§ 3 Seaduse kohaldatavus
§ 4 Välislepingu kohaldatavus
§ 7 Asja mõiste
§ 8 Kinnisasi ja vallasasi
§ 9 Üldine, avalik ja eraasi
§ 10 Asendatav ja asendamatu asi
§ 11 Äratarvitatav ja äratarvitamatu asi
§ 12 Jagatav ja jagamatu asi
§ 13 Asjade kogum
2 ASJA OSAD
§ 14 Reaal- ja mõtteline osa
§ 15 Oluline osa
§ 16 Maatüki olulised osad
§ 17 Ehitis ja selle olulised osad
3 PÄRALDISED
§ 18 Päraldise mõiste
§ 19 Päraldise lakkamine
§ 20 Dokumendid päraldisena
§ 21 Põllumajandusliku kinnisasja päraldised ja talu mõiste
§ 22 Tööstusliku kinnisasja päraldised
§ 23 Vilja mõiste ja liigid
§ 24 Vilja kuuluvus
§ 25 Kulutuste hüvitamine vilja väljanõudmisel
5 KULUTUSED JA HINDAMINE
§ 26 Asjaga seotud kulutused
§ 27 Kulutuste liigid
§ 28 Kulutuste hüvitamine
§ 29 Asja hindamine
6 VARA
§ 30 Vara mõiste ja liigid
§ 31 Õiguste kuuluvus
§ 48 Valduse kaitse hagi aegumise tähtaeg
§ 54 Kinnistute ühendamine ja jagamine
3 KANDE TEGEMINE, MUUTMINE JA KUSTUTAMINE
§ 74 Kaasomandi käsutamine tervikuna või reaalosana
§ 83 Vastuväited hagile
§ 84 Kostja vastutus asja ja päraldiste eest
§ 85 Vilja väljaandmine ja hüvitamine
§ 88 Kulutuste hüvitamine kostjale
§ 92 Üleandmise sisu
§ 94 Asja jätmine võõrandaja valdusse
§ 107 Segamine ja ühendamine
§ 113 Igamise takistus
§ 120 Asjaõigusleping
§ 133 Mere rannajoon
§ 156 Ajutine tee
§ 186 Teeservituut
§ 187 Teeservituudi ulatus
§ 188 Liiniservituut
§ 189 Veejuhtimisservituut
§ 190 Veevõtu ja karjajootmisservituut
§ 191 Karjatamisservituut
§ 192 Toeservituut
§ 193 Seinaservituut
§ 194 Üleehitamisservituut
§ 195 Sademeservituut
§ 196 Kõrgusservituut
§ 197 Valgusservituut
§ 198 Väljavaateservituut
§ 199 Kaitsevööndiservituut
§ 200 Muud reaalservituudid
§ 203 Kasutusvalduse tekkimine kinnisasjale
§ 226 Isikliku kasutusõiguse üleandmise keeld
§ 242 Hoonestusõiguse tekkimine ja lõppemine
§ 2442 Hüvitus hoonestusõiguse eest
§ 253 Hüvitus hoonestusõiguse tähtaja saabumisel
§ 257 Ostueesõiguse tekkimine
§ 262 Ostu-müügilepingu ärakirja esitamine
§ 263 Ostueesõiguse teostamise tähtaeg
§ 264 Ostueesõiguse teostamise avaldus
§ 265 Õiguste ja kohustuste üleminek
§ 266 Ostueesõiguse piiramise keeld
§ 267 Kinnisasja müümine koos teiste asjadega
§ 268 Ostuhinna hilisem tasumine
§ 269 Ostuhinna ja kulutuste tasumine
§ 270 Kahju hüvitamine ostjale
§ 271 Ostuhinna maksmisest või vastuvõtmisest keeldumine
§ 272 Ostja vastutus
§ 273 Ühise ostueesõiguse teostamine
§ 274 Ostueesõiguse teostamine mitme õigustatud isiku korral
§ 275 Ostueesõiguse teostamine muu võõrandamise korral
§ 298 Käsipandi sätete kohaldamine
§ 299 Registreerimine
§ 302 Pandipidajate nõuete rahuldamise järjekord
§ 305 Panditud asja võõrandamise keeld
3 VÄÄRTPABERITE PANTIMINE
§ 314 Väärtpaberite pantimise mõiste
§ 315 Käsipandi sätete kohaldamine
§ 316 Pandi seadmine väärtpaberitele
§ 317 Kaubaväärtpaberite pantimine
§ 318 Panditud aktsiate esindamine
§ 319 Nõude täitmine käsk- ja esitajaväärtpaberite pantimisel
§ 326 Hüpoteegi tekkimine
§ 330 Hüpoteegi lõppemine
§ 345 Hüpoteegi ulatus kindlustushüvisele
15.02.1995 (RT I 1995, 2628, 355) 18.03.1995
14.06.1995 (RT I 1995, 57, 976) 12.07.1995
5.06.1996 (RT I 1996, 45, 848) 1.01.1997
11.06.1997 (RT I 1997, 52, 833) 1.01.1998
12.01.1998 (RT I 1998, 12, 152) 16.02.1998
11.03.1998 (RT I 1998, 30, 409) 1.07.1998
17.06.1998 (RT I 1998, 59, 941) 10.07.1998
17.02.1999 (RT I 1999, 26, 377) 23.03.1999
17.02.1999 (RT I 1999, 27, 380) 1.04.1999
terviktekst RT paberkandjal (RT I 1999, 44, 509)
13.03.2001 (RT I 2001, 34, 185) 10.04.2001
Asjaõigusseadusel ei ole tagasiulatuvat jõudu, kui rakendusseadusest (RT I 1993, 72/73, 1021; 1999, 44, 510) ei tulene teisiti.
Asja suhtes kehtib asja asukohamaa seadus, kui seaduses ei ole sätestatud teisiti.
§ 4. Välislepingu kohaldatavus
Kui Eesti Vabariigi välislepingus on käesolevast seadusest erinevad sätted, kohaldatakse välislepingu sätteid.
(1) Omanik võib olla füüsiline isik või eraõiguslik juriidiline isik (eraõiguslikud isikud), samuti riik või kohalik omavalitsusüksus ning avalik-õiguslik juriidiline isik (avalik-õiguslikud isikud).
(3) Seaduses võib üldistes huvides teha vara omandamisel kitsendusi juriidilistele isikutele, välisriikidele, nende kodanikele, rahvusvahelistele organisatsioonidele ning kodakondsuseta isikutele.
§ 7. Asja mõiste
(1) Asi seaduse tähenduses on kehaline ese.
(2) Seaduses nimetatud juhtudel kohaldatakse õigustele asjade suhtes kehtivaid sätteid.
(3) Loomad ei ole asjad. Loomadele kohaldatakse asjade suhtes kehtivaid sätteid, kui seaduses ei ole sätestatud teisiti.
§ 8. Kinnisasi ja vallasasi
(1) Kinnisasi on maatükk koos selle oluliste osadega (§ 16). Asi, mis ei ole kinnisasi, on vallasasi.
(2) Seaduses nimetatud juhtudel kohaldatakse vallasasjale kinnisasja suhtes kehtivaid sätteid.
§ 9. Üldine, avalik ja eraasi
(1) Üldine asi on asi, mis oma loodusliku olemuse tõttu ei saa kuuluda kellegi omandisse ja on kasutatav igaühe poolt nagu õhk ja avameri.
(2) Avalik asi on asi, mis kuulub riigi- või munitsipaalomandisse ja on oma ühiskondliku olemuse tõttu kasutatav igaühe poolt nagu territoriaal- ja sisemeri, laevatatavad veekogud, avalikud tänavad, väljakud ja pargid.
(3) Eraasi on asi, mis ei ole üldine ega avalik ja võib kuuluda igale omanikule. Seaduses sätestatud juhtudel võib eraasi olla määratud avalikuks kasutuseks.
(4) Üldine ja avalik asi ei ole tsiviilkäibes.
§ 10. Asendatav ja asendamatu asi
(1) Vallasasi on asendatav või asendamatu.
(2) Asendatav on vallasasi, mida tsiviilkäibes määratakse liigitunnuste alusel arvu, mõõdu ja kaalu järgi.
(3) Poolte tahtel võib asendatavale asjale anda poolte suhtes asendamatu asja omaduse, samuti vastupidi.
§ 11. Äratarvitatav ja äratarvitamatu asi
(1) Vallasasi on äratarvitatav või äratarvitamatu.
(2) Äratarvitatav on vallasasi, mis otstarbekohasel kasutamisel lakkab olemast või võõrandatakse.
(3) Äratarvitatavaks loetakse ka vallasasi, mis kuulub asjade kogumisse, mille otstarbekohane kasutamine seisneb üksikute asjade võõrandamises.
§ 12. Jagatav ja jagamatu asi
(1) Asi on jagatav või jagamatu.
(2) Jagatav on asi, mida selle olemust rikkumata võib jagada osadeks ja mille iga osa pärast jagamist moodustab terviku.
(3) Seaduses sätestatud juhtudel võib jagatava asja tunnistada jagamatuks.
§ 13. Asjade kogum
Asjade kogum koosneb üksikutest asjadest, mis on teatavaks otstarbeks ühendatud ning moodustavad ühise nimetuse all õiguste ja kohustuste suhtes ühe eseme.
2. jagu ASJA OSAD
§ 14. Reaal- ja mõtteline osa
(1) Asi võib tsiviilkäibes olla tervikuna, reaalosana või mõttelise osana.
(2) Asja reaalosa on asja teiste osadega võrreldes tegelikkuses piiritletud.
(3) Asja mõtteline osa on tegelikkuses piiritlemata ja selle suurust väljendatakse murdosana.
§ 15. Oluline osa
(1) Asja oluline osa on selle koostisosa, mis on asjaga püsivas ühenduses ja mida ei saa asjast eraldada, ilma et asi häviks või olemuselt muutuks.
(2) Asi ja tema olulised osad ei või olla erinevate õiguste ja kohustuste esemeks, kui seaduses ei ole sätestatud teisiti.
§ 16. Maatüki olulised osad
(1) Maatüki olulised osad on sellega püsivalt ühendatud asjad nagu ehitised, kasvav mets, muud taimed ja koristamata vili, samuti maatükiga seotud ja kinnisasja igakordsele omanikule kuuluvad asjaõigused.
(2) Ehitis, mis on maatükiga ühendatud mööduvaks otstarbeks, ei ole maatüki oluline osa.
(21) Ehitis, mis on võõra maatükiga püsivalt ühendatud seda maatükki koormava asjaõiguse teostamiseks, ei ole maatüki oluline osa. Asjaõiguse lõppedes muutub maatükile jääv ehitis maatüki oluliseks osaks.
§ 17. Ehitis ja selle olulised osad
(2) Ehitisega mööduvaks otstarbeks ühendatud asi ei ole ehitise oluline osa.
(3) Ehitise kohta sätestatu kehtib ka rajatise suhtes, kui seadusest ei tulene teisiti.
3. jagu PÄRALDISED
§ 18. Päraldise mõiste
(1) Päraldis on vallasasi, mis teenib peaasja ning on sellega seotud ühise majandusliku eesmärgi ja sellele vastava ruumilise seose kaudu.
(2) Asi ei ole päraldis, kui seda tsiviilkäibes päraldiseks ei loeta või kui seda ajutiselt kasutatakse teise asja majandusliku otstarbe huvides.
(3) Õigused ja kohustused, mille esemeks on peaasi, laienevad ka päraldisele, kui seaduses või tehinguga ei ole sätestatud teisiti.
§ 19. Päraldise lakkamine
§ 20. Dokumendid päraldisena
Kinnisasja omandamise ja valdamise, samuti ehitamise kohta käivad dokumendid, kaardid ja plaanid on asja päraldised.
