtjad või taaskasutusorganisatsioonid paigaldavad pakendite ja pakendijäätmete, väljaarvatud tagatisrahaga koormatud pakendid, kogumispunktid tihedusega mitte vähem kui üks punkt 1000 elaniku kohta korrus- ja ridaelamutega linnaosades ja üks punkt keskmisel kandekaugusel mitte kaugemal kui 300 m eramutega linnaosades.
10.4. Pakendi ja pakendijäätmete veo vastuvõtupunktist käitluskohta korraldab pakendiettevõtja või taaskasutusorganisatsioon.
11. Jäätmekäitluse tehnilised nõuded
11.1. Jäätmete kogumiseks peab kasutama kogumismahutit, mis tagab:
11.1.1. jäätmete kogumise nende levikut takistaval viisil;
11.1.2. jäätmete hoidmise haisu levikut takistaval viisil;
11.1.3. tuleohu vältimise;
11.1.4. võimaliku lekke vältimise.
11.2. Olmejäätmete kogumiseks võib mahutitena kasutada:
11.2.1. 80, 100, 120, 140, 240, 360, 370, 600 või 800 liitriseid kaanega ning haaratavaid kogumismahuteid, mis vastavad EVS-EN 840:2004 standardile ja mida on võimalik tõstemehhanismiga tühjendada jäätmeid kokkupressivatesse jäätmeveomasinatesse;
11.2.2. kaanega varustatud 1,5 m3, 2,5 m3 ja 4,5 m3 kogumismahuteid, mis vastavad EVS-EN 840:2004 standardile ja mida on võimalik mehhaanilisel teel tühjendada jäätmeid kokkupressivatesse jäätmeveomasinatesse või toimetada käitluskohta;
11.2.3. presskonteinereid.
11.3. Ühe leibkonna jäätmete kogumisel on lubatud kasutada jäätmekäitleja poolt tarnitavad 50 l jäätmekotte. Jäätmeid tohib jäätmekotti paigutada maksimaalselt 10 kg. Jäätmekotid tuleb paigutada aiaga piiratud territooriumil nii, et jäätmekotid on kaitstud sademete, muul viisil niiskumise ning loomade ligipääsu eest.
11.4. Jäätmekotte võib kasutada jäätmete kogumiseks järgmiste tingimuste üheaegsel esinemisel:
11.4.1. elamus elab kuni 2 inimest;
11.4.2. biolagunevate jäätmete kompostimine on korraldatud vastavalt eeskirja punktile 8.;
11.4.3. taaskasutatavate jäätmete käitlemine on korraldatud vastavalt eeskirja punktile 4. ja 10.1.;
11.4.4. jäätmekottide ja nende paiknemiskohtade korrashoiu eest vastutab jäätmevaldaja.
11.5. Mahutite lukustamise korral peab jäätmevaldaja kindlustama nende avamise tühjenduspäeval.
11.6. Käsitsi ja eriautoga teisaldatavad jäätmete kogumismahutid tuleb tühjendamise ajaks paigaldada jäätmeveoautole ligipääsetavasse kohta tasasele kõvale alusele. Kogumismahutite asukoha valikul tuleb arvestada esteetilisi ja tervisekaitse alaseid aspekte.
11.7. Kogumismahutid peavad paiknema naaberkinnistul paiknevast eluhoonest vähemalt 5 meetri kaugusel, kui naabrid ei lepi kokku teisiti.
11.8. Kogumismahutite tehnilise korrashoiu tagab mahutite omanik, mahuti nõuetekohase paigutuse ja ümbruse korrashoiu tagab mahuti valdaja.
11.9. Kogumispunktidesse paigaldatud kogumismahutid peavad olema varustatud vastuvõetavate jäätmete liiki, kogumismahuti tühjendaja nime ja telefoninumbrit sisaldava informatsiooniga.
11.10. Jäätmete veo ajal peab tagama, et jäätmed, sealhulgas nendest imbuvad vedelikud ei satuks laadimise ega vedamise ajal keskkonda.
12.1. Ebaseaduslikult keskkonda viidud jäätmete kõrvaldamine ja nendest põhjustatud keskkonnareostuse likvideerimine toimub vastavalt jäätmeseaduse § 128.
12.2. Füüsilised ja juriidilised isikud on kohustatud enda tegevuse kohta andma teavet eeskirja nõuete täitmise kohta jäätmekäitluse üle järelvalvet teostavatele ametnikele.
12.3. Eeskirjaga sätestatud nõuete rikkumisel kohaldatakse jäätmeseaduse § 120.
12.4. Järelvalve eeskirja nõuete täitmise üle toimub keskkonnajärelvalve seaduses sätestatud korras.
13.1. Korraldatud olmejäätmeveo rakendamiseni on jäätmevaldajad kohustatud sõlmima jäätmekäitlejaga jäätmekäitluslepingu või vedama ise neil tekkinud või nende valduses oleval territooriumil tekkivad jäätmed jäätmekäitluskohta. Juhul, kui jäätmevaldajad veavad jäätmeid ise, peavad nad osakonna nõudmisel esitama isikustatud igakuised jäätmete üleandmise dokumendid jäätmekäitluskohast.
13.2. Aardlapalu prügila sulgemiseks koostab osakond prügila sulgemiskava, mis sisaldab muu hulgas sulgemistööde ajakava ning prügila järelhoolduse toimingute loetelu.
13.3. Tunnistada kehtetuks:
13.3.1. Tartu Linnavolikogu 29. juuni 2000. a määrus nr 31 "Tartu linna jäätmehoolduseeskirja kehtestamine";
13.3.2. Tartu Linnavolikogu 01. märtsi 2001. a määrus nr 59 "Tartu Linnavolikogu 29. juuni 2000. a määruse nr 31 muutmine".
13.4. Määrus jõustub 15. augustil 2005. a.
määrusele nr 112
Tartu linna jäätmehoolduseeskirja lisa 1
1.1. Ehitus- ja lammutusjäätmete käitlemise korras (edaspidi kord) sätestatakse ehitus- ja lammutustöödel tekkivate jäätmete, s.h saastunud maa-aladelt eemaldatud pinnase (edaspidi ehitusjäätmed) käitlemise nõuded Tartu linnas.
2.1. ehitusjäätmete valdaja on ehitusettevõtja, kui tema ja ehitise omaniku vaheline leping ei näe ette teisiti või muu isik, kelle valduses on jäätmed;
2.2. ehitise omanik on ehitise kui vallasasja omanik, kinnistu omanik, hoonestusõiguse või mõne muu piiratud asjaõiguse alusel kinnistu kasutaja või isik, kellele on välja antud ehitusluba;
2.3. ehitusjäätmed on puidu, metalli, betooni, telliste, plaatide ja keraamikatoodete, klaasi ja muude ehitusmaterjalide jäätmed, sealhulgas asbesti ja teisi ohtlikke jäätmeid sisaldavad jäätmed ning pinnas, mis tekib ehitus-, lammutus- ja remonttööde, tee-ehituse ja pinnasetööde käigus (edaspidi ehitamisel) ning mida ehitustööde tegemiseks ei kasutata;
2.4. ohtlikud ehitusjäätmed on ehitamisel tekkivad jäätmed, mis oma ohtlike omaduste tõttu võivad põhjustada kahju tervisele ja keskkonnale ning nõuavad erimenetlust nende käsitlemisel. Ohtlikud ehitusjäätmed määratakse Vabariigi Valitsuse poolt kehtestatud jäätmete, sh ohtlike jäätmete nimistu alusel;
2.5. ehituse tavajäätmed on ehitamise käigus tekkivad ehitusjäätmed, mis ei kuulu ohtlike jäätmete hulka;
2.6. saastunud pinnas on pinnas, milles leidub ohtlikke aineid üle keskkonnaministri kehtestatud piirnormide;
2.7. ehituse suurjäätmed on suuremõõtmelised ja rasked ehitamisel tekkinud jäätmed (vannid, raudbetoon- ja betoondetailid, palgid, metall- ja puittalad jne).
2.8. ehitusjäätmete õiend on dokument, kus näidatakse ehitamise käigus tekkinud jäätmete kogused liigiti ja nende käitlemine.
3. Ehitusjäätmete käitlemise üldnõuded
3.1. Ehitusprojektis peab olema näidatud:
3.1.1. jäätmete hinnanguline kogus ja liigitus vastavalt kehtivale jäätmeloendile;
3.1.2. pinnasetööde mahtude bilanss;
3.1.3. selgitused jäätmete liigiti kogumiseks ehitusplatsil;
3.1.4. jäätmete edasine käitlemine.
3.2. Ehitusjäätmete nõuetekohase käitlemise tagab ehitusjäätmete valdaja.
3.3. Ehitusjäätmete valdaja on oma tegevuses kohustatud:
3.3.1. rakendama kõiki võimalusi ehitusjäätmete taaskasutamiseks ja ehitusjäätmete liikide kaupa kogumiseks tekkekohas;
3.3.2. korraldama oma jäätmete taaskasutamise või andma jäätmed käitlemiseks üle jäätmeluba omavale või jäätmekäitlejana registreeritud või ohtlike ehitusjäätmete korral ohtlike jäätmete käitluslitsentsi omavale isikule;
3.3.3. vältima tolmu ja jäätmete levikut ehitamise käigus, ehitusjäätmete paigutamisel jäätmemahutisse, laadimisel jäätmeveokitele ja veol;
3.3.4. tagama, et ehitusplatsil oleksid eraldi märgistatud kogumismahutid eri liiki jäätmete kogumiseks.
3.4. Ehitusjäätmete valdajal tuleb ehitusjäätmed tekkekohal liigiti koguda. Eraldi tuleb koguda:
3.4.1. ohtlikud jäätmed liikide kaupa;
3.4.2. puidujäätmed;
3.4.3. vanapaber ja papp;
3.4.4. metallijäätmed;
3.4.5. mineraalsed jäätmed (kivid, krohv, betoon, kips jne);
3.4.6. plastijäätmed (sh kile);
3.4.7. muud segajäätmed.
3.5. Tekkinud ehitusjäätmed taaskasutatakse või kõrvaldatakse läheduse põhimõtet järgides Tartu linnas või selle lähiümbruses paiknevas ja vastavat jäätmeluba omavas ehitusjäätmete käitluskohas.
3.6. Kui ehitamise käigus tekib jäätmeid üle 10 m3, tuleb ehitise vastuvõtmiseks esitatavatele dokumentidele lisada ehitusjäätmete õiend jäätmete nõuetekohase käitlemise kohta. Ehitusjäätmete õiendi vormi kinnitab Tartu Linnavalitsus.
4. Ehituse tavajäätmete käitlemine
4.1. Ehitusjäätmete liigiti kogumise eesmärk on nende taaskasutamine ja ohtlike jäätmete eraldamine.
4.2. Juhul, kui ehitusjäätmete tekkekohas puudub võimalus jäätmete liigiti kogumiseks või see osutub majanduslikult ebaotstarbekaks, võib jäätmed sortimiseks üle anda vastavat jäätmeluba omavale isikule.
4.3. Ehituse tavajäätmed, mida ei saa taaskasutada, tuleb ladestada vastavat luba omavas ladestuspaigas või üle anda vastavat jäätmeluba omavale isikule.
4.4. Ehituse tavajäätmete kõrvaldamine väljaspool ametlikke ladustuspaiku nende taaskasutamise eesmärgil (näiteks territooriumi planeerimiseks jne) on lubatud ainult projekti alusel kinnistu omaniku ja osakonnaga kooskõlastatult. Osakonna kooskõlastust pole vaja, kui saastumata pinnast kasutatakse territooriumi planeerimiseks oma kinnistul või krundil vähem kui 50 m3.
4.5. Ehituse suurjäätmed, mida oma kaalu või mahu tõttu pole võimalik paigutada jäätmete kogumismahutisse võib koguda krundi piires selleks eraldatud maa-alale nende hilisemaks veoks jäätmekäitluskohta.
4.6. Ehitusel taaskasutatavad ehitusjäätmed (nt ehituskividena kasutatavad kivid) paigutatakse ehitusjäätmete kogumismahutisse või krundi piires selleks eraldatud maa-alale nende hilisemaks taaskasutamiseks.
4.7. Betoonijäätmete ning eelsorteeritud ehituskivide ja telliste ladestamine prügilasse on keelatud.
4.8. Raudbetooni- ja betoonijäätmed ning tõrva mittesisaldav asfalt tuleb võimaluse korral üle anda purustamiseks ja materjalide taaskasutamiseks vastavat jäätmeluba omavale isikule. Kui jäätmete üleandmine purustamiseks ja taaskasutamiseks ei ole võimalik, siis tuleb betoonijäätmed ning tõrva mittesisaldav asfalt üle anda selleks ette nähtud pinnasetäitekohta ja raudbetoonijäätmed on lubatud viia prügilasse.
