Riigieelarve toetusfondist raske ja sügava puudega lastele abi osutamiseks eraldatud vahendite kasutamise kord – Riigi Teataja
Riigieelarve toetusfondist raske ja sügava puudega lastele abi osutamiseks eraldatud vahendite kasutamise kord
Riigieelarve toetusfondist raske ja sügava puudega lastele abi osutamiseks eraldatud vahendite kasutamise kord - sisukord
§ 2 Toetatavad teenused ja eeldused teenuse saamiseks
RT IV, 05.05.2017, 14
Vastu võetud 27.04.2017 nr 9
Määrus kehtestatakse kohaliku omavalitsuse korralduse seaduse § 6 lõike 1 ja lõike 3 punkti 1, § 22 lõike 1 punkti 5 ja lõike 2 ning sotsiaalhoolekande seaduse § 14 lõike 1 ja § 156 lõike 32 alusel.
(1) Määrusega kehtestatakse riigieelarve toetusfondist raske ja sügava puudega lastele abi osutamiseks eraldatud vahendite kasutamise tingimused ja kord Saue vallas.
(2) Määruse eesmärk on riigieelarve toetusfondist raske ja sügava puudega lastele abi osutamiseks eraldatud vahenditest sotsiaalteenuste osutamisega vähendada raske ja sügava puudega laste perekonna hoolduskoormust või puudest tulenevat lisavajadust.
§ 2. Toetatavad teenused ja eeldused teenuse saamiseks
(1) Saue Vallavalitsus (edaspidi vallavalitsus) rahastab riigieelarve toetusfondist raske ja sügava puudega lastele abi osutamiseks eraldatud vahenditest järgmiste sotsiaalteenuste osutamist:
4) muud määruse eesmärki täitvad sotsiaalteenused.
(2) Käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud teenuseid osutatakse raske ja sügava puudega lastele, kelle rahvastikuregistri järgne elukoht asub Saue vallas.
(3) Teenuse rahastamiseks peab teenuse vajadus olema määratud lapse rehabilitatsiooniplaanis.
(1) Käesoleva määruse § 2 lõike 1 punktis 1 toodud teenuse taotlemine ja määramine toimub vastavalt Saue Vallavolikogu 26. juuni 2014. a määrusele nr 15 „Erakooli, koolieelse eralasteasutuse ja -lapsehoiuasutuse toetamise kord“.
(2) Käesoleva määruse § 2 lõike 1 punktis 2 toodud teenuse taotlemine ja määramine toimub vastavalt Saue Vallavolikogu 27. oktoobri 2016. a määrusele nr 27 „Tugiisikuteenuse osutamise tingimused ja kord“.
(3) Käesoleva määruse § 2 lõike 1 punktides 3 ja 4 toodud teenuste taotlemiseks esitab taotleja vallavalitsusele vabas vormis avalduse ning vallavalitsus otsustab teenuse määramise ja rahastamise õigusaktides sätestatud tähtaja jooksul oma korraldusega.
(4) Teenuse rahastamise allika otsustab vallavalitsus, arvestades riigieelarve toetusfondist eraldatud vastava sihtotstarbega vahendite jääki.
(5) Teenuse rahastamiseks sõlmitakse vajadusel teenuse osutajaga leping. Lapsele määratud teenuse eest tasub vallavalitsus arve alusel otse teenuse osutajale. Lapse seaduslikule esindajale või perekonnas hooldajale väljamakseid ei tehta.
(1) Tunnistada kehtetuks Saue Vallavolikogu 28. oktoobri 2010. a määrus nr 21 „Riigi poolt rahastatava lapsehoiuteenuse vahendite ülejäägi kasutamise kord“.


Jõustumine: 01.04.201929.03.201901.01.201201.03.200901.01.200704.02.200601.01.200608.04.200501.05.2004
(2) Majandus- ja kommunikatsiooniminister annab käesoleva seaduse kohaldamiseks määruse küsimustes, milles otsustamise õigus on liikmesriigil vastavalt Euroopa Liidu õigusaktidele või mille andmise õigus tuleneb käesolevast seadusest (edaspidi kaubamärgimäärus ).
(3) Kaubad ja teenused liigitatakse märkide registreerimisel kasutatava kaupade ja teenuste rahvusvahelise klassifikatsiooni Nizza kokkuleppe (RT II 1996, 4, 14) alusel vastuvõetud kaupade ja teenuste rahvusvahelise klassifikatsiooni (edaspidi Nizza klassifikatsioon ) järgi.
4) [Kehtetu – RT I 2009, 4, 24 - jõust. 01.03.2009]
(2) Patendiameti ametliku väljaande struktuur ja väljaandmise kord kehtestatakse kaubamärgimäärusega .
(5) Kaubamärgitunnistuse vorminõuded ja selle plangi vormistamise kord kehtestatakse kaubamärgimäärusega .
(6) Registriga tutvumise ja registrist teabe väljastamise kord kehtestatakse kaubamärgimäärusega .
(5) [Kehtetu – RT I 2009, 4, 24 - jõust. 01.03.2009]
(2) Rahvusvaheline taotlus peab vastama Madridi protokollis ja selle juhendis sätestatud sisu- ja vorminõuetele. Rahvusvahelise taotluse Patendiametile esitamise kord kehtestatakse kaubamärgimäärusega .
(3) Ühenduse kaubamärgi taotluse Patendiametile esitamise korra kehtestab majandus- ja kommunikatsiooniminister kaubamärgimäärusega .
(4) Patendiameti toimingud muutmise taotluse menetlemisel sätestatakse kaubamärgimääruses .
RT I, 19.03.2019, 48
(1) Kaubamärgina kaitstavat tähist peab olema võimalik esitada registris viisil, mis võimaldab pädevatel asutustel ja üldsusel teha kindlaks kaubamärgi õiguskaitse selge ja täpse ulatuse.
(2) Patendiamet tunnistab kaubamärgi üldtuntust ainult seoses selle või muu kaubamärgi registreerimise menetlusega. Tööstusomandi apellatsioonikomisjon loeb kaubamärgi üldtuntuks ainult seoses Patendiameti otsuse peale esitatud kaebuse või kaubamärgi kaitstavusalase vaidlustusavalduse või kaubamärgiomaniku ainuõiguse tühiseks tunnistamise avalduse lahendamisega.
(2) Registreeritud kaubamärgi suhtes hakkab õiguskaitse kehtima kaubamärgi registreerimistaotluse (edaspidi taotlus) esitamise kuupäevast ja kehtib 10 aasta möödumiseni taotluse esitamise kuupäevast. Kaubamärgi õiguskaitse kehtivusaega võib pikendada kaubamärgiomaniku nõudel 10 aasta kaupa.
(3) Kui käesoleva paragrahvi lõike 2 esimese lause kohaselt arvutatud õiguskaitse kehtivusaja lõppemise kuupäevaks ei ole kaubamärgi registreeringut tehtud, pikeneb kaubamärgi õiguskaitse kehtivusaeg kuni registreeringu tegemiseni 10 aasta kaupa.
1) mis ei vasta käesoleva seaduse §-s 3 või 6 sätestatule;
2) millel puudub eristusvõime;
3) mis koosneb üksnes kaupade või teenuste liiki, kvaliteeti, hulka, otstarvet, väärtust, geograafilist päritolu, kaupade tootmise või teenuste osutamise aega või kaupade või teenuste teisi omadusi näitavatest tähistest;
5) mis koosneb üksnes kujust või muust omadusest, mis tuleneb kauba enda olemusest või mis on vajalik tehnilise tulemuse saavutamiseks või mis annab kaubale märkimisväärse väärtuse;
91) mis sisaldab kõrge sümboolse väärtusega tähist;
11) mis sisaldab registreeritud geograafilist tähist või on sellega eksitavalt sarnane, kui see võib kaasa tuua geograafilise tähise õigusvastase kasutamise geograafilise tähise kaitse seaduses sätestatu järgi, või mille registreerimine on välistatud vastavalt Euroopa Liidu õigusaktile või rahvusvahelisele lepingule, milles Eesti või Euroopa Liit on osaline ja millega nähakse ette päritolunimetuste ja geograafiliste tähiste kaitse;
111) mille registreerimine on välistatud vastavalt Euroopa Liidu õigusaktile või rahvusvahelisele lepingule, milles Euroopa Liit on osaline ja millega nähakse ette traditsiooniliste veininimetuste või garanteeritud traditsiooniliste toodete nimetuste kaitse;
112) mis koosneb varasemast sordinimest või mille peamistes elementides sisaldub varasem sordinimi, mis on registreeritud vastavalt taimede paljundamise ja sordikaitse seadusele, Euroopa Liidu õigusaktile või rahvusvahelisele lepingule, milles Eesti või Euroopa Liit on osaline ning millega nähakse ette sordikaitse, ja mis on seotud sama taimeliigi või lähisugulasliigi sortidega;
3) mis on identne või sarnane varasema registreeritud kaubamärgiga, sõltumata sellest, kas varasemal kaubamärgil on õiguskaitse identsete, samaliigiliste või teist liiki kaupade või teenuste tähistamiseks, juhul kui varasem Eesti kaubamärk on tuntud Eestis või varasem Euroopa Liidu kaubamärk on tuntud Euroopa Liidus ja kui hilisema kaubamärgi põhjendamatu kasutamine kasutaks ebaausalt ära või kahjustaks varasema kaubamärgi eristusvõimet või omandatud mainet;
5) [kehtetu - RT I, 19.03.2019, 5 - jõust. 01.04.2019]
6) mille kasutamine kahjustab varasemat õigust nimele, isikuportreele, autoriõiguse või tööstusomandi esemele või muud varasemat õigust;
7) mis on identne või äravahetamiseni sarnane teises riigis kaitstud varasema kaubamärgiga, kui taotlus on esitatud pahauskselt;
8) mille registreerimist taotleb enda nimele asjaomase kaubamärgi omaniku nõusolekuta tema agent või esindaja, kelle tegevus ei ole põhjendatud;
9) mille kasutamist saab keelata isik, kes on geograafilise tähise kaitse seaduse või päritolunimetuste ja geograafiliste tähiste kaitset tagava Euroopa Liidu õigusakti kohaselt õigustatud kasutama varasemast registreeritud päritolunimetusest või geograafilisest tähisest tulenevaid õigusi.
(2) Käesoleva paragrahvi lõike 1 punktides 1–8 sätestatud õiguskaitset välistavaid asjaolusid ei arvestata, kui on olemas varasema kaubamärgi omaniku või muu varasema õiguse omaniku kirjalik luba.
(11) Registreeritud päritolunimetus, geograafiline tähis või sordinimi on varasem õigus, kui taotlus päritolunimetuse, geograafilise tähise või sordi registreerimiseks on esitatud enne kaubamärgi registreerimise taotluse esitamise kuupäeva või prioriteedikuupäeva.
(21) Kaubamärgi kontrollimisel käesoleva seaduse § 10 lõike 1 punkti 4 suhtes arvestatakse ettevõtja tegevusaladena neid lõppenud aruandeaasta tegevusalasid ja uude aruandeaastasse kavandatud tegevusalasid, mis olid äriregistrile teatatud või majandusaasta aruandes näidatud enne taotluse esitamise kuupäeva, rahvusvahelise registreerimise kuupäeva või prioriteedikuupäeva.
(5) [Kehtetu - RT I, 19.03.2019, 5 - jõust. 01.04.2019]
(6) [Kehtetu - RT I, 19.03.2019, 5 - jõust. 01.04.2019]
(3) Kui kaubamärgialaseid toiminguid Patendiametis ja apellatsioonikomisjonis teevad mitu isikut ühiselt, võivad nad oma esindajaks volitada patendivoliniku või määrata enda hulgast esindaja (edaspidi ühine esindaja), kelle elu- või asukoht või tegutsev kaubandus- või tööstusettevõte on Euroopa Majanduspiirkonna lepingu osalisriigis.
3) registreeritud kaubamärgiga identseid või sarnaseid tähiseid, millega tähistatakse identseid, samaliigilisi või teist liiki kaupu või teenuseid, juhul kui kaubamärk on Eestis tuntud ja kui tähise põhjendamatu kasutamine kasutab ebaausalt ära või kahjustab kaubamärgi eristusvõimet või omandatud mainet.
5) tähise kandmine äridokumentidele, reklaammaterjalidele ja kauba kasutamisjuhendile;
6) tähise kasutamine ärinimena või selle osana;
7) tähise kasutamine võrdlevas reklaamis viisil, mis on vastuolus reklaamiseadusega.
(21) Kaubamärgiomanikul on õigus keelata kolmandatel isikutel äritegevuse käigus kaupade toomine Eestisse ilma neid vabasse ringlusse laskmata, kui kaubad või nende pakendid pärinevad väljastpoolt Euroopa Majanduspiirkonna lepingu osalisriike ja on ilma kaubamärgiomaniku loata tähistatud tähisega, mis on nende kaupade suhtes kaitstud kaubamärgiga identne või sellest olemuslikult eristamatu. Kaubamärgiomaniku vastav õigus lõpeb, kui deklarant või kauba valdaja tõendab Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 608/2013, mis käsitleb intellektuaalomandi õiguskaitse tagamist tollis ning millega tunnistatakse kehtetuks nõukogu määrus (EÜ) nr 1383/2003 (ELT L 181, 29.06.2013, lk 15–34), kohaselt algatatud menetluses kaubamärgi rikkumise kindlakstegemiseks, et kaubamärgiomanikul ei ole õigust keelata kauba turule laskmist lõppsihtkohariigis.
(22) Kui kaubamärk on asjaomase kaubamärgi omaniku nõusolekuta registreeritud tema agendi või esindaja nimele, on kaubamärgiomanikul õigus keelata agendil või esindajal kaubamärgi kasutamine. Seda alust ei rakendata, kui agendi või esindaja tegevus on põhjendatud.
(5) Kui esineb oht, et pakendeid, silte, märgistusi, turva- või autentimiselemente või turva- või autentimisseadmeid või mis tahes muid vahendeid, millele tähis on kantud, võidakse kasutada kaupade või teenuste puhul viisil, mis rikub kaubamärgiomaniku ainuõigust, on kaubamärgiomanikul õigus keelata äritegevuse käigus:
1) kaubamärgiga identse või sarnase tähise kandmine pakenditele, siltidele, märgistustele, turva- või autentimiselementidele või turva- või autentimisseadmetele või mis tahes muudele vahenditele;
2) pakendite, siltide, märgistuste, turva- või autentimiselementide või turva- või autentimisseadmete või mis tahes muude vahendite, millele tähis on kantud, pakkumine müügiks, nende turustamine ja ladustamine nimetatud eesmärgil, importimine ja eksportimine.
1) füüsiliste isikute nimesid ja aadresse;
2) tähiseid, millel puudub eristusvõime või mis näitavad kauba või teenuse liiki, kvaliteeti, hulka, otstarvet, väärtust, geograafilist päritolu, kaupade tootmise või teenuste osutamise aega või kaupade või teenuste teisi omadusi;
3) [kehtetu - RT I, 19.03.2019, 5 - jõust. 01.04.2019]
4) kaubamärki kaubamärgiomaniku kaupade või teenuste identifitseerimiseks või neile osutamiseks, eelkõige juhul, kui kaubamärgi kasutamine on vajalik kauba või teenuse kavandatud otstarbe näitamiseks eeskätt lisaseadme või varuosa puhul.