§ 21. Põllumajandusliku kinnisasja päraldised ja talu mõiste
(1) Põllumajandussaaduste tootmise otstarbeks kasutatava kinnisasja päraldised on ka selle majandamiseks kasutatav põllumajandusinventar, masinad ja loomad, samuti maatüki saadused, mis on vajalikud majandamise jätkamiseks järgmise saagini.
(2) Talu on kõik ühe valdaja poolt põllumajandussaaduste tootmiseks kasutatavad maatulundusmaa sihtotstarbega kinnisasjad koos päraldistega.
§ 22. Tööstusliku kinnisasja päraldised
Tööstuslikuks tootmiseks kasutatava kinnisasja päraldised on ka sellel asuvad masinad, seadmed ja tööriistad, mis on vajalikud kinnisasja korrapäraseks majandamiseks.
4. jagu VILI
§ 23. Vilja mõiste ja liigid
(1) Vili on asja kasutamisest saadav igasugune kasu. Vili on loodus- või õigusvili.
(2) Loodusvili on asjast loodusjõul või inimese kaasabil tulenev saadus. Eraldumiseni on vili asja oluline osa.
(3) Õigusvili on asjast õigussuhte tõttu saadav tulu.
§ 24. Vilja kuuluvus
(1) Vili kuulub asja omanikule, kui seaduses või tehinguga ei ole sätestatud teisiti.
(2) Kui isikul on õigus saada asja vilja teatud aja jooksul ja seaduses või tehinguga ei ole sätestatud teisiti, kuulub talle selle aja jooksul asjast eraldunud loodusvili või sellele ajale vastav õigusvilja osa.
§ 25. Kulutuste hüvitamine vilja väljanõudmisel
Isikul, kes on kohustatud vilja välja andma, on õigus nõuda vilja saamiseks tehtud kulutuste hüvitamist ulatuses, mis on vajalik asja korrapäraseks majandamiseks ega ületa vilja väärtust.
5. jagu KULUTUSED JA HINDAMINE
§ 26. Asjaga seotud kulutused
(1) Asjast kasu saamiseks õigustatud isik peab kandma asjaga seotud kohustused ja kulutused.
(2) Kui käesoleva paragrahvi 1. lõikes nimetatud isik ei ole omanik ega ole selged tema kohustused, kannab asjaga seotud kohustused ja kulutused asja omanik.
§ 27. Kulutuste liigid
Asjale tehtud kulutused on:
1) vajalikud, kui nendega säilitatakse asja või kaitstakse seda täieliku või osalise hävimise eest;
2) kasulikud, kui nendega asja oluliselt parendatakse;
3) toreduslikud, kui nendega taotletakse peamiselt asja mugavust, meeldivust või ilu.
§ 28. Kulutuste hüvitamine
(1) Isikul, kes võõrast asja vallates on teinud sellele vajalikke kulutusi, on õigus nõuda omanikult nende hüvitamist, kui kulutuste tegija ei ole asja oma valdusse saanud kuriteoga.
(2) Heausksel valdajal on õigus omanikult nõuda asjale tehtud kasulike kulutuste hüvitamist osas, mis ületab tema poolt asja viljast saadud tulu. Hüvitus ei tohi ületada määra, mille võrra asja väärtus on kasulike kulutuste tõttu suurenenud.
(3) Omanikul on oma varalist seisundit arvestades õigus nõuda asjale tehtud kasulike kulutuste hüvitamise vähendamist või hüvituse maksmisest vabastamist. Kui hüvituse suurust vähendatakse või omanik selle maksmisest vabastatakse, on heausksel valdajal õigus enda tehtud parendused asja rikkumata ära võtta.
(4) Pahausksel valdajal ei ole õigust nõuda omanikult asjale tehtud kasulike kulutuste hüvitamist. Tal on õigus enda tehtud parendused asja rikkumata ära võtta.
(5) Isikul, kes võõrast asja vallates on teinud asjale toreduslikke kulutusi, ei ole õigust nõuda nende hüvitamist. Tal on õigus enda lisatud mugavus- ja meeldivusesemed ning ilustused asja rikkumata ära võtta.
§ 29. Asja hindamine
(1) Asja hinnatakse hariliku väärtuse või valdaja erilise huvi alusel.
(2) Asja harilik väärtus on selle kohalik keskmine müügihind (turuhind).
(3) Asja väärtuseks loetakse selle harilikku väärtust, kui seaduses või tehinguga ei ole sätestatud teisiti.
(4) Asja hindamine erilise huvi järgi põhineb kasul, mida valdaja saab oma isikliku olukorra tõttu, või asja eelistamisel valdaja poolt asja iseärasuste pärast või erilisel suhtel asjasse, arvestamata selle kasulikkust.
6. jagu VARA
§ 30. Vara mõiste ja liigid
(1) Vara on isikule kuuluvad asjad, rahaliselt hinnatavad õigused ja kohustused, kui seaduses ei ole sätestatud teisiti.
(2) Vara on vallas- või kinnisvara vastavalt asjade liigitusele vallasasjadeks ja kinnisasjadeks (§ 8) ning õiguste kuuluvusele (§ 31).
§ 31. Õiguste kuuluvus
(1) Asjaõigused kuuluvad vallas- või kinnisvara hulka selle järgi, kas nende esemeks on kinnis- või vallasasi.
(2) Võlaõigused ja muud isiklikud varalised õigused kuuluvad vallasvara hulka.
Valdus on tegelik võim asja üle, samuti reaalservituudi teostamine.
(1) Valdus on seaduslik või ebaseaduslik sõltuvalt sellest, kas see põhineb seaduslikul alusel või mitte.
(1) Valdus on heauskne, kui valdaja ei tea ega peagi teadma, et tema valdusel puudub seaduslik alus või et teisel isikul on suurem õigus asja vallata.
(2) Valdus on pahauskne, kui valdaja teab või peab teadma, et tema valdusel puudub seaduslik alus või et teisel isikul on suurem õigus asja vallata.
(1) Valdus omandatakse tegeliku võimu saamisega asja üle või abinõude üle, mis võimaldavad tegelikku võimu asja üle, samuti reaalservituudi teostamisele asumisega.
(3) Seda, kas isik on saanud asja üle tegeliku võimu, otsustatakse asjaolude alusel.
(1) Valdus lõpeb, kui valdaja loobub tegelikust võimust asja üle või kaotab selle muul viisil, samuti reaalservituudi lõppemisega.
(3) Seda, kas isik on kaotanud tegeliku võimu asja üle, otsustatakse asjaolude alusel.
Kui valdust on omavoliliselt rikutud (§ 40 lg 3) või valdus omavoliliselt ära võetud, on valdajal õigus nõuda valduse kohtulikku kaitset.
(1) Valduse rikkumisel on valdajal õigus nõuda rikkumise kõrvaldamist, edasise rikkumise ärahoidmist ja kahju hüvitamist.
(1) Valduse äravõtmisel on valdajal õigus nõuda valduse taastamist ja kahju hüvitamist isikult, kes on nõudja suhtes omavoliline valdaja.
Kostja võib vaidlustada §-des 44 ja 45 nimetatud nõudeid üksnes siis, kui ta tõendab, et valduse rikkumine või äravõtmine ei olnud omavoliline ja et tal oli õigus valdust rikkuda või asja vallata.
§ 48. Valduse kaitse hagi aegumise tähtaeg
Valduse kaitse (§-d 44 ja 45) hagi aegumise tähtaeg on üks aasta, arvates valduse rikkumisest või äravõtmisest.
(2) Avalik-õiguslikule isikule kuuluv kinnisasi peab olema kinnistusraamatusse kantud, kui seda koormatakse asjaõigusega või kui seda soovib omanik, samuti kui kinnisasi antakse teise isiku valdusse.
(3) Kinnistusraamatut peetakse vastavalt käesolevale seadusele ja kinnistusraamatuseadusele (RT I 1993, 65, 922; 1999, 44, 511).
§ 54. Kinnistute ühendamine ja jagamine
(1) Kinnistuid võib ühendada üheks kinnistuks või ühte kinnistut jagada mitmeks kinnistuks ainult omaniku soovil.
(2) Kinnistute ühendamisel või kinnistu jagamisel jäävad kinnistusraamatusse kantud õigused kehtima, kui seaduses ei ole sätestatud teisiti.
(3) Kui kinnistuid ei ole võimalik ühendada või jagada selliselt, et kinnistusraamatusse kantud õigused jääksid muutmatult püsima, on nende õiguste piiramiseks vajalik õigustatud isiku nõusolek.
(2) Kui kinnistusraamatusse kantud õigus kustutatakse, siis loetakse see lõppenuks.
(3) Kui isik kinnistusraamatu andmetele tuginedes omandab heauskselt kinnisasja või piiratud asjaõiguse, siis jäävad tema heauskselt omandatud õigused kehtima. Omandaja on pahauskne, kui ta teadis või pidi teadma, et kinnistusraamatu kanne on ebaõige.
(4) Kui kinnistusraamatusse kantud õigustatud isiku õigus oli kolmanda isiku kasuks piiratud, on piirang omandaja suhtes kehtiv, kui see on kinnistusraamatusse kantud.
(1) Kinnistusraamatu kanne on ebaõige, kui see on tehtud õigusliku aluseta või see alus on hiljem ära langenud või kanne on valesti muudetud või kustutatud.
(2) Kui kinnistusraamatu kanne on ebaõige, ei saa isik, kes seda teadis või pidi teadma, kandele tugineda.
(1) Kui asjaõiguse tekkimiseks on vajalik kinnistusraamatusse kandmine, kehtib õigus asjaõigusena, kui see on kinnistusraamatusse kantud.
(2) Kande piirides võib asjaõiguse sisu täpsemalt tõendada dokumentide või muude tõenditega.
(3) Kinnistusraamatusse kantud asjaõigusest tulenev nõue ei aegu, kui seaduses ei ole sätestatud teisiti.
(2) Järjekoha muutmiseks on nõutav nende isikute kokkulepe, kelle õiguste järjekoht muutub. Kinnispandiõiguse järjekohas tagasiastumiseks on nõutav ka kinnisasja omaniku nõusolek.
2) kinnistusraamatu ebaõigsuse parandamise tagamiseks (vastuväide);
(3) Asjaõiguse käsutamine pärast märke kandmist kinnistusraamatusse on tühine osas, milles see märkega tagatud nõuet kahjustab või piirab.
(4) Käesoleva paragrahvi 3. lõiget rakendatakse ka kohtuotsuse alusel toimuva käsutamise suhtes.
(5) Kui käsutamine on käesoleva paragrahvi 3. ja 4. lõikes sätestatud alustel tühine, on omandajal õigus nõuda tähtpäeva saabumisel kolmandalt isikult enda kandmist kinnistusraamatusse vastavalt kas maatüki omanikuna või piiratud asjaõiguse omajana.
(7) Märke võib kustutada, kui nõue, mille tagamiseks märge tehti, on lõppenud.
(8) Isikul, kelle kinnistut või õigust eelmärge või vastuväide puudutab, on õigus nõuda isikult, kelle kasuks märge on tehtud, märke kustutamist, kui märkega tagatud õiguse maksmapanek on välistatud.
3. jagu KANDE TEGEMINE, MUUTMINE JA KUSTUTAMINE
(1) Kinnistusraamatu kanne tehakse, sealhulgas muudetakse või kustutatakse, kinnistamisavalduse alusel. Kinnistamisavaldus on asjaõigusleping või ühepoolne avaldus, milles on väljendatud soov kande tegemiseks kinnistusraamatusse.
(4) Kande tegemiseks, muutmiseks või kustutamiseks on nõutav nende isikute nõusolek, kelle kinnistusraamatusse kantud õigust kande tegemine, muutmine või kustutamine kahjustaks.
