text:
Euroopa Kohus: uuringud taimekaitsevahendite mõjust on keskkonnainfo, mida ei tohi salastada ( T-716/14 ja T-329/17)
Seadusemuudatused võimaldavad probleemiks kujunenud vanarehve kasutada vedelkütuse tootmises
Riigikohus: kehtestatud planeeringulahendust ei tohi omavalitsus hiljem eirata (3-13-385)
Riigikohus: detailplaneeringus sätestatud keskkonnanõudeid tuleb hoolega järgida ka ehitus- ja kasutuslubade andmisel (3-14-52416)
EL liikmesriigid ja Euroopa Parlament jõudsid kokkuleppele raskeveokite CO2 heite piiramise osas
EL liikmesriikide ja Euroopa Parlamendi kokkulepitud uued reeglid peaks muutma investeeringute kliimamõju paremini hoomatavaks
Euroopa Komisjon on avalikustanud kaks juhendit riiklike õhusaaste eesmärkide saavutamise kohta
Keskkonnaministri määrusega muudeti loetelu ainetest, mille sisaldus välisõhus on normeeritud
KeM 27.12.16 määruse nr 86 tehnilised muudatused avaldati Riigi Teatajas
Euroopa Komisjon kaalub uute liikide lisamist probleemsete võõrliikide loetellu ning küsib kodanike arvamust
EL liikmesriigid leidsid joogiveedirektiivi uuendamise osas, et sooviksid leebemaid reegleid kui Euroopa Komisjon
Metsanduse arengukava koostamine jätkub metsakogus ja juhtkogus
Keskkonnaministeeriumi juhtimisel asutakse uurima, kuidas minna Eestis üle ringmajandusele
Valitsus kehtestas uuendatud probleemtooteregistri põhimääruse
EL liikmesriigid ja Euroopa Parlament jõudsid kokkuleppele püsivate orgaaniliste saasteainete täiendavate piirangute kehtestamises
Euroopa Komisjon plaanib piirata mitmete uute ohtlike ainete kasutust EL-s
Euroopa Kohus: uuringud taimekaitsevahendite mõjust on keskkonnainfo, mida ei tohi salastada (T-716/14 ja T-329/17)
Euroopa Kohus tegi märtsis kaks otsust, milles käsitles taimekaitsevahendi glüfosaadi keskkonnamõju puudutavate uuringute avalikustamist. Euroopa Kohus tühistas Euroopa Toiduohutusameti (EFSA) otsused, millega keelduti avalikkusele välja andmast uuringuid, mida kasutati otsustamaks, kas glüfosaadi kasutamise lubamist jätkata.
Glüfosaati sisaldavad taimekaitsevahendid on ühed kõige laiemalt kasutatavad umbrohumürgid ELis (seda ainet sisaldab nt ülipopulaarne Roundup-i nimeline toode). Uuringud glüfosaadi mõjude osas on vastukäivad. Näiteks leidis Rahvusvaheline Vähiuurimise Keskus märtsis 2015, et glüfosaat on potentsiaalselt kantserogeenne (vähki esile kutsuv), kuid EFSA jõudis sama aasta novembris tehtud eksperthinnangus järeldusele, et aine kantserogeensus inimestele on ebatõenäoline. Glüfosaat on olnud EL lubatud ainete nimekirjas alates aastast 2002. Luba aine kasutamiseks pidi kehtima aastani 2012, kuid seda on korduvalt ajutiselt pikendatud seoses loa uuendamise menetluse venimisega.
Euroopa Kohus leidis, et andmed glüfosaadi mõju kohta kujutavad endast teavet heidete kohta - seega eeldatakse nende kättesaadavuse osas avalikku huvi.
Kohtuasjades taotlesid kaebajad (Euroopa Parlamendi roheliste fraktsiooni saadikud ja üks teadlane) EFSA-lt juurdepääsu glüfosaadi kasutamise loa andmise menetluses esitatud uuringutele, kuid amet keeldus neid avaldamast. Keeldumist põhjendas EFSA ühelt poolt ärihuvide kahjustamisega, teiselt poolt sellega, et uuringutes ei sisalduvat teavet ainete keskkonda heitmise kohta. EL-s reguleerib keskkonnainfo EL asutustelt kättesaadavust määrus nr 1367/2006 (nn Aarhusi määrus). Selle kohaselt tuleb kättesaadavaks teha mh ka keskkonnaotsuste tegemisega seotud info. Ülekaalukat huvi info avaldamiseks eeldatakse, kui taotletud info on seotud ainete heitega keskkonda.
Euroopa Kohus leidis, et uuringute avaldamisest keeldumine ei olnud põhjendatud. Glüfosaadi kui taimekaitsevahendi puhul on tegemist ainega, mis tavakasutuse käigus eraldub keskkonda igal juhul. Seega ei ole vastava aine keskkonda sattumine selle kasutamise käigus mitte hüpoteetiline, vaid tegelik. Seetõttu on vaidlusaluste uuringute eesmärgiks teha kindlaks sellise keskkonda heidetava aine toksilisus ning sellised uuringud tuleb teha avalikkusele kättesaadavaks. Üldsuse võimalus tutvuda teabega, mis võimaldab kontrollida, kas heiteid on õigesti hinnatud ja aru saada lubatud ainete kasutamise keskkonnamõjust, on oluline tagamaks, et pädevate asutuste otsused oleksid põhjendatud ning üldsus saaks tõhusamalt osaleda keskkonnaasjade otsustamises. Eeltoodust tulenevalt tühistas Euroopa Kohus EFSA juurdepääsu keelavad otsused.
Euroopa Kohtu otsus kohtuasjas T‑716/14
Euroopa Kohtu otsus kohtuasjas T‑329/17
15. märtsil avaldati Riigi Teatajas üheskoos vastu võetud tööstusheite seaduse (THS) ning aktsiisiseaduse muudatused. THS muudatused olid tingitud peamiselt vajadusest viia seadus kooskõlla ELi õigusega ja teha mõningaid tehnilisi täpsustusi. Eelnõust kirjutasime ka 2018. a juunikuu uudiskirjas. Aktsiisiseaduse muudatused aga võimaldavad rehvihakke kasutamist põlevkiviõli tootmises.
THS muudatusega viiakse seadus kooskõlla EL tööstusheite direktiivi (THD) sättega, mille kohaselt ei pea keskkonnakompleksloa kohustusega käitaja uue tehnoloogia katsetuste käigus kasutama parimat võimalikku tehnikat (PVT), järgima parima võimaliku tehnika alusel määratud heite piirväärtusi ega rakendama muid asjakohaseid ennetusmeetmeid saastatuse vältimiseks. Kehtiv seadus ei lubanud just muid asjakohaseid ennetusmeetmeid erandkorras kohaldamata jätta. Seega annab nimetatud muudatus kompleksloa andjale võimaluse lihtsustada kujunemisjärgus tehnika katsetamist ning kasutamist.
Muudatuste kohaselt võidakse põlevkiviõli tootmiseks kuni 30% ulatuses kasutada toorainena rehvihaket.
Sama eelnõuga täiendati ka alkoholi-, tubaka-, kütuse- ja elektriaktsiisi seadust. Senise regulatsiooni järgi pidi põlevkivikütteõli olema toodetud täies ulatuses põlevkivist, uue definitsiooni järgi peab vaid 70% põhikomponendi massist olema põlevkivi, ülejäänud 30% ulatuses võib kasutada teisi tooraineid või kütusekomponente. Muutmine tuleneb asjaolust, et Eestis on juba pikemat aega otsitud lahendust vanarehvide probleemile, mille käitlemiseks ei ole piisavalt võimalusi. Nüüdseks, peale tehnoloogilist testimist, on selgunud, et rehvihaket saaks edukalt kasutada põlevkiviõli tootmises. Rehvihakke kasutamise keskkonnamõjud on kindlaks määratud pilootkatsetes. Keskkonnamõjude hindamiseks lisati Eesti Energia põlevkiviõli töötlemistehaste (Enefit-140 ja 280) seadmetesse 4-10% ulatuses rehvihaket. Selliselt talitades ei ületanud käitisele keskkonnaloas ja atmosfääriõhukaitse seaduses sätestatud nõudeid õhuheitele. Kõikide analüüsitud komponentide puhul jäid saadud mõõtmistulemused allapoole lubatud piirväärtuseid.
Suured rehvihunnikud on Eestis tõsine probleem (näiteks Tartus Raadile on kokku kogutud juba ca 15 000 tonni vanarehve), olles ka suureks keskkonnaohuks (nt põlengute tõttu). Igal aastal juurde tekkivate vanarehvide hulk on seni olnud märksa suurem, kui neid õnnestub ära käidelda.
Seaduse muudatused Riigi Teatajas
Riigikohus langetas märtsi alguses otsuse, milles leidis, et detailplaneeringus sätestatud taristu (nt juurdepääsuteede) väljaehitamise kohustusi tuleb omavalitsustel silmas pidada ka järgnevate ehitus- ja kasutuslubade väljastamisel. Kui taristu väljaehitamine on planeeringu kohaselt ette nähtud ühes etapis, on tegemist siduva tingimusega, mida tuleb edaspidi järgida.
Vaidlus keskmes oli Rapla linna ehitatud Põhjakeskus ja sellega seotud juurdepääsuteed. Keskuse ehitamiseks kehtestatud detailplaneering nägi ette, et kõik planeeringukohased juurdepääsuteed, sh juurdepääsuteed naaberkinnistutele, tuleb ehitada välja ühe korraga enne keskusele kasutusloa andmist. 2011. a märtsis sõlmiti vastavate teede rajamiseks ka leping keskuse arendaja ja linna vahel. 2012. a juunis sõlmiti aga uus leping, millega kohustati keskuse arendajat välja ehitama vaid seda taristut, mis oli vajalik keskusele. Pärast Põhjakeskuse valmimist anti hoonele 2013. a ka kasutusluba, kusjuures detailplaneeringuga ette nähtud juurdepääsud teistele kinnistutele (sh Risti 1 kinnistule, mille omanik kohtusse pöördus) olid välja ehitamata.
Riigikohus rõhutas, et kui arendaja ei ehita välja planeeringukohaseid teid jm taristut, peab seda tegema kohalik omavalitsus.
Riigikohus leidis (sarnaselt varasemate kohtuastmetega), et detailplaneeringuga kehtestatud nõuetest kõrvalekaldumine toob kaasa selle, et välja antud kasutusluba oli õigusvastane. Riigikohus rõhutas, et detailplaneeringu tingimus, et kõik juurdepääsuteed tuleb ehitada välja korraga (ühes etapis), oli vallale siduv ning sellest ei saanud hilisema valla ja arendaja vahelise lepinguga kõvale kalduda.
Riigikohus tõi lisaks eelnevale välja, et planeeringukohaste avalike teede väljaehitamise kohustus on eelduslikult kohalikul omavalitsusel. Seega antud olukorras, kus mingi avalikult kasutatav teeosa (nt juurdepääs kõrvalkinnistule) jäeti arendaja poolt välja ehitamata, võib naaber nõuda selle ehitamist kohalikult omavalitsuselt.
Riigikohus selgitas veebruari teises pooles tehtud otsuses, millal tuleb kaasata ehitus- ja kasutuslubade andmisesse naabreid. Kohus rõhutas samas ka, et detailplaneeringus ette nähtud keskkonnanõudeid tuleb sisukalt ja hoolikalt järgida ka ehitus- ja kasutuslubade andmisel.
Vaidlust põhjustavaks objektiks oli Pärnus, Kodara tn 14 rajatud tootmishoone ning sellele ümberehituse käigus Kodara tänava poolt rajatud juurdepääs. Teisel pool tänavat asuva elamu omanikud vaidlustasid Pärnu linna poolt väljastatud ehitus- ja kasutusloa, kuna leidsid, et see on vastuolus detailplaneeringuga. Viimane nägi ette, et tootmine peab toimuma hoonetes sees ning müratasemed 50 m kaugusel tootmisterritooriumist ei tohi ületada 40 dB. Samuti leidsid kinnistuomanikud, et planeeringuga oli vastuolus tootmishoonele uue juurdepääsu rajamine Kodara tänavalt.
Riigikohus rõhutas esmalt, et naabrite ehitus- ja kasutusloa menetlustesse kaasamata jätmine oli õigusvastane. Sisulistes küsimustes leidis kohus, et linn ei olnud piisavalt taganud planeeringu müra-alaste nõuete järgimist. Täpsemalt oleks linn pidanud ehitus- ja kasutusloa andmisel hindama, ega planeeringuga ette nähtud müratasemeid ei ületata. Samuti oleks pidanud linn sisuliselt hindama, kuidas on uue laadimisava ja ventilatsiooniseadmete rajamine kooskõlas planeeringus seatud tingimusega, et piirdekonstruktsioonid peavad takistama müra levikut. Kuna naabrite kaasamine oleks andnud võimaluse neid küsimusi sisuliselt käsitleda, oli kaasamata jätmine oluliseks probleemiks ning kohus otsustas tootmishoone kasutusloa tühistada.
EL eesistujariik Rumeenia ja Euroopa Parlament jõudsid kokkuleppele meetmetes, mille abil soovitakse vähendada raskeveokite CO2 heidet. Tegemist on osaga Euroopa Komisjoni transporti ja liikuvust käsitleva tegevuskava elluviimisest ning esimeste nõuetega, mis EL-s raskeveokite CO2 heite vähendamiseks kehtestaks. Teisi õhusaasteaineid, nt lämmastikoksiidide heidet on EL juba varem reguleerinud. Nõuded aitavad kaasa EL kliimaeesmärkide saavutamisele ja Pariisi kokkuleppe raames antud lubatuste täitmisele.
Liikmesriigid ning europarlament olid Komisjonist ambitsioonikamad, määrates heite vähendamise eesmärgid kindlaks õiguslikult siduval viisil.
Uued normid peaksid tagama, et ajavahemikus 2025-2029 on uute veokite CO2 heide keskmiselt võrreldes 2019. aasta tasemega 15% väiksem ja 2030. aastaks 30% väiksem. Eesmärgid on ettepaneku kohaselt siduvad ning veoautode tootjaid, kes norme ei järgi, karistataks rahaliselt ülemäärase heite maksustamise näol. Sisuliselt samasuguse nägemuse esitas ka Euroopa Komisjoni eelmise aasta maikuus (vt KÕKi juuni uudiskirjast), kuid komisjoni ettepaneku kohaselt ei oleks 2030. aasta eesmärk pidanud olema õiguslikult siduv, vaid indikatiivne. EL nõukogu eesistuja ja Euroopa Parlamendi kokkulepe muudaks rangemaks ka raskeveokite sektori heiteta ja vähese heitega sõidukite (ZLEV) stiimulisüsteemi, jättes sellest „paindlikkusmehhanismist“ välja linnaliini- ja kaugsõidubussid, kuna need olid juba muude meetmetega hõlmatud. Lisaks nähakse ette nõuded heidete kohta kindlate ja usaldusväärsete andmete kogumiseks. Kokkuleppe kohaselt peavad sõidukites olema seadmed, mis jälgivad raskeveokite tegelikku kütuse- ja energiakulu.
