Välismaalaste seaduse muutmise ja sellega seoses teiste seaduste muutmise seadus – Riigi Teataja
11.03.2015 otsus nr 632
„(1) Käesolevat seadust ei kohaldata Euroopa Liidu liikmesriigi, Euroopa Majanduspiirkonna liikmesriigi ja Šveitsi Konföderatsiooni kodanike ning nende perekonnaliikmete suhtes, kellel on Eestis viibimis- või elamisõigus Euroopa Liidu kodaniku seaduse tähenduses.”;
3) paragrahvi 9 lõike 2 punkt 3 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„3) vanema või vanavanema poolt täiskoormusega õppiva täisealise lapse või lapselapse ülalpidamist;”;
4) paragrahvi 43 lõike 1 punktis 6 asendatakse sõna „ja” semikooloniga;
5) paragrahvi 43 lõiget 1 täiendatakse punktiga 8 järgmises sõnastuses:
„8) tähtajalise elamisloa kehtivusaja lõppemisest tulenev õigus Eestis viibida.”;
6) paragrahvi 43 täiendatakse lõigetega 4 ja 5 järgmises sõnastuses:
„(4) Käesoleva paragrahvi lõike 1 punktis 8 sätestatud alus on välismaalase Eestis viibimise seaduslik alus järgneva 90 päeva jooksul elamisloa kehtivusaja lõppemise päevast arvates, kui välismaalase tähtajalise elamisloa kehtivusaeg lõppes tähtaja saabumisel.
(5) Käesoleva paragrahvi lõike 1 punktis 8 sätestatud alus on välismaalase Eestis viibimise seaduslik alus järgneva 183 päeva jooksul käesoleva seaduse § 118 punkti 3 või § 181 lõike 1 punkti 6 alusel antud tähtajalise elamisloa kehtivusaja lõppemise päevast arvates, kui välismaalase elamisloa kehtivusaeg lõppes tähtaja saabumisel.”;
7) paragrahvi 44 lõige 2 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„(2) Kui välisriigiga on sõlmitud leping viisavaba liikumise kohta või välisriigi kodanike suhtes on viisanõudest loobutud, võib selle välisriigi kodanik Schengeni konventsiooni liikmesriikides, sealhulgas Eestis, viibida kokku kuni 90 päeva mis tahes 180-päevase ajavahemiku jooksul, kui välisleping ei sätesta teisiti.”;
8) paragrahvi 44 lõikes 3 asendatakse sõnad „kuue kuu” tekstiosaga „180 päeva”;
9) paragrahvi 52 lõike 1 punkt 4 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„4) välismaalane on 180-päevase ajavahemiku jooksul juba viibinud Schengeni konventsiooni liikmesriikide territooriumil 90 päeva;”;
10) paragrahvi 60 lõikes 3 asendatakse sõna „kuuekuulise” tekstiosaga „180-päevase”;
11) paragrahvi 622 lõiked 3 ja 4 muudetakse ning sõnastatakse järgmiselt:
„(3) Kui välismaalasele, kes on vastu võetud õppeasutuse bakalaureuse- ja magistriõppe integreeritud õppekavadel põhinevasse õppesse või magistri- või doktoriõppesse või käesoleva paragrahvi lõikes 5 sätestatud rakenduskõrgharidus- või bakalaureuseõppesse, antakse viisa seoses Eestisse õppima asumisega, võib välismaalase abikaasale, alaealisele lapsele ja täisealisele lapsele, kes ei ole terviseseisundi või puude tõttu suuteline iseseisvalt toime tulema, anda viisa samadel tingimustel kui nimetatud välismaalasele.
(4) Kui välismaalane on vastu võetud õppeasutuse bakalaureuse- ja magistriõppe integreeritud õppekavadel põhinevasse õppesse või magistri- või doktoriõppesse või käesoleva paragrahvi lõikes 5 sätestatud rakenduskõrgharidus- või bakalaureuseõppesse ja tal on Eestis viibimiseks seaduslik alus, võib välismaalase abikaasale, alaealisele lapsele ja täisealisele lapsele, kes ei ole terviseseisundi või puude tõttu suuteline iseseisvalt toime tulema, anda lühiajalise või pikaajalise viisa.”;
12) paragrahvi 622 lõikes 5 asendatakse sõna „bakalaureuseõppes” sõnadega „rakenduskõrgharidus- või bakalaureuseõppes”;
13) paragrahvi 78 lõiget 2 täiendatakse punktiga 8 järgmises sõnastuses:
„8) välismaalane on esitanud selleks taotluse.”;
14) paragrahvi 101 lõikes 1 asendatakse sõnad „Vabariigi Valitsus” sõnadega „Valdkonna eest vastutav minister kooskõlastatult Välisministeeriumiga”;
15) paragrahvi 102 lõike 1 teine lause muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„Andmekogu pidamise põhimääruse kehtestab valdkonna eest vastutav minister määrusega.”;
16) paragrahvi 104 lõige 3 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„(3) Välismaalasel, kes viibib Eestis seadusliku aluseta, sealhulgas kellele on haldusaktiga või kohtulahendiga pandud kohustus Eestist lahkuda, on keelatud Eestis töötada.”;
17) paragrahvi 105 täiendatakse lõikega 4 järgmises sõnastuses:
„(4) Ilma töötamiseks antava elamisloata võib Eestis töötada välismaalane, kellel on Schengeni konventsiooni liikmesriigi pädeva asutuse antud viisa või elamisluba ja kes omab nimetatud liikmesriigis töötamise õigust, kui välismaalase Eestis töötamine on seotud ettevõtte asumisega Eestisse, välismaalasel on seaduslik alus Eestis viibimiseks ning töötamisaeg Eestis ei ületa 90 päeva 12 järjestikuse kuu jooksul.”;
18) paragrahvi 106 lõikes 1 asendatakse sõnad „kuut kuud” tekstiosaga „180 päeva”;
19) paragrahvi 106 lõike 1 punktis 2, § 137 lõike 3 punktis 2 ning § 181 lõike 1 punktis 5 asendatakse sõnad „õpetaja või õppejõuna” sõnaga „õpetajana”;
20) paragrahvi 106 lõike 1 punkt 3 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„3) teaduslik tegevus, kui välismaalasel on selleks erialane ettevalmistus või kogemus, või töötamine õppejõuna Eestis õigusaktidega kehtestatud nõuetele vastavas õppeasutuses;”;
21) paragrahvi 106 lõike 1 punktis 5 asendatakse sõna „kutseõppe” sõnadega „kutseõppe või kõrgharidustaseme õppe”;
22) paragrahvi 106 täiendatakse lõigetega 7–9 järgmises sõnastuses:
„(7) Käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud alusel võib lühiajalise töötamise Eestis registreerida ka juhul, kui tegemist on renditööga kasutajaettevõtja juures töölepingu seaduse § 6 lõike 5 tähenduses.
(8) Renditöö võib registreerida lühiajalise töötamisena, kui Eestis registreeritud tööandja tegutseb renditöö vahendajana ning tööandjal on deposiidis vahendid vähemalt kümne protsendi ulatuses töötasufondist.
(9) Deposiidikonto peab olema avatud Eestis registreeritud krediidiasutuses krediidiasutuste seaduse tähenduses ning deposiidis peab olema vahendeid käesoleva paragrahvi lõikes 8 kehtestatud määras kogu lühiajalise töötamise aja jooksul.”;
23) paragrahvi 107 täiendatakse lõikega 21 järgmises sõnastuses:
„(21) Kui renditöö registreeritakse lühiajalise töötamisena, võetakse välismaalasele makstava tasu maksmise aluseks tööandja põhitegevusala asemel kasutajaettevõtja põhitegevusala, millel välismaalane tööle asub.”;
24) paragrahvi 108 lõike 1 punkte 4–7 ja 9 täiendatakse pärast sõna „tööandja” sõnadega „või kasutajaettevõtja” vastavas käändes;
25) seadust täiendatakse §-ga 1091 järgmises sõnastuses:
„§ 1091. Lühiajalise Eestis töötamise registreeringu lõppemine
Välismaalase lühiajalise Eestis töötamise registreering lõpeb ajutise viibimisaluse lõppemisel või elamisloa andmisel.”;
26) paragrahvi 111 lõike 1 teine lause muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
27) paragrahvi 115 punkte 2 ja 3 täiendatakse pärast sõnu „Eesti kodaniku” tekstiosaga „, eestlase”;
28) paragrahvi 115 punkt 5 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„5) välismaalane, kellele antakse elamisluba töötamiseks teadusliku tegevuse eesmärgil tingimusel, et tal on selleks erialane ettevalmistus, või õppejõuna Eestis õigusaktidega kehtestatud nõuetele vastavas õppeasutuses;”;
29) paragrahvi 115 täiendatakse punktiga 13 järgmises sõnastuses:
„13) välismaalane, kellele antakse elamisluba püsivalt Eestisse elama asumiseks.”;
30) paragrahvi 117 lõike 1 punkt 4 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„4) käesoleva seaduse §-s 120 sätestatud nõuetele vastav ravikulukindlustuse leping, kui käesolevas seaduses ei ole sätestatud teisiti.”;
31) paragrahvi 118 täiendatakse punktiga 9 järgmises sõnastuses:
„9) püsivalt Eestisse elama asumiseks.”;
32) paragrahvi 120 tekst muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„(1) Välismaalane, kes taotleb elamisluba või elab Eestis, on kohustatud sõlmima järgmistele tingimustele vastava ravikulukindlustuse lepingu (edaspidi leping):
1) leping sõlmitakse kindlustusandjaga, kellel on õigus kindlustada Eestis asuvat ravikulukindlustuse kindlustusriski;
2) kindlustusjuhtumiks on lepingu alusel kindlustatud välismaalasega (edaspidi käesolevas paragrahvis kindlustatud isik) kindlustusperioodil toimunud ootamatu ja ettenägematu haigestumine või õnnetus;
3) kindlustusandja on kohustatud kindlustatud isikule hüvitama kindlustussumma ulatuses haiguse või õnnetuse tagajärjel tekkinud meditsiiniliselt vajalikud ravikulud ning ambulatoorsete uuringute kulud, mida tehakse kindlustusjuhtumi tuvastamiseks ja ravi määramiseks;
4) kindlustussumma aastase kindlustusperioodi kohta on vähemalt 6000 eurot;
5) kui pooled on kokku leppinud võlaõigusseaduse § 558 lõike 1 tähenduses ooteajas, ei või see olla pikem kui kaks kuud;
6) leping jõustub elamisloa andmisest arvates ja lõpeb elamisloa kehtivusaja lõppemisega, kui pooled ei ole kokku leppinud teisiti;
7) kindlustuskaitse kehtib Eestis.
