§ 7 Kindlustusstaaži arvestus
§ 8 Töötuskindlustushüvitise saamise tingimused
§ 20 Hüvitised tööandja maksejõuetuse korral
Töötuskindlustus on sundkindlustuse liik, mille eesmärgiks on hüvitiste maksmine töötajale ja teenistujale (edaspidi töötaja) töötuks jäämise, töölepingute ja teenistussuhete kollektiivse ülesütlemise ning tööandja maksejõuetuse korral.
(1) Käesoleva seaduse mõttes on kindlustatu käesoleva seaduse § 40 lõike 1 punktides 1-3 nimetatud isik, kes on maksnud töötuskindlustusmakseid käesolevas seaduses sätestatud korras.
(2) Käesoleva seaduse kohaselt ei ole kindlustatu:
2) juriidilise isiku juhtimis- või kontrollorgani liige tulumaksuseaduse (RT I 1999, 101, 903; 2001, 11, 49; 16, 69; 50, 283) § 9 tähenduses;
3) avaliku teenistuse seaduse (RT I 1995, 16, 228; 1999, 7, 112; 10, 155; 16, 271 ja 276; 2000, 25, 144 ja 145; 28, 167; 102, 672; 2001, 7, 17 ja 18; 17, 78; 42, 233; 47, 260) § 12 lõikes 2 ja lõike 3 punktides 1-3 nimetatud isikud;
4) riikliku pensionikindlustuse seaduse (RT I 2001, 100, 648; 2002, 53, 336, 338; 61, 375) § 7 lõikes 1 või 2 sätestatud vanaduspensioniikka (edaspidi vanaduspensioniiga) jõudnud isik;
5) isik, kellele on määratudriiklikupensionikindlustuseseaduse§-s 9 sätestatudennetähtaegnevanaduspension.
§ 7. Kindlustusstaaži arvestus
(1) Kindlustusstaažiarvestataksekindlustatumakstudtöötuskindlustusmaksetealusel kuudes ja aastates.
(2) Kindlustusstaažituvastamiselvõetaksealusekstöötuskindlustuseandmekoguandmed. Kuijooksva kuu võieelnenudkuudeandmed ei ole andmekogusselaekunud, võetaksekindlustusstaažituvastamiseltäiendavaltarvessekäesolevaseaduse § 42 lõike 1 punktis 5 nimetatudtõendiandmed.
(3) Üks kuu kindlustusstaažiarvestataksekindlustatule, kes on maksnudtöötuskindlustusmaksetühekalendrikuueest, sõltumataselleskalendrikuustöötatudpäevadearvust. Iga 12 kuudkindlustusstaažiarvestatakseühekindlustusstaažiaastana.
(4) Kindlustusstaažiarvestuslõpetatakse ja kindlustusstaažloetaksenullikspäevast, milkindlustatulemäärataksetöötuskindlustushüvitiskäesolevaseadusealuselvõitöötu abiraha töötusotsiaalse kaitse seadusealusel. Kindlustatutööleasumiselalgabkindlustusstaažiarvestusuuesti.
§ 8. Töötuskindlustushüvitise saamise tingimused
(3) Isiku keskmise ühe kalendripäeva töötasu ja Eesti keskmise ühe kalendripäeva töötasu arvutamise korra kehtestab Vabariigi Valitsus määrusega.
(1) Töötuskindlustushüvitise taotlemiseks esitab kindlustatu vormikohase avalduse elukohajärgse tööhõiveameti kaudu töötukassale. Töötuskindlustushüvitise taotlemise avalduse vormi, avaldusele kantavate andmete loetelu ning avaldusele lisatavate dokumentide loetelu kehtestab sotsiaalminister määrusega.
(2) Tööhõiveamet edastab töötukassale elektroonselt käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud avaldusele kantud andmed hiljemalt avalduse vastuvõtmisele järgneval päeval.
(3) Tööhõiveamet saadab töötukassale posti teel käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud avalduse ja sellele lisatud dokumendid hiljemalt kahe päeva jooksul nende vastuvõtmisest.
(1) Töötukassa teeb töötuskindlustushüvitise määramise või määramata jätmise otsuse (edaspidi otsus) seitsme päeva jooksul töötuskindlustushüvitise taotlemise avalduse ja sellele lisatud dokumentide tööhõiveametile esitamise päevast arvates.
4) töötuskindlustushüvitise suuruse muutumine vastavalt käesoleva seaduse § 9 lõike 2 punktile 2;
(3) Töötukassa edastab otsuse tööhõiveametile elektroonselt otsuse tegemise päeval.
(4) Töötukassasaadabotsusekindlustatuletööhõiveametisse posti teel kolme päevajooksulotsusetegemisepäevastarvates. Otsus on kindlustatuletööhõiveametiskättesaadavhiljemalt 15 päevamöödudestöötuskindlustushüvitisetaotlemiseavaldusetööhõiveametileesitamisest.
(5) Töötuskindlustushüvitisemääramisekorralhakataksetöötuskindlustushüvitistarvestamakaheksandastpäevasttöötuskindlustushüvitisetaotlemiseavalduse ja sellelelisatuddokumentidetööhõiveametileesitamisepäevastarvates.
(2) Kui kindlustatu töötuna arvelolek lõpeb enne kaheksa päeva möödumist töötuskindlustushüvitise taotlemise avalduse tööhõiveametile esitamisest, töötuskindlustushüvitist ei maksta.
(3) Vastavaltkindlustatusoovilemakstaksetöötuskindlustushüvitispankatemakontolevõi posti teelmaksjakulul. Töötuskindlustushüvitismakstaksevälisriigisasuvassepankakindlustatukontole saaja kulul, kuivälislepinguga ei ole sätestatudteisiti.
(1) Töötuskindlustushüvitise maksmine lõpetatakse enne käesoleva seaduse § 8 lõikes 1 nimetatud perioodi lõppemist, kui:
1) kindlustatu töötuna arvelolek lõpeb töötu sotsiaalse kaitse seaduse § 4 alusel;
2) kindlustatu keeldub põhjendamatult tööturuteenuse seaduses (RT I 2000, 57, 370; 2001, 59, 359; 2002, 61, 375) sätestatud sobivast tööst või tööturukoolitusest või muudest tööhõiveameti pakutud tööhõivemeetmetest, välja arvatud hädaabitöö;
3) kindlustatu ei pöördu põhjendamatult tööhõiveameti määratud ajal tööhõiveametisse või ei tõenda tööotsinguid.
(2) Käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud juhtudel teeb töötukassa töötuskindlustushüvitise maksmise lõpetamise otsuse, mille edastab tööhõiveametile elektroonselt otsuse tegemise päeval.
(3) Töötukassa saadab käesoleva paragrahvi lõikes 2 nimetatud otsuse kindlustatule posti teel kolme päeva jooksul otsuse tegemise päevast arvates.
(1) Kindlustatu on kohustatud teatama tö��hõiveametile viivitamatult kõikidest asjaoludest, mis toovad kaasa töötuskindlustushüvitise saamise õiguse lõppemise.
(2) Tööhõiveamet on kohustatud teatama töötukassale viivitamatult kõikidest tööhõiveametile teatavaks saanud asjaoludest, mis toovad kaasa kindlustatu töötuskindlustushüvitise saamise õiguse lõppemise.
Käesoleva seaduse mõttes on töölepingute kollektiivne ülesütlemine töölepingute tööandjapoolne ülesütlemine, millega lõpetatakse töölepingud juriidilise isiku lõpetamise, füüsilisest isikust tööandja töö lõppemise või töötajate koondamise tõttu 30 päeva jooksul, või teenistusest vabastamine ametiasutuse likvideerimise või ametnike koondamise tõttu 30 päeva jooksul, kui tööleping lõpetatakse või teenistusest vabastatakse vähemalt:
1) 5 töötajat tööandja juures, kes annab tööd kuni 19 töötajale;
2) 10 töötajat tööandja juures, kes annab tööd 20-99 töötajale;
3) 10% töötajatest tööandja juures, kes annab tööd 100-299 töötajale;
4) 30 töötajat tööandja juures, kes annab tööd vähemalt 300 töötajale.
1) kui töötaja pidev töösuhe selle tööandja juures on kestnud kuni viis aastat - töötaja ühe keskmise kuupalga ulatuses;
2) kui töötaja pidev töösuhe selle tööandja juures on kestnud 5-10 aastat - töötaja 1,5 keskmise kuupalga ulatuses;
3) kui töötaja pidev töösuhe selle tööandja juures on kestnud üle 10 aasta - töötaja 2 keskmise kuupalga ulatuses.
(1) Hüvitise taotlemiseks töölepingute kollektiivse ülesütlemise korral esitab tööandja töötukassale vormikohase avalduse koos tööandja asukohajärgse tööinspektsiooni kooskõlastusega töölepingute kollektiivseks ülesütlemiseks viie päeva jooksul tööinspektsiooni kooskõlastuse saamisest arvates. Hüvitise taotlemise avalduse vormi töölepingute kollektiivse ülesütlemise korral ja avaldusele lisatavate dokumentide loetelu kehtestab sotsiaalminister määrusega.
(2) Käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud avaldus loetakse vastuvõetuks päevast, mil tö��tukassale on saabunud avaldus koos nõuetekohaste dokumentidega.
(4) Hüvitis makstakse käesoleva seaduse § 16 lõikes 1 nimetatud määras töötaja pangakontole või posti teel hiljemalt töösuhte lõpetamise päeval maksja kulul. Hüvitise maksminetöötajapangakontolevälisriigistoimub saaja kulul, kuivälisleping ei sätestateisiti.
Käesoleva seaduse mõttes on tööandja maksejõuetus:
1) tööandja pankrot;
2) tööandja pankrotimenetluse raugemine pankrotiseaduse (RT 1992, 31, 403; RT I 1997, 18, 302; 1998, 2, 46; 36/37, 552; 1999, 10, 155; 2000, 13, 93; 54, 353; 2001, 56, 336) § 15 lõike 1 punkti 2 alusel.
§ 20. Hüvitised tööandja maksejõuetuse korral
(1) Tööandja maksejõuetuse korral hüvitatakse töötajale:
1) enne tööandja maksejõuetuks tunnistamist saamata jäänud palk ja puhkusetasu;
2) enne või pärast tööandja maksejõuetuks tunnistamist töölepingu lõpetamisel saamata jäänud hüvitis.
(2) Käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud hüvitised makstakse töötajale välja ka juhul, kui need on kohtuotsuse või töövaidluskomisjoni jõustunud otsusega tööandjalt töötaja kasuks välja mõistetud, kuid on tööandja poolt välja maksmata.
(3) Käesolevaparagrahvilõikes 1 nimetatudalustelvõibtöötajalekokkumakstakunikolmtöötajakeskmistbrutokuupalka, kuidmitterohkemkuikolmStatistikaametiavaldatud Eesti keskmistbrutokuupalkapankrotiväljakuulutamiseotsuselevõipankrotimenetluseraugemiseotsuseleeelnenudkvartalis.
(1) Hüvitise taotlemiseks tööandja maksejõuetuse korral esitab pankrotihaldur või käesoleva seaduse § 19 punktis 2 sätestatud juhul ajutine pankrotihaldur (edaspidi haldur) töötukassale vormikohase avalduse koos tööandja maksejõuetuks tunnistamist tõendavate dokumentidega. Hüvitise taotlemise avalduse vormi tööandja maksejõuetuse korral ja avaldusele lisatavate dokumentide loetelu kehtestab sotsiaalminister määrusega.
1) tööandja pankroti korral koopia kohtu otsusest pankroti väljakuulutamise kohta;
2) tööandja pankrotimenetluse raugemisel pankrotiseaduse § 15 lõike 1 punkti 2 alusel koopia kohtu määrusest pankrotimenetluse lõpetamise kohta pankrotti välja kuulutamata.
(5) Hüvitismakstaksetöötajapangakontolevõi posti teelmaksjakulul. Hüvitisemaksminevälisriigisasuvassepankatöötajakontoletoimub saaja kulul, kuivälisleping ei sätestateisiti.
(4) Nõukogu liikme kohustuste täitmise eest makstakse tasu Vabariigi Valitsuse poolt kehtestatud suuruses ja korras.
kindlustatute isikuandmed;
kindlustatute kindlustusstaaž;
andmed hüvitiste määramise ja maksmise kohta.