EL eesistujariigi Rumeenia ja Euroopa Parlamendi kokkuleppele tuleb veel saada kõigi liikmesriikide ametlik heakskiit ning see kinnitada Euroopa Parlamendi poolt, mille järel saab EL nõukogu selle vastu võtta. Eeldatavasti jõuab protsess lõpule maikuus. Uue eeskirja rakendamise eelduseks olev õigusakt, mis sätestab CO2-heite üle seire teostamise ja selle kohta aru andmise nõuded, võeti vastu juba eelmisel aastal.
Veebruaris sõlmisid Euroopa Parlament ja EL liikmesriigid poliitilise kokkuleppe uue metoodika osas, mis võimaldaks hinnata investeeringute CO2 heidet. Selle eesmärk on anda rohkem teavet investeeringute kliimamõjude kohta, et ka finantssektor saaks tõhusalt osaleda kliimamuutuste vastases võitluses. Euroopa Komisjoni finantssektori keskkonnasõbralikumaks muutmise tegevuskavast kirjutasime 2018. a märtsikuu uudiskirjas. Komisjoni tegevuskava üks eesmärke on nn jätkusuutliku rahastamise arendamine. Jätkusuutlik rahastamine tähendab sisuliselt seda, et investeerimisotsuste tegemisel võetakse arvesse keskkonnaalaseid ja sotsiaalseid kaalutlusi ning soodustatakse investeeringud pikaajalistesse ja jätkusuutlikumatesse projektidesse.
Positiivse keskkonnamõjuga investeerimisotsuste tegemiseks on investoritel vaja selgeks teha projektide või vara, millesse investeerimist nad kaaluvad, CO₂-jalajälg. Selleks kasutatakse indekseid, mille abil võrreldakse või mõõdetakse investeerimisportfellide mõju. Praegu on kasutusel erinevaid indekseid, mille kvaliteet ja usaldusväärsus on erinevad. Parlamendi ja liikmesriikide vahel sõlmitud kokkuleppe kohaselt luuakse kaks vähese CO2-heite võrdlusaluste kategooriat:
kliimamuutustega arvestavale investeerimisele üleminekut käsitlev EL võrdlusalus, mille eesmärk on vähendada standardse investeerimisportfelli CO₂-jalajälge;
spetsiaalne võrdlusalus, millega viiakse investeerimisportfellid vastavusse Pariisi kliimakokkuleppe eesmärgiga. See võimaldab kohandada investeerimisportfelli nii, et see vastaks paremini Pariisi kokkuleppe eesmärgile hoida ülemaailmne soojenemine alla 2 °C.
Uute kategooriate näol on sisult tegemist vabatahtliku märgistusega, mille eesmärk on suunata nende investorite valikut, kes soovivad kasutada kliimateadlikku investeerimisstrateegiat. Komisjoni hinnangul mõjutavad võrdlusalused mõjutavad oluliselt investeerimisvoogusid. Paljud investorid hakkavad tuginema neile investeerimistoodete väljatöötamisel ja nende toodete mõju mõõtmisel. Võrdlusalustesse lisamise tingimustele vastavad äriühingud valib välja Euroopa Komisjon.
Kokkuleppele järgnevad tehnilised läbirääkimised teksti viimistlemise üle. Selleks et uued normid saaksid jõustuda, peavad Euroopa Liidu Nõukogu alaliste esindajate komitee (COREPER) ja Euroopa Parlament need ametlikult vastu võtma.
Euroopa Komisjon on avaldanud kaks juhendit nn õhusaasteainete riiklike ülemmäärade direktiivi (NEC-direktiiv - EL 2016/2284) kohaldamiseks. Direktiiv sisaldab iga liikmesriigi jaoks lämmastikoksiidide (NOx), vääveldioksiidi (SO2), ammoniaagi (NH3), lenduvate orgaaniliste ühendite (v.a metaan) ja tahkete peenosakeste heite vähendamise kohustusi. Üks komisjoni juhenditest on koostatud abistamaks liikmesriike riiklike tegevuskavade (õhusaaste kontrolli programm) väljatöötamisel, teine käsitleb ökosüsteemide seiret.
Riiklik õhusaaste kontrolli programm on peamine meede, mille abil peavad EL liikmesriigid tagama aastateks 2020 ja 2030 seatud õhusaaste vähendamise eesmärgid. Esimese programmi koostamise tähtaeg on selle aasta 1. aprill. Juhend käsitleb riikliku õhusaaste kontrolli programmi vormi, selle rakendamise seiret, konsultatsioone riikliku õhusaaste kontrolli programmi kohta ja programmi levitamist. Samuti on juhendi lisas toodud analüütiliste meetodite ja aruandluse näiteid, mis hõlbustavad riikidel täiendavate poliitikasuundade ja meetmete kaalumist ja valimist, et tõhusamalt õhukvaliteeti parandada ja heiteid vähendada.
NEC-direktiivi eesmärgiks on läbi õhusaaste vähendamise mitte ainult inimeste tervise, vaid ka EL ökosüsteemide seisundi parandamine. Euroopa puhta õhu programm sisaldab seetõttu ka eesmärki vähendada 2030. aastaks neid alasid, kus toimub ökosüsteemi eutrofeerumine (toitainetega rikastumine) 35 % võrra võrreldes 2005. aastaga. Et eesmärkide täitmist hinnata, näeb direktiiv liikmesriikidele ette kohustuse jälgida õhusaaste mõjusid ökosüsteemile. Mõju ulatuse kindlakstegemisel võetakse aluseks väävli, lämmastiku ja osooni kriitiliste saastekoormuste ja -tasemete ületamine. Täielik õhusaaste mõju seire võrgustik ehitatakse üles järk-järgult ning antud juhend käsitleb esimese aruandlustsükli (2018 ja 2019) põhiküsimusi. Liikmesriikidelt saadud teabe põhjal hindab Euroopa Komisjon 2020. aastal, kuidas tuleks seni loodud seirevõrgustikke täiustada. Juhendis on selgitatud seire eesmärke, seirevõrgustiku ulatuse ja ülesehitusega seonduvat, seost muu seiretegevusega, aruandlust, seirevõrgustiku arendamise toetamist läbi riikide vahel kogemuste jagamise, lisaks on toodud näiteid praktikast.
Juhend riiklike õhusaaste kontrolli programmide väljatöötamiseks
Juhend ökosüsteemide seire kohta
Keskkonnaminister muutis veebruari lõpus määrust, millega on kehtestatud välisõhu kvaliteedi normid. Õhukvaliteedi normidega tuleb arvestada uute õhku saastavate tegevuste lubamisel ning olukorras, kus õhukvaliteet ei vasta normidele, tuleb kohalikul omavalitsusel koostada nõuetele vastavuse tagamiseks tegevuskava. Seekordsed muudatused puudutavad eelkõige seda, milliste ainete sisaldus välisõhus on normeeritud.
Muudatuste kohaselt ei ole 9 vähemtähtsa aine sisaldus välisõhus enam normeeritud.
EL direktiividega on kehtestatud õhukvaliteedi normid 13 esmatähtsale saasteainele (nt vääveldioksiid, lämmastikoksiidid, peened ja eriti peened osakesed). Lisaks neile võivad liikmesriigid kehtestada ka teiste ainete osas kvaliteedi piirväärtusi, seda võimalust on kasutanud ka Eesti. Muudatusega loobuti 9 aine osas piirväärtuste seadmisest, kuna neid kas leidub keskkonnas väga vähe või nad ei ole ohtlikud. Samas lisati nimekirja kaks uut ainet, mille sisaldus välisõhus nüüdsest kontrolli all on - etüülbenseen ja n-butüülatsetaat.
Lisaks ainete nimekirja muutmisele muudeti 5 saasteaine kvaliteedinorme rangemaks – tegemist on ainetega, mis kas suurendavad vähiriski või väärarenguid loodetel. Leebemaks muudeti nõudeid, mis puudutavad loomakasvastust – nimelt kaotati ammoniaagi sihtväärtus ning leebemaks muudeti vesiniksulfiidi piirväärtuse rakendamist.
Muudatused Riigi Teatajas
Keskkonnaministri 27. detsembri 2016 määruse nr 86 "Välisõhku väljutatava süsinikdioksiidi heite arvutusliku määramise meetodid" muutmine
Riigi Teatajas avaldatud määruse muudatused on sõnastuslikud, eelkõige on täpsustatud mõistete kasutust. Samuti on muutunud määruse kehtestamise aluseks olnud volitusnorm.
Euroopa Komisjon tegi ettepaneku lisada invasiivsete võõrliikide loetellu 16 uut taime- ja loomaliiki, mis võivad ohustada EL looduslikku mitmekesisust. Sellega suureneks praegu nn mustas nimekirjas olevate liikide arv kokku 65 võõrliigini.
Invasiivsed võõrliigid on loomad ja taimed, mis on kas juhuslikult või tahtlikult viidud looduskeskkonda, kus neid tavaliselt ei leidu. Need kujutavad endast suurt ohtu kohalikele taimedele ja loomadele. Kuna invasiivsed võõrliigid ei austa riigipiire, on riikidel oluline tegutseda selles küsimuses kooskõlastatult. Euroopa Parlamendi ja Nõukogu määrus ((EL) nr 1143/2014) näeb ette meetmed vastavasse loetellu kantud võõrliikide sissetoomise ja levimise ennetamise ja ohjamise kohta.
Nimekirjast jäetaks ka tulevikus välja mitmed vastuolulised liigid, nt Eestiski probleeme põhjustanud ameerika naarits.
EL on seadnud eesmärgi peatada 2020. aastaks bioloogilise mitmekesisuse vähenemine. Võõrliikide sissetung on üks suurimaid ohte bioloogilisele mitmekesisusele Euroopas. Samas on liikide lisamine nn musta nimekirja aeglane ja vaevarikas protsess, mis nõuab riskianalüüse, teadlaste uuringuid ning valitsuste nõusolekut ning keskkonnaküsimused ei ole siin ainsad arvesse võetavad tegurid. Näiteks Portugal soovib nimekirja lisada ka Eestis probleeme tekitanud Ameerika naaritsa, kuid mitmed liikmesriigid on sellele majanduslikel ja kaubanduslikel kaalutlustel (karusnahatööstuse huvi tõttu) tõsiselt vastu.
Eestis on looduskaitseseaduse järgi keelatud võõrliikide loodusesse laskmine. Lisaks on keskkonnaministri määrusega kehtestatud nimekiri liikidest, mida ei või Eestisse tuua ka kodus pidamiseks või aias kasvatamiseks. Eestis probleemseimad võõrliigid (kährikkoer, karuputk, signaalvähk) on ka ELi invasiivsete võõrliikide nimekirjas. Uutest lisatavatest liikidest ühtegi Eestis levinud ei ole.
Nimekirja lisanduvate liikide kohta ootab Euroopa Komisjon oma leheküljel kuni 5.aprillini ka kodanike arvamusi.
Euroopa Komisjoni konsultatsioon
Keskkonnaministeeriumi lehekülg võõrliikide kohta
Euroopa liikmesriigid võtsid 5. märtsil vastu oma seisukoha joogiveedirektiivi (98/83/EÜ) muutmise osas. Senised standardid joogivee kvaliteedile määrati kindlaks 20 aastat tagasi ning need vajavad ülevaatamist-ajakohastamist.
Muudatustega ajakohastataks joogivee kvaliteedistandardeid ja kehtestataks riskipõhine käsitlus vee kvaliteedi jälgimiseks. Viimane peaks vähendama kvaliteedi jälgimisega seotud kulusid ja tagama seejuures võimalikult kõrge joogivee kvaliteedi. Ühtlasi soovitakse direktiivi lisada sätted joogiveega kokkupuutuvate materjalide ja vee kättesaadavuse parandamise kohta. Liikmesriikide ettepaneku kohaselt loodaks menetlus olmeveega kokkupuutuvate materjalide hügieeninõuete kehtestamiseks, et tagada inimeste tervise kaitse ja saastuse vältimine läbi selliste materjalide kvaliteedi parandamise. Lisaks peavad liikmesriigid tarbijatele tagama juurdepääsu joogivee omadusi käsitlevale teabele ning muule tarbijatele kasulikule teabele.
Võrreldes Euroopa Komisjoni veebruaris vastu võetud ettepanekuga ei kehtestataks liikmesriikide saavutatud kokkuleppe kohaselt piirmäärasid (kvaliteedinorme) sisesekretsioonisüsteemi kahjustavatele ainetele beeta-östradiool, BPA ja nonüülfenool. Need ained lisataks Euroopa Komisjoni poolt loodavasse jälgimisnimekirja, kuhu koondatakse potentsiaalselt põhjaveele kahjulikku mõju omavad ained (nt ravimid ja isikuhooldustooted), mida soovitakse jälgida ja vajadusel tulevikus nende kasutamist piirata. Samuti soovivad liikmesriigid erinevalt komisjonist, et liikmesriikidel oleks tulevikuski võimalus teha direktiivis sätestatust erandeid, lubades teatud juhtudel piirväärtuste ületamist selle asemel, et võtta koheselt kasutusele meetmeid olukorra parandamiseks.
Järgmiseks läheb ettepanek Euroopa Parlamenti esimesele lugemisele, pärast mida leiavad aset institutsioonide vahelised läbirääkimised.
Metsanduse arengukava koostamise raames loodi metsakogu ja juhtkogu, kelle koostöös peaksid valmima strateegilised arengustsenaariumid ja 2021-2030 metsanduse arengukava terviktekst. Uute kogude loomisega soovib Keskkonnaministeerium saavutada laiapõhjalise ühiskondliku kokkuleppe jätkusuutliku metsanduse suunamiseks.
Keskkonnaühenduste hinnangul on arengukava koostamise juhtkogus liiga vähe ökoloogiliste huvide kaitsjaid.
Metsakogusse oli võimalik kandideerida kõigil metsanduse huvilistel, kes soovivad kaasa rääkida 2021-2030 metsanduse valikutes, kuid ei saa seda teha mõne organisatsiooni või liidu kaudu. Kandideerijatest valiti 15. märtsil loosi teel välja 50 inimest. Keskkonnaministri moodustatud juhtkogusse valiti 29 inimest, kes peaksid esindama nii ökoloogilisi, sotsiaalseid, kultuurilisi kui ka majanduslikke huve. Samas on liikmete valik saanud kriitikat Eesti Keskkonnaühenduste Kojalt (EKO), kuna juhtkogu koosseisus domineerivad ülekaalukalt majandushuvid ja riigiasutused ning metsa ökoloogiliste väärtuste esindajaid on vaid kolm. Samuti on välja jäetud suurim metsade kaitse eest seisev kodanikuliikumine Eesti Metsa Abiks (EMA). Eestimaa Looduse Fondi (ELF) esimehe Tarmo Tüüri sõnul ei ole arengukava koostamise protsess sellisena tasakaalustatud ega võimalda jõuda soovitud ühiskondliku kokkuleppeni.