(2) Välismaalasel peab olema käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud leping kogu elamisloa kehtivuse ajal.
(3) Käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud leping ei pea katma kahju, mis:
1) on seotud enne lepingu jõustumist diagnoositud kroonilise või kaasasündinud haigusega, välja arvatud selle erakorraline ägenemine;
2) on seotud raseduse, sünnitamise ja sellega seotud raviteenuste, hambaraviteenuste või haigekassa tervishoiuteenuste loetellu mittekantud tervishoiuteenuste kasutamisega;
3) tuleneb liiklusõnnetusest ja mille hüvitab liikluskindlustuse kindlustusandja;
4) on ravikulukindlustuse lepinguid sõlmivate kindlustusandjate kindlustustingimuste kohaselt tavaliselt välistatud rahvusvahelise kindlustus- ja edasikindlustuspraktika tõttu.
(4) Kui kindlustatud isik muutub kindlustusperioodi jooksul ravikindlustuse seaduse alusel kindlustatuks või kindlustatuga võrdsustatud isikuks, ei ole kindlustusandjal lepingu täitmise kohustust ulatuses, milles kindlustatud isikul on õigus ravikindlustushüvitisele ravikindlustuse seaduse alusel.
(5) Kui kindlustatud isik muutub kindlustusperioodi jooksul ravikindlustuse seaduse alusel kindlustatuks või kindlustatuga võrdsustatud isikuks, on pooltel õigus leping üles öelda ravikindlustuse seaduse alusel kindlustuskaitse tekkimisest arvates.
(6) Lepingule kohaldatakse võlaõigusseaduse 27. peatükis ravikulukindlustuse lepingu kohta sätestatut, kui käesolevas paragrahvis ei ole sätestatud teisiti. Elamisloa kehtivuse ajal ei kohaldata lepingule võlaõigusseaduse §-s 559, § 561 lõikes 1 ja §-s 562 sätestatut.
(7) Käesolevas paragrahvis sätestatud kohustusliku kindlustuse nõude täidab muu isiku poolt sõlmitud ravikindlustuse või kollektiivse ravikindlustuse leping, milles välismaalane on märgitud kindlustatud isikuks ja mille järgne ravikulukindlustuse kindlustuskaitse vastab käesolevas paragrahvis sätestatule.
(8) Kui ravikindlustuse esemeks on lisaks ravikulukindlustusele muu ravikindlustuse liik, siis seda osa lepingust ei käsitata kohustusliku kindlustusena kindlustustegevuse seaduse tähenduses ning sellele ei kohaldata käesolevas paragrahvis sätestatut.
(9) Välismaalasel ei ole käesolevas paragrahvis sätestatud lepingu sõlmimise kohustust välislepingus sätestatud juhul või juhul, kui ta on ravikindlustuse seaduse kohaselt kohustusliku ravikindlustusega kindlustatud isik.”;
33) paragrahvi 126 lõige 2 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„(2) Tähtajalise elamisloa andmisest keeldutakse, kui Euroopa Liidu ühtsesse viisaruumi kuuluv liikmesriik kohaldab välismaalase suhtes Schengeni sissesõidukeeldu ning see on Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 1987/2006, mis käsitleb teise põlvkonna Schengeni infosüsteemi (SIS II) loomist, toimimist ja kasutamist (ELT L 381, 28.12.2006, lk 4–23), kohaselt kantud Schengeni infosüsteemi.”;
34) paragrahvi 130 tekst muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„Kui välismaalane on elamisloa kehtivusajal või käesoleva seaduse § 43 lõigetes 4 ja 5 sätestatud tähtaja lõppemisel taotlenud elamisloa pikendamist, uut tähtajalist elamisluba või pikaajalise elaniku elamisluba, on tema Eestis viibimine seaduslik tema taotluse läbivaatamise ajal.”;
35) paragrahvi 137 lõiget 1 täiendatakse pärast sõnu „Eesti kodanikust” sõnadega „või eesti rahvusest”;
36) paragrahvi 137 lõike 3 sissejuhatavat lauseosa täiendatakse pärast sõna „õppimiseks” sõnadega „bakalaureuse- ja magistriõppe integreeritud õppekavadel põhinevas õppes või”;
37) paragrahvi 137 lõike 3 punkt 3 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
38) paragrahvi 140 lõiget 2 täiendatakse pärast tekstiosa „lõikes 3” tekstiosaga „või 31”;
39) paragrahvi 143 lõikest 1 jäetakse välja sõnad „järgneval kolmel aastal”;
40) paragrahvi 143 lõikest 2 jäetakse välja sõnad „ning seda pikendatakse mitte kauemaks kui kolmeks aastaks korraga”;
41) paragrahvi 143 täiendatakse lõigetega 21 ja 22 järgmises sõnastuses:
„(21) Kui välismaalane on saanud tähtajalise elamisloa elama asumiseks abikaasa juurde ja on olnud abielus vähemalt kolm aastat, pikendatakse elamisluba kõige rohkem kolmeks aastaks korraga.
(22) Kui välismaalane on saanud tähtajalise elamisloa elama asumiseks abikaasa juurde ja on sellel alusel elanud Eestis vähemalt viis aastat, võib seda elamisluba korraga pikendada kõige rohkem viieks aastaks.”;
42) paragrahvi 146 lõikes 3 asendatakse sõna „nelja” sõnaga „kolme”;
43) paragrahvi 149 tekst muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„(1) Kui välismaalane on saanud tähtajalise elamisloa elama asumiseks abikaasa juurde ja on sellel alusel elanud Eestis vähemalt kolm aastat, võib talle anda tähtajalise elamisloa püsivalt Eestisse elama asumiseks käesoleva seaduse §-des 2101 ja 2102 sätestatut kohaldamata.
(2) Kui välismaalane on saanud tähtajalise elamisloa elama asumiseks abikaasa juurde ja abielu lõpeb enne kolme aasta möödumist elamisloa saamisest arvates, kuid välismaalase Eestist lahkuma kohustamine oleks talle ilmselgelt liiga koormav, võib talle anda tähtajalise elamisloa püsivalt Eestisse elama asumiseks käesoleva seaduse §-des 2101 ja 2102 sätestatut kohaldamata.”;
44) paragrahvi 161 tekst muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„Kui välismaalane on saanud tähtajalise elamisloa elama asumiseks lähedase sugulase juurde ja elamisloa andmise alus on ära langenud, kuid välismaalase Eestist lahkuma kohustamine oleks talle ilmselgelt liiga koormav, võib talle anda tähtajalise elamisloa püsivalt Eestisse elama asumiseks käesoleva seaduse §-des 2101 ja 2102 sätestatut kohaldamata.”;
45) paragrahvi 170 lõige 3 tunnistatakse kehtetuks;
46) seadust täiendatakse §-ga 1761 järgmises sõnastuses:
„§ 1761. Renditöö
(1) Tähtajalise elamisloa töötamiseks võib anda välismaalasele ka töötamiseks renditöötajana kasutajaettevõtja juures töölepingu seaduse § 6 lõike 5 tähenduses.
(2) Tähtajalise elamisloa töötamiseks võib anda töötamiseks renditöötajana, kui Eestis registreeritud tööandja tegutseb renditöö vahendajana ning tööandjal on deposiidis vahendid vähemalt kümne protsendi ulatuses töötasufondist.
(3) Deposiidikonto peab olema avatud Eestis registreeritud krediidiasutuses krediidiasutuste seaduse tähenduses ning deposiidis peab olema vahendeid käesoleva paragrahvi lõikes 2 kehtestatud määras kogu tähtajalise elamisloa kehtivusaja jooksul.”;
47) paragrahvi 177 täiendatakse lõigetega 11 ja 12 järgmises sõnastuses:
„(11) Käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud luba ei ole seotud välismaalase isikuga ning see antakse ühe või mitme töökoha täitmiseks välismaalasega Eestis registreeritud tööandja juures.
(12) Kui välismaalane taotleb tähtajalist elamisluba töötamiseks renditöötajana, kohaldatakse käesoleva paragrahvi lõikes 1 sätestatud tingimusi Eestis registreeritud kasutajaettevõtja töökoha täitmisele.”;
48) paragrahvi 178 lõikes 12 ja § 181 lõike 1 punktis 11 asendatakse tekstiosa „bakalaureuse-, magistri-” tekstiosaga „rakenduskõrgharidus- või bakalaureuseõppes, bakalaureuse- ja magistriõppe integreeritud õppekavadel põhinevas õppes, magistriõppes”;
49) paragrahvi 178 täiendatakse lõikega 13 järgmises sõnastuses:
„(13) Tööandja on kohustatud maksma välismaalasele, kellele on antud elamisluba töötamiseks käesoleva seaduse § 181 lõike 2 punkti 4 alusel, tasu, mille suurus on vähemalt võrdne Statistikaameti poolt viimati avaldatud Eesti aasta keskmise brutokuupalgaga käesoleva seaduse § 181 lõike 8 alusel antud Vabariigi Valitsuse korraldusega nimetatud valdkonnas.”;
50) paragrahvi 180 tekst muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„(1) Tähtajalise elamisloa töötamiseks andmisest keeldutakse, kui tööandjat või kasutajaettevõtjat on karistatud karistusseadustiku §-des 133–1333, 175 või 2601 sätestatud kuriteo eest ja kelle karistusandmed ei ole karistusregistrist karistusregistri seaduse kohaselt kustutatud.
(2) Tähtajalise elamisloa töötamiseks andmisest võib keelduda, kui:
1) välismaalase töötasu ei taga tema toimetulekut Eestis;
2) tööandjal või kasutajaettevõtjal on maksuvõlgnevusi;
3) tööandjal või kasutajaettevõtjal on karistatus käesoleva seaduse §-des 300–302 sätestatud väärteo eest;
4) tööandja või kasutajaettevõtja ei ole täitnud seaduses sätestatud teavitamiskohustust;
5) muul põhjusel on põhjendatult alust kahelda tööandja või kasutajaettevõtja usaldusväärsuses.”;
51) paragrahvi 181 lõike 1 punkt 6 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„6) teaduslik tegevus, kui välismaalasel on selleks erialane ettevalmistus või kogemus ning teadus- ja arendusasutus on temaga sõlminud võõrustamislepingu, või töötamine õppejõuna Eestis õigusaktidega kehtestatud nõuetele vastavas õppeasutuses;”;
52) paragrahvi 181 lõiget 2 täiendatakse punktiga 4 järgmises sõnastuses:
„4) töötamiseks käesoleva paragrahvi lõike 8 alusel antud Vabariigi Valitsuse korralduses nimetatud valdkonnas.”;
53) paragrahvi 181 täiendatakse lõigetega 51 ja 52 järgmises sõnastuses:
„(51) Käesoleva paragrahvi lõikes 5 kehtestatud nõuet, et äriühing peab olema Eestis registreeritud vähemalt 12 kuud, ei kohaldata, kui äriühingu emaettevõtja on tegutsenud vähemalt 12 kuud ja emaettevõtja käive aastas on vähemalt kümme miljonit eurot.
