text:
Aasta esimeses uudiskirjas räägime aasta alguses jõustunud õigusaktidest nagu uus halduskohtumenetluse seadustik ja uus hea õigusloome eeskiri, ent kajastame ka möödunud aasta viimaseid olulisi arenguid nagu Riigikohtu otsus maanteede asukoha planeerimise teemal jm.
Ootame jätkuvalt seisukohti uudiskirja senise sisu ja vormi osas - selleks saab veel lähema nädala jooksul osaleda lugejaküsitluses, mille küsimustele vastamine võtab vaid mõne hetke - ent aitab meil tulevikus uudiskirja veel paremaks muuta! Palun vasta küsimustele siin.
Edukat 2012. aastat!
Jõustus uus halduskohtumenetluse seadustik
Uus hea õigusloome ja normitehnika eeskiri suurendab õigusloomesse kaasatust
Jõustusid muudatused KMH algatamise kohustuse osas seoses CO2 maapõues säilitamisega
CO2 kogumine maapõues säilitamiseks on kompleksloa kohustusega tegevus
Euroopa Kohus: kompleksloa kohustusega sigade intensiivkasvatamiseks mõeldud käitis hõlmab ka nooremiseid
1. jaanuarist tõusid keskkonnatasude määrad
Riigikohus selgitas tee eelprojekti ja planeeringute vahelisi seoseid
Euroopa Kohus: lennundustegevuse lisamine EL kvoodikaubanduse süsteemi on rahvusvahelise õigusega kooskõlas
Euroopa Komisjon tutvustas energeetikapoliitika väljavaateid aastani 2050
Suurematesse tanklatesse tuleb hakata paigaldama bensiiniaurude regenereerimise süsteeme
Riigikogu menetleb jäätmeseaduse ja pakendiseaduse muudatusi kogumissüsteemi toimimise parandamiseks
Jäätmekäitluses kasutatakse uusi toimingukoode
Jäätmearuande ja jäätmeloa määrus viidi kooskõlla EL E-PRTR määrusega
Ohtlike ainete sisaldust probleemtoodetes piirava määruse kohaldamisala laieneb tulevikus järk-järgult
Euroopa Kontrollikoda: EL meetmed ei ole taganud jätkusuutlikku kalapüüki
1. jaanuarist jõustus uus halduskohtumenetluse seadustik, mis hakkab mõjutama ka keskkonnaalaseid kohtuvaidlusi.
Varem kehtinuga võrreldes on seadustik tunduvalt pikem ja detailsem, samas on vähenenud vajadus lähtuda tsiviilkohtumenetluse normidest. Olulisemateks muudatusteks on uute kohtumenetluse liikide – liht- ja lepitusmenetluse – lisandumine ning kirjaliku menetluse laialdasema kohaldamise võimalus. Varem oli haldusasju võimalik lahendada kirjalikus menetluses, st ilma kohtuistungit korraldamata, vaid kõigi osapoolte nõusolekul. Seadustiku uus redaktsioon võimaldab seda ka juhul, kui nõusolek puudub, ent menetlusosalistel ilmselgelt puudub põhjus istungi korraldamist nõuda.
Üheks oluliseks muudatuseks on ka võimalus nõuda kohtu kaudu esialgse õiguskaitse kohaldamist juba vaidemenetluse toimumise ajal, st enne kohtuvaidluse algatamist (varem selline võimalus puudus täielikult).
Pikemalt saab halduskohtumenetluse seadustiku muudatustest lugeda KÕKi 2011. a veebruari uudiskirjast.
Vt halduskohtumenetluse seadustiku uut teksti Riigi Teatajas
1. jaanuarist jõustus uus hea õigusloome ja normitehnika eeskiri, mille valitsus kinnitas oma määrusega möödunud aasta 22. detsembril. Eeskiri sätestab seaduste ja määruste eelnõude koostamise korra, puudutades seega ka keskkonnaõigusaktide väljatöötamist.
Uus eeskiri sisaldab varasemaga võrreldes täiendavaid nõudeid, et seaduste ja määruste eelnõud oleksid tulevikus kvaliteetsemad. Oluliseks nõudeks on tulevikus seaduste väljatöötamiskavatsuste ja kontseptsioonide koostamine enne eelnõude koostamist, samuti on täpsustatud eelnõude mõjude hindamise sisu ning viiakse sisse seaduste mõjude järelhindamise süsteem. Seejuures nähakse ette senisest selgemad nõuded huvirühmade kaasamiseks eelnõude väljatöötamisse – huvirühmad tuleb nüüdsest kaasata nii seaduste väljatöötamiskavatsuste, kontseptsioonide kui eelnõude koostamisse. Täpsemad reeglid avalikkuse kaasamiseks tulenevad valitsuse poolt 29. detsembril kinnitatud kaasamise heast tavast, millele on normitehnika eeskirjas viidatud.
Kuna tegemist on oluliste muudatustega, toimub nende rakendamine järk-järgult – väljatöötamiskavatsuse, kontseptsiooni, mõjude analüüsi ja mõjude järelhindamise kohta sätestatud nõudeid rakendatakse uutele eelnõudele täies mahus alates 1. jaanuarist 2014; üleminekuperioodil rakendatakse nõudeid aastal 2012 vähemalt veerandi eelnõude puhul ning aastal 2013 vähemalt poolte eelnõude puhul.
Vt uut hea õigusloome ja normitehnika eeskirja Riigi Teatajas
Vt kaasamise head tava Vabariigi Valitsuse veebilehel
28. detsembril avaldati Riigi Teatajas Vabariigi Valitsuse määruse „Tegevusvaldkondade kohta, mille korral tuleb kaaluda keskkonnamõju hindamise algatamise vajalikkust, täpsustatud loetelu“ muudatused. Muudatuste ajendiks on Eesti õigusesse EL direktiivi 2009/31/EÜ (CO2 maapõues säilitamine) nõuete ülevõtmine. Kajastasime määruse muutmise eelnõu sisu ja tausta lähemalt detsembrikuises uudiskirjas.
Muudatuste kohaselt tuleb keskkonnamõju hindamise (KMH) algatamise vajalikkust kaaluda lisaks muudele määruses nimetatud tegevustele ka siis, kui alustatakse tegevust maapõues säilitatava CO2 transportimiseks torustiku rajamiseks ja sellega seotud pumbajaamade ehitamiseks või kui kavandatakse uut tegevust ehitiste rajamisel CO2 kogumiseks maapõues säilitamiseks. KMH tuleb läbi viia ilma kaalumiseta, st kohustuslikult kõigil juhtudel, kui CO2 transportimiseks kasutatav torustik on enam kui 40 kilomeetrit pikk või torude läbimõõt enam kui 800 millimeetrit. Määruse muudatused jõustusid 31. detsembril 2011. a.
Vt ka KÕKi 2011. a detsembrikuu uudiskirja uudist CO2 maapõues säilitamise uute normide ja tausta kohta
Vt ka EL direktiivi 2009/31/EÜ CO2 maapõues säilitamise kohta
28. detsembril avaldati Riigi Teatajas Vabariigi Valitsuse määruse muudatused keskkonnakompleksluba nõudvate alltegevusvaldkondade kohta. Muudatuste ajendiks on Eesti õigusesse EL direktiivi 2009/31/EÜ (CO2 maapõues säilitamine) nõuete ülevõtmine. Kajastasime määruse muutmise eelnõu sisu lähemalt detsembrikuises uudiskirjas. Määrusesse lisati kompleksloa kohustusega tegevusalade hulka CO2 kogumine maapõues säilitamiseks. Määruse muudatused jõustusid 31. detsembril 2011. a.
Vt ka KÕKi 2011.a detsembrikuu uudiskirja uudist CO2 maapõues säilitamise normide kohta
Euroopa Kohus tegi 15. detsembril kohtuasjas C‑585/10 otsuse, milles selgitas kompleksloa kohustuslikkust sigade intensiivkasvatuseks mõeldud käitisele. Kohtuasi puudutas Taani omavalitsuse korralduse vaidlustamist, mille alusel tuli kohalikul põllumajandusettevõtjal vähendada loomakasvatust kuni 750 emisekohani (seni kasvatati 875 alla üheaastast emist). Euroopa Kohus lahendas selles asjas Taani kohtu eelotsusetaotlust, mis puudutas EL direktiivi 96/61/EÜ (saastuse kompleksne vältimine ja kontroll) I lisa alajaotise 6.6 punkt c tõlgendamise osas küsimust, kas sigade intensiivkasvatuseks mõeldud käitise juures arvestatakse kompleksloa kohustuse tekkimise piiri määratlemisel ka nooremiseid (täiskasvanud emaseid sigu, kellel on olnud esimene innaaeg, kuid kes ei ole veel poeginud).