5) Maksuamet edastab töötukassale käesoleva seaduse alusel hüvitiste määramiseks ja maksmiseks vajalikud andmed:
1) kindlustatud isikute kohta (ees- ja perekonnanimi, isikukood);
2) käesoleva seaduse § 40 lõikes 1 nimetatud tasu suuruse kohta;
3) kindlustatult kinnipeetud ja Maksuametile üle kantud töötuskindlustusmakse kohta kalendrikuude lõikes;
4) tööandja makstud töötuskindlustusmakse kohta kalendrikuude lõikes.
(51) Käesoleva paragrahvi lõikes 5 nimetatud andmed esitab Maksuamet töötukassale 15 tööpäeva jooksul nende andmete Maksuametile laekumisest arvates.
(7) Eesti Haigekassa annab töötukassale andmed kindlustatu ajutise töövõimetuse päevade arvu kohta, mis on vajalikud käesoleva seaduse alusel kindlustatu keskmise ühe kalendripäeva töötasu arvutamiseks.
1) tö��tajale makstud palgalt ja muudelt tasudelt, välja arvatud töölepingu lõpetamisel Eesti Vabariigi töölepingu seaduse alusel makstud hüvitistelt;
2) avalikule teenistujale makstud palgalt ja muudelt tasudelt, välja arvatud teenistusest vabastamisel avaliku teenistuse seaduse alusel makstud hüvitistelt;
3) füüsilisele isikule töövõtu-, käsundus- või muu teenuse osutamiseks sõlmitud võlaõigusliku lepingu alusel makstud tasudelt, välja arvatud juhul, kui tasu saav isik on kantud äriregistrisse või registreeritud elukohajärgses Maksuameti kohalikus asutuses füüsilisest isikust ettevõtjana ja tasu on saaja ettevõtlustulu.
(2) Töötuskindlustusmakset ei maksta sotsiaalmaksuseaduse (RT I 2000, 102, 675; 2001, 50, 285) §-s 3 nimetatud summadelt.
1) arvestama ja kinni pidama käesoleva seaduse § 40 lõikes 1 nimetatud summadelt töötuskindlustusmakseid iga kindlustatu kohta kindlustatule kehtestatud töötuskindlustusmakse määras. Kindlustatu töötuskindlustusmaksete arvestamise ja kinnipidamise kohustus lõpeb kindlustatu vanaduspensioniikka jõudmise kuu viimasel kuupäeval;
2) maksma käesoleva seaduse § 40 lõikes 1 nimetatud summadelt töötuskindlustusmakseid tööandjale kehtestatud töötuskindlustusmakse määras, maksma tööandja töötuskindlustusmakset kindlustatule ja paragrahvi 3 lõike 2 punktides 4 ja 5 nimetatud isikutele makstud summadelt;
3) üle kandma käesoleva lõike punkti 1 alusel kinni peetud ja käesoleva lõike punkti 2 alusel maksmisele kuuluvad töötuskindlustusmaksed Maksuameti pangakontole hiljemalt väljamakse tegemise kuule järgneva kuu kümnendaks kuupäevaks ja esitama samaks kuupäevaks elu- või asukohajärgsele Maksuameti kohalikule asutusele vastava deklaratsiooni;
5) andma kindlustatu nõudmisel talle töösuhte lõpetamisel tõendi viimasel 12 töötatud kalendrikuul makstud tasude liikide, suuruste ja tasudelt kinni peetud töötuskindlustusmakse kohta kalendrikuude lõikes.
(4) Töötuskindlustusmaksele rakendatakse maksukorralduse seaduses (RT I 2002, 26, 150) maksu kohta sätestatut. Maksuamet kontrollib makse tasumise õigsust, määrab vajaduse korral tasumisele kuuluva makse summa, nõuab selle sisse maksukorralduse seaduses sätestatud korras ning rakendab rikkuja suhtes kohustuste täitmisele sundimiseks seadusega lubatud sunnivahendeid.
Maksuamet kannab laekunud töötuskindlustusmaksed üle töötukassa arvele ühe pangapäeva jooksul nende laekumisest Maksuameti pangakontole.
Tööandja maksujõuetusekorral on tähtajakslaekumatajäänudtöötuskindlustusmakseteosaspankrotimenetlusesvõlausaldajariik, kedaesindabMaksuamet. Sissenõutudsummadkantaksetöötukassakontole.
(1) Isikule õigusliku aluseta määratud ja makstud hüvitised nõuab töötukassa tagasi korraga või isikuga kokkuleppel koostatud tagasimaksegraafiku alusel.
(2) Kuiisik ei maksa alusetultsaadudhüvitisitagasi, tehakseenammakstudsummadetagasinõudmiseksettekirjutuskooshoiatusega. Hoiatusesmärgitudtähtajajooksulettekirjutusetäitmatajätmisekorral on töötukassalõigusrakendada sunniraha asendustäitmise ja sunniraha seaduses (RT I 2001, 50, 283; 94, 580) sätestatudkorras. Sunniraha ülemmäär on 10 000 krooni.
(3) Ettekirjutuskooshoiatusegasaadetakseisikule posti teel kolme päevajooksulettekirjutuse ja hoiatusetegemisepäevastarvates.
§ 47-51. [Käesolevast tekstist välja jäetud]


Salme valla heakorra eeskirja kehtestamine – Riigi Teataja
Salme valla heakorra eeskirja kehtestamine
Salme valla heakorra eeskirja kehtestamine - sisukord
§ 2 Heakorra eeskiri
§ 3 Tuleohutusnõuded heakorra tagamiseks
RT IV, 06.06.2018, 52
Vastu võetud 05.05.2014 nr 3
RT IV, 15.05.2014, 7
Määrus kehtestatakse kohaliku omavalitsuse korralduse seaduse § 22 lg 1 p 361 ja 37 alusel.
(1) Salme valla heakorra eeskirja (edaspidi eeskiri) eesmärgiks on tagada valla puhtus, heakord ja säästev elukeskkond.
(2) Eeskiri kehtestab heakorranõuded, kohustused ja piirangud Salme valla haldusterritooriumil ja on täitmiseks kohustuslik kõigile valla territooriumil viibivatele ja tegutsevatele isikutele ning kinnis- või vallasvara omanikele.
(3) Avalik koht on iga territoorium, rajatis, hoone või ruum, mis on antud üldiseks kasutamiseks või on tegelikult üldkasutatav.
§ 2. Heakorra eeskiri
(1) Salme vallas on iga isiku kohustuseks hoida puhtust ja heakorda.
(2) Salme Vallavalitsus:
1) organiseerib vajadusel elanike ohutuse tagamiseks käesoleva eeskirja järgi kohustuslikud üksik- ja juriidiliste isikute poolt tegemata jäetud tööde operatiivse teostamise kohustatud isikute kulul;
2) tagab teedel eestikeelsete siltide paigaldamise ja korrashoiu;
3) tagab vallateedel ja teeseaduse § 4 lõike 3 sätestatud avaliku kasutusega erateedel talvise lumetõrje 24 tunni jooksul peale tuisu või lumesaju lõppu.
(3) Asutuste, ettevõtete, organisatsioonide, korteriühistute, eramute omanike, hoonete- ja maavaldajate kohustused on:
1) varustada oma ettevõte või firma nimesildiga, üldkasutatav teenindus-, toitlustus- või kaubandusettevõte peab olema varustatud tööaega näitava sildiga;
2) mitmekorruselistes kortermajades hoida korras üldkasutatavad trepikojad ja koridorid, hoida kõrvaliste isikute eest suletuna keldrid, kuurid, soojussõlmed, elektrikilbid ja kommunikatsioonide reguleerimise ruumid;
3) hooldada endale kuuluvaid ehitisi ja rajatisi vastavalt valla ehitusmäärusele;
4) sihipäraselt kasutada ja korras hoida neile kuuluvad, eraldatud või hooldamiseks kinnitatud territooriumid, pargid ja haljasalad koos juurdekuuluvaga;
5) rajada ja korras hoida prügikonteinerite hoiukohad ning nende juurdepääsuteed, prügikonteinerid peavad olema varustatud kaanega, et prügi ei lenduks;
6) kuivatada pesu selleks kohandatud platsidel või rõdude piirdest allpool;
7) hoida ehitusmaterjali, küttepuid jms krundi piires korralikult ja ohutult ladustatult;
8) paigutada põllutööriistad ja masinad korrektselt;
9) varustada ehitus- ja muud ohtlikud objektid korrektse piirdega, mis tagab möödujate ohutuse ja väldib kõrvaliste isikute sattumise objektile; piirdel peab olema info territooriumi valdaja ja tööde läbiviija ning tööde lõpetamise kohta;
10) hoida korras tähistatud tuletõrje veevõtukohad ja tagada neile vaba juurdepääs;
11) vältida loomade ja lindude pidamisel virtsa sattumist põhjavette ning veekogudesse, loomade tekitatud ning sõnnikuveol tekkinud reostuse peab likvideerima või kahju hüvitama sõnnikuvedaja või loomapidaja,
12) tähistada tiheasustuses (alevikus) oma hoone numbrisildiga, korteriühistutel ja korteriühisustel (kokkuleppe alusel tegutsevad korteriomanikud) tähistada numbrisiltidega hoones asuvad korterid;
13) paigutada postkast selle omaniku ja postiteenuse osutaja vahelise kokkuleppe kohaselt isiku elu- või asukohast mõistlikul kaugusel asuvasse ja transpordivahendiga aastaringselt ligipääsetavasse kohta.
1) jätta prügi, jäätmeid, risustavaid ja reostavaid aineid ning materjale selleks mitte ettenähtud kohtadesse ja teiste isikute valduses olevale territooriumile;
2) kahjustada avalikes kohtades kasvavaid puid, põõsaid, lilli, muru;
3) hoida kergestisüttivaid ning plahvatusohtlikke aineid ja materjale elamute keldrites ja pööningutel;
4) visata pühkmeid ja pinnast, lasta naftasaadusi, mürgiseid, sööbivaid ja kergestisüttivaid aineid ning nendest puhastamata heitvett kanalisatsioonivõrku ja veekogudesse;
5) trepikodades, akendest ja rõdudelt kloppida või harjata vaipu, mööbli- ning voodiriideid.
(5) [Kehtetu - RT IV, 06.06.2018, 13 - jõust. 09.06.2018]
§ 3. Tuleohutusnõuded heakorra tagamiseks
(1) Tuleohtlikul ajal tuleohtlikul alal on keelatud:
1) suitsetada, välja arvatud selleks ettevalmistatud ja tähistatud kohas või mineraalse pinnasega kohas, kus puudub taimestik või selle jäänused;
5) rohket suitsu tekitava risu, põhu, olmeprügi jms põletamine;
(2) Küttekoldevälise tule tegemisel tuleb lähtuda tuleohutusnõuetest ja arvestada järgmist:
1) põlevmaterjali jäätmeid ja prahti põletada ning lõket või muud küttekoldevälist tuld võib teha väljapool ehitist tuulevaikse ilmaga selleks kohandatud mittepõleval alusel või taimestikust puhastatud mineraalpinnasel tuletöö üle järelevalvet teostava isiku juuresolekul; tuli peab paiknema vähemalt 15 m kaugusel mis tahes ehitisest või põlevmaterjali lahtisest hoiukohast ja vähemalt 30 m kaugusel metsast;
2) avaliku lõkke tegemise peab selle korraldaja eelnevalt kooskõlastama Lääne-Eesti Päästekeskus; avaliku lõkke tegemise koht peab paiknema mis tahes ehitisest, põlevmaterjali hoiukohast või metsast vähemalt 50 m kaugusel;
3) pärast jäätmete ja prahi põletamist ning lõkke või muu küttekoldevälise tule tegemist tuleb põlemisjäägid hoolikalt kustutada veega ülevalamise või mulla või liivaga katmise teel;
4) tahkekütusel töötav teisaldatavšašlõkiahi või muu samalaadne seadis ning kala- või lihatoodete suitsutusahi peavad mis tahes ehitisest või põlevmaterjali hoiukohast asuma vähemalt 5 m kaugusel; nimetatud ahjud peavad kasutamise ajal olema pideva järelevalve all; pärast töö lõpetamist tuleb küttel lasta täielikult ära põleda või põlemisjäägid veega kustutada.