(52) Käesoleva paragrahvi lõikes 51 nimetatud äriühing peab ühe aasta möödumisel elamisloa andmise päevast arvates täitma vähemalt ühe käesoleva paragrahvi lõike 5 punktides 1–3 sätestatud tingimustest.”;
54) paragrahvi 181 täiendatakse lõikega 8 järgmises sõnastuses:
„(8) Tähtajalise elamisloa töötamiseks võib anda ilma Eesti Töötukassa loa nõuet täitmata töötamiseks valdkonnas, milles on Eestis vaja vähendada tööjõupuudust ning võtta Eestisse tööle vajalike teadmiste ja oskustega välismaalasi, et soodustada Eesti majanduse, teaduse, hariduse või kultuuri arengut. Loetelu valdkondadest, milles on tööjõupuudus, võib kehtestada Vabariigi Valitsus korraldusega kuni kaheks aastaks.”;
55) paragrahvi 1812 lõige 1 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„(1) Välismaalane, kes on saanud elamisloa töötamiseks, võib samal ajal töötada mitme tööandja juures, järgides töötamiseks antud elamisloas kindlaks määratud tingimusi.”;
56) paragrahvi 1812 lõiked 2–5 tunnistatakse kehtetuks;
57) seadust täiendatakse §-ga 1813 järgmises sõnastuses:
„§ 1813. Renditöötajana töötamiseks tähtajalise elamisloa saanud välismaalase Eestis töötamise erisused
Välismaalane, kes on saanud elamisloa töötamiseks renditöötajana, võib asuda tööle elamisloas kindlaks määratud kasutajaettevõtja asemel teise kasutajaettevõtja juurde või ühekorraga nii elamisloas kindlaks määratud kasutajaettevõtja kui ka teise kasutajaettevõtja juurde, järgides töötamiseks antud elamisloas kindlaks määratud tingimusi.”;
58) paragrahvi 182 senine tekst loetakse lõikeks 1 ja paragrahvi täiendatakse lõikega 2 järgmises sõnastuses:
„(2) Võõrustamislepingut ei pea sõlmima juhul, kui töölepingu sõlmimisel välismaalase ning teadus- ja arendusasutuse vahel on järgitud käesoleva seaduse § 183 lõikes 1 sätestatud tingimusi ning tööleping sisaldab käesoleva seaduse § 184 lõikes 1 sätestatud andmeid.”;
59) paragrahvi 182 lõige 1 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„(1) Tähtajaline elamisluba töötamiseks teadusliku tegevuse eesmärgil antakse, kui välismaalasel on selleks erialane ettevalmistus või kogemus ja kui:
1) Haridus- ja Teadusministeeriumi tunnustatud teadus- ja arendusasutuse teadus- ja arendustegevus on vähemalt ühes valdkonnas positiivselt evalveeritud või
2) õppeasutusel on kehtiv institutsionaalne akrediteering või
3) riigi- ja kohaliku omavalitsuse asutuste riiklikku registrisse kantud asutuse põhitegevusalaks on teadus- ja arendustöö ja
4) välismaalase ning teadus- ja arendusasutuse vahel on sõlmitud võõrustamisleping teadus- või uurimistöö tegemiseks.”;
60) paragrahvi 184 lõige 2 tunnistatakse kehtetuks;
61) paragrahvi 185 täiendatakse lõikega 21 järgmises sõnastuses:
„(21) Kui välismaalane taotleb tähtajalist elamisluba töötamiseks renditöötajana, määratakse lisaks käesoleva paragrahvi lõikes 1 sätestatud tingimustele töötamiseks antud tähtajalises elamisloas kindlaks ka kasutajaettevõtja.”;
62) paragrahvi 189 lõige 2 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„(2) Käesoleva paragrahvi lõike 1 punktis 2 nimetatud töötamiseks antud elamisloas kindlaks määratud töötamise tingimuse muutumiseks ei peeta, kui:
1) välismaalase ametikoht muutub sama tööandja juures käesoleva seaduse § 181 lõike 1 punktides 5 ja 6 sätestatud juhul elamisloa kehtivusajal;
2) välismaalane asub tööle teise tööandja juurde;
3) välismaalane asub tööle elamisloas kindlaks määratud kasutajaettevõtja asemel teise kasutajaettevõtja juurde või ühekorraga nii elamisloas kindlaks määratud kasutajaettevõtja kui ka teise kasutajaettevõtja juurde.”;
63) seadust täiendatakse §-ga 1892 järgmises sõnastuses:
„§ 1892. Töötamiseks antud tähtajalise elamisloa kehtetuks tunnistamise erisus
Välismaalasele antud tähtajalist elamisluba ei tunnistata kehtetuks 90 päeva jooksul välismaalase töötuks jäämise päevast arvates, kui tööandja ütles töölepingu erakorraliselt üles majanduslikel põhjustel töölepingu seaduse § 80 lõigetes 1 ja 2 sätestatud juhtudel.”;
64) paragrahvi 190 lõikes 2 asendatakse sõnad „kuus kuud” tekstiosaga „180 päeva”;
65) paragrahv 197 tunnistatakse kehtetuks;
66) paragrahvi 203 lõike 1 punkt 1 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„1) ta on kannatanu või tunnistaja kriminaalmenetluses, mille esemeks on karistusseadustiku §-des 133–1333, 138–140, §-s 1451, 175 või § 2601 lõike 1 punktis 3 või 5 sätestatud kuritegu;”;
67) paragrahvi 203 lõike 1 punktid 2 ja 4 tunnistatakse kehtetuks;
68) paragrahvi 208 tekst muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„(1) Tähtajaline elamisluba kriminaalmenetluses osalemiseks antakse prokuratuuri taotlusel kuueks kuni kaheteistkümneks kuuks.
(2) Tähtajalist elamisluba kriminaalmenetluses osalemiseks pikendatakse prokuratuuri taotluses nimetatud tähtajaks, kuid mitte kauemaks kui kaheteistkümneks kuuks korraga.
(3) Kui välismaalane tõendab, et tal on õigus nõuda tööandjalt Eestis töötamise eest saamata jäänud tasu, võib Politsei- ja Piirivalveamet pikendada tähtajalist elamisluba kriminaalmenetluses osalemiseks kuni tasu väljamaksmiseni juhul, kui välismaalase Eestis viibimine aitab kaasa tasu väljamaksmise kohustuse täitmisele.”;
69) seaduse 3. peatüki 1. jao 4. jaotist täiendatakse 9. alljaotisega järgmises sõnastuses:
„9. alljaotis
Tähtajaline elamisluba püsivalt Eestisse elama asumiseks
§ 2101. Püsivalt Eestisse elama asumiseks antava tähtajalise elamisloa andmise eesmärk
(1) Püsivalt Eestisse elama asumiseks antava tähtajalise elamisloa andmise eesmärk on võimaldada Eestisse püsivalt elama jääda välismaalasel, kes on Eestisse elama asunud tähtajalise elamisloa alusel ja kelle püsivalt Eestisse elama jäämine on kooskõlas avalike huvidega.
(2) Tähtajalise elamisloa püsivalt Eestisse elama asumiseks võib anda ka välismaalasele, kellel on olnud Eesti tähtajaline või alaline elamisõigus, Eesti pikaajalise elaniku elamisluba või kes on olnud Eesti kodanik.
§ 2102. Püsivalt Eestisse elama asumiseks antava tähtajalise elamisloa andmise lisatingimused
(1) Püsivalt Eestisse elama asumiseks antava tähtajalise elamisloa lisatingimused on:
1) välismaalane on Eestis püsivalt elanud viie järjestikuse aasta jooksul vähemalt kolm aastat;
2) välismaalane on Eestis hästi kohanenud ja
3) välismaalase senine tegevus on olnud kooskõlas talle antud elamisloa andmise eesmärgi ja tingimustega.