(5) Jõustunud kohtuotsuse või -määruse alusel tehakse kinnistusraamatu kanne ühepoolse lihtkirjaliku kinnistamisavalduse ja jõustunud kohtulahendi ärakirja alusel.
(6) Seaduses sätestatud juhtudel tehakse kanne ilma kinnistamisavalduseta (ametiülesande korras).
(1) Isik, kelle õigust on ebaõige kandega rikutud, näiteks ei ole tema õigust kinnistusraamatusse kantud või on kantud ebaõigesti või on kahjustatud mõne olematu koormatise või kitsenduse sissekandmise läbi, võib nõuda ebaõige kande muutmist või kustutamist. Kande muutmiseks on vajalik selle isiku nõusolek, kelle õigusi parandamine puudutab. Kui nimetatud isik nõusolekut ühe kuu jooksul ei anna, on isikul, kes soovib kannet muuta, õigus esitada hagi.
(1) Kande parandamine toimub kinnistusraamatuseaduses sätestatud korras.
(2) Kande parandamise asemel võib õigustatud isik nõuda ebaõige kande kustutamist ja uue tegemist.
(1) Omandi esemeks võib olla iga asi, mille omandamine ei ole seadusega keelatud.
(2) Vallasomandi esemeks on vallasasi.
(3) Kinnisomandi esemeks on kinnisasi, mis on kantud või mida seaduse järgi võib kanda kinnistusraamatusse.
(4) Kaasomanikul on õigus teha asja säilitamiseks vajalikke toiminguid teiste kaasomanike nõusolekuta, kuid ta võib teistelt kaasomanikelt nõuda vajalike kulutuste hüvitamist võrdeliselt nende osadega.
(5) Kaasomanikul on õigus nõuda teistelt kaasomanikelt, et kaasomandis oleva asja valdamine ja kasutamine toimuks vastavalt kõigi kaasomanike huvidele.
(2) Kinnisasja mõttelise osa võõrandamisel isikule, kes ei ole kaasomanik ega seaduse järgi eesõigustatud, on teistel kaasomanikel võõrandatava mõttelise osa ostu eesõigus.
(3) Käesoleva paragrahvi 2. lõikes nimetatud ostueesõigus kehtib ka kinnisasja kaasomaniku mõttelise osa müügil sundenampakkumise teel.
§ 74. Kaasomandi käsutamine tervikuna või reaalosana
(1) Kaasomandis oleva asja võib tervikuna või reaalosana võõrandada või koormata, samuti asja või selle majanduslikku otstarvet oluliselt muuta ainult kõigi kaasomanike kokkuleppel.
(2) Kõigi kaasomanike nõusolekuta käesoleva paragrahvi 1. lõikes nimetatud eesmärgil tehtud kaasomaniku tehing on kehtetu ja seda teinud kaasomanik on kohustatud hüvitama teistele kaasomanikele sellega tekitatud kahju.
(2) Kaasomanik vastutab oma võlgade eest talle kuuluva osaga kaasomandis.
(1) Kaasomanikul on õigus nõuda kaasomandi lõpetamist, kui see ei ole vastuolus kaasomandi tekkimise alusega.
(2) Kaasomandi tekkimise aluseks oleva tehinguga ei või kaasomandi lõpetamist keelata kauemaks kui 10 aastaks. Kaasomandi lõpetamist võib nõuda varem, kui selleks on mõjuv põhjus, kuid seda ei või nõuda kaasomanikele või asja majandamisele ebasoodsal ajal.
(2) Kui kaasomanikud ei saavuta kokkulepet kaasomandis oleva asja jagamise viisi suhtes, otsustab kohus vastavalt asjaoludele, kas jagada asi kaasomanike vahel reaalosades, anda asi ühele või mitmele kaasomanikule, pannes neile kohustuse maksta teistele kaasomanikele välja nende osad rahas, või müüa asi avalikul või kaasomanike vahelisel enampakkumisel ning saadud raha jagada kaasomanike vahel vastavalt nende osa suurusele.
Kaasomanikul on õigus nõuda oma osa eraldamist ühisest asjast reaalosana, kui see ei ole vastuolus kaasomandi tekkimise aluse või asja olemusega.
Kaasomanike õigusjärglaste suhtes kehtivad kaasomanike kokkulepe ja enamuse otsus ühise kinnisasja valdamise ja kasutamise korra kohta, samuti kokkulepe kinnisasja kaasomandi lõpetamise keelu kohta, kui need on kantud märkusena kinnistusraamatusse.
Omandiõiguse tunnustamiseks piisab, kui omanik tõendab, et tema omand on tekkinud õiguslikul alusel.
(1) Hageja peab vaidluse korral tõendama, et kostja valdab tema asja.
(2) Kui valdaja loobub valdusest hagist vabanemise eesmärgil, võib kohus teda sellele vaatamata valdajaks lugeda.
§ 83. Vastuväited hagile
(1) Kostja peab nõude vaidlustamiseks tõendama, et hageja ei ole omanik või et asja omanik on kostja või et kostjal on õigus asja vallata mõne asjaõiguse või muu õiguse alusel.
(2) Otsene valdaja võib nõude vaidlustada, kui ta teatab, kes on kaudne valdaja, ja kaudne valdaja võtab valduse omaks.
(3) Paragrahvi 33 3. lõikes nimetatud isik võib nõude vaidlustada, tõendades, et valdab asja sõltuvusvahekorra alusel, välja arvatud juhul, kui isik, kellele ta allub, eitab oma valdust.
§ 84. Kostja vastutus asja ja päraldiste eest
(1) Asi tuleb hagejale välja anda koos päraldistega.
(2) Kui kostja on pahauskne valdaja, vastutab ta asja ja selle päraldiste hävimise, samuti väärtuse vähenemise eest, välja arvatud juhul, kui hävimine või väärtuse vähenemine oleks toimunud ka hageja valduse korral.
(3) Kui kostja on heauskne valdaja, ei vastuta ta asja ja selle päraldiste hävimise või väärtuse vähenemise eest, kui see on toimunud enne hagi esitamisest teada saamist. Kostja vastutab asja või selle päraldiste hävimise või väärtuse vähenemise eest, mis on toimunud tema süül pärast hagi esitamisest teada saamist.
(4) Kui kostja võõrandas asja kohtumenetluse ajal pärast seda, kui ta sai teada või pidi teada saama hagi esitamisest, vastutab ta nagu pahauskne valdaja, välja arvatud juhul, kui võõrandamine oli hädavajalik asja rikkumise ärahoidmiseks.
§ 85. Vilja väljaandmine ja hüvitamine
(1) Pahauskne valdaja on kohustatud hagejale välja andma kogu asja valdamise kestel saadud vilja. Ta peab hüvitama hagejale ka saamata jäänud vilja, mida hageja asja vallates ise oleks saanud.
(2) Heauskne valdaja on kohustatud omanikule välja andma vilja, mida ta on saanud hagi esitamisest teada saamiseni ja mis on selleks ajaks säilinud. Pärast hagi esitamisest teada saamist saadud või saamata jäänud vilja suhtes kohaldatakse käesoleva paragrahvi 1. lõikes sätestatut.
(3) Kostjal on õigus keelduda vilja väljaandmisest, kuni ei ole rahuldatud tema õigustatud nõue kulutuste hüvitamiseks (§ 25).
(4) Kostjal ei ole õigust keelduda vilja väljaandmisest, kui ta on valduse saanud tahtliku õiguserikkumisega.
(1) Vallasasi tuleb välja anda kohas, kus asi oli hagi esitamisest kohtuteate saamise ajal, kui kohtuotsuse või kokkuleppega ei ole sätestatud teisiti.
(2) Pahauskne valdaja on hageja nõudel kohustatud vallasasja välja andma hageja elukohas või seal, kus ta sai asja valdusse.
(1) Valdaja peab asja hagejale üle andma tasuta. Ka heauskne valdaja ei või nõuda hagejalt raha, mis ta on asja eest maksnud, kuid ta võib seda nõuda isikult, kellelt ta asja valduse sai.
(2) Kostja võib nõuda hagejalt asja eest makstu hüvitamist, kui kostja võttis tahtlikult hageja huvides asja oma valdusse olukorras, milles asi oleks hagejale jäädavalt kaotsi läinud.
§ 88. Kulutuste hüvitamine kostjale
(1) Kostjal on õigus nõuda hagejalt asjale ja vilja saamiseks tehtud kulutuste hüvitamist vastavalt §-dele 25 ja 28.
(2) Kostjal on õigus nõuda kulutuste hüvitamist, mida on teinud eelmine valdaja, kelle õigusjärglane ta on, määral, mil seda oleks võinud nõuda eelmine valdaja, kui tema oleks pidanud asja välja andma.
(3) Põllumajandusliku kinnisasja väljaandmisel on hageja kohustatud hüvitama kulutused, mida valdaja on teinud veel eraldamata vilja saamiseks, määral, mis vastab korrapärasele majandamisele ega ületa vilja väärtust.
Omanikul on õigus nõuda omandiõiguse igasuguse rikkumise kõrvaldamist, isegi kui rikkumine ei ole seotud valduse kaotusega. Kui on alust eeldada niisuguse rikkumise kordumist, võib omanik nõuda rikkumisest hoidumist.
§ 92. Üleandmise sisu
(4) Seadus võib ette näha juhud, mil vallasomand tekib pärast seaduses sätestatud tegusid.
§ 94. Asja jätmine võõrandaja valdusse
Omandi üleandmisel võib asi võõrandaja ja omandaja kokkuleppel jääda võõrandaja valdusse. Sel juhul loetakse omandajat kaudseks ja võõrandajat otseseks valdajaks.
(2) Omandaja on pahauskne, kui ta teadis või pidi teadma, et võõrandajal ei olnud õigust omandit üle anda. Pahauskselt omandajalt võib asja igal ajal välja nõuda.
(3) Omandamist käesoleva paragrahvi 1. lõike kohaselt ei toimu, kui asi oli omanikult varastatud, kadunud või muul viisil tema tahte vastaselt tema valdusest välja läinud. Seda sätet ei kohaldata raha või esitajaväärtpaberite, samuti avalikul enampakkumisel omandatud asja suhtes.
(4) Omanikult varastatud, kadunud või muul viisil tema tahte vastaselt tema valdusest väljaläinud asja võib heauskselt valdajalt välja nõuda, kuni valdaja ei ole asja omandanud igamisega (§ 110).
(5) Kui vastavalt käesoleva seaduse §-le 921võõrandatud merelaev ei kuulunud võõrandajale, muutub omandaja omanikuks merelaeva üleandmise hetkest, välja arvatud juhul, kui ta sellel ajal ei olnud heauskne. Kui tehingu objekt on osa laevast, siis on määrav kaasvalduse saamise aeg.
(1) Mesipuust lahkunud mesilaspere on peremehetu, kui omanik ei asu seda viivitamatult jälitama või jälitamise lõpetab.
(2) Omanikul on õigus jälitada mesilasperet võõral maatükil ning oma mesilaspere võõrast tühjast mesipuust ära võtta, hüvitades seejuures tekitatud kahju. Kui mesilaspere asub võõrasse mesipuusse, kus juba on mesilaspere, läheb mesilaspere tasuta mesipuu omaniku omandisse.
(3) Erinevatele omanikele kuuluvatest mesipuudest lahkunud mesilaspered lähevad ühinemisel jälitavate omanike kaasomandisse, milles nende osad määratakse jälitatavate mesilasperede arvu järgi.
(1) Isik, kes on kaotatud asja leidnud ja selle oma valdusse võtnud, peab sellest viivitamatult teatama kaotajale või omanikule. Kui kaotaja või omanik on leidjale teadmata, on leidja kohustatud teatama leiust politseile, kui asja väärtus ületab sada krooni.