Juhtkogu leppis märtsi alguses kokku selles, kuidas arengukava koostama hakatakse ja vaatas üle oma töökorra. Metsakogu liikmed kogunevad selle kevadel kahel märtsi- ja aprillikuu nädalavahetusel, et arutada metsanduse probleeme ja pakkuda välja võimalikke lahendusi. Ettepanekud esitatakse arutamiseks juhtkogule, kes töötab välja arengustsenaariumid. Kokkulepitud valikud esitab Keskkonnaministeerium metsanduse arengukava terviktekstina 2020. aasta kevadeks Riigikogule.
Keskkonnaministeeriumi uudis metsakogusse kandideerimisest
Keskkonnaministeeriumi uudis juhtkogu töö alustamisest
EKO pressiteade
Keskkonnaministeerium on rahvusvaheliselt konsultatsioonifirmalt tellinud uuringu ringmajandusele ülemineku ja takistuste välja selgitamiseks. Ringmajanduse põhimõtte kohaselt püütakse materjalide ja toodete väärtust säilitada võimalikult kaua, kasutades materjali pärast toodete kasutusaja lõppu üha uuesti ning viia sel moel jäätmeteke ja materjalikasutus miinimumini. Seega on ringmajanduse põhirõhk taaskasutusel ning uutel innovaatilistel toodetel ja teenustel vastandudes traditsioonilisele lineaarsele ehk “tooda-tarbi-viska” majandusmudelile. Uuringus kaardistatakse Eesti hetkeseis ja edasised võimalused ning takistused ringmajandusele üleminekuks.
Euroopa Komisjoni ringmajanduse pakett avalikustati 2015. a detsembris (vt uudiskirja uudis). Meetmepaketi üldine eesmärk on edendada Euroopa üleminekut ringmajandusele, mis aitab parandada ülemaailmset konkurentsivõimet, suurendada jätkusuutlikku majanduskasvu ja luua uusi töökohti.
Komisjoni koostatud ringmajanduse paketi eesmärkide elluviimine eeldab kõigi liikmesriikide panust. Näiteks jäätmevaldkonnas on kehtestatud eeskirjad, mille kohaselt olmejäätmete valdkonnas peab 2025. aastaks olema ringlusse võetud 55% jäätmetest, 2030. aastaks 60% ja 2035. aastaks 65% (vt uudiskirja uudis). Igal liikmesriigil tuleb koostada ringmajanduse strateegia ja tegevuskava, milles on ära näidatud konkreetsed eesmärgid ja sammud ELi seatud eesmärkide täitmiseks.
Keskkonnaministeeriumi poolt äsja tellitud uuringu eesmärk on hinnata Eesti ringmajanduse hetkeseisu ja potentsiaali. Uuringu tulemuste põhjal koostatav Eesti ringmajanduse strateegia ja tegevuskava peaks praeguste plaanide kohaselt valmima 2020. a lõpuks.
Alates 8. märtsist kehtib uuendatud probleemtooteregistri põhimäärus, mis sätestab registri pidamise korra ja põhimõtted. Probleemtooteregister (PROTO) loodi 2006. aastal, kuid kasutusel olev register oli iganenud ega võimaldanud enam arendamist ja esitatavate andmete kvaliteetset töötlemist, samuti vajas muutmist registrisse kantavate andmete koosseis.
Uuenduskuuri läbinud probleemtooteregister peaks muutma andmete esitamise senisest lihtsamaks.
Probleemtoode on toode, mille jäätmed põhjustavad või võivad põhjustada tervise- või keskkonnaohtu, keskkonnahäiringuid või keskkonna ülemäärast risustamist. Sellised tooted on patareid ja akud, mootorsõidukid ja nende osad, elektri- ja elektroonikaseadmed ja nende osad, rehvid ja põllumajandusplast. Probleemtoodete tootja peab tagama turule lastud probleemtootest tekkivate jäätmete kogumise ja nende taaskasutamise või nende kõrvaldamise. Registri asutamise probleemtoodete tootjate, probleemtoodete ja nendest tekkinud jäätmete kohta informatsiooni kogumiseks ja süstematiseerimiseks näeb ette jäätmeseadus. Registriandmete alusel saab kontrollida, kuidas tootjad ja tootjate ühendused korraldavad probleemtoodetest tekkinud jäätmete käitlemist ja täidavad taaskasutamise nõudeid.
Uue põhimäärusega on vähendatud kogutavate andmete mahtu. Andmed tuleb registrisse sisestada korra aastas, varasemalt oli see kohustus enamike probleemtoodete puhul kord kvartalis. Lisaks on lihtsustatud andmete sisestamise korda – registris on sisse ehitatud kontrollid ja eeltäitmine ning see on seotud teiste riigi poolt hallatavate andmekogudega.
EL Nõukogu eesistujariik Rumeenia ja Euroopa Parlament saavutasid esialgse kokkuleppe püsivaid orgaanilisi saasteaineid käsitleva määruse (EÜ nr 850/2004) ajakohastamise osas. Määrusega on EL tasandil kokku lepitud ohtlike ainete nimekiri, eesmärgiga kaitsta inimesi ja keskkonda nende kemikaalide eest. Muudatustega viiakse määrus vastavusse viimaste muudatustega rahvusvahelises Stockholmi konventsioonis, millega nähakse ette ülemaailmne õigusraamistik püsivate orgaaniliste saasteainete tootmise, kasutamise, importimise ja eksportimise lõpetamiseks.
Uuesti sõnastatud määrusega lisatakse ohtlike ainete loetellu leegiaeglusti deka-BDE, mis aeglustab materjali süttimist ja põlemist. Leegiaeglusti peamised kasutajad on plastiku- ja tekstiilitööstus, aga seda kasutatakse ka näiteks liimides, hermeetikutes, pinnakatetes ja trükivärvides. Broomitud leegiaeglustid (penta-BDE, okta-BDE, deka-BDE) ei lagune keskkonnas ning neid seostatakse vähi, allergiate ja ülitundlikkuse, kesk- ja perifeerse närvisüsteemi kahjustuste, reproduktiivhäirete tekkega, samuti on mitmed neist ainetest hormonaalsüsteemi kahjustavad. Need kemikaalid on ka kemikaalide registreerimist ja käitlemist reguleerivas REACH määruses (1907/2006) ohtlike ainete nimekirjas, kuid selles on lubatud deka-BDE kogus 2 korda suurem kui uues määruses. Lisaks on määruse teksti viidud ka läbivaatamisklausel, et hinnata tulevikus kõikide BDE-ainerühma ainete liidetud koguse suhtes kehtestatud piirväärtuse 500 mg/kg mõju tervisele ja keskkonnale. Lisaks kavatsetakse poole võrra vähendada taset, mille ulatuses on leegiaeglusteid sisaldavate toodete taaskasutus lubatud. Samuti nähakse ette konkreetsed erandid deka-BDE kasutamise kohta lennukite, mootorsõidukite ja elektroonikaseadmete ning impordi puhul.
Kokkulepe esitatakse EL suursaadikutele nõukogu nimel kinnitamiseks, misjärel palutakse see parlamendil ja nõukogul esimesel lugemisel vastu võtta.
Euroopa Komisjon tegi ettepaneku keelata kaheteistkümne tervisele või keskkonnale ohtliku aine kasutamine. Nimekiri ohtlikest ainetest sisaldub kemikaalide registreerimist ja käitlemist reguleerivas REACH-määruses (1907/2006). Selliste ainete kasutamine on lubatud vaid erandkorras juhul, kui ühtki muud sobivat alternatiivi ei ole.
Praegune 43 ainega nimekiri sisaldab hulka kroomi ühendeid ja orgaanilisi ühendeid nagu ftalaadid. Komisjoni ettepaneku kohaselt lisataks veel kaks ftalaadi plastifikaatorit (DEP and DHP), naatriumperboraat, naatriumperoksometaboraat ning pleegitusained, mida kasutatakse pesupesemisvahendites ja mis on ökomärgisega toodetes keelatud juba aastast 2011. Kõik need ained kahjustavad inimese paljunemisvõimet. Samuti on kavas nimekirja lisada päikesekaitsevahendites kasutatavad ained UV-328, UV-327, UV-350 and UV-320 ja sünteetiline lõhnaühend karanal, mis on kasutuses lõhna andmiseks seepides ja teistes toodetes. Lisaks on lisatavate ainete seas hingamisteede tundlikkust suurendav ja potentsiaalselt astmat põhjustav azodikarbonamiid, mida sisaldub plastikus ja mis eraldab kuumutamisel erinevaid gaase. Ettepanekus on iga aine kohta toodud ka selle kasutamise lõpetamise aeg, mis ulatub 36 nädalast 54 nädalani alates muudatuse jõustumisest.
Euroopa Komisjon andis WTO liikmetele ettepaneku kohta arvamuse avaldamiseks aega 60 päeva. Komisjoni plaani kohaselt peaksid muudatused jõustuma selle aasta oktoobris.
Määruse muutmise eelnõu
Määruse lisa (keelatud ainete nimekiri)
4. ja 5. märtsil kohtuvad Brüsselis ELi riikide ministrid, et muuhulgas arutada Euroopa Komisjoni pakutud pikaajalist strateegilist visiooni kliimaneutraalse majanduseni jõudmiseks ehk visiooni „Puhas planeet kõigile“ (“A Clean Planet for All”). Keskkonnaõiguse Keskus koos Eestimaa Looduse Fondiga, Eesti Rohelise Liikumisegaja Arengukoostöö Ümarlauaga saatsid majandus- ja taristuminister Kadri Simsonile ning keskkonnaminister Siim Kiislerile sel teemal avaliku üleskutse.

matches: Kohus Kohus Kohus Kohus Kohus Riigikohus Riigikohus Riigikohus Riigikohus Riigikohus Riigikohus Kohus Riigikohus kohus


E-residentsus | Maksu- ja Tolliamet
Avaleht Eraklient Maksukorraldus, maksusüsteem E-residentsus
Infot Eesti e-residentsuse kohta leiate e-residentsuse veebist ja veebilehelt „E-residendi digi-ID".
E-resident saab kasutada Maksu- ja Tolliameti e-teenuseid samadel tingimustel nagu Eesti ID-kaarti omavad isikud. Maksu- ja Tolliameti e-teenuste keskkonnas e-MTA saab näiteks:
Maksu- ja Tolliameti e-teenuste kasutamiseks e-residendina tuleb teha e-residendi digi-ID taotlus Politsei- ja Piirivalveametile. E-residendiks registreerimisel saab eraklient endale automaatselt e-MTA konto ning pääsuõigused, et kasutada kõiki erakliendile mõeldud e-teenuseid.
Kui e-resident on asutanud Eestis äriühingu, siis saab seaduslik esindaja (juhatuse liige) automaatsed pääsuõigused ärikliendi e-teenuste kasutamiseks (äriregistri andmete põhjal). Soovi korral saab juhatuse liige teenuste kasutamiseks anda volitusi ka teistele füüsilistele ja juriidilistele isikutele.
Suhtlemine Maksu- ja Tolliametiga
Suhtluse keel
Eestis on maksumenetluse keeleks eesti keel (maksukorralduse seaduse § 47).
Maksu- ja Tolliamet väljastab haldusaktid alati eesti keeles ning saadab teate haldusakti saatmise kohta e-MTAsse e-posti teel koos tõlkega inglise ja vene keelde. Kui Maksu- ja Tolliamet ei tea haldusakti saaja e-posti aadressi, siis saadetakse teade eesti keeles lühisõnumiga mobiilile.
Soovitame e-MTA rubriigi „Suhtlus“ menüüpunktis „Kirjavahetus“ (vajutada nupul „Uus vestlus“) või e-posti aadressil emta@emta.ee meile teada anda oma suhtluskeele eelistus. Üldjuhul leiame võimaluse suhelda lisaks eesti keelele ka vene ja inglise keeles.
Maksu- ja Tolliamet toimetab dokumendid ja haldusaktid maksumaksjatele kätte esmajärjekorras e-MTA vahendusel. Dokumendi e-MTAs kättesaadavaks tegemise kohta saadame dokumendi adressaadile teate kas:
äriregistrisse märgitud või
Maksu- ja Tolliametile teatatud elektronposti aadressil või
lühisõnumiga mobiiltelefoni numbril.
Ka võimalike küsimuste korral võtame ühendust eelkõige e-posti teel.
Oma kontaktandmed tuleb hoida ajakohastena, et Maksu- ja Tolliameti e-kirjad ja sõnumid jõuaks õigeaegselt adressaadini.
Maksu- ja Tolliamet loeb e-MTA kaudu edastatud dokumendid ja haldusaktid kättetoimetatuks nende avamisel. Dokumendi kättetoimetamise registreerib infosüsteem automaatselt (maksukorralduse seaduse § 54 lg 3).
Oluline on, et dokumendi adressaat võtaks dokumendid e-MTAs pärast e-posti aadressile või telefonile teate saamist võimalikult kiiresti vastu. Nii on võimalik Maksu- ja Tolliameti poolt haldusaktiga pandud kohustused õigeaegselt täita ning vältida võimalikke ebameeldivaid tagajärgi (nt sunniraha määramine kohustuse täitmata jätmisel või käibemaksukohustuslaste registrist kustutamine ettevõtluse toimumise tõendamata jätmisel).
Kui adressaat ei ava dokumenti viie tööpäeva jooksul pärast selle e-MTAs kättesaadavaks tegemist, siis saadame dokumendi äriühingule posti teel äriühingu äriregistrisse kantud juriidilisele aadressile. Posti teel saadetud dokument loetakse kättetoimetatuks, kui lihtkirjana saadetud dokumendi saatmisest Eesti piires on möödunud 5 päeva või kui postiteenuse osutaja on tähtkirjana saadetud dokumendi kirjale märgitud aadressil üle andnud või jätnud teate tähtkirja saabumise kohta (maksukorralduse seaduse § 531 lg 4).
On oluline, et Eestisse äriühingu asutamisel märgiks e-resident äriregistrisse äriühingu juriidiliseks aadressiks sellise aadressi, kus suudetakse tagada ka äriühingule saadetud dokumentide vastuvõtmine ja edastamine äriühingu juhtidele.
Eesti kontaktisiku määramine
E-residendi poolt Eestis asutatud äriühingu juhatus või seda asendav organ asub tavaliselt välisriigis ning enamasti puudub sellisel äriühingul Eestis tegevuskoht, kuhu oleks võimalik äriühingule suunatud dokumente saata ning mille võiks äriregistrisse juriidiliseks aadressiks märkida.
Sellisel juhul peab äriühing määrama ja äriregistrisse kandma ettevõtte kontaktisiku, kellele saab Eestis kätte toimetada ettevõtja menetlusdokumente ja ettevõtjale suunatud tahteavaldusi (äriseadustiku § 631). Menetlusdokumendi kättetoimetamisel kontaktisikule loetakse see kättetoimetatuks ka ettevõtjale.