(3) Tuleohutuse tagamiseks:
1) maaomanik või -valdaja on kohustatud metsade sulgemisel õigusaktide kohaselt tõkestama inimeste viibimist metsas ning täitma keskkonnaministri määruse „Metsa ja muu taimetikuga kaetud alade tuleohutusnõuete kinnitamine” nõudeid;
2) peab tule tegemise koha ümbrus olema puhastatud põlevmaterjalidest ja -vedelikest ning vajadusel eelnevalt niisutatud; tule tegemise koht tuleb vajadusel ümber kaevata või ümbritseda mittesüttiva pinnasega (muld, liiv, savi);
3) tuleb tule tegemisel arvestada tuule tugevust (lubatud tuule tugevus kuni 1,5 m/s) ja suunda; arvestama peab lõkkest lenduda võivate sädemetega;
4) peab tule tegemise juures tule suurust, ohustatud ehitisi või looduskeskkonda arvestades olema piisaval hulgal esmaseid tulekustutusvahendeid või muid tule kustutamiseks kasutatavaid vahendeid;
5) ei tohi tule tegemisel jätta tuld valveta ega lahkuda enne, kui tuli on kustunud või kustutatud;
6) tuleb jälgida, et lõkkest ei saaks alguse kulupõleng; lõkke tegemisel tuleb veenduda, et tekkiv suits ei häiriks teisi inimesi ja liiklust.
(1) Käesoleva eeskirjaga ettenähtud väärtegude kohtuvälisteks menetlejateks on vallavalitsus, politseiprefektuur ja keskkonnainspektsioon ning nende väärtegude menetlemisel kohaldatakse karistusseadustiku üldosa ja väärteomenetluse seadustiku sätteid.
(2) Vallavalitsus võib valla korra eeskirjas ettenähtud väärteo eest kohaldada rahatrahvi kuni sada trahviühikut. Trahviühik on rahatrahvi baassumma, mille suurus kehtestatakse karistusseadustikuga.
(3) Vallavalitsus osaleb menetluses ametniku kaudu, kinnitades nende ametikohtade loetelu, mida täitev ametnik on pädev väärteomenetluses osalema vallavalitsuse nimel.
(4) Kõigil on õigus nõuda käesolevas eeskirjas nimetatud väärtegude lõpetamist, tõkestada ülalnimetatud õiguserikkumisi ja pöörduda avaldusega vallavalitsuse poole.
(2) Määrus jõustub 1. juulil 2014.


text:
EUR-Lex - 32000R1346 - ET
Nõukogu määrus (EÜ) nr 1346/2000, 29. mai 2000, maksejõuetusmenetluse kohta
EÜT L 160, 30.6.2000, lk 1—18 (ES, DA, DE, EL, EN, FR, IT, NL, PT, FI, SV)
tšehhikeelne eriväljaanne: Peatükk 19 Köide 01 Lk 191 - 208
eestikeelne eriväljaanne: Peatükk 19 Köide 01 Lk 191 - 208
ungarikeelne eriväljaanne Peatükk 19 Köide 01 Lk 191 - 208
leedukeelne eriväljaanne: Peatükk 19 Köide 01 Lk 191 - 208
lätikeelne eriväljaanne: Peatükk 19 Köide 01 Lk 191 - 208
maltakeelne eriväljaanne: Peatükk 19 Köide 01 Lk 191 - 208
poolakeelne eriväljaanne: Peatükk 19 Köide 01 Lk 191 - 208
slovakikeelne eriväljaanne: Peatükk 19 Köide 01 Lk 191 - 208
sloveenikeelne eriväljaanne: Peatükk 19 Köide 01 Lk 191 - 208
bulgaariakeelne eriväljaanne: Peatükk 19 Köide 01 Lk 143 - 160
rumeeniakeelne eriväljaanne: Peatükk 19 Köide 01 Lk 143 - 160
horvaadikeelne eriväljaanne Peatükk 19 Köide 003 Lk 3 - 20
jõustumise: 31/05/2002; jõustumine vt artikkel 47
31999Y0803(02) Seotud Muudatused:
Parandatud 32000R1346R(01) Parandatud 32000R1346R(02) Parandatud 32000R1346R(03) Suhe 32000Y0630(01) Muudetud 12003TN02/18/A Lõpetamine Lisa A. alates 01/05/2004
Muudetud 12003TN02/18/A Lõpetamine Lisa B. alates 01/05/2004
Muudetud 12003TN02/18/A Lõpetamine Lisa C. alates 01/05/2004
Muudetud 12003TN02/18/A Lõpetamine Artikkel 44.1 alates 01/05/2004
Muudetud 32005R0603 Asendamine Lisa A alates 21/04/2005
Muudetud 32005R0603 Asendamine Lisa B alates 21/04/2005
Muudetud 32005R0603 Asendamine Lisa C alates 21/04/2005
Muudetud 32006R0694 Asendamine Lisa A alates 07/05/2006
Muudetud 32006R0694 Asendamine Lisa B alates 07/05/2006
Muudetud 32006R0694 Asendamine Lisa C alates 07/05/2006
Muudetud 32006R1791 Lõpetamine Lisa A. alates 01/01/2007
Muudetud 32006R1791 Lõpetamine Lisa B. alates 01/01/2007
Muudetud 32006R1791 Lõpetamine Lisa C. alates 01/01/2007
Muudetud 32006R1791 Lõpetamine Artikkel 44.1 alates 01/01/2007
Muudetud 32007R0681 Asendamine Lisa A alates 21/06/2007
Muudetud 32007R0681 Asendamine Lisa B alates 21/06/2007
Muudetud 32007R0681 Asendamine Lisa C alates 21/06/2007
Muudetud 32008R0788 Muudetud 32008R0788 Asendamine Lisa B alates 09/08/2008
Muudetud 32008R0788 Asendamine Lisa C alates 09/08/2008
Muudetud 32010R0210 Asendamine Lisa A alates 02/04/2010
Muudetud 32010R0210 Muudatus Lisa A alates 02/04/2010
Muudetud 32010R0210 Muudatus Lisa B alates 02/04/2010
Muudetud 32010R0210 Asendamine Lisa B alates 02/04/2010
Muudetud 32010R0210 Muudatus Lisa C alates 02/04/2010
Muudetud 32010R0210 Asendamine Lisa C alates 02/04/2010
Muudetud 32011R0583 Osaline asendamine Lisa A alates 08/07/2011
Muudetud 32011R0583 Osaline asendamine Lisa B alates 08/07/2011
Muudetud 32011R0583 Osaline asendamine Lisa C alates 08/07/2011
Muudetud 32013R0517 Lõpetamine Lisa A alates 01/07/2013
Muudetud 32013R0517 Lõpetamine Lisa B alates 01/07/2013
Muudetud 32013R0517 Lõpetamine Lisa C alates 01/07/2013
Muudatusettepanek 52004PC0827 Muudatusettepanek 52006PC0038 Muudatusettepanek 52007PC0070 Muudatusettepanek 52008PC0246 Muudatusettepanek 52009PC0564 Muudatusettepanek 52011PC0156 Muudatusettepanek 52012PC0744 Muudatusettepanek 52013PC0051 Mõjutatud kohtuasjast:
A03P1 Tõlgendatud 62004CJ0001 A03P1 Tõlgendatud 62004CJ0341 A16P1L1 Tõlgendatud 62004CJ0341 A26 Tõlgendatud 62004CJ0341 NA Tõlgendatud 62004CJ0341 NC Tõlgendatud 62004CJ0341 Artikkel 3.1 Tõlgendatud 62007CA0339 Artikkel 10 Tõlgendatud 62007CA0444 Artikkel 16 Tõlgendatud 62007CA0444 Artikkel 17 Tõlgendatud 62007CA0444 Artikkel 25 Tõlgendatud 62007CA0444 Artikkel 25.3 Tõlgendatud 62007CA0444 Artikkel 26 Tõlgendatud 62007CA0444 Artikkel 3 Tõlgendatud 62007CA0444 Artikkel 4 Tõlgendatud 62007CA0444 Artikkel 5 Tõlgendatud 62007CA0444 A03P1 Tõlgendatud 62007CJ0339 Tõlgendatud 62007CJ0444 A03 Tõlgendatud 62007CJ0444 A04 Tõlgendatud 62007CJ0444 A05 Tõlgendatud 62007CJ0444 A10 Tõlgendatud 62007CJ0444 A16 Tõlgendatud 62007CJ0444 A17 Tõlgendatud 62007CJ0444 A25 Tõlgendatud 62007CJ0444 A25P3 Tõlgendatud 62007CJ0444 A26 Tõlgendatud 62007CJ0444 Artikkel 25.1 Tõlgendatud 62008CA0292 Artikkel 25.2 Tõlgendatud 62008CA0292 Artikkel 4.2 B) Tõlgendatud 62008CA0292 Artikkel 7.1 Tõlgendatud 62008CA0292 A04P2LB Tõlgendatud 62008CJ0292 A07P1 Tõlgendatud 62008CJ0292 A25P1 Tõlgendatud 62008CJ0292 A25P2 Tõlgendatud 62008CJ0292 tõlgendamistaotluse esitaja 62008CN0148 Artikkel 16 tõlgendamistaotluse esitaja 62008CN0148 Artikkel 25.2 tõlgendamistaotluse esitaja 62008CN0292 Artikkel 4.2 PT B) tõlgendamistaotluse esitaja 62008CN0292 Artikkel 7.1 tõlgendamistaotluse esitaja 62008CN0292 Artikkel 3 P1 tõlgendamistaotluse esitaja 62009CA0396 Artikkel 3 P2 tõlgendamistaotluse esitaja 62009CA0396 A03P1 Tõlgendatud 62009CJ0396 A03P2 Tõlgendatud 62009CJ0396 Artikkel 3.1 tõlgendamistaotluse esitaja 62009CN0396 Artikkel 3.2 tõlgendamistaotluse esitaja 62009CN0396 A03P4LA Tõlgendatud 62010CJ0112 A03P4LB Tõlgendatud 62010CJ0112 Tõlgendatud 62010CJ0191 A05P1 Tõlgendatud 62010CJ0527 Artikkel 3.4 PT A) tõlgendamistaotluse esitaja 62010CN0112 Artikkel 3.4 PT B) tõlgendamistaotluse esitaja 62010CN0112 tõlgendamistaotluse esitaja 62010CN0191 Artikkel 3.1 tõlgendamistaotluse esitaja 62010CN0494 Artikkel 5 P1 tõlgendamistaotluse esitaja 62010CN0527 A04P2LJ Tõlgendatud 62011CJ0116 A27 Tõlgendatud 62011CJ0116 Liikmesriigi ebaõnnestumist puudutavad menetlused 62011CN0116 A24P1 Tõlgendatud 62012CJ0251 Artikkel 24 tõlgendamistaotluse esitaja 62012CN0251 Artikkel 03 P1 tõlgendamistaotluse esitaja 62012CN0328 tõlgendamistaotluse esitaja 62013CN0157 Artikkel 03 P1 tõlgendamistaotluse esitaja 62013CN0295 Artikkel 03 tõlgendamistaotluse esitaja 62013CN0327 Artikkel 16 tõlgendamistaotluse esitaja 62013CN0327 Artikkel 27 tõlgendamistaotluse esitaja 62013CN0327 Artikkel 28 tõlgendamistaotluse esitaja 62013CN0327 Artikkel 29 tõlgendamistaotluse esitaja 62013CN0327 Viidatud aktid:
32000Y0630(01) Kõik käesolevale dokumendile viitavad dokumendid
Nõukogu määrus (EÜ) nr 1346/2000,
võttes arvesse Saksamaa Liitvabariigi ja Soome Vabariigi algatust,
(1) Euroopa Liidu eesmärk on luua vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajanev ala.
(2) Siseturu nõuetekohane toimimine eeldab piiriüleste maksejõuetusmenetluste tõhusat ja tulemuslikku toimimist ning käesoleva määruse vastuvõtmine on vajalik kõnealuse, asutamislepingu artiklis 65 sätestatud tsiviilasjades tehtava õigusalase koostöö alla kuuluva eesmärgi saavutamiseks.
(3) Ettevõtjate tegevusel on üha suurenev piiriülene mõju ning seepärast reguleeritakse seda järjest rohkem Euroopa Ühenduse õigusega. Kuna selliste ettevõtjate maksejõuetus avaldab mõju ka siseturu nõuetekohasele toimimisele, on vaja ühenduse õigusakti, milles nähakse ette maksejõuetu võlgniku varade suhtes võetavate meetmete kooskõlastamise nõue.