(2) Käesoleva paragrahvi lõike 1 punktis 1 sätestatud tingimusi ei kohaldata välismaalase suhtes, kes on omandanud kõrghariduse Eestis bakalaureuse- ja magistriõppe integreeritud õppekavadel põhinevas õppes või magistri- või doktoriõppes.”;
70) paragrahvi 214 lõikest 1 jäetakse välja tekstiosa „, samuti sooviavalduse tähtajalise elamisloa taotluse erandina Politsei- ja Piirivalveametile esitamiseks”;
71) paragrahvi 214 lõikest 2 jäetakse välja sõnad „või sooviavalduse”;
72) paragrahvi 216 lõiget 1 täiendatakse punktidega 51 ja 52 järgmises sõnastuses:
„51) välismaalane, kellel on õigus viibida Eestis ajutiselt käesoleva seaduse § 43 lõike 1 punktis 8 sätestatud alusel;
52) välismaalane, kes taotleb tähtajalist elamisluba püsivalt Eestisse elama asumiseks;”;
73) paragrahvi 216 lõike 1 punkt 6 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„6) välismaalane, kellel puudub mõjuval põhjusel võimalus taotleda elamisluba Eesti välisesinduses;”;
74) paragrahvi 216 lõike 1 punktis 14 asendatakse sõnad „magistri- või doktoriõppes” tekstiosaga „bakalaureuse- ja magistriõppe integreeritud õppekavadel põhinevas õppes, magistriõppes või doktoriõppes”;
75) paragrahvi 216 lõiget 1 täiendatakse punktidega 141–143 järgmises sõnastuses:
„141) välismaalane, kes on omandanud Eestis kõrghariduse rakenduskõrgharidus- või bakalaureuseõppes, bakalaureuse- ja magistriõppe integreeritud õppekavadel põhinevas õppes, magistriõppes või doktoriõppes;
142) välismaalane, kes omas tähtajalist elamisluba töötamiseks Eestis õppejõuna või teadusliku tegevuse eesmärgil;
143) välismaalane, kes viibib Eestis seaduslikult, kui ta taotleb elamisluba õppimiseks käesoleva seaduse § 162 lõike 1 punkti 5 alusel;”;
76) paragrahvi 216 lõike 1 punkt 25 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„25) käesoleva lõike punktides 2, 8, 9, 14–142 ja 20–24 nimetatud välismaalase abikaasa, alaealine laps ja täisealine laps, kes ei ole terviseseisundi või puude tõttu suuteline iseseisvalt toime tulema.”;
77) paragrahvi 224 lõikes 1 asendatakse sõnad „Vabariigi Valitsus” sõnadega „Valdkonna eest vastutav minister”;
78) paragrahvi 228 lõike 1 teine lause muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
79) paragrahvi 228 lõiget 3 täiendatakse pärast sõnu „sooritatud toimingute andmeid” sõnadega „ning kohanemisprogrammiga seotud toimingute andmeid.”;
80) paragrahvi 231 lõiget 2 täiendatakse punktiga 3 järgmises sõnastuses:
„3) käesoleva seaduse § 232 lõikes 5 sätestatud tingimustel antud Eesti pikaajalise elaniku elamisluba omava välismaalase suhtes.”;
81) paragrahvi 232 täiendatakse lõikega 5 järgmises sõnastuses:
„(5) Käesoleva paragrahvi lõike 1 punktides 1, 2 ja 4–6 sätestatud tingimusi ei kohaldata välismaalase suhtes, kes on asunud Eestisse elama enne 1990. aasta 1. juulit ning kes on elanud ja elab faktiliselt Eestis ning ei ole siit lahkunud elama mõnda teise riiki ning kelle Eestis elamine ei kahjusta Eesti riigi huve.”;
82) paragrahvi 250 lõike 1 punktid 1, 2 ja 4–7 tunnistatakse kehtetuks;
83) paragrahvi 250 lõiget 2 täiendatakse punktidega 4–9 järgmises sõnastuses:
„4) pikaajalise elaniku elamisloa ja selle taastamise taotlemise, andmise, taastamise ning kehtetuks tunnistamise korra ja tähtajad ning taotluses esitatavate andmete ja taotlusele lisatavate tõendite loetelu;
5) pikaajalise elaniku elamisloa saamiseks või taastamiseks nõutava legaalse sissetuleku määra;
7) loetelu muudest isikutest või isikute kategooriatest, keda ei daktüloskopeerita;
8) pikaajalise elaniku elamisluba või selle taastamist taotleva välismaalase daktüloskopeerimise korra;
9) pikaajalise elaniku elamisloa vormi.”;
84) paragrahvi 253 täiendatakse punktiga 21 järgmises sõnastuses:
„21) ettevõtlus;”;
85) paragrahvi 270 lõiget 3 täiendatakse pärast sõnu „kutsuja kohustused,” tekstiosaga „välismaalase tööandja, kasutajaettevõtja,”;
86) paragrahvi 277 lõike 1 punktis 3 asendatakse tekstiosa „lõike 1 punktidest 4 ja 5” tekstiosaga „lõike 2 punktidest 6 ja 7”;
87) paragrahvi 284 täiendatakse lõikega 11 järgmises sõnastuses:
„(11) Käesoleva paragrahvi lõikes 1 sätestatud kulud võib välja nõuda tööandjalt, kes on võimaldanud ebaseaduslikult riigis viibival välismaalasel Eestis töötada, välja arvatud juhul, kui tööandja on täitnud käesoleva seaduse §-s 285 ning § 286 lõigetes 1 ja 4 sätestatud kohustused ning ta ei teadnud, et välismaalase töötamise õigust või viibimisõigust tõendav dokument oli võltsitud.”;
88) paragrahvi 285 lõige 1 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„(1) Tööandja on kohustatud teavitama Politsei- ja Piirivalveametit välismaalase tema juurde tööleasumisest, lühiajalise töötamise registreerinud välismaalasega töösuhte aluseks oleva lepingu sõlmimata jätmisest, välismaalase tööle asumata jätmisest, töötamiseks antud tähtajalises elamisloas kindlaks määratud töötamise tingimuste muutmisest, töösuhte aluseks oleva lepingu ennetähtaegsest lõpetamisest ja välismaalase töötamise tegelikust lõpetamisest.”;
89) paragrahvi 285 lõige 2 tunnistatakse kehtetuks;
90) paragrahvi 285 täiendatakse lõikega 21 järgmises sõnastuses:
„(21) Tööandjal ei ole käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud teavitamiskohustust andmete osas, mis ta on registreerinud töötamise registris.”;
91) paragrahvi 286 lõiked 1–3 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„(1) Tööandja on kohustatud kontrollima, et tema juures töötaval välismaalasel oleks Eestis viibimiseks ja töötamiseks õiguslik alus.
(2) Tööandjal on keelatud sõlmida lepingut töötamiseks välismaalasega, kellel puudub õiguslik alus Eestis viibimiseks või töötamiseks.
(3) Tööandja on kohustatud lõpetama lepingu välismaalasega, kellel puudub õiguslik alus Eestis viibimiseks või töötamiseks.”;
92) paragrahvi 286 täiendatakse lõikega 11 järgmises sõnastuses:
„(11) Kui välismaalane teeb Eestis renditööd, on kasutajaettevõtja kohustatud kontrollima, et tema juures töötaval välismaalasel oleks Eestis viibimiseks ja töötamiseks õiguslik alus.”;
93) seadust täiendatakse §-ga 2861 järgmises sõnastuses:
„§ 2861. Tööandja kohustused ebaseaduslikult riigis viibiva välismaalase töölevõtmise korral
(1) Tööandja, kes võimaldas ebaseaduslikult riigis viibival välismaalasel Eestis töötada, on kohustatud maksma kogu välismaalasele maksmata jäänud töötasu, sealhulgas töötasust kinnipeetavad seaduses ettenähtud maksud ja maksed, ning vajaduse korral kulud, mis kaasnevad tagasi pöördunud või tagasi saadetud välismaalasele maksmata jäänud töötasu saatmisega. Töötasu ja töötasust kinnipeetavate maksude ja maksete sissenõudmisel eeldatakse, et välismaalane töötas tööandja juures vähemalt kolm kuud, kui tööandja või töötaja ei tõenda teisiti.
(2) Kui välismaalane ei kanna menetluskulusid või lahkumiskohustuse sundtäitmise, sealhulgas väljasaadetava kinnipidamiskeskuses või politsei arestimajas pidamise kulusid, on tööandja, kes võimaldas ebaseaduslikult riigis viibival välismaalasel Eestis töötada, kohustatud hüvitama nimetatud kulud, kuid kõige rohkem 32 000 euro ulatuses.
(3) Käesoleva paragrahvi lõikes 2 sätestatud välismaalase lahkumiskohustuse sundtäitmisega seotud kulusid ei nõuta tööandjalt välja juhul, kui tööandja on täitnud käesoleva seaduse §-s 285 ning § 286 lõigetes 1 ja 4 sätestatud kohustused ning ta ei teadnud, et välismaalase töötamise õigust või viibimisõigust tõendav dokument oli võltsitud.
(4) Kui välismaalase tööandja on alltöövõtja, kes võimaldas ebaseaduslikult riigis viibival välismaalasel Eestis töötada, võib peatöövõtjat kohustada kandma tööandjaga solidaarselt välismaalase lahkumiskohustuse sundtäitmisega seotud kulud, maksmata jäänud töötasu ja töötasu maksmisega seotud kulud.
(5) Peatöövõtjat ja tema vahetut alltöövõtjat ning iga järgnevat alltöövõtjat, kellega tööandjal puudub lepinguline suhe, võib kohustada kandma tööandjaga solidaarselt käesoleva paragrahvi lõikes 4 sätestatud kulusid, kui nad teadsid, et tööandja võimaldas ebaseaduslikult riigis viibival välismaalasel Eestis töötada.
(6) Käesoleva paragrahvi lõigetes 4 ja 5 sätestatud vastutust ei kohaldata, kui tööandja oli peatöövõtjale edastanud enne töötaja tööleasumist kirjaliku kinnituse, et ta täidab käesoleva seaduse §-s 285 ning § 286 lõigetes 1 ja 4 sätestatud kohustusi.
(7) Välismaalase lahkumiskohustuse sundtäitmisega seotud kulusid arvestatakse ja need nõutakse sisse käesoleva seaduse §-s 292 sätestatud korras.
(8) Välismaalane, kellel tööandja võimaldas Eestis töötada, võib töötasu välja nõuda individuaalse töövaidluse lahendamise seaduses sätestatud korras.”;
94) paragrahvi 293 täiendatakse lõikega 5 järgmises sõnastuses:
„(5) Kui välismaalane teeb Eestis renditööd, on kasutajaettevõtja kohustatud viivitamata võimaldama Politsei- ja Piirivalveametile ning Kaitsepolitseiametile juurdepääsu tööruumidesse, töötajatele, andmetele ja dokumentidele, mis on seotud selle kasutajaettevõtja juures töötava välismaalasega. Kasutajaettevõtja juures tehtud kontrolli tulemusi arvestatakse kasutajaettevõtja usaldusväärsuse hindamisel, kui elamisluba või lühiajalise töötamise registreerimist taotletakse töötamiseks renditöötajana selle kasutajaettevõtja juures.”;
95) paragrahv 300 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„§ 300. Eestis ilma seadusliku aluseta viibival välismaalasel töötamise võimaldamine
(1) Eestis seadusliku aluseta viibival välismaalasel töötamise võimaldamise eest, kui tööandja ei ole täitnud käesoleva seaduse §-s 285 või § 286 lõikes 1 või 4 sätestatud kohustusi, –
96) paragrahv 303 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„§ 303. Eestis ilma seadusliku aluseta viibiva välismaalase töötamine
Eestis seadusliku aluseta viibiva välismaalase Eestis töötamise eest –
97) seaduse normitehnilist märkust täiendatakse tekstiosaga järgmises sõnastuses:
„Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2009/52/EÜ, millega sätestatakse ebaseaduslikult riigis viibivate kolmandate riikide kodanike tööandjatele kohaldatavate karistuste ja meetmete miinimumnõuded (ELT L 168, 30.06.2009, lk 24–32).”.
§ 2. Ettevõtluse toetamise ja laenude riikliku tagamise seaduse muutmine
Ettevõtluse toetamise ja laenude riikliku tagamise seaduse § 5 täiendatakse lõikega 4 järgmises sõnastuses:
„(4) Ettevõtlustoetuse võib jätta eraldamata isikule, keda või kelle seaduslikku esindajat on karistatud karistusseadustiku §-de 133–1333, 175 või 2601 alusel ja kelle karistusandmed ei ole karistusregistrist karistusregistri seaduse kohaselt kustutatud.”.