(2) Varasema kaubamärgi omanikul ei ole õigust keelata hilisema kaubamärgi ega muu hilisema õiguse kasutamist, kui ta oli teadlik hilisemast kaubamärgist või muust hilisemast õigusest või pidi sellest teadlik olema ning on nõustunud selle kasutamisega viie varasema järjestikuse aasta jooksul. Piirangut ei kohaldata, kui hilisema kaubamärgi omanik hakkas kaubamärki kasutama või esitas taotluse pahauskselt või kui muu hilisem õigus omandati pahauskselt.
(21) Varasema kaubamärgi omanikul ei ole õigust keelata hilisema registreeritud kaubamärgi kasutamist ulatuses, milles tal puudub õigus nõuda hilisema kaubamärgi suhtes ainuõiguse tühiseks tunnistamist vastavalt käesoleva seaduse § 52 lõikele 4 või 6 või hilisema Euroopa Liidu kaubamärgi puhul selle kaubamärgi kehtetuks tunnistamist vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) 2017/1001 artikli 60 lõikele 1, 3 või 4, artikli 61 lõikele 1 või 2 või artikli 64 lõikele 2 või 3. Varasema registreeritud kaubamärgi kasutamata jätmisel põhinev vastuväide tuleb esitada kohtule esimeses vastuses hagile ning selle põhjendatust eeldatakse.
[RT I, 19.03.2019, 5 - jõust. 01.04.2019, kohaldatakse ka enne 2019. aasta 1. aprilli alanud apellatsioonikomisjoni või kohtu menetluse puhul.]
(22) Kaubamärgiomanikul ei ole õigust keelata kaubamärgi kasutamist ulatuses, milles hagi esitamise ajal esineb alus kaubamärgiomaniku ainuõiguse lõppenuks tunnistamiseks käesoleva seaduse § 53 lõike 1 punkti 3 või 4 järgi. Nimetatud vastuväide tuleb esitada kohtule esimeses vastuses hagile ja selle põhjendatust eeldatakse.
(23) Hilisema kaubamärgi omanikul ei ole õigust keelata varasema kaubamärgi ega muu varasema õiguse kasutamist.
1) kaubamärgi kasutamine kujul, mis erineb kaubamärgi reproduktsioonist selliste elementide poolest, mis ei muuda kaubamärgi eristusvõimet sellisel kujul, millisena see on registreeritud, sõltumata sellest, kas kaubamärk on ka kasutatud kujul kaubamärgiomaniku nimele registreeritud;
(3) Käesoleva seaduse § 16 lõikes 22, § 41 lõikes 21, § 52 lõikes 4 ning § 53 lõike 1 punktides 3 ja 4 sätestatut ei kohaldata, kui varasema kaubamärgi registreeringu tegemisest on möödunud vähem kui viis aastat.
(4) Madridi protokolli alusel registreeritud Eestis õiguskaitse saanud kaubamärgi puhul arvutatakse käesoleva paragrahvi lõikes 3 osutatud ajavahemikku alates kuupäevast, kui Eestis õiguskaitse andmise otsust ei saa enam vaidlustada. Kui kaubamärk on vaidlustatud või kui on teatatud vaidlustamisest absoluutsetel või suhtelistel alustel, arvutatakse nimetatud ajavahemikku alates kuupäevast, kui vaidlustamismenetluse lõpetamise otsus või otsus keeldumise absoluutsete või suhteliste aluste kohta muutus lõplikuks või kui vaidlustamisest loobuti.
Käesoleva seaduse §-des 18–26 sätestatut kohaldatakse taotlusele ja taotlusest tulenevatele õigustele, arvestades taotluse õiguslikust staatusest tulenevaid erisusi.
(3) Kollektiivkaubamärgi või sertifitseerimismärgi registreerimise taotlusele kohaldatakse täiendavalt käesoleva seaduse 6. peatükis sätestatut.
4) välisriigi isiku Euroopa Majanduspiirkonna lepingu osalisriigis asuva tegutseva kaubandus- või tööstusettevõtte aadress, kui sellel isikul ei ole esindajat;
8) [kehtetu - RT I, 19.03.2019, 4 - jõust. 01.04.2019]
9) [kehtetu - RT I, 19.03.2019, 4 - jõust. 01.04.2019]
91) märge kaubamärgi liigi kohta;
92) viide üldtunnustatud värvikoodidele, kui kaubamärgi liik on värvimärk;
(11) Kaubamärgi liigid ja nõuded nende kujutamisele kehtestatakse kaubamärgimäärusega.
§ 311. Kaupade ja teenuste loetelu
(1) Kaubad ja teenused, mille jaoks kaubamärgi õiguskaitset taotletakse, peavad olema esitatud piisavalt selgelt ja täpselt, et pädevad asutused ja üldsus saaksid kaupade ja teenuste loetelu alusel määrata kindlaks taotletava õiguskaitse ulatuse.
(2) Nõuded kaupade ja teenuste loetelule kehtestatakse kaubamärgimäärusega.
2) kaubamärgi reproduktsioon, mis vastab käesoleva seaduse §-s 6 sätestatud nõuetele;
(1) Kui taotluse sisu- ja vorminõuete kontrollimise käigus selgub, et taotluses puudub mõni käesoleva seaduse §-s 28 nimetatud dokument, taotluse andmed või dokumendid ei vasta §-des 30–33 kehtestatud nõuetele või § 31 lõike 11, § 311 lõike 2 või § 34 lõike 4 alusel kehtestatud nõuetele, teatab Patendiamet sellest taotlejale kirjalikult ja annab puuduste kõrvaldamiseks või selgituste andmiseks vähemalt kahekuulise tähtaja.
(1) Patendiamet kontrollib ekspertiisi käigus kaubamärki käesoleva seaduse § 9 lõikes 1 sätestatu suhtes.
(11) [Kehtetu - RT I, 19.03.2019, 5 - jõust. 01.04.2019]
(1) Kaubamärgi registreerimise otsus tehakse, kui ekspertiisi käigus ei ilmne ühtegi käesoleva seaduse § 9 lõikes 1 nimetatud õiguskaitset välistavat asjaolu või kui taotleja on sellised ekspertiisi käigus ilmnenud õiguskaitset välistavad asjaolud kõrvaldanud.
(2) Kaubamärgi registreerimisest keeldumise otsus tehakse, kui ekspertiisi käigus ilmnenud käesoleva seaduse § 9 lõikes 1 nimetatud õiguskaitset välistavaid asjaolusid taotleja ei ole kõrvaldanud.
(1) Käesoleva seaduse § 37 lõikes 2, § 39 lõikes 2 ja § 621 lõikes 4 nimetatud Patendiameti otsuste peale võib taotleja esitada kaebuse apellatsioonikomisjonile kahe kuu jooksul otsuse tegemise kuupäevast arvates.
(2) Asjast huvitatud isik võib apellatsioonikomisjonis vaidlustada taotleja õiguse kaubamärgile käesoleva seaduse §-s 10 sätestatud õiguskaitset välistava asjaolu olemasolul. Vaidlustusavalduse esitamise tähtaeg on kaks kuud kaubamärgi registreerimise otsuse teate avaldamisest arvates.
(21) Varasema kaubamärgi omanikul puudub õigus vaidlustada taotleja õigust kaubamärgile ulatuses, milles ta ei ole varasemat registreeritud kaubamärki viie aasta jooksul enne hilisema kaubamärgi taotluse esitamise kuupäeva või prioriteedikuupäeva mõjuva põhjuseta tegelikult kasutanud käesoleva seaduse § 17 või Euroopa Liidu kaubamärgi puhul Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) 2017/1001 artikli 18 tähenduses. Nimetatud vastuväide tuleb esitada apellatsioonikomisjonile esimeses kirjalikus seisukohas või kohtule hagiavalduses või esimeses vastuses hagile ning selle põhjendatust eeldatakse.
(3) Vaidlustusavalduse osalise või täieliku rahuldamise korral tühistab apellatsioonikomisjon Patendiameti otsuse ja teeb kaubamärgi registreerimise kohta uue otsuse.
(5) Vaidlustusavalduse menetlusosaline, keda ei rahulda apellatsioonikomisjoni otsus kaubamärgi kaitstavuse küsimuses, võib esitada tööstusomandi õiguskorralduse aluste seaduse § 64 lõikes 1 sätestatud tähtaja jooksul hagi teise menetlusosalise vastu käesoleva seaduse §-s 10 sätestatud kaubamärgi õiguskaitset välistava asjaolu või selle puudumise kindlakstegemiseks.
(6) Kaebuse, vaidlustusavalduse või hagi osalise või täieliku rahuldamise korral jätkab Patendiamet taotluse menetlust, lähtudes jõustunud apellatsioonikomisjoni otsusest või kohtulahendist.
§ 411. Kolmandate isikute märkused
(1) Iga isik võib esitada Patendiametile kirjaliku märkuse, milles juhitakse tähelepanu käesoleva seaduse § 9 lõikes 1 sätestatud kaubamärgi õiguskaitset välistava asjaolu olemasolule või kollektiivkaubamärgi või sertifitseerimismärgi puhul sellele, et § 621 lõikes 1 sätestatud registreerimise tingimused ei ole täidetud.
(2) Märkuse võib esitada kahe kuu jooksul kaubamärgi registreerimise otsuse teate avaldamisest arvates.
(3) Patendiamet vaatab märkuse läbi ühe kuu jooksul.
(4) Kui Patendiamet leiab, et märkus on põhjendatud, teeb Patendiamet kaubamärgi registreerimise otsuse tühistamise otsuse ja taastab kaubamärgi ekspertiisi. Patendiamet teatab nimetatud otsusest ja ekspertiisi taastamisest taotlejale ning märkuse esitanud isikule.
(5) Kui Patendiamet leiab, et märkus ei ole põhjendatud, teatab ta sellest märkuse esitanud isikule. Patendiamet ei pea oma seisukohta põhjendama.
(6) Märkuse esitanud isik ei ole kaubamärgi registreerimise menetluse menetlusosaline.
(7) Kui Patendiamet teeb pärast kaubamärgi ekspertiisi taastamist kaubamärgi registreerimise otsuse, ei alga selle otsuse kohta teate avaldamisest uus vaidlustusavalduse esitamise tähtaeg. Patendiameti esimese otsuse kohta esitatud vaidlustusavalduse menetlus peatatakse kuni Patendiameti uue otsuse tegemiseni ja seda käsitatakse uue otsuse kohta esitatud vaidlustusavaldusena.
(2) Patendiamet pikendab käesoleva seaduse § 37 lõikes 1 ja § 38 lõikes 2 nimetatud tähtaega taotleja avalduse alusel vähemalt kahe kuu kaupa, kuid kokku mitte üle 13 kuu. Avaldus tähtaja pikendamiseks peab olema esitatud ja riigilõiv tasutud enne toimingu jaoks määratud tähtaja lõppemist.
(1) Kui kaubamärgi registreerimise otsus sõltub varasema kaubamärgi kohta tehtavast otsusest, peatab Patendiamet hilisema kaubamärgi registreerimise menetluse varasema kaubamärgi kohta lõpliku otsuse jõustumiseni, teavitades sellest taotlejat.
Registreering tehakse, kui:
1) selleks ettenähtud tähtaja jooksul ei ole kaubamärgi registreerimise otsust ega taotleja õigust avaldatud kaubamärgile vaidlustatud ega esitatud Patendiametile käesoleva seaduse § 411 lõikes 1 nimetatud märkust või
2) kaubamärgi registreerimise otsus ja taotleja õigus avaldatud kaubamärgile jäävad vaidlustamisele või märkuse esitamisele vaatamata jõusse.
31) kaubamärgi kirjeldus, kui see on seaduse alusel ettenähtud juhul esitatud;
5) värvide loetelu, kui see on seaduse alusel ettenähtud juhul esitatud;
6) [kehtetu - RT I, 19.03.2019, 5 - jõust. 01.04.2019]
61) märge kaubamärgi liigi kohta;
62) viide üldtunnustatud värvikoodidele, kui kaubamärgi liik on värvimärk;
7) [kehtetu - RT I, 19.03.2019, 5 - jõust. 01.04.2019]
9) kollektiivkaubamärgi või sertifitseerimismärgi korral sellekohane märge;
11) välisriigi isiku Euroopa Majanduspiirkonna lepingu osalisriigis asuva tegutseva kaubandus- või tööstusettevõtte aadress, kui sellel isikul ei ole esindajat;
(11) Patendiamet teatab kaubamärgiomanikule kaubamärgi õiguskaitse kehtivusaja lõppemisest vähemalt kuus kuud enne kehtivusaja lõppemist. Patendiamet ei vastuta teatamiskohustuse rikkumise eest.
(21) Patendiamet ennistab käesoleva paragrahvi lõikes 1 või 2 nimetatud avalduse esitamise tähtaja kaubamärgiomaniku nõudel kuue kuu jooksul pärast avalduse esitamise tähtaja möödumist, kui avalduse esitamiselt nõutav riigilõiv on tasutud tähtaegselt.
(3) Kaubamärgi õiguskaitse kehtivusaja pikendamine jõustub järgmisel päeval pärast senise registreeringu kehtivusaja lõppemise kuupäeva.
(4) Kui kaubamärgi õiguskaitse kehtivusaja pikendamist nõutakse vaid seoses osaga kaupadest või teenustest, mille suhtes kaubamärk on registreeritud, pikendatakse kaubamärgi õiguskaitse kehtivusaega ainult nende kaupade või teenuste suhtes.
(2) Kaubamärk kustutatakse registrist ennetähtaegselt juhul, kui Patendiametile on esitatud sellekohane jõustunud apellatsioonikomisjoni või kohtu otsus või kui kaubamärgiomanik on kaubamärgist loobunud.
(1) Enne kaubamärgi registreerimise otsuse kohta teate avaldamist on lubatud registrist väljastada kaubamärgi reproduktsiooni koos asjakohasel juhul kirjelduse ja üldtunnustatud värvikoodidega, registreerimistaotluse numbrit, registreerimistaotluse esitamise kuupäeva, prioriteediandmeid, taotleja nime, taotleja esindaja nime, kaupade ja teenuste loetelu ning rahvusvahelise klassifikatsiooni klasside numbreid.
5. peatükk ÕIGUSTE VAIDLUSTAMINE JA VASTUTUS
(1) Iga isik võib esitada apellatsioonikomisjonile avalduse kaubamärgiomaniku vastu tema ainuõiguse tühiseks tunnistamiseks käesoleva seaduse §-s 9 sätestatud õiguskaitset välistava asjaolu olemasolul, kui see asjaolu oli olemas ka kaubamärgi registreerimise otsuse tegemise ajal.
(11) Asjast huvitatud isik võib esitada apellatsioonikomisjonile avalduse kaubamärgiomaniku vastu tema ainuõiguse tühiseks tunnistamiseks käesoleva seaduse §-s 10 sätestatud õiguskaitset välistava asjaolu olemasolul, kui see asjaolu oli olemas ka kaubamärgi registreerimise otsuse tegemise ajal.
(2) Käesoleva paragrahvi lõikes 11 nimetatud avalduse võib esitada:
(3) Kui kaubamärk on asjaomase kaubamärgi omaniku nõusolekuta registreeritud tema agendi või esindaja nimele, on kaubamärgiomanikul viie aasta jooksul pärast kaubamärgi agendi või esindaja nimele registreerimisest teada saamist õigus esitada apellatsioonikomisjonile avaldus kaubamärgi endale üleandmise nõudes. Seda alust ei rakendata, kui agendi või esindaja tegevus on põhjendatud.