Kontaktisikuks võib äriseadustiku kohaselt määrata üksnes notari, notaribüroo, advokaadi, advokaadibüroo, vandeaudiitori, audiitorettevõtja, mitteresidendi maksuesindaja maksukorralduse seaduse tähenduses või rahapesu ja terrorismi tõkestamise seaduse §-s 8 nimetatud usaldusfondide ja äriühingute teenuse pakkuja.
Äriühingu aadressiks loetakse sellisel juhul kontaktisiku aadress.
Kui e-resident Eestis ei ole ning ei saa Eestist tulu ning kogu tema tegevus toimub väljaspool Eestit, toimub maksustamine riigis, kus e-resident elab või tulu tegelikult saab.
E-residendi asutatud Eesti äriühing on Eesti resident.
Kui Eestis asutatud äriühingu tegevus toimub ainult väljaspool Eestit või Eesti äriühingu juhtimine toimub väljastpoolt Eestit, siis maksustatakse Eesti residendi välisriigis saadud tulu välisriigis ning Eestis tegelikult maksukohustust ei teki, sest Eesti tagab topeltmaksustamise vältimise.
Kui Eesti residendist äriühing saab välisriigis kasumit püsiva tegevuskoha kaudu, vabastatakse välisriigis maksustatud kasumi arvelt Eestis välja makstud dividendid Eestis tulumaksust.
Seega tekib e-residendi Eesti äriühingu maksukohustus sellisel juhul eelkõige välisriigis ning e-residentsus Eestis ei vabasta automaatselt välisriigi maksukohustusest.
Kuigi Eesti residendist äriühingul ei pruugi Eestis maksukohustust tekkida, võib tal siiski olla kohustus esitada Eestis maksudeklaratsioone.
Vorm TSD on tulu- ja sotsiaalmaksu, kohustusliku kogumispensioni makse ja töötuskindlustusmakse deklaratsioon, mis esitatakse maksustatava väljamakse tegemise kuu eest järgmise kalendrikuu 10. kuupäevaks. Samal vormil erinevatel lisadel deklareeritakse nii äriühingu maksukohustus kui ka väljamakse saaja tulult kinnipeetavad ja makstavad maksud.
Maksukalendrist leiate infot maksude tasumise ja deklaratsioonide esitamise tähtaegade kohta
Eesti maksumäärad
Eesti äriühingu raamatupidamise aastaaruanne tuleb esitada äriregistrile kord aastas. Eesti Maksu- ja Tolliametil on elektrooniline ligipääs aastaaruandes äriregistrile esitatud infole.
Eesti reeglite kohaselt maksustatakse kasum tulumaksuga kasumi (nt dividendi) väljamaksmisel hetkel. Detailsem info rubriigist „Dividendid ja väljamaksed omakapitalist".
Topeltmaksustamist siiski välditakse, st kui Eesti residendist äriühingu tegevus toimub välisriigis/-riikides, siis välisriigis teenitud kasumi Eestis väljamaksmine võidakse Eestis tulumaksust vabastada.
Kui Eesti residendist äriühingu e-residendist omanikule makstakse dividende, tuleb eristada Eesti äriühingu dividendi tulumaksu füüsilisest isikust saaja dividenditulult kinnipeetud tulumaksust.
Kui Eesti äriühing tasub dividendilt tulumaksu tavamääraga 20/80, ei peeta dividendiväljamakselt e-residendist füüsilisele isikule täiendavalt tulumaksu kinni. E-residendist füüsiline isik oma residendiriigis enamasti Eesti äriühingu tasutud tulumaksu topeltmaksustamise vältimiseks arvesse võtta ei saa, sest Eesti tulumaksu on tasunud saajast erinev isik.
Alates 2019. a kohaldub Eesti äriühingu regulaarselt makstavale dividendile senisest madalam määr – 14/86. Viimasel juhul peab Eesti äriühing väljamakse tegemisel mitteresidendist füüsilisest isikust saaja dividenditulult täiendavalt kinni 7%.
Dividendilt kinnipeetud tulumaks (7%) on füüsilisest isikust saaja tulumaks Eestis, mida võetakse arvesse topeltmaksustamise vältimisel residendiriigis, olenevalt selle riigi reeglitest ja tulumaksuga topeltmaksustamise vältimise lepingust.
E-resident asutas Eestis äriühingu, mis sai 2017. aastal 1000 eurot tulu ja 2018. aastal 500 eurot tulu.
Et kasumit välja ei võetud, siis 2017. ja 2018. aastal tulumaksu maksta ei tule. 2019. aastal makstakse e-residendile dividende summas 1200 eurot. Eesti äriühing maksab dividendilt 300 eurot tulumaksu. Arvutuskäik on järgnev: 1200 × 20 ÷ 80.
Äriühingu tulumaksu tasumise ja dividendi deklareerimise tähtaeg on väljamaksele järgneva kuu 10. kuupäeval.
E-resident saab 1200 eurot dividende, Eesti äriühing maksab tulumaksu ja Eestis täiendavalt tulumaksu kinni ei peeta. E-resident deklareerib saadud dividenditulu oma koduriigi tuludeklaratsioonis ja Eesti äriühingu makstud tulumaksu arvesse ei võeta.
E-residendi (välisriigi maksuresidendi) asutatud Eesti residendist äriühingu juhtimiskoht on välisriigis. Välisriik kohaldab Eesti residendist äriühingu selles välisriigis asuva püsiva tegevuskoha kaudu saadud kasumile sealseid tulu maksustamise reegleid.
Kui Eesti äriühingu välisriigis asuva püsiva tegevuskoha maksustatav kasum on 100 eurot, Eesti äriühingu välisriigis deklareeritud ja tasutud ettevõtte tulumaks on 15% ja Eesti ettevõte maksab dividende summas 85 eurot, siis Eestis ei määrata Eesti äriühingu poolt e-residendist omanikule makstavatele dividendidele täiendavat tulumaksu.
Eestis tuleb välisriigis asuva püsiva tegevuskoha kasum siiski saamisel deklareerida deklaratsiooni TSD lisal 7 ja dividendi saajad deklaratsioonil INF 1, kuigi need makstakse välja ilma Eestis tulumaksu tasumata.
Eestis võidakse kontrollida maksuvabastuse aluseks olnud välisriigis maksustatud kasumi suurust, seega soovitame koguda tõendeid välisriigis maksustatud summa kohta.
Kui e-residendist füüsiline isik saab töötasu ja töö tehakse Eestis, peab tööandja väljamakse Eestis deklareerima ja tasuma tulumaksu ning sotsiaalkindlustuse maksud töötaja eest Eestisse.
Eesti äriühing esitab vormi TSD ja tasub töötasult makstavad maksud Eesti Maksu- ja Tolliametile väljamaksele järgneva kuu 10. kuupäevaks.
Mitteresidendi töötasu maksustamisest
Töötamise registreerimisest
Kui tööandja on e-residendist töötajale väljamakse tegemisel tulumaksu õigesti kinni pidanud ning töötajal muud maksustatavad tulud Eestis puuduvad, ei ole tal kohustust Eestis tuludeklaratsiooni esitada.
Kui mitteresidendi töö toimub väljaspool Eestit, siis Eestis töötasu deklareerima ning töötasult makse maksma ei pea.
Kui e-resident saab Eesti äriühingust juhtimis- või kontrollorgani liikme tasu, siis tuleb hoolimata töö tegemise asukohast maksud tasuda Eestis. E-residendi koduriik maksustab saadud tulu, kuid võtab topeltmaksustamise vältimiseks arvesse juba Eestis tasutud tulumaksu.
Kui e-resident saab Eesti äriühingult igakuiselt 100 eurot juhatuse liikme tasu, peetakse sellelt 20% tulumaksu kinni ja 33% sotsiaalmaksu tasutakse Eesti residendist äriühingu poolt.
Kui e-resident juhib ettevõtet väljastpoolt Eestit, tekib Eesti äriühingul tõenäoliselt välisriigis püsiv tegevuskoht ning välisriigis tuleb saadud Eesti äriühingu kasumilt tasuda tulumaks.
Väljamakse liigi eristamine
Olukordades, kus e-resident on Eestisse asutatud äriühingu ainuosanik, juhatuse liige ja töötaja ühes isikus ning panustab lisaks äriühingu juhtimisele ka aktiivselt äriühingu majandustegevusse, osutab teenuseid või müüb kaupu, tuleb eristada väljamaksete tegemisel töötasu, juhatuse liikme tasu ja dividendid ning vastavalt tegelikule sisule need deklareerida.
Kui e-resident registreerib ennast Eestis füüsilisest isikust ettevõtjana, siis kaasneb sellega kohustus esitada kord aastas tuludeklaratsioon, isegi juhul kui Eestis tulumaksuga maksustatavat tulu ei saadud, ning tasuda 4 korda aastas sotsiaalmaksu avansilisi makseid.
Sotsiaalmaksu avansilise makse suurus ei olene tegelikult saadud kasu suurusest, vaid see kehtestatakse igaks aastaks riigieelarvega.
Sotsiaalmaksu miinimumkohustuse aluseks olev kuumäär
Eesti ettevõtjat (Eestis registreeritud äriühingut või füüsilisest isikust ettevõtjat) ei käsitata automaatselt käibemaksukohustuslasena. Eesti ettevõtjal tegelikult Eestis ettevõtlust ei toimu ning tal ei ole Eestis ei maksustatavat käivet ega muid käibemaksuga maksustamisele kuuluvaid tehinguid (näiteks kauba ühendusesisest soetamist, mille käigus kaup toimetatakse teisest liikmesriigist Eestisse) – siis teda ka üldreeglina Eestis käibemaksukohustuslasena ei registreerita. Kui ettevõte on registreeritud Eesti äriregistris, kuid teostab oma ettevõtluse käigus ainult selliseid tehinguid, mis kuuluvad käibemaksuga maksustamisele mõnes välisriigis – siis tuleb ettevõttel pöörduda vastava välisriigi maksuhalduri poole ja välja selgitada oma käibemaksukohustused selles välisriigis.
Näited tehingutest, mille puhul tekivad käibemaksukohustused välisriigis ja mille teostaja ei pea end Eestis maksukohustuslasena registreerima
Eesti äriühing ostab kaupa Hiinast, mis imporditakse Saksamaale ning lastakse seal vabasse ringlusesse. Saksamaa laost müüakse kaup edasi äriisikutele ja eraisikutele nt Saksamaal, Prantsusmaale, Poola. Käibe tekkimise koht ei ole Eesti. Kui kaup müüakse Saksamaal asuvast laost Euroopa Liidu liikmesriikide maksukohustuslastele või Saksamaa eraisikutele, on käibe tekkimise koht alati Saksamaa. Kui kaup müüakse Saksamaal asuvast laost teiste liikmesriikide eraisikutele, on tegemist kaugmüügiga ja tuleb jälgida ostja liikmesriigis kehtestatud kaugmüügi piirmäära täitumist (Eestis see on 35 000 eurot kalendriaasta algusest arvates, kuid mõnes liikmesriigis on teistsugune). Kuni ostja liikmesriigi kaugmüügi piirmäära ületamiseni või müüja vabatahtliku registreerimiseni ostja liikmesriigis enne piirmäära ületamist on käibe tekkimise koht Saksamaa. Pärast ostja liikmesriigi kaugmüügi piirmäära ületamist või müüja vabatahtlikku registreerimist ostja liikmesriigis on käibe tekkimise koht ostja liikmesriik.
Eesti äriühing ostab kaupa Poolast, mis transporditakse Saksamaa lattu. Saksamaa laost müüakse kaup edasi äriisikutele ja eraisikutele nt Saksamaal, Prantsusmaale, Rootsi, Austriasse jms. Käibe tekkimise koht ei ole Eesti. Kui kaup müüakse Saksamaal asuvast laost Euroopa Liidu liikmesriikide maksukohustuslastele või Saksamaa eraisikutele, on käibe tekkimise koht alati Saksamaa. Kui kaup müüakse Saksamaal asuvast laost teiste liikmesriikide eraisikutele, on tegemist kaugmüügiga ja tuleb jälgida ostja liikmesriigis kehtestatud kaugmüügi piirmäära täitumist (Eestis see on 35 000 eurot kalendriaasta algusest arvates, kuid mõnes liikmesriigis on teistsugune). Kuni ostja liikmesriigi kaugmüügi piirmäära ületamiseni või müüja vabatahtliku registreerimiseni ostja liikmesriigis enne piirmäära ületamist on käibe tekkimise koht Saksamaa. Pärast ostja liikmesriigi kaugmüügi piirmäära ületamist või müüja vabatahtlikku registreerimist ostja liikmesriigis on käibe tekkimise koht ostja liikmesriik.
Eesti äriühing tegeleb enda nimel kontserdipiletite müügiga (sissepääsuteenus) Soomes toimuvale kontserdile. Käibe tekkimise koht ei ole Eesti, vaid ürituse toimumise riik Soome.
Eesti äriühing teostab reisijatevedu Rootsis. Käibe tekkimise koht ei ole Eesti, vaid veo toimumise riik Rootsi.
Eesti äriühing teostab eraisikutele kaubaveoteenuseid Poolast Eestisse ning Poolas. Käibe tekkimise koht ei ole Eesti, vaid veo algusriik Poola.
Eesti äriühing rendib Itaalias sõidukeid. Kuna tegemist on transpordivahendi lühiajalise rendile andmisega, siis käibe tekkimise koht on Itaalia, mitte Eesti.
Eesti firma impordib kaupa Ukrainast, kuid kaup ei saadeta Ukrainast mitte Eestisse, vaid Leetu ning Leedus toimub ka vabasse ringlusse lubamine ja edasimüük, kaupa Eestisse üldse ei tooda. Kauba edasimüügitehingu käibe tekkimise koht on Leedu, mitte Eesti.
Eesti firma teeb ehitustöid Soomes eraisikule. Kinnisasjaga seotud teenuste käibe tekkimise koht on alati kinnisasja asukohariik – praegu seega Soome, mitte Eesti.
Tehinguid, mille puhul tekib Eesti ettevõtjal käibemaksukohustus välisriigis, Eestis käibemaksuga ei maksustata ja Eestis esitatavas käibedeklaratsioonis ei deklareerita. Kui Eesti ettevõtja teostab ainult niisugust käivet, puudub tal kohustus ja vajadus end Eestis käibemaksukohustuslasena registreerida.
Ettevõtja peab end Eestis registreerima käibemaksukohustuslasena, kui tema maksustatav käive (kaupade ja teenuste käive, mis kuulub maksustamisele Eestis ja mille käibemaksumäär on 20%, 9% või 0%) ületab kalendriaasta algusest arvates Eesti käibemaksuseaduses sätestatud piirmäära, mis on 40 000 eurot aastas. Piirmäära hulka ei arvestata põhivara võõrandamist. Kui ettevõtja aastakäive on sellest piirmäärast väiksem, ei ole tal kohustust end käibemaksukohustuslasena registreerida ega käibemaksuga maksustatavate kaupade müümisel ja käibemaksuga maksustatavate teenuste osutamisel Eestis käibemaksu maksta.