4.9. Ehituskivid ja tellised tuleb taaskasutada ehituskividena ja tellistena või võimaluse korral anda üle purustamiseks ja materjalide taaskasutamiseks. Kui jäätmete üleandmine purustamiseks ei ole võimalik, siis tuleb jäätmed üle anda selleks ette nähtud pinnasetäitekohta.
4.10. Puhtaid puidujäätmeid tuleb taaskasutada või anda puiduhakke valmistamiseks üle vastavat luba omavale isikule.
5. Ohtlike ehitusjäätmete käitlemine
5.1. Ohtlikud ehitusjäätmed, v.a saastunud pinnas, tuleb koguda liikide kaupa eraldi kogumismahutitesse, mis on märgistatud vastavalt keskkonnaministri poolt kehtestatud korrale. Ohtlike ehitusjäätmete kogumismahutisse ei ole lubatud valada vedelaid ohtlikke jäätmeid nagu värvid, lakid, lahustid, liimid jne.
5.2. Ohtlike ehitusjäätmete kogumiseks kasutatavad kogumismahutid peavad olema kinnised.
5.3. Asbesti sisaldavate jäätmed tuleb koguda erimärgistusega kinnistesse kogumismahutitesse, et vältida asbestikiu ja -tolmu sattumist keskkonda. Asbesti sisaldavad jäätmed tuleb kõrvaldada vastavat luba omavas jäätmekäitluskohas.
5.4. Kasutuskõlbmatud värvid, lakid, lahustid, liimid jm ning värvide, lakkide, lahustite, liimide jm jäägid tuleb säilitada suletud originaalpakendis ning paigutada kindlalt suletavasse mahutisse.
5.5. Ohtlikud ehitusjäätmed ja saastunud pinnas tuleb üle anda ohtlike jäätmete käitluslitsentsi omavale isikule. Ohtlike ehitusjäätmete valdaja vastutab nende ohutu hoidmise eest kuni jäätmete üleandmiseni ohtlike jäätmete käitluslitsentsi omavale isikule.
Tartu linna jäätmehoolduseeskirja lisa 2
Tervishoiu ja veterinaarteenuse osutaja jäätmete käitlemise kord
1.1. Tervishoiu ja veterinaarteenuse osutaja jäätmete käitlemise korras (edaspidi kord) sätestatakse tervishoiu- ja veterinaarteenuse osutaja jäätmete käitlemise nõuded. Korra järgimine on kohustuslik kõikidele Tartu linnas tegutsevatele tervishoiu- ja veterinaarteenuse osutajatele, kus tekivad jäätmed, mis on jäätmeliikide, sealhulgas ohtlike jäätmete nimistus määratletud “inimeste ja loomade tervishoiul või sellega seonduvatel uuringutel tekkinud jäätmetena”.
1.2. Tervishoiu- ja veterinaarteenuse osutajad peavad välja töötama sisemised juhised jäätmete liigiti kogumiseks ja edasiseks käitlemiseks. Personal, kes vastutab jäätmete liigiti kogumise ja jäätmete edasisse käitlusse suunamise eest, peab saama vajalikku informatsiooni ja/või koolituse, kuidas neid juhiseid järgida.
2.1. inimeste ja loomade tervishoiul või sellega seonduvatel uuringutel tekkinud jäätmed (edaspidi: tervishoiu- ja veterinaarjäätmed) on jäätmed, mis tekivad inimeste või loomade haiguste uurimisel, diagnoosimisel, ravimisel või haiguste ärahoidmisel, sellesuunalise uurimistöö käigus või bioloogiliste preparaatide testimisel ja tootmisel;
2.2. erikäitlust vajavateks tervishoiu- ja veterinaarjäätmeteks on teravad-torkivad jäätmed, inimveri, vereproduktid, muud kehavedelikud, ekskreedid ja sekreedid ning nendega küllastunud materjalid, patoloogilised jäätmed ning mikrobioloogia ja immunoloogialaborite jäätmed;
2.3. erikäitlust vajavate jäätmete hulka ei kuulu fotojäätmed, ravimijäätmed, kemikaalide jäätmed, elavhõbedajäätmed ning tsütotoksiliste ja -staatiliste ravimite jäätmed, mida käsitletakse ohtlike jäätmetena;
2.4. teravad-torkivad jäätmed on kasutamata terariistad ning terariistad, mida on kasutatud loomade või inimeste ravimisel, meditsiinilistel uuringutel või kliinilistel, farmakoloogilistel töödel (nt süstlad, nõelad, skalpelliterad, ampullikillud ja purunenud klaasijäätmed, saastunud vere või kehavedelikega pipetid ning laboratooriumide klaasijäätmed jmt);
2.5. erikäitlust vajavad meditsiinilised jäätmed on jäätmed, mis sisaldavad tõenäoliselt mikroorganisme diagnostika-protsessist ja patsientide ning loomade ravist ja katsetes kasutatud loomadelt ja meditsiinitarbed, mis sisaldavad verd ja/või kehavedelikke;
2.6. patoloogilised jäätmed on operatsiooni käigus tekkinud jäätmed (koed, amputeeritud kehaosad ja elundid, v.a hambad, luu ja igeme tükid), katseloomade jäänused;
2.7. mikrobioloogia, immunoloogialaborite ning veterinaarlaboratooriumide jäätmed on kasutamata elusvaktsiinid, nakkusohtlike mikroorganismide kultuurid ja tüved ning kultuuride kasvatamiseks, külvamiseks või segamiseks kasutatavad vahendid;
2.8. ravimijäätmed on ravimid, mis ei vasta kvaliteedinõuetele, on riknenud või mille kehtivusaeg on lõppenud või mille kasutamine on Eesti Vabariigis keelustatud. Ravimijäätmed on ohtlikud jäätmed;
2.9. tsütotoksilised ja -staatilised jäätmed on sidumismaterjal, ühekordsed kindad, põlled, linad jmt, mis on protseduuri käigus kokku puutunud tsütotoksiliste ja -staatiliste ravimitega;
2.10. elavhõbedajäätmed on purunenud või vanadest kraadiklaasidest, vererõhuaparaatidest ning elavhõbedat sisaldavatest reagentidest tekkivad elavhõbedat sisaldavad jäätmed. Elavhõbeda jäätmete hulka kuuluvad muu hulgas ka amalgaami jäätmed;
2.11. kemikaalide jäätmed on ohtlike kemikaalide jäägid;.
2.12. fotojäätmed on kasutusest kõrvaldatud röntgenfilmide ilmutus- ja kinnituslahused ja aegunud röntgenfilmid.
3. Üldnõuded
3.1. Jäätmed tuleb koguda liikide kaupa. Eraldi tuleb koguda:
3.1.1. teravad-torkivad jäätmed;
3.1.2. erikäitlust vajavad meditsiinilised jäätmed;
3.1.3. patoloogilised jäätmed;
3.1.4. mikrobioloogia, immunoloogialaborite ning veterinaarlaboratooriumide jäätmed;
3.1.5. ravimijäätmed;
3.1.6. muud ohtlikud jäätmed liikide kaupa;
3.1.7. olmejäätmed ja nendega sarnased muud jäätmed;
3.1.8. taaskasutatavad jäätmed.
3.2. Tervishoiu- ja veterinaarteenuse osutajad peavad pidama arvestust tekkivate jäätmekoguste üle jäätmeliikide kaupa.
4. Erikäitlust vajavate tervishoiu- ja veterinaarjäätmete käitlemine
4.1. Teravad-torkivad jäätmed, erikäitlust vajavad meditsiinilised jäätmed ja patoloogilised jäätmed tuleb pakkida tekkekohas liigiti jäätmeid käitlemiseks vastu võtva isiku poolt kehtestatud nõuete kohaselt. Jäätmepakenditele tuleb märkida jäätmeliik, jäätmete tekitaja nimi ning pakkimiskuupäev. Pakendid tuleb hoolikalt sulgeda. Pakendi välispinna saastumise või purunemise korral tuleb pakend asetada koos sisuga uude samadele nõuetele vastavasse pakendisse.
4.2. Teravate-torkivate jäätmete, erikäitlust vajavate meditsiiniliste jäätmete ja patoloogiliste jäätmete pakendid tuleb viia jäätmehoidlasse või selleks spetsiaalselt ette nähtud jäätmete kogumisruumi, kus need tuleb asetada vastavate jäätmete jaoks ettenähtud ja vastavalt tähistatud kogumismahutitesse järgmiselt:
4.2.1. teravad-torkivad jäätmed tuleb viia pakituna jäätmehoidlasse, kui pakend on täitunud ja paigutada ainult selleks ette nähtud kogumismahutisse;
4.2.2. erikäitlust vajavaid meditsiinilisi jäätmeid ei tohi hoiustada jäätmete tekkekohas. Need tuleb viia iga päev jäätmehoidlasse ning asetada ainult selleks ettenähtud kogumismahutisse;
4.2.3. patoloogilised jäätmed tuleb viia tekkekohast pakituna iga päev jäätmehoidlasse, kus neid hoitakse teistest jäätmetest eraldi sügavkülmetusega külmkapis.
4.3. Teravad-torkivad jäätmed, erikäitlust vajavad meditsiinilised jäätmed ja patoloogilised jäätmed tuleb erikäitluseks üle anda vastavat luba omavale isikule, kusjuures erikäitlust vajavad meditsiinilised jäätmed tuleb erikäitluseks üle anda ühe nädala jooksul.
5. Ohtlike jäätmete käitlemine
5.1. Ohtlikud jäätmed tuleb koguda eraldi, paigutada liigiti vastavalt märgistatud kogumismahutitesse, mis on paigutatud jäätmehoidlasse või selleks spetsiaalselt ette nähtud jäätmete kogumisruumi, ja anda üle ohtlike jäätmete käitluslitsentsi omavale isikule.
5.2. Ravimijäätmed peab tekkekohal eraldama muudest jäätmetest ning koguma neid nimetuste kaupa. Ravimijäätmeid ei eemaldata võimaluse korral originaalpakenditest. Tekkinud ravimijäätmete koguste üle peab pidama detailset arvestust.
5.3. Ravimijäätmed suunatakse edasisse käitlusesse järgmistel viisidel:
5.3.1. antakse üle vastavat luba omavale jäätmekäitlusettevõttele. Ravimijäätmete üleandmisel koostatakse akt, kuhu kantakse ravimi nimetus, tootja nimi, ravimipartii number, kogus, pakendi tüüp, kõlbmatuse põhjus, üleandmise kuupäev;
5.3.2. hävitatakse tekkekohal. Hävitamiseks tekkekohal peab esitama taotluse Riigi Ravimiametile;
5.3.3. tagastatakse tarnijale või tootjale. Tagastamine tarnijale või tootjale toimub vastastikuse kokkuleppe alusel. Tagastamise kohta koostatakse akt, kuhu kantakse ravimi nimetus, tootja nimi, ravimipartii number, kogus, kõlbmatuse põhjus, tagastamise kuupäev.
5.4. Sidumismaterjal, ühekordsed kindad, põlled, linad vms, mis on kokku puutunud tsütotoksiliste või -staatiliste ravimitega, tuleb pakendada kahekordsesse prügikotti, seejärel pakendada pappkasti, mis tuleb hoolikalt kinni teipida.
5.5. Erineval kujul esinevat elavhõbedat sisaldavad jäätmed tuleb hoida üksteisest eraldi. Need pakitakse plastikpurki või klaaspurki, mis on korgiga tihedalt suletud. Metallilise elavhõbeda aurustumise vältimiseks tuleb see paigutada veega anumasse, nii et vesi katab elavhõbeda.
5.6. Kemikaalide jäätmed tuleb koguda suletud mittepurunevasse vastava märgistusega anumasse, mis ei reageeri kemikaaliga. Kemikaalide jäätmed tuleb koguda erinevate liikidena, iga liik eraldi anumasse. Võimaluse korral tuleb kasutada kemikaali originaalpakendit, millel on vastavad märgistused.
5.7. Fotojäätmete käitlemisel tuleb:
5.7.1. kasutusest kõrvaldatud kinniti ja ilmuti valada eraldi suletavasse kanistrisse, millel on vastav tähistus;
5.7.2. aegunud filmijäätmed koguda eraldi kogumismahutisse.
6. Tehnilised nõuded tervishoiu- ja veterinaarasutuse jäätmehoidlale
6.1. Jäätmehoidla lagi, seinad, põrand ja uks peavad olema siledad, pragudeta, ruumi siseviimistlus peab võimaldama niisket puhastamist, desinfitseerivate ja kahjuritõrjevahendite kasutamist.