(4) Varasema kaubamärgi omanikul puudub õigus nõuda kaubamärgiomaniku ainuõiguse tühiseks tunnistamist ulatuses, milles ta ei ole oma varasemat registreeritud kaubamärki viie aasta jooksul enne hilisema kaubamärgi taotluse esitamise kuupäeva või prioriteedikuupäeva või enne ainuõiguse tühiseks tunnistamise avalduse esitamise kuupäeva mõjuva põhjuseta tegelikult kasutanud käesoleva seaduse § 17 või Euroopa Liidu kaubamärgi puhul Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) 2017/1001 artikli 18 tähenduses. Nimetatud vastuväide tuleb esitada apellatsioonikomisjonile esimeses kirjalikus seisukohas või kohtule hagiavalduses või esimeses vastuses hagile ning selle põhjendatust eeldatakse.
(6) Varasema kaubamärgi omanikul puudub õigus nõuda hilisema kaubamärgi suhtes ainuõiguse tühiseks tunnistamist, kui hilisema kaubamärgi taotluse esitamise kuupäeval või prioriteedikuupäeval ei oleks varasema kaubamärgi alusel esitatud ainuõiguse tühiseks tunnistamise avaldust rahuldatud ühel järgmistest põhjustest:
1) varasem kaubamärk, mille suhtes esineb mõni käesoleva seaduse § 9 lõike 1 punktis 2, 3 või 4 sätestatud õiguskaitset välistav asjaolu või Euroopa Liidu kaubamärgi puhul mõni Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) 2017/1001 artikli 7 lõike 1 punktis b, c või d sätestatud absoluutne keeldumispõhjus, ei olnud veel omandanud eristusvõimet vastavalt käesoleva seaduse § 9 lõikele 2 või Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) 2017/1001 artikli 7 lõikele 3;
2) varasem kaubamärk, millele tuginetakse käesoleva seaduse § 10 lõike 1 punktis 2 sätestatud õiguskaitset välistava asjaoluna, ei olnud veel omandanud piisavalt kõrget eristusvõimet, et oleks olnud tõenäoline kaubamärkide äravahetamine tarbija poolt;
3) varasem kaubamärk, millele tuginetakse käesoleva seaduse § 10 lõike 1 punktis 3 sätestatud õiguskaitset välistava asjaoluna, ei olnud veel omandanud tuntust selle sätte tähenduses.
(7) Ainuõiguse tühiseks tunnistamise avalduse esitamise kuupäevaks kasutamise tulemusena eristusvõime omandanud kaubamärgi puhul ei kohaldata käesoleva seaduse § 9 lõike 1 punktides 2–4 sätestatud aluseid kaubamärgiomaniku ainuõiguse tühiseks tunnistamiseks.
(8) Käesoleva paragrahvi lõikes 1 või 11 nimetatud avalduse menetlusosaline, keda apellatsioonikomisjoni otsus ei rahulda, võib esitada tööstusomandi õiguskorralduse aluste seaduse § 64 lõikes 1 sätestatud tähtaja jooksul hagi teise menetlusosalise vastu kaubamärgiomaniku ainuõiguse tühiseks tunnistamiseks või selle aluseks oleva asjaolu puudumise tuvastamiseks.
(9) Käesoleva paragrahvi lõikes 3 nimetatud avalduse menetlusosaline, keda apellatsioonikomisjoni otsus ei rahulda, võib esitada tööstusomandi õiguskorralduse aluste seaduse § 64 lõikes 1 sätestatud tähtaja jooksul hagi teise menetlusosalise vastu kaubamärgi endale üleandmise nõudes või üleandmise aluseks oleva asjaolu puudumise tuvastamiseks.
(1) Iga isik võib esitada apellatsioonikomisjonile avalduse kaubamärgiomaniku vastu, nõudes tema ainuõiguse lõppenuks tunnistamist, kui:
(2) Käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud avaldust ei saa esitada lõike 1 punktide 3 ja 4 alusel, kui registreeritud kaubamärki on enne avalduse esitamist hakatud käesoleva seaduse § 17 tähenduses kasutama pärast viieaastast mittekasutamist.
(3) Käesoleva paragrahvi lõikes 2 sätestatut ei kohaldata, kui kaubamärgi käesoleva seaduse § 17 tähenduses kasutamist alustati pärast viieaastase ajavahemiku lõppemist ja kolme kuu jooksul enne avalduse esitamist ning juhul, kui kaubamärgiomanik alustas ettevalmistusi kaubamärgi kasutamiseks alles pärast avalduse esitamise kavatsusest teada saamist.
(4) Käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud avalduse menetlusosaline, keda apellatsioonikomisjoni otsus ei rahulda, võib esitada tööstusomandi õiguskorralduse aluste seaduse § 64 lõikes 1 sätestatud tähtaja jooksul hagi teise menetlusosalise vastu kaubamärgiomaniku ainuõiguse lõppenuks tunnistamiseks või selle aluseks oleva asjaolu puudumise tuvastamiseks.
[Kehtetu - RT I, 19.03.2019, 5 - jõust. 01.04.2019]
(2) Ainuõiguse lõppenuks tunnistamise korral loetakse registreering kehtetuks apellatsioonikomisjonile avalduse või kohtule käesoleva seaduse § 59 lõike 1 alusel esitatud vastuhagi esitamise kuupäevast arvates. Avalduse esitaja või vastuhageja võib nõuda ainuõiguse lõppenuks tunnistamist avalduse või vastuhagi aluseks oleva asjaolu tekkimise kuupäevast arvates.
(3) Ainuõiguse tühiseks tunnistamine või ainuõiguse lõppenuks tunnistamine ei ole aluseks enne vastava otsuse tegemist jõustunud ja täidetud ainuõiguse kaitse kohta tehtud apellatsioonikomisjoni või kohtu otsuse ega varem sooritatud toimingu tühistamisele.
(3) Litsentsisaajal on õigus esitada ainuõiguse kaitse hagi ainult kaubamärgiomaniku nõusolekul. Ainulitsentsisaaja võib pärast kaubamärgiomanikule teate saatmist ainuõiguse rikkumise kohta hagi esitada ka kaubamärgiomaniku nõusolekuta, kui kaubamärgiomanik ei ole mõistliku aja jooksul ise hagi esitanud.
(4) Litsentsisaajal on õigus talle tekitatud kahju hüvitamiseks ühineda kaubamärgiomaniku ainuõiguse kaitse hagi alusel algatatud kohtumenetlusega.
§ 59. Ainuõiguse vaidlustamine vastuhagis ja süüteomenetluses
(1) Isik, kelle vastu Eestis õiguskaitset omava kaubamärgi omanik on esitanud ainuõiguse kaitse hagi, võib vaidlustada kaubamärgiomaniku ainuõiguse vastuhagis.
(2) Isik, kelle suhtes on algatatud kaubamärgiomaniku ainuõiguse rikkumisel põhinev süüteomenetlus, võib esitada apellatsioonikomisjonile avalduse kaubamärgiomaniku vastu tema ainuõiguse tühiseks või lõppenuks tunnistamiseks käesolevas seaduses sätestatud alustel. Avalduse menetlemise ajaks süüteomenetlus peatatakse.
(1) Kaubamärgi õiguskaitse, kehtivuse ja õigusvastase kasutamisega seotud kaebusi ja hagisid, hagi tagamise ja esialgse õiguskaitse taotlusi ning muid käesolevas seaduses nimetatud kaebusi ja hagisid vaatab läbi Harju Maakohus.
6. peatükk KOLLEKTIIVKAUBAMÄRGI JA SERTIFITSEERIMISMÄRGI ÕIGUSKAITSE ERISUSED
§ 61. Kollektiivkaubamärk ja sertifitseerimismärk
(1) Kollektiivkaubamärk on kaubamärk, mida kirjeldatakse sellisena kaubamärgi taotlemisel ja mis eristab kaubamärgiomanikuks oleva ühenduse liikmete kaupu või teenuseid teiste ettevõtjate kaupadest või teenustest.
(2) Sertifitseerimismärk on kaubamärk, mida kirjeldatakse sellisena kaubamärgi taotlemisel ja mis võimaldab eristada kaupu või teenuseid, mida märgi omanik on sertifitseerinud seoses materjali, kaupade tootmise või teenuste osutamise viisi, kvaliteedi, täpsuse või muude omadustega, nendest kaupadest või teenustest, mida ei ole sertifitseeritud.
§ 611. Kollektiivkaubamärki ja sertifitseerimismärki taotlema õigustatud isikud
(1) Kollektiivkaubamärki võivad taotleda õigusvõimelised tootjate, teenuse osutajate ja kauplejate ühendused ning avalik-õiguslikud juriidilised isikud.
(2) Sertifitseerimismärki võib taotleda iga füüsiline või juriidiline isik, kes ei tegele äritegevusega, mis on seotud sertifitseeritud kaupade tarnimise või teenuste osutamisega.
§ 62. Kollektiivkaubamärgi või sertifitseerimismärgi põhikiri
(1) Kollektiivkaubamärgi või sertifitseerimismärgi registreerimise taotluses peab sisalduma kollektiivkaubamärgi või sertifitseerimismärgi põhikiri (edaspidi põhikiri).
(11) Kollektiivkaubamärgi puhul peab põhikiri sisaldama loetelu nendest ühenduse liikmetest, kelle kaupu või teenuseid kollektiivkaubamärgiga tähistatakse, ühenduse liikmeks astumise tingimusi ja korda ning kaubamärgi kasutamise tingimusi, sealhulgas karistusi. Sellise kollektiivkaubamärgi puhul, mis kaubanduses võib tähistada kaupade või teenuste geograafilist päritolu, peab põhikiri võimaldama igal isikul, kelle kaubad või teenused pärinevad vastavast geograafilisest piirkonnast, saada ühenduse liikmeks, kui ta täidab põhikirja muid tingimusi.
(12) Sertifitseerimismärgi puhul peab põhikiri sisaldama nende isikute määratlust, kellel on lubatud sertifitseerimismärki kasutada, sertifitseerimismärgiga sertifitseeritavaid tunnuseid ning teavet selle kohta, kuidas sertifitseerimisasutus neid tunnuseid testib ja sertifitseerimismärgi kasutamist kontrollib, samuti sertifitseerimismärgi kasutamise tingimusi, sealhulgas karistusi.
(13) Põhikiri ei tohi olla vastuolus avaliku korra ja heade tavadega.
(14) Täpsemad nõuded põhikirjale kehtestatakse kaubamärgimäärusega.
(3) Põhikirja muutmisel tuleb esitada Patendiametile muudetud põhikiri. Põhikirja muudatused jõustuvad nende registrisse kandmisel. Põhikirja muudatused kantakse registrisse ainult juhul, kui muudetud põhikirja puhul on täidetud käesoleva seaduse § 621 lõikes 1 sätestatud tingimused.
§ 621. Kollektiivkaubamärgi ja sertifitseerimismärgi registreerimine
(1) Kollektiivkaubamärgi või sertifitseerimismärgi registreerimise otsus tehakse, kui:
1) taotletav kollektiivkaubamärk või sertifitseerimismärk ning taotleja vastavad käesolevas peatükis sätestatud nõuetele;
2) puuduvad käesoleva seaduse §-s 9 sätestatud õiguskaitset välistavad asjaolud, arvestades § 63 lõikest 4 tulenevaid erisusi;
3) põhikiri vastab käesoleva seaduse § 62 lõigetes 11–13 sätestatud nõuetele ja
4) ei esine asjaolusid, mis annaksid alust arvata, et avalikkust võidakse eksitada kollektiivkaubamärgi või sertifitseerimismärgi olemuse või tähtsusega, eriti et seda võidakse pidada millekski muuks kui kollektiivkaubamärgiks või sertifitseerimismärgiks.
(2) Kui kollektiivkaubamärgi või sertifitseerimismärgi taotlus ei vasta käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud nõuetele, teatab Patendiamet sellest taotlejale ja annab puuduste kõrvaldamiseks või selgituste andmiseks vähemalt kahekuulise tähtaja. Patendiamet pikendab nimetatud tähtaega vastavalt käesoleva seaduse § 42 lõikes 2 sätestatule.
(3) Kui taotleja ei vasta Patendiameti määratud tähtaja jooksul käesoleva paragrahvi lõikes 2 nimetatud teatele, loetakse taotlus tagasivõetuks. Taotleja võib nõuda menetluse taastamist vastavalt käesoleva seaduse § 47 lõikes 3 sätestatule.
(4) Kui taotlus ei vasta käesoleva paragrahvi lõikes 1 sätestatud nõuetele ning taotleja ei kõrvalda puudusi Patendiameti määratud tähtaja jooksul, teeb Patendiamet kollektiivkaubamärgi või sertifitseerimismärgi registreerimisest keeldumise otsuse.
§ 63. Kollektiivkaubamärgi ja sertifitseerimismärgi õiguskaitse erisused
(2) Kollektiivkaubamärgi või sertifitseerimismärgi kasutamine selleks õigustamata isiku poolt on keelatud.
(3) Kollektiivkaubamärki või sertifitseerimismärki võib kasutada iga isik, kellel on põhikirja kohaselt õigus seda kasutada.
(4) Kollektiivkaubamärk või sertifitseerimismärk võib viidata sellega tähistatavate kaupade või teenuste geograafilisele päritolule. Sellise kollektiivkaubamärgi või sertifitseerimismärgi omanikul ei ole õigust keelata kolmandatel isikutel kasutada äritegevuses head äritava järgides kaupade või teenuste geograafilist päritolu näitavaid tähiseid.
(5) Kollektiivkaubamärgi või sertifitseerimismärgi kasutamist iga selle kasutamiseks õigustatud isiku poolt loetakse kaubamärgi kasutamiseks käesoleva seaduse § 17 tähenduses.
§ 64. Kollektiivkaubamärgi ja sertifitseerimismärgi omaniku ainuõiguse tühiseks tunnistamise ning lõppenuks tunnistamise täiendavad alused
(1) Lisaks käesoleva seaduse §-s 52 sätestatud kaubamärgiomaniku ainuõiguse tühiseks tunnistamise alustele, arvestades § 63 lõikest 4 tulenevaid erisusi, tunnistatakse kollektiivkaubamärgi või sertifitseerimismärgi omaniku ainuõigus tühiseks, kui kollektiivkaubamärk või sertifitseerimismärk on registreeritud vastuolus § 621 lõikega 1, välja arvatud juhul, kui kaubamärgiomanik kõrvaldab vastuolu apellatsioonikomisjoni või kohtu poolt määratud tähtaja jooksul põhikirja muutmise teel.
(2) Lisaks käesoleva seaduse §-s 53 sätestatud kaubamärgiomaniku ainuõiguse lõppenuks tunnistamise alustele tunnistatakse kollektiivkaubamärgi või sertifitseerimismärgi omaniku ainuõigus lõppenuks, kui:
1) kaubamärgiomanik ei rakenda mõistlikke meetmeid, et takistada kollektiivkaubamärgi või sertifitseerimismärgi kasutamist vastuolus põhikirjaga;
2) kollektiivkaubamärgi või sertifitseerimismärgi kasutamiseks õigustatud isikud on kasutanud kaubamärki viisil, mis võib eksitada avalikkust kaubamärgi olemuse või tähtsusega, eriti kui seda võidakse pidada millekski muuks kui kollektiivkaubamärgiks või sertifitseerimismärgiks;
3) põhikirja muudatused on kantud registrisse vastuolus käesoleva seaduse § 62 lõikega 3, välja arvatud juhul, kui kaubamärgiomanik muudab apellatsioonikomisjoni või kohtu poolt määratud tähtaja jooksul põhikirja selliselt, et muudetud põhikiri vastab registrisse kandmise tingimustele;
4) sertifitseerimismärgi omanik ei vasta enam käesoleva seaduse § 611 lõikes 2 sätestatud tingimustele.