(4) Siseturu nõuetekohaseks toimimiseks on vaja vältida selliste olukordade teket, mis motiveerivad osapooli viima varasid või kohtumenetlusi ühest liikmesriigist teise enda jaoks soodsama õigusliku seisundi leidmiseks (forum shopping — meelepärase kohtualluvuse valimine).
(5) Neid eesmärke ei ole võimalik piisavalt hästi saavutada liikmesriigi tasandil ning seetõttu on ühenduse tasandil võetavad meetmed õigustatud.
(7) 1968. aasta Brüsseli konventsiooni kohtualluvuse ja kohtuotsuste täitmise kohta tsiviil- ja kaubandusasjades [3] (muudetud selle konventsiooniga ühinemist käsitlevate konventsioonidega) [4] reguleerimisalasse ei kuulu maksejõuetute äriühingute või teiste juriidiliste isikute likvideerimismenetlustega seotud maksejõuetusmenetlused, kohtumenetlused, kohtuvälised kokkulepped ja muud sellised menetlused.
(9) Käesolevat määrust tuleks kohaldada kõigi maksejõuetusmenetluste suhtes olenemata sellest, kas võlgnik on füüsiline või juriidiline isik. Maksejõuetusmenetlused, mille suhtes käesolevat määrust kohaldatakse, on loetletud käesoleva määruse lisades. Käesoleva määruse reguleerimisalasse ei kuulu kindlustusseltside, krediidiasutuste, kolmandate isikute vara või väärtpabereid haldavate investeerimisettevõtjate ning ühisinvesteerimisettevõtjatega seotud maksejõuetusmenetlused. Need ettevõtjad ei kuulu käesoleva määruse reguleerimisalasse, kuna nende suhtes kohaldatakse erikorda ning siseriiklikel järelevalveasutustel on teatavates aspektides erakordselt suured sekkumisvolitused.
(10) Maksejõuetusmenetlusega ei pruugi alati kaasneda kohtuorganite sekkumine; käesolevas määruses on mõistel "kohus" lai tähendus, mis hõlmab isikuid ja organeid, kellel on siseriikliku õiguse kohaselt volitused maksejõuetusmenetluste algatamiseks. Käesoleva määruse kohaldamiseks peavad (seaduses ettenähtud toiminguid ja formaalsusi hõlmavad) menetlused olema kooskõlas käesoleva määruse sätetega, ametlikult tunnustatud ja juriidiliselt tõhusad selles liikmesriigis, kus maksejõuetusmenetlus on algatatud, ning hõlmama kõiki võlgniku võlakohustusi, mille käigus võlgnik kaotab täielikult või osaliselt oma vara käsutamise õiguse ja määratakse likvideerija.
(11) Käesolevas määruses tunnistatakse, et kuna eri riikide materiaalõiguses on väga suuri erinevusi, ei ole praktiline võtta kogu ühenduses kasutusele üldist maksejõuetusmenetlust. Selle liikmesriigi õiguse eranditu kohaldamine, kus menetlus algatatakse, tooks sageli kaasa raskusi. See kehtib näiteks tagatisi käsitlevate õigusaktide puhul, mis on riigiti väga erinevad. Ka teatavate võlausaldajate eelisõigused maksejõuetusmenetluses on mõnel juhul täiesti erinevad. Käesolevas määruses tuleb seda arvesse võtta kahel viisil. Esiteks, tuleb sätestada kohaldatavat õigust käsitlevad erieeskirjad juhuks, kui tegemist on eriti oluliste õiguste ja õigussuhetega (nt asjaõigused ja töölepingud). Teiseks tuleb üldiste põhimaksejõuetusmenetluste kõrval lubada kasutusele võtta ka siseriiklikud menetlused, mis hõlmavad ainult selles riigis asuvaid varasid, kus menetlus algatatakse.
(13) "Põhihuvide kese" peaks olema koht, kus võlgnik tegeleb regulaarselt oma huvide realiseerimisega ja on seetõttu kolmandate isikute poolt tuvastatav.
(14) Käesolevat määrust kohaldatakse ainult selliste menetluste suhtes, mille puhul võlgniku põhihuvide kese asub ühenduses.
(15) Käesolevas määruses sätestatud kohtualluvuse eeskirjades nähakse ette ainult rahvusvaheline kohtualluvus, mis tähendab, et määratakse liikmesriik, kelle kohtud võivad algatada maksejõuetusmenetlusi. Territoriaalne kohtualluvus asjaomases liikmesriigis määratakse kindlaks selle riigi õigusaktidega.
(16) Kohtul, kelle pädevusse kuulub põhimaksejõuetusmenetluse algatamine, tuleks lubada rakendada ajutisi kaitseabinõusid alates menetluse algatamise taotluse esitamisest. Enne maksejõuetusmenetlust ja selle järel rakendatavatel kaitseabinõudel on väga oluline osa maksejõuetusmenetluse tõhususe tagamisel. Sellega seoses tuleks käesolevas määruses pakkuda erinevaid võimalusi. Ühelt poolt peaks põhimaksejõuetusmenetluse algatamiseks pädevatel kohtutel olema lubatud rakendada ka ajutisi kaitseabinõusid, mis hõlmavad teiste liikmesriikide territooriumil asuvat vara. Teisest küljest peaks enne põhimaksejõuetusmenetlust määratud ajutisel likvideerijal olema õigus taotleda selles liikmesriigis, kus asub võlgniku tegevuskoht, kõnealuse liikmesriigi õigusaktide alusel lubatavate kaitsemeetmete kohaldamist.
(17) Enne põhimaksejõuetusmenetluse algatamist peaks õigus taotleda maksejõuetusmenetluse algatamist selles liikmesriigis, kus asub võlgniku tegevuskoht, olema ainult kohalikel võlausaldajatel ja kohaliku tegevuskoha võlausaldajatel või juhul, kui põhimaksejõuetusmenetlust ei ole võimalik algatada selle liikmesriigi õiguse alusel, kus asub võlgniku põhihuvide kese. Selle piirangu eesmärk on, et siseriiklike maksejõuetusmenetluste algatamist saaks enne põhimaksejõuetusmenetlust taotleda vaid hädavajadusel. Kui põhimaksejõuetusmenetlus on algatatud, muutuvad siseriiklikud menetlused teisesteks menetlusteks.
(20) Põhimaksejõuetusmenetlus ja teisesed menetlused saavad kõigi varade tõhusale realiseerimisele kaasa aidata ainult juhul, kui kõik samaaegselt pooleliolevad menetlused on kooskõlastatud. Siinkohal on põhitingimuseks, et erinevad likvideerijad peavad tegema tihedat koostööd eelkõige piisava teabevahetuse kaudu. Põhimaksemenetluse valitseva seisundi tagamiseks peaks selle menetluse likvideerijal olema palju võimalusi sekkuda samaaegselt pooleliolevatesse teisestesse menetlustesse. Näiteks peaks tal olema võimalus teha ettepanekuid saneerimisplaani või kompromisside tegemise kohta või taotleda varade realiseerimise peatamist teisese maksejõuetusmenetluse puhul.
(21) Igal võlausaldajal, kellel on ühenduses alaline elu- või asukoht või registrijärgne asukoht, peaks olema õigus esitada oma nõuded kõigis ühenduses pooleliolevates maksejõuetusmenetlustes, mis on seotud võlgniku varadega. See õigus peaks olema ka maksuhalduritel ja sotsiaalkindlustusasutustel. Võlausaldajate võrdse kohtlemise tagamiseks peab tulude jaotamine siiski olema kooskõlastatud. Igal võlausaldajal peaks olema võimalus jätta endale maksejõuetusmenetluse käigus omandatu, kuid tal on õigus osaleda kõigi varade jaotamisel teiste menetluste käigus ainult juhul, kui sama staatusega võlausaldajad on oma nõuete alusel saanud samaväärse osa.
(22) Käesolevas määruses tuleks ette näha, et selle reguleerimisalasse kuuluvaid maksejõuetusmenetluste algatamist, läbiviimist ja lõpetamist käsitlevaid otsuseid ning maksejõuetusmenetlustega otseselt seotud otsuseid tuleb viivitamata tunnustada. Seega tähendab automaatne tunnustamine seda, et õiguslikud tagajärjed selle riigi seaduste kohaselt, kus menetlus on algatatud, ulatuvad kõikidesse liikmesriikidesse. Liikmesriikide kohtute tehtud otsuste tunnustamine peaks põhinema vastastikuse usalduse põhimõttel. Seetõttu peaks mittetunnustamise põhjusi olema võimalikult vähe. Sellest lähtuvalt tuleks lahendada ka vaidlused juhul, kui kahe liikmesriigi kohtud leiavad, et nad on pädevad algatama põhimaksejõuetusmenetlust. Teised liikmesriigid peavad tunnustama selle kohtu otsust, kes menetluse esimesena algatas, ilma et neil oleks õigus kõnealuse kohtu otsust kontrollida.
(23) Käesolevas määruses tuleks selle reguleerimisalasse kuuluvates küsimustes sätestada ühtsed kollisiooninormid, mis käesoleva määruse reguleerimisalas asendavad eri riikides kehtivaid rahvusvahelise eraõiguse sätteid. Kui ei ole sätestatud teisiti, kohaldatakse selle liikmesriigi seadusi, kus menetlus on algatatud (lex concursus). Kollisiooninorm peaks kehtima nii põhimaksejõuetusmenetluse kui ka kohalike menetluste suhtes; lex concursus määrab kindlaks kõik maksejõuetusmenetluste protsessuaalsed ja materiaalsed mõjud asjaomastele isikutele ja õigussuhetele. Selle alusel määratakse kindlaks ka maksejõuetusmenetluste algatamise, läbiviimise ja lõpetamise tingimused.
(24) Selliste maksejõuetusmenetluste automaatne tunnustamine, mille suhtes üldjuhul kohaldatakse selle riigi seadusi, kus menetlus on algatatud, võib olla vastuolus normidega, mille kohaselt tehakse tehinguid teistes liikmesriikides. Tehingute kindluse ja õiguspäraste ootuste kaitsmiseks teistes liikmesriikides peale selle, kus menetlus on algatatud, tuleks üldreeglist ette näha mitmed erandid.
(25) Selle riigi seadusest, kus menetlus on algatatud, on eelkõige vaja kõrvale kalduda asjaõiguste puhul, sest neil on krediidi andmisel eriti suur tähtsus. Üldjuhul tuleks asjaõiguse alus, kehtivus ja ulatus kindlaks määrata vastavalt asukohamaa õigusele (lex situs) ja seda ei tohiks mõjutada maksejõuetusmenetluse algatamine. Seetõttu peaks asjaõiguse omanikul olema võimalik jätkuvalt nõuda oma õigust väärtpaberitagatise eraldamisele. Kui varade suhtes kohaldatakse ühe liikmesriigi asjaõiguse sätteid, kuid põhimaksejõuetusmenetlus viiakse läbi mõnes teises liikmesriigis, peaks põhimaksejõuetusmenetluse likvideerijal olema võimalik taotleda teiseste menetluste algatamist sellise liikmesriigi kohtualluvuses, kus tekivad asjaõigused juhul, kui võlgniku tegevuskoht asub selles liikmesriigis. Kui teisest menetlust ei algatata, makstakse asjaõigustega hõlmatud varade müügist tekkiv ülejääk põhimaksejõuetusmenetluse likvideerijale.
(26) Kui selles liikmesriigis, kus menetlus on algatatud, ei ole tasaarvestus lubatud, peaks võlausaldajal igal juhul olema õigus tasaarvestusele, kui seda võimaldab maksejõuetu võlgniku nõude suhtes kohaldatav seadus. Seega toimib tasaarvestus teatava tagatisena, mis põhineb õigusnormidel, millele asjaomane võlausaldaja saab nõude tekkimisel tugineda.