§ 3. Euroopa Liidu kodaniku seaduse muutmine
1) paragrahvi 1 täiendatakse lõigetega 5 ja 6 järgmises sõnastuses:
„(5) Euroopa Liidu kodaniku perekonnaliikme suhtes kohaldatakse välismaalaste seaduse 2. peatüki 1. ja 2. jagu, arvestades käesolevas seaduses sätestatud erisusi.
(6) Euroopa Liidu kodaniku suhtes kohaldatakse välismaalaste seaduses sätestatud välismaalase Eestisse kutsuja kohta sätestatut.”;
2) seaduse 4. peatüki 2. jagu täiendatakse §-ga 491 järgmises sõnastuses:
„§ 491. Euroopa Liidu kodaniku ja tema perekonnaliikme suunamine kohanemisprogrammis osalemisse
(4) Valdkonna eest vastutav minister võib kohanemisprogrammis sätestatud ülesande täitmiseks sõlmida olenevalt ülesande olemusest tsiviilõigusliku või halduslepingu halduskoostöö seaduses sätestatud korras.”;
3) paragrahvi 52 lõikes 1 asendatakse sõnad „Vabariigi Valitsus” sõnadega „valdkonna eest vastutav minister”.
§ 4. Isikut tõendavate dokumentide seaduse muutmine
1) paragrahvides 9, 121, 15, 191, 20, 202, 204, 342 ja 343 asendatakse läbivalt sõnad „Vabariigi Valitsus” sõnadega „valdkonna eest vastutav minister” vastavas käändes;
2) paragrahvi 121 täiendatakse lõigetega 21–23 järgmises sõnastuses:
„(21) Dokumendi võib väljastada isiku esindajale, kui isik on dokumendi taotlemisel volitanud esindajat oma dokumenti kätte saama, esindajal on kehtiv käesoleva seaduse § 2 lõikes 2 sätestatud dokument ja tema isikusamasust kontrollitakse biomeetriliste isiku tuvastamise andmete abil.
(23) Dokumendi kasutaja õiguste ja huvide kaitseks võib dokumendi väljastaja nõuda dokumendi väljastamiseks taotleja isiklikku ilmumist või dokumendi väljastamist käesoleva seaduse §-s 122 sätestatud viisil.”;
3) paragrahvi 15 lõike 5 punktist 5 jäetakse välja tekstiosa „kelle elukoht on rahvastikuregistri andmetel registreeritud välisriigis,”;
4) paragrahvi 15 lõike 5 punktist 6 jäetakse välja tekstiosa „kes on registreerinud oma Eestist eemalviibimise ja kelle elukoht on rahvastikuregistri andmetel registreeritud välisriigis,”;
5) paragrahvi 152 lõike 1 teine lause muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„Andmekogu põhimääruse kehtestab valdkonna eest vastutav minister määrusega.”;
6) paragrahvi 19 täiendatakse punktiga 5 järgmises sõnastuses:
„5) Euroopa Liidu kodanikule, kes on Eestis asuva välisriigi diplomaatilise esinduse, konsulaarasutuse või rahvusvahelise organisatsiooni esinduse Eestisse akrediteeritud personal, selle perekonnaliige või erapersonal.”;
7) paragrahvi 20 lõige 2 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„(2) Euroopa Liidu kodaniku isikutunnistuse kehtivusaeg ei tohi ületada talle antud elamisõiguse või riigikaitseseaduse alusel antud Eestis viibimise loa kehtivusaega või Eestis asuvas välisesinduses töötamise tähtaega.”;
8) paragrahvi 207 täiendatakse lõikega 11 järgmises sõnastuses:
„(11) E-residendi digitaalse isikutunnistuse taotluse võib isik esitada Eesti konsulaarametnikule, kes edastab selle taotleja isikusamasuse kontrollimise ja biomeetriliste andmete võtmise järel läbivaatamiseks Politsei- ja Piirivalveametile.”;
9) seaduse 52. peatükki täiendatakse §-ga 2012 järgmises sõnastuses:
„§ 2012. E-residendi isikutuvastamise erisused
(3) Kui e-residendi digitaalse isikutunnistuse taotlus esitatakse e-posti teel, ei pea see olema digitaalselt allkirjastatud, kui taotlejal ei ole Eesti kehtivat digitaalset dokumenti.”;
10) paragrahvi 341 lõiget 1 täiendatakse punktiga 4 järgmises sõnastuses:
„4) kolmanda riigi kodanikule, kes on Eestis asuva välisriigi diplomaatilise esinduse, konsulaarasutuse või rahvusvahelise organisatsiooni esinduse Eestisse akrediteeritud personal, selle perekonnaliige ja erapersonal.”;
11) paragrahvi 343 lõige 2 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„(2) Elamisloakaardi kehtivusaeg ei tohi ületada isikule antud elamisloa, elamisõiguse või riigikaitseseaduse alusel antud Eestis viibimise loa kehtivusaega või Eestis asuvas välisesinduses töötamise tähtaega.”.
§ 5. Ravikindlustuse seaduse muutmine
Ravikindlustuse seaduse § 5 lõige 1 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„(1) Kindlustatud isik käesoleva seaduse tähenduses on Eesti alaline elanik, tähtajalise elamisloa või elamisõiguse alusel Eestis elav isik, ajutise viibimisalusega Eestis seaduslikult viibiv ja töötav isik, kelle eest sotsiaalmaksu maksja on kohustatud maksma sotsiaalmaksu või kes iseenda eest maksab sotsiaalmaksu sotsiaalmaksuseaduses sätestatud korras, suuruses ja tähtaegadel, samuti nende isikutega käesoleva seaduse alusel või käesoleva seaduse § 22 lõigetes 1 ja 2 nimetatud lepingu alusel võrdsustatud isik.”.
§ 6. Riigihangete seaduse muutmine
Riigihangete seaduse § 38 lõiget 1 täiendatakse punktiga 11 järgmises sõnastuses:
„11) keda või kelle seaduslikku esindajat on karistatud karistusseadustiku §-de 133–1333, § 175 või 2601 alusel ja kelle karistusandmed ei ole karistusregistrist karistusregistri seaduse kohaselt kustutatud, välja arvatud juhul, kui hankelepingu eeldatav maksumus on väiksem kui rahvusvaheline piirmäär või kui hankemenetlus viiakse läbi võrgustikega seotud valdkonnas või kaitse- ja julgeolekuvaldkonnas;”.
§ 7. Välismaalasele rahvusvahelise kaitse andmise seaduse muutmine
1) paragrahvi 101 pealkiri ning lõiked 1 ja 2 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„§ 101. Rahvusvahelise kaitse taotleja õigus töötada
(2) Rahvusvahelise kaitse taotleja võib Eestis töötada kuni tema rahvusvahelise kaitse taotluse menetluse lõppemiseni.”;
2) paragrahvi 101 lõiked 3–5 tunnistatakse kehtetuks;
3) paragrahvi 45 tekst muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„Välismaalane, kellele on antud elamisluba käesoleva seaduse alusel, võib Eestis töötada samadel õigusaktides sätestatud alustel kui Eesti alaline elanik.”;
4) paragrahvi 47 lõikes 2, § 60 lõikes 2 ja § 75 lõikes 4 asendatakse sõnad „Vabariigi Valitsus” sõnadega „valdkonna eest vastutav minister”;
5) seaduse 2. peatüki 3. jagu täiendatakse §-ga 471 järgmises sõnastuses:
„§ 471. Välismaalase suunamine kohanemisprogrammis osalemisse
(3) Valdkonna eest vastutav minister võib kohanemisprogrammis sätestatud ülesande täitmiseks sõlmida olenevalt ülesande olemusest tsiviilõigusliku või halduslepingu halduskoostöö seaduses sätestatud korras.”;
6) paragrahvi 51 lõike 1 teine lause tunnistatakse kehtetuks;
7) paragrahvi 77 lõiget 1 täiendatakse pärast sõnu „seotud andmete” sõnadega „ning kohanemisprogrammiga seotud toimingute andmete”;
8) paragrahvi 77 lõige 2 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„(2) Käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud riikliku registri pidamise põhimääruse kehtestab valdkonna eest vastutav minister määrusega.”.
§ 8. Väljasõidukohustuse ja sissesõidukeelu seaduse muutmine
„(5) Kui lahkumisettekirjutus tehakse välismaalasele, kes töötas Eestis ilma seadusliku aluseta, teavitab Politsei- ja Piirivalveamet teda välismaalaste seaduse §-s 2861 sätestatud tööandja kohustustest ning töövaidluse lahendamise ja riigi õigusabi saamise võimalustest.”;
2) paragrahvi 76 täiendatakse lõikega 3 järgmises sõnastuses:
„(3) Välismaalast, kellel on seaduslik alus Schengeni konventsiooni liikmesriigis elamiseks või ajutiseks viibimiseks, kohustatakse lahkuma sellesse riiki.”;
3) paragrahvi 23 lõikes 4, § 261 lõikes 5, §-s 263, § 2611 lõikes 4 ning § 2620 lõike 1 teises lauses asendatakse sõnad „kinnipidamiskeskuse juhataja” sõnadega „kinnipidamiskeskuse juhataja või tema poolt määratud ametnik” vastavas käändes;
4) paragrahvi 262 täiendatakse lõikega 31 järgmises sõnastuses:
„(31) Väljasaadetav on kohustatud läbima kinnipidamiskeskusesse saabumisel tervisekontrolli.”;
5) paragrahvi 2610 lõike 1 punktist 3 jäetakse välja tekstiosa „, kelle maine osas ei ole kinnipidamiskeskuse juhatajal põhjendatud kahtlusi”;
6) paragrahvi 2610 lõige 4 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„(4) Kokkusaamise kestus on kuni kolm tundi. Kokkusaamiste kord, aeg ja ruum sätestatakse kinnipidamiskeskuse sisekorraeeskirjas või selle alusel antud Politsei- ja Piirivalveameti peadirektori käskkirjas.”;
7) paragrahvi 2615 täiendatakse lõikega 21 järgmises sõnastuses:
„(21) Käesoleva paragrahvi lõike 2 punktides 3 ja 4 sätestatud turvaabinõusid võib väljasaadetava suhtes kohaldada reaalse ja vahetu ohu korral.”;
8) seadust täiendatakse peatükiga 42 järgmises sõnastuses:
„42. peatükk
VÄLJASAADETAVA DISTSIPLINAARNE MÕJUTAMINE
Distsiplinaarkaristus kustub ühe aasta jooksul arvates distsiplinaarkaristuse määramisest.”;
9) paragrahvi 31 lõikes 1, § 32 lõigetes 1–2, § 321 lõikes 1 ja § 33 lõike 3 punktis 2 asendatakse sõnad „valdkonna eest vastutav minister või tema poolt volitatud Siseministeeriumi kõrgem ametnik” sõnadega „Siseministeerium või selleks volitatud Siseministeeriumi valitsemisala valitsusasutus” vastavas käändes;
10) paragrahvi 32 lõikes 12 ja § 321 lõikes 2 asendatakse sõnad „valdkonna eest vastutav minister või tema volitatud Siseministeeriumi ametnik” sõnadega „Siseministeerium või selleks volitatud Siseministeeriumi valitsemisala valitsusasutus”;
11) paragrahvi 331 täiendatakse lõikega 5 järgmises sõnastuses:
„(5) Käesoleva paragrahvi lõiget 4 ei kohaldata, kui sissesõidukeelu andmed sisestatakse Schengeni infosüsteemi Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 1987/2006, mis käsitleb teise põlvkonna Schengeni infosüsteemi (SIS II) loomist, toimimist ja kasutamist (ELT L 381, 28.12.2006, lk 4–23), artikli 26 kohaselt.”.