Euroopa Kohus leidis, et saastuse kompleksse vältimise ja kontrolli direktiivis sätestatud 750 emisekoha piirmäär, millest alates tekib kompleksloa kohustus sigade intensiivkasvatuseks mõeldud käitisele, hõlmab ka nooremiseid. Seetõttu on ka sellisel hulgal nooremiseid kasvatavatele käitisele vaja kompleksluba. Kohus lähtus keskkonnakaalutlustest, mille kohaselt nooremiste poolt põhjustatud saaste on vähemalt samaväärne emiste poolt põhjustatuga.
Vt Euroopa Kohtu otsust asjas C‑585/10
Vt ka ELi direktiivi 96/61/EÜ (saastuse kompleksne vältimine ja kontroll)
2012. aasta algusest hakkasid kehtima keskkonnatasude seaduses sätestatud uued keskkonnatasude määrad – suurenevad nii maavara kaevandamisõiguse tasu määrad (nt põlevkivi kaevandamisõiguse tasu suureneb keskkonnaministeeriumi teatel 20%, dolo- ja lubjakivi puhul 25% jne), jäätmete ladestamise saastetasu (tõus 20%), vee erikasutusõiguse tasumäärad (üldjuhul tõus 10%), välisõhu saastetasud kui ka veesaastetasu.
Tasumäärade tõus käesoleva aasta jaanuarist oli ette nähtud juba 2009. a kehtestatud keskkonnatasude seaduse muudatustes ning nende iga-aastane suurenemine on konkreetsete tasumääradena paika pandud kuni 2015. aasta lõpuni.
Vt ülevaadet keskkonnatasude tõusust keskkonnaministeeriumi kodulehel
Vt keskkonnatasude seadust Riigi Teatajas
Riigikohus tegi 20. detsembril otsuse kohtuasjas nr 3-3-1-59-11, milles selgitas tee eelprojekti tähendust tee asukoha määramisel. Vaidlus puudutas Maanteeameti poolt 2009. a tehtud otsust Rakvere-Haljala tugimaantee nr 23 trassivaliku kohta, mille vaidlustas AS Eesti Statoil. Kaebaja leidis, et teda ei kaasatud õigeaegselt trassivaliku tegemisse, samas kui otsus piirab oluliselt tema ettevõtlusvabadust.
Riigikohus leidis, et tee eelprojektiga ei panda lõplikult paika tee asukohta, vaid selle näol on tegemist üksnes „omaniku ettekujutusega kavandatavast teest“. Eelprojekti funktsioon on Riigikohtu otsuse kohaselt üksnes kirjeldada kavandatava tee asukohta, ent trass määratakse kindlaks asjakohase planeeringu kehtestamisega, kusjuures planeerimismenetluse käigus võib tee asukoht võrreldes eelprojektis kavandatuga muutuda.
Riigikohtu otsuse ja selle tausta kohta loe lähemalt Kärt Vaarmari pikemast artiklist keskkonnaõiguse blogis.
Vt Riigikohtu otsust kohtuasjas nr 3-3-1-59-11
Euroopa Kohus tegi 21. detsembril otsuse kohtuasjas nr C‑366/10, milles leidis, et EL direktiiv 2008/101/EÜ on kooskõlas rahvusvaheliste lepingutega ja rahvusvahelise õiguse põhimõtetega. Vaidlusalune direktiiv lisas alates käesoleva aasta 1. jaanuarist lennutegevuse EL kasvuhoonegaaside saastekvootidega kauplemise süsteemi. Kohtuvaidlus sai alguse Suurbritanniast, kus direktiivi ülevõtvate siseriiklike aktide peale esitasid kaebuse Ameerika Ühendriikide lennundusettevõtteid ühendav organisatsioon ATA ning kolm Ühendriikide suuremat lennuettevõtet. Kaebajad leidsid, et direktiiv ja seda ülevõtvad õigusaktid rikuvad rahvusvahelise tavaõiguse põhimõtteid ning mitmeid rahvusvahelisi leppeid – Kyoto protokolli, rahvusvahelise tsiviillennunduse Chicago konventsiooni ja USA-EL avatud lennunduspiirkonna lepingut. Asja arutanud Suurbritannia kohus otsustas asja õigeks lahendamiseks pöörduda Euroopa Kohtu poole.
Euroopa Kohus leidis, et rahvusvahelise tsiviillennunduse Chicago konventsioon ning Kyoto konventsioon ei ole direktiivi 2008/101/EÜ õiguspärasuse hindamisel asjakohased ning direktiiv ei ole vastuolus ka avatud lennunduspiirkonna lepinguga. Rahvusvahelise tavaõiguse põhimõtted on Euroopa Kohtu hinnangul küll asjakohased ning neile saavad isikud EL õigusakti vaidlustamisel küll põhimõtteliselt tugineda, ent antud juhul rahvusvahelise tavaõiguse põhimõtteid (nt riikide suveräänsus õhuruumi üle, üle avamere vabalt lendamise õigus) ei rikutud.
EL otsus liita direktiiviga 2008/101/EÜ kasvuhoonegaaside saastekvootidega kauplemise süsteemi kõik lennud, mis algavad või lõppevad EL lennujaamades, on saanud teravat vastukaja teistelt suurriikidelt, eelkõige USA-lt ning Hiinalt ning neis baseeruvatelt lennufirmadelt. Kasvuhoonegaaside saastekvootidega kauplemise süsteemi lisamine tähendab, et Euroopasse lendavad lennufirmad peavad igal aastal hankima enda poolt emiteeritud kasvuhoonegaasidega võrdväärse hulga saastekvoote. Teatud hulk saastekvoote jagatakse küll iga-aastaselt tasuta, nende ärakasutamisel tuleb aga ettevõtetel hankida täiendavaid kvoote oksjonite teel. Lennufirmade jaoks on seetõttu tegemist täiendava kuluartikliga.
Vt kohtuotsuse teksti Euroopa Kohtu kodulehelt
Vt ka EEL uudiskirja vastavat uudist 22. detsembrist
15. detsembril tutvustas Euroopa Komisjon avalikkusele oma energeetikapoliitika alast teatist „Energy Roadmap 2050“. Teatises tõdetakse, et energiasüsteemi CO2-heite oluline vähendamine 2050. aastaks on tehniliselt ja majanduslikult teostatav. Analüüs põhineb nelja heite vähendamise võimalikul stsenaariumil (energiatõhusus, taastuvenergiaallikad, tuumaenergia ning süsinikdioksiidi kogumine ja säilitamine). Neile stsenaariumidele toetudes kirjeldab teatis üldjoontes põhimõtteid, millest tuleb lähtuda, et saavutada aastaks 2050 ühelt poolt kasvuhoonegaaside vähendamine ning teiselt poolt varustuskindlus ning konkurentsivõime. Kuigi teatis ei ole vahetult aluseks uute õigusaktide andmisele, on selles sisalduvad põhimõtted olulised tulevaste üleeuroopaliste energeetikaalaste meetmete väljatöötamisel ja valikul.
Vt Euroopa Komisjoni teatist (inglise k, pdf-formaadis)
7. jaanuaril jõustus Vabariigi Valitsuse määrus, mille alusel muudetakse aastatel 2011 ja 2012 EL kasvuhoonegaaside kvoodikaubanduse süsteemi kuuluvatele paiksetele käitistele (nt suurematele soojuselektrijaamadele ja katlamajadele) tasuta jagatavate saastekvootide hulka. Määrus asendab varasema Vabariigi Valitsuse määruse, millega olid kindlaks määratud paiksete käitistele jagatavad kvoodihulgad perioodiks 2008-2012 ning mille alusel toimus tasuta saastekvootide jagamine aastatel 2008-2010.