§ 65. Kollektiivkaubamärgi ja sertifitseerimismärgi ainuõiguse kaitse erisused
(1) Kollektiivkaubamärgi või sertifitseerimismärgi kasutamiseks õigustatud isikul on õigus esitada ainuõiguse kaitse hagi ainult kaubamärgiomaniku nõusolekul.
(2) Kollektiivkaubamärgi või sertifitseerimismärgi kasutamiseks õigustatud isikul on õigus talle tekitatud kahju hüvitamiseks ühineda kaubamärgiomaniku ainuõiguse kaitse hagi alusel algatatud kohtumenetlusega.
(3) Kollektiivkaubamärgi või sertifitseerimismärgi omanikul on õigus nõuda kahju hüvitamist kaubamärgi kasutamiseks õigustatud isikute nimel, kes on kandnud kaubamärgi õigusvastase kasutamise tõttu kahju.
(12) Otsuse tegemisel Patendiameti menetluses oleva taotluse kohta, mis on esitatud pärast 2004. aasta 1. maid ja mille kohta ei ole enne 2019. aasta 1. aprilli tehtud kaubamärgi registreerimise või registreerimisest keeldumise otsust, kohaldatakse taotluse esitamise ajal kehtinud kaubamärgi registreerimisest keeldumise aluseid ja selle menetlemisel lähtutakse menetlustoimingu tegemise ajal kehtivast menetlusnormist.
(13) Kui kaubamärgi registreerimise otsus on tehtud enne 2019. aasta 1. aprilli, võib asjast huvitatud isik vaidlustada taotleja õiguse kaubamärgile käesoleva seaduse § 41 lõike 2 järgi ka § 9 lõikes 1 sätestatud õiguskaitset välistava asjaolu olemasolul.
(14) Patendiameti tehtud otsuse peale esitatud kaebuse või vaidlustusavalduse lahendamisel ning otsuse tühistamise korral uue otsuse tegemisel taotluse kohta, mis on esitatud enne 2019. aasta 1. aprilli ja mille kohta on tehtud otsus pärast 2004. aasta 1. maid, kohaldatakse taotluse esitamise ajal kehtinud kaubamärgi registreerimisest keeldumise aluseid ja lähtutakse asja menetlemise ajal kehtivast menetlusnormist.
(15) Kui kaubamärgi registreerimise otsuse tegemisel kuulusid kohaldamisele 2004. aasta 1. maist kuni 2019. aasta 31. märtsini kehtinud kaubamärgi registreerimisest keeldumise alused, kohaldatakse neid aluseid ka asjaomase kaubamärgi suhtes ainuõiguse tühiseks tunnistamise avalduse ja hagi läbivaatamisel.
(16) Käesoleva seaduse § 10 lõike 1 punkti 9 kohaldatakse ka sellise geograafilist tähist sisaldava kaubamärgi suhtes ainuõiguse tühiseks tunnistamisel, mis oli registreerimiseks esitatud või registreeritud enne 2000. aasta 10. jaanuari. Avalduse rahuldamise korral tunnistatakse ainuõigus kaubamärgi suhtes tühiseks 2000. aasta 10. jaanuarist arvates.
(17) Käesoleva seaduse § 16 lõigetes 21 ja 22, § 41 lõikes 21 ning § 52 lõigetes 4 ja 6 sätestatut kohaldatakse ka enne 2019. aasta 1. aprilli alanud apellatsioonikomisjoni või kohtu menetluse puhul.
(18) Registreeritud kaubamärgi õiguskaitse tähtaja arvutamise alguskuupäeva kindlaksmääramisel lähtutakse kaubamärgi registreerimise taotluse esitamise ajal kehtivast seadusest.
(19) Garantiimärke registreeritakse enne 2019. aasta 1. aprilli esitatud taotluste alusel ja neile kohaldatakse taotluse esitamise ajal kehtinud seadust.
(20) Enne 2019. aasta 1. aprilli tehtud kaubamärgi registreerimise otsuse korral tasutakse registreeringu tegemise eest riigilõivu vastavalt kaubamärgi registreerimise otsuse tegemise ajal kehtinud seadusele.
(21) Enne 2019. aasta 1. aprilli käesoleva seaduse alusel esitatud hagi menetletakse kohtus ka juhul, kui alates nimetatud kuupäevast on asjaomase vaidluse lahendamiseks ette nähtud kohustuslik kohtueelne menetlus apellatsioonikomisjonis.
(22) Enne 2019. aasta 1. aprilli käesoleva seaduse alusel kohtule esitatud kaebust, avaldust või hagi menetletakse muus maakohtus peale Harju Maakohtu ka juhul, kui alates nimetatud kuupäevast on asjaomase kaebuse, avalduse või hagi lahendamiseks ainupädevus Harju Maakohtul.


Alutaguse Vallavalitsuse ametnike värbamise ja valiku kord – Riigi Teataja
Alutaguse Vallavalitsuse ametnike värbamise ja valiku kord
Alutaguse Vallavalitsuse ametnike värbamise ja valiku kord - sisukord
§ 3 Vaba ametikoha täitmine
§ 6 Konkursikomisjon
§ 9 Värbamise ja valiku dokumendid
§ 11 Konkursi tulemustest teavitamine
RT IV, 15.12.2017, 14
Vastu võetud 13.12.2017 nr 1
(1) Alutaguse Vallavalitsuse ametnike värbamise ja valiku kord reguleerib Alutaguse Vallavalitsuse (edaspidi vallavalitsus) ametnike värbamise ja valiku põhimõtteid ja korraldust.
(1) Värbamine ja valik peavad põhinema eelnevalt avalikustatud tingimustel ja kandidaatide võrdsel kohtlemisel.
(2) Ametikoha vabanemisel analüüsib vallavanem koostöös vallasekretäriga ametnike koormust, töökorraldust, ametnike kvalifikatsiooni ja arengupotentsiaali, otsustab värbamise ja valiku vajaduse ning võimalikud hindamismeetodid.
(3) Värbamise käigus kutsutakse nõutava pädevusega isikuid kandideerima vabale ametikohale.
(4) Valiku käigus valitakse ametikohale kandideerivate isikute hulgast sobivaim.
(5) Värbamise ja valiku praktilise korraldamise eest vastutab vallasekretär.
§ 3. Vaba ametikoha täitmine
(2) Avaliku konkursi võib jätta korraldamata, kui on põhjendatud alus arvata, et vaba ametikoht on otstarbekas täita sisekonkursi korraldamisega või ametniku tähtajalise üleviimisega.
(3) Sisekonkursi korraldamine on otstarbekas, kui sisekonkursiga hõlmatud ametiasutuse ametnike haridus, töökogemus, teadmised ja oskused vastavad teenistusülesannete täitmiseks kehtestatud nõuetele määral, mis võimaldavad eeldatavalt täita teenistusülesandeid paremini, kui avalikult välja kuulutatud konkursil kandideerivatel isikutel.
(4) Avaliku konkursi ja sisekonkursi läbiviimisel lähtutakse avaliku teenistuse seadusest ja käesolevast korrast.
(1) Konkursikuulutuse koostab vallasekretär koostöös vallavanemaga vaba ametikoha ametijuhendi või ametikohale kehtestatud nõuete alusel.
(1) Avaliku konkursi korral avaldatakse konkursikuulutus avaliku teenistuse kesksel veebilehel ja Alutaguse valla kodulehel. Lisaks võib konkursikuulutuse avaldada ajalehes, tööotsinguportaalides ja mujal. Konkursikuulutuse sõnastus kõikides värbamiskanalites peab olema identne.
(2) Konkursikuulutuse avaldamise korraldab vallasekretär.
(3) Konkurss loetaks väljakuulutatuks konkursikuulutuse avaliku teenistuse kesksel veebilehel avaldamise kuupäevast.
(5) Konkursil osalevate kandidaatide taotluste esitamise tähtaeg on vähemalt 14 kalendripäeva kuulutuse avaldamise päevast arvates.
§ 6. Konkursikomisjon
(1) Konkursil osalevate kandidaatide hindamiseks moodustatakse vallavanema käskkirjaga vähemalt kolmeliikmeline konkursikomisjon. Komisjoni esimees on vallavanem, komisjoni kuulub vallasekretär. Komisjoni esimees otsustab teiste ametnike või ekspertide kaasamise vajaduse.
(2) Konkursikomisjoni töövorm on kinnine koosolek. Komisjon on otsustusvõimeline, kui koosolekust võtavad osa komisjoni esimees ja vähemalt pooled liikmetest.
(3) Komisjoni koosoleku kutsub kokku komisjoni esimees.
(1) Konkursist võtavad osa kandidaadid, kes vastavad kuulutuses esitatud nõuetele ja kelle eesti keeles esitatud dokumendid on laekunud vallavalitsusse kuulutuses märgitud tähtajaks. Kuulutuses märgitud tähtaja postitempliga dokumendid loetakse tähtajaks esitatuks.
(2) Kandidaatide esitatud dokumendid registreerib ning kandidaatide vastavust ametikohale ja kuulutuses esitatud nõuetele kontrollib vallasekretär. Kandidaadid, kes ei vasta nõuetele, jäetakse edasisest valikust kõrvale ja neile saadab vallasekretär vastavasisulise teate.
(3) Komisjon hindab kandidaate vähemalt kahes voorus: dokumendivoorus ja sellele järgnevas vestlusvoorus. Vajadusel võib komisjon korraldada täiendavaid voore.
(4) Esitatud dokumentide põhjal analüüsitakse kandidaatide vastavust värbamisel püstitatud kriteeriumitele ning otsustatakse kandidaatide vestlusele kutsumine.
(5) Vestlusvooru lubatud kandidaadile saadetakse kirjalik teade, milles märgitakse vestlusele kutsumise täpne aeg ja koht arvestusega, et kandidaadid saaksid teate kätte vähemalt nädal aega enne vestluse toimumist.
(6) Vestluse käigus täpsustatakse kandidaadi dokumentides esitatud teavet, selgitatakse välja tema hoiakud ja motiveeritus, hinnatakse teenistusülesannete täitmiseks vajalikke teadmisi ja oskusi ning antakse kandidaadile ülevaade konkreetsetest teenistusülesannetest, -korraldusest ja -tingimustest.
(7) Vajadusel võib viia pärast vestlust läbi praktilise ülesande ja teha taustauuringu.
(8) Taustauuringut võib teha kandidaadi nõusolekul või kandidaadi CV-s esitatud soovitajatega vesteldes. Taustauuringu viib läbi konkursikomisjoni poolt määratud komisjoni liige.
(1) Valiku tegemisel on peamised hindamismeetodid:
2) vestlus;
3) vajaduse korral praktiline ülesanne (proovitöö, essee, käitumisülesanne vms);
(2) Valiku tegemisel kandidaatide ametikohale sobivuse kohta võetakse arvesse kandidaadi haridus, teadmised, oskused, töökogemus ja konkursi käigus kandidaadi kohta kogutud lisateave.
(3) Kui teenistusülesannete täitmiseks vajalikele nõuetele vastab mitu kandidaati, koostatakse kandidaatidest paremusjärjestus. Paremusjärjestusse lisatavate kandidaatide arvu ning pingerea otsustab konkursikomisjon.
(4) Konkursikomisjon esitab vallavanemale ametisse nimetamise otsustamiseks ühe või mitu kandidaati või loobuvad kandidaadi esitamisest põhjusel, et ühegi kandidaadi haridus, töökogemus, teadmised ja oskused ei vastanud teenistusülesannete täitmiseks kehtestatud nõuetele määral, mis võimaldanuks tal teenistusülesandeid täita parimal võimalikul viisil.
(5) Lõpliku otsuse kandidaadile ametikohale asumise ettepaneku tegemiseks teeb vallavanem. Vallavanem võib põhjendatud juhul loobuda ametikohale asumise ettepaneku tegemisest.
(6) Vallavanem võib 150 kalendripäeva jooksul konkursi võitnud isikule ametikohale asumise ettepaneku tegemisest arvates teha ilma uut konkurssi välja kuulutamata ettepaneku ametikohale asumiseks konkursil paremuselt järgmisele kandidaadile, kui konkursi võitnud isik loobub ametikohale asumisest, ilmnevad seaduses sätestatud asjaolud, mis välistavad isiku ametikohale nimetamise, või ametnik vabastatakse teenistusest katseaja jooksul. Enne kandidaadile ametikohale asumise ettepaneku tegemist konsulteerib vallavanem konkursikomisjoniga.
§ 9. Värbamise ja valiku dokumendid
(1) Värbamise ja valiku protsessis laekunud dokumendid registreeritakse vallavalitsuse dokumendihaldussüsteemis.
(2) Värbamise ja valiku käigus kandidaatidelt kogutud dokumente säilitatakse 150 kalendripäeva valiku lõppotsuse tegemisest, misjärel need hävitatakse, v.a juhul, kui kandidaat annab kirjaliku loa dokumentide säilitamiseks.
(3) Kandidaadil on õigus saada teavet värbamise ja valiku käigus tema kohta kogutud andmete ning teda puudutavate otsuste tegemise kohta.
(4) Konkursil osalejate andmeid ei avaldata teistele kandidaatidele ega isikutele, kes värbamis- ja valikuprotsessis ei osale.
2) vallavanem loobus ametikohale asumise ettepaneku tegemisest põhjusel, et ühegi kandidaadi haridus, töökogemus, teadmised ja oskused ei vastanud teenistusülesannete täitmiseks kehtestatud nõuetele määral, mis võimaldaks tal teenistusülesandeid täita parimal võimalikul viisil.
(3) Vallavanem võib 120 päeva jooksul konkursi luhtumise kohta tehtud otsuse tegemise kuupäevast arvates nimetada ametikohale teenistusülesannete täitmiseks kehtestatud nõuetele vastava isiku ilma konkurssi korraldamata, kuulates ära ametikoha vahetu juhi ja vallasekretäri arvamuse. Kui isik osutub katseaja jooksul ebasobivaks, tuleb ametikoha täitmiseks korraldada uus konkurss.
§ 11. Konkursi tulemustest teavitamine
Konkursi lõpptulemusest teavitab vallasekretär kirjalikku taasesitamist võimaldavas vormis konkursi võitnud isikut ja valituks mitteosutunud kandidaate otsuse tegemise päevale järgneva 14 kalendripäeva jooksul.
(1) Määrust ei rakendata volikogu poolt ametisse nimetavate või valitavate ametnike suhtes.
Heli Ferschel
Alajõe vallasekretär
Illuka vallasekretär
Mäetaguse vallasekretär
Tudulinna vallasekretär


Tervisekaitsenõuded ujulatele, basseinidele ja veekeskustele – Riigi Teataja
Tervisekaitsenõuded ujulatele, basseinidele ja veekeskustele - sisukord
§ 2 Nõuded ujula ja veekeskuse ruumidele
§ 3 Nõuded ujula ja veekeskuse siseviimistluseks kasutatavatele materjalidele ja pindadele
§ 4 Nõuded basseinidele
§ 5 Nõuded teenuse osutamisele
§ 6 Nõuded basseiniveele
§ 7 Nõuded basseinivee puhastamisele ja desinfitseerimisele
§ 8 Nõuded läbivoolubasseinide veevahetusele
§ 9 Nõuded basseini puhastamisele
§ 10 Nõuded ujula ja veekeskuse sisekliimale ja valgustusele
RT I, 23.08.2011, 4
Vastu võetud 15.03.2007 nr 80
RT I 2007, 26, 149
19.08.2011 RT I, 23.08.2011, 1 26.08.2011
Määrus kehtestatakse «Rahvatervise seaduse» § 7 lõike 2 punkti 10 alusel.