Kui äriühing on Eestis käibemaksukohustuslasena registreeritud, siis peab ta esitama Maksu- ja Tolliametile käibedeklaratsioone ja maksma käibemaksu. Käibemaksuga maksustamise periood on kalendrikuu ning käibedeklaratsioon tuleb esitada ja käibemaks maksta maksustamisperioodile järgneva kuu 20. kuupäevaks. Käibedeklaratsioon tuleb esitada ka siis, kui maksustamisperioodil käivet ega sisendkäibemaksu ei olnud.
Maksu- ja Tolliamet võib kustutada käibemaksukohustuslaste registrist isiku, kes ei ole esitanud käibedeklaratsiooni kuue viimase järjestikuse maksustamisperioodi kohta või kes ei esita Maksu- ja Tolliameti nõudmisel tõendeid Eestis ettevõtlusega tegelemise kohta (käibemaksuseaduse § 22 lõiked 3 ja 31).
Käibemaksu standardmäär Eestis on 20%.
Nimekiri kaupadest ja teenustest, mis on maksustatud madalama käibemaksumääraga 9% või 0%
Käibemaksuvabade kaupade ja teenuste nimekiri
Detailsem informatsioon Eesti käibemaksureeglitest
Käibedeklaratsiooni ja selle lisa täitmise juhised
Eestis käibemaksukohustuslasena registreeritud äriühingul on kohustus esitada ka ühendusesisese käibe aruanne maksustamisperioodile järgneva kuu 20. kuupäevaks, juhul kui tal on tekkinud ühendusesisene käive või kui ta on võõrandanud kaupa edasimüüjana kolmnurktehingus.
Ühendusesiseseks käibeks loetakse kaupade müüki Eestist teise liikmesriigi käibemaksukohustuslastele kui kaup toimetatakse Eestist teise liikmesriiki ning selliste teenuste osutamist teise liikmesriigi maksukohustuslasele, mille käibe tekkimise kohaks sõltumata teenuse tegeliku osutamise riigist loetakse teenuse saaja liikmesriik (teenuse osutaja deklareerib oma liikmesriigis 0% määraga käibena). Teenuseid, mis sõltumata saajast (sh teise liikmesriigi maksukohustuslasele osutamise korral) kuuluvad alati maksustamisele ja deklareerimisele nende tegeliku osutamise riigis, ühendusesisese käibe aruandel ei deklareerita. Eestis maksukohustuslasena registreeritud müüja ei lisa käibemaksu kaubale, mis toimetatakse maksukohustuslasena registreeritud ostjale (või ka mille ostja toimetab) teise liikmesriiki. Käive loetakse küll toimunuks kauba võõrandamise lähteriigis (maksustatakse 0% määraga), kuid maksustamine toimub kauba sihtkohariigis ja kauba sihtkohariigis kehtivate käibemaksumäärade kohaselt. Peale kaupade võõrandamise käsitatakse kauba ühendusesisese käibena ka seda, kui maksukohustuslane toimetab kauba teise liikmesriiki oma seal toimuva ettevõtluse tarbeks.
Ühendusesisese käibe aruande esitamisest ja täitmisest
Ettevõtlusega tegelev teise liikmesriigi isik, kellel puudub Eestis püsiv tegevuskoht, võib end käibemaksukohustuslasena registreerides määrata maksukorralduse seaduses nimetatud maksuesindaja, kelle Maksu- ja Tolliamet on heaks kiitnud.
Ettevõtlusega tegeleval ühendusevälise riigi isikul, kellel puudub püsiv tegevuskoht Eestis, on maksukohustuslasena registreerides maksuesindaja määramine kohustuslik (käibemaksuseaduse § 20 lg 6).


text:
3-1-1-21-15 Riigikohus 09.04.2015
Vara arestimise (KrMS § 142) määrusest peab üheselt ja selgelt nähtuma nii põhjendatud kahtluse olemasolu selle kohta, et isik on toime pannud kuriteo tunnustega teo (vt RKKKm 3-1-1-97-13, p 8 jj) kui ka vara arestimise alus, s.t põhjendatud kahtlus, et esinevad asjaolud, mille alusel võidakse kriminaalasjas esitada tsiviilhagi, kohaldada konfiskeerimist, selle asendamist või varalist karistust, ja et tsiviilhagis esitatud nõude, riigi konfiskeerimisnõude või varalise karistuse täitmine võib ilma vara arestimata osutuda võimatuks või muutuda oluliselt raskemaks RKKKm 3-1-1-97-13, p 13 jj). KarS § 831 alusel konfiskeeritav vara, samuti vara, mille KarS § 831 alusel konfiskeerimise asendamiseks võib kohus isikult KarS § 84 järgi rahasumma välja mõista, peab pärinema sellestsamast kuriteost, mis on konkreetse kriminaalmenetluse esemeks (vt RKKKm 3-1-1-97-13, p 19). See tähendab muu hulgas, et kahtlustatava vara arestimist ei saa põhjendada kuriteoga, mida talle samas kriminaalasjas esitatud kahtlustus ei hõlma.
N-ö ajutise arestimise korral kehtib vara arestimise määrus selles märgitud tähtaja lõpuni. Selleks, et vara jääks arestituks ka pärast kohtumääruses nimetatud tähtaega, tuleb prokuratuuril esitada uus vara arestimise taotlus ja kohtul teha uus vara arestimise määrus, nagu on otsesõnu märgitud ka Riigikohtu lahendites (3-1-1-1-12, p-d 17-18 ja 3-1-1-9-14, p 8.1.). Kohtul puudub pädevus juba jõustunud arestimismäärust muuta (täiendada), nt pikendada vara arestimise tähtaega või muuta tähtajaline arest tähtajatuks. Kohus peab tegema uue vara arestimise otsustuse, mis hõlmab esialgses kohtumääruses ette nähtud tähtajale järgnevat perioodi (tähtajatult või kohtu määratavaks uueks tähtajaks). Ka selline uus arestimisotsustus eeldab nii põhjendatud kuriteokahtluse kui ka vara arestimise aluse tuvastamist. Samas, otsustades seda, kas jätta vara arestituks ka pärast ajutise aresti tähtaja möödumist, saab kohus arestimise eelduste tuvastamisel üldjuhul lähtuda vara ajutise arestimise määruses tuvastatust. See tähendab, et kui uue arestimistaotluse lahendamise ajaks ei ole ilmnenud uusi asjaolusid, mis seaksid kuriteokahtluse põhjendatuse, arestimise aluse või vara aresti proportsionaalsuse kahtluse alla, ei pea kohus esitama nende kohta uut täiemahulist põhjendust. Varasemas kohtumääruses ammendavalt käsitletud küsimustes, mille osas ei ole uusi olulisi fakte ilmnenud, võib kohus piirduda viitega varasemale määrusele. Sellisel juhul tuleb kohtul esitada täiendavad põhjendused küsimustes, mis jäid vara ajutisel arestimisel lahtiseks, eeskätt vara arestimise ulatuse kohta. Märgitu kehtib vaid siis, kui uue arestimistaotluse aluseks on seesama kuriteokahtlus, millest lähtuti ka vara ajutisel arestimisel. Juhul, kui kuriteokahtlus, millele tuginedes prokuratuur vara arestimist taotleb, on oluliselt muutunud või asendunud uue kuriteokahtlusega, pole kohtul oma põhjendustes võimalik varasemale arestimismäärusele tugineda. Kui aga peaks ilmnema, et prokuratuuri uues arestimistaotluses esitatud asjaolude kohaselt ei saanud kahtlustatav vara selle väidetava kuriteoga, mida kirjeldati ajutise arestimise aluseks olnud kuriteokahtluses, ja taotluses ei tugineta ka uuele kuriteokahtlusele, ei saa kahtlustatava vara aresti alla jätta.

matches:
Riigikohus
§ 142
§ 831
§ 831
kohus
§ 84
Kohus
kohus
kohus
kohus


Vabariigi Presidendi töökorra seadus – Riigi Teataja
Vabariigi Presidendi 30. aprilli 2001. a otsusega nr 1052
(2) Vabariigi President on isik, kes on valitud Vabariigi Presidendiks Vabariigi Presidendi valimise seaduses (RT I 1996, 30, 595) ettenähtud korras.
VABARIIGI PRESIDENDI VOLITUSED
(3) Vabariigi President kirjutab alla ametivande tekstile, mida tema ametivolituste ajal hoitakse Riigikogu Kantseleis ja pärast ametivolituste lõppemist Riigiarhiivis.
2) ta on võetud kriminaalvastutusele vastavalt Vabariigi Presidendi ja Vabariigi Valitsuse liikme kohtulikule vastutusele võtmise korra seadusele (RT I 1995, 83, 1441; 2000, 35, 222).
(1) Kui Vabariigi President on puhkuse, haiguse või muu takistuse tõttu ajutiselt võimetu täitma oma ülesandeid, teeb ta Riigikogu esimehele selle kohta kirjaliku avalduse, milles nimetab põhjuse.
(2) Kui Vabariigi President on võimetu käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud avaldust esitama, teeb seda õiguskantsler.
3) jõustub teda süüdi mõistev kohtuotsus;
4) ta on tunnistatud kestvalt võimetuks oma ülesandeid täitma.
(4) Riigikohtu üldkogu otsustab nõusoleku andmise Riigikogu esimehe avalduse kättesaamisest 14 päeva jooksul.
VABARIIGI PRESIDENDI ÕIGUSAKTID
AMETISSENIMETAMISED JA AMETIST VABASTAMISED
(2) Vabariigi President nimetab ametisse ja vabastab ametist Kaitsejõudude Peastaabi ülema, Kaitseliidu ülema ja väeliikide ülemad Vabariigi Valitsuse ja kaitseväe juhataja ettepanekul 30 tööpäeva jooksul, arvates ettepaneku saamisest.
(1) Vabariigi President teeb Riigikogule ettepaneku Riigikohtu esimehe, Eesti Panga nõukogu esimehe, riigikontrolöri, õiguskantsleri ning kaitseväe juhataja või ülemjuhataja ametissenimetamiseks vastavalt põhiseaduse § 78 punktile 11.
(3) Käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud ametiisiku volituste ennetähtaegse lõppemise korral teeb Vabariigi President ametissenimetamise ettepaneku Riigikogule 30 tööpäeva jooksul, alates vastava ametiisiku volituste ennetähtaegsest lõppemisest.
8) korraldab Vabariigi Presidendi ametihüvede rakendamist;
§ 25. Kohtute seaduse täiendamine
Kohtute seaduse (RT 1991, 38, 472; 1993, 1, 2; RT I 1993, 24, 429; 65, 922; 1994, 81, 1382; 86/87, 1487; 94, 1609; 1995, 29, 358; 87, 1540; 1996, 31, 631; 42, 811; 51, 967; 1998, 4, 62; 2000, 35, 219; 51, 321; 2001, 21, 113) § 27 lõiget 3 täiendatakse punktiga 12 järgmises sõnastuses:
« 12) teeb õiguskantsleri taotlusel otsuse tunnistada Vabariigi President kestvalt võimetuks oma ülesandeid täitma.»
§ 26. Välisteenistuse seaduse täiendamine
Välisteenistuse seaduse (RT I 1995, 15, 172; 50, 764; 1996, 49, 953) § 26 täiendatakse lõikega 3 järgmises sõnastuses:
« (3) Diplomaadi nimetamisel ametisse Vabariigi Presidendi Kantseleisse või peaministri büroosse arvestatakse seal töötamise aeg diplomaatilise staaži hulka ja tema diplomaatiline teenistusaste säilib.»
§ 27. Vabariigi Presidendi ametihüve seaduse muutmine
Vabariigi Presidendi ametihüve seaduses (RT I 1996, 51, 966; 2000, 55, 359) tehakse järgmised muudatused:
1) paragrahvi 2 lõige 11 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« (11) Presidendi ametipalga koefitsient on 7,0.»;
2) paragrahvi 10 lõige 3 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« (3) Toitjakaotuspension määratakse riikliku pensionikindlustuse seaduse (RT I 1998, 64/65, 1009; 2000, 36, 226; 2001, 9, 42) § 13 alusel.»;
3) paragrahvi 11 lõike 1 punkt 2 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« 2) saada oma käsutusse nõunik ja sekretär, kes on Vabariigi Presidendi Kantselei teenistujad;»;
«Käesoleva seaduse § 9 lõiget 2 ei rakendata presidendi suhtes, kes on valitud vastavalt Eesti Vabariigi põhiseaduse rakendamise seaduse § 4 sätetele, ja Eesti Vabariigi Ülemnõukogu esimehe suhtes.»;
5) paragrahvi 17 tekst muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
«Käesolev seadus laieneb §-de 9–14 osas Eesti Vabariigi Ülemnõukogu esimehe suhtes.»
§ 28. Teenetemärkide seaduse täiendamine
Teenetemärkide seaduse (RT I 1997, 1, 4; 14, õiend; 1998, 47, 699) § 8 täiendatakse kolmanda lausega järgmises sõnastuses:
«Maarjamaa Risti teenetemärk jääb ametist lahkunud Vabariigi Presidendile.»
§ 29. Õiguskantsleri seaduse täiendamine
Õiguskantsleri seaduse (RT I 1999, 29, 406; 2000, 92, 597) § 1 täiendatakse lõikega 4 järgmises sõnastuses:
« (4) Õiguskantsler teeb Riigikohtu üldkogule taotluse tunnistada Vabariigi President kestvalt võimetuks oma ülesandeid täitma.»


5 Riiklik sordiregister
§ 57 Riikliku sordiregistri asutamine ja selle tegevuse korraldamine
§ 124 Kvaliteedinõuetele mittevastava seemne, paljundus- või kultiveerimismaterjali turustamine
§ 131 Riiklik sordiregister ja sordileht
jõustumine 01.01.2006, § 65 lõike 1 punkt 3 osas 1.07.2006.
(1) Käesolev seadus reguleerib taimesordi (edaspidi sort) registreerimist, sordi sordilehte ja kaitse alla võtmist, kaitsealuse sordi omaniku õigusi, seemne ning taimse paljundusmaterjali (edaspidi paljundusmaterjal) ja kultiveerimismaterjali turustamisotstarbelist tootmist, sealhulgas pakendamist, turustamist ja Eestisse toimetamist, riiklikku järelevalvet ning vastutust käesoleva seaduse ja selle alusel kehtestatud õigusaktide rikkumise eest.
3) vähesel määral jaemüügi korras kohaliku turu kaudu lõpptarbijale turustamiseks ettenähtud paljundusmaterjal, välja arvatud seemnekartul;
(1) Paljundusmaterjal käesoleva seaduse tähenduses on seemnekartul ning aiakultuuri puhul eelkõige liigi paljundamiseks või istutusmaterjali tootmiseks kasutatav taimne materjal, sealhulgas puuvilja-, marja- ja dekoratiivkultuuri puhul ka seeme ning vegetatiiv- ja seemikalus ning puuvilja-, marja- ja köögiviljakultuuri puhul ka istutusmaterjal, milleks on istutamiseks või ümberistutamiseks ettenähtud taim või taimeosa.