1. jaanuaril jõustusid keskkonnaministri bensiini vedu ja bensiini terminalides ja tanklates hoidmise nõudeid reguleeriva määruse muudatused. Muudatuste kohaselt tuleb hakata teatud suurusega uutes (st pärast 1. jaanuarit 2012. a ehitatud või selleks loa saanud) ning märkimisväärselt rekonstrueeritavates tanklatesse paigaldama bensiiniaurude regenereerimise süsteeme. Nimetatud süsteemide eesmärk on püüda kinni autode bensiinipaakidest tankimise käigus välisõhku paiskuvad bensiiniaurud, et õhk oleks puhtam. Vastavad seadmed tuleb paigaldada uutesse või märkimisväärselt rekonstrueeritavatesse tanklatesse juhul, kui nende tegelik või kavandatav läbilaskevõime on üle 500 m3 aastas (või 100 m3 aastas, kui tankla kohal asuvad alalised elu- või tööruumid). 31. detsembriks 2018. a tuleb vastavad seadmeid paigutada ka kõikidesse olemasolevatesse tanklatesse, mille läbilaskevõime on üle 3000 m3 aastas. Muudatuste aluseks on EL direktiiv 2009/126/EÜ.
10. jaanuaril võttis Riigikogu menetlusse jäätmeseaduse (JäätS) ja pakendiseaduse (PakS) muudatused. Eelnõu seletuskirja kohaselt on muudatuste eesmärk parandada pakendijäätmete kogumissüsteemi toimimist ja kõrvaldada praktikas esile kerkinud probleemid. Eelnõu JäätSi puudutava osaga lisatakse pakenditootjate hulka põllumajandusplasti tootja ja defineeritakse põllumajandusplasti mõiste. Samuti tõhustatakse kontrolli Eestis kehtestatud tagatisrahaga pakendi riikidevahelise veo üle. Teiseks hõlmab eelnõu PakS täiendusi, mis on seotud tagatisrahaga pakendite (nn pandipakendite) tagasivõtmisega.
Eelnõu kohaselt muudetaks põllumajanduses kasutatava plasti (põhiliselt silopallidel kasutatava kilejäätmete) kogumine, taaskasutamine ja kõrvaldamine pakenditootja vastutuseks. Muudatuse kohaselt peaks põllumajandusplasti tootja enda poolt turule lastud toodete üle arvestust pidama, esitama need andmed probleemtooteregistrile ja täitma taaskasutuse sihtarvu (mis eeldab kogumissüsteemi loomist). Põllumajandusplasti jäätmete kogumissüsteemi loomine vähendaks nende jäätmete põletamist, maasse kaevamist jm keskkonda saastavat tegevust, mida on seni korduvalt esinenud.
Tagatisrahaga pakendite osas kehtestataks eelnõuga tarbijatele pakendi tagatisraha eest tagastamiseks kaheaastane periood. Praegu võib tarbija ka 10 aastat pärast tagatisrahaga pakendi ostmist nõuda sellelt tagatisraha tagastamist vastavalt tagastamise hetkel kehtivatele tagatisraha määradele. Eelnõu seletuskirja kohaselt kaasneb sellega oluline äririsk tagatisrahaga pakendiettevõtjale, mistõttu on ajalise piirangu seadmine vajalik. Lisaks peab eelnõu muudatuste kohaselt Eestisse sisseveetavatel tagatisrahaga pakendijäätmetel, mille kaal ületab neli kilogrammi, saadetisega kaasas olema asjakohane info ja Eesti jäätmekäitlejaga sõlmitud leping. Hetkel kehtib see nõue alates 20 kg saadetisest.
Vt jäätmeseaduse (JäätS) ja pakendiseaduse (PakS) muutmise seaduse eelnõu teksti ja seletuskirja Riigikogu kodulehelt
17. detsembril jõustus Vabariigi Valitsuse määrus jäätmete taaskasutamis- ja kõrvaldamistoimingute nimistute kohta. Muudatused põhinevad ELi direktiivi 2008/98/EÜ (jäätmedirektiiv) I ja II lisa ülevõtmisel Eesti õigusesse. Uus määrus asendab varem kehtinud Vabariigi Valitsuse määruse „Jäätmete taaskasutamis- ja kõrvaldamistoimingute nimistud“, kuna see ei sisaldanud mitmeid jäätmedirektiivi I ja II lisas loetletud taaskasutamis- ja kõrvaldamistoiminguid. Lisaks on täiendatud terminoloogiat.
Määruses loetletakse jäätmete taaskasutamis- (R) ja kõrvaldamistoiminguid (D) jäätmete töötlemist iseloomustavate koodidega, mis koosnevad tähisest R või D ja järjekorranumbrist. Määruses on direktiivi poolt nõutavale lisaks osa jäätmekäitlustoiminguid jaotatud alamtoiminguteks, mida märgitakse toimingukoodile lisatud väiketähega (näiteks kood R3o tähistab bioloogilist ringlussevõttu, R5c tähistab keemilist ringlusse võttu). Alamtoimingute tähistamine annab määruse seletuskirja kohaselt parema ülevaate jäätmete töötlemise tegelikust sisust. Vastavalt jäätmeseaduses sätestatule tuleb muuta need jäätmeload, milles kasutatakse muutunud koodidega toimingud.
Teise olulise täiendusena kehtestati toimingukoodi määramisele nn „50% reegel“. See tähendab, kui eeltöötluse tulemusena osa jäätmetest taaskasutatakse ja osa kõrvaldatakse, siis tähistatakse ettevalmistavat toimingut koodiga R või D sõltuvalt sellest, kuhu suunatakse suurem osa jäätmete massist. Lisaks kehtestab määrus energiatõhususe künnise olmejäätmeid töötlevatele jäätmepõletus- ja jäätmete koospõletustehastele. Künnise ületamisel loetakse jäätmete töötlemist taaskasutamiseks, selle mittesaavutamisel aga kõrvaldamiseks.
Vt määruse eelnõu seletuskirja Eelnõude Infosüsteemist
25. detsembril jõustusid keskkonnaministri jäätmearuande määruse ja jäätmeloa määruse muudatused. Määruste muutmise aluseks oli ELi määruse 166/2006/EÜ (nn E-PRTR määrus) rakendamine. E-PRTR määruse kohaselt on riigil kohustus kanda teatud andmeid Euroopa saasteainete heite- ja ülekanderegistrisse (edaspidi E-PRTR). Tegemist on elektroonilise andmebaasiga, mis peab olema avalikkusele kergesti ligipääsetav ja koondab keskkonnaandmeid saasteainete heidete ning tegevuskohast väljapoole ülekantavate saasteainete ja jäätmete kohta. Seni kehtinud jäätmeloa taotluse ja jäätmeloa ning jäätmearuande vormid ei hõlmanud kõiki E-PRTR määrusega nõutavaid andmeid.
Kuna E-PRTR andmete kogumiseks tuleb esmalt määratleda selle kohaldamisalasse kuuluvad ettevõtjad, oli vaja täiendada jäätmelubade taotluse ja jäätmelubade vorme. Jäätmeloa taotlusesse lisatavate andmete alusel teeb loa andja juba enne keskkonnaloa väljastamist kindlaks, kas loa omanik on E-PRTR aruandekohuslane. Täiendavad andmed puudutavad jäätmeloaga hõlmatud tegevuse tegevuskohta.
Ühtlasi täiendati ka jäätmearuandega esitatavaid andmeid selliselt, et need hõlmaks E-PRTR-i esitatavaid andmeid. Määruse eelnõu seletuskirja kohaselt puudus seni jäätmearuandes info selle kohta, kui suur osa käitisest väljaveetavatest jäätmetest suunati taaskasutusse või kõrvaldamisele, kes oli ohtlike jäätmete ekspordi puhul vastuvõtja ja kus oli tegelik käitluskoht ning jäätmekoguste määramise meetod koos kirjeldusega. Puuduolevate andmete kogumiseks pidi Keskkonnateabe Keskus ettevõtjatelt andmeid täiendavalt juurde küsima. Viimastel puudus vastavate andmete esitamiseks siiani otsene kohustus. Jäätmearuande määruse muudatuste kohaselt pikendati ka 2012. aastast jäätmearuande Keskkonnaametile esitamise tähtaega 31. jaanuarini. Varem oli selleks tähtajaks 20. jaanuar.