6.2. Jäätmehoidlas tuleb säilitada kindlat temperatuurirežiimi (jahe või külm).
6.3. Jäätmehoidla ruum peab olema ventileeritav ja lukustatav.


Rahapesu ja terrorismi rahastamise tõkestamise seaduse, rahvusvahelise sanktsiooni seaduse ja Eesti väärtpaberite keskregistri seaduse muutmise seadus – Riigi Teataja
Rahapesu ja terrorismi rahastamise tõkestamise seaduse, rahvusvahelise sanktsiooni seaduse ja Eesti väärtpaberite keskregistri seaduse muutmise seadus
26.04.2012 otsus nr 83
Vastu võetud 18.04.2012
1) paragrahvi 3 lõike 1 punktis 5 asendatakse sõna „eurot” sõnaga „euro”;
2) paragrahvi 3 lõiget 1 täiendatakse punktiga 61 järgmises sõnastuses:
„61) väärismetalli, väärismetalltoodete, välja arvatud tootmise, teaduse ja meditsiini vajadusteks kasutatavate väärismetallide ja väärismetalltoodete, või vääriskivide kokkuostu või hulgimüügiga tegelevad isikud;”;
3) paragrahvi 3 lõiget 1 täiendatakse punktiga 10 järgmises sõnastuses:
„10) mittetulundusühingud ja sihtasutused mittetulundusühingute ja sihtasutuste seaduse tähenduses, kui neile tasutakse sularahas üle 15 000 euro või võrdväärne summa muus vääringus, sõltumata sellest, kas tasumine toimub ühe maksena või mitme omavahel seotud maksena.”;
„(4) Vääriskivid käesoleva seaduse tähenduses on looduslikud ja tehislikud vääriskivid ja poolvääriskivid, nende pulber ja puru ning looduslikud ja kultiveeritud pärlid. Käesoleva seaduse tähenduses käsitatakse mõisteid „väärismetall” ja „väärismetalltoode” väärismetalltoodete seaduses toodud tähenduses.”;
5) paragrahvi 7 sissejuhatav lauseosa muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„Usaldusfondide ja äriühingute teenuse pakkuja on füüsiline või juriidiline isik, kes oma majandus- või kutsetegevuses osutab kolmandale isikule vähemalt ühte järgmistest teenustest:”;
„(1) Ärisuhe käesoleva seaduse tähenduses on kohustatud isiku suhe, mis:
2) ei põhine kestvuslepingul, kuid mille puhul kontakti loomise ajal võiks mõistlikult oodata suhte teatavat kestvust ja mille jooksul kohustatud isik teeb teenust või ametiteenust osutades, ametitoiminguid tehes või kaupa pakkudes korduvalt eraldiseisvaid tehinguid majandus-, kutse- või ametitegevuse raames.”;
7) paragrahvi 15 täiendatakse lõikega 42 järgmises sõnastuses:
„(42) Käesoleva paragrahvi lõikes 1 sätestatu võib jätta kohaldamata, kui:
3) krediidiasutuse või finantseerimisasutusega ärisuhet luua sooviva isiku isikusamasuse on tuvastanud ja seda kontrollinud käesoleva lõike punktis 1 nimetatud krediidiasutus või finantseerimisasutus ja krediidiasutus või finantseerimisasutus tugineb tema isikusamasuse tuvastamisel kirjalikule teabele ja dokumentidele, mille ta on saanud käesoleva lõike punktis 1 nimetatud krediidiasutuselt või finantseerimisasutuselt.”;
8) paragrahvi 15 täiendatakse lõikega 43 järgmises sõnastuses:
„(43) Krediidiasutus või finantseerimisasutus, kelle üle teostab järelevalvet Finantsinspektsioon, võib konto avamisel või muu teenuse esmakordsel kasutamisel füüsilise isiku poolt, kellega eelnimetatud krediidiasutusel või finantseerimisasutusel ei ole ärisuhet, tehingus osaleva või teenust kasutava isiku isikusamasuse tuvastada samas kohas viibimata Eesti Vabariigi väljaantud digitaalseks isiku tõendamiseks ettenähtud dokumendi alusel, kui:
2) krediidiasutus või finantseerimisasutus ei osuta kuni käesoleva seaduse § 13 lõike 1 punktides 1–4 nimetatud hoolsusmeetmete kohaldamiseni käesoleva paragrahvi lõikes 1 sätestatud korras käesolevas lõikes nimetatud isiku osas autoriseerimis- ega autentimisteenust kolmandatele isikutele.”;
9) paragrahvi 23 lõige 1 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„(1) Kohustatud isik tuvastab füüsilise isiku isikusamasuse ja kontrollib seda isikut tõendavate dokumentide seaduse § 2 lõikes 2 nimetatud dokumendi, välisriigis väljaantud kehtiva reisidokumendi või isikut tõendavate dokumentide seaduse § 4 lõikes 1 sätestatud tingimustele vastava juhiloa alusel. Tehingus osaleva isiku esindaja esitab lisaks isikut tõendavale dokumendile ette nähtud vormis esindusõigust tõendava dokumendi. Alla 7-aastase isiku isikusamasuse võib tuvastada perekonnaseisutoimingute seaduse §-s 30 nimetatud sünnitõendi alusel.”;
10) paragrahvi 26 lõiget 4 täiendatakse teise lausega järgmises sõnastuses:
„Kui kohustatud isik on isikusamasuse tuvastanud käesoleva seaduse § 15 lõikes 43 sätestatud korras, säilitatakse taasesitataval kujul digitaalseks isiku tõendamiseks ette nähtud dokumendi teave, sealhulgas dokumendi kasutaja näokujutis ja allkirjakujutis, viie aasta jooksul pärast ärisuhte lõppemist.”;
11) paragrahvi 29 lõige 3 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„(3) Krediidiasutuse ja finantseerimisasutuse juhatus ning Eesti äriregistrisse kantud välisriigi krediidiasutuse ja finantseerimisasutuse filiaali juhataja määravad isiku, kes on rahapesu andmebüroo kontaktisik (edaspidi kontaktisik). Kontaktisikuks võib määrata üksnes isiku, kellel on kontaktisiku ülesannete täitmiseks vajalik haridus, kutsealane sobivus, vajalikud võimed, isikuomadused ja kogemused ning laitmatu maine. Rahapesu andmebürool on õigus saada enne kontaktisiku määramist ja kontaktisiku ülesannete täitmise ajal kontaktisiku tausta ja sobivuse kontrollimiseks kontaktisikult, tema tööandjalt ja riigi andmekogudest teavet. Kui kontaktisiku ülesandeid täidab struktuuriüksus, kohaldatakse käesolevas lõikes sätestatut selle struktuuriüksuse iga töötaja suhtes.”;
12) paragrahvi 29 täiendatakse lõikega 31 järgmises sõnastuses:
„(31) Käesoleva seaduse tähenduses ei ole isikul laitmatu maine, kui rahapesu andmebüroo teostatud taustakontrolli tulemusel selgub, et isiku usaldusväärsus on tema varasema tegevuse või tegevusetuse tõttu kahtluse all. Sellisel juhul võib krediidi- ja finantseerimisasutus kontaktisiku töölepingu usalduse kaotuse tõttu erakorraliselt üles öelda.”;
13) paragrahvi 29 täiendatakse lõikega 6 järgmises sõnastuses:
„(6) Käesolevas paragrahvis sätestatud kohustusi ei kohaldata mittetulundusühingule ega sihtasutusele.”;
14) paragrahvi 30 täiendatakse lõikega 7 järgmises sõnastuses:
„(7) Käesolevas paragrahvis sätestatud kohustusi ei kohaldata mittetulundusühingule ega sihtasutusele.”;
15) paragrahvi 31 täiendatakse lõikega 5 järgmises sõnastuses:
„(5) Käesolevas paragrahvis sätestatud kohustusi ei kohaldata mittetulundusühingule ega sihtasutusele.”;
„(1) Kui kohustatud isik tuvastab majandus- või kutsetegevuse, ametitoimingu tegemise või ametiteenuse osutamise käigus tegevuse või asjaolud, mille tunnused osutavad rahapesule, terrorismi rahastamisele või sellise tegevuse katsele või mille puhul tal on kahtlus või ta teab, et tegemist on rahapesu või terrorismi rahastamisega, on ta kohustatud sellest viivitamata, kuid mitte hiljem kui kahe tööpäeva jooksul tegevuse või asjaolude tuvastamisest või kahtluse tekkimisest arvates, teatama rahapesu andmebüroole.”;
17) paragrahvi 32 lõige 3 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„(3) Kohustatud isik, välja arvatud krediidiasutus, teatab rahapesu andmebüroole viivitamata, kuid mitte hiljem kui kahe tööpäeva jooksul tehingu tegemisest arvates, igast tehingust, kus rahaline kohustus üle 32 000 euro või võrdväärne summa muus vääringus täidetakse sularahas, sõltumata sellest, kas tehing tehakse ühe maksena või mitme omavahel seotud maksena. Krediidiasutus teatab rahapesu andmebüroole viivitamata, kuid mitte hiljem kui kahe tööpäeva jooksul tehingu tegemisest arvates, igast valuutavahetuse tehingust sularahas summas üle 32 000 euro, kui krediidiasutusel ei ole tehingus osaleva isikuga ärisuhet.”;
18) paragrahvi 36 lõige 2 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„(2) Politsei- ja Piirivalveameti peadirektor nimetab rahapesu andmebüroo juhi ametisse peadirektori asetäitja kriminaalpolitsei alal ettepanekul viieks aastaks.”;
19) paragrahvi 37 lõike 1 punkt 6 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„6) koostöö kohustatud isikute ja uurimisasutustega rahapesu ja terrorismi rahastamise tõkestamisel;”;
20) paragrahvi 38 täiendatakse lõikega 5 järgmises sõnastuses:
„(5) Rahapesu andmebüroo antud haldusakti või sooritatud toimingu peale esitatakse kaebus halduskohtule.”;
„(1) Rahapesu andmebüroo võib rahapesu või terrorismi rahastamise kahtluse korral ettekirjutusega tehingu peatada või kehtestada kontol oleva või tehingu, ametitoimingu või ametiteenuse objektiks oleva vara või muu rahapesu või terrorismi rahastamise kahtlusega vara suhtes käsutuspiirangu kuni 30 ööpäevaks ettekirjutuse kättetoimetamisest arvates. Kinnistusraamatus, laevakinnistusraamatus, Eesti väärtpaberite keskregistris, liiklusregistris, ehitusregistris ja muus riiklikus registris registreeritud vara käsutamist võib rahapesu andmebüroo põhjendatud kahtluse korral ettekirjutusega piirata selle säilimise tagamiseks kuni 30 ööpäevaks.”;
22) paragrahvi 40 lõike 3 punkt 1 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„1) vara päritolu kontrollimisel rahapesu kahtluse korral vara valdaja või omanik ei esita rahapesu andmebüroole 30 ööpäeva jooksul alates tehingu peatamisest või konto kasutamise piirangu või muu vara käsutamise piirangu kehtestamisest tõendeid vara legaalse päritolu kohta;”;
23) paragrahvi 40 lõiked 4–7 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„(4) Kui vara legaalne päritolu leiab rahapesu kahtluse korral tõendamist enne käesoleva paragrahvi lõikes 3 nimetatud tähtaja möödumist, on rahapesu andmebüroo kohustatud vara käsutamise piirangud viivitamata lõpetama.