(1) Käesolevas seaduses Taimetoodangu Inspektsioonile ning Metsakaitse- ja Metsauuenduskeskusele ettenähtud menetlustähtaja arvestus algab pärast riigilõivu tasumist taotluse ja selles esitatud andmeid tõendavate kõigi vajalike dokumentide (edaspidi koos taotlus ) saamise päevast alates.
(2) Käesoleva seaduse alusel tehtud Taimetoodangu Inspektsiooni ning Metsakaitse- ja Metsauuenduskeskuse otsuse ärakiri või väljavõte otsusest saadetakse isikule otsuse tegemisest arvates kümne tööpäeva jooksul posti teel tähtkirjaga või väljastusteatega tähtkirjaga.
(1) Kaitse alla, sordilehte või põllukultuuride soovitatud sordilehte võib võtta registreeritud sorti. Sordi registreerimine on menetlus, mille käigus tehakse kindlaks sordi vastavus käesolevas seaduses sätestatud nõuetele ja kantakse nõuetekohane sort riiklikku sordiregistrisse.
(2) Sordi registreerimiseks esitab taotleja riikliku sordiregistri volitatud töötlejale (edaspidi registripidaja) vormikohase taotluse. Taotluse esitaja vastutab taotluses esitatud andmete õigsuse eest.
(1) Käesoleva seaduse § 8 lõikes 2 nimetatud taotluses esitatakse registripidajale kinnitamiseks ettepanek sordi nime kohta koodi või nime kujul.
Kui sordinimi on käesolevas seaduses sätestatud nõuete kohane, teeb registripidaja otsuse sordinimi kinnitada.
(2) Registripidaja teeb kande riiklikku sordiregistrisse sordi registreerimise otsuse tegemise päeval.
(1) Registripidaja kinnitatud või riiklikku sordiregistrisse kantud sordinime muutmine algatatakse:
1) registripidaja otsusel, kui pärast sordinime kinnitamist, sordi registreerimise otsuse tegemist või sordi riiklikku sordiregistrisse kandmist ilmnevad asjaolud, mille tõttu sordinimi ei ole käesolevas seaduses sätestatud nõuete kohane;
(5) Sordilehte võib võtta ka geneetiliste ressursside säilitamiseks ettenähtud sordi.
(4) Sordileht ja sordilehte võetud sortide säilitajate nimekiri avalikustatakse registripidaja veebilehel ja Taimetoodangu Inspektsiooni ametlikus väljaandes. Geneetiliselt muundatud sort tähistatakse sordilehes asjakohaselt.
(5) Geneetiliste ressursside säilitamiseks ettenähtud põllu- või köögiviljakultuuri sort võetakse sordilehte, kui see vastab sellise sordi kohta sätestatud nõuetele.
(7) Geneetiliste ressursside säilitamiseks ettenähtud sortide loetelu, nende kohta esitatavad nõuded taimeliigi või -liikide grupi kaupa ning turustamise nõuded võib kehtestada põllumajandusminister.
(3) Sorti hoitakse sordilehes kümme kalendriaastat.
(4) Sordi sordilehte võtmise korra ning sordilehte võetavate taimeliikide loetelu kehtestab põllumajandusminister .
(1) Sordilehte võetud põllu- ja köögiviljakultuuri sort peab sordilehes hoidmise aja jooksul vastama eristatavuse, ühtlikkuse ja püsivuse nõuetele (edaspidi sordi säilimine). Sordilehte võetud põllu- ja köögiviljakultuuri sordi säilimise tagab sordi säilitaja.
(3) Sordi säilitaja esitab registripidaja määratud tähtpäevaks ja kohta sordi säilimist käsitleva teabe ja dokumendid ning katse tegemiseks või standardproovi uuendamiseks vajaliku sordi seemne või paljundusmaterjali proovi, näidise või sordi koostisosa. Standardproovi säilitatakse Majanduskoostöö ja Arengu Organisatsiooni (Organisation for Economic Co-operation and Development, edaspidi OECD) juhiste kohaselt.
(4) Põllu- ja köögiviljakultuuri liigi tunnuste miinimumnõuded ning järelevalve käigus sordi säilimise kontrollimise nõuded kehtestab põllumajandusminister, arvestades lisaks Euroopa Liidu õigusaktide nõuetele ka CPVO ja UPOV-i registreerimiskatsete juhendite nõudeid.
(2) Sordi sordilehes hoidmise tähtaja pikendamiseks esitab taotleja käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud avalduse registripidajale kaks aastat enne käesoleva seaduse § 28 lõikes 3 sätestatud tähtpäeva.
2) kantud riiklikku sordiregistrisse;
(1) Sordi kaitse alla võtmine on menetlus, mille käigus registripidaja teeb kindlaks sordi vastavuse sordi eristatavuse, ühtlikkuse, püsivuse, sordi nime ja uudsuse nõuetele, asjaolu, et sort ei ole Euroopa Liidu sordikaitse alla võetud, ning teeb sordi kaitse alla võtmise kohta kande riiklikku sordiregistrisse.
(1) Kui sort vastab käesolevas seaduses sätestatud tingimustele, teeb registripidaja sordi kaitse alla võtmise otsuse ning samal päeval sellekohase kande riiklikku sordiregistrisse.
(3) Riiklikku sordiregistrisse kantud sort, välja arvatud viinapuu ja puukultuuri sort, on sordikaitse all 25 aastat sordi kaitse alla võtmise otsuse tegemise päevast alates. Riiklikku sordiregistrisse kantud viinapuu ja puukultuuri sort on sordikaitse all 30 aastat sordi kaitse alla võtmise otsuse tegemise päevast alates.
(1) Registripidaja väljastab kaitse alla võetud sordi omanikule kaitsealuse sordi tunnistuse sordi kaitse alla võtmise otsuse ja riiklikku sordiregistrisse sellekohase kande tegemisest arvates kümne tööpäeva jooksul. Kaitsealuse sordi tunnistus kehtib sordi kaitse all oleku aja jooksul.
(3) Registripidaja teeb sordi kaitse alla võtmise otsuse kehtetuks tunnistamise otsuse järelevalveametniku ettepanekul kas käesoleva paragrahvi lõike 1 punktis 1 sätestatud avalduse saamisest, punktides 2 või 4 nimetatud asjaoludest teadasaamisest või punktis 3 nimetatud tähtaja möödumisest arvates 30 tööpäeva jooksul ja teeb sellekohase kande riiklikku sordiregistrisse.
(2) Registripidaja teeb sordi kaitse alla võtmise otsuse tagasiulatuvalt kehtetuks tunnistamise otsuse käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud asjaolu tõendamisest arvates 30 tööpäeva jooksul ja teeb sellekohase kande riiklikku sordiregistrisse.
(3) Sundlitsentsist tulenev kaitsealuse sordi kasutusõigus tekib litsentsisaajal riiklikku sordiregistrisse asjakohase kande tegemise päevast alates.
5. jagu Riiklik sordiregister
§ 57. Riikliku sordiregistri asutamine ja selle tegevuse korraldamine
(1) Riiklik sordiregister (edaspidi register) on põllumajandusministri ettepanekul Vabariigi Valitsuse asutatud riiklik register. Registri pidamise põhimääruse kehtestab Vabariigi Valitsus.
(2) Avalikustamisele mittekuuluvate andmete ja isikuandmete kaitse seaduses nimetatud eraeluliste isikuandmete kättesaadavus on piiratud ning neid võivad ametialaselt kasutada järelevalveasutuse juht ja tema määratud järelevalveametnik.
(1) Seemne või paljundusmaterjali tootmine käesoleva seaduse tähenduses on seemne või paljundusmaterjali paljundamine vegetatiivsel või muul viisil, töötlemine, säilitamine ja pakendamine turustamise eesmärgil.
Paljundus- ja kultiveerimismaterjali tarnija käesoleva seaduse tähenduses on taimekaitseseaduse alusel taimetervise registrisse kantud füüsiline või juriidiline isik, kes tegeleb kas paljundus- või kultiveerimismaterjali paljundamise, tootmise, säilitamise, töötlemise või turustamisega.
(3) Metsapuude seemne seemlas tootmise korral kasutatakse seemla rajamiseks Metsakaitse- ja Metsauuenduskeskuse tunnustatud plusspuude järglasi.
(7) Seemne ja paljundusmaterjali tootmise nõuded kehtestab põllumajandusminister .
(1) Isik, kes soovib tegeleda kultiveerimismaterjali tootmisega, esitab tegevusloa saamiseks Metsakaitse- ja Metsauuenduskeskusele sellekohase taotluse. Isikul peab olema tegevusluba enne kultiveerimismaterjali tootmise alustamist.
(2) Kultiveerimismaterjali tootmise tegevusloa väljastamise otsustamiseks hindab Metsakaitse- ja Metsauuenduskeskus isiku ja tema ettevõtte vastavust käesoleva seaduse nõuetele nii taotluse alusel kui ka ettevõttes kohapeal, lähtudes kultiveerimismaterjalist, mille tootmist isik alustada soovib. Ettevõtte kohapealse kontrollimise kohta koostab järelevalveametnik kontrollakti.
(3) Kultiveerimismaterjali tootmise tegevusloa väljastamise või sellest keeldumise otsuse teeb Metsakaitse- ja Metsauuenduskeskus taotluse saamisest arvates 15 tööpäeva jooksul.
(4) Metsakaitse- ja Metsauuenduskeskus keeldub taotlejale tootmise tegevusloa väljastamisest, kui:
(5) Kultiveerimismaterjali tootmise tegevusluba kehtib viis aastat. Tegevusloa kehtivusaega võib Metsakaitse- ja Metsauuenduskeskus pikendada tegevusloa omaja kirjaliku taotluse alusel kuni viie aasta võrra tegevusloa kehtivusaja lõppemisele järgnevast päevast alates, kui tegevusloa omaja ja tema ettevõte on jätkuvalt käesoleva seaduse nõuete kohased.
(6) Kultiveerimismaterjali tootmise tegevusloa kehtivusaja pikendamiseks esitab tegevusloa omaja taotluse Metsakaitse- ja Metsauuenduskeskusele vähemalt 30 päeva enne loa kehtivusaja lõppemist. Metsakaitse- ja Metsauuenduskeskus teeb tegevusloa väljastamise või sellest keeldumise otsuse taotluse saamisest arvates 15 tööpäeva jooksul.
(2) Kultiveerimismaterjali tootmise tegevusloa kehtivuse osalise või täieliku peatamise otsuse teeb Metsakaitse- ja Metsauuenduskeskus käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud asjaolust teadasaamisest arvates kümne tööpäeva jooksul.
(5) Kui kultiveerimismaterjali tootmise tegevusloa kehtivuse peatamise aluseks olnud asjaolu on kõrvaldatud, taastab Metsakaitse- ja Metsauuenduskeskus kultiveerimismaterjali tootmise tegevusloa kehtivuse.
(2) Kultiveerimismaterjali tootmise tegevusloa osaliselt või täielikult kehtetuks tunnistamise otsuse teeb Metsakaitse- ja Metsauuenduskeskus käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud asjaolust teadasaamisest arvates kümne tööpäeva jooksul.
(1) Isik, kes soovib tegeleda taimeliigi mikropaljundamisega, esitab taotluse tegevusloa saamiseks paljundusmaterjali puhul Taimetoodangu Inspektsioonile ja metsapuude taimede puhul Metsakaitse- ja Metsauuenduskeskusele (edaspidi mõlemad koos järelevalveasutus ). Isikul peab olema kultiveerimismaterjali tootmise tegevusluba enne metsapuude taimede mikropaljundamise alustamist.
(6) Kultiveerimismaterjali sertifitseerimine käesoleva seaduse tähenduses on metsapuude seemnete analüüsimine akrediteeritud laboratooriumis rahvusvaheliselt tunnustatud meetodi kohaselt, muu taimse materjali kehtestatud kvaliteedinõuetele vastavuse ja päritolu kindlakstegemine ning kultiveerimismaterjali sertifitseerimist tõendava dokumendi väljastamine Metsakaitse- ja Metsauuenduskeskuse poolt, samuti sertifitseeritud seemne müügipakendi sulgemine Metsakaitse- ja Metsauuenduskeskuse järelevalve all.
(1) Seemne ja paljundusmaterjali sertifitseerimise korraldab seemne või paljundusmaterjali sordi omaniku, esindaja või säilitaja taotluse alusel Taimetoodangu Inspektsioon. Kultiveerimismaterjali sertifitseerimise korraldab kultiveerimismaterjali tootmise või turustamisega tegeleva tarnija taotluse alusel Metsakaitse- ja Metsauuenduskeskus.
(2) Sertifitseeritakse sordilehte või EL põllu- või köögiviljakultuuride sordilehte võetud sordi seemet ja seemnekartulit, tuntud, riiklikku sordiregistrisse kantud või kaitse alla võetud puuvilja- ja marjakultuuride sortide paljundusmaterjali ning kultiveerimismaterjali.
(1) Sertifitseeritud seemne- ja paljundusmaterjali partii kohta väljastab Taimetoodangu Inspektsioon ja sertifitseeritud kultiveerimismaterjali partii kohta Metsakaitse- ja Metsauuenduskeskus sertifitseerimist tõendava dokumendi.
(6) Seemne sertifitseerimist tõendava dokumendi kehtivusaega võib seemnepartii omaniku taotlusel pikendada. Selleks esitab seemnepartii omanik hiljemalt 30 päeva enne sertifitseerimist tõendava dokumendi kehtivusaja lõppemist Taimetoodangu Inspektsioonile või kultiveerimismaterjali puhul Metsakaitse- ja Metsauuenduskeskusele sellekohase taotluse.
(7) Kui seemnepartii on sertifitseeritud seemne idanevuse kohta kehtestatud nõuete kohane, pikendab Taimetoodangu Inspektsioon või Metsakaitse- ja Metsauuenduskeskus sertifitseerimist tõendava dokumendi kehtivust, tehes sellele kehtivusaja pikendamise kohta märke.
(4) Seemne tootja ning paljundus- või kultiveerimismaterjali tootmisega tegelev tarnija peab seemne ning paljundus- või kultiveerimismaterjali tootmise kohta kehtestatud nõuete täitmise üle täpset arvestust. Seemne tootmist käsitlevaid dokumente säilitatakse viis aastat ning paljundus- ja kultiveerimismaterjali tootmist käsitlevaid dokumente säilitatakse kolm aastat.
(3) Kui seemneproovi võtja volitusega seotud tegevus ei ole nõuetekohane, peatab Taimetoodangu Inspektsioon volituse ja annab tähtaja puuduse kõrvaldamiseks. Kui tähtpäevaks puudust ei kõrvaldata, võtab Taimetoodangu Inspektsioon volituse tagasi ja lõpetab ühepoolselt halduslepingu.
(1) Isik, kes soovib tegeleda seemne pakendamisega, esitab taotluse põllu-, köögivilja- ja aiakultuuri seemne pakendamise loa saamiseks Taimetoodangu Inspektsioonile ning metsapuude seemne puhul Metsakaitse ja Metsauuenduskeskusele. Isikul peab olema tegevusluba enne metsataime seemne pakendamise alustamist.