Vt ka keskkonnaministri määruste muudatusi Riigi Teatajas
Vt ka ELi määrust 166/2006/EÜ (E-PRTR määrust) (pdf-formaadis)
vt ka E-PRTR registrit veebis
25. detsembril jõustusid keskkonnaministri määruse „Probleemtoodete kohta kehtestatud keeldude ja piirangute rakendamise tähtajad ning probleemtoodetes ohtlike ainete sisalduse piirnormid” muudatused. Määruse muutmise peamiseks aluseks oli ELi direktiivi 2011/65/EL (uus RoHS direktiiv) Eesti õigusesse ülevõtmine. Probleemtoodete määrusega reguleeritakse teatud probleemtoodetes (elektri- ja elektroonikaseadmetes, patareides ja akudes ning mootorsõidukites) ohtlike ainete sisalduse piirnorme, millest suurema sisalduse korral ei või neid tooteid turule viia, määratakse erandid nendest piirnormidest ning turule viimise keelu rakendamise tähtajad.
Probleemtoodete määruse olulisimaks täienduseks on uute elektri- ja elektroonikaseadmete gruppide järk-järguline kohaldamisalasse lisamine tulevikus (vastavalt RoHS direktiivis sätestatule). Alates 22. juulist 2014 lisanduvad määruse kohaldamisalasse meditsiiniseadmed ning seire- ja kontrollseadmed, kuid turule laskmise keeldu ei kohaldata in vitro diagnostikameditsiiniseadmetele ja tööstuslikele seire- ja kontrollseadmetele. Alates 22. juulist 2016 lisatakse kohaldamisalasse In vitro diagnostikameditsiiniseadmed ning alates 22. juulist 2017 tööstuslikud seire- ja kontrollseadmed.
Vt eelnõu seletuskirja Eelnõude Infosüsteemis
Vt ka ELi direktiivi 2011/65/EL (uus RoHS direktiiv) (pdf-formaadis)
Euroopa Kontrollikoda avalikustas 12. detsembril eriaruande nr 12/2011 auditi tulemuste kohta, mille eesmärgiks oli uurida, kas ELi meetmed aitasid tõhusalt kaasa laevastike püügivõimsuse kohandamisele olemasolevate püügivõimalustega. Kontrollikoda uuris peamiselt kaht küsimust: kas laevastiku püügivõimsuse vähendamise raamistik on selge ning kas erimeetmed on hoolikalt määratletud ja rakendatud. Audit viidi läbi Euroopa Komisjonis ja seitsmes liikmesriigis (Taani, Hispaania, Prantsusmaa, Itaalia, Poola, Portugal ja Ühendkuningriik).
Auditist selgus, et ühine kalanduspoliitika ei suuda tagada kalapüügi jätkusuutlikkust, kuna kalalaevastike püügivõimsus on liiga suur, kusjuures senised EL meetmed ei ole ülepüügi probleemi osas (millele kontrollikoda on juhtinud tähelepanu ka varasemates aruannetes aastatest 1993 ning 2007) tulemusi andnud. Meetmete raamistik ei ole kontrollikoja arvates piisav, kalapüügi ülemmäärad ei piira kalalaevastike tegelikku püügivõimsust; määratletud ei ole liigset püügivõimsust ning ka uuritud liikmesriigid ei ole eesmärkide seadmisel ja meetmete rakendamisel piisavalt pingutanud, et ülepüüki vältida.
Vt Euroopa Kontrollikoja pressiteadet eriaruande nr 12/2011 kohta (eesti k, pdf)
Vt Eriaruannet nr 12/2011 (eesti k, pdf)

matches: Riigikohus Kohus Kohus Kohus Kohus Riigikohus Riigikohus Kohus kohus Kohus


Riigikogu 23.02.2011 seadus; jõustumiskuupäev 01.07.2011
redaktsioon 01.08.2020 [RT I, 16.06.2020, 5]
13.06.2012 RT I, 06.07.2012, 1 01.04.2013 sõnad „teenistuja” ja „avalik teenistuja” asendatud läbivalt sõnaga „ametnik”
11.12.2013 RT I, 23.12.2013, 1 01.01.2014, osaliselt 01.01.2015 ja 01.01.2020
13.06.2012 RT I, 06.07.2012, 1 01.04.2013 sõnad "teenistuja" ja "avalik teenistuja" asendatud läbivalt sõnaga "ametnik"
Seaduse eesmärk on arendada, säilitada ja kaitsta eesti keelt ning tagada eesti keele kasutamine peamise suhtluskeelena kõikides avaliku elu valdkondades.
(1) Seaduses reguleeritakse eesti keele ja võõrkeelte kasutamist suulises ja kirjalikus asjaajamises, avalikus teabes ja teeninduses, eesti viipekeele ja viibeldud eesti keele kasutamist, eesti keele oskuse nõudeid ja hindamist, seaduses ja seaduse alusel sätestatud nõuete täitmise riiklikku ja haldusjärelevalvet ning vastutust seaduse nõuete rikkumise eest.
(2) Eraõiguslike juriidiliste isikute ja füüsiliste isikute keelekasutust reguleeritakse, kui see on õigustatud põhiõiguste kaitseks või avalikes huvides. Avalikud huvid käesoleva seaduse tähenduses on ühiskonna turvalisus, avalik kord, avalik haldus, haridus, tervishoid, tarbijakaitse ja tööohutus. Eesti keele kasutamise ja keeleoskuse nõue peab olema põhjendatud ning proportsionaalne taotletava eesmärgiga ega tohi moonutada piiratavate õiguste olemust.
(3) Võõrkeelt, sealhulgas vähemusrahvuse keelt kasutavate isikute õigused tagatakse kooskõlas teiste seaduste ning välislepingutega. Võõrkeelte toetamise meetmed ei tohi kahjustada eesti keelt.
2. peatükk Keelepoliitika ja keelevaldkonna juhtimine
§ 3. Eesti keele staatus
(2) Eesti viipekeel on iseseisev keel ning viibeldud eesti keel on eesti keele esinemiskuju.
(3) Riik toetab eesti keele piirkondlike erikujude (edaspidi murdekeel) kaitset, kasutamist ja arendamist.
§ 4. Ametlik ja avalik keelekasutus ning eesti kirjakeele norm
(1) Ametlik keelekasutus on riigi ametiasutuse ja valitsusasutuse hallatava riigiasutuse (edaspidi riigiasutus) ning kohaliku omavalitsuse ametiasutuse ja kohaliku omavalitsuse ametiasutuse hallatava asutuse (edaspidi kohaliku omavalitsuse asutus), notari, kohtutäituri ja vandetõlgi ning nende büroo või muu avaliku halduse ülesandeid täitma volitatud asutuse, kogu või isiku dokumentide, veebilehe, siltide, viitade ja teadaannete keelekasutus. Ametlik keelekasutus peab vastama eesti kirjakeele normile (edaspidi kirjakeele norm). Murdekeele põlisel kasutusalal võib kirjakeele normi kohasele tekstile lisada samasisulise teksti vastavas murdekeeles.
(2) Kirjakeele normi all mõistetakse õigekirjutuslike, grammatiliste ja sõnavaraliste normingute ja soovituste süsteemi. Kirjakeele normi rakendamise korra kehtestab Vabariigi Valitsus määrusega.
(3) Muudes avalikkusele suunatud tekstides, millele ei kohaldata ametliku keelekasutuse nõuet, sealhulgas eesti keele kasutamisel meedias, järgitakse keelekasutuse head tava.
§ 5. Võõrkeel ja vähemusrahvuse keel
(1) Iga muu keel peale eesti keele ja eesti viipekeele on võõrkeel.
(2) Vähemusrahvuse keel on võõrkeel, mida vähemusrahvusest isikud on Eestis põliselt kasutanud emakeelena.
(3) Vähemusrahvusest isik käesoleva seaduse tähenduses on Eesti kodanik, kes omab kauaaegseid, kindlaid ja kestvaid sidemeid Eestiga ning erineb eestlastest keele poolest.
§ 6. Keelevaldkonna korraldamine
(1) Keelevaldkonda, sealhulgas keeleõpet, eestikeelse oskussõnavara ja eesti keelele suunatud keeletehnoloogia arendamist ning rakendamist ja eesti keele alast teadus- ja arendustegevust suunab ja koordineerib Haridus- ja Teadusministeerium.
(2) Riik toetab eestikeelse laiale kasutajaskonnale suunatud ja õppeotstarbelise tarkvara kasutamist.