[RT I, 23.08.2011, 1 - jõust. 26.08.2011]
(1) Määrusega kehtestatakse tervisekaitsenõuded (edaspidi nõuded) ujulatele, basseinidele ja veekeskustele, nende ruumidele, ohutusele, basseiniveele ning teenuse osutamisele.
(2) Nõuded on täitmiseks ujumise ja suplemisega seonduvaid teenuseid osutavatele avalik-õiguslikele ja eraõiguslikele juriidilistele isikutele, sealhulgas koolidele ja koolieelsetele lasteasutustele (edaspidi teenuse osutaja), kes osutavad teenuseid tasu eest või tasuta.
(3) Nõuded kehtivad ujula ja veekeskuse basseinide ja veeatraktsioonide (edaspidi bassein) vee kohta.
(4) Nõuded ei kehti loodusliku mineraalvee basseinide ja hüdroteraapia basseinide veele, selliste külmaveebasseinide looduslikule veele, kus veevahetus toimub läbivooluna, ja supelrandade rajatistele ja atraktsioonidele, kus kasutatakse pinnavett ning veevahetus toimub läbivooluna.
§ 2. Nõuded ujula ja veekeskuse ruumidele
(1) Basseini kasutajale tagatakse nõuetekohased ja tervisele ohutud riietus-, duši- ja tualettruumid.
(2) Basseini kasutajale võimaldatakse pääs basseini ainult riietus- ja duširuumi kaudu.
(3) Riietus-, duši- ja tualettruumid sisustatakse vastavalt vajadusele, lähtudes basseini kasutajate arvust, mis leitakse basseini tegeliku veepindala ja ühele basseini kasutajale ettenähtud arvestusliku veepindala jagatisena (edaspidi arvestuslik basseinikoormus).
§ 3. Nõuded ujula ja veekeskuse siseviimistluseks kasutatavatele materjalidele ja pindadele
(1) Siseviimistluseks kasutatavad materjalid ja pinnad peavad olema tervisele ohutud, nõuetekohased ning vastama tootja poolt ettenähtud kasutusotstarbele.
(2) Ruumid peavad olema puhtad, pindade puhastamisel tuleb kasutada «Biotsiidiseaduse» nõuetele vastavaid desinfitseerivaid aineid ning asjakohaseid pesuaineid ja -vahendeid.
(3) Ujulate ja veekeskuste ruumide põrandad, kus käiakse jalatsiteta, ja basseini ümbritsev käigurada varustatakse äravoolutrappidega. Põrandakalle peab tagama vee äravoolu äravoolutrappide kaudu kanalisatsiooni. Basseini ümbritsevalt käigurajalt ei tohi vesi sattuda tagasi basseini.
(4) Põrandapinnad, kus käiakse jalatsiteta või jalatsitega ning mis on kokkupuutes veega või millele satub vett ja muid vedelikke, ei tohi olla libedad. Põrandakattematerjalide valikul arvestatakse võimalusel standardeid DIN 51130 ja DIN 51097.
(5) Ujulates ja veekeskustes, kus ruumide põrandad ei vasta lõigetes 3 ja 4 toodud nõuetele, tuleb terviseohutuse tagamiseks rakendada täiendavaid asjakohaseid meetmeid.
§ 4. Nõuded basseinidele
(1) Arvestuslik veepindala ühe basseinikasutaja kohta peab olema vähemalt 6,2 m2.
(2) Lastebasseinis peab arvestuslik veepindala ühe basseini kasutava lapse kohta olema vähemalt 3,5 m2 ja basseinivee sügavus laste vanusest sõltuvalt 0,3–1,0 m.
(3) Basseinivee sügavus peab olema:
1) pukkidelt vettehüpete sooritamisel vähemalt 1,35 m;
2) kuni 1 meetri kõrgusel asuvalt hoolaualt vettehüpete sooritamisel vähemalt 1,8 m;
3) 1–3 meetri kõrgusel asuvalt hoolaualt vettehüpete sooritamisel vähemalt 3,4 m;
4) 3–5 meetri kõrgusest hüppetornist vettehüpete sooritamisel vähemalt 3,4 m;
5) 5–10 meetri kõrgusest hüppetornist vettehüpete sooritamisel vähemalt 4,5 m.
(4) Basseinis, mille sügavus on üle 1,1 m, peab olema võimalus puhata veest väljumata ka neil, kelle jalad põhja ei ulatu.
(5) Basseini seinte ja põhja konstruktsioon ei tohi halvendada vee omadusi ning peab olema veekindel, mehaaniliselt tugev, vastupidav puhastamisele ja desinfitseerimisele.
§ 5. Nõuded teenuse osutamisele
(1) Ujula ja veekeskuse kasutajatele osutatakse vajadusel abi, sealhulgas õnnetusjuhtumite korral esmaabi.
(2) Vettehüpete sooritamisel tagatakse hüppajate ja ujujate ohutus.
(3) Kooli ja koolieelse lasteasutuse ujulas teavitatakse lastega juhtunud vigastustest, basseinivee kontrolli tulemustest ja muude nõuete täitmisest asutuse hoolekogu perioodiliselt, kuid mitte harvemini kui kord kvartalis.
(4) Ujulas ja veekeskuses esitatakse basseini kasutajale nähtavas kohas teave basseinide sügavuse ning õhu ja basseinivee temperatuuri kohta. Soovi korral antakse teavet basseinivee kvaliteedinäitajate kohta.
§ 6. Nõuded basseiniveele
(1) Basseiniveeks võetav vesi peab vastama joogiveele kehtestatud nõuetele.
(2) Basseinivesi peab vastama järgmistele mikrobioloogilistele näitajatele:
1) Coli-laadsed bakterid kuni 20 PMÜ/100 ml;
2) enterokokid kuni 10 PMÜ/100 ml;
3) Pseudomonas aeruginosa ei ole lubatud üheski 100-milliliitrises uuritud proovis;
4) stafülokokk kuni 10 PMÜ/100 ml;
5) kolooniate arv 37 °C juures kuni100 PMÜ/ml.
(3) Basseinivesi ei tohi sisaldada parasiite ega nende mune, samuti Legionella spp, Mycobacterium spp, entero-, adeno-, herpesviirust, A-hepatiidi viirust ega muid patogeenseid mikroorganisme.
(4) Basseinivesi peab vastama järgmistele füüsikalis-keemilistele näitajatele:
1) värvus mitte üle 15 mg/l Pt;
2) hägusus mitte üle 2 NHÜ. 1 NHÜ vastab 0,58 mg kaoliini (SiO2) tekitatud hägususele ühes dm3 vees;
3) pH-arv 6,7–8,0;
4) ammooniumiooni sisaldus (NH4+) kuni 0,5 mg/l;
5) nitraatiooni (NO3–) sisaldus võib olla 20 mg/l võrra suurem kui veevõrgust võetaval veel;
6) oksüdeeritavus võib olla 3 mg/lO2 võrra suurem kui veevõrgust võetaval veel;
7) vees lahustunud klooriühendeid (ümberarvestatuna kloorile), mis on võimelised oksüdeerima lämmastikuühendeid (edaspidi vaba kloor) võib olla 0,5–1,5 mg/l;
8) vees lahustunud klooriühendeid (ümberarvestatuna kloorile), mis on reageerinud lämmastiku või orgaaniliste ühenditega (edaspidi seotud kloor), võib olla veetemperatuuril kuni +31 °C kuni 0,4 mg/l, veetemperatuuril üle +31 °C kuni 0,5 mg/l;
9) välibasseinides kasutatava klooriühendeid stabiliseeriva aine isotsüanuurhappe sisaldus on kuni 50 mg/l.
(5) Veetemperatuur peab olema:
1) sportimiseks kasutatavates basseinides vähemalt +25 °C;
2) koolibasseinides vähemalt +28 °C kuni +32 °C;
3) suplemisbasseinides +28 °C kuni +32 °C;
4) väikelaste basseinides +32 °C kuni +36 °C;
5) muudes soojaveebasseinides +32 °C või rohkem;
6) külmaveebasseinides alla +25 °C.
(6) Pärast veereostuse likvideerimist kemikaalidega peab basseini avamisel basseinivesi vastama lõigetes 2, 3, 4 ja 5 esitatud nõuetele.
(7) Lõigetes 2 ja 4 toodud näitajate suhtes tagatakse basseinivee kvaliteedi regulaarne laboratoorne kontroll mitte harvemini kui üks kord kuus.
(8) Basseinivee hägusust, temperatuuri, pH-taset ning vaba ja seotud kloori näitajaid määratakse iga päev vähemalt üks kord enne avamist, tööpäeva keskel ja tööpäeva lõpus.
(9) Basseinivee analüüsid võetakse eestpoolt ja tagantpoolt puhastusseadet ning basseini madalaimast ja sügavaimast osast 25–30 cm sügavuselt või vaba kloori ja pH-taset kontrolliva seadme veeproovikraanist.
(10) Basseinivee kvaliteedi kontrolli tulemused registreeritakse taasesitamist võimaldaval kujul.
(11) Kui basseinivesi ei vasta nõuetele, selgitatakse kohe vee kvaliteedi mittevastavuse põhjused ja rakendatakse vajalikke abinõusid. Vajaduse korral suletakse bassein ja teavitatakse Terviseametit.
§ 7. Nõuded basseinivee puhastamisele ja desinfitseerimisele
(1) Basseinivee korduvkasutamisel (edaspidi tsirkulatsioon) puhastatakse vesi filtreerimise ja desinfitseerimise teel. Vee puhastamiseks on lubatud täiendavalt kasutada koaguleerimist, aktiivsütt, ultraviolettkiirgust ja osoneerimist. Veekadu asendatakse värske veega.
(2) Basseinivee desinfitseerimiseks võib kasutada «Biotsiidiseaduse» nõuetele vastavaid desinfitseerivaid aineid viisil ja koguses, mis ei halvenda vee omadusi ning ei kahjusta inimese tervist.
(3) Basseinivee sisselaskeava restil võib vee liikumise kiirus olla kuni 0,5 meetrit sekundis. Resti ehitus ja kinnitus peavad olema ohutud.
(4) Puhastatud vee segunemine basseiniveega peab olema kogu basseini ulatuses võimalikult ühtlane.
(5) Tsirkulatsioonipumba ees olevat filtrit pestakse regulaarselt. Filtri puhastamine toimub vastavalt vajadusele, kuid mitte harvemini kui kaks korda kuus. Filtri puhastamine registreeritakse taasesitamist võimaldaval kujul.
(6) Basseinivee asendamine puhastatud veega toimub vastavalt tegelikule basseinikoormusele, mis arvestatakse basseini kasutajate arvu järgi tunnis.
(7) Iga basseinikasutaja kohta tunnis asendatakse 2 m3 basseinivett puhastatud veega, järgides lõikes 8 sätestatud basseinivee tsirkulatsiooni nõudeid.
(8) Basseinivee tsirkulatsiooniaeg oleneb basseini veetemperatuurist ja peab olema:
1) veetemperatuuril kuni +28 °C mitte rohkem kui 4 tundi;
2) veetemperatuuril kuni +32 °C mitte rohkem kui 30 minutit;
3) veetemperatuuril kuni +36 °C mitte rohkem kui 10 minutit;
4) veetemperatuuril kuni +41 °C mitte rohkem kui 6 minutit.
(9) Ujulates ja veekeskustes, kus ei ole võimalik rakendada lõigetes 6 ja 7 basseini veevahetusele ettenähtud nõudeid, peab vee täielik vahetumine puhastatud veega toimuma vähemalt iga 12 tunni jooksul.
(10) Basseinid, mille arvestuslik basseinikoormus ületab 50 basseinikasutajat, varustatakse vaba kloori sisaldust ja pH-taseme mõõtmist ning desinfitseerivate kemikaalide doseerimist võimaldavate seadmetega.
(11) Basseini, välja arvatud läbivooluga basseinid, lisatakse iga päev vastavalt tegelikule basseinikoormusele iga basseinikasutaja kohta vähemalt 30 liitrit ja soojaveebasseinides 60 liitrit värsket vett. Vee hulka kontrollitakse veemõõtja järgi.
(12) Basseinides veetemperatuuriga alla +36 °C on vee filtreerimise kiirus kuni 30 m3/h/m2 ja liivakihi paksus filtris vähemalt 1 meeter ning basseinides veetemperatuuriga alates +36 °C on vee filtreerimise kiirus kuni 40 m3/h/m2 ja liivakihi paksus filtris vähemalt 1,2 meetrit.
§ 8. Nõuded läbivoolubasseinide veevahetusele
(1) Läbivoolubasseinide veevahetus toimub värske vee pideva juurdevooluna.
(2) Vee eemaldamine basseinist toimub ülevooluavade kaudu, mis paiknevad basseini seinte ülaosas.
(3) Värsket vett juhitakse basseini selle seintes ja põhjas olevate avade kaudu. Avade paigutus tagab vee ühtlase jaotuse kogu basseinis ning vee püsiva temperatuuri ja nõuetekohasuse. Vee sissevoolu kiirus võib olla kuni 3 m/s.
(4) Basseini kasutamisel lisatakse tunnis basseini värsket vett vähemalt 20% basseini mahust. Vee hulka kontrollitakse veemõõtja järgi.
(5) Väljaspool basseini kasutusaega, juhul kui basseinivesi ei ole basseinist välja juhitud, toimub vee täielik vahetumine iga 12 tunni jooksul.
§ 9. Nõuded basseini puhastamisele
(1) Basseini tühjendatakse, puhastakse ja desinfitseeritakse vastavalt vajadusele, kuid mitte harvemini, kui üks kord aastas.
(2) Basseini puhastamisel pestakse basseini seinad ja põhi pesemisvahendiga, loputatakse ning seejärel desinfitseeritakse ja loputatakse täiendavalt.
(3) Basseini põhja ja seinu puhastatakse vastavalt vajadusele, kuid vähemalt üks kord kahe nädala jooksul. Veepinnast kõrgemal olevaid basseini seinu puhastatakse vähemalt üks kord nädalas.
(4) Basseini tühjendamine registreeritakse taasesitamist võimaldaval kujul.
(5) Kui basseinivee desinfitseerimiseks kasutatakse muid meetodeid kui kloreerimine, teavitatakse sellest eelnevalt Terviseametit.
§ 10. Nõuded ujula ja veekeskuse sisekliimale ja valgustusele
Ujula ja veekeskuse õhu liikumiskiirus, õhuvahetus, suhteline õhuniiskus, temperatuur ja valgustus peavad vastama vajadustele, arvestades «Tarbijakaitseseaduse» §-s 91 sätestatut.
(2) Paragrahvi § 2 lõiget 2 ei rakendata lasteasutuste ujulatele, mis on projekteeritud ja ehitatud enne käesoleva määruse jõustumist.
(3) Enne käesoleva määruse jõustumist projekteeritud ning ehitatud ujulatele ja veekeskustele ei kohaldata määruse § 7 lõikeid 9, 10 ja 12.