(2) Pakendaja või turustaja tagab, et pakendatud seemnepartii ning paljundus- ja kultiveerimismaterjali partii vastab selle kvaliteeti tõendavates dokumentides näidatud andmetele ja et müügipakendi sisu vastab selle etiketil või taimepassil märgitud andmetele.
(4) Seemne ja seemnekartuli pakendamise ja müügipakendi sulgemise ning seemne ja seemnekartuli müügipakendi ja aiakultuuride seemne partii ning paljundusmaterjali märgistamise nõuded, sertifitseerimist või kontrollimist tõendavate dokumentide väljaandmise korra ning etikettide sisu ja vormi nõuded taimeliigi või -liikide grupi kaupa kehtestab põllumajandusminister .
(4) Seeme ning paljundusmaterjali turustamise nõuded kehtestab põllumajandusminister .
(7) Teise liikmesriiki turustatav kultiveerimismaterjali partii varustatakse komisjoni määruse (EÜ) nr 1598/2002, millega kehtestatakse nõukogu direktiivi 1999/105/EÜ üksikasjalikud rakenduseeskirjad ametiasutuste vastastikuse haldusabi andmise osas (EÜT L 240, 07.09.2002, lk 39–42), kohase teabega. Kultiveerimismaterjali teise liikmesriiki turustaja edastab vajaliku teabe Metsakaitse- ja Metsauuenduskeskusele, kes edastab asjakohase teatise vastutavale ametiasutusele.
Seemne ning paljundus- või kultiveerimismaterjali turustamisega tegelev isik peab oma tegevuse kohta täpset arvestust. Seemne ning paljundus- või kultiveerimismaterjali turustamist käsitlevaid dokumente säilitatakse vähemalt kolm aastat.
(1) Enne kultiveerimismaterjali importimist taotleb importija sertifitseeritava taimeliigi puhul Metsakaitse- ja Metsauuenduskeskuselt selle taimeliigi kultiveerimismaterjali partii importimise luba.
2) kultiveerimismaterjali puhul Metsakaitse- ja Metsauuenduskeskus;
(3) Kui järelevalveametnikul on järelevalve tegemise käigus tekkinud põhjendatud kahtlus, et turustatav seemne- ning paljundus- või kultiveerimismaterjali partii ei vasta turustatava seemne ning paljundus- või kultiveerimismaterjali kohta kehtestatud kvaliteedinõuetele, teeb ta ettekirjutuse sellise seemne- ning paljundus- või kultiveerimismaterjali partii turustamise peatamiseks. Seemne- ning paljundus- või kultiveerimismaterjali partii turustamine peatatakse kuni sellisest partiist võetud proovi analüüsi tulemuste selgumiseni.
(4) Kui järelevalve käigus võetud proovi analüüsimise tulemusena selgub, et seemne- ning paljundus- või kultiveerimismaterjali partii ei vasta turustatava seemne, paljundus- või kultiveerimismaterjali kohta kehtestatud kvaliteedinõuetele, tehakse turustamise keelamise otsus proovi analüüsi tulemuste saamisest arvates viie tööpäeva jooksul.
Seemne ja taimse paljundusmaterjali puhul teavitab Taimetoodangu Inspektsioon ning kultiveerimismaterjali puhul Metsakaitse- ja Metsauuenduskeskus teiste liikmesriikide järelevalveasutusi, Euroopa Komisjoni ja CPVO-d vastavalt Euroopa Liidu õigusaktidele.
§ 124. Kvaliteedinõuetele mittevastava seemne, paljundus- või kultiveerimismaterjali turustamine
(1) Kvaliteedinõuetele mittevastava seemne, paljundus- või kultiveerimismaterjali turustamise eest – karistatakse rahatrahviga kuni 200 trahviühikut.
2) Metsakaitse- ja Metsauuenduskeskus;
§ 131. Riiklik sordiregister ja sordileht
(1) Käesoleva seaduse § 57 lõikes 1 nimetatud riikliku sordiregistrina käsitatakse sordikaitseseaduse § 8 lõike 1 alusel asutatud kaitsealuste sortide registrit.
(1) Nõukogu direktiivi 92/34/EMÜ puuviljade tootmiseks ettenähtud viljapuude paljundusmaterjali ja viljapuude turustamise kohta (EÜT L 157, 10.06.1992, lk 10–18) artikli 16 lõikes 2 nimetatud Euroopa Komisjoni otsuse alusel ning arvestades sama direktiivi nõudeid puuvilja- ja marjakultuuri paljundusmaterjali, selle tootmise, tarnija kohustuste, paljundusmaterjali identsuse ja iseloomulike tunnuste, taimetervise, kasvukeskkonna, pakendamise, järelevalve, müügipakendite märgistamise ja sulgemise kohta, määrab Taimetoodangu Inspektsioon kuni 2007. aasta 31. detsembrini käesoleva seaduse § 109 lõikes 3 nimetatud ühendusevälise riigi, milles toodetud puuvilja- ja marjakultuuri paljundusmaterjal ja selle tootmise nõuded vastavad Euroopa Liidus esitatavatele nõuetele.
(1) Nõukogu direktiivi 92/33/EMÜ köögiviljade paljundus- ja istutusmaterjali, välja arvatud seemne turustamise kohta (EÜT L 157, 10.06.1992, lk 1–9) artikli 16 lõikes 2 nimetatud Euroopa Komisjoni otsuse alusel ning arvestades sama direktiivi nõudeid köögiviljakultuuride paljundusmaterjali, selle tootmise, tarnija kohustuste, paljundusmaterjali sordiehtsuse, omaduste, taimetervise, kasvusubstraadi, pakendamise, kontrollimise korra, märgistamise ja sulgemise kohta, määrab Taimetoodangu Inspektsioon kuni 2007. aasta 31. detsembrini käesoleva seaduse § 109 lõikes 4 nimetatud ühendusevälise riigi, milles toodetud köögiviljakultuuri paljundusmaterjal ja selle tootmise nõuded vastavad Euroopa Liidus esitatavatele nõuetele.
(1) Metsakaitse- ja Metsauuenduskeskus koostab nende ühenduseväliste riikide loetelu, millest on lubatud Eestisse toimetada teatud taimeliigi kultiveerimismaterjali, ning avalikustab selle oma veebilehel.
(2) Metsakaitse- ja Metsauuenduskeskus teavitab Euroopa Komisjoni ja teisi liikmesriike viivitamata ühendusevälistest riikidest, millest on lubatud Eestisse toimetada teatud taimeliigi kultiveerimismaterjali.
1nõukogu direktiiv 66/401/EMÜ söödakultuuride seemne turustamise kohta (EÜT P 125, 11.07.1966, lk 2298–2308), muudetud direktiividega 69/63/EMÜ (EÜT L 48, 26.02.1969, lk 8–12), 71/162/EMÜ (EÜT L 87, 17.04.1971, lk 24–28), 72/274/EMÜ (EÜT L 171, 29.07.1972, lk 37–38), 72/418/EMÜ (EÜT L 287, 26.12.1972, lk 22–30), 73/438/EMÜ (EÜT L 356, 27.12.1973, lk 79–82), 75/444/EMÜ (EÜT L 196, 26.07.1975, lk 6–13), 78/55/EMÜ (EÜT L 16, 20.01.1978, lk 23–29), 78/386/EMÜ (EÜT L 113, 25.04.1978, lk 1–12), 78/692/EMÜ (EÜT L 236, 26.08.1978, lk 13–18), 78/1020/EMÜ (EÜT L 350, 14.12.1978, lk 27), 79/641/EMÜ (EÜT L 183, 19.07.1979, lk 13–16), 79/692/EMÜ (EÜT L 205, 13.08.1979, lk 1–4), 80/754/EMÜ (EÜT L 207, 09.08.1980, lk 36), 81/126/EMÜ (EÜT L 67, 12.03.1981, lk 36–37), 82/287/EMÜ (EÜT L 131, 13.05.1982, lk 24–26), 85/38/EMÜ (EÜT L 16, 19.01.1985, lk 41–42), 86/155/EMÜ (EÜT L 118, 07.05.1986, lk 23–27), 87/120/EMÜ (EÜT L 49, 18.02.1987, lk 39–43), 87/480/EMÜ (EÜT L 273, 26.09.1987, lk 43–44), 88/332/EMÜ (EÜT L 151, 17.06.1988, lk 82–83), 88/380/EMÜ (EÜT L 187, 16.07.1988, lk 31–48), 89/100/EMÜ (EÜT L 38, 10.02.1989, lk 36), 90/654/EMÜ (EÜT L 353, 17.12.1990, lk 48–56), 92/19/EMÜ (EÜT L 104, 22.04.1992, lk 61–62), 96/18/EÜ (EÜT L 76, 26.03.1996, lk 21–22), 96/72/EÜ (EÜT L 304, 27.11.1996, lk 10–11), 98/95/EÜ (EÜT L 25, 01.02.1999, lk 1–26), 98/96/EÜ (EÜT L 25, 01.02.1999, lk 27–33), 2001/64/EÜ (EÜT L 234, 01.09.2001, lk 60–61), 2003/61/EÜ (ELT L 165, 03.07.2003, lk 23–28), 2004/55/EÜ (ELT L 114, 21.04.2004, lk 18), 2004/117/EÜ (ELT L 14, 18.01.2005, lk 18–33);
nõukogu direktiiv 66/402/EMÜ teraviljaseemne turustamise kohta (EÜT P 125, 11.07.1966, lk 2309–2319), muudetud direktiividega 69/60/EMÜ (EÜT L 48, 26.02.1969, lk 1–3), 71/162/EMÜ (EÜT L 87, 17.04.1971, lk 24–28), 72/274/EMÜ (EÜT L 171, 29.07.1972, lk 37–38), 72/418/EMÜ (EÜT L 287, 26.12.1972, lk 22–30), 73/101/EMÜ (EÜT L 2, 01.01.1973, lk 1–27), 73/438/EMÜ (EÜT L 356, 27.12.1973, lk 79–82), 75/444/EMÜ (EÜT L 196, 26.07.1975, lk 6–13), 78/55/EMÜ (EÜT L 16, 20.01.1978, lk 23–29), 78/387/EMÜ (EÜT L 113, 25.04.1978, lk 13–19), 78/692/EMÜ (EÜT L 236, 26.08.1978, lk 13–18), 78/1020/EMÜ (EÜT L 350, 14.12.1978, lk 27), 79/641/EMÜ (EÜT L 183, 19.07.1979, lk 13–16), 79/692/EMÜ (EÜT L 205, 13.08.1979, lk 1–4), 81/126/EMÜ (EÜT L 67, 12.03.1981, lk 36–37), 85/3768/EMÜ (EÜT L 362, 31.12.1985, lk 8–16), 86/155/EMÜ (EÜT L 118, 07.05.1986, lk 23–27), 86/320/EMÜ (EÜT L 200, 23.07.1986, lk 38), 87/120/EMÜ (EÜT L 49, 18.02.1987, lk 39–43), 88/332/EMÜ (EÜT L 151, 17.06.1988, lk 82–83), 88/380/EMÜ (EÜT L 187, 16.07.1988, lk 31–48), 88/506/EMÜ (EÜT L 274, 06.10.1988, lk 44), 89/2/EMÜ (EÜT L 5, 07.01.1989, lk 31), 90/623/EMÜ (EÜT L 333, 30.11.1990, lk 65), 93/2/EMÜ (EÜT L 54, 05.03.1993, lk 20), 95/6/EÜ (EÜT L 67, 25.03.1995, lk 30–32), 96/72/EÜ (EÜT L 304, 27.11.1996, lk 10–11), 98/95/EÜ (EÜT L 25, 01.02.1999, lk 1–26), 98/96/EÜ (EÜT L 25, 01.02.1999, lk 27–33), 99/08/EÜ (EÜT 50, 26.02.1999, lk 26), 1999/54/EÜ (EÜT L 142, 05.06.1999, lk 30–31), 2001/64/EÜ (EÜT L 234, 01.09.2001, lk 60–61), 2003/61/EÜ (ELT L 165, 03.07.2003, lk 23–28), 2004/117/EÜ (ELT L 14, 18.01.2005, lk 18–33);
komisjoni direktiiv 74/268/EMÜ, milles sätestatakse eritingimused, mis käsitlevad tuulekaera esinemist söödakultuuri- ja teraviljaseemnes (EÜT L 141, 24.05.1974, lk 19), muudetud direktiiviga 78/511/EMÜ (EÜT L 157, 15.06.1978, lk 34);
nõukogu direktiiv 92/33/EMÜ köögiviljade paljundus- ja istutusmaterjali, välja arvatud seemne turustamise kohta (EÜT L 157, 10.06.1992, lk 1–9), muudetud direktiiviga 2003/61/EÜ (ELT L 165, 03.07.2003, lk 23–28), otsustega 1999/29/EÜ (EÜT L 008, 14.01.1999, lk 29), 2002/111/EÜ (EÜT L 41, 13.02.2002, lk 43) ja 2005/55/EÜ (ELT L 22, 26.01.2005, lk 17) ning määrusega (EÜ) nr 806/2003 (ELT L 122, 16.05.2003, lk 1–35);
nõukogu direktiiv 2002/57/EÜ õli- ja kiudtaimede seemne turustamise kohta (EÜT L 193, 20.07.2002, lk 74–97) muudetud direktiividega 2002/68/EÜ (EÜT L 195, 24.07.2002, lk 32–33), 2003/45/EÜ (ELT L 138, 05.06.2003, lk 40–44), 2003/61/EÜ (ELT L 165, 03.07.2003, lk 23–28) ja 2004/117/EÜ (ELT L 14, 18.01.2005, lk 18–33).


Rahvusvahelises sõjalises koostöös tekitatud kahju nõude menetlemise, kahju hüvitamise ning kahjuhüvitisest loobumise kord – Riigi Teataja
Rahvusvahelises sõjalises koostöös tekitatud kahju nõude menetlemise, kahju hüvitamise ning kahjuhüvitisest loobumise kord
Rahvusvahelises sõjalises koostöös tekitatud kahju nõude menetlemise, kahju hüvitamise ning kahjuhüvitisest loobumise kord - sisukord
§ 4 Kahju hüvitamine
§ 5 Rahvusvahelises sõjalises koostöös osaleja poolt tekitatud kahju kohe hüvitamine
§ 6 Kahjuhüvitise väljamaksmine
§ 7 Kahjuhüvitise tagasimaksmine
§ 8 Kahju hüvitamise nõudest loobumine
RT I, 15.11.2016, 11
Vastu võetud 11.11.2016 nr 123
Määrus kehtestatakse riigikaitseseaduse § 32 alusel.
(1) Määruses sätestatakse rahvusvahelises sõjalises koostöös tekitatud kahju hüvitamise nõude menetlemise, kahju hüvitamise ning nõudest loobumise kord, kui kahju on tekitanud:
1) rahvusvahelises sõjalises koostöös osaleja välisriigile ja välisriigis kolmandale isikule;
2) välisriik Eesti riigile ja Eestis kolmandale isikule.