§ 9. Riigilõivuseaduse muutmine
Riigilõivuseaduse § 272 lõiget 6 täiendatakse pärast tekstiosa „50 eurot” tekstiosaga „ja välisesinduses 80 eurot.”.
(1) Käesoleva seaduse § 4 punktid 8 ja 9 ning § 9 jõustuvad 2015. aasta 1. aprillil.
(2) Käesoleva seaduse § 1 punkt 79, § 3 punkt 2 ning § 7 punktid 5 ja 7 jõustuvad 2015. aasta 1. augustil.
(3) Käesoleva seaduse § 1 punktid 1, 2, 4–6, 11–15, 18–32, 34–69, 72, 74–78 ja 80–97, § 3 punktid 1 ja 3, § 4 punktid 1–2, 5–7 ja 10–11, § 7 punktid 4 ja 8 ning § 8 punkt 1 jõustuvad 2016. aasta 1. jaanuaril.


Osalemine Euroopa Regionaalarengu Fondi välisprojektis "Järveotsa tee 33 hoone rekonstrueerimine lasteaiaks"
Tallinna Linnavolikogu 13.06.2019 otsus number 106
13. juuni 2019 nr 106
Osalemine Euroopa Regionaalarengu Fondi välisprojektis „Järveotsa tee 33 hoone rekonstrueerimine lasteaiaks“
Kohaliku omavalitsuse korralduse seaduse § 6 lg 3 p 2, § 10 lg 1 ja § 35 lg 5 ning Tallinna Linnavolikogu 21. veebruari 2008 määruse nr 6 „Välisprojektides osalemise kord“ § 6 lg 2 p 1 ja § 9 lg 1 p 1 ning § 10 lg 2 alusel
1. Osaleda juhtpartnerina Euroopa Regionaalarengu Fondi välisprojektis „Järveotsa tee 33 hoone rekonstrueerimine lasteaiaks“ (edaspidi projekt).
2. Määrata projekti hoidjaks Tallinna Haridusamet, registrikood 75014289, aadress Estonia pst 5a, 10143 Tallinn.
3. Volitada Tallinna Haridusameti juhatajat Tallinna linna nimel alla kirjutama projektis osalemiseks vajalikele dokumentidele.
4. Nõustuda projekti kogueelarvega summas 2 600 000 eurot (2019. aastal), millest välistoetus on 2 210 000 eurot (2019. aastal) ning Tallinna linna omafinantseering 390 000 eurot (2019. aastal), millele lisandub projektiga seotud lisafinantseering summas 1 700 000 eurot (2018. aastal 100 680 eurot, 2019. aastal 999 320 eurot, 2020. aastal 600 000 eurot).
5. Projekti omafinantseering ja projektiga seotud lisafinantseering kaetakse linnaeelarves Tallinna Haridusametile Järveotsa tee 33 lasteaia ehituse ja sisustuse kuludeks ettenähtud vahendite arvelt.
6. Nõustuda projekti sildfinantseerimisega 2 210 000 euro ulatuses (2019. aastal).
7. Tallinna Haridusametil teha otsus teatavaks Tallinna Linnakantselei finantsteenistusele.
8. Otsust on võimalik vaidlustada Tallinna Halduskohtus (Pärnu mnt 7, 15082 Tallinn) 30 päeva jooksul arvates otsuse teatavakstegemisest.


 Juhatuse liikme vastutus. Maksuvõlg, vastutuskohustus, vastutusotsus. Claudius Õigusbüroo
Tsiviilseadustiku üldosa seadus (edaspidi TsÜS) ning äriseadustik (edaspidi ÄS) määratlevad äriühingu juhatuse liikme vastutuse ulatuse, mille kohaselt juhatuse liikmed, kes on oma kohustuste rikkumisega tekitanud kahju äriühingule, vastutavad tekitatud kahju hüvitamise eest solidaarselt. ÄS kohaselt juhatuse liige on kohustatud täitma oma kohustusi äriühingus korraliku ettevõtja hoolsusega, mis on justkui indikaator, mille abil määratakse, kas juhatuse liige peaks vastutama oma tegevusest tulenevate tagajärgede eest. Juhatuse liige vabaneb vastutusest, kui ta suudab ära tõendada, et on oma kohustusi täitnud korraliku ettevõtja hoolsusega ning seeläbi oli tema tegevusega seotud kahju tekkimine äririskiga kaasnev nähtus (näiteks äririski realiseerimisel tekkinud maksejõuetus või likviidsuskriis). Samuti vabaneb juhatuse liige vastutusest, kui ta on äriühingu juhatuse koosolekul või üldkoosolekul ebaseadusliku tegevuse aluseks oleva otsuse vastuvõtmisel jäänud eriarvamusele või selle otsuse vastu hääletanud ning see on kantud protokolli.
TsÜS sätestab, et juhatuse liige vabaneb vastutusest ka siis, kui ta tegutses vastavalt juriidilise isiku üldkoosoleku või muu pädeva organi õiguspärasele otsusele. See tähendab, et juhatuse liikmel lasub küll kohustus vastutada oma tegevuse eest äriühingus, kuid vastutust piiratakse mõistuspäraselt teatud asjaolude esinemisel. Seeläbi ei koormata juhatuse liiget ebamõistlikult – näiteks, kui juhatuse liige käitub äriühingu üldkoosoleku otsust järgides ning sellega tekib äriühingule kahju, siis juhatuse liige selle eest ei vastuta.
Juhatuse liikme vastutusele võtmisel tuleb tähelepanu pöörata nõude esitamise aegumistähtajale, milleks on viis aastat. Antud tähtajale kohaldatakse erisusi, kui äriühingu põhikirjaga või juhatuse liikme kokkuleppega on ette nähtud muu aegumistähtaeg.
Juhatuse liikme vastutusest tulenevat kahju hüvitamist saab nõuda ka äriühingu võlausaldaja, kui ta ei saa oma nõudeid rahuldada äriühingu vara arvel. Juhul kui äriühing kuulutab välja pankroti, võib nõude ärihühingu nimel esitada üksnes pankrotihaldur.
Juhatuse liikme vastutus maksuvõla eest
Juhatuse liikme vastutust maksuvõla eest reguleerib maksukorralduse seadus (MKS). Nimetatud seadus sätestab, et kui äriühingu seaduslik esindaja, tegevjuht või vara valitseja rikub tahtlikult või raskest hooletusest oma kohustusi äriühingu juhtimisel, vastutab ta selle tõttu tekkinud maksuvõla eest solidaarselt maksukohustuslasega. Samuti on äriühingu seaduslik esindaja kohustatud tagama esindatava seadusest tulenevate rahaliste ja mitterahaliste kohustuste tähtaegse ning täieliku täitmise.
Vastutuskohustus ja vastutusotsus
Juhatuse liikmel lasuv vastutuskohustus tuleneb maksukorralduse seadusest, kus on sätestatud, et vastutuskohustus on kolmanda isiku kohustus tasuda maksumaksja maksuvõlg. Maksuvõla eest juhatuse liikme vastutusele võtmiseks teeb maksuhaldur juhatuse liikme suhtes vastutusotsuse.
Vastutusotsus on haldusakt, mis peab vastama maksuotsuse üldistele nõuetele: vastutusotsuses peab olema välja toodud vastutuse kohaldamise alus, maksusumma arvutamise metoodika ja maksusumma tasumise tähtaeg. Vastutusotsuse saab teha maksusumma määramise aegumistähtaja jooksul. Üldjuhul on tähtajaks kolm aastat, kuid maksusumma tahtliku tasumata jätmise korral on aegumistähtajaks kuus aastat. Vastutusotsuse võib juhatuse liikmele teha alles pärast seda, kui maksuvõla sissenõudmist on alustatud ning selle tulemusel ei ole õnnestunud kolme kuu jooksul võlga sisse nõuda. Vastutusotsust ei saa teha, kui maksuvõlga ei ole tekkinud, maksuvõla sissenõudmine on aegunud või maksuvõlg on kustutatud. Kui maksuvõlg kustutatakse või see on aegunud, lõppeb koos sellega ka juhatuse liikme vastutus.
Vastutusakti tegemiseks on kindlad formaalsed ja sisulised eeldused, mis peavad olema täidetud. Juhatuse liikme vastutuse formaalsed eeldused on sätestatud seaduses ning nendest on kirjutatud eespool. Samas tuleb tähelepanu pöörata ka juhatuse liikme vastutuse sisulistele eeldustele, mis määratlevad täpselt, milliste asjaolude esinemisel juhatuse liige vastutab maksuvõla eest. Taolised sisulised eeldused tulenevad Riigikohtu praktikast.
Juhatuse liikme vastutuse tekkimise sisulised eeldused
3-3-1-23-12
MKS § 96 lg‑st 1, § 40 lg‑st 1 ja § 8 lg‑st 1 tuleneb, et juhatuse liikme vastutuse eeldused temalt maksuvõla sissenõudmisel on järgmised: juhatuse liige on tahtlikult või raskest hooletusest rikkunud oma kohustusi; rikutud on kohustust tagada maksukorralduse seadusest ja maksuseadustest tulenevate rahaliste ja mitterahaliste kohustuste tähtaegne ja täielik täitmine; sellise kohustuse rikkumise tõttu on tekkinud maksuvõlg.
Vastutuse kohaldamise aluse näitamiseks tuleb maksuhalduril muuhulgas tuvastada, et juhatuse liige on oma kohustusi rikkunud süüliselt ja juhatuse liikme süü vorm. Vastutuse kohaldamise aluse näitamine tähendab, et vastutusotsuses tuleb motiveerida, miks maksuhaldur asus seisukohale, et juhatuse liige on tahtlikult või raskest hooletusest rikkunud oma kohustusi.