Veaparandus - Parandatud ilmne ebatäpsus sõnas "otsustatakse" Riigi Teataja seaduse § 10 lõike 3 alusel arvestades Riigikogu Kantselei 18.08.2014 kirja nr 4-14/14-3/17
(7) Kui ühe aasta jooksul pärast vara käsutamise piirangute kehtestamist ei ole õnnestunud vara omanikku kindlaks teha, võib rahapesu andmebüroo või prokuratuur taotleda halduskohtult luba vara riigi omandisse kandmiseks. Halduskohus otsustab loa andmise kohtuistungil. Vara müüakse täitemenetluse seadustikus sätestatud korras ning müügist saadud summa kantakse riigi tuludesse. Vara väärtusele vastava summa väljanõudmise õigus on vara omanikul kolme aasta jooksul vara riigi tuludesse kandmise päevast arvates.”;
24) paragrahvi 43 lõiget 3 täiendatakse teise lausega järgmises sõnastuses:
„Rahapesu andmebürool on õigus tema algatusel edastatud andmete kasutamisele kehtestada piiranguid, mille järgimine on andmete kasutajale kohustuslik.”;
25) paragrahvi 47 täiendatakse lõikega 6 järgmises sõnastuses:
„(6) Järelevalveasutustel on õigus vahetada informatsiooni ja teha koostööd teiste riikide järelevalveasutustega, lähtudes käesolevas seaduses sätestatud ülesannetest.”;
26) paragrahv 51 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„§ 51. Järelevalve rahapesu andmebüroo tegevuse üle
(4) Teenistuslikku järelevalvet teostava ametniku suhtes kohaldatakse käesoleva seaduse § 43 lõikes 5 sätestatud piirangut ja § 44 lõikes 2 sätestatud kohustust.”;
27) paragrahvi 52 lõiget 1 täiendatakse punktiga 7 järgmises sõnastuses:
„7) väärismetalli, väärismetalltoodete, välja arvatud tootmise, teaduse ja meditsiini vajadusteks kasutatavate väärismetallide ja väärismetalltoodete, või vääriskivide kokkuostu või hulgimüügiga tegelev isik.”;
28) paragrahvi 53 lõike 1 punkti 5 täiendatakse pärast sõna „liikme” sõnadega „või prokuristi”;
29) paragrahvi 54 täiendatakse lõikega 11 järgmises sõnastuses:
„(11) Välisriigi teenusepakkuja esitab käesoleva seaduse § 53 lõike 1 punktides 1, 5 ja 6 nimetatud asjaolude puudumise kohta asjakohase registri väljavõtte või ärakirja või muu sellega võrdväärse dokumendi, mis on pädeva asutuse või organi poolt välja antud mitte varem kui kuus kuud enne selle esitamist selles välisriigis, kus teenusepakkuja asub või kus on tema elukoht. Välisriigi dokumendile kohaldatakse käesoleva seaduse § 23 lõikes 5 nimetatud nõudeid.”;
30) paragrahvi 56 lõige 2 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„(2) Politsei- ja Piirivalveamet teeb registreeringu kustutamise otsuse ja kustutab registreeringu, kui teenusepakkuja on olulisel määral või korduvalt rikkunud käesolevas seaduses sätestatud kohustusi.”;
31) paragrahvi 56 täiendatakse lõikega 3 järgmises sõnastuses:
„(3) Käesoleva paragrahvi lõikes 2 sätestatud haldusmenetluse läbiviimise võib Politsei- ja Piirivalveamet delegeerida rahapesu andmebüroole.”;
32) paragrahv 64 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„§ 64. Registreerimiskohustuse rikkumine
33) seadust täiendatakse §-ga 661 järgmises sõnastuses:
„§ 661. Väärismetalli, väärismetalltoodete, välja arvatud tootmise, teaduse ja meditsiini vajadusteks kasutatavate väärismetallide ja väärismetalltoodete, ja vääriskivide kokkuostu ja hulgimüügiga tegeleva isiku registreerimiskohustus
Enne käesoleva seaduse § 52 lõike 1 punkti 7 jõustumist väärismetalli, väärismetalltoodete, välja arvatud tootmise, teaduse ja meditsiini vajadusteks kasutatavate väärismetallide ja väärismetalltoodete, või vääriskivide kokkuostu või hulgimüügiga tegelenud isik peab oma tegevuse viima vastavusse käesoleva seaduse § 52 lõike 1 punkti 7 nõudega 2012. aasta 1. septembriks.”;
34) seadust täiendatakse §-ga 662 järgmises sõnastuses:
„§ 662. Käesoleva seaduse § 36 lõike 2 rakendamine
Käesoleva seaduse 2012. aasta 18. aprillil vastuvõetud redaktsiooni jõustumisel ametis olev rahapesu andmebüroo juht loetakse nimetatud redaktsiooni jõustumisest arvates viieks aastaks ametisse nimetatuks.”
§ 2. Rahvusvahelise sanktsiooni seaduse muutmine
1) paragrahvi 21 lõikes 4 asendatakse tekstiosa „20 000 krooni” tekstiosaga „1300 eurot” ja tekstiosa „80 000 krooni” tekstiosaga „5200 eurot”;
3) paragrahvi 22 lõikes 2 asendatakse tekstiosa „300 000 krooni” tekstiosaga „20 000 eurot”;
4) paragrahvi 23 lõikes 2 ja § 24 lõikes 2 asendatakse tekstiosa „200 000 krooni” tekstiosaga „13 000 eurot”.
§ 3. Eesti väärtpaberite keskregistri seaduse muutmine
Eesti väärtpaberite keskregistri seaduse § 11 lõike 4 punkt 1 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„1) registripidajaga sellekohase lepingu (käesolevas paragrahvis edaspidi kontoleping) sõlminud füüsilisele isikule, kelle isikusamasus on tuvastatud ja kontrollitud vastavalt rahapesu ja terrorismi rahastamise tõkestamise seaduses sätestatud nõuetele;”.


text:
Riigikogu 11.03.1998 seadus; jõustumiskuupäev 01.07.1998
redaktsioon 01.01.2009 [RT I, 31.10.791, ]
(2) Laeva päraldis määratakse tsiviilseadustiku üldosa seaduse päraldise sätetest lähtudes Kahtluse korral loetakse asi päraldiseks, kui see on kantud laevainventari nimekirja.
II. osa OMANDI TEKKIMINE JA LÕPPEMINE LAEVALE
(4) Pärast kande tegemise nõude esitamist määrab kohus üleskutsemenetluses tähtaja vastuväidete esitamiseks ning avaldab asjakohase kuulutuse ametlikus väljaandes Ametlikud Teadaanded. Kui ettenähtud tähtajal vastuväiteid ei esitata või kui need lükatakse tagasi, teeb kohus määruse, mille alusel kantakse nõude esitaja omanikuna laevakinnistusraamatusse.
III. osa LAEVA KOORMAMINE PIIRATUD ASJAÕIGUSEGA
3)--4)
Laevahüpoteegiga on hüpoteegisumma ulatuses tagatud nõue, sellelt nõudelt kolme aasta jooksul enne laeva müümist sundenampakkumisel või pankroti väljakuulutamist välja maksmata intressid, samuti viivis ja võla sissenõudmise kulutused, hüpoteegipidaja poolt laeva eest tasutud kindlustuspreemia ning kindlustuslepingust tulenev muu tasutud summa ja muud kõrvalnõuded.
§ 58. [Kehtetu - RT I 2008, 59, 330 - jõust. 01.01.2009]
§ 59 <!- END 58 -!> . Laevahüpoteegi lõpetamine laeva omaniku nõudel hüpoteegisumma deponeerimisega
(1) Koormatud laeva omanik võib nõuda laevahüpoteegi lõpetamist kohtu korras üleskutsemenetluses, kui hüpoteegipidaja asukohta ei teata ning kui omanikul on õigus nõude rahuldamisele ja ta deponeerib kogu hüpoteegisumma.
(3) Laevahüpoteegi lõpetamise kohtumääruse jõustumise korral loetakse hüpoteegipidaja nõuded hüpoteegisumma ulatuses rahuldatuks ja laevahüpoteek kustutatakse.
(4) Hüpoteegipidajal on õigus deponeeritud raha kätte saada viie aasta jooksul, arvates laevahüpoteegi lõppenuks kuulutamise päevast. Kui hüpoteegipidaja ei ole selle tähtaja jooksul raha välja võtnud, on laeva omanikul õigus see tagasi saada.
(3) Kohtuliku laevahüpoteegiga on tagatud kohtulahendi alusel rahuldatud nõue.
IV. osa MERIVÕLG
IV1. osa MERINÕUE JA HAGI TAGAMINE LAEVA ARESTIMISEGA
V. osa SEADUSE RAKENDAMINE
(1) Kinnistatud laevale või merelaevale, mis kohustuslikus korras kuulub kinnistamisele, pööratakse sissenõue võlgniku kinnisvarale täitemenetluse seadustikus sissenõude pööramiseks ettenähtud sätete järgi, arvestades käesolevas seaduses kehtestatud erisusi. Laeva arestimine ja selle hoidmine toimub vallasvara arestimiseks ettenähtud sätete järgi, välja arvatud märke tegemine laevakinnistusraamatusse vastavalt täitemenetluse seadustikule.
§ 81. [Kehtetu - RT I 2005, 39, 308 - jõust. 01.01.2006]
(2) Arestimise akti vormi kehtestab valdkonna eest vastutav minister.
(3) Enampakkumise kuulutuses sisalduv ettepanek õigustest teatamiseks peab sisaldama selgesõnalise viite merivõlaga tagatud õigustele.
(4) Kuulutus avaldatakse täitemenetluse seadustiku § 84 lõikes 2 sätestatud korras.
§ 88. [Kehtetu - RT I 2005, 39, 308 - jõust. 01.01.2006]
§ 89 <!- END 88 -!> . Omandi üleminek sundenampakkumisel
(1) Omand kinnistatud laevale või kohustuslikus korras kinnistamisele kuuluvale laevale läheb üle alates sundenampakkumise akti jõustumisest.
§-d 94?"97 [Käesolevast tekstist välja jäetud]
Käesolev seadus jõustub koos laeva lipuõiguse ja laevaregistrite seadusega.

matches:
kohus
kohus
§ 58
§ 59
§ 81
§ 84
§ 88
§ 89


Supelranna kasutamise ja hooldamise kord – Riigi Teataja
Supelranna kasutamise ja hooldamise kord
Supelranna kasutamise ja hooldamise kord - sisukord
§ 3 Supelranna kasutamise nõuded
§ 4 Lemmikloomadega supelrannas viibimine
§ 5 Supelranna hooldus
RT IV, 28.06.2014, 6
Vastu võetud 19.06.2014 nr 27
Määrus kehtestatakse looduskaitseseaduse § 42 lõike 3 ning tubakaseaduse § 30 lg 1 alusel.
(1) Käesoleva määruse eesmärgiks on koos riigi vastavate õigusaktidega tagada Pärnu linna supelrandade territooriumil heakord ning inimeste turvalisus.
(2) Määrus on täitmiseks kohustuslik kõigile Pärnu linna supelrandades viibivatele isikutele.
Käesolevas määruses on kasutatud järgmisi mõisteid:
1) suplushooaeg – ajavahemik 1. juunist kuni 31. augustini;
2) supelrand – supluskoht ehk veekogu või selle osa, mida kasutatakse suplemiseks, ja sellega piirnev maismaa osa, mis on tähistatud üldsusele arusaadavalt;
3) surfiala – tähistatud ala supluskohas (Side tänava pikendusest 500 meetrit Raeküla suunas), mida kasutatakse erinevat liiki surfispordi harrastamiseks.
4) veesõiduk – ujuvvahend veekogul liiklemiseks (purjelaud, purjejaht, paat, mootorpaat, väikelaev, võistluspurjekas, veesuusarobot, sõudepaat jt), välja arvatud laevad meresõiduohutuse seaduse § 2 punktides 2, 4 ja 5 toodud tähenduses.
5) purjelaud – tuule jõul liikuv veesõiduk, mille taglasel puudub jäik ühendus lauaga.
6) lemmikloom - inimese isiklikuks meelelahutuseks või seltsiks peetav või sellel eesmärgil pidamiseks mõeldud loom.
§ 3. Supelranna kasutamise nõuded
(1) Supelrannas on keelatud:
8) suplushooajal sõita veesõidukiga tähistatud supluskoha välispiirile lähemal kui 25 meetrit ning siseneda tähistatud supluskohta mistahes liiki veesõidukiga, välja arvatud järelevalveks ja päästetöödeks kasutatava veesõidukiga nende kasutamisel tööülesannete täitmiseks;
10) liigelda ja parkida mootorsõidukiga tähistatud supluskohas, välja arvatud pääste- ja hooldustöödeks ja kutselise või harrastusliku kalapüügiõigusega isikul kalapüügiks vajaliku veesõiduki veekogusse viimiseks Hirve, Harju, Karja ja Roostiku tänavate pikendustel Pärnu Linnavalitsuse majandusosakonna (edaspidi majandusosakond) kirjalikul loal;
11) võtta suplushooajal tähistatud supluskohta kaasa lemmikloomi, välja arvatud käesoleva määruse §-s 4 sätestatud juhul.
(2) Pärnu keskrannas on suitsetamine keelatud.
§ 4. Lemmikloomadega supelrannas viibimine
(1) Suplushooajal võib viibida lemmikloomadega Harju, Mere ja Roostiku tänavate pikendustel paiknevates randades ning Pärnu jõe vasakkalda muuli juures.
(2) Lemmikloomaga supelrannas viibides tuleb järgida Pärnu Linnavolikogu 07.08.2008 määruse nr 18 ”Koerte ja kasside pidamise eeskiri” nõudeid.
§ 5. Supelranna hooldus
Supelrandade hooldust korraldab Pärnu Linnavalitsuse majandusosakond.
Järelevalvet käesolevas määruses toodud tingimuste täitmise üle teostavad kehtivates õigusaktides ettenähtud isikud ja Pärnu Linnavalitsuse poolt määratud ametnikud.
Pärnu Linnavolikogu 21.04.2005 määrus nr 18 ”Avaliku korra eeskiri” tunnistatakse kehtetuks.