(2) Rahvusvahelises sõjalises koostöös osaleja käesoleva määruse tähenduses on isik, kes osaleb Eesti poolt riigikaitseseaduse § 29 lõikes 1 nimetatud tegevustes.
(3) Kaitsevägi võib välislepingu või ametkondliku välislepingu alusel hüvitada kahju, mille eest Eesti riik ei vastuta.
(4) Määrust kohaldatakse rahvusvahelisele sõjalisele peakorterile niivõrd, kuivõrd see on ette nähtud rahvusvahelises kokkuleppes.
(5) Määrusega ei reguleerita kahju hüvitamist:
1) mis on tekitatud õiguspärase tegevuse käigus;
2) mille on tekitanud isik, kelle töö- või teenistussuhe oli kahju tekkimise ajal peatunud või lõppenud;
3) mille on tekitanud rahvusvahelisel tsiviilmissioonil osalev isik;
4) rahvusvahelises sõjalises koostöös osalejate vahel.
(6) Kaitseministeerium ja Kaitsevägi võivad peale käesoleva määruse kehtestada lisatingimusi kahju hüvitamise nõude läbivaatamise, kahju hüvitamise ning kahjuhüvitisest loobumise menetluse kohta vastavalt Kaitseministeeriumi valitsemisalas või Kaitseväes.
(7) Määruse rakendamisel arvestatakse rahvusvaheliste kokkulepetega.
(1) Rahvusvahelises sõjalises koostöös tekitatud kahju hüvitamiseks esitab kahju kannataja või muu õigustatud isik (edaspidi õigustatud isik) taotluse Kaitseväele.
(2) Taotluses märgitakse muu hulgas järgmine teave:
1) füüsilisest isikust kahju kannataja ees- ja perekonnanimi, isikukood või selle puudumisel sünniaeg;
2) esindaja kasutamisel lisaks punktis 1 sätestatule esindaja ees- ja perekonnanimi, isikukood või selle puudumisel sünniaeg ning viide esindusõiguse alusele;
3) juriidilisest isikust kahju kannataja ärinimi, registrikood, esindusõigusliku isiku ees- ja perekonnanimi;
4) kahju kannataja ja tema esindaja kontaktandmed;
5) kui on teada, siis kahju tekitamise aeg, koht, iseloom ja kahju tekitaja;
6) põhjuslik seos kahju tekkimise ja kahju tekitaja tegevuse vahel;
7) taotletav kahjuhüvitis;
8) taotluse esitamise kuupäev ja taotluse esitaja allkiri.
(3) Rahvusvahelises sõjalises koostöös osaleja poolt välisriigis tekitatud kahju hüvitamise taotluses kajastatakse lõikes 2 sätestatud andmeid võimalikus ulatuses. Välisriigis esitatud taotluses võib taotletava kahjuhüvitise suuruse märkida kohalikus valuutas.
(4) Rahvusvahelises sõjalises koostöös osaleja poolt välisriigis tekitatud kahju hüvitamise taotlus võib olla esitatud nii kirjalikult kui ka suuliselt. Suuliselt esitatud taotluse protokollib kahju hüvitamise nõude vastu võtnud ametnik või töötaja.
(1) Kaitsevägi kontrollib § 2 lõikes 2 nimetatud taotluse asjaolusid. Vajaduse korral määrab Kaitsevägi ekspertiisi kahju suuruse või selle tekke asjaolude väljaselgitamiseks. Kaitsevägi võib taotluse läbivaatamisel küsida taotlejalt tema käsutuses olevat lisateavet ja -tõendeid kahju tekkimise, kahju suuruse ja põhjuslike seoste kohta.
(2) Kui rahvusvahelises sõjalises koostöös osaleja poolt välisriigis tekitatud kahju hüvitamise menetlusele eelneb taotluse menetlemine välisriigi poolt, jätab Kaitsevägi taotluse läbi vaatamata, selgitades taotlejale asja kuulumist välisriigi pädevusse, või edastab taotluse välisriigile. Taotluse välisriigile edastamisest teavitatakse taotlejat.
(3) Isiku surma põhjustamisel või muu olulise asjaolu ilmnemisel kaasab Kaitsevägi kahju hüvitamise menetlusse Kaitseministeeriumi.
(4) Kaitseväe üksuste välisriiki lähetamisel määratakse üksusest kaitseväelane, kes tagab üksuse tekitatud või üksusele tekitatud kahju hüvitamiseks vajalike toimingute tegemise.
(5) Rahvusvahelises sõjalises koostöös osaleja poolt välisriigis tekitatud kahju korral tuleb muu hulgas tuvastada rahvusvahelises sõjalises koostöös osaleja vastutus kahju tekitamise eest.
(6) Taotlus jäetakse läbi vaatamata, kui:
1) kahju kannataja nimel taotluse esitajal puudub esindusõigus ja taotleja seda puudust ei kõrvalda;
2) riigivastutuse seaduse § 17 lõikes 3 nimetatud tähtaeg on möödunud ja seda ei ennistata;
3) esineb muu õigusaktis sätestatud taotluse läbivaatamata jätmise alus.
1) kahju tekkimine ei ole tuvastatav;
2) kahju kannataja ei ole tuvastatav;
3) puudub põhjuslik seos kahju ja teo vahel;
4) esineb muu õigusaktis sätestatud taotluse rahuldamata jätmise alus.
(8) Kaitseväe juhataja või tema volitatud ametnik teeb otsuse kahju hüvitamise või sellest keeldumise kohta esimesel võimalusel kahe kuu jooksul taotluse saamisest arvates. Rahvusvahelises sõjalises koostöös osaleja poolt välisriigis tekitatud kahju menetlemise tähtaega võib mõjuval põhjusel pikendada kuni ühe kuu võrra.
(9) Kahju hüvitamise või sellest keeldumise otsus tehakse taotluse esitajale teatavaks viivitamata. Otsus kahju hüvitamisest keeldumise kohta tehakse Eestis teatavaks kättetoimetamisega.
§ 4. Kahju hüvitamine
(1) Kahju hüvitatakse üldjuhul rahas.
(2) Kahjuhüvitise suuruse määramisel lähtutakse eesmärgist luua võimalikult selline olukord, milles õigustatud isik oleks siis, kui tema õigusi ei oleks rikutud. Kahjuhüvitise suuruse määramisel arvestatakse muu hulgas kannatanu vastutust kahju tekkimise eest.
(3) Kahju tekitamise tagajärjed võib sõltumata taotluse esitaja tahtest kõrvaldada igasugusel õiguspärasel viisil, kui rahaline hüvitis oleks märgatavalt suurem tagajärgede kõrvaldamise kuludest ja isikul ei ole kaalukat põhjust nõuda rahalist hüvitist.
(4) Rahvusvahelises sõjalises koostöös osaleja poolt tekitatud kahju hüvitamisel tekib riigil süüdioleva isiku suhtes kahjuhüvitisena makstud summa ulatuses nõudeõigus riigivastutuse seaduses sätestatud korras. Nõudeasjas esindab riiki kaitseminister või tema volitatud isik.
§ 5. Rahvusvahelises sõjalises koostöös osaleja poolt tekitatud kahju kohe hüvitamine
(1) Erandkorras võib Kaitsevägi rahvusvahelise sõjalise operatsiooni käigus rahvusvahelises sõjalises koostöös osaleja poolt tekitatud kahju taotluse korral hüvitada õigustatud isikule kohe.
(2) Kohe hüvitamisel ei või kahjuhüvitise suurus olla suurem kui 3200 eurot.
(3) Kahju kohe hüvitamine, selle põhjendused ja kahjuhüvitise suurus fikseeritakse kirjalikult esimesel võimalusel.
§ 6. Kahjuhüvitise väljamaksmine
(1) Paragrahvi 3 lõikes 8 nimetatud kahju hüvitamise otsuse põhjal makstakse kahjuhüvitis õigustatud isikule Kaitseväe eelarvest.
(2) Kui Kaitseväel puuduvad rahalised vahendid kahjuhüvitise maksmiseks, võib Kaitseväe juhataja esitada Kaitseministeeriumile põhjendatud taotluse täiendava riigieelarvelise eraldise saamiseks.
§ 7. Kahjuhüvitise tagasimaksmine
(1) Väljamakstud kahjuhüvitise regressi korral arvatakse tagasimakstu riigi tuludesse.
(2) Kui välisriik soovib rahvusvahelise kokkuleppe väliselt hüvitada Kaitseväe poolt õigustatud isikule väljamakstud kahjuhüvitist, võib Kaitsevägi kahjuhüvitise vastu võtta rahvusvahelise koostöö huvides.
§ 8. Kahju hüvitamise nõudest loobumine
(1) Kui välisriik on tekitanud kahju Eesti riigi varale ja rahvusvaheline kokkulepe näeb ette loobumise kahju hüvitamise nõudest, siis tagab Kaitsevägi vajalike riigisiseste toimingute tegemise. Kaitsevägi teavitab vajaduse korral välisriiki vara kuulumisest riigi omandisse ning sellest tulenevast kahju hüvitamise nõudest loobumisest.
(2) Lõikes 1 nimetamata juhtudel võib kahju hüvitamise nõudest loobuda rahvusvahelise koostöö huvides. Kaitseväe eelarvest eraldatud vahenditest loobumise otsustab Kaitsevägi, muudest vahenditest loobumise otsustab Kaitseministeerium.


Lapsehoiuteenuse osutamise ning rahastamise tingimused ja kord – Riigi Teataja
Lapsehoiuteenuse osutamise ning rahastamise tingimused ja kord
Lapsehoiuteenuse osutamise ning rahastamise tingimused ja kord - sisukord
§ 3 Lapsehoiuteenusele õigustatud isikud
§ 4 Lapsehoiuteenuse taotlemine
§ 5 Lapsehoiuteenuse määramine
§ 6 Lapsehoiuteenuse vaidluste lahendamine
RT IV, 06.04.2016, 34
Vastu võetud 28.10.2010 nr 12
RT IV, 19.12.2012, 48
Määrus kehtestatakse kohaliku omavalitsuse korralduse seaduse § 22 lg 1 punkt 5 ja sotsiaalhoolekande seaduse § 14 lõike 1 alusel.
Käesolev määrus reguleerib Kohtla valla eelarves selleks ettenähtud vahendite arvelt koolieelses lasteasutuses mittekäiva eelkooliealise lapse lapsehoiuteenuse osutamise ning lapsehoiuteenuse osutamise rahastamist tingimusi ja korda laste perekondade toimetuleku soodustamiseks.
(1) Lapsehoiuteenuse maksmiseks eraldatud vahendite kasutamist korraldab ja peab selle üle arvestust vallavalitsus.
(2) Teenuse maksimummäära ühe lapse kohta ühes kalendrikuus kinnitab vallavalitsus igaks eelarveaastaks oma korraldusega.
(3) Õigus taotleda teenust tekib järgmisel päeval arvates päevast, mil lõpetatakse vanemahüvitise seaduse alusel saadava toetuse maksmine selle lapse eest, kelle jaoks lapsehoiuteenust ostetakse. Õigus teenusele lõpeb lapse kandmisel koolieelse lasteasutuse või üldhariduskooli nimekirja.
(4) Teenust rahastatakse lapsehoiuteenuse ostmise eest, mille osutajaks on füüsilisest isikust ettevõtja, juriidiline isik, omavalitsuse asutus või omavalitsusasutuse hallatav asutus, kellel on Ida-Viru maavanema poolt väljaantud kehtiv tegevusluba. Lapsehoiuteenusele ja lapsehoiuteenuse osutajale esitatavad nõuded sätestatakse Sotsiaalhoolekande seaduse alusel ja antud õigusaktidega.
§ 3. Lapsehoiuteenusele õigustatud isikud
(1) Lapsehoiuteenust saama õigustatud isikuks on lapse vanem, lapse eestkostja või lapse hooldaja lapse perekonnas hooldamise lepingu alusel (edaspidi – hooldaja):
1) kelle rahvastikuregistri järgseks elukohaks on Kohtla vald. Hooldaja, kellel on lapse perekonnas hooldamise leping sõlmitud Kohtla vallaga ja kellele vald maksab lapse perekonnas hooldamise eest toetus
2) kelle lapsehoiuteenust vajava lapse rahvastikuregistrijärgne elukoht on Kohtla vallas ning laps ei ole kantud ühegi munitsipaal- või eralasteaia nimekirja.
(2) Õigus teenusele tekib alates lapse pooleteist aastaseks saamisest, kui õigustatud isikud töötavad või õpivad päevases õppevormis.
(3) Vallavalitsus võib erandkorras määrata teenuse käesoleva paragrahvi lõikes 2 nimetamata isikule, järgides § 2 lõikes 3 sätestatud tingimusi.
§ 4. Lapsehoiuteenuse taotlemine
(1) Teenust taotlev isik (edaspidi – taotleja) esitab vallavalitsusele:
2) isikut tõendava ning eestkostjaks või hooldajaks olemist tõendava dokumendi koopia;
4) lapsehoiuteenuse osutaja kvalifikatsiooni tõendava Ida-Viru maavanema poolt väljastatud tegevusloa koopia (toetuse esmakordsel taotlemisel või teenuse osutaja vahetumisel).
(2) Vallavalitsuse lastekaitsetöötajal on vajadusel õigus nõuda taotlejalt täiendavaid andmeid või dokumente, millest taotlejat informeeritakse taotluse vastuvõtmisel või kirjalikult 5 tööpäeva jooksul pärast taotluse vastuvõtmist.
(3) Taotlus jäetakse rahuldamata, kui 10 tööpäeva jooksul taotluse esitamisest või kirjaliku teate saatmisest ei ole esitatud täiendavalt nõutud andmeid või dokumente.
§ 5. Lapsehoiuteenuse määramine
(1) Otsuse teenuse määramise või sellest keeldumise kohta teeb vallavalitsus asjakohase motiveeritud korraldusega sotsiaalnõuniku ettepanekul ühe kuu jooksul taotluse ja kõigi vajalike dokumentide saamise päevast arvates.
(2) Taotluse rahuldamise korral sõlmitakse kolmepoolne leping taotleja, vallavalitsuse ja teenuse osutaja vahel. Teenuse eest maksmine toimub arvete alusel teenust osutajale (füüsilisest isikust ettevõtja, juriidiline isik, omavalitsuse asutus või omavalitsusasutuse hallatav asutus) arveldusarvele.
§ 6. Lapsehoiuteenuse vaidluste lahendamine
(1) Toetuse maksmisega seotud vaidlusi lahendab Kohtla Vallavalitsus. Vallavalitsuse korraldusega mittenõustumisel saab esitada vaide vallavalitsusele või maavanemale. Vaie vallavalitsuse korraldusele või toimingule tuleb esitada 30 päeva jooksul arvates päevast, millal huvitatud isik vaidlustatavast korraldusest või toimingust teada sai või oleks pidanud teada saama.
Määrus jõustub 1. novembril 2010. a.