text:
Kui isik soovib hagi tagamise korras kogu artikli eemaldamist, peab ta selleks olema iga artiklis sisalduva väite kohta täpselt ära näidanud, millisel viisil see tema õiguseid rikub. Hagi ebaselguse korral ei saa kohus ka TsMS § 377 lg 2 esimese lause järgi otsustada õigussuhte esialgse reguleerimise vajaduse üle ning hinnata TsMS § 235 ja § 378 lg 4 esimene lause järgi, kas artikli avaldaja huvid saaksid hagi tagamisega ebaproportsionaalselt kahjustada või mitte (vt RKTKm nr 3-2-1-83-16, p 15). (p 12)
Avaldatud artikli ajutist eemaldamist hagi tagamise korras ei välista iseenesest asjaolu, et hagis nõuab isik samuti artikli eemaldamist. Samuti ei ole artiklit eemaldama kohustamine välistatud ainuüksi seetõttu, et sellega võib kaasneda artikli avaldaja sõnavabaduse riive. Seda, kas artikli avaldaja õiguste piiramine on teise isiku huve ja asjaolusid arvestades põhjendatud, kontrollib kohus abinõu sobivust hinnates TsMS § 378 lg 4 järgi. (p 11) Kui isik soovib hagi tagamise korras kogu artikli eemaldamist, peab ta selleks olema iga artiklis sisalduva väite kohta täpselt ära näidanud, millisel viisil see tema õiguseid rikub. Hagi ebaselguse korral ei saa kohus ka TsMS § 377 lg 2 esimese lause järgi otsustada õigussuhte esialgse reguleerimise vajaduse üle ning hinnata TsMS § 235 ja § 378 lg 4 esimene lause järgi, kas artikli avaldaja huvid saaksid hagi tagamisega ebaproportsionaalselt kahjustada või mitte (vt RKTKm nr 3-2-1-83-16, p 15). (p 12) Hagi tagamise korras on võimalik keelata artikli avaldajal kuni kohtuotsuse tegemiseni teatud hinnangute ja väidete avaldamine, kuid seda vaid juhul, kui esineb oht, et artikli avaldaja võib väiteid ja väärtushinnanguid ka edaspidi avaldada (vt RKTKm nr 3-2-1-55-15, p 11). Sama kehtib ka juhul, kui isik taotleb hagi tagamise korras olemasolevale artiklile viitamise keelamist. Sellist ohtu ei saa põhistada üksnes väitega, et artiklile viitamine suurendab artikli avaldaja väljaande loetavust ja reklaamitulu. (p 14)
Kui hagiavaldus ja/või hagi tagamise taotlus on kõrvaldatava puudusega, peab kohus jätma hagi tagamise taotluse rahuldamata. (p 12)
3-2-1-101-14 Riigikohus 19.11.2014
Kui hagi eesmärk on saavutada tulevikus sundtäitmise osaline või täielik lubamatuks tunnistamine, on võimalik täitemenetlus hagi tagamise korras TsMS § 378 lg 1 p 10 ja 6 koostoimes kohaldades peatada, kui muud hagi tagamise eeldused on täidetud. (p 15)
TsMS § 378 lg 1 p 10 võimaldab kohtule diskretsiooniõiguse hagi tagamise abinõu valikul, kui abinõu ei ole kirjeldatud lg 1 p-des 1−9. Diskretsiooniõiguse sisustamisel on kohtud seotud mh hagi tagamise instituudi üldise olemusega ning piirangutega, mis on välja kujunenud kohtupraktikas. Samuti peaks TsMS § 378 lg 1 p 10 alusel kohaldatud hagi tagamise abinõul olema vähemalt üldjuhul üldine seos lg 1 p-des 1−9 sätestatud abinõudega. (p 13) Kui hagi eesmärk on saavutada tulevikus sundtäitmise osaline või täielik lubamatuks tunnistamine, on võimalik täitemenetlus hagi tagamise korras TsMS § 378 lg 1 p 10 ja 6 koostoimes kohaldades peatada, kui muud hagi tagamise eeldused on täidetud. (p 15)

matches:
kohus
§ 377
§ 235
§ 378
kohus
§ 378
kohus
§ 377
§ 235
§ 378
kohus
Riigikohus
§ 378
§ 378
§ 378
§ 378


§ 442 Ühendusevälisest riigist Eestisse toimetatava kaubasaadetise taimetervise kontrolli lisatasu
§ 601 Toimeaine nõukogu direktiivi 91/414/EMÜ lisasse 1 kandmise taotluse erialase hindamise tasu
Sellise ohtliku taimekahjustaja avastamisest, turule lubatud taimekaitsevahendist ning otsusest ja järelevalvetoimingust, millest teavitamine on ette nähtud Euroopa Liidu õigusaktides, teavitab Euroopa Komisjoni ja teiste riikide pädevaid asutusi kirjalikult Taimetoodangu Inspektsioon.
(3) Ohtlike taimekahjustajate nimekirja kehtestab põllumajandusminister .
(2) Isik, kes soovib tegeleda käesoleva seaduse § 31 lõigetes 1 ja 2 nimetatud taimede, taimsete saaduste ja muude objektide tootmise, esmatöötlemise, ladustamise, pakendamise, turustamise või väljaspool Euroopa Liidu tolliterritooriumi asuvatest riikidest ja territooriumidelt (edaspidi ühenduseväline riik) Eestisse toimetamisega, peab olema kantud taimetervise registrisse. Taimede, taimsete saaduste ja muude objektide ühendusevälisest riigist Eestisse toimetamise puhul kantakse taimetervise registrisse kaubasaaja.
(21) Isik, kes soovib tegeleda lõikelillede, lõikerohelise ja potitaimede tootmise ja Eestist ühendusevälisesse riiki toimetamisega või kes toimetab eelnimetatud taimi Eestist ühendusevälisesse riiki, peab olema kantud taimetervise registrisse.
(4) Nõuded taime, taimse saaduse või muu objekti päritolu, omaduste ja töötlemisviisi kohta taime, taimse saaduse või muu objekti tootmisel, ladustamisel, ühendusevälisest riigist Eestisse toimetamisel ja turustamisel või muul etapil kehtestab põllumajandusminister .
(1) Ohtliku taimekahjustaja esinemise või saastumiskahtluse korral tuleb rakendada käesoleva seaduse alusel kehtestatud tõrjeabinõusid.
(4) Ohtliku taimekahjustajaga saastunud, saastumisohus või saastumiskahtlasel taimel, taimsel saadusel või muul objektil leiduva ohtliku taimekahjustaja liigile kohased tõrjeabinõud kehtestab põllumajandusminister .
(11) Taimetoodangu Inspektsioon võib tunnistada piirkonna kahjustajavabaks, kui kahe aasta järelevalve tulemusena on kindlaks tehtud, et taimekahjustajat ei esine, või isiku taotluse alusel käesoleva paragrahvi lõikes 3 kehtestatud korras.
(1) Järelevalveasutuse eriloal on lubatud sordiaretuseks, katseteks ja muuks teadustööks Eestisse toimetada ning riigisiseselt edasi toimetada ohtlikke taimekahjustajaid ja nende peremeestaimi sordiaretajatel, teadus- ja arendusasutustel ning Põllumajandusuuringute Keskusel, kui nad järgivad taimetervisenõudeid.
Kui käesoleva seaduse § 6 lõikes 5 nimetatud isik ei täida oma kohustusi tõrjeabinõude rakendamisel, mistõttu võib ohtliku taimekahjustaja ulatuslik levik põhjustada olulist majanduslikku kahju, korraldab isiku eest tõrjeabinõude rakendamist järelevalveasutus asendustäitmise ja sunniraha seaduses sätestatud korras.
(4) Järelevalveametnik väljastab reekspordi fütosanitaarsertifikaadi, kui kaubasaadetis on pärast Eestisse toimetamist ümber pakitud, ladustatud, osadeks jaotatud, teise kaubasaadetisega liidetud või läbinud muu taolise protseduuri või kui kaubasaadetise Eestis asumise ajal on fütosanitaarsertifikaadi väljastamisest möödunud rohkem kui 14 päeva. Reekspordi fütosanitaarsertifikaadi juures peab olema päritoluriigi fütosanitaarsertifikaat või selle koopia.
(5) [Kehtetu – RT I 2005, 68, 530 - jõust. 01.01.2006]
(3) Fütosanitaarsertifikaadi sisu- ja vorminõuded ning fütosanitaarsertifikaadi väljastamise, asendamise ja säilitamise korra kehtestab põllumajandusminister .
(3) Tootmise kohas kontrollitavate ja taimepassiga varustatavate taimede, taimsete saaduste ja muude objektide nimekirja, taimepassile kantavate andmete loetelu ning taimepassi väljastamise ja asendamise korra kehtestab põllumajandusminister .
(1) Taimetervise register on Vabariigi Valitsuse poolt põllumajandusministri ettepanekul asutatud riiklik register. Registri pidamise põhimääruse kehtestab Vabariigi Valitsus .
(11) Taimetervise registrisse kantakse andmed isiku kohta, kes toodab ja toimetab või toimetab Eestist ühendusevälisesse riiki lõikelilli, lõikerohelist või potitaimi.
(3) Käesoleva paragrahvi lõigetes 1, 11 ja 2 nimetatud isiku kohta kantakse taimetervise registrisse registri põhimääruses sätestatud andmed.
5) [kehtetu – RT I 2005, 68, 530 - jõust. 01.01.2006]
(5) Ühendusevälisest riigist Eestisse taime, taimse saaduse ja muu objekti toimetamiseks ettenähtud piiripunktide loetelu ning piiril asuvate piiripunktide ja tunnustatud sihtkohtade kohta esitatavad nõuded ning nende tunnustamise korra kehtestab Vabariigi Valitsus .
(7) Taimetervise saatekirja vormi ning kasutamise korra kehtestab põllumajandusminister .
(2) Taimede, taimsete saaduste ja muude objektide loetelu, mis peavad olema varustatud fütosanitaarsertifikaadiga, kehtestab põllumajandusminister .
(2) Lihtsustatud korras ühendusevälisest riigist Eestisse toimetatavate taimede, taimsete saaduste ja muude objektide loetelu, lubatud kogused ning ühendusevälisest riigist Eestisse toimetamise lihtsustatud korra kehtestab põllumajandusminister .
(3) Käesoleva paragrahvi lõike 1 punktides 1–5 sätestatud juhtudel tunnistab Taimetoodangu Inspektsioon fütosanitaarsertifikaadi või reekspordi fütosanitaarsertifikaadi kehtetuks.
(2) Taimede, taimsete saaduste ja muude objektide loetelu, mis peavad piiripunktis läbima taimetervise kontrolli, kehtestab põllumajandusminister.
(5) Järelevalve tulemuste alusel teeb järelevalveametnik otsuse kaubasaadetise nõuetele vastavuse kohta või keelab käesoleva seaduse § 42 alusel saastunud kaubasaadetise ühendusevälisest riigist Eestisse toimetamise ja otsustab selle edasise kasutamise.
(8) Taimede, taimsete saaduste ja muude objektide kontrollimise korra nende ühendusevälisest riigist Eestisse toimetamise korral kehtestab põllumajandusminister .
(2) Taimetervise kontrolli vähendatud määrad kehtestab põllumajandusminister .
(6) Euroopa Liidu standardmääradele vastavad ühendusevälisest riigist Eestisse toimetatava kaubasaadetise taimetervise järelevalve tasu määrad Eesti kroonides kehtestab põllumajandusminister .
(2) Väljaspool tööaega toimunud väljakutse, hilinenud kaubasaadetise ooteaja ja lisakontrolli eest võetava lisatasu arvutamisel võetakse aluseks Taimetoodangu Inspektsiooni keskmine personalikulu järelevalveametniku kohta eelmisel kalendriaastal ja transpordikulud. Transpordikulu arvutamisel lähtutakse Taimetoodangu Inspektsiooni ametisõidukite kasutamise keskmisest kulust sõidukilomeetri kohta teenuse osutamisele eelnenud kalendriaastal. Taimetoodangu Inspektsiooni keskmine personalikulu järelevalveametniku kohta eelmisel kalendriaastal ja transpordikulude arvutamisel aluseks võetav keskmine kulu sõidukilomeetri kohta avaldatakse Taimetoodangu Inspektsiooni veebilehel.
(4) Taimetervise kontrolli eest võetava lisatasu arvutamise ja maksmise korra kehtestab põllumajandusminister .
(4) Järelevalvetasu maksmise ja maksmise kontrollimise korra kehtestab Vabariigi Valitsus .
(5) Enammakstud järelevalvetasu tagastamise korra kehtestab Vabariigi Valitsus .
Taimetoodangu Inspektsiooni kulud ühendusevälisest riigist Eestisse toimetatavate taimede, taimsete saaduste ja muude objektide taimetervise järelevalvetoimingutele kaetakse kohustatud isiku tasutavast järelevalvetasust.
(3) Puidu kuivatamise ja puidukuivatis kuivatatud puidust toodete valmistamise nõuded ja vastavusmärgi vorminõuded kehtestatakse põllumajandusministri määrusega . Nõuetes nähakse ette kuivatusprotseduuri, puidust toodete valmistamise, vastavusmärgistuse kasutamise ja ettevõtte enesekontrollisüsteemi nõuded.
(4) Ettevõtte, kus tegeletakse puidu kuivatamise või puidust toodete valmistamisega, nõuetele vastavaks tunnistamise taotlemise ja taotluse menetlemise kord kehtestatakse põllumajandusministri määrusega . Nimetatud korras nähakse ette nõuded ka käesoleva paragrahvi lõikes 2 nimetatud ekspertidele.
(3) Käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud taotluse nõuetekohasuse ja toimeaine erialase hindamise korraldab Taimetoodangu Inspektsioon.
§ 601. Toimeaine nõukogu direktiivi 91/414/EMÜ lisasse 1 kandmise taotluse erialase hindamise tasu
(3) Käesoleva paragrahvi lõikes 2 nimetatud toimeaine hindamisega seotud tasu arvutamisel võetakse aluseks Taimetoodangu Inspektsiooni taimekaitse osakonna personali- ja majandamiskulud eelnenud kalendriaastal. Toimeaine hindamiseks kuluvate tundide piirmäära, toimeaine hindamisega seotud tasu suuruse ning tasu arvestamise ja maksmise korra kehtestab põllumajandusminister .
(5) Käesoleva paragrahvi lõikes 4 nimetatud taimekaitsevahendi teadus- või arendustöö eesmärgil Eestisse toimetamiseks ja kasutamiseks antava loa saamiseks esitatavad nõuded, loa taotlemise ja taotluse menetlemise korra kehtestab põllumajandusminister .
(2) Taimekaitsevahendi turule lubamiseks esitatava taotluse sisu- ja vorminõuded kehtestab põllumajandusminister .
(3) Taimekaitsevahendi nõuetekohasuse hindamisel tuleb arvestada keskkonna- ja tervisekaitse nõuetega. Selleks esitab Taimetoodangu Inspektsioon taimekaitsevahendi turule lubamise otsuse eelnõu Keskkonnaministeeriumile ja Sotsiaalministeeriumile arvamuse saamiseks.