text:
Jürgen Hein, Markus Järavere
Juhendaja: Tiina Pikamäe
Prokuratuur esitab süüdistuse Ilmarile ehk vallavalitsuse majandusnõunikule usalduse kuritarvitamise eest. Süüdistatav kulutas valla raha vastuolus valla eelarvega. Süüdistatav kasutas raha, mis omavalitsuse eelarve kohaselt oli mõeldud noorsootöö toetuseks ebaseaduslikult hoopis valla jooksvateks kuludeks. Kui oli vaja seadmeid hooldada või hoonete avariiremonti rahastada siis lepiti kokku, et motivatsioonikoolitaja Arkadi esitas arve, millele märkis selgituseks “koolitus” ja mille Ilmar valla rahadega maksis. Ilmar oli teadlik, et ühtegi koolitust selle rahaga läbi ei viida, vaid töö teeb ära Vallo, kes esitab arve tööde eest Arkadile.
Majandusnõunikul ei ole mingit volitust eelarvet muuta. Tema ametiseisundist tulenevad volitused ei laiene eelarve muutmisele. Ilmar kasutas valla raha eelarve järgi mitte selleks ettenähtud viisil. Temale on antud eriline vastutus valla poolt, mida ta kuritarvitas, tekitades sellega kahju oma vallale. Kuna Ilmar on tööpostil olnud juba mitu aastat, ei saa ta ka väita, et ta ei ole oma tegevuse ebaseaduslikkusest teadlik ja majandusnõunikuna on tema kohus teada, kuidas valla eelarvega tuleb käituda.
Vallavanem Paul ei tahtnud olla asjaga kursis ja soovitas Ilmaril ebaseaduslikult käituda, mis näitab tema tööalast lohakust ja pealiskaudset suhtumist. Siinkohal on tegemist kuriteole kihutamisega (KarS § 22 lg 2)
Usalduse kuritarvitamise süüteokoosseisuga on tegemist, juhul kui isik kasutab temale usaldatud vara viisil, mis ei ole kooskõlas tema ametiseisundiga. Valla eelarve koostatakse terveks aastaks ette ja see on omamoodi justkui kõigi vallaelanike kokkulepe selle kohta, kuidas valla raha kasutatakse. See rahaliste vahendite oma suva järgi ümber jagamine on ja peabki olema kuritegu. Keegi ei tohi ainuisikuliselt otsustada näiteks seda, et noorsootöö jaoks mõeldud raha kasutatakse hoopis katuse remondiks. Olenemata sellest, kas abivallavanem teadis Ilmari sahkerdamisest valla rahadega või mitte, teadis Ilmar oma ametikoha tööülesannetest lähtuvalt, et eelarves ettenähtud rahalisi vahendeid võib kasutada just ja ainult selleks ettenähtud eesmärgil. Kui on teada, et valla infrastruktuur on vananenud ja vajab pidevalt remonti, siis tuleb selleks eelarves vahendeid ette planeerida või taotleda vastavatelt instantsidelt raha juurde. Lubamatu on oma suva järgi eelarvet muuta.
Ilmari karistust kergendava asjaoluna palub süüdistaja arvesse võtta, et Ilmar pani süüteo toime abivallavanema teadmisel ja õhutamisel ning ta ei kasutanud rahalisi vahendeid mitte isiklikuks tarbeks vaid valla heaoluks.
Prokuratuur esitab Ilmarile süüdistuse selles, et Ilmar isikuna, kes töötab valla majandusnõunikuna pani toime temale usaldatud valla raha kasutamise ja varaliste huvide järgimise kohustuse rikkumise, mis vastab karistusseadustiku § 217 2 lg 1 sätestatud süüteole.
Süüdistatav:
Usalduse kuritarvitamist vaadatakse tavaliselt kui tegutsemist ettevõttele kahjulikul viisil. Antud juhul siis tegutsemises vallale kahjulikul viisil. Usalduse kuritarvitamise koosseis lähtuvalt Karistusseadustiku § 217 lõige 2 kohaselt hõlmab kahte teoalternatiivi. Esiteks ärakasutamist, see tähendab seadusest või tehingust tuleneva teise isiku vara käsutamise või teisele isikule kohustuse võtmise õiguse ebaseaduslikku ärakasutamist. Teiseks usalduse murdmist ehk teise isiku varaliste huvide järgimise kohustuse rikkumist. Usalduse murdmise koosseisu puhul tuletatakse usaldusseisund süüdlasel lasuvast hoolsus- ja järelevalve kohustusest. See on varaliste huvide järgimise kohustus teise isiku vara suhtes, mis põhineb esmajoones samuti tsiviilõiguslikul või avalik-õiguslikul suhtel, olles olemuselt siiski laiem kui vara käsutamise või kohustuse võtmise õigus. Eelöeldu tähendab, et isik rikub varaliste huvide järgimise kohustust kannatanu vara käsutamisest või talle kohustuse võtmisest erineval viisil ning selline tegevus või ka tegevusetus viib kannatanu varalise olukorra halvenemisele. Antud juhul Ilmari tegevus otsest kahju vallale ei toonud. Ilmari tegevus parandas vallale kuuluva hoone ja masinapargi seisundit. Vallale vajalikud tööd said tehtud ning isiklikku kasu Ilmar oma tegevusega ei saanud. Oma tegevuses lähtus Ilmar vallale vajalike tööde kiirest korraldamisest. Kogu tema tegevus oli suunatud valla heaolu tagamisele.
Asjaolu, et teised osalised tunnistasid ennast süüdi, ei puuduta Ilmarile esitatud süüdistust usalduse kuritarvitamise kohta.
Süüdistus tuleks esitada ka abivallavanem Paulile, kes oli teadlik Ilmari tegevusest ning kallutas teda käituma ebaseaduslikult.
Kohus mõistab majandusnõunik Ilmari süüdi.
Ilmar oli teadlik eelarve valesti kasutamisest ja ta üritas seda peita, makstes raha läbi teise isiku. Ilmaril puudub õigus eelarvet niiviisi kasutada. Samuti puudub Ilmaril volitus eelarvet muuta ning seda oma soovi järgi kasutada. Asjaolu, et sellega vallale kahju ei tekitatud pole antud juhul oluline, sest Ilmar ikkagi ületas oma volituste piiri ja kasutas eelarvet oma tahtmise järgi, mitte ettenähtud eelarve järgi.
Kuna abivallavanem Paul survestas oma alluvat Ilmarit tegutsema ebaseaduslikult, leiab kohus, et karistuse määramisel on kergendav asjaolu Karistusseadustiku § 57 lõikes 5 välja toodu, et süütegu pandi toime teenistusliku sunni mõjul.
Kohus arvestab karistuse mõistmisel, et Ilmarit ei ole varem kriminaalkorras karistatud. Tal on kindel töö- ja elukoht. Temale karistuse mõistmisel on eelkõige vaja saavutada tulemus, et Ilmar edaspidi uusi samaliigilisi süütegusid toime ei paneks. Temale karistuse mõistmisel hindab kohus karistust kergendava asjaoluna süüteo toimepanemist teenistusliku sunni mõjul. Karistust raskendavaid asjaolusid ei tuvastatud. Seega võib karistuseks määrata rahalise karistuse alla keskmäära.
Samuti hindas kohus Ilmari isikut ning peab võimalikuks, et Ilmarile mõistetav karistus jäetakse osaliselt tingimisi täitmisele pööramata.
Kohus mõistab Ilmarile karistuseks rahalise karistuse 200 päevamäära (päevamäära suurus, sõltub tema eelmise aasta maksustatavast tulust). Sellest 50 päevamäära kuulub tasumisele koheselt ja 150 päevamäära suurune rahaline karistus jäetakse tingimisi täitmisele pööramata karistusseadustiku§ 73 lg 1 alusel 3 aasta pikkuse katseajaga. Samuti peab Ilmar tasuma kohtukulud.

matches:
kohus
§ 22
§ 217
§ 217
Kohus
§ 57
Kohus
kohus
kohus
Kohus


text:
1. Keskkonna kõrgetasemelise kaitse põhimõte pärineb EL õigusest, kus põhimõtte sätestamise tingis vajadus ühtlustada liikmesriikide keskkonnakaitse standardit. Rahvusvahelise õiguse kohaselt on igal riigil vabadus valida, millist kaitstuse taset ta oma kodanike ja keskkonna jaoks vajalikuks peab. Valitud kaitsetase võib seega riigiti oluliselt erineda. Soovitav keskkonnakaitse tase varieerub märkimisväärselt ka EL riikide seas – keskkonnasõbralikumad liikmesriigid on ühise õiguse loomisel tihti kohanud keskkonnakaitsesse vähem panustavate liikmesriikide vastuseisu. Selleks, et tagada keskkonnasõbralikumate liikmesriikide soovitud keskkonnakaitse tase EL tasandil, täiendati 1986. aastal aktiga „Ühtne Euroopa” EMÜ asutamislepingu artiklit 100 põhimõttega, et keskkonnakaitset käsitlevates ettepanekutes võtab komisjon aluseks kaitstuse kõrge taseme. Amsterdami lepinguga (1997) anti kõrgetasemelise keskkonnakaitse põhimõttele veelgi olulisem kaal selle lisamisega EÜ asutamislepingu art-sse 2 ühe EÜ põhiülesandena.
2. ELL art 3 lg 3 kohaselt taotleb liit Euroopa säästvat arengut, mis põhineb muuhulgas kõrgetasemelisel keskkonnakaitsel ja keskkonna kvaliteedi parandamisel. ELTL art 191 lg 2 sätestab: „Liidu keskkonnapoliitika, võttes arvesse liidu eri piirkondade olukorra mitmekesisust, seab eesmärgiks kaitstuse kõrge taseme. See rajaneb ettevaatusprintsiibil ja põhimõtetel, mille järgi tuleb võtta ennetusmeetmeid ja keskkonnakahjustus heastada eeskätt kahjustuse kohas, saastaja peab aga maksma”. Lojaalsuspõhimõttest (ELL art 4 lg 3) tulenevalt on liikmesriikidel kohustus aidata kaasa EL eesmärkide saavutamisele ning hoiduda meetmeist, mis võiksid nende eesmärkide saavutamist ohustada. EL keskkonnaõiguse rakendajana on Eesti riigil seega kohustus aidata aktiivselt kaasa keskkonna kaitstuse kõrge taseme saavutamisele, valides ning kohaldades selleks sobilikke meetmeid. Kõrgetasemelise keskkonnakaitse põhimõtte sätestamisega KeÜS-s on keskkonnakaitse kõrge taseme tagamise kohustuse siseriiklik siduvus saanud veelgi selgema aluse. Selle põhimõttega tuleb arvestada kogu Eesti keskkonnaõiguse loomisel ja rakendamisel.
3. KeÜS §-s 9 on sätestatud lõimimispõhimõte, mille kohaselt tuleb keskkonnakaitse kõrget taset tagavaid kaalutlusi arvesse võtta kõigi eluvaldkondade, mitte üksnes keskkonnaõiguse arengu suunamisel (vt pikemalt KeÜS § 9 kommentaari). Kui muude eluvaldkondade arengu suunamisel tuleb nimetatud nõuet lihtsalt arvesse võtta, siis keskkonnakaitse meetmete puhul on nõude sõnastus resoluutsem – keskkonna kõrgetasemeline ja terviklik kaitse peab olema tagatud.
4. Keskkonna kõrgetasemelise kaitse nõue on ennekõike suunatud õigust rakendavatele haldusorganitele ja kohtutele. Haldusorganid ja kohtud peavad keskkonna kõrgetasemelise kaitse põhimõtet arvestama õigusnormide rakendamisel ja tõlgendamisel. Tõlgendamisruumi olemasolu korral tuleb valida selline tõlgendus, mis tagab keskkonna kõrgetasemelise kaitse.
5. Kaalutlusõiguse alusel vastuvõetavate otsuste langetamisel lisab keskkonna kõrgetasemelise ja tervikliku kaitse tagamise nõue keskkonnakaitse-alastele argumentidele kaalu. Näiteks kui kaalumisel on vastassuunalisi lahendusi eeldavad majanduslik huvi ja avalik huvi keskkonna kaitseks, võimaldab kõrgetasemelise kaitse põhimõttele viitamine haldusorganitel keskkonnakaitse argumenti kõrgemalt väärtustada ja keskkonnasõbralikumaid otsuseid langetada. Nimetatud põhimõte ei kirjuta üldjuhul küll haldusorganitele ette konkreetseid lahendusi, kuid nõuab erinevate huvide kaalumisel keskkonnaaspektidele väärilise tähelepanu pööramist. Sama idee leiab kajastamist näiteks KeHJS § 24 lg-s 2, mille kohaselt saab haldusmenetluses, kus on läbi viidud keskkonnamõju hindamine, hindamise tulemused või hindamisaruandele lisatud keskkonnanõuded lõppotsuse tegemisel kõrvale jätta vaid piisavalt kaalukate põhjenduste esitamise korral.