§ 7. Eesti keelenõukogu
Eesti keelenõukogu nõustab Vabariigi Valitsust keelepoliitika arendamisel ja elluviimisel. Vabariigi Valitsus kehtestab Eesti keelenõukogu põhimääruse ning kinnitab valdkonna eest vastutava ministri ettepanekul selle koosseisu ja esimehe.
3. peatükk Suuline ja kirjalik asjaajamine
§ 8. Õigus eestikeelsele suulisele ja kirjalikule asjaajamisele ja teabele
(1) Igaühel on õigus eestikeelsele suulisele ja kirjalikule asjaajamisele (edaspidi koos asjaajamine) riigiasutuses, sealhulgas Eesti välisesinduses, kohaliku omavalitsuse asutuses, notari, kohtutäituri ja vandetõlgi juures ning nende büroos, kultuuriomavalitsuses ning Eestis registreeritud muus asutuses, äriühingus, mittetulundusühingus ja sihtasutuses.
(2) Kurdi või vaegkuulja eesti viipekeelse ja viibeldud eestikeelse suulise asjaajamise õigus käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud asutustes tagatakse tõlketeenuse võimaldamisega õigusaktides sätestatud korras.
(3) Töötajale ja ametnikule tagatakse eestikeelne tööalane teave, kui seadus ei sätesta teisiti.
§ 9. Vähemusrahvuse keele kasutamise õigus
(1) Omavalitsusüksuses, kus vähemalt pooled püsielanikud on vähemusrahvusest, on igaühel õigus pöörduda selle omavalitsusüksuse territooriumil tegutseva riigiasutuse ja kohaliku omavalitsuse asutuse poole ning saada nendelt ja nende ametnikult ja töötajalt eesti keeles antavate vastuste kõrval ka vastuseid selle vähemusrahvuse keeles.
(2) Omavalitsusüksuse püsielanik käesoleva seaduse tähenduses on Eesti kodanik, alalist elamisõigust omav Euroopa Liidu kodanik ja tema perekonnaliige või pikaajalise elaniku elamisloa alusel Eestis elav välismaalane, kelle püsiv elukoht, see on elukoht, mille andmed on kantud Eesti rahvastikuregistrisse (edaspidi rahvastikuregister), asub kõnealuses vallas või linnas.
(3) Vähemusrahvusest püsielanike osakaalu määratlemisel omavalitsusüksuses lähtutakse rahvastikuregistri andmetest kõnealuse aasta 1. jaanuari seisuga.
§ 10. Asjaajamiskeel
(1) Riigiasutuse ja kohaliku omavalitsuse asutuse asjaajamine toimub eesti keeles. Eestikeelse asjaajamise nõue laieneb ka riigi enamusosalusega äriühingule, riigi asutatud sihtasutusele ja riigi osalusega mittetulundusühingule.
(2) Kaitseväe ja Kaitseliidu teenistus- ja käskluskeel on eesti keel.
(3) Kohtueelse menetluse ja kohtumenetluse keelekasutus sätestatakse asjakohaste seadustega.
(4) Riigi- ja kohaliku omavalitsuse ametnik esineb Eesti eestikeelses meedias eesti keeles.
§ 11. Püsielanike keele kasutamine asjaajamiskeelena
Omavalitsusüksuses, mille püsielanike enamiku keel ei ole eesti keel, võib kohaliku omavalitsuse sisemise asjaajamise keelena selle kohaliku omavalitsuse volikogu ettepanekul ja Vabariigi Valitsuse otsusel kasutada lisaks eesti keelele omavalitsusüksuse püsielanike enamiku keelt.
§ 12. Asjaajamine võõrkeeles
(1) Kui riigiasutusele või kohaliku omavalitsuse asutusele esitatakse võõrkeelne avaldus või muu dokument, on asutusel õigus nõuda dokumendi esitajalt selle tõlget eesti keelde, välja arvatud käesoleva seaduse §-s 9 sätestatud juhul. Tõlke nõudmisest antakse avalduse või muu dokumendi esitajale viivitamata teada.
(2) Seaduses sätestatud juhtudel on riigiasutusel või kohaliku omavalitsuse asutusel õigus nõuda vandetõlgi tehtud tõlget. Kui nõutud tõlget ei esitata, võib riigiasutus või kohaliku omavalitsuse asutus dokumendi tagastada või esitaja nõusolekul ja kulul tõlkida.
(3) Riigiasutus või kohaliku omavalitsuse asutus vastab võõrkeelsele dokumendile eesti keeles, välja arvatud käesoleva seaduse §-s 9 sätestatud juhul. Kui dokumendi saaja avaldab soovi saada võõrkeelset vastust, siis võidakse vastus võõrkeelde tõlkida dokumendi saaja kulul. Dokumendi saaja ja riigiasutuse või kohaliku omavalitsuse asutuse kokkuleppel võib võõrkeelsele dokumendile vastata mõlemale poolele arusaadavas võõrkeeles.
(4) Suulisel asjaajamisel riigiasutuse ja kohaliku omavalitsuse asutuse ametniku ning töötajaga, samuti Eesti Vabariigi välisesinduses ning notari, kohtutäituri ja vandetõlgiga ning nende büroos võib poolte kokkuleppel kasutada ka võõrkeelt. Kui kokkulepet ei saavutata, suheldakse tõlgi vahendusel ning kulud katab eesti keelt mittevaldav isik, kui seadusega ei sätestata teisiti. Käesolevat lõiget ei kohaldata käesoleva seaduse §-s 9 sätestatud juhul.
§ 13. Välissuhtluse keel
Riigiasutusel ja kohaliku omavalitsuse asutusel ning nende ametnikul ja töötajal on õigus kasutada välissuhtluses mõlemale poolele sobivat keelt.
§ 14. Aruandluse keel
Eestis registreeritud asutus, äriühing, mittetulundusühing, sihtasutus ja füüsilisest isikust ettevõtja esitavad seadustega ettenähtud aruanded eesti keeles.
§ 15. Pitsati, templi ja kirjaplangi keel
Eestis registreeritud asutuse, äriühingu, mittetulundusühingu, sihtasutuse või füüsilisest isikust ettevõtja avalikus suhtluses kasutatav pitsat, tempel ja kirjaplank on eestikeelsed. Eestikeelsele tekstile võib asutus, äriühing, mittetulundusühing, sihtasutus või füüsilisest isikust ettevõtja lisada tõlke võõrkeelde. Suhtlemisel välisriigi isikuga, samuti välissuhtluses võib kasutada võõrkeelset kirjaplanki.
4. peatükk Eestikeelne teave ja teenindamine
§ 16. Teabekeel
(1) Avalikku kohta paigaldatud viidad, sildid, ettevõtte liiginimetus ja välireklaam, sealhulgas poliitilise agitatsiooni eesmärgil paigaldatud välireklaam, ning juriidilise isiku teadaanded peavad olema eestikeelsed.
(2) Avalikku kohta paigaldatud viitadele, siltidele, ettevõtte liiginimetusele ja välireklaamile võib lisada teksti tõlke võõrkeelde, kusjuures eestikeelne tekst peab olema esikohal ega tohi olla halvemini vaadeldav kui võõrkeelne tekst.
(3) Kaubamärgi kasutamisel isiku tegevuskoha tähisena või välireklaamis tuleb kaubamärgi võõrkeelne osa, mis sisaldab olulist teavet tegevuskoha, pakutava kauba või teenuse kohta, esitada ka eestikeelsena, kahjustamata seejuures kaubamärgi eristusvõimet ja kohaldamata käesoleva paragrahvi lõiget 2. Nimetatud teabe võib esitada ka tegevuskoha sissepääsu juures.
(4) Kui Eestis registreeritud asutusel, äriühingul, mittetulundusühingul, sihtasutusel või füüsilisest isikust ettevõtjal on avalikkusele suunatud võõrkeelne veebileht, peab see sisaldama vähemalt kokkuvõtvat eestikeelset teavet tema tegevusvaldkonna või pakutavate kaupade või teenuste kohta.
(5) Avalikel üritustel peab korraldaja tagama olulise võõrkeelse teabe tõlke eesti keelde.
§ 17. Tarbija õigus eestikeelsele teabele
(1) Kaupade ja teenuste tarbijal on õigus eestikeelsele teabele ja teenindamisele tarbijakaitseseaduse alusel.