(2) Taimekaitsevahend, mis sisaldab olemasolevat toimeainet, mille kohta on esitatud käesoleva seaduse § 60 lõikes 1 nimetatud taotlused, ja mis vastab käesoleva paragrahvi lõikes 4 nimetatud nõuetele ning mille kohta on tehtud nõukogu direktiivi 91/414/EMÜ artikli 6 lõikes 3 sätestatud otsus, lubatakse turule vastavalt nõukogu direktiivi 91/414/EMÜ artikli 8 lõikes 2 kehtestatud tähtajale, mille jooksul kantakse toimeaine loetellu või Euroopa Komisjon teeb otsuse käesoleva seaduse § 60 lõikes 1 nimetatud taotluse rahuldamata jätmise kohta.
(5) Taimekaitsevahendi kasutusala laiendamise taotluse sisu- ja vorminõuded ning taotluse menetlemise korra kehtestab põllumajandusminister .
(4) Taimekaitsevahendi lihtsustatud korras turule lubamisele esitatavad nõuded, taotluse sisu- ja vorminõuded ning taotluse menetlemise korra kehtestab põllumajandusminister .
(5) Taimekaitsevahendi pakendi ja märgistuse nõuded kehtestab põllumajandusminister .
(2) [Kehtetu – RT I 2005, 68, 530 - jõust. 01.01.2006]
(4) Inimeste, loomade või keskkonnaga seotud konkreetsetele ohtudele viitavad standardriskilaused (standard phrases for special risks, RSh-laused) määrab Taimetoodangu Inspektsioon vastavalt nõukogu direktiivi 91/414/EMÜ lisale 4.
(5) Inimeste, loomade või keskkonna kaitse ohutusabinõud standardlausetena (standard phrases for safety precautions, SP-laused) määrab Taimetoodangu Inspektsioon vastavalt nõukogu direktiivi 91/414/EMÜ lisale 5.
(1) Ruum, kus hoitakse ja turustatakse taimekaitsevahendeid, peab vastama kemikaaliseaduse ja käesoleva seaduse nõuetele. Turustatavaid taimekaitsevahendeid hoitakse ja turustatakse toiduainetest, ravimitest ja söödast eraldi, et vältida nende saastumist taimekaitsevahendiga.
(4) Turustuskohas tuleb pidada arvestust taimekaitsetunnistuse alusel turustatavate taimekaitsevahendite kohta. Taimekaitsetunnistuse alusel turustatavate taimekaitsevahendite müügi üle arvestuse pidamise korra kehtestab põllumajandusminister .
(5) Nõuded taimekaitsevahendite kasutamisele kehtestab põllumajandusminister .
(7) Nõuded väga mürgise taimekaitsevahendi kasutamisele ja nimetatud taimekaitsevahendit kasutavale isikule kehtestab Vabariigi Valitsus .
(2) Taimekaitsevahendite register on Vabariigi Valitsuse poolt põllumajandusministri ettepanekul asutatud riiklik register. Registri pidamise põhimääruse kehtestab Vabariigi Valitsus .
§ 81. Taimekaitsevahendite registrisse kantavad andmed ja nende registrisse kandminening registrisse kantud isiku kohustused
(6) Taimekaitsevahendi tootmisega tegelev isik peab esitama Taimetoodangu Inspektsioonile iga kvartali esimese kuu viiendaks kuupäevaks andmed eelmises kvartalis toodetud taimekaitsevahendite koguste kohta ning tasuma riigilõivu.
(2) Taimekaitseseadme kasutamise, puhastamise, hooldamise ning hoidmise ohutusnõuded kehtestab põllumajandusminister .
§ 85–86. [RT I 2005, 68, 530 - jõust. 01.01.2006]
(1) Kasutuses olev taimekaitseseade, välja arvatud käsi- ja selgprits ning seade, mida kasutatakse teadustöös või näidisena, peab läbima korralise tehnilise kontrolli iga kolme aasta järel.
(31) Käesoleva paragrahvi lõikes 2 nimetatud isik peab kontrollitud taimekaitseseadmete kohta arvestust ja esitab eelmises kvartalis tehtud korralise tehnilise kontrolli andmed Taimetoodangu Inspektsioonile iga kvartali esimese kuu 15. kuupäevaks.
(4) Taimekaitseseadme korralise tehnilise kontrolli korra kehtestab põllumajandusminister .
(21) Järelevalvet Eesti kaitstavasse piirkonda mesilasperede toimetamise taimetervisenõuete täitmise üle teostab Veterinaar- ja Toiduamet.
(41) Piisava järelevalve tagamiseks tehakse pisteliselt juhuslikku kontrolli kohas, kus taimi, taimseid saadusi või muid objekte toodetakse, esmatöödeldakse, ladustatakse, pakendatakse või turustatakse. Nimetatud kontrolli võib teha samal ajal muu dokumentide kontrolliga, mis ei ole seotud taimetervise kontrolliga.
(42) Kui järelevalveametnikul on põhjendatud kahtlus, et käesolevas seaduses sätestatud nõudeid ei täideta, teeb ta taimetervise kontrolli.
(4) Taimedest, taimsetest saadustest ja muudest objektidest ning taimekaitsevahenditest võetavate proovide kogused ja nende võtmise korra kehtestab põllumajandusminister .
(11) Taime, taimse saaduse või muu objekti saastumiskahtluse, saastumisohu või saastatuse asjaolude ilmnemisel teeb järelevalveametnik ettekirjutuse vajalike tõrjeabinõude rakendamiseks.
(2) Ettekirjutuses määrab järelevalveametnik selle täitmise tähtaja. Järelevalveametnik teeb ettekirjutuse isikule või tema esindajale teatavaks allkirja vastu kohapeal või saadab ettekirjutuse isikule posti teel väljastusteatega tähtkirjaga. Kui isik või tema esindaja keeldub ettekirjutust kohapeal vastu võtmast, tehakse ettekirjutusele selle kohta märge ning ettekirjutus toimetatakse isikule kätte selle vastuvõtmisest keeldumisest arvates viie tööpäeva jooksul posti teel tähtkirjaga.
(21) Avalik-õigusliku rahalise kohustuse täitmise tagamiseks tehtud ettekirjutuses märgitud tähtaja jooksul ettekirjutuse täitmata jätmise korral on järelevalveasutusel õigus anda ettekirjutus sundtäitmiseks täitemenetluse seadustikus sätestatud korras.
(1) Taime, taimse saaduse või muu objekti esmatöötlemisel, tootmisel, ladustamisel, pakendamisel, turustamisel ja ühendusevälisest riigist Eestisse toimetamisel taimetervisenõuete rikkumise eest, samuti taimepassi kasutamise, asendamise ja säilitamise nõuete rikkumise eest ning vastavusmärgi või puidumärgi kasutamise nõuete rikkumise eest – karistatakse rahatrahviga kuni 200 trahviühikut.
(1) Taimekaitseseadme kohta esitatud nõuete rikkumise eest – karistatakse rahatrahviga kuni 100 trahviühikut.
§ 107–110. [Käesolevast tekstist välja jäetud]
1nõukogu direktiiv 2000/29/EÜ taimedele või taimsetele saadustele kahjulike organismide ühendusse sissetoomise ja seal levimise vastu võetavate kaitsemeetmete kohta (EÜT L 169, 10.07.2000, lk 1–112), muudetud direktiividega 2001/33/EÜ (EÜT L 127, 09.05.2001, lk 42–44), 2002/28/EÜ (EÜT L 77, 20.03.2002, lk 23–25), 2002/36/EÜ (EÜT L 116, 03.05.2002, lk 16–26), 2002/89/EÜ (EÜT L 355, 30.12.2002, lk 45–60), 2003/22/EÜ (ELT L 78, 25.03.2003, lk 10–11), 2003/47/EÜ (ELT L 138, 05.06.2003, lk 47–48), 2003/116/EÜ (ELT L 321, 06.12.2003, lk 36–40), 2004/31/EÜ (ELT L 85, 23.03.2004, lk 18–23), 2004/70/EÜ (ELT L 127, 29.04.2004, lk 97–103), 2004/102/EÜ (ELT L 309, 06.10.2004, lk 9–25), 2005/15/EÜ (ELT L 056, 02.03.2005, lk 12–13), 2005/16/EÜ (ELT L 057, 03.03.2005, lk 19–22), 2005/77/EÜ (ELT L 296, 12.11.2005, lk 17) ning määrustega (EÜ) nr 806/2003 (ELT L 122, 16.05.2003, lk 1–35) ja (EÜ) nr 2004/882 (ELT L 165, 30.04.2004, lk 1–141); komisjoni direktiiv 2004/103/EÜ, mis käsitleb nõukogu direktiivi 2000/29/EÜ V lisa B osas loetletud taimede, taimsete saaduste ja muude toodete identsus- ja fütosanitaarkontrolle, mida võib teha mujal kui ühenduse piiriületuskohas või selle läheduses, ning millega täpsustatakse nende kontrollidega seotud tingimusi (ELT L 313, 12.10.2004, lk 16–20); komisjoni direktiiv 2004/105/EÜ, millega määratakse kindlaks ametlike fütosanitaarsertifikaatide või reekspordi fütosanitaarsertifikaatide näidised, mis peavad kolmandatest riikidest ja nõukogu direktiivis 2000/29/EÜ loetletud riikidest pärit taimede, taimsete saaduste ja muude toodetega kaasas olema (ELT L 319, 20.10.2004, lk 9–14); komisjoni direktiiv 2001/32/EÜ, millega tunnistatakse kaitstavaid alasid, mis ühenduses taimetervise ohtudega tõenäolisemalt kokku puutuvad ning tunnistatakse kehtetuks direktiiv 92/76/EMÜ (EÜT L 127, 09.05.2001, lk 38–41), muudetud direktiividega 2002/29/EÜ (EÜT L 77, 20.03.2002, lk 26–28), 2003/21/EÜ (ELT L 78, 25.03.2003, lk 8–9), 2003/46/EÜ (ELT L 138, 05.06.2003, lk 45–46), 2004/32/EÜ (ELT L 85, 23.03.2004, lk 24–25), 2005/18/EÜ (ELT L 57, 03.03.2005, lk 25–27) ning otsusega 2004/522/EÜ (ELT L 288, 29.06.2004, lk 18–20); komisjoni direktiiv 95/44/EÜ, millega kehtestatakse tingimused, mille alusel võib teatavaid nõukogu direktiivi 77/93/EMÜ I–V lisas loetletud kahjulikke organisme, taimi, taimseid saadusi ja muid tooteid tuua ühendusse või teatavatele ühenduse kaitstavatele aladele või nende piires vedada katsete tegemiseks, teaduslikel eesmärkidel ja sordivalikuks (EÜT L 184, 03.08.1995, lk 34–46), muudetud direktiiviga 97/46/EÜ (EÜT L 204, 31.07.1997, lk 43–46); nõukogu direktiivid 69/464/EMÜ kartulivähi leviku tõkestamise kohta (EÜT L 323, 24.12.1969, lk 1–2), 69/465/EMÜ kartuli-kiduussi leviku tõkestamise kohta (EÜT L 323, 24.12.1969, lk 3–4), 69/466/EMÜ San José kilptäi tõrje kohta (EÜT L 323, 24.12.1969, lk 5–6), 74/647/EMÜ nelgimähkuri tõrje kohta (EÜT L 352, 28.12.1974, lk 41–42), 93/85/EMÜ kartuli ringmädaniku kontrolli kohta (EÜT L 259, 18.10.1993, lk 1–25) ja 98/57/EÜ haigusetekitaja Ralstonia solanacearum (Smith) Yabuuchi et al. kontrolli kohta (EÜT L 235, 21.08.1998, lk 1–39); komisjoni direktiiv 98/22/EÜ, milles sätestatakse miinimumnõuded kolmandatest riikidest toodavate taimede, taimsete saaduste ja muude toodete fütosanitaarkontrolli tegemiseks ühenduses mujal kui sihtkohas asuvates kontrollpunktides (EÜT L 126, 28.04.1998, lk 26–28); komisjoni direktiiv 93/51/EMÜ, millega kehtestatakse eeskirjad teatavate taimede, taimsete saaduste või muude toodete liikumise kohta läbi kaitstud ala ning selliselt kaitstud alalt pärit ning sellel alal toimuvate taimede, taimsete saaduste ja muude toodete liikumise kohta (EÜT L 205, 17.08.1993, lk 24–25); komisjoni direktiiv 93/50/EMÜ, millega määratletakse teatavad direktiivi 77/93/EMÜ V lisa A osas loetlemata taimed, mille tootjad või tootmispiirkondades asuvad laod ja laomajandid peavad olema kantud ametlikku registrisse (EÜT L 205, 17.08.1993, lk 22–23); komisjoni direktiiv 92/105/EMÜ, millega kehtestatakse teatavate taimede, taimsete saaduste ja muude toodete ühenduse piires liikumisel kasutatavate taimepasside ühtlustamise ulatus ning taimepasside väljastamise üksikasjalik kord ja nende ümbervahetamise tingimused ja üksikasjalik kord (EÜT L 4, 08.01.1993, lk 22–25), muudetud direktiiviga 2005/17/EÜ (ELT L 57, 03.03.2005, lk 23–24); komisjoni direktiiv 92/90/EMÜ, millega kehtestatakse taimede, taimsete saaduste ja muude toodete tootjate ja importijate kohustused ning nende registreerimise üksikasjad (EÜT L 344, 26.11.1992, lk 38–39); komisjoni direktiiv 92/70/EMÜ, milles sätestatakse ühenduses kaitstud alade tunnustamiseks läbiviidavate vaatluste üksikasjalikud eeskirjad (EÜT L 250, 29.08.1992, lk 37–39); komisjoni direktiiv 94/3/EÜ, millega sätestatakse menetlus kolmandatest riikidest pärinevate taimetervist otseselt ohustavate saadetiste või kahjulike organismide kinnipidamisest teavitamise kohta (EÜT L 32, 05.02.1994, lk 37–40); nõukogu direktiiv 91/414/EMÜ taimekaitsevahendite turuleviimise kohta (EÜT L 230, 19.08.1991, lk 1–172), muudetud direktiividega 93/71/EMÜ (EÜT L 221, 31.08.1993, lk 27–36), 94/37/EÜ (EÜT L 194, 29.07.1994, lk 65–81), 94/43/EÜ (EÜT L 227, 01.09.1994, lk 31–55), 94/79/EÜ (EÜT L 354, 31.12.1994, lk 16–31), 95/35/EÜ (EÜT L 172, 22.07.1995, lk 6–7), 95/36/EÜ (EÜT L 172, 22.07.1995, lk 8–20), 96/12/EÜ (EÜT L 65, 15.03.1996, lk 20–37), 96/46/EÜ (EÜT L 214, 23.08.1996, lk 18–24), 96/68/EÜ (EÜT L 277, 30.10.1996, lk 25–34), 97/57/EÜ (EÜT L 265, 27.09.1997, lk 87–109), 97/73/EÜ (EÜT L 353, 24.12.1997, lk 26–28), 98/47/EÜ (EÜT L 191, 07.07.1998, lk 50–52), 1999/1/EÜ (EÜT L 21, 28.01.1999, lk 21–23), 1999/73/EÜ (EÜT L 206, 05.08.1999, lk 16–18), 1999/80/EÜ (EÜT L 210, 10.08.1999, lk 13–15), 2000/10/EÜ (EÜT L 57, 02.03.2000, lk 28–30), 2000/49/EÜ (EÜT L 197, 03.08.2000, lk 32–34), 2000/50/EÜ (EÜT L 198, 04.08.2000, lk 39–40), 2000/66/EÜ (EÜT L 276, 28.10.2000, lk 