6. Keskkonna kõrgetasemelise kaitse tagamise nõude otsesteks adressaatideks ei ole keskkonda kasutavad isikud. Nõude mõju avaldub neile kaudselt seeläbi, et seda võetakse arvesse konkreetsete normide sätestamisel ja rakendamisel. Seega ei ole keskkonnaressursse kasutaval isikul endal KeÜS-st tulenevat otsest kohustust keskkonna kõrgel tasemel kaitsmiseks, kuid selline kohustus võib tuleneda talle antud keskkonnakaitseloast. Samuti võib kõrgetasemelise ja tervikliku keskkonnakaitse tagamise nõue olla üheks põhjenduseks, mille alusel haldusorgan isiku kasuks haldusakti andmisest keeldub.
7. Keskkonna kõrgetasemelise kaitse põhimõte pole EL õiguses ega KeÜS §-s 8 kaugeltki ammendavalt määratletud. KeÜS seletuskirja kohaselt on regulatsiooni üldisuse ja abstraktsuse eesmärgiks jätta ruumi tõlgendamiseks ning arusaamade arenemiseks. Küll aga leiab nii sättest endast, Euroopa Kohtu praktikast kui ka õiguskirjandusest tugipunkte, mis aitavad selgitada, millistele nõuetele kõrgetasemeline keskkonnakaitse peab vastama. Need keskkonna kaitstuse taset määratleda aitavad kriteeriumid ongi järgnevalt välja toodud.
8. ELTL art 191 lg-s 2 toodud määratluse kohaselt rajaneb kõrgetasemeline keskkonnakaitse ettevaatusprintsiibil ja põhimõtetel, mille järgi tuleb võtta ennetusmeetmeid ja keskkonnakahjustus tuleb heastada eeskätt kahjustuse kohas, saastaja peab aga maksma. Samad põhimõtted on sätestatud KeÜS-s. Seega iseloomustab keskkonna kõrgetasemelist kaitset nimetatud põhimõtetest kinnipidamine ning keskkonnakaitse meetmete kohaldamisel tuleb neid alati silmas pidada. Samuti tuleb kõrgetasemelise keskkonnakaitse nõude sisustamisel arvesse võtta KeÜS §-s 1 loetletud eesmärke. Eraldi väärib siinkohal esiletoomist ettevaatuspõhimõte, mille rakendamist on Euroopa Kohus pidanud keskkonnakaitse kõrge taseme üheks peamiseks tunnusjooneks (Esimese Astme Kohtu 26.11.2002 otsus nr T-74/00, Artegodan GmbH jt vs. EÜ Komisjon, p 183) (ettevaatusprintsiibi kohta vt lähemalt KeÜS § 11 kommentaari).
9. Kaitstuse kõrge taseme saavutamine eeldab arvestamist kõige värskemate teaduslike uuringute, teooriate ja teadmistega (vrdl ELTL art 114 lg 3: „/---/ keskkonnakaitset /---/ käsitlevates ettepanekutes võtab komisjon aluseks kaitstuse kõrge taseme, eriti võttes arvesse kõiki uusi teaduslikel faktidel põhinevaid suundumusi”). Kõrgetasemelise keskkonnakaitse seostamine kõrgekvaliteetsete teadussaavutustega on täheldatav näiteks Euroopa Kohtu otsuses, kus küsimuse all oli, mida mõista „asjakohase hindamise” all, mida loodusdirektiivi 92/43/EMÜ art 6 lg 3 kohustab Natura 2000 võrgustiku raames kaitstavaid alasid mõjutavate tegevuste kavandamisel läbi viima. Kohus märkis „asjakohase hindamise” tähenduse selgitamisel muuhulgas, et sellise hindamise läbiviimisel tuleb lähtuda parimatest teadussaavutustest (Euroopa Kohtu 7.09.2004 otsus nr C-127/02, nn Waddenzee kaasus, p 54).
10. Keskkonnakaitse meetmete abil kaitstakse ka inimeste tervist ja heaolu. Kõrgetasemelise kaitse nõudele vastavad meetmed peavad seetõttu võimaldama isikute põhiõiguste tõhusat kaitset. KeÜS § 23 lg 1 kohaselt on igaühel õigus oma tervise- ja heaoluvajadustele vastavale keskkonnale. Keskkonnaseisundi poolt sagedamini mõjutatavaiks põhiõigusteks on õigus tervise kaitsele, õigus pere- ja eraelu puutumatusele ning omandiõigus. Keskkonna kõrgetasemelise kaitse põhimõte lisab huvide konflikti olukorras kaalu keskkonnaseisundi kaudu mõjutatud isiku huvidele.
11. Kaitstuse kõrge tase ei tähenda mitte kõrgeimat taset, mida tehniliselt on võimalik tagada (Euroopa Kohtu 14.07.1998 otsus nr C-284/95, Safety Hi-Tech Srl versus S. & T. Srl., p 49; vrdl ka tarbijakaitse kõrge taseme tagamise nõude kontekstis Euroopa Kohtu 13.05.1997 otsus nr C-233/94, Saksamaa vs. Euroopa Parlament ja EL Nõukogu, p 48). Seega on keskkonnakaitse meetmete loomisel ja rakendamisel võimalik arvesse võtta ka majanduslikke, poliitilisi jm kaalutlusi. Huvide konfliktid tuleb lahendada proportsionaalsuse põhimõtte abil. Mida olulisem on konkreetsel juhul ohustatav õigushüve ja mida tõsisem seda ähvardav oht, seda kaalukamad peavad olema põhjendused selliste meetmete kohaldamata jätmiseks, mis oleksid vajalikud keskkonna kaitseks kõrgeimal võimalikul tasemel.
12. Keskkonnakaitse meetmete taseme kindlaksmääramisel on Euroopa Kohus kasutanud ka võrdlust rahvusvahelistes lepingutes ettenähtud standardiga, järeldades meetme vastavust kõrgetasemelise kaitse nõudele asjaolust, et liidu meede läheb kaugemale rahvusvahelises lepingus nõutavast (Euroopa Kohtu 14.07.1998 otsus nr C-284/95, Safety Hi-Tech Srl versus S. & T. Srl., p 48). Samas tuleb aga silmas pidada, et rahvusvahelisel tasandil saavutatud kompromisskokkulepe võib keskkonnakaitse seisukohalt kõrge taseme nõudest oluliselt allapoole jääda ning mitte iga rahvusvahelistest kokkulepetest kõrgemat kaitsetaset tagav meede ei vasta automaatselt kõrge taseme standardile.
13. Tulenevalt ELL art 3 lg-st 3 on ühenduse poliitiliseks eesmärgiks keskkonna kvaliteedi parandamine. Keskkonna kvaliteedi parandamise eesmärki saab arvesse võtta ka kõrgetasemelise keskkonnakaitse nõude sisustamisel.
14. Keskkonna kõrgetasemelise kaitse tagamiseks tuleb arvestada keskkonnamõju võimalikku ülekandumist ühelt looduslikult keskkonnaelemendilt, nagu õhk, vesi, pinnas, taimestik ja loomastik, teisele. Üheks keskkonnamõju ülekandumise tüüpnäiteks on tööstusest, kaevandustest ja põllumajandusest pärit raskmetallide imbumine pinnasest põhjavette, kandumine põhjaveest veekogudesse, veekogudest omakorda vee-elustikku ning sealt lõpuks ka inimorganismi. Arvestades keskkonnamõju ülekandumise võimalikkust, tuleb keskkonna kaitseks meetmete võtmisel silmas pidada keskkonda kui tervikut. Selle põhimõtte realiseerimise üheks näiteks on keskkonnakompleksload, mille andmisel hinnatakse kavandatava tegevusega kaasnevate heidete mõju erinevatele keskkonnaelementidele kompleksselt. Kompleksloaga sätestatavad nõuded peavad saastuse ülekandumise ära hoidma (KeÜS § 40 lg 4).
15. Kõrgetasemelise kaitse põhimõtte üheks väljundiks on eriseadustes leiduv nõue kasutada keskkonda mõjutava tegevuse läbiviimisel parimat võimalikku tehnikat. Parim võimalik tehnika on tehnilise arendustegevuse ning selles rakendatavate töömeetodite kõige tõhusam ja kõige paremini välja arendatud tase (THS § 8 lg 1).„Parim” tähistab seejuures tõhusaimat tehnoloogiat keskkonna kui terviku kaitsmiseks kõrgel tasemel (THS § 8 lg 2 p 3). Parima võimaliku tehnika kasutamise nõude leiab nt JäätS § 29 lg-st 3 ja VeeS § 3.1 lg-st 1.

matches:
§ 9
§ 24
Kohus
§ 11
Kohus
§ 23
Kohus
§ 40
§ 8
§ 8
§ 29
§ 3


Paide üldhariduskoolide hoolekogu moodustamise kord ja töökord – Riigi Teataja
Paide üldhariduskoolide hoolekogu moodustamise kord ja töökord
Paide üldhariduskoolide hoolekogu moodustamise kord ja töökord - sisukord
§ 1 Kooli hoolekogu
§ 4 Hoolekogu tööülesanded
§ 5 Hoolekogu juhtimine ja tegevuse planeerimine
§ 7 Hoolekogu koosoleku protokollimine
§ 8 Hoolekogu otsustusvõime
§ 9 Otsuste vastuvõtmine ja täitmine
§ 10 Otsuse vastuvõtmine side- või infotehnoloogiliste vahendite kaudu
RT IV, 04.10.2018, 15
Vastu võetud 20.09.2018 nr 51
§ 1. Kooli hoolekogu
(1) Kooli hoolekogu (edaspidi hoolekogu) on üldhariduskoolis tegutsev alaline organ, kelle ülesanne on jälgida ja planeerida koostöös pedagoogide, kooli pidaja ja lastevanematega kooli õppe- ja kasvatustegevust ning aidata kaasa õppe- ja kasvatustegevuseks paremate tingimuste loomisele.
(2) Hoolekogu juhindub oma tegevuses põhikooli- ja gümnaasiumiseadusest, kooli põhimäärusest ja käesolevast korrast.
(1) Paide Hammerbecki Põhikooli, Paide Hillar Hanssoo Põhikooli ja Roosna-Alliku Põhikooli hoolekogud on vähemalt 9-liikmelised. Hoolekogu koosseisu kuuluvad linnavolikogu esindaja, kaks õpilasesinduse esindajat, õppenõukogu esindaja, õpilaste vanemate esindajad, vilistlaste ja kooli toetavate organisatsioonide esindajad.
(2) Tarbja Lasteaed-Kooli hoolekogu on vähemalt 9-liikmeline. Hoolekogu koosseisu kuuluvad linnavolikogu esindaja, õpilasesinduse esindaja, vähemalt kaks õppenõukogu esindajat, kellest üks esindab kooli ja teine lasteaia õpetajaid, ning kooli õpilaste vanemate ja lasteaia iga rühma laste vanemate esindaja.
(3) Paide Täiskasvanute Keskkooli hoolekogu on vähemalt 7-liikmeline. Hoolekogusse kuuluvad linnavolikogu esindaja, kooli õpilasesinduse esindaja, kaks õppenõukogu esindajat, kellest üks esindab põhikooli- ja teine gümnaasiumiastme õpetajaid, kooli toetavate organisatsioonide ja vilistlaste esindajad.
(1) Hoolekogu koosseisu kinnitab kooli direktori ettepanekul Paide Linnavalitsus kolmeks aastaks.
(2) Linnavalitsusele kandidaatide esitamisel lähtub direktor järgmistest põhimõtetest:
1) kooli pidaja esindaja nimetab Paide Linnavolikogu oma otsusega;
3) vanemate esindajad valitakse kooli hoolekogusse vanemate üldkoosolekul vanemate poolt;
4) õpilaste esindajad nimetatakse õpilasesinduse poolt;
5) vilistlaste esindajad kooskõlastatakse vilistlaste organisatsioonidega nende olemasolul;
(4) Õppenõukogu, vanemate ja õpilaste esindajate valimine toimub lihthäälteenamusega.
§ 4. Hoolekogu tööülesanded
Põhikooli- ja gümnaasiumiseaduses sätestatud ülesannete täitmiseks hoolekogu:
2) kehtestab direktori ettepanekul pedagoogide konkursi läbiviimise korra;
§ 5. Hoolekogu juhtimine ja tegevuse planeerimine
(3) Hoolekogu koosolekut juhatab hoolekogu esimees, tema äraolekul aseesimees ning protokollib hoolekogu sekretär.
(5) Hoolekogu töösse võib kaasata arutatavate küsimuste analüüsimiseks ja eksperthinnangute andmiseks vastava ala spetsialiste, moodustada komisjone või töörühmi.
§ 7. Hoolekogu koosoleku protokollimine
(1) Hoolekogu koosolekul arutatud teemade ning vastuvõetud otsuste kohta koostatakse protokoll, mille allkirjastavad koosoleku juhataja ja protokollija. Protokollija edastab protokolli kooli asjaajamise eest vastutavale töötajale seitsme päeva jooksul hoolekogu koosoleku toimumisest.