(1) Kui leidja ei ole asja veel omandanud (§ 100 lg 1), saab omanik asja või seda asendava raha tagasi, kui ta hüvitab vajalikud kulutused ja maksab leidjale leiutasu. Leiutasu ei või ületada ühte kolmandikku asja väärtusest, millest on maha arvatud vajalikud kulutused. Leiutasu määratakse leidja ja omaniku kokkuleppel. Vaidluse korral määrab leiutasu kohus.
(1) Kui vee, tuule või muu loodusjõuga kantakse võõrad vallasasjad kellegi juurde või võõrad loomad sattuvad tema valdusse, on sellel isikul leidja õigused ja kohustused.
(2) Isikul, kes leiab maetud või peidetud vallasasja, mis ei ole peitvara, on leidja õigused ja kohustused. Asja omanik vabaneb leiutasu maksmisest, kui ta tõendab, et teadis asja peitekohta.
§ 107. Segamine ja ühendamine
(1) Kui mitme omaniku vallasasjad segatakse või ühendatakse selliselt, et neid ei saa enam eraldada asja oluliselt kahjustamata või ülemäärase töö või kulutusteta, tekib omanikel kaasomand uuele asjale.
(2) Kaasomandi osad määratakse segatud või ühendatud asjade väärtuse järgi, mis neil oli segamise või ühendamise ajal.
(3) Kui vallasasja segamisel või ühendamisel teise vallasasjaga on üks neist peaasi, kuulub uus asi peaasja omanikule.
Isik, kes kandis vallasasja ümbertöötamise, segamise või ühendamise tagajärjel kahju, võib nõuda kahju hüvitamist isikult, kes sellest kasu sai, kahju hüvitamise või alusetu rikastumise sätete kohaselt. Endise olukorra taastamist ei või nõuda.
(1) Võlakiri on võlausaldaja omand. Nõudeõiguse omandamisel läheb omandajale üle ka võlakiri.
(2) Käesoleva paragrahvi 1. lõikes sätestatut kohaldatakse ka teistele dokumentidele, mis annavad õiguse nõuda teatud teo tegemist.
(1) Vallasomand tekib igamisega, kui isik valdab vallasasja heauskselt ja katkematult viie aasta jooksul nagu omanik.
(2) Vallasomand tekib igamisega ühe aasta jooksul, kui valdus on saadud tehinguga, mille alusel ei tekkinud omand üksnes seetõttu, et tehing oli vormivea tõttu kehtetu.
(3) Üheaastast igamistähtaega ei kohaldata § 95 3. lõikes sätestatud juhtudel.
§ 113. Igamise takistus
(1) Igamine ei alga või peatub, kui vallasasja omanik on seaduses sätestatud alusel takistatud hagi esitama omandi kaitseks või menetluses osalema.
(2) Takistatud on:
1) teovõimetu isik, kui tal ei ole seaduslikku esindajat või kui esindaja ja esindatava huvide vahel on vastuolu käesoleva paragrahvi 1. lõikes nimetatud hagi suhtes;
2) pärija kuue kuu jooksul, alates pärandaja surmast;
3) isik, kes on sõjaseisukorra ajal tegevteenistuses.
(3) Igamise peatumisele kohaldatakse hagi aegumise tähtaja kulgemise peatumise sätteid.
1) kui igamisvaldaja kaotab valduse;
(1) Vallasomandi üleminekul uuele omanikule asja üleandmise, leidmise, ümbertöötamise, segamise, ühendamise või igamisega lõpevad kolmanda isiku õigused asjale, mis olid tekkinud enne omandi üleminekut.
(2) Kolmanda isiku õigused ei lõpe:
1) kui uus omanik omandi üleminekul kolmanda isiku õigusest asjale teadis või pidi teadma;
2) kui asi omandati §-des 93 ja 94 ettenähtud alusel asja omandaja otsesesse valdusse üle andmata;
(1) Kahju kandnud kolmandal isikul on õigus nõuda uuelt omanikult kahju hüvitamist alusetu rikastumise sätete järgi ühe aasta jooksul, arvates omandi üleminekust.
(2) Käesoleva paragrahvi 1. lõikes sätestatut ei kohaldata, kui omand on tekkinud igamisega.
(1) Kinnisomand tekib kinnistusraamatusse kandmisega (kinnistamisega).
(2) Seaduses sätestatud juhtudel tekib kinnisomand ka enne kinnistamist, kuid omanik võib kinnisasja käsutada alles pärast kinnistamist.
(2) Kinnisasja omandamise aluseks olev testament ja abieluleping peavad olema tehtud seaduses sätestatud vormis.
(3) Kinnisasja valduse üleandmine ei ole tehingu oluline tingimus.
§ 120. Asjaõigusleping
(1) Kinnisomandi ülekandmiseks, samuti kinnisasja koormamiseks asjaõigusega on vajalik võõrandaja ja omandaja notariaalselt tõestatud kokkulepe ülekandmise või koormamise kohta (asjaõigusleping) ning sellekohase kande tegemine kinnistusraamatusse.
(2) Tingimuslik kinnisomandi ülekandmise asjaõigusleping on kehtetu.
(1) Kinnisasja omandamise tehing (§ 119) annab omandajale õiguse nõuda kinnistusraamatusse kande tegemist ning senise omaniku keeldumise korral õiguse esitada omaniku vastu kinnistusraamatusse kande tegemist ja kinnisomandi tunnustamist taotlev hagi.
(2) Hõivamise, sundvõõrandamise, sundenampakkumise või kohtuotsuse alusel tehakse kinnistusraamatusse kanne senise omaniku nõusolekust sõltumata.
(1) Hõivamisega võib kinnisasja omandada ainult riik.
(2) Hõivamisega võtab riik omandisse kinnisasja, millel kinnistusraamatu andmetel puudub omanik ja mis ei ole kellegi valduses. Kinnisomand tekib kinnisasja valdusse võtmisega.
(1) Kui isik on kantud kinnistusraamatusse kinnisasja omanikuna seadusliku aluseta, ei saa tema omandit vaidlustada, kui ta heauskselt ja katkematult on vallanud kinnisasja 10 aastat.
(2) Käesoleva paragrahvi 1. lõikes nimetatud tähtaja arvutamisele ning valduse heausksusele ja katkematusele kohaldatakse vallasasja igamise sätteid.
(1) Kui isik on 30 aastat katkematult vallanud kinnisasja, mis ei ole kantud kinnistusraamatusse või mille omanik kinnistusraamatust ei nähtu või mille omanik oli enne valduse algust surnud või surnuks kuulutatud, võib valdaja nõuda enda kandmist kinnistusraamatusse kinnisasja omanikuna.
(2) Nõue kande tegemiseks käesoleva paragrahvi 1. lõikes märgitud alustel esitatakse kohtule, kes määrab aja vastuväidete esitamiseks ja avaldab vastava kuulutuse. Kui määratud tähtajal vastuväiteid ei esitata või need tagasi lükatakse, teeb kohus otsuse, mis on kinnistusraamatusse kande tegemise aluseks.
Kinnisomand lõpeb kande kustutamisega kinnistusraamatust, samuti kinnisasja täieliku hävimisega. Kinnisasja täielikul hävimisel lõpevad seda koormanud asjaõigused.
(3) Kinnisasi, millest on loobutud, läheb riigi omandisse. Omandi üleminek kantakse kinnistusraamatusse.
(4) Piiri kindlakstegemise kulud kannavad naabrid võrdselt, kui seadusest, kohtuotsusest või tehingust ei tulene teisiti.
(3) Maatükk, mis veevoolu või muu loodusjõuga on kistud ühelt kinnisasjalt ja viidud teisele, muutub teise kinnisasja osaks, kui ta sellega kindlalt liitub. Ärakistud maatüki eest võib endine omanik nõuda hüvitust vastavalt uue omaniku kasule.
§ 133. Mere rannajoon
(1) Kinnisomand ulatub mere rannajooneni. Rannajoon on mere tavaline veepiir.
(2) Meres asuva merepõhjaga püsivalt ühendatud ehitise või rajatise võib kanda kinnistusraamatusse iseseisva kinnisasjana seaduses sätestatud korras.
(3) Kui meres asuv merepõhjaga püsivalt ühendatud seaduslikul alusel püstitatud ehitis või rajatis või nende osa ei ole eraldi kinnisasjana kinnistusraamatusse kantud ning on püsivalt ühendatud kaldaga, kuulub ehitis või rajatis kaldakinnisasja koosseisu.
(1) Kinnisomand ei ulatu põhjaveele. Põhjavesi on riigi omandis.
(2) Põhjavee kasutamise kord sätestatakse seaduses.
(1) Maatükil kasvav mets ja muu looduslik taimestik, samuti külvatud seeme, puu või muu istutatud taim on kinnisasja omaniku omandis.
(2) Kui keegi kasutab külvamiseks võõrast seemet või istutamiseks võõraid taimi omal maatükil või oma seemet või taimi võõral maatükil, kohaldatakse §-des 138 ja 139 sätestatut.
(1) Kinnisomand ulatub maatükiga püsivalt ühendatud ehitisele.
(2) Püsivaks ühendamiseks loetakse sissemüürimist, sissekaevamist või muud kestvat ja kindlat ühendamist maatüki pinnal või selle all.
§ 137. [kehtetu]
(1) Kui oma maatükile ehitamisel kasutatakse võõrast materjali või võõrale maatükile hoonestusõiguseta ehitamisel kasutatakse oma materjali, muutub materjal maatüki osaks.
(2) Kui materjali on kasutatud materjali omaniku nõusolekuta, on materjali omanikul õigus nõuda materjali eraldamist ja väljaandmist maatüki omaniku kulul niivõrd, kui see on võimalik maatüki omanikule ülemäärast kahju tekitamata.
(3) Kui maatükile on ehitatud maatüki omaniku nõusolekuta, on omanikul õigus nõuda materjali eemaldamist ehitaja kulul.
(1) Kui materjali maatükist ei eraldata (§ 138), on materjali omanikul õigus nõuda maatüki omanikult kasutatud materjali hüvitamist, arvestades maatüki ja ehitise kasutamise tingimusi.
(2) Kui maatüki omanik, kes võõrast materjali kasutas, on olnud pahauskne, on materjali omanikul õigus nõuda selle täielikku hüvitamist.
(3) Kui materjali omanik, kes ehitas võõrale maale, on pahauskne, on tal õigus nõuda hüvitust, mis ei ületa ehitamise kulusid. Seda õigust ei ole, kui maatüki omanik on esitanud nõude materjali eemaldamiseks (§ 138 lg 3).
Kinnisomandi kitsendused on seadusjärgsed või need seatakse kohtuotsuse või tehinguga.
(1) Seadusjärgne kitsendus kehtib kinnistusraamatusse kandmata. Seadusjärgse kitsenduse muutmine või lõpetamine kehtib kolmandate isikute suhtes, kui see on kinnistusraamatusse kantud.
(2) Avalik-õiguslikku seadusjärgset kitsendust võib muuta või lõpetada ainult seaduses sätestatud juhtudel.
(3) Kohtuotsuse või tehinguga seatud kitsendus, samuti selle kitsenduse muutmine või lõpetamine kehtib kolmandate isikute suhtes, kui see on kinnistusraamatusse kantud.
(1) Eraõigusliku isiku omandis oleval kinnisasjal, mis on omaniku poolt piiratud või tähistatud, ei või teised isikud omaniku loata viibida, kui seaduses ei ole sätestatud teisiti.
(2) Eraõigusliku isiku omandis oleval piiramata ja tähistamata kinnisasjal ei või teised isikud omaniku loata viibida päikeseloojangust päikesetõusuni, kui seaduses ei ole sätestatud teisiti.