(27) Erikaitset on vaja ka maksesüsteemide ja finantsturgude puhul. See kehtib näiteks sellistes süsteemides esinevate tehingu lõpetamise kokkulepete ja tasaarvelduskokkulepete puhul, väärtpaberimüügi puhul ja sellistele tehingutele antavate tagatiste puhul, mis on reguleeritud eelkõige Euroopa Parlamendi ja nõukogu 19. mai 1998. aasta direktiiviga 98/26/EÜ arvelduse lõplikkuse kohta makse- ja väärtpaberiarveldussüsteemides [5]. Seega tuleks selliste tehingute suhtes kohaldada ainult seda õigust, mis on kõnealuse süsteemi või turu puhul asjakohane. Selle sättega püütakse vältida võimalust, et äripartneri maksejõuetuks muutumine mõjutab liikmesriikide makse- või tasaarvestussüsteemides või reguleeritud finantsturgudel ettenähtud maksemehhanisme ja tehingute arveldamise mehhanisme. Direktiiv 98/26/EÜ sisaldab erisätteid, mis on käesolevas määruses sisalduvate üldeeskirjade suhtes ülimuslikud.
(28) Töötajate ja töökohtade kaitsmiseks tuleb üldiste kollisiooninormide kohaselt määrata lepingu suhtes kohaldatavas seaduses kindlaks, millist mõju avaldab maksejõuetusmenetlus töösuhte jätkumisele või lõpetamisele ning töösuhte poolte õigustele ja kohustustele. Kõik muud maksejõuetusõigusega seotud küsimused, nagu näiteks töötajate nõuete kaitstus eelisõigustega ja selliste eelisõiguste staatus, tuleks kindlaks määrata selle riigi õigusega, kus menetlus algatatakse.
(29) Äritegevusega seotud kaalutlustel tuleks menetluste algatamise otsuse põhisisu avaldada likvideerija nõudmisel teistes liikmesriikides. Kui asjaomases liikmesriigis asub võlgniku tegevuskoht, võib avaldamine olla kohustuslik. Kummalgi juhul ei tohi avaldamine olla teistes riikides algatatud menetluste tunnustamise eeltingimus.
(30) Võib juhtuda, et mõned asjaomased isikud ei ole menetluse algatamisest teadlikud ja tegutsevad heauskselt viisil, mis on uue olukorraga vastuolus. Selliste isikute kaitseks, kes teevad võlgnikule väljamakseid, teadmata, et mõnes teises riigis on algatatud menetlus ja et väljamakse tuleks tegelikult teha teises riigis algatatud menetluse likvideerijale, tuleks ette näha, et sellise väljamakse järel nende võlg kustutatakse.
(31) Käesolev määrus peaks sisaldama maksejõuetusmenetluse korraldamist käsitlevaid lisasid. Kuna need lisad on eranditult seotud liikmesriikide õigusaktidega, on nõukogul eriline ja asjakohane põhjus jätta endale õigus nimetatud lisasid muuta, et võtta arvesse liikmesriikide siseriiklikes õigusaktides tehtavaid muudatusi.
(32) Euroopa Liidu lepingu ja Euroopa Ühenduse asutamislepingu lisaks oleva Ühendkuningriigi ja Iirimaa seisukohta käsitleva protokolli artikli 3 kohaselt on Ühendkuningriik ja Iirimaa teatanud oma soovist osaleda käesoleva määruse vastuvõtmisel ja kohaldamisel.
(33) Euroopa Liidu lepingu ja Euroopa Ühenduse asutamislepingu lisaks oleva Taani seisukohta käsitleva protokolli artiklite 1 ja 2 kohaselt ei osale Taani käesoleva määruse vastuvõtmisel ning seega ei ole see määrus Taani suhtes siduv ja Taanis seda ei kohaldata,
1. Käesolevat määrust kohaldatakse võlgniku kõiki võlakohustusi hõlmavate maksejõuetusmenetluste suhtes, mille käigus võlgnik kaotab täielikult või osaliselt oma vara käsutamise õiguse ja määratakse likvideerija.
2. Käesolevat määrust ei kohaldata maksejõuetusmenetluste suhtes, mis on seotud kindlustusseltside, krediidiasutuste ja ühisinvesteerimisettevõtjatega või investeerimisühingutega, kelle pakutavad teenused hõlmavad kolmandate isikute vara või väärtpaberite haldamist.
a) maksejõuetusmenetlus — artikli 1 lõikes 1 nimetatud maksejõuetusmenetlus, mis hõlmab kõiki võlgniku võlakohustusi. Need menetlused on loetletud A lisas;
b) likvideerija — isik või organ, kelle ülesanne on hallata või likvideerida võlgniku vara, mille suhtes viimane on täielikult või osaliselt kaotanud käsutamisõiguse, või kontrollida tema asjaajamist. Need isikud ja organid on loetletud C lisas;
c) likvideerimismenetlus — punktis a nimetatud maksejõuetusmenetlus, mis hõlmab võlgniku varade realiseerimist, sealhulgas menetlused, mis lõpetatakse kompromissiga, mõne muu maksejõuetuse likvideerimiseks võetava meetme abil või varade ebapiisavuse tõttu. Need menetlused on loetletud B lisas;
d) kohus — liikmesriigi kohtuorgan või mõni muu pädev organ, kes on volitatud algatama maksejõuetusmenetlust või võtma sellise menetluse käigus vastu otsuseid;
e) otsus, mis käsitleb maksejõuetusmenetluse algatamist või likvideerija määramist — sellise kohtu tehtav otsus, kes on volitatud kõnealuseid menetlusi algatama või likvideerijat määrama;
f) maksejõuetusmenetluse algatamise aeg — menetluse algatamisotsuse jõustumise aeg olenemata sellest, kas otsus on lõplik või mitte;
g) liikmesriik, kus asuvad varad –
- asja korral liikmesriik, kelle territooriumil asi asub,
- sellise omandi või õiguse korral, millega seotud omandi- või muu õigus tuleb kanda avalikku registrisse, liikmesriik, kelle alluvuses registrit peetakse,
- nõuete korral liikmesriik, kelle territooriumil asub nende nõuete täitmiseks kohustatud kolmanda isiku põhihuvide kese vastavalt artikli 3 lõikele 1;
h) tegevuskoht — tegevuskoht, kus toimub võlgniku alaline majandustegevus, mis hõlmab tööjõudu ja materiaalseid vahendeid.
4. Enne lõike 1 alusel põhimaksejõuetusmenetluse algatamist võib lõikes 2 osutatud teiseseid maksejõuetusmenetlusi algatada ainult juhul, kui:
a) lõike 1 alusel ei saa maksejõuetusmenetlust algatada selle liikmesriigi õigusaktides sätestatud tingimuste tõttu, kelle territooriumil asub võlgniku põhihuvide kese;
b) teisese maksejõuetusmenetluse algatamist taotleb võlausaldaja, kelle alaline elu- või asukoht või registrijärgne asukoht on liikmesriigis, kelle territooriumil tegevuskoht asub või kelle nõue tuleneb selles tegevuskohas toimuvast tegevusest.
1. Kui käesolevas määruses ei ole sätestatud teisiti, kohaldatakse maksejõuetusmenetluse ja selle mõjude suhtes selle liikmesriigi seadust, kelle territooriumil menetlus on algatatud, edaspidi "menetluse algatanud riik".
a) milliste võlgnike suhtes saab maksejõuetusmenetlust algatada;
b) maksejõuetusmenetluses käsitletavad varad ning selliste varade käsitlemine, mille võlgnik omandab pärast maksejõuetusmenetluse algatamist;
c) võlgniku ja likvideerija volitused;
d) tasaarvestuse tingimused;
e) maksejõuetusmenetluse mõjud võlgniku lepingulistele suhetele;
f) maksejõuetusmenetluse mõjud konkreetsete võlausaldajate algatatud menetlustele, välja arvatud pooleliolevad kohtuasjad;
g) võlgniku vara suhtes esitatavad nõuded ning pärast maksejõuetusmenetluse algatamist tekkivate nõuete käsitlemine;
i) eeskirjad, mis reguleerivad varade realiseerimisel saadud tulude jaotamist, nõuete järjestamist ning selliste võlausaldajate õigusi, kelle nõuded on pärast maksejõuetusmenetluse algatamist osaliselt rahuldatud asjaõiguse alusel või tasaarvestuse abil;
j) maksejõuetusmenetluse lõpetamise tingimused ja mõjud, eelkõige kompromissiga lõpetamisel;
k) võlausaldajate õigused pärast maksejõuetusmenetluse lõpetamist;
l) maksejõuetusmenetlusega seotud kulude kandjad;
m) eeskirjad, mis käsitlevad kõiki võlausaldajaid kahjustavate õigustoimingute tühiseks tunnistamise korda.
1. Maksejõuetusmenetluse algatamine ei mõjuta võlausaldajatele või kolmandatele isikutele kuuluvaid asjaõigusi, mis on seotud võlgnikule kuuluva materiaalse, immateriaalse, kinnis- või vallasvaraga, mis asub menetluse algatamise ajal teise liikmesriigi territooriumil, olenemata sellest, kas tegemist on konkreetse varaga või kindlaksmääramata vara kogumiga, mis võib aja jooksul muutuda.
a) õigus likvideerida või lasta likvideerida varasid ning rahuldada nõudeid kõnealuste varade likvideerimisest saadavast tulust või sissetulekust, eelkõige kinnipidamisõiguse või hüpoteegi kaudu;
b) ainuõigus nõude rahuldamiseks, eelkõige õigus, mis on tagatud kinnipidamisõigusega või nõude tagatisena loovutamisega;
c) õigus nõuda varade tagastamist ja/või hüvitamist nendelt, kelle valduses või kasutuses need on õigustatud poole tahte vastaselt;
d) asjaõigusega tagatud õigus saada omandilt tulu.
3. Asjaõiguseks peetakse avalikus registris registreeritud ja kolmandate isikute vastu täitmisele pööratavat õigust, mille alusel saab omandada lõikes 1 nimetatud asjaõiguse.
4. Lõige 1 ei välista meetmeid, mida võetakse seoses õigustoimingute tühiseks tunnistamisega vastavalt artikli 4 lõike 2 punktile m.
1. Maksejõuetusmenetluse algatamine ei mõjuta võlausaldajate õigust nõuda oma nõuete ja võlgniku nõuete tasaarvestust, kui see on lubatud maksejõuetu võlgniku nõude suhtes kohaldatava seadusega.
2. Lõige 1 ei välista meetmeid, mida võetakse seoses õigustoimingute tühiseks tunnistamisega vastavalt artikli 4 lõike 2 punktile m.
1. Varade ostja vastu algatatav maksejõuetusmenetlus ei mõjuta müüja omandireservatsioonil põhinevaid õigusi, kui varad asuvad menetluse algatamise ajal mõne teise kui menetluse algatanud liikmesriigi territooriumil.
2. Maksejõuetusmenetluse algatamine varade müüja vastu pärast varade üleandmist ei ole piisav põhjus müügi tühistamiseks või lõpetamiseks ning ei takista ostjal saada selle omandiõigust, kui müüdav vara asub menetluse algatamise ajal mõne teise kui menetluse algatanud liikmesriigi territooriumil.
3. Lõiked 1 ja 2 ei välista meetmeid, mida võetakse seoses õigustoimingute tühiseks tunnistamisega vastavalt artikli 4 lõike 2 punktile m.
Kinnisvaraga seotud lepingud
Maksejõuetusmenetluse mõjusid kinnisvara omandamis- või kasutamisõigust käsitlevale lepingule reguleerib ainuüksi selle liikmesriigi seadus, kelle territooriumil kinnisvara asub.
1. Maksejõuetusmenetluse mõjusid makse- või arveldussüsteemi või finantsturgude osapoolte õigustele ja kohustustele reguleerib ainuüksi selle liikmesriigi seadus, kelle seadusi kõnealuse süsteemi või turu suhtes kohaldatakse, ilma et see piiraks artikli 5 kohaldamist.
2. Lõige 1 ei välista meetmeid, mida võidakse võtta väljamaksete või tehingute tühiseks tunnistamisega seoses asjaomase maksesüsteemi või finantsturu suhtes kohaldatavate seaduste alusel.
Maksejõuetusmenetluste mõjusid töölepingutele ja -suhetele reguleerib ainuüksi selle liikmesriigi seadus, kelle seadusi töölepingu suhtes kohaldatakse.
Mõjud registreerimisele kuuluvatele õigustele
Maksejõuetusmenetluse mõjud sellistele võlgniku õigustele, mis on seotud kinnisvara, laeva või õhusõidukiga ja mis kuuluvad avalikus registris registreerimisele, määratakse kindlaks selle liikmesriigi seadusega, kelle alluvuses registrit peetakse.