6) koosolekule kutsutud isikute ees- ja perekonnanimed ning nende ametinimetused või esimehe loal koosolekust osavõtnud isikud;
7) päevakord;
9) vastuvõetud otsused.
(3) Protokollile lisatakse hoolekogu liikme kirjalik eriarvamus, kui see on esitatud.
(4) Hoolekogu protokolle säilitatakse koolis ühtsetel alustel muude kooli dokumentidega.
§ 8. Hoolekogu otsustusvõime
§ 9. Otsuste vastuvõtmine ja täitmine
(2) Hoolekogu poolt vastu võetud otsused on avalikud.
(3) Hoolekogu otsuste teatavaks tegemist ja täitmist korraldab kooli direktor.
§ 10. Otsuse vastuvõtmine side- või infotehnoloogiliste vahendite kaudu
(3) Hoolekogu liige teavitab hoolekogu esimeest oma seisukohast. Otsus loetakse vastuvõetuks, kui otsuse poolt on üle poole hoolekogu liikmetest.
(4) Hääletustulemused protokollib hoolekogu esimees. Protokoll registreeritakse ning selle allkirjastab hoolekogu esimees. Protokollis tuuakse välja hoolekogu liikmete antud vastuse aeg ja sisu
Hoolekogu õppeaasta jooksul tehtud töö aruande esitab hoolekogu esimees üks kord õppeaastas kooli vanemate üldkoosolekule.
(1) Roosna-Alliku Vallavolikogu 30.12.2010 määrus nr 24 „Roosna-Alliku valla munitsipaalharidusasutuste hoolekogude töökord” tunnistatakse kehtetuks.
(2) Paide Linnavolikogu 27.01.2011 määrus nr 39 „Paide üldhariduskoolide hoolekogu moodustamise kord ja töökord“ tunnistatakse kehtetuks.
(3) Paide Vallavolikogu 29.11.2012 määrus nr 24 „Kooli hoolekogu tegutsemise kord“ tunnistatakse kehtetuks.


text:
Home > Valik kohtulahendeid > Korruptsiooni kuriteod
Sotsiaalministeeriumi infotehnoloogia juht Henry T. mõisteti kohtus 2005. a süüdi KarS § 293 lg 2 p 1, 2, § 294 lg 2 p 1, 2 ja § 394 lg 1 järgi kvalifitseeritavate kuritegude toimepanemises. Henry T. sai pistise ja altkäemaksuna tulu äriühingute esindajatelt selle eest, et ta võimaldas nendel firmadel võita ministeeriumi välja kuulutatud hankekonkursse. Saadud tulu laskis Henry T. fiktiivsete arvete alusel kanda temaga seotud firmade arvele, et varjata pistise ja altkäemaksu saamist. Kohus karistas Henry T. osaliselt reaalse vangistusega.
Justiitsministeeriumi üldosakonna referent Kairi K. mõisteti kohtus 2005. a süüdi KarS § 293 lg 2 p 1 järgi kvalifitseeritavate kuritegude toimepanemises. Kairi K. kasutas oma ametiseisundit, eelistades rahalise vastutasu eest ühe kindla kinnisvaraettevõtte teenuseid teistele kinnisvaraettevõtetele. Kohus karistas Kairi K. tingimisi vangistusega.
Võru Maakohtu haldusdirektor Silvi L. mõisteti kohtus 2005. a süüdi KarS § 289 järgi kvalifitseeritava kuriteo toimepanemises. Silvi L. määras endale põhjendamatult autokompensatsiooni isikliku sõiduki ametisõitudeks kasutamise eest, kuigi ta kasutas tegelikult ametisõidukit. Kohus karistas Silvi L. tingimisi vangistusega.
Maksu- ja Tolliameti uurimisosakonna Põhja I talituse juhataja kohusetäitja Ahti L. mõisteti kohtus 2005. a süüdi KarS § 294 lg 2 p 4 ja § 25 järgi kvalifitseeritava kuriteo toimepanemises. Ahti L. küsis kuriteo matkimise käigus ühe firma juhatuse liikmelt äriühingu tegevuse uurimiseks alustatud kriminaalasja lõpetamise eest altkäemaksu. Kohus karistas Ahti L. osaliselt reaalse vangistusega.
Tolliameti uurimisosakonna kriminaaltalituse vanemspetsialist Kalev O. mõisteti 2005. a kohtus süüdi KarS § 137 lg 1 ja § 418 lg 1, 2 järgi kvalifitseeritavate kuritegude toimepanemises. Kalev O. teostas eraviisilist jälitustegevust, kuulates salaja pealt oma ülemuse kabinetis toimunud isikutevahelisi vestlusi. Peale selle käitles Kalev O. ebaseaduslikult laskemoona. Kohus karistas KalevO. tingimisi vangistusega.
Põhja Politseiprefektuuri kriminaaltalituse vaneminspektor Andrei O. mõisteti kohtus 2005. a süüdi KarS § 294 lg 1 ja § 25 lg 2, § 293 lg 1 ja § 25 lg 2 ning § 289 järgi kvalifitseeritavate kuritegude toimepanemises. Andrei O. tegi ettepaneku maksta temale altkäemaksu 10 000 krooni ühe kriminaalasja lõpetamise eest ning pistist teise kriminaalmenetluse alustamiseks. Samuti kasutas Andrei O. politsei käsutuses olevaid andmekogusid kolmandatele isikutele andmete väljastamiseks. Kohus karistas Andrei O. vangistusega.
Kirde Tolliinspektuuri Narva tollipunkti inspektor Igor K. mõisteti kohtus 2005. a süüdi KarS § 294 lg 2 p 1 järgi kvalifitseeritavate kuritegude toimepanemises. Igor K. võimaldas ebaseaduslikult rahalise vastutasu eest eraisikutel korduvalt toimetada üle Euroopa Liidu tolliterritooriumi piiri tollikontrollist kõrvale hoidudes deklareeritavat kaupa. Kohus karistas Igor K. tingimisi vangistusega.
Narva maanteetollipunkti inspektor Janno S. mõisteti kohtus 2005. a süüdi KarS § 294 lg 1 järgi kvalifitseeritava kuriteo toimepanemises. Janno S. võimaldas ebaseaduslikult rahalise vastutasu eest siseneda eraisikul sõiduautoga Eesti Vabariiki ilma tollikontrollita. Kohus karistas Janno S. tingimisi vangistusega.
Tallinna Tööhõiveameti direktor Marju R.mõisteti kohtus 2005. a süüdi KrK § 161 järgi kvalifitseeritavate kuritegude toimepanemises. Marju R. nimetas oma käskkirjaga fiktiivselt tööle 2 inimest, kes andsid vastavalt kokkuleppele iga kuu osa oma töötasust Marju R.-le. Kohus karistas Marju R. rahalise karistusega.
Keskkonnainspektsiooni Võrumaa osakonna juhataja ja juhtivinspektor Endel V. mõisteti kohtus 2005. a süüdi KarS § 418 lg 1 ja § 289 ning KrK § 1611 järgi kvalifitseeritavate kuritegude toimepanemises. Endel V. kasutas kontrollreidil tabatud õigusrikkuja suhtes vägivalda ning lõhkus ühel kontrollreidil avastatud loata püügivahendi, millega tekitas olulise varalise kahju. Samuti hoidis Endel V. oma kodus ebaseaduslikult tulirelvi ja nende osi ning laskemoona. Kohus karistas Endel V. tingimisi vangistusega.
AS TRC Tubakas omanik Vahur J. mõisteti kohtus 2005. a süüdi KarS § 298 lg 1 ja § 25 lg 2 ning § 316 järgi kvalifitseeritavate kuritegude toimepanemises. Vahur J. andis altkäemaksu AS TRC Tubakas suhtes maksundusalast väärtegu menetlenud maksuametnikele maksusüütegusid kajastavate dokumentide tagastamise eest. Samuti pani Vahur J. toime süütõendite kunstliku loomise katse, hävitades kuriteo matkimise käigus talle tagastatud maksusüütegusid kajastava disketi. Kohus karistas Vahur J.vangistusega.
Kütuseärimehed Eduard B., Vladimir K. ja Jüri R. mõisteti kohtus 2005. a süüdi KrK § 76 lg 2 p 3 järgi kvalifitseeritavate kuritegude toimepanemises. Süüdimõistetud organiseerisid grupis kütuse suuremahulist salakaubavedu võltsitud dokumentide kasutamisega Roomassaare sadama kaudu. Riigile jäeti tasumata aktsiisi- ja käibemaks kokku summas 46 388 828 krooni. Kohus karistas Eduard B.ja Jüri R. vangistusega ning Vladimir K. tingimisi vangistusega. Lisaks mõisteti neilt solidaarselt riigi kasuks välja 34 917 918 krooni.
Kagu Piirivalvepiirkonna Koidula piiripunkti piirivalvur Margus L. mõisteti kohtus 2005. a süüdi KarS § 294 lg 1 järgi. Margus L. võttis altkäemaksuna raha ja lubas vastutasuna selle eest oma ametiseisundit ära kasutades tuua Venemaalt Eestisse keelatud ja eriluba nõudvat kaupa – kolm käsigranaati. Margus L. karistati 1 aasta ja 6 kuu pikkuse vangistusega (sellest reaalselt šokivangistus 2 kuud ning ülejäänu tingimisi 12-kuulise katseajaga).
Välisministeeriumi haldusosakonna juhataja Kalle K. mõisteti kohtus 2004. a süüdi KrK § 76 lg 1 ja § 186 järgi kvalifitseeritavate kuritegude toimepanemises. Kalle K. ostis välismaalt oma välisteenistuses olevate alluvate nimele sõidukid ning võltsis sõidukite ostmiseks ja Eestisse toomiseks vajalikel dokumentidel alluvate allkirju. Samuti pani Kalle K. võltsitud dokumentide alusel sõidukite Eestisse toomisega toime salakaubaveo ning ühtlasi põhjustas sellega maksukahju. Kohus karistas Kalle K. rahalise karistusega.
Kodakondsus- ja Migratsiooniameti rahandusosakonna juhataja asetäitja Illar E. mõisteti kohtus 2004. a süüdi KarS § 289 ja § 300 järgi kvalifitseeritavate kuritegude toimepanemises. Illar E.tegi Kodakondsus- ja Migratsiooniameti esindajana korruptsioonivastase seadusega keelatud tehinguid enda lähisugulaste firmadega. Samuti lõi Illar E. ehitustööde riigihankel ühele firmale põhjendamatuid soodustingimusi. Kohus karistas Illar E. rahalise karistusega.

matches:
§ 293
§ 294
§ 394
Kohus
§ 293
Kohus
§ 289
Kohus
§ 294
§ 25
Kohus
§ 137
§ 418
Kohus
§ 294
§ 25
§ 293
§ 25
§ 289
Kohus
§ 294
Kohus
§ 294
Kohus
§ 161
Kohus
§ 418
§ 289
§ 1611
Kohus
§ 298
§ 25
§ 316
Kohus
§ 76
Kohus
§ 294
§ 76
§ 186
Kohus
§ 289
§ 300
Kohus


text:
Õige ja vale arusaam sõnavabadusest | Kirikiri
minut.ee-s
Järgnev artikkel pole mõeldud paanika õhutamiseks, nagu oma viimases juhtkirjas arvab ajalehe Kes-Kus peatoimetajahärra Raid, kes pole kahjuks viitsinud nn "Delfi eelnõud" lugeda. Artikli ajendas mure, et peavoolumeedia teemat ignoreerib - vähesed ilmunud kirjutised vaatavad mööda faktist, et justiitsministeeriumi poolt "Delfi eelnõuks" ristitud seadusemuudatuste pakett eksitab avalikkust: muudatused ei pane Delfit vastutama, vaid teevad võimalikuks mistahes kuritegude uurimise elektroonilise meedia abil. Tehniliselt on see juba praegu võimalik, aga edaspidi saab sedasi kogutud andmeid kohtus tõendina kasutada. Muudatuste mõjust sõnavabadusele ja innovatsioonile annab väga hea ülevaate viimane Tehnokratt. http://www.u-pop.ee/kuku/arhiiv2/tehnokratt/ kus stuudios olid saatejuht Peeter "pets" Marvet ja justiitsministeeriumi kriminaalpoliitika asekantsler Martin Hirvoja.
Keda häirivad anonüümsed netikommentaarid?
Justiitsministeeriumi positsioon Delfi-eelnõu suhtes on jäik: kui te seda ei toeta, siis järelikult puudub teil õige arusaam sõnavabadusest. See tekitab paranoilise mõtte, et kellelgi on väga vaja tõe monopoli. Aga mine sa tea. Võib-olla kirjutataksegi kunagi ajalooõpikusse: "2006. aastal algas Eestis teine vaikiv ajastu".