(2) Kui käesoleva paragrahvi 1. lõikes nimetatud mõjutused kahjustavad oluliselt kinnisasja kasutamist, kuid mõjutuste kõrvaldamise kulud on suuremad tekkivast kahjust, on mõjutatava kinnisasja omanikul õigus nõuda mõjutuse põhjustanud kinnisasja omanikult hüvitust.
(1) Ehitis, mis ulatub ühelt naaberkinnisasjalt teise naaberkinnisasja kohale, on selle kinnisasja osa, mille piirist see väljub, kui vastav asjaõigus on kinnistusraamatusse kantud.
(2) Kui käesoleva paragrahvi 1. lõikes nimetatud ehitis on püstitatud asjaõiguseta, kuid heauskselt, peab naaberkinnisasja omanik seda lubama. Sel juhul on tal õigus nõuda ehitajalt tema kinnisasja piiridesse ulatuva ehitise osa alla jääva maatüki omandamist või perioodilist hüvitust.
(4) Hüvituse saamise nõue on eelistatud kõigile teistele nõuetele, mis lasuvad kinnisasjal, mille piiridest ehitis väljub. Kokkulepe hüvituse suuruse või hüvitusest loobumise kohta kehtib, kui see on kantud kinnistusraamatusse.
(5) Lisaks käesoleva paragrahvi 4. lõikes sätestatule kohaldatakse hüvitusele ka reaalkoormatiste sätteid.
(1) Kahe kinnisasja piiril asuv ehitisi eraldav sein või selle osa on naabrite kaasomand.
(2) Kui ehitis külgneb teise kinnisasjaga, on kinnisasja omanikul õigus teha sein või selle osa ühiseks, tasudes seina omanikule poole või osa seina väärtusest ning poole seinaaluse maatüki väärtusest.
(3) Ühise seina remondikulud kannavad omanikud vastavalt nende osa suurusele.
(4) Ühisesse seina ei tohi teha ühtegi ava naabri nõusolekuta. Nõusolek peab olema kantud kinnistusraamatusse.
Maatüki piiril või sellest kahe meetri kaugusel asuvasse seina võib teha aknaid, kui seda õigust ei ole kitsendatud seadusega või kinnistusraamatu kandega.
Omanik peab tagama, et tema ehitise katuselt ei voolaks vesi teise isiku kinnisasjale, kui ei ole kokku lepitud teisiti. Vee juhtimine katuselt avalikult kasutatavale teele on lubatud.
§ 156. Ajutine tee
(1) Kinnisasja omanik peab lubama jalg- ja talitee kasutamist üle oma kinnisasja kohalike tavade kohaselt, kui teise tee kasutamine on seotud ülemääraste kulutustega. Tee määramisel tuleb arvestada koormatava kinnisasja omaniku huve.
(2) Käesoleva paragrahvi 1. lõikes sätestatut ei kohaldata, kui jalg- või talitee kasutamine tekitab kinnisasja omanikule olulist kahju.
(1) Omanik peab lubama paigutada oma kinnisasjale maapinnal, maapõues ja õhuruumis tehnovõrke ja -rajatisi (tehnorajatisi), kui nende ehitamine ei ole kinnisasja kasutamata võimalik või kui nende ehitamine teises kohas põhjustab ülemääraseid kulutusi. Samuti peab omanik lubama teostada oma kinnisasjal seaduslikul alusel paikneva tehnorajatise teenindamiseks vajalikke töid. Avariitöid võib teha omanikuga eelnevalt kokku leppimata.
(2) Teisele isikule kuuluval kinnisasjal paiknevad tehnorajatised ei ole vastavalt käesoleva seaduse § 16 21. lõikele kinnisasja olulised osad.
(3) Käesoleva paragrahvi 1. lõikes sätestatut ei kohaldata, kui tehnorajatised ei võimalda kinnisasja otstarbekohast kasutamist.
(4) Tehnorajatise ehitamise ja kasutamisega tekkiv kahju tuleb omanikule eelnevalt täielikult hüvitada.
(5) Käesoleva paragrahvi 1. lõikes nimetatud rajatiste ehitamiseks ja kasutamiseks võib seaduses sätestatud juhtudel kohaldada sundvõõrandamist.
(1) Avalik-õigusliku isiku omandis olev veekogu on avalik. Riigi kui avalik-õigusliku isiku omandis on territoriaalmeri, sisemeri ja teised piiriveekogud, samuti muud seaduses nimetatud veekogud.
(3) Seaduses sätestatud juhtudel võib eraõigusliku isiku omandis oleva veekogu määrata avalikuks kasutamiseks (avalikult kasutatav veekogu). Sel juhul on veekogu omanikul õigus seaduses sätestatud korras nõuda hüvitust.
(4) Käesoleva paragrahvi 3. lõikes sätestatud kitsendus kehtib, kui see on kinnistusraamatusse kantud.
(2) Kaldaomanik ei või avalikus veekogus ja avalikult kasutatavas veekogus ehitada sildu või muid rajatisi, mis võiksid takistada veesõidukite liiklemist.
(3) Kallasraja kasutaja on kohustatud hüvitama kahju, mida ta tekitab kaldaomanikule.
(1) Avalikust veekogust ja avalikult kasutatavast veekogust võib igaüks kala püüda, kui seadusest ei tulene teisiti.
(2) Mitme kinnisasja piires asuvast eravooluveekogust (jõgi, oja) võivad teised isikud kala püüda, kui nad ei tekita sellega kinnisasja omanikule olulist kahju.
(3) Muust eraveekogust võivad teised isikud kala püüda ainult veekogu omaniku loal.
(4) Kalapüügi ja kalakasvatuse kord ning sellega seonduvad täiendavad kitsendused sätestatakse seaduses.
(1) Kinnisasja omanikul ei ole õigust takistada kõrgemal asuvalt maatükilt oma maatükile looduslikul teel vihma-, lume-, allika-, põhja- või muu loodusliku vee voolamist või imbumist.
(2) Loodusliku vee rikkumine või selle loomuliku voolu või imbumise muutmine naabri kahjuks on keelatud. Madalamale maatükile vajalikku looduslikku vett võib kinni pidada ainult niivõrd, kui see on kõrgemale maatükile hädavajalik.
(3) Maa kuivendamiseks on madalama maatüki omanik kohustatud hüvituseta laskma juhtida oma maatükile looduslikku vett, kui see varem loomulikul viisil sinna voolas või imbus. Kui selline vee juhtimine tekitab talle kahju, võib ta nõuda, et kõrgema maatüki omanik omal kulul pikendaks kunstlikku veejuhet läbi madalama maatüki.
(1) Kinnisasja omanikul on õigus ehitada läbi võõra maa veejuhe oma maatüki kuivendamiseks, niisutamiseks, üleujutamiseks, veega varustamiseks, kanalisatsioonivee ärajuhtimiseks, veejõu kasutamiseks ning muuks seadusega lubatud otstarbeks, sõltumata võõra maatüki omaniku nõusolekust.
(2) Veejuhtme ehitamisel tuleb arvestada võõra maatüki omaniku huve.
(3) Veejuhtme ehitamise ja kasutamise eest tuleb omanikule, kelle maatükki veejuhe läbib, maksta eelnevat hüvitust.
(1) Veemajanduslikuks ja veekaitseliseks tegevuseks, samuti vee kasutamiseks võib asutada veeühistu, mille liikmeks olemine on sellega seotud maatüki omanikule kohustuslik.
(2) Veeühistu asutamise ja tegevuse kord sätestatakse seaduses.
Kinnisasja omanikul on õigus kasutada maatükil kasvavat metsa ja muud looduslikku taimestikku, arvestades seaduses sätestatud kitsendusi.
(1) Avalik-õigusliku isiku omandis olevas metsas (avalik mets) on igaühel õigus viibida ning marju, seeni ja muid metsasaadusi korjata, kui seaduses ei ole sätestatud teisiti.
(1) Avalik-õiguslikule isikule kuuluval maatükil võib jahti pidada seaduses sätestatud korras.
(2) Eraõiguslikule isikule kuuluval kinnisasjal võib omanik jahti pidada, arvestades seaduses sätestatud kitsendusi. Teised isikud võivad jahti pidada kinnisasja omaniku loal seaduses sätestatud korras.
Maakorralduse otstarbel, ehituslikel, tuleohutuse ja tervishoiu kaalutlusel, kultuurimälestiste ja keskkonnakaitseks ning muudeks ühiskondlikeks vajadusteks võib seadusega kehtestada täiendavaid kinnisomandi kitsendusi.
Seaduses võib sätestada, et:
1) kaitstava loodusobjekti piires on riigil kinnisasja ostu eesõigus;
2) omavalitsusüksuse piires on kohalikul omavalitsusel kinnisasja ostu eesõigus.
(1) Vabariigi Valitsus või kohalik omavalitsus võib omaniku nõusolekuta üldistes huvides seaduses sätestatud juhtudel ja korras võõrandada kinnisasja õiglase ja kohese hüvituse eest.
(2) Seaduses võib lisaks käesoleva paragrahvi 1. lõikes nimetatule samadel tingimustel kooskõlas põhiseadusega sätestada muid sundvõõrandamise aluseid.
(1) Reaalservituut tekib kinnistusraamatusse kandmisega.
(2) Reaalservituudi omandamisele kohaldatakse kinnisasja omandamise sätteid, kui seaduses ei ole sätestatud teisiti.
(3) Kinnisasja kasuks reaalservituuti seada või sellega kinnisasja koormata võib ainult omanik. Omaniku nõusolekuta võib reaalservituuti seada üksnes seaduses sätestatud juhtudel.
(4) Reaalservituudiga juba koormatud kinnisasja võib uue reaalservituudiga koormata ainult siis, kui see ei kahjusta varem seatud servituuti. Hoonestusõiguse või kasutusvaldusega koormatud kinnisasja võib omanik reaalservituudiga koormata ainult hoonestaja või kasutusvaldaja nõusolekul.
(1) Reaalservituut lõpeb kande kustutamisega kinnistusraamatust.
(2) Kui reaalservituudi ja teeniva kinnisasja omanikuks saab üks ja sama isik, kustutatakse reaalservituut kinnistusraamatust selle isiku avalduse alusel. Kande kustutamiseni jääb reaalservituut asjaõigusena püsima.
Servituudi võib kinnistusraamatust kustutada valitseva kinnisasja ja teeniva kinnisasja omanike kokkuleppel servituudi väljaostmisega.
(1) Kui reaalservituudi lõpetamise kokkulepet ei saavutata, on valitseva kinnisasja omanikul õigus nõuda reaalservituudi kustutamist kinnistusraamatust, hüvitades teeniva kinnisasja omanikule servituudi lõpetamise tõttu tekkiva kahju.
(1) Kui reaalservituudist saadav kasu on teeniva kinnisasja koormatisega võrreldes väike, on teeniva kinnisasja omanikul õigus nõuda reaalservituudi kustutamist kinnistusraamatust, hüvitades valitseva kinnisasja omanikule servituudi lõpetamise tõttu tekkiva kahju.
(2) Kui valitseva kinnisasja omanik on reaalservituudi vastu kaotanud huvi, on teeniva kinnisasja omanikul õigus nõuda reaalservituudi kustutamist kinnistusraamatust. Huvi kaotamist eeldatakse, kui valitseva kinnisasja omanik ei ole 10 aasta jooksul reaalservituuti kasutanud või kui ta on sama aja jooksul lubanud teeniva kinnisasja sellist kasutamist, mis on vastuolus reaalservituudiga.
(1) Reaalservituut annab õiguse teha üksnes neid tegusid, mis servituudi sisust tulenevalt on valitseva kinnisasja huvides vajalikud.