(2) Isikul, kes ei ole tarbija tarbijakaitseseaduse § 2 lõike 1 punkti 1 tähenduses, on õigus saada kauplejalt kauba või teenuse omaduste ja kasutamistingimuste kohta eestikeelset teavet.
§ 18. Audiovisuaalse teose, tele- ja raadiosaate ning reklaami võõrkeelse teksti tõlge
(1) Audiovisuaalse teose, sealhulgas saate ja reklaami avalikul esitamisel ja edastamisel tagab audiovisuaalmeediateenuse osutaja või ettevõtja, et võõrkeelsele tekstile on lisatud sellele sisult ja vormilt vastav eestikeelne tõlge.
(2) Eestikeelset tõlget ei nõuta keeleõppesaadete, vahetult taasedastatavate saadete või omatoodetud võõrkeelsete uudiste diktoriteksti ja otsesaadete puhul. Nimetatud eestikeelse tõlketa võõrkeelsete uudiste ja otsesaadete maht ei tohi ületada kümme protsenti nädala omatoodangu mahust.
(3) Eestikeelset tõlget ei nõuta võõrkeelsele kuulajale suunatud raadiosaadete puhul. Eestikeelses raadiosaates sisalduvad võõrkeelsed kõnetekstid tõlgitakse eesti keelde.
§ 19. Lepingu keel
Tööleping ja võlaõigusseaduse alusel sõlmitud leping, mis lepingu ühe poole jaoks ei seondu majandus- ja kutsetegevusega, samuti avaliku teenuse osutamise leping sõlmitakse eesti keeles, kui osapooled ei lepi kokku mõne muu keele kasutamises.
§ 20. Nimed
(1) Kohanime kirjutamisel lähtutakse kohanimeseaduses sätestatust.
(2) Isikunime kirjutamisel lähtutakse nimeseaduses sätestatust.
(3) Ärinime kirjutamisel lähtutakse äriseadustikus sätestatust.
(4) Eesti koha-, isiku- ja ärinime, asutuse või mittetulundusühingu ja sihtasutuse nime rahvusvaheline ladinatäheline kuju on samane Eestis kasutatavaga. Muud tähestikku kasutavas keeles rakendatakse nimeseaduse alusel kehtestatud ümberkirjutusreegleid.
§ 21. Eesti seadusandliku kogu nime kasutamine
(1) Eesti seadusandliku kogu nime Riigikogu ei tõlgita ning see kirjutatakse ladina tähestikku kasutavas võõrkeeles samaselt eesti keelega, muud tähestikku kasutavas keeles vastavuses nimeseaduse alusel kehtestatud ümberkirjutusreeglitega.
(2) Eesti seadusandliku kogu nime Riigikogu võib mitteametlikus kasutuses asendada sõnaga "parlament" nii eesti keeles kui ka võõrkeeles.
§ 22. Riiklik registreerimismärk
Riikliku registreerimismärgi tähelises osas võib kasutada ainult ladina tähti.
5. peatükk Eesti keele oskus, selle hindamine ja kontrollimine
§ 23. Eesti keele oskuse ja kasutamise nõuded
(1) Ametnik, riigiasutuse ja kohaliku omavalitsuse asutuse töötaja, samuti avalik-õigusliku juriidilise isiku ja selle asutuse töötaja, avalik-õigusliku juriidilise isiku liige, notar, kohtutäitur, vandetõlk ja nende büroo töötaja peavad oskama ja kasutama eesti keelt tasemel, mis on vajalik teenistuskohustuste või tööülesannete täitmiseks.
(2) Äriühingu, mittetulundusühingu ja sihtasutuse töötajale ning füüsilisest isikust ettevõtjale ja tema töötajale, samuti seadusest tuleneva kohustusliku liikmesusega mittetulundusühingu juhatuse liikmele kehtestatakse eesti keele oskuse nõuded, kui see on õigustatud avalikes huvides.
(3) Kohustusliku keeleoskustaseme määramisel võetakse aluseks Euroopa Nõukogu koostatud Euroopa keeleõppe raamdokumendis määratletud keeleoskustasemed, mille kirjeldus esitatakse käesoleva seaduse lisas 1.
(4) Ametniku, töötaja ja füüsilisest isikust ettevõtja eesti keele oskuse ja kasutamise nõuded kehtestab Vabariigi Valitsus määrusega. Määruses reguleeritakse käesoleva paragrahvi lõigetes 1 ja 2 nimetatud isikute eesti keele oskuse ja kasutamise nõudeid, lähtudes töö iseloomust ja töö- või ametikoha keelekasutusolukorrast.
(5) Eesti keele oskuse nõudeid ei kohaldata isikule, kes töötab Eestis tähtajaliselt väliseksperdi või välisspetsialistina. Välisõppejõule ja välisteadustöötajale ei kohaldata eesti keele oskuse nõudeid, kui ta on Eestis töötanud vähem kui viis aastat.
§ 24. Eesti keele tasemeeksam
(1) Eesti keele oskust hinnatakse tasemeeksamil.
(2) Tasemeeksamite läbiviijate ja hindajate loetelu kinnitab valdkonna eest vastutav minister käskkirjaga.
(3) Tasemeeksamite ülesehituse ning läbiviimise korra kehtestab valdkonna eest vastutav minister määrusega.
(4) Tasemeeksamite koostamise, korraldamise, hindamise ja analüüsimise korraldab Haridus- ja Noorteamet.
(5) [Kehtetu - RT I, 16.06.2020, 1 - jõust. 01.08.2020]
§ 25. Eesti keele tasemeeksami tulemuse vaidlustamine
(1) Kui eksaminand ei ole rahul tasemeeksami tulemusega, on tal õigus 30 päeva jooksul pärast selle teatavaks tegemist esitada Haridus- ja Teadusministeeriumile vaie.
(2) Tasemeeksamite tulemuste kohta esitatud vaiete läbivaatamiseks moodustatakse tasemeeksamite vaidekomisjon, mille koosseisu kinnitab valdkonna eest vastutav minister käskkirjaga.
(3) Vaidekomisjon lahendab vaide 30 päeva jooksul pärast selle saamist ning teeb ühe järgmistest otsustest:
2) rahuldada vaie ning teha vajaduse korral eesti keele tasemetunnistusi väljastava asutuse juhile ettekirjutus eesti keele tasemetunnistuse väljastamiseks.
§ 26. Eesti keele oskuse tõendamise erisused
(1) Võõrkeelse põhikooli ja gümnaasiumi lõpetamisel väljastatakse eesti keele kui teise keele eksami sooritanule eesti keele tasemeeksami tunnistus põhikooli- ja gümnaasiumiseaduse alusel kehtestatud korras.
(2) Kodakondsuse taotleja eesti keele eksami ja eesti keele tasemeeksami ühitamise tingimused kehtestab Vabariigi Valitsus määrusega.
(3) Eesti keele tasemeeksamit ei pea sooritama isik, kes on omandanud eesti keeles põhihariduse, keskhariduse või kõrghariduse.
(4) Haridus loetakse omandatuks eesti keeles, kui vähemalt 60 protsenti õppetööst toimus eesti keeles.
(5) Eesti keele tasemeeksamit ei pea sooritama isik, kes on sooritanud eestikeelse kutseeksami ja töötab kutsetunnistusel märgitud kutsealal.
§ 27. Eesti keele tasemetunnistus
(1) Eesti keele tasemeeksami sooritanud isikule väljastab Haridus- ja Noorteamet eesti keele tasemetunnistuse.
(11) Eesti keele tasemetunnistuse vormi ja väljastamise korra kehtestab valdkonna eest vastutav minister määrusega.
(12) [Kehtetu - RT I, 16.06.2020, 1 - jõust. 01.08.2020]
(2) Eesti keele tasemeeksamite ja -tunnistuste üle arvestuse pidamiseks asutab Vabariigi Valitsus andmekogu (edaspidi testide andmekogu).
(3) Testide andmekogu asutab ja selle põhimääruse, sealhulgas andmete koosseisu, nende säilitamise tähtaja ja juurdepääsuõigused, kehtestab Vabariigi Valitsus määrusega.
(4) Testide andmekogu vastutav töötleja on Haridus- ja Noorteamet ning volitatud töötleja määratakse andmekogu põhimääruses.