Ühenduse patendid ja kaubamärgid
Käesoleva määruse kohaldamisel võib ühenduse patent, ühenduse kaubamärk või muu samasugune ühenduse õigusega kehtestatud õigus kuuluda ainult artikli 3 lõikes 1 osutatud menetlustesse.
- kõnealuse tegevuse suhtes kohaldatakse menetlust algatava riigi seaduse asemel mõne teise liikmesriigi seadust, ning
- kõnealuse seaduse alusel ei ole võimalik tema tegevust mingil viisil vaidlustada.
Kui võlgnik pärast maksejõuetusmenetluse algatamist võõrandab tasu eest:
- kinnisvara,
- avalikus registris registreerimisele kuuluva laeva või õhusõiduki või
- väärtpaberid, mille olemasolu eeldab registreerimist seadusega ettenähtud registris,
reguleerivad seda tegevust selle riigi õigusaktid, kelle territooriumil kinnisvara asub või kelle alluvuses registrit peetakse.
Maksejõuetusmenetluse mõjud pooleliolevatele kohtuasjadele
Maksejõuetusmenetluse mõjusid pooleliolevatele kohtuasjadele, kus käsitletakse neid võlgniku varasid või õigusi, mille suhtes viimane on kaotanud käsutamisõiguse, reguleerib ainuüksi selle liikmesriigi seadus, kus need kohtuasjad pooleli on.
Seda sätet kohaldatakse ka juhul, kui võlgniku suhtes ei saa tema vara arvesse võttes algatada menetlust teises liikmesriigis.
2. Artikli 3 lõikes 1 osutatud menetluse tunnustamine ei välista artikli 3 lõikes 2 osutatud menetluste algatamist mõne teise liikmesriigi kohtu poolt. Viimati nimetatud menetlus on teisene maksejõuetusmenetlus III peatükis esitatud tähenduses.
1. Kui käesolevas määruses ei sätestata teisiti, on artikli 3 lõikes 1 osutatud menetluse algatamise otsusel teistes liikmesriikides ilma täiendavate formaalsusteta samad tagajärjed nagu menetluse algatanud riigi seaduse alusel, tingimusel et kõnealuses teises liikmesriigis ei ole algatatud artikli 3 lõikes 2 osutatud menetlust.
2. Artikli 3 lõikes 2 osutatud menetluste tagajärgi ei saa teistes liikmesriikides vaidlustada. Võlausaldajate õiguste piiramine eelkõige maksetähtaja pikendamise või maksekohustusest vabastamise osas mõjutab teise liikmesriigi territooriumil asuvaid varasid ainult selliste võlausaldajate puhul, kes on selleks nõusoleku andnud.
Likvideerija volitused
1. Artikli 3 lõike 1 alusel pädeva kohtu poolt määratud likvideerija võib kasutada teises liikmesriigis kõiki talle menetluse algatanud riigi seadusega antud volitusi tingimusel, et selles liikmesriigis ei ole algatatud teist maksejõuetusmenetlust ega võetud maksejõuetusmenetluse algatamiseks esitatud taotluse alusel takistavaid kaitsemeetmeid. Artiklite 5 ja 7 kohaselt on tal eelkõige õigus kõrvaldada võlgniku varad sellest liikmesriigist, kus need asuvad.
2. Artikli 3 lõike 2 alusel pädeva kohtu poolt määratud likvideerija võib esitada teises liikmesriigis kohtu kaudu või kohtuväliselt nõude, mille aluseks on vallasvara toimetamine menetluse algatanud riigist kõnealuse teise liikmesriigi territooriumile pärast maksejõuetusmenetluse algatamist. Tal on õigus võtta võlausaldajate huvides ka tühistavaid meetmeid.
3. Likvideerija peab oma volituste kasutamisel järgima selle liikmesriigi seadust, kelle territooriumil ta kavatseb tegutseda, eelkõige varade realiseerimisega seotud menetluste puhul. Need volitused ei hõlma sunnimeetmeid ega õigust teha kohtumenetlusi või vaidlusi käsitlevaid otsuseid.
Tõendus likvideerija määramise kohta
Likvideerija määramist tõendatakse tema määramist käsitleva algse otsuse tõestatud koopiaga või mõne muu pädeva kohtu antud tõendi abil.
Võib nõuda nende tõendavate dokumentide tõlget selle liikmesriigi ametlikku keelde või ühte ametlikest keeltest, kelle territooriumil likvideerija kavatseb tegutseda. Legaliseerimine või muud sellised formaalsused ei ole vajalikud.
1. Vastavalt artiklitele 5 ja 7 peab võlausaldaja, kes pärast artikli 3 lõikes 1 osutatud menetluse algatamist on saanud mis tahes viisil, kuid eelkõige sundtäitmise kaudu osalise või täieliku rahulduse oma nõudele, mis on seotud võlgnikule kuuluva teise liikmesriigi territooriumil asuva varaga, tagastama omandatud vara likvideerijale.
2. Võlausaldajate võrdse kohtlemise tagamiseks saab kreeditor, kes on maksejõuetusmenetluse käigus saanud oma nõude alusel dividende, teiste menetluste käigus makstavatest dividendidest osa ainult juhul, kui sama taseme või kategooria võlausaldajatele on viimati nimetatud menetluste käigus makstud samaväärseid dividende.
1. Likvideerija võib taotleda, et teises liikmesriigis avaldatakse seal sätestatud avaldamiseeskirjade kohaselt teatis maksejõuetusmenetluse algatamise otsuse kohta ning vajaduse korral tema määramist käsitleva otsuse kohta. Sellises teatises avaldatakse muu hulgas määratud likvideerija andmed ja see, kas kohaldatakse artikli 3 lõikes 1 või artikli 3 lõikes 2 nimetatud kohtualluvuse sätet.
2. Iga liikmesriik, kelle territooriumil võlgniku tegevuskoht asub, võib siiski ette näha, et avaldamine on kohustuslik. Sel juhul võtab likvideerija või mõni teine selle liikmesriigi pädev organ, kus artikli 3 lõikes 1 osutatud menetlus on algatatud, avaldamise tagamiseks vajalikud meetmed.
Registreerimine avalikus registris
1. Likvideerija võib taotleda, et artikli 3 lõikes 1 osutatud menetluse algatamise otsus registreeritakse kinnistusregistris, äriregistris ja mis tahes muus teises liikmesriigis peetavas avalikus registris.
2. Liikmesriik võib ka ette näha, et registreerimine on kohustuslik. Sel juhul võtab likvideerija või mõni teine selle liikmesriigi pädev organ, kus artikli 3 lõikes 1 osutatud menetlus on algatatud, registreerimise tagamiseks vajalikud meetmed.
Artiklites 21 ja 22 sätestatud avaldamise ja registreerimise kulusid käsitletakse menetlusega seotud kuludena.
1. Kui liikmesriigis täidetakse kohustus võlgniku ees, kelle suhtes on teises liikmesriigis algatatud maksejõuetusmenetlus, ja järelikult oleks pidanud kõnealuse kohustuse täitma selle menetluse likvideerijale, vabaneb kohustuse täitja oma kohustusest, kui ta ei olnud menetluse algatamisest teadlik.
2. Kui kohustus täidetakse enne artiklis 21 sätestatud avaldamist, eeldatakse vastupidiste tõendite puudumisel, et kohustuse täitnud isik ei olnud maksejõuetusmenetluse algatamisest teadlik. Kui kohustus täidetakse pärast teatise avaldamist, eeldatakse vastupidiste tõendite puudumisel, et kohustuse täitnud isik oli maksejõuetusmenetluse algatamisest teadlik.
1. Sellise kohtu otsust, kelle otsust menetluse algatamise kohta tunnustatakse vastavalt artiklile 16 ja mis käsitleb maksejõuetusmenetluse läbiviimist ja lõpetamist või kohtu heakskiidetud kompromisse, tunnustatakse ilma lisaformaalsusteta. Sellist otsust täidetakse vastavalt kohtualluvuse ja kohtuotsuste täitmist tsiviil ja kaubandusasjades käsitleva Brüsseli konventsiooni (muudetud selle konventsiooniga ühinemist käsitlevate konventsioonidega) artiklitele 31—51, välja arvatud artikli 34 lõige 2.
2. Lõikes 1 nimetamata otsuste tunnustamine ja täitmine on reguleeritud lõikes 1 nimetatud konventsiooniga selles osas, mil määral see neid puudutab.
3. Liikmesriigid ei ole kohustatud tunnustama või täitma lõikes 1 osutatud otsust, mis võib piirata isikuvabadust või kahjustada postisaladust.
Artikkel 26 [6]
Iga liikmesriik võib keelduda teises liikmesriigis algatatud maksejõuetusmenetluse tunnustamisest või sellise menetluse käigus tehtud otsuse täitmisest, kui tunnustamine või täitmine oleksid selges vastuolus tema riigikorraga, eelkõige selles sätestatud põhimõtete ning igaühe põhiseaduslike õiguste ja vabadustega.
Kui liikmesriigi kohus on algatanud artikli 3 lõikes 1 osutatud menetluse, mida teine liikmesriik tunnustab (põhimenetlus), siis võib artikli 3 lõike 2 alusel pädev teise liikmesriigi kohus algatada teisese maksejõuetusmenetluse, ilma et selles riigis oleks võlgniku maksejõuetust kontrollitud. See menetlus peab olema B lisas nimetatud menetlus. Menetlus mõjutab ainult selliseid võlgniku varasid, mis asuvad kõnealuse teise liikmesriigi territooriumil.
Kui käesolevas määruses ei ole sätestatud teisiti, kohaldatakse teisese menetluse suhtes selle liikmesriigi seadust, kelle territooriumil menetlus algatatakse.
Õigus taotleda menetluse algatamist
Menetluse algatamist võib taotleda:
a) põhimenetluse likvideerija;
b) mõni teine isik või asutus, kellel on õigus taotleda maksejõuetusmenetluse algatamist selle liikmesriigi seaduse alusel, kelle territooriumil teisese menetluse algatamist taotletakse.
Kui selle liikmesriigi seaduse kohaselt, kus teisese menetluse algatamist taotletakse, peavad võlgniku varad täielikult või osaliselt katma menetluse kulusid, võib kohus sellise taotluse saamisel nõuda, et taotleja teeb kulude katteks ettemakse või esitab asjakohase tagatise.
Koostöö- ja teabeedastuskohustus
1. Põhimenetluse likvideerija ja teiseste menetluste likvideerijad on vastavalt teabeedastust piiravatele eeskirjadele kohustatud edastama üksteisele teavet. Nad teavitavad üksteist kohe kõigest, mis võib olla teiste menetluste puhul asjakohane, eelkõige nõuete esitamisel ja kontrollimisel tehtud edusammudest ja kõigist menetluse lõpetamiseks võetud meetmetest.
3. Teisese menetluse likvideerija annab põhimenetluse likvideerijale aegsasti võimaluse teha ettepanekuid teisese menetlusega seotud varade likvideerimise või kasutamise kohta.
Võlausaldaja õiguste kasutamine
1. Võlausaldaja võib oma nõude esitada põhimenetluse ja kõigi teiseste menetluste puhul.
2. Põhimenetluse ja teiseste menetluste likvideerijad esitavad teiste menetluste puhul nõuded, mis on juba esitatud nende menetluse käigus, mille jaoks nad on ametisse määratud, tingimusel et seda tehakse viimasena nimetatud menetluse võlausaldajate huvides, võttes arvesse võlausaldajate õigust olla nõude esitamise vastu või loobuda selle esitamisest, kui kohaldatav seadus seda ette näeb.
3. Põhimenetluse või teisese menetluse likvideerijal on võlausaldajatega võrdne õigus osaleda teistes menetlustes ning eelkõige võlausaldajate koosolekutel.
Likvideerimise peatamine
1. Teisese menetluse algatanud kohus peatab põhimenetluse likvideerija taotluse korral likvideerimisprotsessi osaliselt või täielikult, kuid ta võib nõuda, et põhimenetluse likvideerija võtaks asjakohaseid meetmeid teisese menetluse võlausaldajate ja teatavate võlausaldajate rühmade huvide kaitseks. Likvideerija taotluse võib tagasi lükata ainult juhul, kui on selge, et põhimenetluse võlausaldajad ei ole sellest huvitatud. Likvideerimisprotsessi võib peatada kuni kolmeks kuuks. Seda võib jätkata või uuendada samaks ajavahemikuks.