(3) Kui ehitise või seadeldise korrashoiu kohustus seaduse või kinnistusraamatu kande kohaselt lasub teeniva kinnisasja omanikul, kohaldatakse vastavaid reaalkoormatise sätteid.
(2) Käesoleva paragrahvi 1. lõikes sätestatu kehtib ka kinnistusraamatusse kantud teostamise viisi korral.
(2) Käesoleva paragrahvi 1. lõikes sätestatu kehtib ka siis, kui kinnisasja osa, millel reaalservituuti teostatakse, on kindlaks määratud kinnistusraamatus.
(2) Kui valitsev kinnisasi jagatakse, jääb reaalservituut kehtima kõikide osade kasuks.
Õigustatud isikul on õigus nõuda isikult, kes teda reaalservituudi teostamisel takistab, takistamise lõpetamist ja edaspidisest takistamisest hoidumist.
(1) Kui servituudist tulenevad õigused ja kohustused väljenduvad selgesti kinnistusraamatu kandes, tuleb sellest lähtuda servituudi sisu selgitamisel.
(2) Kande ulatuses tuleb servituudi sisu selgitamisel arvestada servituudi tekkimise alust ja seda, mil viisil on servituuti pikema aja jooksul vaidlustamatult ja heauskselt teostatud.
(3) Servituudi sisu selgitamisel tuleb arvestada sätteid, mis kehtivad seda liiki servituutide suhtes.
§ 186. Teeservituut
(1) Jalgteeservituut annab õiguse käia ja sõita jalgrattaga mööda jalgteed läbi teeniva kinnisasja.
(2) Karjateeservituut annab õiguse ajada karja ja käia mööda karjateed läbi teeniva kinnisasja. Õigustatud isik võib karjaajamise hõlbustamiseks tee äärde ehitada aia või tõkked, kui see on võimalik teeniva kinnisasja omanikule kahju tekitamata. Karjateeservituut ei anna õigust teenival kinnisasjal loomi karjatada.
(3) Sõiduteeservituut annab õiguse sõita sõidukiga mööda sõiduteed läbi teeniva kinnisasja. Sõiduteeservituut sisaldab jalgteeservituuti.
§ 187. Teeservituudi ulatus
(1) Kui ei ole määratud tee asendit või laiust, on teeniva või valitseva kinnisasja omanikul õigus nõuda tee asendi või laiuse määramist, arvestades nii teeniva kui ka valitseva kinnisasja huve ja kohalikke olusid.
(2) Teeservituudi seadmisel võib selle kasutamisele kehtestada kitsendusi.
§ 188. Liiniservituut
Liiniservituut annab õiguse juhtida läbi võõra kinnisasja oma kinnisasjale gaasi-, elektri-, side- ja muid liine.
§ 189. Veejuhtimisservituut
(1) Veejuhtimisservituut annab õiguse:
1) juhtida oma kinnisasjale vett allikast või muust võõrast veekogust või läbi võõra kinnisasja (vee juurdejuhtimise servituut);
2) juhtida oma kinnisasjalt vett võõrale kinnisasjale või läbi võõra kinnisasja (vee ärajuhtimise servituut).
(2) Kui veejuhtimise viis ei ole määratud, eeldatakse vee juhtimist torustikus.
(3) Kui heitvee ärajuhtimine lahtise veejuhtmega kahjustab võõrast kinnisasja, võib kinnisasja omanik nõuda vee ärajuhtimist torustiku kaudu.
(4) Kui veejuhtme asendit või mahtu ei ole määratud, määratakse need kindlaks §-s 187 sätestatud korras.
§ 190. Veevõtu ja karjajootmisservituut
(1) Veevõtuservituut annab õiguse võtta võõrast veekogust vett oma kinnisasja tarbeks ja kasutada veekogu juurde viivat jalgteed (§ 186 lg 1).
(2) Karjajootmisservituut annab õiguse joota oma loomi võõrast veekogust ja kasutada veekogu juurde viivat karjateed (§ 186 lg 2).
§ 191. Karjatamisservituut
(1) Karjatamisservituut annab õiguse karjatada loomi võõral kinnisasjal viisil ja ajal, mis vastab kohalikele oludele ja tavadele.
(2) Karjatamisservituut annab õiguse ajada karja karjatamiskohale (§ 186 lg 2).
(3) Karjatamisservituut ei võta teeniva kinnisasja omanikult õigust kasutada servituudiga koormatud maad oma majapidamise vajadusteks, sealhulgas loomade karjatamiseks.
§ 192. Toeservituut
(1) Toeservituut annab õiguse toetada oma ehitist või seadeldist naabri ehitisele või seadeldisele ja nõuda, et naaber toeks olevat ehitist või seadeldist korras hoiaks. Korrashoidmine toimub õigustatud isiku kulul, kui lepinguga ei ole ette nähtud teisiti.
(2) Korrashoiukohustusele kohaldatakse reaalkoormatise sätteid.
§ 193. Seinaservituut
Seinaservituut annab õiguse kinnitada või seada talasid, tugesid või muid ehitise osi naabri seina ning asendada neid uutega.
§ 194. Üleehitamisservituut
Üleehitamisservituut annab õiguse ehitada oma ehitisele rõdu, varjualune või muu selline osa, mis ulatub naabri kinnisasja kohale.
§ 195. Sademeservituut
Sademeservituut annab õiguse lasta voolata oma ehitise katuselt vihma- või lumevett võõrale kinnisasjale nii räästast kui ka toru kaudu.
§ 196. Kõrgusservituut
Kõrgusservituut annab õiguse keelata naabril püstitada ehitist üle teatud kõrguse.
§ 197. Valgusservituut
Valgusservituut annab õiguse saada naabri kinnisasja kohalt loomulikku valgust ruumile, mille valgustamine servituudiga on tagatud.
§ 198. Väljavaateservituut
Väljavaateservituut annab õiguse keelata naaberkinnisasjal kõike, mis takistab või oluliselt piirab servituudiga tagatud väljavaadet.
§ 199. Kaitsevööndiservituut
Kaitsevööndiservituut annab õiguse rajada võõrale kinnisasjale kaitsevöönd või piirata teeniva kinnisasja mõne osa kasutamist valitseval kinnisasjal asuvate loodusobjektide kaitseks.
§ 200. Muud reaalservituudid
Lisaks käesolevas seaduses sätestatud reaalservituutidele võib seada muid reaalservituute, mis vastavad reaalservituudi mõistele ja sisule.
(1) Kasutusvaldus koormab asja selliselt, et isik, kelle kasuks kasutusvaldus on seatud, on õigustatud kasutama asja ja omandama selle vilju.
(2) Kasutusvalduse esemeks võivad olla vallas ja kinnisasjad ning üleantavad õigused.
(4) Kasutusvalduse tekkimise aluseks on seadus või tehing.
(1) Kasutusvaldus vallasasjale tekib asja üleandmisega omanikult kasutusvalduse saajale ja kasutusvalduse kokkuleppe sõlmimisega.
(2) Asja üleandmisele ja kokkuleppele kohaldatakse üleandmise teel vallasomandi tekkimise suhtes kehtivaid sätteid, kui seaduses ei ole sätestatud teisiti.
§ 203. Kasutusvalduse tekkimine kinnisasjale
(1) Kasutusvaldus kinnisasjale tekib kinnistusraamatusse kandmisega.
(2) Kasutusvalduse omandamisel kinnisasjale kohaldatakse kinnisasja omandamise kohta käivaid sätteid, kui seaduses ei ole sätestatud teisiti.
Kasutusvaldus õigusele tekib vastava õiguse üleandmise kohta käivate sätete alusel.
Vallasasja kasutusvaldus lõpeb, kui:
1) kasutusvaldaja avaldab asja omanikule soovi kasutusvaldusest loobuda;
2) kasutusvaldaja saab selle asja omanikuks.
(1) Kinnisasja kasutusvaldus lõpeb kande kustutamisega kinnistusraamatust.
(2) Kui kinnisasja kasutusvaldaja saab selle asja omanikuks, kohaldatakse § 174 2. lõike sätteid.
(1) Kasutusvaldus lõpeb asja hävimisega.
(2) Asja omanik ei ole kohustatud kasutusvalduses olnud hävinud asja taastama, kuid ta ei või keelata kasutusvaldajal seda teha. Asja taastamisega kasutusvaldus taastub.
(3) Kui kasutusvalduses olnud sundvõõrandatud asja asemele antakse uus asi, kestab kasutusvaldus sellele edasi.
Kasutusvalduses olevat õigust võib tehinguga lõpetada või muuta ainult kasutusvaldaja nõusolekul.
Õiguse kasutusvaldus lõpeb §-s 205 sätestatud korras.
(2) Kui seaduse või tehinguga on määratud kasutusvaldus ka kasutusvaldaja pärijale, tekib see pärija suhtes uuesti.
(1) Kasutusvaldus lõpeb kasutusvaldajast juriidilise isiku likvideerimisega.
(2) Omanik võib nõuda kasutusvalduse lõpetamist, kui:
3) kasutusvaldaja ei anna omanikule tagatist (§ 224).
(3) Käesoleva paragrahvi 1. ja 2. lõikes nimetatud juhtudel kohaldatakse vastavaid reaalservituudi lõpetamise sätteid, kui seaduses ei ole sätestatud teisiti.
(2) Kasutusvaldaja ei või omaniku nõusolekuta asja rendile anda.
(6) Kasutusvaldaja ei või kasutusvalduse eset koormata servituutide ega muude asjaõigustega.
(2) Kui käesoleva paragrahvi 1. lõikes nimetatud korrashoiu kulud ületavad asjast saadava tulu, on kasutusvaldajal õigus nõuda omanikult tulu ületavate kulutuste tasumist.
(1) Kui kasutusvalduses olev asi hävib või seda rikutakse või selle alalhoiuks on vaja teha parandusi või uuendusi, mis ületavad tavalise korrashoiu, on kasutusvaldaja kohustatud sellest omanikule viivitamatult teatama.
(1) Kui kasutusvalduses on kinnisasi koos päraldistega, on kasutusvaldajal õigus käsutada päraldisi korrapärase majandamise piires.
(2) Kasutusvaldaja on kohustatud kinnisasja korrapärasest majandamisest tingitud päraldiste vähenemise või eraldamise korral asendama need asjad uutega.
(1) Äratarvitatav asi läheb kasutusvaldaja omandisse, kui kasutusvalduse tekkimise aluseks oleva seaduse või tehinguga ei ole kindlaks määratud teisiti. Kasutusvalduse lõppemisel on kasutusvaldaja kohustatud tasuma äratarvitatud asja väärtuse rahas või asendama asja samade liigitunnuste ja sama kvaliteediga asjaga.
(2) Asendatavat asja võib kasutusvaldaja käsutada, kui kasutusvalduse tekkimise aluseks oleva seaduse või tehinguga ei ole sätestatud teisiti. Kasutusvaldaja on kohustatud selle asja asendama samade liigitunnuste ja sama kvaliteediga asjaga.
Isiklik kasutusõigus koormab kinnisasja selliselt, et isik, kelle kasuks see on seatud, on õigustatud kinnisasja teatud viisil kasutama või teostama kinnisasja suhtes teatud õigust, mis oma sisult vastab mõnele reaalservituudile.
§ 226. Isikliku kasutusõiguse üleandmise keeld
(1) Isiklik kasutusõigus ei ole üleantav. Isiklikust kasutusõigusest tulenevaid õigusi võib teostada teine isik ainult siis, kui see on lubatud kasutusõiguse tekkimise alusega.
(2) Isiklik kasutusõigus on üleantav, kui selle esemeks on tehnovõrk või -rajatis. Isikliku kasutusõiguse üleandmiseks on vajalik kokkulepe isikliku kasutusõiguse üleandmise kohta (asjaõigusleping) vana ja uue õigustatud isiku vahel.