"Elektroonilise side seaduse, infoühiskonna teenuse seaduse, karistusseadustiku, kriminaalmenetluse seadustiku ja väärteomenetluse seadustiku muutmise seaduse eelnõu" esitati 8. detsembril heakskiitmiseks Vabariigi Valitsuse istungile. Rein Langi ja Jüri Pihli juhitava justiitsministeeriumi kabinettides valminud "Delfi eelnõu" (just sellise nime all ilmus see umbes kuu aega tagasi eÕiguse süsteemi) on seni ühiskonnas leidnud hämmastavalt leiget vastukaja. Milles asi? Kas arvajad kardavad juba ette pahandusi? Seda vaevalt, et ministeeriumi arvamusele vastuvaidlemist käsitletaks riigivastase tegevusena, aga piisab kartusest, et koputatakse uksele ja viiakse arvuti minema, kus muuhulgas võib leiduda ebaseaduslikult hangitud programme, muusika- ja videofaile või pilte, mis on kvalifitseeritavad lastepornona.. Parem karta kui kahetseda, ütleb Eesti vanasõna. Vaikus on kuldne.
Meenutame. Ühel ilusal 2005. aasta sügishommikul ilmus justiitsminister Lang raadioeetrisse ja rääkis, et inimeste solvamine ja laimamine on Eestis läinud üle igasuguste piiride. Konkreetselt oli jutt Delfi kommentaaridest, mis lahmisid Marko Märtini kaardilugeja surnukssõitmise teemal nii inetult, et see kutsus esile avaliku halvakspanu. Lang surfas skandaali laineharjal, aga tema lapsesuu lobises sealsamas raadioeetris välja, et "me vana hea sõbra Hans H Luigega juba ammu arutasime seda Delfi-asja". Samal ajal alustas Eesti Ekspress "leimikampaaniat", mille käigus ilmus samas lehes Langi seisukohavõtt, et asi on halb. Justiitsministeeriumis algas kibekiire töö Delfi-eelnõu väljatöötamiseks.
Lähme ajas veel natuke tagasi. Pärast kurikuulsat "rongaema" kohtuasja, kus Enno Tammerit karistati kriminaalkorras Vilja Laanaru/Savisaare solvamise eest, otsustas Riigikogu üksikisiku solvamise ja laimu dekriminaliseerida. 2001. aastal jõustunud karistusseadustikus neid kuriteokoosseise ei ole. Võlaõigusseaduse alusel saab üksikisik oma au, hea nime jt isiklike õiguste kaitseks pöörduda tsiviilkohtusse.
Uudissõna "leim" tekitas esiotsa parasjagu hämmeldust. Kui solvamine on isiku teotamine väärtushinnanguga ja laim faktiväitega, siis mis on leim? Nüüd võib igaüks must-valgel eÕigusest lugeda, et Delfi-eelnõus on ühte patta on pandud kaks sisuliselt erinevat asja - ühelt poolt parandatakse tsiviilkohtu võimalusi laimajat ja solvajat välja selgitada, teiselt poolt laiendatakse aga vaenu õhutamise kuriteokoosseisu ja antakse selle uurimine KAPO pädevusse, kusjuures seadusemuudatus jätab lahtiseks, milliseid arvamuseavaldusi selle alusel jälitama hakatakse.
Eesti põhiseaduse § 45 viimane lõik sätestab: "Tsensuuri ei ole". Põhimõtteliselt võib tsensuur toimuda kahtepidi - kas riikliku avaldamiseelse kontrollina või nn "külmutava toime" kaudu, mis sunnib rakendama enesetsensuuri. Põhiseadus keelab Eestis kehtestada sõnavabadust külmutavaid mehhanisme. Aga mida teeb Delfi-eelnõu? Kes ütleb, mis on vaenu õhutamine ja kust jookseb see õhkõrn piir, kust lõppeb sõnavabadus ja algab jälitamine ja kohtutee? Eelnõus pakutud lahendus asetab Eesti selliste riikide hulka nagu Türgi, kus lubatava ja lubamatu keelekasutuse vahelist piiri valvavad julgeolekuorganid.
Ajakirjanduses on kõlanud väited, et Delfi-eelnõu puudutab ainult anonüümseid netikommentaare ning ei ole üldse käsitletav sõnavabaduse piiranguna. Nii saab kirjutada ainult rumalusest või pahatahtlikkusest - see on ilmselge demagoogia. Muudatuste tegelikku mõju ei ole eelnõu ettevalmistamisega seotud ministeeriumid hinnanud, kuid ka pikema jututa on selge, et eelnõu puudutab mitte üksikuid "delfi-debiilikuid", vaid kommunikatsioonivabaduse sfääri laiemalt. Sihikule on võetud isetegevuslik "uus meedia" - veebilehed, blogid, foorumid jms. See on rahva hääl, toimetamata, tsenseerimata, tasakaalustamata, tihti kontrollimatuid fakte ja ründavaid arvamusi sisaldav ning ebaviisakas vormis.
Postimehe veergudel on Delfi-eelnõud otsapidi käsitlenud kultuurikriitik Andres Langemets ("Sõnad ja väljendid kohtupingis") ja advokaat Anu Uritam ("Netiviisakust peab reguleerima eetika"). Diskussiooni põhiküsimuseks ei olnud siiski konkreetne seaduseelnõu, vaid juriidilised mõttemallid ja nende kohandamine inimkeelele, mille rikkuseks on mitmetähenduslikkus; juriidiline keel seevastu taotleb ühetähenduslikkust. Sellega seoses meenub, et Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas tegi mulle palju nalja raamatukese nimi, millest õppisime formaalset loogikat: "Õige mõtlemise alused". Õppematerjaliga tutvudes sain küll aru, missasi on formaalne loogika ja milleks see kasulik võib olla, aga nalja tegi mõte, et mõni noor jurist kõrvalpingist võis asjast ka niimoodi aru saada, et formaalne loogika ongi ainus õige mõtlemine. Tegelikult on asi naljast üsna kaugel. Asjakohane on ehk mainida, et meie kohustuslikust õppekavast puudus omaette põhiõiguste kursus.
Delfi eelnõu lähtub vaikimisi mõnest eeldusest, mida seletuskirjas ei ole vaevutud põhjendama. Esiteks, Eesti ühiskonnas on tõsiseks probleemiks anonüümsed netikommentaarid. See on riiklikult nii oluline küsimus, et sellega peab tegelema KAPO. Teiseks, "vaenu õhutamise" kuriteokoosseis jäetakse niivõrd lahtiseks, et Üksnes KAPO teab, millal "vaenu õhutamine" on karistatav ja millal isikut tuleb jälitada ja vastutusele võtta. Pole nagu põhjust, miks korralik kodanik peaks KAPOt umbusaldama. Eelnõu annab avalikkusele selge signaali, et keegi kogu aeg jälgib meid. Samas ei puudutata seletuskirjas poole sõnagagi küsimust, kas "elektroonilist tiigrihüpet" sooritavate jälitusametkondade tegevus on kontrolli all, ehk kui lollikindel on süsteem, mis meid kontrollib. Juttugi pole sellest, et jälgimine ja umbmäärase karistusähvardusega hirmutamine kujutab endast põhiõiguste piiramist, mida kooskõlas põhiseadusega saab teha üksnes juhul, kui seda nõuab demokraatlikus ühiskonnas tungiv hädavajadus.
Justiitsministeerium ei ole pidanud vajalikuks analüüsida, kas seadusemuudatusest tulenevad sõna- ja teabevabaduse, eraelu puutumatuse ning võimalik, et ka sõnumisaladuse piirangud on proportsionaalsed eelnõu taotletava eesmärgiga. Täielikult puudub mõjude analüüs - mida eelnõu seaduseks saades tegelikult kaasa tuua võib. Eelnõu on valminud kiirustades, millest annavad märku mitmed trükivead, terminoloogiline ebaselgus ja seletuskirjas esinevad segased mõttekäigud.
Eelnõu tervikuna on konstrueeritud üksikjuhtumi lahendamiseks, millele viitab ka selle algne nimi: "Delfi eelnõu". Muudatuste mõju väljub aga selgelt taotletava eesmärgi raamest. Näiteks kriminaalmenetluse seadustiku § 110 muudatus toob seadusesse mõiste "üksikpäring", mida uurimisasutus saab teha mistahes kuriteo menetluses ja sõltumata kuriteo raskusest. On tähendusrikas, et kõik eelnõuga muudetavad seadused on kehtestatud pärast 2000. aastat. Need on väga tähtsad seadused, mille muutmine võiks kõne alla tulla ainult süsteemi kui tervikut silmas pidades. Kiirustades kokkuklopsitud Delfi-eelnõu näol on tegemist ootamatu suunamuutusega Eesti õiguspoliitikas, mille põhjused jäävad paraku selgusetuks.
Vaenuõhutamise paragrahv (§ 151) asub karistusseadustiku eriosa 10. peatüki esimeses jaos (poliitiliste ja kodanikuõiguste vastased süüteod: süüteod võrdõiguslikkuse vastu). Seega ei eelda selle koosseisu kohaldamine, et teise isiku au, head nime või muid isiklikke õigusi oleks rikutud. Nähtavasti peab justiitsministeerium sõna ohtlikumaks kui tegu, miks muidu sätestatakse diskrimineerimise õhutamise eest laiem kuriteokoosseis ja rängem karistus kui tegeliku diskrimineerimise eest (vrd § 153). Seejuures on oluline tähele panna, et karistusseadustiku § 151 on formaalne kuritegu, st see ei eelda kellelegi kahju tekitamist ega üldse mingit reaalset tagajärge. Mõistlikult võttes võiks vaenu õhutamist kuriteona käsitleda ainult sellisel juhul, kui seda tehakse tahtlikult ja sellega kaasneb reaalne oht vastavale põhiseaduslikule hüvele. Eelnõu seletuskirjast see küll välja ei tule.
Mäletatavasti jäi Riigikohtus hiljuti jõusse Olev Hannula süüdimõistmine anonüümse netikommentaari eest "juudid ahju!". Hannula sai väärteomenenetluses 3000 krooni trahvi. Kuna Delfi eelnõu järgi on vaenu õhutamine igal juhul kuritegu, mitte väärtegu, oleks Hannulat selle järgi oodanud kuni 3-aastane vanglakaristus. Seadusemuudatusest ei selgu, mida vaenu õhutamine veel tähendada võib ja keda selle alusel tegelikult jälitama ja karistama hakatakse. Hannula asjas jättis kohus sisuliselt arvestamata keeleteadlase Krista Kerge ekspertarvamusega, milles analüüsitakse kommentaari keelelisi asjaolusid. See ekspertarvamus on väga põhjalik ja valgustav lugemismaterjal igaühele, kes kõnealuse teema vastu huvi tunneb. Muuhulgas kinnitab ekspertarvamus lihtsat tõsiasja, et vaenu võib tekitada või süvendada iga negatiivne arvamus või hoiak.
Delfi-eelnõu järgi defineeritakse vaenu õhutamine kuriteokoosseisuna seaduse rakendamise käigus, põhimõttel: KAPO teab, mis KAPO teeb. Muretsemiseks pole põhjust, sest õige hõlma ei hakka keegi. Mis saab korralikul kodanikul olla selle vastu, et kaitsepolitsei tema arvamuseavaldused ja meelsuse luubi alla võtab? Kardab ikka see, kellel on põhjust karta. Kui ta süütu oleks, ei tuleks ta kartmise pealegi. Pealegi ei mõista kohus kedagi süüdi, kes süüdi ei ole. Eesti on demokraatlik õigusriik. Punkt.
Eelnõu jõustumisega kaasneb siiski veel üks "aga". Nimelt võivad paranoikud hakata süüdistama kaitsepolitseid selles, et vaenu õhutamise alaseid üksikpäringuid tehes kogub see julgeolekuasutus tegelikult infot ka inimeste privaatsetest internetiharjumustest, sõltuvustest ja muudest kübernõrkustest. See teave võiks aga KAPOle tema muude funktsioonide täitmisel osutuda vägagi tarvilikuks. Näiteks kui on vaja kelleltki puhtsüdamlikke ülestunnistusi saada, luukeresid trimmida või endale kasvõi ustavat agentuuri kasvatada. Sest nagu teame, on luuretöös just info põhirelvaks. Juba sellepärast, et taoliste räpaste kahtlustustega KAPO renomeed mitte määrida, tuleks eelnõust loobuda. Kaudselt viitab sellisele ohule Delfi-eelnõu kooskõlastamisel antud siseministeeriumi arvamus, mille justiitsministeerium küll sisuliselt arvestamata jättis.
Kuid mina eitan ka rahva enda õigust selliseid sunniabinõusid kasutada, olgu siis vahetult või oma valitsuse kaudu. Võim iseenesest on ebaseaduslik. Ka parimal valitsusel pole selleks rohkem (...)

matches:
§ 45
§ 110
§ 153
§ 151
kohus
kohus