35–37), 2000/67/EÜ (EÜT L 276, 28.10.2000, lk 38–40), 2000/68/EÜ (EÜT L 276, 28.10.2000, lk 41–43), 2000/80/EÜ (EÜT L 309, 09.12.2000, lk 14–23), 2001/21/EÜ (EÜT L 69, 10.03.2001, lk 17–21), 2001/28/EÜ (EÜT L 113, 24.04.2001, lk 5–7), 2001/36/EÜ (EÜT L 164, 20.06.2001, lk 1–38), 2001/47/EÜ (EÜT L 175, 28.06.2001, lk 21–23), 2001/49/EÜ (EÜT L 176, 29.06.2001, lk 61–63), 2001/87/EÜ (EÜT L 276, 19.10.2001, lk 17–20), 2001/99/EÜ (EÜT L 304, 21.11.2001, lk 14–16), 2001/103/EÜ (EÜT L 313, 30.11.2001, lk 37–39), 2002/18/EÜ (EÜT L 55, 26.02.2002, lk 29–32), 2002/37/EÜ (EÜT L 117, 04.05.2002, lk 10–12), 2002/48/EÜ (EÜT L 148, 06.06.2002, lk 19–23), 2002/64/EÜ (EÜT L 189, 18.07.2002, lk 27–32), 2002/81/EÜ (EÜT L 276, 12.10.2002, lk 28–30), 2003/5/EÜ (EÜT L 8, 14.01.2003, lk 7–9), 2003/23/EÜ (ELT L 81, 28.03.2003, lk 39–42), 2003/31/EÜ (ELT L 101, 23.04.2003, lk 3–9), 2003/39/EÜ (ELT L 124, 20.05.2003, lk 30–32), 2003/68/EÜ (ELT L 177, 16.07.2003, lk 12–16), 2003/70/EÜ (ELT L 184, 23.07.2003, lk 9–12), 2003/79/EÜ (ELT L 205, 14.08.2003, lk 16–18), 2003/81/EÜ (ELT L 224, 06.09.2003, lk 29–31), 2003/82/EÜ (ELT L 228, 12.09.2003, lk 11–28), 2003/84/EÜ (ELT L 247, 30.09.2003, lk 20–25), 2003/112/EÜ (ELT L 321, 06.12.2003, lk 32–35), 2003/119/EÜ (ELT L 325, 12.12.2003, lk 41–43), 2004/20/EÜ (ELT L 70, 09.03.2004, lk 32–34), 2004/30/EÜ (ELT L 77, 13.03.2004, lk 50–53), 2004/58/EÜ (ELT L 120, 24.04.2004, lk 26–29), 2004/60/EÜ (ELT L 120, 24.04.2004, lk 39–42), 2004/62/EÜ (ELT L 125, 28.04.2004, lk 38–40), 2004/66/EÜ (ELT L 168, 01.05.2004, lk 35–67), 2004/71/EÜ (ELT L 127, 29.04.2004, lk 104–106), 2004/99/EÜ (ELT L 309, 06.10.2004, lk 6–8), 2005/2/EÜ (ELT L 20, 22.01.2005, lk 15–18), 2005/3/EÜ (ELT L 20, 22.01.2005, lk 19–23), 2005/25/EÜ (ELT L 90, 08.04.2005, lk 1–34), 2005/34/EÜ (ELT L 125, 18.05.2005, lk 5–7), 2005/53/EÜ (ELT L 241, 17.09.2005, lk 51–56), 2005/54/EÜ (ELT L 244, 20.09.2005, lk 21–23), 2005/57/EÜ (ELT L 246, 22.09.2005, lk 14–16), 2005/58/EÜ (ELT L 246, 22.09.2005, lk 17–19), 2005/72/EÜ (ELT L 279, 22.10.2005, lk 63–69), otsusega 2005/303/EÜ (ELT L 97, 15.04.2005, lk 38–40) ja määrustega (EÜ) nr 806/2003 (ELT L 122, 16.05.2003, lk 1–35), (EÜ) nr 2229/2004 (ELT L 379, 24.12.2004, lk 13–63) ja (EÜ) nr 396/2005 (ELT L 70, 16.03.2005, lk 1–16); nõukogu direktiiv 79/117/EMÜ, millega keelatakse teatavaid toimeaineid sisaldavate taimekaitsevahendite turuleviimine ja kasutamine (EÜT L 33, 08.02.1979, lk 36–40); nõukogu direktiiv 67/548/EMÜ ohtlike ainete liigitamist, pakendamist ja märgistamist käsitlevate õigus- ja haldusnormide ühtlustamise kohta (EÜT P 196, 16.08.1967, lk 1–98); Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 1999/45/EÜ ohtlike preparaatide klassifitseerimist, pakendamist ja märgistamist käsitlevate liikmesriikide õigus- ja haldusnormide ühtlustamise kohta (EÜT L 200, 30.07.1999, lk 1–68).


RT I, 23.12.2010, 11
3) ravimite Euroopa Liidu ja Euroopa Majanduspiirkonna liikmesriikide ning Šveitsi Konföderatsiooni retsepti (edaspidi EL retsept) alusel apteekidest väljastamise tingimused ja kord.
(1) Retsepte ja tellimislehti võib välja kirjutada Eestis kehtiva müügiloaga ravimitele, ravimi ekstemporaalseks valmistamiseks apteegis ning «Ravimiseaduse» § 21 lõikes 1 ettenähtud juhul müügiloata ravimitele. Kui ravimi väljakirjutamisõigust omav isik kirjutab retsepti välja müügiloata ravimile, peab ta retseptiga kaasa andma taotluse ravimi ühekordse sisseveo- ja kasutamisloa saamiseks.
1) ATC kood A03A – spasmolüütilised ja kõhupuhitusevastased ained;
2) ATC kood B03A – aneemiavastased ained;
3) ATC kood G01A – infektsioonivastased ained lokaalseks kasutamiseks;
4) ATC kood G03A – hormonaalsed rasestumisvastased ravimid;
5) ATC kood G02B – paikselt kasutatavad rasestumisvastased ravimid;
6) ATC kood H01BB – oksütotsiin ja selle derivaadid sünnitusjärgseks suukaudseks kasutamiseks.
(4) Ravimeid soodustusega väljastamiseks võivad välja kirjutada «Ravikindlustuse seaduse» § 41 lõikes 2 nimetatud isikud Eesti Haigekassas kindlustatud isikutele. Eestis viibimise ajaks vajaminevaid ravimeid soodustusega võib välja kirjutada Euroopa Liidu või Euroopa Majanduspiirkonna liikmesriigis või Šveitsi Konföderatsioonis kindlustatud isikutele (edaspidi EL kindlustatu), kes tõendavad oma kindlustuskaitset kehtiva Euroopa ravikindlustuskaardi või selle asendussertifikaadi või kindlustajariigi pädeva asutuse poolt väljastatud kehtiva vormikohase tõendi (E112, E123) alusel.
(6) Ühele retseptile kirjutatakse ravimit koguses, mis on vajalik ägeda haigestumise korral ühe ravikuuri läbimiseks ning kroonilise või pikaajalise haiguse korral kahe- kuni kolmekuulise ravi jaoks. Kroonilise või pikaajalise haiguse korral võib ravimit välja kirjutada vähem kui kahekuuliseks raviks vajaliku koguse vaid ravi alustamisel või muutmisel. Kui ravimi ühele retseptile välja kirjutatava suurima koguse suhtes on kehtestatud piirang käesoleva määruse lisas 4, lähtutakse alati sellest.
(61) Ühe arsti ambulatoorse vastuvõtu käigus patsiendile väljakirjutatav narkootilise või psühhotroopse aine kogus ei tohi ületada käesoleva määruse lisas 4 toodud kogust. Kui välja kirjutatakse mitut bensodiasepiini, ei tohi summaarne kogus ületada kahekordset lisas 4 toodud kogust.
(7) Retsepti alusel ei ole lubatud välja kirjutada ketamiini, fentanüüli, tiopentaali, naatriumoksübutüraati, alfentanüüli, sulfentanüüli ja remifentanüüli sisaldavaid süstitavaid ravimvorme ning buprenorfiini suukaudseid ravimvorme.
[RTL 2008, 61, 875 - jõust. 01.01.2009]
(5) Mittenarkootilise ravimi retsept on kehtiv 60 päeva, narkootilise ravimi retsept 14 päeva ja korduvretsept 180 päeva pärast väljakirjutamist, kui retseptil ei ole näidatud lühemat kehtivusaega.
3) soodustuse määr või soodustuse puudumine;
5) märkus ravimi mitteasendamise kohta;
8) retsepti väljakirjutaja nimi (trükitähtedega, trükituna või pitsatina), Terviseameti registreerimistõendi number, telefon ja allkiri (Paberretseptil);
(3) Ravimi soodustusega väljastamiseks peab retseptil lisaks lõikes 1 sätestatule olema näidatud:
1) ravimi väljakirjutamise aluseks oleva diagnoosi kolme- või neljakohaline kood vastavalt Rahvusvaheliste Haiguste Klassifikatsiooni 10. versioonile (RHK-10),
2) soodustuse määr (100%, 90%, 75%, 50% või täishind);
3) töövõimetuspensioni olemasolu tulenevalt «Riikliku pensionikindlustuse seadusest»;
4) märge patsiendi kindlustatuse kohta.
(6) Ravimi väljakirjutaja võib kasutada ravimpreparaadi nimetust juhul, kui ta hindab ravimi asendamist teise sama toimeainet samas koguses ja ravimvormis sisaldava ravimpreparaadiga patsiendile meditsiiniliselt sobimatuks. Sel juhul märgib ravimi väljakirjutaja selle mitteasendatavaks ning lisab retseptile põhjenduse ravimpreparaadi asendamise keelamise kohta. Paberretseptil märgib retsepti väljakirjutaja lahtrisse 7 «mitte asendada» ning kannab põhjenduse ravimpreparaadi asendamise keelamise kohta tervishoiuteenuse osutamist tõendavasse dokumenti.
(1) Ravimi väljakirjutaja on kohustatud retsepti välja kirjutama elektrooniliselt, välja arvatud juhul, kui retseptikeskust ei ole võimalik objektiivsetel põhjustel kasutada.
2) retseptile ei tohi kanda teisi kui § 4 lõigetes 1 ja 3 nimetatud andmeid ega kasutada lühendeid;
(2) Narkootilisi aineid on isikutele üld- ja veterinaarapteekidest lubatud väljastada ainult narkootilise ravimi retsepti või narkootilise ravimi veterinaarretsepti alusel, arvestades selle juures käesoleva määruse lisas 4 ravimite väljastamisele kehtestatud koguselisi piiranguid ning § 2 lõigetes 62, 7 ja 91 kehtestatud väljakirjutamise piiranguid.
(7) Väljakirjutatud valmisravimi koguhulga erinemisel tootja originaalpakendite suurusest tuleb väljastada lähima suurusega originaalpakend, juhindudes käesoleva paragrahvi lõikes 5 sätestatust. Pakendi jagamine on lubatud ainult selliste ravimvormide korral, kus jagamisel säilivad esmase pakendi (blister, ribapakend, tuub, ampull, viaal) kõigil osadel ravimi nimetus, müügiloa hoidja nimi, toimeaine sisaldus, partii number ja viimane kõlblikkusaeg, ning ravimiga antakse kaasa pakendi infoleht.
(10) Ravimi väljastamise ajal kannab väljastaja retseptile, v.a veterinaarretseptile järgmised andmed:
3) ravimi saaja poolt makstud hinnaosa;
4) soodustusega ravimi väljastamisel soodustuse summa;
5) ravimi väljastamise kuupäev ja väljastaja allkiri (paberretseptil).
(11) Teised retseptil nõutud andmed tuleb retseptile kanda hiljemalt kolme tööpäeva jooksul ravimi väljastamisest.
(12) Ravimi kasutamist käsitlev tekst kantakse kas väljastatava ravimi originaalpakendile või pakendi külge kinnitatavale lehele. Kleebise kasutamisel ei tohi see varjata olulist teavet. Ravimi väljastamisel tuleb patsienti suuliselt teavitada ravimi õigest ja ohutust tarvitamisest. Tähelepanu tuleb juhtida ravimi õigele säilitamisele ning pakendil olevatele muudele märkustele.
(161) Kui metüülfenidaati sisaldava ravimi retsept on välja kirjutatud selleks õigust mitteomava arsti poolt, ei tohi apteek retsepti alusel ravimit väljastada, retsept tuleb võtta apteeki hoiule ja sellisest retseptist tuleb teavitada Ravimiametit.
1) Ravimid, mille väljakirjutamise õigus on ämmaemandatel käesoleva määruse § 2 lõike 31 alusel;
2) ATC kood B05X – intravenoossete lahuste lisandid;
3) ATC kood N01B – lokaalanaesteetikumid;
4) ATC kood G02A – emakasse toimivad ained;
5) ATC kood H01BB – oksütotsiin ja selle analoogid.
(3) Narkootilise ravimi tellimisleht, v.a veterinaararsti poolt koostatud, peab lisaks käesoleva paragrahvi lõikes 2 nimetatud andmetele sisaldama tervishoiuteenuse osutaja poolt määratud narkootiliste ravimite käitlemise eest vastutava isiku nime ja allkirja.
2) apteegi aadress ja telefoninumber, v.a väljastamisel apteegist haruapteegile või haiglaapteegist sama haigla osakonnale;
(5) Väljastamise aluseks olevat retsepti eksemplari, millel on apteegist ravimi väljastaja allkiri, välja arvatud lõikes 7 nimetatud juhtudel, tellimislehti ja saatedokumente peab pärast ravimi väljastamist apteegis säilitama väljastamiskuupäevade järjekorras kaks aastat. Narkootilise ravimi retsepti originaali, millel on apteegist ravimi väljastaja allkiri, narkootilise ravimi tellimislehte ja saatedokumenti peab pärast ravimi väljastamist apteegis säilitama väljastamiskuupäevade järjekorras viis aastat.
(6) Narkootilise ravimi väljakirjutamise järgselt tuleb ravimi väljakirjutajale jäävad narkootilise ravimi retseptide koopiad säilitada selle välja kirjutanud arsti töökohas (tervishoiuteenuse osutaja juures) väljakirjutamiskuupäevade järjekorras viis aastat.
(7) Soodustingimustel väljastatud ravimi paberretsepte tuleb pärast ravimi väljastamist säilitada apteegis väljastamiskuupäevade järjekorras kuni üleandmiseni haigekassale. Haigekassale läbi retseptikeskuse edastatud andmed peavad ühtima paberretseptide andmetega.
(71) EL kindlustatule soodustingimustel väljastatud ravimi paberretseptidele lisab apteek tervishoiuteenuse osutaja poolt lisatud koopia käesoleva määruse § 2 lõikes 4 nimetatud kindlustuskaitset tõendavast dokumendist.
(8) Haigekassa säilitab talle üle antud paberretsepte kolm aastat. Apteegi kirjalikul nõudmisel väljastab haigekassa apteegi retsepti kinnitatud koopia.
(9) Haigekassa vastab viie tööpäeva jooksul Ravimiameti päringule apteegist soodustusega väljastatud ravimite kohta viimase kuue kuu jooksul. Vastuses esitatakse kõik apteegist haigekassale edastatud retseptile kantud andmed, v.a patsiendi nimi ja isikukood.
(8) Enne 2011. a 1. jaanuari trükitud retseptiplankide vorme võib väljastada ja kasutada kuni 31.12.2012.
Lisa 4 Ained, mille väljakirjutamisel ja väljastamisel kehtivad koguselised piirangud