(2) Reaalkoormatist võib seada teatud isiku, riigi, kohaliku omavalitsuse või teise kinnisasja igakordse omaniku kasuks.
(3) Kinnisasja mõtteline osa võib olla reaalkoormatise esemeks ainult siis, kui see on kaasomaniku osa.
(1) Reaalkoormatis on avalik-õiguslik, kui see on seatud seaduse alusel riigi, kohaliku omavalitsuse või muu avalik-õigusliku isiku kasuks.
(2) Reaalkoormatis on eraõiguslik, kui see on seatud eraõigusliku isiku või teise kinnisasja igakordse omaniku kasuks.
(1) Eraõiguslik reaalkoormatis tekib kinnistusraamatusse kandmisega. Kandes tuleb võimaluse korral määrata reaalkoormatise rahaline väärtus.
(2) Reaalkoormatise omandamisele kohaldatakse kinnisasja omandamise kohta käivaid sätteid, kui seaduses ei ole sätestatud teisiti.
(3) Avalik-õiguslik reaalkoormatis ei vaja tekkimiseks kinnistusraamatusse kandmist, kui seaduses ei ole sätestatud teisiti.
(4) Kui seaduse kohaselt on avalik-õiguslikul isikul õigus nõuda reaalkoormatist, tekib see koormatis kinnistusraamatusse kandmisega.
Reaalkoormatis lõpeb kande kustutamisega kinnistusraamatust.
(2) Reaalkoormatisest tulenev iga üksik kohustus aegub hagi aegumise üldise tähtaja jooksul, arvates ajast, mil see muutus kohustatud isiku isiklikuks võlaks (§ 239 lg 1).
(1) Reaalkoormatisest tulenevate üksikkohustuste täitmise eest vastutab omanik koormatud kinnisasjaga. Kolme aasta möödumisel nõudeõiguse tekkimisest muutub iga üksikkohustus omaniku isiklikuks võlaks.
(2) Eelmise omaniku täitmata kohustused, mis ei ole muutunud tema isiklikuks võlaks, peab täitma kinnisasja järgmine omanik.
(3) Kui koormatud kinnisasi jagatakse, kehtib reaalkoormatis üksikosade suhtes edasi ja kohustuste täitmise eest vastutavad üksikosade omanikud solidaarselt, kui ei ole kokku lepitud teisiti.
(1) Kinnisasja võib koormata selliselt, et isikul, kelle kasuks hoonestusõigus on seatud, on võõrandatav ja pärandatav tähtajaline õigus omada kinnisasjal sellega püsivalt ühendatud ehitist.
(5) Ehitis, mis on hoonestusõiguse alusel ehitatud või oli selle seadmisel olemas, on hoonestusõiguse oluline osa.
§ 242. Hoonestusõiguse tekkimine ja lõppemine
Hoonestusõigus tekib kinnistusraamatusse kandmisega ja lõpeb kande kustutamisega kinnistusraamatust.
Kui hoonestusõiguse omanik (hoonestaja) ei ole hoonestusõiguse omandamise alusega ettenähtud tähtaja jooksul nõutavat ehitist püstitanud või on rikkunud § 247 2. lõikest tulenevat kohustust, on koormatud kinnisasja omanikul õigus nõuda hoonestusõiguse lõpetamist.
Hoonestusõigust võib lõpetada enne tähtaega hoonestaja ja kinnisasja omaniku kokkuleppel.
(1) Kokkulepitud eelduse saabumisel on kinnisasja omanikul õigus nõuda hoonestusõiguse enda nimele kandmist (omanikule langemine).
§ 2442. Hüvitus hoonestusõiguse eest
(1) Hoonestusõiguse langemisel omanikule peab omanik tasuma hoonestajale hüvituse. Hoonestusõiguse sisuks võib olla kokkulepe hüvituse suuruse ja maksmise viisi, samuti hüvituse välistamise kohta.
(2) Kui hoonestusõigus on seatud elamu omamiseks, ei ole lubatud kokku leppida käesoleva paragrahvi 1. lõikes nimetatud hüvituse välistamises. Hüvitus ei tohi olla väiksem kui kaks kolmandikku hoonestusõiguse väärtusest hoonestusõiguse omanikule langemise ajal.
(2) Hoonestusõiguse võib kustutada kinnistusraamatust pärast seda, kui on kustutatud kõik koormatised ja muud kohustused, mis olid seatud hoonestusõigusele kolmandate isikute kasuks.
(2) Kinnisasja omanik ei või tugineda kokkuleppele, millega hoonestaja kohustub teatavatel tingimustel loobuma hoonestusõigusest ja lubama selle ennetähtaegset kustutamist kinnistusraamatust.
(1) Hoonestajal on õigus hoonestusõigust võõrandada või pärandada või koormata kinnispandi, servituudi, reaalkoormatise või ostueesõigusega.
(4) Hoonestusõiguse lõppemisel lõpevad hoonestusõigusele seatud asjaõigused.
(3) Kui omanik keeldub käesoleva paragrahvi 1. ja 2. lõikes nimetatud nõusoleku andmisest piisava põhjuseta, on hoonestajal õigus esitada omaniku vastu nõusoleku andmist taotlev hagi.
Hoonestusõiguse võib kinnistusraamatus seada ainult esimesele järjekohale ning seda järjekohta ei saa hiljem muuta.
(1) Hoonestusõigust võib seada ainult kindlaks tähtajaks, kuid mitte vähem kui 36 ega rohkem kui 99 aastaks.
(2) Kui tähtaeg on määratud lühem kui 36 aastat, loetakse tähtajaks 36 aastat. Kui tähtaeg on määramata või pikem kui 99 aastat, loetakse tähtajaks 99 aastat.
(3) Tähtaja saabumisel võivad kinnisasja omanik ja hoonestaja kokkuleppel hoonestusõiguse tähtaega pikendada, kuid mitte rohkem kui 99 aastaks. Hoonestusõiguse pikendamine tuleb kanda kinnistusraamatusse.
(1) Hoonestajal on õigus oma ehitis ühe aasta jooksul enne hoonestusõiguse tähtaja saabumist ära vedada, kui kinnisasja omanik ei ole kasutanud käesoleva paragrahvi 3. lõikes nimetatud õigust. Kui kinnisasja omanik on esitanud äravedamise nõude hiljemalt neli kuud enne tähtaja lõppu, on hoonestaja kohustatud seda tegema.
(3) Kinnisasja omanikul on õigus mitte hiljem kui üks aasta enne tähtaja saabumist nõuda ehitise jätmist endale tasu eest, mis võrdub hoonestajale käesoleva paragrahvi 1. lõikes nimetatud äravedamise õiguse kaotamise tõttu tekkiva kahjuga.
§ 253. Hüvitus hoonestusõiguse tähtaja saabumisel
(1) Hoonestusõiguse seadmisel võib selle tähtaja saabumise juhuks ette näha kinnisasja omaniku poolt hoonestajale hüvituse maksmise kinnisasja omanikule jäetava ehitise eest. Kinnisasja omanik vabaneb hüvituse maksmisest, kui ta pikendab hoonestusõiguse tähtaega ehitise eeldatava püsimise aja lõpuni.
(2) Kui hoonestaja ei nõustu tähtaja pikendamisega, kaotab ta õiguse hüvitusele.
1) tasu tagav reaalkoormatis jääb erinevalt täitemenetluse seadustiku (RT I 1993, 49, 693; 1997, 43/44, 723; 1998, 41/42, 625; 51, 756; 61, 981; 103, 1695; 1999, 18, 302; 27, 380) § 64201. lõikes sätestatust püsima, kui omanik reaalkoormatise alusel või mõne teise eespool või samal järjekohal asuva piiratud asjaõiguse omanik hoonestusõigusele sissenõude pöörab;
(5) Kui hoonestaja ei ole maksnud hoonestusõiguse eest tasu kolmel järjestikusel aastal, võib maatüki omanik nõuda hoonestusõiguse müüki sundenampakkumisel. Enampakkumisest võib osa võtta ka maatüki omanik.
Kõik hoonestusõigusega koormatud maatükil lasuvad maksud tasub ja avalik-õiguslikud reaalkoormatised kannab hoonestaja.
5) hoonestusõiguse lõppemisel või hoonestusõiguse omanikule langemisel hoonestajale ehitise eest makstava hüvitise kohta.
(1) Kinnisasja võib koormata selliselt, et isikul, kelle kasuks ostueesõigus on seatud, on õigus kinnisasja võõrandamisel asuda omandaja asemele.
§ 257. Ostueesõiguse tekkimine
(1) Ostueesõigus tekib seaduse või tehingu alusel.
(2) Tehingu alusel tekib ostueesõigus kinnistusraamatusse kandmisega.
(3) Tehingu alusel ostueesõiguse omandamisel kohaldatakse kinnisomandi kohta käivaid sätteid, kui seaduses ei ole sätestatud teisiti.
(5) Seaduses või ostueesõiguse seadmise tehingus määratakse, kellele ostueesõigus kuulub ja millistel juhtudel seda saab teostada.
Ostueesõigus lõpeb kande kustutamisega kinnistusraamatust.
Koormatud kinnisasja omanikul on õigus nõuda ostueesõiguse kande kustutamist kinnistusraamatust, kui ostueesõigust omav isik ei ole kahe kuu jooksul pärast ostu-müügilepingu kättesaamist ostueesõigust kasutanud.
(1) Ostueesõigust võib teostada päevast, mil ostueesõigusega koormatud kinnisasja omanik on sõlminud ostjaga kinnisasja ostu-müügilepingu.
(2) Sundvõõrandamise korral ostueesõigus ei kehti.
(3) Sundenampakkumisel kehtib ostueesõigus ainult siis, kui see on sätestatud seaduses või kantud kinnistusraamatusse.
(4) Kui koormatud kinnisasja omanik ja ostueesõiguse teostaja ei lepi kokku teisiti, võib ostueesõiguse teostaja omandada kinnisasja ainult tervikuna.
§ 262. Ostu-müügilepingu ärakirja esitamine
(1) Müüja on kohustatud ostjaga sõlmitud ostu-müügilepingu ärakirja viivitamatult esitama ostueesõigust omavale isikule.
(2) Ostueesõigust omavale isikule ärakirja esitamata jätmisest tekkinud kahju eest vastutab müüja.
§ 263. Ostueesõiguse teostamise tähtaeg
(1) Ostueesõigust omaval isikul on õigus ostueesõigust teostada hiljemalt kahe kuu jooksul, arvates õiguslikult kehtiva ostu-müügilepingu ärakirja saamise päevast.
(2) Kui ostueesõigust omavale isikule ei saadetud ostu-müügilepingu ärakirja, võib ta teostada ostueesõigust ühe aasta jooksul, arvates kinnisomandi võõrandamise kohta kinnistusraamatusse kande tegemise päevast.
(3) Ostueesõiguse teostamiseks võib seaduses ette näha käesoleva paragrahvi 1. ja 2. lõikes sätestatust erineva tähtaja.
§ 264. Ostueesõiguse teostamise avaldus
(1) Ostueesõiguse teostamiseks peab ostueesõigust omav isik teatama müüjale notariaalselt tõestatud avaldusega oma soovist ostueesõigust teostada.
(2) Kui kinnisasi on juba läinud ostja omandisse, võib notariaalselt tõestatud avalduse esitada müüja asemel uuele omanikule.
(3) Avalduse esitamisega astub ostueesõigust omav isik sõlmitud ostu-müügilepingu järgi ostja asemele ja omandab õiguse nõuda kinnistusraamatusse kande tegemist ning ostja või müüja keeldumisel esitada hagi kinnistusraamatusse kande tegemiseks ja kinnisasjale omandiõiguse tunnustamiseks.