2. Lõikes 1 osutatud kohus tühistab likvideerimisprotsessi peatamise:
- põhimenetluse likvideerija taotluse korral,
- omal algatusel, võlausaldaja taotluse korral või teisese menetluse likvideerija taotluse korral, kui peatamist ei saa enam pidada põhjendatuks, võttes eelkõige arvesse põhimenetluse või teiseste menetluste võlausaldajate huvisid.
Meetmed teisese maksejõuetusmenetluse lõpetamiseks
1. Kui teisese menetluse suhtes kohaldatav seadus võimaldab seda lõpetada vara likvideerimiseta saneerimisplaani, kompromissi või mõne muu samalaadse meetme abil, on põhimenetluse likvideerijal õigus teha ise selliste meetmete kohta ettepanekuid.
Teisese menetluse lõpetamine esimeses lõigus osutatud meetmete abil on võimalik ainult põhimenetluse likvideerija nõusolekul; nõusoleku puudumisel võib menetluse lõpetada juhul, kui kavandatav meede ei kahjusta põhimenetluse võlausaldajate majandushuve.
2. Lõikes 1 osutatud ja teisese menetluse käigus kavandatavatest meetmetest tulenev võlausaldajate õiguste piiramine, näiteks maksetähtaja pikendamine või maksekohustusest vabastamine, ei tohi kõigi huvitatud võlausaldajate nõusolekuta mõjutada võlgniku varasid, mis ei ole asjaomase menetlusega hõlmatud.
3. Artikli 33 alusel ettenähtud likvideerimisprotsessi peatamise ajal võib käesoleva artikli lõikes 1 sätestatud ja teisese menetluse puhul võetavate meetmete kohta ettepanekuid teha ainult põhimenetluse likvideerija või likvideerija nõusolekul võlgnik; muid selliseid meetmeid käsitlevaid ettepanekuid ei või hääletusele panna ega heaks kiita.
Teiseses menetluses järelejäänud vara
Kui teisese menetlusega hõlmatud varade likvideerimise abil on võimalik täita kõik selle menetluse raames vastuvõetud nõuded, annab menetluse jaoks määratud likvideerija kohe kõik ülejäänud varad üle põhimenetluse likvideerijale.
Põhimenetluse hilisem algatamine
Kui artikli 3 lõikes 1 osutatud menetlus algatatakse pärast artikli 3 lõikes 2 osutatud menetluse algatamist mõnes teises liikmesriigis, kohaldatakse esimese menetluse suhtes artikleid 31—35, kuivõrd menetluse käik seda võimaldab.
Artikkel 37 [7]
Varasema menetluse muutmine
Põhimenetluse likvideerija võib taotleda, et teatavas liikmesriigis varem algatatud A lisas loetletud menetlus muudetaks likvideerimismenetluseks, kui see on põhimenetluse võlausaldajate huvides.
Artikli 3 lõike 2 alusel pädev kohus annab käsu muuta menetlus üheks B lisas loetletud menetluseks.
Kui liikmesriigi artikli 3 lõike 1 alusel pädev kohus määrab võlgniku varade kaitsmiseks ajutise halduri, on kõnealusel halduril õigus taotleda võlgniku kõigi teises liikmesriigis asuvate varade säilitamiseks ja kaitsmiseks kõnealuse riigi seadusega ettenähtud meetmeid maksejõuetusmenetluse algatamise taotluse esitamise ja menetluse algatamise otsuse vastuvõtmise vahelisel ajavahemikul.
Nõude esitamise õigus
Võlausaldajal, kelle alaline elu- või asukoht või registrijärgne asukoht on mõnes teises liikmesriigis peale menetluse algatanud liikmesriigi, sealhulgas liikmesriikide maksuhaldurid ja sotsiaalkindlustusasutused, on õigus esitada maksejõuetusmenetluse suhtes kirjalikult vormistatud nõudeid.
1. Kohe pärast maksejõuetusmenetluse algatamist liikmesriigis peab selle liikmesriigi pädev kohus või menetluseks määratud likvideerija teavitama teadaolevaid võlausaldajaid, kelle alaline elu- või asukoht või registrijärgne asukoht on teistes liikmesriigis.
2. Igale võlausaldajale eraldi teatisena edastatav informatsioon sisaldab eelkõige tähtaegu ja nendega seoses sätestatud sanktsioone, organit või asutust, kellel on õigus nõudeid vastu võtta, ning muid ettenähtud meetmeid. Peale selle märgitakse teatises, kas võlausaldajad peavad esitama ka eelistatud või asjaõiguslikult tagatud nõuded.
Nõude esitamise sisu
Võlausaldaja saadab võimalike tõendavate dokumentide koopiad, näidates ära nõude laadi, selle tekkimise kuupäeva ja suuruse, ning teatab, kas ta taotleb nõude suhtes eelisõigust, asjaõiguslikku tagatist või omandireservatsiooni ning millised varad on selle tagatisega hõlmatud.
1. Artiklis 40 ette nähtud teave esitatakse menetluse algatanud riigi ametlikus keeles või ühes ametlikest keeltest. Selleks kasutatakse vormi, millel on nimetus "Nõude esitamise kutse. Järgitavad tähtajad" kõigis Euroopa Liidu institutsioonide ametlikes keeltes.
2. Võlausaldajal, kelle alaline elu- või asukoht või registrijärgne asukoht on mõnes teises liikmesriigis peale menetluse algatanud liikmesriigi, on õigus esitada oma nõue kõnealuse teise riigi ametlikus keeles või ühes ametlikest keeltest. Sel juhul kannab nõude esitamise teatis nimetust "Nõude esitamine" menetluse algatanud riigi ametlikus keeles või ühes ametlikest keeltest. Lisaks võib nõuda, et võlausaldaja esitaks tõlke menetluse algatanud riigi ametlikku keelde või ühte ametlikest keeltest.
Käesoleva määruse sätteid kohaldatakse ainult pärast selle jõustumist algatatud maksejõuetusmenetluste suhtes. Käesoleva määruse jõustumise eelseid võlgniku õigustoiminguid reguleerib seadus, mida nende teostamise ajal kohaldati.
1. Pärast käesoleva määruse jõustumist asendab see määruses käsitletavates küsimustes ja liikmesriikide vahelistes suhetes eelkõige järgmisi kahe või enama liikmesriigi vahel sõlmitud konventsioone:
a) 8. juulil 1899 Pariisis allakirjutatud Belgia ja Prantsusmaa vaheline konventsioon kohtualluvuse ning kohtuotsuste, vahekohtuotsuste ja ametlike dokumentide kehtivuse ja täitmise kohta;
b) 16. juulil 1969 Brüsselis allakirjutatud Belgia ja Austria vaheline konventsioon pankroti- ja likvideerimismenetluse, kohtuväliste kokkulepete ning maksete peatamise kohta (k.a 13. juuni 1973. aasta lisaprotokoll);
c) 28. märtsil 1925 Brüsselis allakirjutatud Belgia ja Madalmaade vaheline konventsioon territoriaalse kohtualluvuse ja pankrotimenetluse kohta ning kohtuotsuste, vahekohtuotsuste ja ametlike dokumentide kehtivuse ja täitmise kohta;
d) 25. mail 1979 Viinis allakirjutatud Saksamaa ja Austria vaheline konventsioon pankroti- ja likvideerimismenetluse ning kohtuväliste kokkulepete kohta;
e) 27. veebruaril 1979 Viinis allakirjutatud Prantsusmaa ja Austria vaheline konventsioon kohtualluvuse ning pankrotimenetlustes tehtud kohtuotsuste tunnustamise ja täitmise kohta;
f) 3. juunil 1930 Roomas allakirjutatud Prantsusmaa ja Itaalia vaheline konventsioon tsiviil- ja kaubandusasjades tehtud kohtuotsuste täitmise kohta;
g) 12. juulil 1977 Roomas allakirjutatud Itaalia ja Austria vaheline konventsioon pankroti- ja likvideerimismenetluse ning kohtuväliste kokkulepete kohta;
h) 30. augustil 1962 Haagis allakirjutatud Madalmaade Kuningriigi ja Saksamaa Liitvabariigi vaheline konventsioon tsiviil- ja kaubandusasjades tehtud kohtuotsuste ja muude täitmisele pööratavate dokumentide vastastikuse tunnustamise ja täitmise kohta;
i) 2. mail 1934 Brüsselis allakirjutatud Ühendkuningriigi ja Belgia Kuningriigi vaheline konventsioon tsiviil- ja kaubandusasjades tehtud kohtuotsuste vastastikuse täitmise kohta ja selle protokoll;
j) 7. novembril 1933 Kopenhaagenis allakirjutatud Taani, Soome, Norra, Rootsi ja Islandi vaheline konventsioon pankrotimenetluse kohta;
k) 5. juunil 1990 Istanbulis allakirjutatud Euroopa konventsioon pankrotimenetluse teatavate rahvusvaheliste aspektide kohta.
2. Lõikes 1 nimetatud konventsioonid kehtivad ka enne käesoleva määruse jõustumist algatatud menetluste suhtes.
3. Käesolev määrus ei kehti:
a) liikmesriigis, kui see on vastuolus pankrotiga seotud kohustustega, mis tulenevad selle riigi poolt enne käesoleva määruse jõustumist ühe või mitme kolmanda riigiga sõlmitud konventsioonist;
b) Ühendkuningriigis ja Põhja-Iirimaal, kui see on vastuolus pankrotiga ja maksejõuetute äriühingute likvideerimisega seotud kohustustega, mis tulenevad käesoleva määruse jõustumise ajal kehtivatest Rahvaste Ühendusega sõlmitud kokkulepetest.
Nõukogu võib ühe oma liikme taotlusel või komisjoni ettepanekul kvalifitseeritud häälteenamusega lisasid muuta.
Komisjon esitab hiljemalt 1. juuniks 2012 ning seejärel iga viie aasta järel Euroopa Parlamendile, nõukogule ning majandus- ja sotsiaalkomiteele aruande käesoleva määruse kohaldamise kohta. Selle aruandega võivad vajaduse korral kaasneda ettepanekud käesoleva määruse kohandamise kohta.
Käesolev määrus jõustub 31. mail 2002.
[1] Arvamus on esitatud 2. märtsil 2000 (Euroopa Ühenduste Teatajas seni avaldamata).
[2] Arvamus on esitatud 26. jaanuaril 2000 (Euroopa Ühenduste Teatajas seni avaldamata).
[3] EÜT L 299, 31.12.1972, lk 32.
[4] EÜT L 204, 2.8.1975, lk 28; EÜT L 304, 30.10.1978, lk 1; EÜT L 388, 31.12.1982, lk 1; EÜT L 285, 3.10.1989, lk 1; EÜT C 15, 15.1.1997, lk 1.
[5] EÜT L 166, 11.6.1998, lk 45.
[6] Vt Portugali deklaratsioon artiklite 26 ja 37 kohaldamise kohta (EÜT C 183, 30.6.2000, lk 1).
[7] Vt Portugali deklaratsioon artiklite 26 ja 37 kohaldamise kohta (EÜT C 183, 30.6.2000, lk 1).
- Η προσωρινή διαχείριση εταιρίας. Η διοίκηση και η διαχείpιση των πιστωτών

matches: kohus kohus kohus kohus kohus kohus kohus kohus kohus


(41) Käesoleva seaduse § 692 lõikes 3 nimetatud laevavarustajal on lubatud töödelda aktsiisiga maksustamata kütust väljaspool aktsiisiladu sadama püsiva piirdega territooriumil või teisi laevu kütusega varustaval laeval, kui töödeldud kütust kasutatakse käesoleva seaduse § 27 lõike 1 punktis 11 nimetatud relvajõudude poolt käitatava laeva või punktis 221 või 222 nimetatud laeva varustamiseks.
Aktsiisilaopidaja, registreeritud kaupleja, käesoleva seaduse § 211 lõikes 1 ja § 31 lõikes 2 nimetatud isikud esitavad Maksu- ja Tolliametile uue tagatise vähemalt viis päeva enne tagatise kehtivusaja lõppemist. Uue tagatise kehtivus algab eelneva tagatise kehtivusaja lõppemise päevale järgneval päeval.