Ekslik on seisukoht, et sisuliselt motiveerimata vastutusotsuse puhul peaksid juhatuse liikmed tõendama, et nad ei ole süüdi.
Mõisteid "raske hooletus" ja "tahtlus" maksukorralduse seadus ega maksuseadused ei selgita. Võlaõigusseaduse (edaspidi VÕS) § 104 lg-tes 4 ja 5 on rasket hooletust defineeritud kui käibes vajaliku hoole olulisel määral järgimata jätmist ja tahtlust kui õigusvastase tagajärje soovimist võlasuhte tekkimisel, täitmisel või lõpetamisel.
Süü vormid "tahtlus" ja "hooletus" ning selle eriliik "raske hooletus" iseloomustavad õigusrikkumise raskusastet ning sobivad seetõttu seadusliku esindaja vastutust piiravate või õigustavate kriteeriumitena vastutusotsuse tegemisel. Rõhutada tuleb, et tahtlus on seotud eeskätt subjektiivsete tunnustega – teadlikkus käitumise õigusvastasusest ja sellise tagajärje soovimine, hooletus aga valdavalt objektiivsete tunnustega – kohaste nõuete mittejärgimisega. Ka karistusõiguses on süüteokoosseisu subjektiivsete tunnustena nimetatud tahtlust ja ettevaatamatust. Karistusõiguses eristatakse kolme tahtluse liiki – kavatsetust, otsest ja kaudset tahtlust (karistusseadustik (edaspidi KarS) § 16 lg 1). Kaudset tahtlust kui kõige kergemat tahtluse liiki mõistetakse karistusõiguses olukorrana, kus teo toimepanija ei pürgi tagajärje poole ega tunneta tagajärge kindlalt saabuvana, ta peab võimalikuks süüteokoosseisule vastava asjaolu saabumist ja möönab seda.
Kolleegiumi arvates käsitletakse võlaõigussuhetes ja karistusõiguses tahtlust erinevalt. Võlaõiguslikule tahtluse mõistele on tinglikult lähedased karistusõigusliku tahtluse liikidest kavatsetus ja otsene tahtlus (KarS § 16 lg d 2 ja 3), mitte aga kaudne tahtlus. VÕS § 104 lg 5 järgi on tahtluse tuumaks õigusvastase tagajärje soovimine (sellele on tinglikult lähedane karistusõiguslik otsene tahtlus). Karistusõigusliku kaudse tahtluse puhul aga ei pürgi teo toimepanija tagajärje poole. Seadusliku esindaja süü tuvastamisel seoses vastutusotsusega pole karistusõigusliku kaudse tahtluse konstruktsioon kasutatav. Silmas tuleb pidada, et karistusõiguses loetakse tegu tahtlikuks ka siis, kui isik seda toime pannes oma käitumise õigusvastasusest aru ei saanud. MKS § 40 lg-s 1 nimetatud tahtluse puhul peab seaduslik esindaja aga mõistma, et ta rikub sama seaduse paragrahvis 8 nimetatud kohustusi.
Juhatuse liikme vastutus äriühingu maksuvõla ees on aktsessoorne kohustus ning lõppeb äriühingu õigusvõime lõppemisega
3-3-1-75-09
Juhatuse liikme solidaarne vastutus äriühingu maksuvõla eest on olemuselt aktsessoorne kõrvalkohustus. See tähendab, et kõrvalkohustuse kehtivuse eelduseks on põhikohustuse kehtivus ja kõrvalkohustus jagab põhikohustuse saatust. Riigikohtu halduskolleegium on 31. oktoobri 2005. a otsuses haldusasjas nr 3-3-1-41-05 selgitanud, et vastutusotsuse sisuks on maksuvõla sissenõudmine. Vastutusotsuse tegemise faktiliseks aluseks saab olla kehtiv maksuvõlg.
Asjaolu, et MKS § 40 lg 1 alusel saab juriidilise isiku seaduslik esindaja vastutada ainult kehtiva maksuvõla eest, kinnitab ka MKS § 41 lg 3, mille kohaselt MKS § 41 lõikes 1 nimetatud vastutus (maksualase kuriteo toime pannud isiku vastutus) ei lõpe maksukohustuse lõppemisega, kuid pärast maksukohustuse lõppemist nõutakse maksuvõlg sisse tsiviilhagi esitamise teel.
MKS § 31 lõikes 3 on nimetatud maksukorralduse seadusest või maksuseadustest tulenevate rahaliste nõuete ja kohustuste lõppemise alused. Lisaks sama lõike punktides 1-5 nimetatud alustele (kohustuse täitmine, tasaarvestamine, maksuvõla aegumine või kustutamine) võivad maksukohustused lõppeda ka "muudel seadusega sätestatud juhtudel" (MKS § 31 lg 3 p 6).
Kolleegium oli seisukohal, et juriidilise isiku õigusvõime lõppemine on üks MKS § 31 lg 3 p-s 6 nimetatud "muudel seadusega sätestatud juhtudel" aset leidvatest maksukohustuse lõppemise alustest. Kuna õigusi ja kohustusi omab õigusvõimeline juriidiline isik, siis tähendab juriidilise isiku registrist kustutamine tema õiguste ja kohustuste, sh maksukohustuste lõppemist. Juriidilise isiku õigusvõime lõppemisel võivad jääda kehtima juriidilise isiku kohustuste täitmise tagamiseks eraõiguse sätete alusel antud mitteaktsessoorsed tagatised, kuid MKS § 40 alusel tekkiv juhatuse liikme solidaarne vastutus äriühingu maksuvõla eest on olemuselt aktsessoorne ning lõpeb koos äriühingu õigusvõime lõppemisega.
Kolleegium sedastas täiendavalt, et maksuhalduril on kehtiva õiguse kohaselt piisavalt võimalusi selgitada välja äriühingu maksuvõla eest vastutavad isikud ja teha neile vastutusotsus enne äriühingu registrist kustutamist. Juriidiliste isikute likvideerimist reguleerivad eraõiguse sätted välistavad üldjuhul juriidilise isiku registrist kustutamise maksuhalduri teadmata.
Vastutuskohustuse kohaldamiseks tuleb tuvastada juhatuse liikme kohustuste rikkumise süülisus ning selle vorm
3-3-1-41-05
MKS § 96 lg 3 järgi tuleb vastutusotsuses näidata vastutuse kohaldamise alus ja maksusumma arvutamise metoodika ning määrata maksusumma tasumise ja kõrvalkohustuste täitmise tähtaeg. Kolleegium selgitas, et vastutuse kohaldamise aluse näitamiseks tuleb maksuhalduril muuhulgas tuvastada, et juhatuse liige on oma kohustusi rikkunud süüliselt ja juhatuse liikme süü vorm. Vastutuse kohaldamise aluse näitamine tähendab, et vastutusotsuses tuleb motiveerida, miks maksuhaldur asus seisukohale, et juhatuse liige on tahtlikult või raskest hooletusest rikkunud oma kohustusi. Juhatuse liikme süü on individuaalne, s.t et iga juhatuse liikme süü tuleb tuvastada eraldi. On võimalik, et mõni juhatuse liige erinevalt teistest pole süüdi või et juhatuse liikmete süü vorm on erinev. Eriti suur koormus on raske hooletuse tuvastamisel ja motiveerimisel, sest kerge hooletus ei too kaasa juhatuse liikme vastutust.


2-17-2615/43 Tartu Ringkonnakohtu tsiviilkolleegium 06.04.2018
Maakohtu menetluses ei esitanud pooled nõuet tahteavalduste kohtuotsusega asendamiseks ning seega on maakohus ületanud nõude piire ja teinud otsuse nõuete kohta, mida ei ole pooled esitanud (TsMS § 439). Kui maakohus leidis, et kinnistusraamatu kande tegemine eeldab poolte tahteavaldusi, mida on võimalik kohtuotsusega asendada, oleks maakohus pidanud selgitama pooltele kehtivat seadust ja õiguslikku olukorda ning andma võimaluse nõuet täiendada (p 7)
Väärtusotsustus väljendub isikule antud hinnangus, mis oma sisu või vormi tõttu on konkreetses kultuurikeskkonnas halvustava tähendusega. Väärtushinnangut on küll võimalik põhjendada, mitte aga tõendada selle sisu tõesust või väärust. Kuna selline informatsioon ei sisalda andmeid, ei saa isik nõuda ka au teotavate andmete ümberlükkamist.
Au teotava faktiväite ja au teotava väärtushinnangu avaldamise õigusvastasuse tunnused on erinevad. Au teotava faktiväite õigusvastasus tuleneb eelkõige avaldatud faktiväite tegelikkusele mittevastavusest ning avaldaja hoolikusest faktide kontrollimisel, au teotava väärtushinnangu õigusvastasus aga selle ebakohasusest, avaldamise asjaoludest ning erinevate kaitstud hüvede ja huvide kaalumisest.
Ebaõige faktiväite avaldamine võib VÕS § 1045 lg 1 p 4, VÕS § 1046 ja VÕS § 1047 lg-te 1 ja 3 järgi olla õigusvastane ka siis, kui see ei ole isiku au teotav (mainet kahjustav).
VÕS § 1047 lg-s 2 kasutatud "asjaolu avaldamine" on samatähenduslik senises kohtupraktikas kasutatud mõistega "faktiväite avaldamine." Faktiväide on põhimõtteliselt kontrollitav, selle tõesus või väärus on kohtumenetluses tõendatav. Isiku kohta mis tahes andmeid sisaldavat lauset käsitletakse kohtupraktikas faktiväitena. Faktiväite ümberlükkamise nõue peab olema konkreetne.
Avaldatud faktiväiteid tuleb võtta sellistena, nagu need on, s.t kohus peab vaidluse korral tuvastama, mida isik mõistliku inimese arusaama järgi üldsusele avaldas. See, mida avaldaja ise avaldatuga silmas pidas, ei ole määrav.
Väärtusotsustus väljendub isikule antud hinnangus, mis oma sisu või vormi tõttu on konkreetses kultuurikeskkonnas halvustava tähendusega. Väärtushinnangut on küll võimalik põhjendada, mitte aga tõendada selle sisu tõesust või väärust. Kuna selline informatsioon ei sisalda andmeid, ei saa isik nõuda au teotavate andmete ümberlükkamist.