(41) [Kehtetu - RT I, 16.06.2020, 1 - jõust. 01.08.2020]
(6) Testide andmekogusse kogutakse järgmisi andmeid:
1) tasemeeksami sooritamise andmed;
2) tasemeeksami läbiviimisega seotud andmed;
5) tasemeeksami vaiete andmed;
(7) Testide andmekogu põhimääruses võib täpsustada käesoleva paragrahvi lõikes 6 nimetatud andmete koosseisu ja andmekogusse kandmise korda.
(8) Testide andmekogusse kantud andmetel on informatiivne ja statistiline tähendus.
§ 28. Tasemeeksamile saatmine ja eesti keele tasemetunnistuse või enne 1999. aasta 1. juulit välja antud tööalase keeleoskuse kategooriatunnistuse kehtetuks tunnistamine
(1) Kui riiklikku või haldusjärelevalvet tegeval ametiisikul (edaspidi keeleametnik) on riikliku või haldusjärelevalve käigus tekkinud põhjendatud kahtlus, et kontrollitava isiku keeleoskus ei vasta õigusaktides talle kehtestatud keeleoskustaseme nõuetele, saadetakse isik keeleametniku ettekirjutusega tasemeeksamile.
(2) Tasemeeksamile võib keeleametniku ettekirjutusega saata ka käesoleva seaduse § 26 lõikes 3 või 5 nimetatud isiku, kui keeleametnikul on riikliku või haldusjärelevalve käigus tekkinud põhjendatud kahtlus, et isiku keeleoskus ei vasta õigusaktides talle kehtestatud keeleoskustaseme nõuetele.
(3) Käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud ettekirjutuse täitmiseks tähtaja määramisel võetakse arvesse aega, mis kulub nõutaval tasemel keeleoskuse omandamiseks. Kui isik on sooritanud ettekirjutuses määratud tähtaja jooksul nõutaval tasemel eesti keele eksami, siis on tal õigus taotleda täienduskoolitusasutuse pidajale, kellele on antud tegevusluba tasemeeksamiks ettevalmistamisele suunatud eesti keele täienduskoolituse läbiviimiseks, eesti keele õppe eest tasutud õppemaksu hüvitamist kuni 100 protsendi ulatuses.
(4) Käesoleva paragrahvi lõikes 3 nimetatud õppemaks hüvitatakse kodakondsuse seaduse § 81 lõike 1 alusel kehtestatud Vabariigi Valitsuse määruses sätestatud piirmäära ulatuses.
(5) Eesti keele tasemetunnistusi väljastava asutuse juht algatab kuus kuud pärast käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud ettekirjutuse täitmiseks määratud tähtaja saabumist eesti keele tasemetunnistuse või enne 1999. aasta 1. juulit välja antud tööalase keeleoskuse kategooriatunnistuse kehtetuks tunnistamise menetluse, kui tasemeeksamile saadetud isik ei ole selleks hetkeks sooritanud tasemeeksamit vähemalt keeletunnistusel märgitud tasemel.
(6) Kontrollitud isikut teavitatakse eesti keele tasemetunnistuse või enne 1999. aasta 1. juulit välja antud tööalase keeleoskuse kategooriatunnistuse kehtetuks tunnistamise menetluse alustamisest.
(7) Eesti keele tasemetunnistusi väljastava asutuse juht ei tee eesti keele tasemetunnistuse või enne 1999. aasta 1. juulit välja antud tööalase keeleoskuse kategooriatunnistuse kehtetuks tunnistamise otsust varem kui 30 päeva möödumisel käesoleva paragrahvi lõikes 6 nimetatud teate saatmise päevast.
§ 281. Loakohustus
<!- START 28b3 -!>
(2) Tegevusloa taotluse lahendab Haridus- ja Teadusministeerium. Tegevusloa kontrolliesemesse kuuluvate nõuete täitmise tuvastab käesoleva paragrahvi lõikes 4 nimetatud andmete ja dokumentide alusel Keeleamet eelhaldusaktiga.
(3) Keeleamet tuvastab 30 päeva jooksul eelhaldusaktiga käesoleva seaduse §-s 282 nimetatud tegevusloa kontrolliesemesse kuuluvate nõuete täitmise käesoleva paragrahvi lõikes 4 nimetatud andmete ja dokumentide alusel.
(6) Käesoleva paragrahvi lõigetes 3 ja 5 nimetatud tähtaegade kulgemine peatub, kui Keeleamet annab taotlejale tähtaja puuduste kõrvaldamiseks. Tähtaegade kulgemine jätkub pärast puuduste kõrvaldamise tähtpäeva saabumist.
<!- END 28b3 -!>
<!- START 28b4 -!>
Haridus- ja Teadusministeerium võib lisaks majandustegevuse seadustiku üldosa seaduses sätestatud alustele tegevusloa kehtetuks tunnistada ka juhul, kui täienduskoolitusasutuse pidaja ei ole täitnud täiskasvanute koolituse seaduse §-s 8 kehtestatud avalikustamise ja andmete kättesaadavaks tegemise kohustust.
<!- END 28b4 -!>
§ 29. Nõuded eesti keele tasemeeksamiks ettevalmistava koolituse õppekavale
Tasemeeksamiks ettevalmistamisele suunatud eesti keele täienduskoolituse õppekavas peab olema määratud asjaomase keeleoskustaseme õppe eesmärk, õppe sisu ja maht ning kavandatud õpiväljundite seos käesoleva seaduse lisas kirjeldatud keeleoskustasemetega.
§ 30. Riiklik ja haldusjärelevalve
(1) Käesolevas seaduses ja selle alusel kehtestatud õigusaktides sätestatud nõuete täitmise üle teostab riiklikku ja haldusjärelevalvet Keeleamet (edaspidi amet).
(2) Ameti pädevuses on kontrollida eesti keele ja võõrkeelte kasutamist ning eesti keele oskuse ja eesti keele kasutamise nõuete täitmist käesolevas seaduses ja selle alusel kehtestatud õigusaktides sätestatud valdkondades. Ameti pädevuses on kontrollida tasemeeksamiks ettevalmistamisele suunatud eesti keele täienduskoolitust läbiviiva täienduskoolitusasutuse pidaja tegevuse vastavust käesolevas seaduses ja selle alusel kehtestatud õigusaktide nõuetele.
(3) [Kehtetu - RT I, 23.03.2015, 5 - jõust. 01.07.2015]
(4) Amet võib käesolevas seaduses sätestatud riikliku järelevalve teostamiseks kohaldada korrakaitseseaduse §-des 30 ja 50 sätestatud riikliku järelevalve erimeedet korrakaitseseaduses sätestatud alusel ja korras.
§ 31. Ameti õigused ja kohustused
(1) Ametil on riikliku ja haldusjärelevalve teostamisel õigus:
1) teha tasemeeksameid korraldava asutuse juhile ettepanek tunnistada avaliku teenistuja, töötaja või füüsilisest isikust ettevõtja eesti keele tasemetunnistus või enne 1999. aasta 1. juulit välja antud tööalase keeleoskuse kategooriatunnistus kehtetuks käesoleva seaduse § 28 lõikes 5 kirjeldatud juhul;
2) teha tööandjale ettepanek lõpetada töötajaga tööleping või teha avaliku teenistuja ametisse nimetamise õigust omavale isikule ettepanek vabastada avalik teenistuja ametikohalt, kui töötaja või avalik teenistuja ei oska eesti keelt nõutaval tasemel;
3) saata nõuetele mittevastava keeleoskusega töötaja või avalik teenistuja tasemeeksamile;
4) teha riigiasutusele, kohaliku omavalitsuse asutusele, riigiasutuse või kohaliku omavalitsuse asutuse hallatavale asutusele, äriühingule, mittetulundusühingule, sihtasutusele või nende ametiisikule või töötajale ettekirjutusi käesolevas seaduses ja selle alusel kehtestatud õigusaktides sätestatud nõuete rikkumise lõpetamiseks ja edasiste rikkumiste ärahoidmiseks;
5) tutvuda tasemeeksamiks ettevalmistamisele suunatud eesti keele täienduskoolituse korraldusega ning viibida selle koolituse läbiviimise juures.
(2) Ameti ametiisik on kohustatud oma tööülesannete täitmisel esitama ametitõendi.