3) maksukohustus tekib käesoleva seaduse § 24 lõigetes 20 ja 201nimetatud juhul;
1) 200 sigaretti;
4) 250 grammi suitsetamistubakat või
5) 250 grammi närimistubakat.
(21) Aktsiisisumma arvutatakse temperatuuril 15 °C oleva kütuse kohta. Maagaasi aktsiisisumma arvutatakse maagaasi rõhul 101,325 kPa ja temperatuuril 20 ºC. Maagaasi edastamisel kodutarbijale võib maagaasi aktsiisisumma arvutada maagaasi koguselt kuupmeetrites, arvestamata rõhu ja temperatuuri nõuet.
3) soetada võrguettevõtjalt maagaasi käesoleva seaduse § 27 lõike 1 punktides 22, 24, 282 ja 286 nimetatud otstarbel kasutamiseks ja elektrienergiat punktides 24, 282, 284 ja 285 nimetatud otstarbel kasutamiseks.


§ 2 Lemmiklooma pidamise üldnõuded
§ 3 Lemmiklooma avalikus kohas viibimine
§ 4 Lemmiklooma märgistamine ja nende üle arvestuse pidamine
RT IV, 06.06.2018, 7
Määrus kehtestatakse kohaliku omavalitsuse korralduse seaduse § 22 lõike 1 punkti 36² ning loomatauditõrje seaduse § 11 lõike 1 alusel.
(1) Tori valla koerte ja kasside pidamise eeskiri (edaspidi määrus) sätestab lemmikloomadena peetavate koerte ja kasside (edaspidi lemmikloom) pidamise nõuded Tori valla haldusterritooriumil ja nende üle arvestuse pidamise.
(2) Määrus on kohustuslik täitmiseks kõigile juriidilistele ja füüsilistele isikutele (edaspidi lemmikloomapidaja), kelle omandis või valduses on lemmikloom. Määrus laieneb ka isikule, kes tegeleb lemmikloomapidamisega rendi või muu selletaolise suhte alusel kokkuleppel omanikuga.
(3) Hulkuva lemmiklooma korduvat söötmist ja jootmist ning samaaegselt alalise võimaluse loomist viibimiseks oma elu- või abiruumides või õuealal, aga ka korterelamu üldkasutatavates ruumides või õuealal, käsitletakse loomapidamisena ja sellega tegelevat isikut peetakse lemmikloomapidajaks käesoleva määruse tähenduses.
(4) Koerte ja kasside pidamisel lähtutakse loomakaitseseadusest, loomatauditõrje seadusest, veterinaarkorralduse seadusest ja muudest loomapidamist reguleerivatest õigusaktidest ja käesolevast määrusest.
§ 2. Lemmiklooma pidamise üldnõuded
(1) Lemmiklooma on lubatud pidada omanikule kuuluvas või tema valduses olevas ehitises või territooriumil või selle territooriumi omaniku loal või muu õigustatud isiku nõusolekul. Territoorium peab olema piiratud nii, et lemmikloom sealt omal tahtel välja ei pääseks.
(2) Lemmikloomapidaja peab välistama lemmiklooma ärajooksmise ja inimestele või loomadele kallale tungimise võimaluse.
(3) Lemmiklooma kadumisel või lahti pääsemisel tuleb lemmikloomapidajal viivitamata viia läbi otsingud ja korraldada lemmiklooma püüdmine.
(4) Hoonete üldkasutatavates ruumides ja territooriumitel lemmikloomaga viibides on lemmikloomapidaja kohustatud järgima kinnistu omaniku või omanike kehtestatud korda ja avalikku korda.
(5) Lemmikloomapidaja on kohustatud paigaldama territooriumi sissepääsu(de)le võimalikule ohule viitava sildi.
§ 3. Lemmiklooma avalikus kohas viibimine
(1) Lemmiklooma tohib viia avalikku kohta jalutusrihmaga või kandmisvahendis, tagades kaaskodanike ja loomade ohutuse, vajadusel tuleb rakendada lisameetmeid (nt suukorv, koonurihm). Ühistranspordis tuleb lisaks jalutusrihmale kasutada koertel suukorvi ja koonurihma.
(2) Lemmikloomapidajal on keelatud võtta lemmiklooma kaasa kauplusesse, toitlustusasutusse, turule, spordiväljakule ja laste mänguväljakule, avalikku supluskohta, noorsootöö- ja haridusasutuse territooriumile ning muudesse rahvarohketesse paikadesse või territooriumile, kuhu on paigaldatud vastavad keelumärgid. Nimetatud keeld ei kehti selleks spetsiaalselt ettenähtud kohtadele või vastavatele üritustele ning vaegnägija juhtkoera või teenistusülesannet täitva erikoolituse saanud teenistuskoera suhtes.
(3) Koera tohib jätta suukorviga või koonurihmaga ja lahtipääsemist välistaval moel kinniseotult hoone juurde kuni lemmikloomapidaja viibib selle hoone ruumides, kui seejuures ei ohustata avalikku korda, teisi isikuid ja loomi, liiklust ja ning koera tervist.
(4) Lemmikloomapidaja on kohustatud oma lemmiklooma väljaheited koheselt koristama. Lemmikloomapidaja peab ära hoidma lemmiklooma poolt tekitatava reostuse võõrale varale.
(5) Nakkusohtlikult haige lemmikloomaga avalikus kohas viibimine on keelatud.
§ 4. Lemmiklooma märgistamine ja nende üle arvestuse pidamine
(1) Tori valla haldusterritooriumil peetav koer peab olema märgistatud mikrokiibiga, millel on unikaalne kood. Muude lemmikloomade, eelkõige kasside, märgistamine mikrokiibiga on soovituslik.
(2) Koer tuleb märgistada mikrokiibiga hiljemalt 3 kuu jooksul koera sündimise päevast või 1 kuu jooksul vanema koera omandamise või valdusse saamise päevast, kui koer ei ole märgistatud mikrokiibiga.
(3) Kiibistatud lemmikloom peab olema registreeritud lemmikloomaregistris (LLR). Kiibistamisega seotud kulud kannab lemmikloomapidaja.
(4) Koera võõrandamisel või pidamise kohustuse üleandmisel pikemaks perioodiks kui 3 kuud, tuleb lemmikloomapidaja andmed käesoleva paragrahvi lõikes 3 nimetatud registris muuta 1 kuu jooksul võõrandamise või pidamise kohustuse üleandmise päevast. Loomapidaja andmete muutmiseks tuleb esitada registri pidajale avaldus, milles näidatakse uue loomapidaja andmed.
(5) Lemmiklooma surma korral tuleb registri pidajat sellest teavitada.
(1) Järelevalvet määruse täitmise üle teostavad vallavalitsuse poolt määratud ametnik ning Politsei- ja Piirivalveamet.
(2) Määruse nõuete rikkumise eest karistatakse kohaliku omavalitsuse korralduse seaduse § 66³ alusel.
1) Sauga Vallavolikogu 29.12.2012 määrus nr 18 „Sauga valla koerte, kasside ja teiste lemmikloomade pidamise eeskiri“;
2) Sindi Linnavolikogu 16.01.2003 määrus nr 3 „Koerte ja kasside pidamise eeskiri“;
3) Are Vallavolikogu 24.09.2010 määrus nr 9 „Are valla koerte ja kasside pidamise eeskiri“;
4) Tori Vallavolikogu 17.06.2015 määrus nr 20 „Tori valla koerte ja kasside pidamise eeskiri“;
5) Sauga Vallavolikogu 20.12.2012 määrus nr 26 „Sauga valla lemmikloomade registri asutamine ja põhimääruse kinnitamine“.


text:
Riigikohus tegi otsuse haldusasjas nr 3-16-2267 ja ei rahuldanud osaliselt AS Tallinna Vesi kaebust Vabariigi Valitsuse 29.11.2012 määrusega nr 99 tekitatud varalise kahju hüvitamiseks ja viivise välja mõistmiseks
Avaldatud: 2020-02-21 07:15:00 CET
Eile, 20.02.2020 tegi Riigikohus tegi otsuse haldusasjas nr 3-16-2267 ja ei rahuldanud osaliselt AS Tallinna Vesi kaebust Vabariigi Valitsuse 29.11.2012 määrusega nr 99 tekitatud varalise kahju hüvitamiseks ja viivise välja mõistmiseks, mille AS Tallinna Vesi oli esitanud põhjendusel, et Vabariigi Valitsuse poolt kehtestatud tsingi, vase ja kroomi piirmäärad olid vastuolus põhiseadusega.
AS Tallinna Vesi esitas 13. novembril 2016 Tallinna Halduskohtule kaebuse määruse nr 99 § 8 lg-ga 2 tekitatud otsese varalise kahju hüvitamiseks riigivastutuse seaduse alusel summas 1 136 191 eurot (sh ülemäärane saastetasu 1 002 138 eurot ja sellelt tasutud tulumaks 134 053 eurot) ning põhinõudelt viivise väljamõistmiseks. Kahju tekkis, sest alates 1. jaanuarist 2013 kehtisid õigusvastased piirnormid. Määruse nr 99 § 8 lg 2 jõustumise järel pidi heitvesi olema sama puhas kui veekogus olev vesi ning selle muudatuse tulemusel langes vase, tsingi ja üldkroomi piirväärtus heitvees sedavõrd, et Tallinna Veel ei olnud enam võimalik tagada vette juhitava heitvee vastavust keskkonnanõuetele. Seetõttu tuli tal tasuda keskkonnatasu kõrgendatud määras ning ta kaotas võimaluse keskkonnatasude seaduse alusel saastetasude vähendamiseks. Tallinna Vesi leidis, et kahju on tekitatud avaliku võimu kandja kohustuse olulise rikkumisega, sest määrus nr 99 kehtestati ilma sisulise analüüsita (sh jäeti arvestamata loodusliku fooni ja vee-ettevõtjate investeerimisvajadusega). Heitveele kehtestatud normid olid isegi rangemad kui joogiveele kehtestatud normid, kusjuures määruse nr 99 seletuskirjast ei nähtu, kuidas neid üleminekuajata kehtestatud piirnorme saavutada (nende saavutamine ei ole tänini tehnoloogiliselt võimalik). Seejuures kehtisid merre juhitavale heitveele põhjendamatult rangemad nõuded kui jõgedesse ja järvedesse juhitavale heitveele. Kehtestatud piirmäärade põhiseadusvastasust (ebaproportsionaalsust) kinnitab määruse nr 99 muutmine alates 1. jaanuarist 2017, millega pöörduti sisuliselt tagasi varasemate piirmäärade juurde. Kui määruse nr 99 andmisel oleks võetud arvesse asjakohaseid looduslikke olusid, tehnoloogilisi võimalusi, majanduslikke mõjusid ja ettevõtete tehnoloogilist suutlikkust, siis oleks kehtestatud õiguspärased piirmäärad ning Tallinna Veele ei oleks kahju tekkinud.
Riigikohus leidis oma 20.02.2020 otsuses, et Tallinna Veele ei tekitatud kahju mitte riigi poolse õigusloomega ehk määrusega nr 99, vaid see tekkis lähtuvalt ettevõttele väljastatud vee erikasutusloast, mille alusel määrati ka keskkonnatasu maksmise kohustus. Määruse nr 99 õiguspärasuse hindamisel ei pidanud Riigikohus vajalikuks arvestada asjaolu, et ettevõttele väljastati keskkonnaluba määruses nr 99 toodud piirnormide järgi. Riigikohus jättis ettevõtte taotlusele vaatamata algatamata ka määruse nr 99 põhiseaduslikkuse järelvalve menetluse. Seda vaatamata asjaolule, et 2017. a muudatusega leevendati oluliselt raskemetallide piirmäärasid.
Riigikohus jättis Vabariigi Valitsuse menetluskulud tema enda kanda.
Riigikohtu otsusele esitas eriarvamuse riigikohtunik Viive Ligi, kes ei nõustunud kolleegiumi enamuse arvamusega, mille kohaselt tuli kahjunõue jätta rahuldamata. Eriarvamusele jäänud riigikohtunik leidis, et Vabariigi Valitsuse määruse ja AS-ile Tallinna Vesi tekkinud kahju vahel esines põhjuslik seos ning asi oleks tulnud saata esimese astme kohtule uueks läbivaatamiseks.

matches:
Riigikohus
§ 8
§ 8
Riigikohus
Riigikohus
Riigikohus
Riigikohus