Isiku õigust olla üldsuse ees kujutatud tõeselt saab rikkuda ka sel teel, et avalduses ei viidata faktidele, kuid jäetakse mulje, et faktid on olemas (avaldajale teada). Sellisel juhul ei ole VÕS § 1047 lg 4 rakendatav, sest faktiväiteid ei ole avaldatud. Väärtushinnang on põhjendatud, kui väärtushinnangu avaldajal oli mõistlik õigustus teist isikut üldsuse ees halvustada. Väärtushinnangu õigusvastase avaldamise korral võib kannatanu nõuda kahju hüvitamise nõudega koos või sõltumata kahju hüvitamise nõude esitamisest VÕS § 1055 lg 1 alusel rikkujalt õigusvastase käitumise lõpetamist, kui õigusrikkumine on jätkuv, või sellega ähvardamisest hoidumist, kui on alust karta õigusrikkumise kordumist.
Isikut võidakse üldsuse ees kujutada sel teel, et esitatakse kaudseid asjaolusid, millest mõistlikult saab järelda mingeid otseseid fakte, mis selle isiku kohta käivad. Sel juhul on VÕS § 1047 lg 4 rakendatav.
Kui hagiavavalduses ei ole märgitud, kuidas ebaõiged andmed ümber lükata ega meediakanalit, mille vahendusel isik peaks andmed ümber lükkama, siis kohus ei võinud tulenevalt enne 1. jaanuari 2006. a kehtinud TsMS § 229 lg-s 1 sätestatust ületada haginõude piire, kui kohustas isikut ebaõigeid andmed teatud viisil ümber lükkama. VÕS § 1047 lg 4 ei näe ette, et avaldaja peab ebaõiged andmed ilmtingimata ise ümber lükkama. Nimetatud sätte kohaselt peab ümberlükkamine toimuma avaldaja kulul.
Korteriühistu juhatuse esimeest ei saa üksnes tema ameti tõttu lugeda alati avaliku elu tegelaseks. Kuid ta peab arvestama võimalusega, et korteriühistu liikmed võivad tema tegevust kritiseerida ka põhjendamatult. Tulenevalt VÕS § 1046 lõike 1 teisest lausest ei pruugi tema kohta ebakohaste väärtushinnangute avaldamisega tehtud kriitika olla õigusvastane.
3-2-1-143-05 Riigikohus 22.12.2005
Vt Riigikohtu tsiviilkolleegiumi lahend nr 3-2-1-134-05


Piirkonna kahjustajavabaks tunnistamise taotlemise nõuded, taotluse esitamise ja menetlemise kord, kahjustajavaba piirkonna nõuded ning piirkonna kahjustajavabana säilitamise kord ja nõuded – Riigi Teataja
Piirkonna kahjustajavabaks tunnistamise taotlemise nõuded, taotluse esitamise ja menetlemise kord, kahjustajavaba piirkonna nõuded ning piirkonna kahjustajavabana säilitamise kord ja nõuded
Piirkonna kahjustajavabaks tunnistamise taotlemise nõuded, taotluse esitamise ja menetlemise kord, kahjustajavaba piirkonna nõuded ning piirkonna kahjustajavabana säilitamise kord ja nõuded - sisukord
§ 2 Kahjustajavaba piirkonna ja piirkonna kahjustajavabaks tunnistamise taotlemise nõuded
§ 3 Taotluse esitamine
§ 4 Taotluse menetlemine
§ 5 Piirkonna kahjustajavabaks tunnistamine
§ 6 Piirkonna kahjustajavabana säilitamise kord ja nõuded
§ 7 Piirkonna kahjustajavabaks tunnistamise otsuse kehtetuks tunnistamine
§ 8 Kahjustajavabast piirkonnast teavitamine
Vastu võetud 12.08.2005 nr 87
RTL 2005, 91, 1372
jõustumine 26.08.2005
Määrus kehtestatakse «Taimekaitseseaduse» § 11 lõike 3 alusel.
Määrusega kehtestatakse piirkonna kahjustajavabaks tunnistamise taotlemise nõuded, taotluse esitamise ja menetlemise kord, kahjustajavaba piirkonna nõuded ning piirkonna kahjustajavabana säilitamise kord ja nõuded.
§ 2. Kahjustajavaba piirkonna ja piirkonna kahjustajavabaks tunnistamise taotlemise nõuded
(1) Põllumajandusamet tunnistab piirkonna kahjustajavabaks isiku taotluse alusel.
(2) Kahjustajavabaks piirkonnaks võib olla terve riik või osa riigist.
(3) Taotleda võib piirkonna tunnistamist kahjustajavabaks taimekahjustajast, mis on nimetatud «Taimekaitseseaduse» § 4 lõike 3 alusel kehtestatud ohtlike taimekahjustajate nimekirjas või mida sihtriigi nõuete kohaselt ei tohi esineda taimedel, taimsetel saadustel ja muudel objektidel nende ühendusevälisesse riiki toimetamise korral.
(4) Piirkonnas, mille kahjustajavabaks tunnistamist taotletakse, ei esine lõikes 3 nimetatud taimekahjustajat seni teadaolevatel andmetel või on seal taimekahjustaja avastamise korral rakendatud tõrjeabinõusid, mille järel on piirkond tunnistatud taimekahjustajast vabaks.
§ 3. Taotluse esitamine
(1) Piirkonna kahjustajavabaks tunnistamiseks esitatakse Põllumajandusametile kirjalik taotlus, milles märgitakse:
1) taotluse esitaja nimi, elu- või asukoha aadress, äriregistri- või isikukood;
2) selle taimekahjustaja nimetus, millest kahjustajavabaks piirkonna tunnistamist taotletakse;
3) teave selle kohta, kas taotletakse terve riigi või selle osa kahjustajavabaks tunnistamist. Kui piirkonnaks, mille kahjustajavabaks tunnistamist taotletakse, on osa riigist, märgitakse taotluses piirkonna pindala (km2), selle maakonna nimi või nende maakondade nimed, kus piirkond asub, ja piirkonna piiride kirjeldus;
4) piirkonna kahjustajavabaks tunnistamise vajaduse põhjendus;
5) taotluse esitamise kuupäev ja taotleja allkiri.
(2) Kui piirkonnaks, mille kahjustajavabaks tunnistamist taotletakse, on osa riigist, lisatakse taotlusele kaart, millel on märgitud piirkond, mille kahjustajavabaks tunnistamist taotletakse.
§ 4. Taotluse menetlemine
(1) Põllumajandusamet registreerib taotluse ning kontrollib taotluses esitatud andmete õigsust ja piirkonna, mille kahjustajavabaks tunnistamist taotletakse, vastavust kehtestatud nõuetele.
(2) Piirkonna kahjustajavabaks tunnistamise taotluse menetlemise tähtaeg on kaks aastat alates taotluse registreerimise päevast.
(3) Taotluse menetlemise käigus kogub Põllumajandusamet erialakirjandusest, teadus- ja arendusasutustelt ning järelevalve tulemuste põhjal andmeid kahjustaja bioloogia ning Eestis ja teistes riikides kahjustaja esinemise ja leviku kohta.
(4) Põllumajandusamet teeb otsuse taotluses nimetatud piirkonnas taimekahjustaja mitteesinemise tuvastamiseks seireprogrammi läbiviimiseks, kui teadaolevatel andmetel taimekahjustaja Eestis esineb või on esinenud või kui on olemas oht, et taimekahjustaja Eestis levib ja kohastub.
(5) Põllumajandusamet võib taotluses esitatud kahjustajavaba piirkonna suurust ja piire muuta, kui on olemas oht, et taimekahjustaja levib taotluses esitatud piirkonda.
(6) Põllumajandusamet võib taotluse menetlemise tähtaega pikendada aasta võrra, kui seire tulemused on puudulikud või vastuolulised. Taotluse menetlemise tähtaja pikendamise korral teeb Põllumajandusamet taotlejale viivitamata kirjalikult posti teel teatavaks uue tähtaja ning näitab ära taotluse menetlemise tähtaja pikendamise põhjuse.
§ 5. Piirkonna kahjustajavabaks tunnistamine
(1) Põllumajandusamet teeb kogutud andmete analüüsi või seire tulemuste alusel piirkonna kahjustajavabaks tunnistamise või taotluse rahuldamata jätmise otsuse kahe aasta jooksul arvates taotluse registreerimisest.
(2) Juhul kui kahjustajavabaks piirkonnaks tunnistatakse osa riigist, märgitakse lõikes 1 nimetatud otsuses ka kahjustajavaba piirkonna piiride kirjeldus ning otsusele lisatakse kaart, millele on märgitud kahjustajavaba piirkond.
(3) Piirkonna kahjustajavabaks tunnistamise otsus koos kaardiga avalikustatakse Põllumajandusameti veebilehel.
§ 6. Piirkonna kahjustajavabana säilitamise kord ja nõuded
(1) Kahjustajavabas piirkonnas ei tohi esineda taimekahjustajat, millest piirkond on kahjustajavabaks tunnistatud.
(2) Põllumajandusamet korraldab kahjustajavabas piirkonnas igal aastal seiret. Põllumajandusamet säilitab seire käigus kogutud andmeid paberkandjal 10 aasta ning elektrooniliselt vähemalt 20 aasta jooksul.
(3) Kahjustajavabasse piirkonda võib toimetada ja turustada taimi, taimseid saadusi ja muid objekte, mis pärinevad teisest kahjustajavabast piirkonnast või teise liikmesriigi kaitstavast piirkonnast või mis vastavad «Taimekaitseseaduse» § 6 lõike 4 alusel kehtestatud taimetervisenõuetele.
(4) Taimed, taimsed saadused ja muud objektid, mida toimetatakse ühest piirkonnast teise läbi kahjustajavaba piirkonna, ei pea vastama lõikes 3 kehtestatud nõuetele, kui kaubasaadetis läbib kahjustajavaba piirkonna suletult ja muutumatul kujul.
§ 7. Piirkonna kahjustajavabaks tunnistamise otsuse kehtetuks tunnistamine
(1) Põllumajandusamet tunnistab piirkonna kahjustajavabaks tunnistamise otsuse kehtetuks, kui seire ja järelevalve tulemused kinnitavad taimekahjustaja esinemist piirkonnas.
(2) Lõikes 1 nimetatud otsuse ärakiri või väljavõte otsusest saadetakse isikule, kelle taotluse alusel piirkond kahjustajavabaks tunnistati, otsuse tegemisest arvates 10 tööpäeva jooksul posti teel.
(3) Lõikes 1 nimetatud otsus avalikustatakse ka Põllumajandusameti veebilehel.
§ 8. Kahjustajavabast piirkonnast teavitamine
Põllumajandusamet teavitab piirkonna kahjustajavabaks tunnistamisest või piirkonna kahjustajavabaks tunnistamise otsuse kehtetuks tunnistamisest ÜRO Toidu- ja Põllumajandusorganisatsiooni (FAO).