§ 32. Sunniraha määr
§ 33. Eesti keele kasutamise kohustuse rikkumine
(1) Eesti keele kasutamise kohustuse rikkumise eest riigiasutuse, avalik-õigusliku juriidilise isiku või selle asutuse, kohaliku omavalitsuse asutuse, äriühingu, mittetulundusühingu, sihtasutuse või füüsilisest isikust ettevõtja asjaajamises, kirjavahetuses, aruandluses, isikutega suhtlemisel või töötajale tööalase teabe edastamisel, samuti pitsatil, templil või kirjaplangil –
(2) Sama teo eest, kui see on toime pandud vähemalt teist korda, –
§ 34. Keelenõuete rikkumine audiovisuaalse teose üldsusele kättesaadavaks tegemisel
(1) Eestikeelse tõlke puudumise eest võõrkeelse audiovisuaalse teose üldsusele kättesaadavaks tegemisel, telejaamade võõrkeelse saate või eestikeelse raadiosaate võõrkeelse osa edastamisel –
(4) [Kehtetu - RT I, 12.07.2014, 1 - jõust. 01.01.2015]
§ 35. Eesti keele kasutamise nõuete ja kirjakeele normi rikkumine
(1) Eesti keele kasutamise nõuete ja kirjakeele normi rikkumise eest avalikku kohta paigaldatud viidal ja sildil, välireklaamis, sealhulgas poliitilise agitatsiooni eesmärgil paigaldatud välireklaamis, ning veebilehel, ettevõtte liiginimetuse eksponeerimisel ja nime ümberkirjutamisel, samuti eestikeelse olulise teabe eesti keeles esitamata jätmise eest kaubamärkide kasutamisel tegevuskoha tähisena või reklaamis ning olulise võõrkeelse teabe eesti keelde tõlkimata jätmise eest avalikel üritustel –
§ 36. Eesti keele kasutamise nõuete rikkumine tarbija teenindamisel
(1) Eesti keele kasutamise nõuete rikkumise eest tarbija teenindamisel, eestikeelse märgistuse või kasutusjuhendi puudumise eest kaupadel ning käesoleva seaduse § 17 lõikes 2 nimetatud isikutele kauba või teenuse omaduste ja kasutamistingimuste kohta eestikeelse teabe andmata jätmise eest –
§ 37. Keeleoskusnõuete rikkumine
(1) Tööandja poolt töötaja suhtes keeleoskusnõuete rakendamata jätmise eest –
(2) Käesoleva seaduse §-des 33–37 sätestatud väärtegude kohtuväline menetleja on Keeleamet.
§ 39. Eesti keele oskust tõendavate tunnistuste vastavus
(1) Enne 2008. aasta 1. juulit väljastatud eesti keele tasemetunnistused loetakse vastavaks järgmiselt:
1) algtaseme keeleoskuse tunnistus eesti keele B1-taseme tunnistusele;
2) kesktaseme keeleoskuse tunnistus eesti keele B2-taseme tunnistusele;
3) kõrgtaseme keeleoskuse tunnistus eesti keele C1-taseme tunnistusele.
(2) Enne 1999. aasta 1. juulit välja antud tööalase keeleoskuse kategooriatunnistust arvestatakse keeleoskusnõude täitmist tõendava dokumendina isiku puhul, kelle keeleoskus on tööandja hinnangul piisav vastaval töö- või ametikohal töötamiseks. Tööandjal on kahtluse korral õigus pöörduda ameti poole hinnangu saamiseks isiku keeleoskuse piisavuse kohta.
§ 391. Üleminekusätted
(2) Enne 2015. aasta 1. juulit eesti keele õpet täiskasvanute tööalase või vabaharidusliku koolitusena korraldavale isikule väljastatud tegevusluba kehtib 2016. aasta 30. juunini. Kuni selle kuupäevani võivad käesoleva lõike esimeses lauses nimetatud isikud korraldada tasemeeksamiks ettevalmistamisele suunatud eesti keele täienduskoolitust ilma käesoleva seaduse §-s 281 nimetatud tegevusloata.
§ 40. – § 45. [Käesolevast tekstist välja jäetud.]
Käesolev seadus jõustub 2011. aasta 1. juulil.
Lisa 1. Keeleoskustasemete kirjeldused
Lisa 1 Keeleoskustasemete kirjeldused


RT I, 31.12.2010, 58
Tehinguväärtuse määramisel on kinnisasja või ehitise minimaalväärtuseks 6391 eurot, kinnisasja või ehitise mõttelise osa minimaalväärtuseks 1278 eurot ja kinnisasja või ehitise reaalosa ning selle juurde kuuluva kinnisasja või ehitise mõttelise osa minimaalväärtuseks 3800 eurot.
(5) Äriühingute asutamis-, ühinemis- ja jagunemistehingu ning nende tehingute muutmise või lõpetamise tehingu väärtuse alampiir on 127 eurot ning ülempiir 639 eurot täis- ja usaldusühingu puhul, 639 116 eurot osaühingu puhul ning 6 390 000 eurot aktsiaseltsi puhul. Kui tehinguväärtus on alla alampiiri või ületab ülempiiri, loetakse notari tasu määramisel, et see vastab alam- või ülempiirile.
§ 21. [Kehtetu - RT I 2009, 27, 164 - jõust. 08.06.2009]
Tehinguväärtuse alusel arvutatakse notari tasu käesolevas paragrahvis toodud tehinguväärtuste ja täistasude tabeli järgi eurodes.
Kuni 1 278 235 eurot – 958,65 eurot + 0,14% tehinguväärtuse summast, mis ületab 639 120 eurot;
§ 24. [Kehtetu - RT I 2009, 27, 164 - jõust. 08.06.2009]
§ 27. [Kehtetu - RT I 2009, 27, 164 - jõust. 08.06.2009]
§ 282. [Kehtetu - RT I 2009, 27, 164 - jõust. 08.06.2009]
§ 284. [Kehtetu - RT I 2009, 27, 164 - jõust. 08.06.2009]
91) kohtu kinnistus- või registriosakonnale esitatava avalduse projekti koostamine, avalduse esitaja allkirja kinnitamine ja avaldusest digitaalse ärakirja väljastamine – 35,75 eurot. Kui avalduse esitajaid on mitu, lisandub tasule alates teisest isikust tema allkirja kinnitamise tasu 6,35 eurot;
141) registriosaga või elektroonilise kinnistustoimiku koosseisu kuuluva dokumendiga tutvumise võimaldamine nende taasesitamise teel kuvaril – 3,19 eurot ühe registriosaga või dokumendiga tutvumise eest;
142) kogu kinnistustoimikuga tutvumise võimaldamine selle taasesitamise teel kuvaril – 9,58 eurot;
143) registriosa väljatrüki kinnitamine ja väljastamine – 3,19 eurot sõltumata lehekülgede arvust;
144) kinnistustoimikus sisalduva dokumendi väljatrüki kinnitamine ja väljastamine – 6,35 eurot sõltumata lehekülgede arvust;
145) registriosa digitaalne kinnitamine ja väljastamine – 4,79 eurot sõltumata andmemahust;
146) kinnistustoimikus sisalduva dokumendi digitaalne kinnitamine ja väljastamine – 6,35 eurot sõltumata andmemahust;
17) tunnistuse väljastamine Eesti Vabariigis täitmisele kuuluva notariaaldokumendi kohta – 6,35 eurot;
39) omandiõiguse tunnistuse tõestamiseks esitatud ühise avalduse tõestamine – 42,15 eurot.
Kui pärandi vastuvõtmise või pärandist loobumise avaldus sisaldub pärimismenetluse algatamise avalduses, siis võetakse tasu ainult pärimismenetluse algatamise eest.
(1) Notari tasu abielu sõlmimise või lahutamise kinnitamise eest on 63,90 eurot. Tasu hõlmab vastavalt ka abielu sõlmimise või abielulahutuse avalduse vastuvõtmist, seaduses ettenähtud nõustamist ning kande koostamist.
(2) Kui notarile on esitatud avaldus abielu sõlmimiseks või lahutamiseks ning notar on avaldajaid nõustanud notariaadiseaduse § 30 lõikes 1 sätestatud korras, kuid notarist sõltumatutel asjaoludel abielu sõlmimist või lahutamist ei järgne, on notari tasu 44,70 eurot.
§ 34. [Kehtetu - RT I 2006, 7, 42 - jõust. 04.02.2006]