§ 265. Õiguste ja kohustuste üleminek
Ostueesõiguse teostajale lähevad üle kõik õigused ja kohustused, mis ostu-müügilepingu järgi olid ostjal.
§ 266. Ostueesõiguse piiramise keeld
(1) Ostueesõigust omava isiku suhtes ei ole kehtiv müüja ja ostja kokkulepe, millega ostu-müügilepingu kehtivus on tehtud sõltuvaks ostueesõiguse teostamisest või müüjale on jäetud ostueesõiguse teostamisel ostu-müügilepingust loobumise õigus.
(2) Ostueesõigus kehtib ka siis, kui müüja ja ostja pärast ostueesõiguse teostamise avalduse saamist ostu-müügilepingu tühistavad või muudavad. Sellisel juhul on ostueesõiguse teostamise aluseks esialgne ostu-müügileping.
§ 267. Kinnisasja müümine koos teiste asjadega
(1) Kui ostueesõigusega koormatud kinnisasi on müüdud koos teiste asjadega, eristamata koormatud kinnisasja hinda, peab ostueesõigust teostav isik maksma koormatud kinnisasja väärtusele vastava hinna.
(2) Müüja võib nõuda, et ostueesõigus laieneks ka teistele asjadele, kui neid ei saa eraldada ostueesõigusega koormatud kinnisasjast sellele olulist kahju tekitamata.
§ 268. Ostuhinna hilisem tasumine
(1) Kui ostu-müügileping ei näe ette ostuhinna kohest tasumist, on ostueesõigust teostaval isikul õigus nõuda, et sama tingimus kehtiks ka tema suhtes. Sel juhul on ta kohustatud esitama tagatise.
(2) Tagatist ei tule esitada, kui:
1) ostu-müügilepingu tagamiseks oli seatud müüdud kinnisasjale pant. Sel juhul jääb pant kehtima ka ostueesõiguse teostamisel;
2) ostuhinna tasaarvestamisel on üle võetud võlg, mis on tagatud kinnisasjale seatud pandiga.
§ 269. Ostuhinna ja kulutuste tasumine
(1) Ostueesõigust teostav isik on kohustatud hüvitama ostjale ostuhinna, mille ta ostu-müügilepingu järgi on müüjale maksnud, samuti lepingu sõlmimise ja kinnistusraamatusse kandmisega seotud vajalikud kulutused.
(2) Kui kinnisasi on juba läinud ostja omandisse või valdusse, on ostueesõigust teostav isik kohustatud hüvitama ka ostja poolt tehtud vajalikud ja kasulikud kulutused ning tasutud maksud.
§ 270. Kahju hüvitamine ostjale
Ostjal on õigus nõuda müüjalt talle ostueesõiguse teostamisega tekitatud kahju hüvitamist, kui ta oli müüjaga selles kokku leppinud.
§ 271. Ostuhinna maksmisest või vastuvõtmisest keeldumine
(1) Kui ostueesõigust teostanud isik ei tasu ostuhinda ega hüvita kulutusi, mida ta on kohustatud tasuma, võib müüja või ostja keelduda avalduse esitamisest ostueesõigust teostanud isiku kandmiseks kinnistusraamatusse kinnisasja omanikuna, samuti talle valduse üleandmisest.
(2) Kui müüja või ostja keeldub käesoleva paragrahvi 1. lõikes nimetatud raha vastu võtmast, on ostueesõigust teostav isik kohustatud selle deponeerima.
§ 272. Ostja vastutus
(1) Ostueesõigust teostaval isikul on õigus kinnisasja valdamisele asunud ostjalt nõuda kinnisasjale tekitatud kahju ja saadud viljade hüvitamist omandi kaitse sätete kohaselt. Ostueesõiguse teostamise avalduse esitamisest teada saamine loetakse võrdseks omandi kaitse hagi esitamisest teada saamisega.
(2) Asjaõigused, mis ostja on seadnud kinnisasjale enne ostueesõiguse teostamise avalduse saamist, on ostueesõigusega isikule kolmandate heausksete isikute suhtes kohustuslikud. Ostja on kohustatud nende eest maksma ostueesõigusega isikule täielikku hüvitust.
§ 273. Ühise ostueesõiguse teostamine
(1) Kui ostueesõigus kuulub mitmele isikule ühiselt, siis võivad nad seda õigust teostada ainult kogu kinnisasja suhtes.
(2) Kui mõni ühist ostueesõigust omav isik seda ei teosta või kui tema ostueesõigus on lõppenud, on teistel õigus teostada ostueesõigust temata.
§ 274. Ostueesõiguse teostamine mitme õigustatud isiku korral
(1) Kui ostueesõigus kuulub eraldi mitmele isikule, kellest ükski ei ole ostueesõiguse seadmise alusega eelistatud, ja nad ei lepi kokku teisiti, otsustatakse ostueesõiguse teostaja liisu heitmisega.
(2) Seaduse alusel omandatud ostueesõigust eelistatakse tehinguga seatud ostueesõigusele.
§ 275. Ostueesõiguse teostamine muu võõrandamise korral
(1) Kui ostueesõigus on seatud omandi võõrandamisele vahetamise või kinkimise teel või muul viisil, samuti pärimisele, määratakse ostuhind hariliku väärtuse alusel, kui seaduses või ostueesõiguse seadmise tehinguga ei ole sätestatud teisiti.
(2) Käesoleva paragrahvi 1. lõikes nimetatud juhtudel kohaldatakse sätteid, mis kehtivad ostueesõiguse teostamisel ostu-müügilepingu alusel.
(1) Pantida võib asju, väärtpabereid ja varalisi õigusi, mille pantimine ei ole seadusega keelatud (pandi ese).
(2) Pantida saab vara, mis on pantija omandis, kui seaduses ei ole sätestatud teisiti. Pantida ei saa vara, millele seadusega ei ole lubatud sissenõuet pöörata.
(5) Pandiga ei ole tagatud nõuded, mis on tekkinud võlgniku tegude tõttu pärast pandi tekkimist, kui lepinguga ei ole sätestatud teisiti.
(6) Pandiga on tagatud asjale tehtud kulutused, kohtukulud ja asja müügiga seotud kulutused.
Vallasasja võib pandiga koormata selliselt, et panditud asi antakse üle pandipidaja valdusse (käsipant).
(2) Kui panditud asi oli kindlustatud, on pandipidajal õigus asja täieliku või osalise hävimise korral saada oma valdusse kindlustushüvis. Pantija nõudel kindlustushüvis deponeeritakse.
1) pandipidajaks ja panditud asja omanikuks saab üks ja sama isik;
3) pandipidaja tagastab pantijale panditud asja või teatab talle pandist loobumisest.
3) pandipidaja süül panditud asjale tekkinud kahju pantijale hüvitama.
(5) Pantija võib panditud asja võõrandada ainult koos võla ülekandmisega.
(3) Kokkulepe, mille kohaselt pandipidaja omandab panditud asja pandiga tagatud nõude rahuldamiseks, on kehtetu.
Pandipidaja on kohustatud pantijale panditud asja müügist teatama üks kuu ette. Ette teatada võib pärast müügiõiguse tekkimist.
Vallasasjade pantimine pandimajas toimub käsipandi sätete kohaselt, kui seaduses ei ole sätestatud teisiti.
Vallasasja võib pandiga koormata selliselt, et panditud asi jääb pantija valdusse ning pant registreeritakse seaduses sätestatud korras (registerpant).
§ 298. Käsipandi sätete kohaldamine
(1) Registerpandile kohaldatakse käsipandi sätteid, kui seaduses ei ole sätestatud teisiti.
(2) Registerpandile ei kohaldata § 282 3. lõikes sätestatut.
§ 299. Registreerimine
(1) Registerpant tekib pandilepingu alusel pandi registreerimisel seaduses ettenähtud registris.
(2) Registreerimisel kantakse registrisse pandiga tagatud nõude olemus, suurus ja täitmise tähtaeg ning panditud asi, kui see ei ole varem registrisse kantud.
(3) Pandipidajal on õigus pärast pandilepingu sõlmimist nõuda, et pantija esitaks registripidajale avalduse pandi registreerimiseks.
(1) Ühele ja samale asjale seatud registerpantidel on järjekohad, mis on määratud registreerimise avalduse esitamise päevaga.
(2) Kui ühele ja samale asjale seatud pantide registreerimise avaldused on esitatud ühel päeval, saab varasema järjekoha pant, mille aluseks on varem sõlmitud pandileping.
(3) Kui ühel päeval taotletakse ühele ja samale asjale seatud pantide registreerimist, mis tulenevad ühel päeval sõlmitud pandilepinguist, kantakse need samale järjekohale.
(4) Varasemal järjekohal asuva pandi lõppemisel astub hilisemal järjekohal asuv pant ette.
(5) Registris, kuhu on kantud registerpant, kande muutmiseks on nõutav nende pandipidajate nõusolek, kelle registrissekantud õigust selline kande muutmine kahjustab.
(1) Pandipidaja võib tasu eest või tasuta tagatud nõude ulatuses loovutada järjekoha teisele pandipidajale, võttes endale teise pandipidaja järjekoha loovutatava nõude ulatuses.
(2) Järjekoha loovutanud pandipidaja on kohustatud kolme päeva jooksul teatama järjekoha loovutamisest pantijale, samuti võlgnikule, kui pantija on kolmas isik.
(3) Pandi järjekoha loovutamine on võimalik ühe ja sama registri piires ning ühe ja sama asja suhtes.
(4) Järjekoha võib loovutada, kui sellega ei rikuta teiste pandipidajate õigusi, kelle kasuks on seatud pant samale asjale.
(5) Järjekoha loovutamine registreeritakse pandipidaja avalduse alusel samas korras kui pandi seadmisel.
§ 302. Pandipidajate nõuete rahuldamise järjekord
(1) Nõuded rahuldatakse vastavalt pantide järjekohtadele, kui seadusest ei tulene teisiti.
(2) Ühel ja samal järjekohal asuvate pantidega tagatud nõuded rahuldatakse võrdeliselt nõuete suurusega.
(1) Pantija on kohustatud:
1) panditud asja säilitama ja korras hoidma ning pandipidaja nõudel aru andma asja seisundist;
2) asja väärtuse vähenemise või selle hävimise ohust viivitamatult pandipidajale teatama;
(2) Kui pantija ei täida oma kohustusi panditud asja hoidmisel, on pandipidajal õigus nõuda pandiga tagatud nõude rahuldamist enne tähtaega.
§ 305. Panditud asja võõrandamise keeld
Pantija ei või võõrandada asja, millele on seatud registerpant, kui seaduses ei ole sätestatud teisiti.
Võlausaldajal on müügiõiguse tekkimisel õigus nõuda panditud asja väljaandmist pantija valdusest müügiks.
(1) Registerpandi võib seada autoregistrisse kantud sõidukile või lennukiregistrisse kantud õhusõidukile.
(2) Käesoleva paragrahvi 1. lõikes nimetatud transpordivahendite pantimise registreerib vastava registri pidaja.
Registerpant ulatub transpordivahendile ja selle päraldistele, kindlustushüvisele, veorahale ning avarii korral makstavale hüvitusele, kui pandilepinguga ei ole sätestatud teisiti.
Kommertspant sätestatakse eraldi seaduses.
(1) Registerpandi võib seada registreeritud patendile, kaubamärgile, tööstusnäidisele, kasulikule mudelile ja muudele registreeritud intellektuaalse omandi vormidele.
(2) Patendi ja kaubamärgi pantimise registreerib vastava registri pidaja.
3. jagu VÄÄRTPABERITE PANTIMINE
§ 314. Väärtpaberite pantimise mõiste
Väärtpabereid võib pantida selliselt, et isikul, kelle kasuks pant on seatud, on õigus nõude rahuldamisele panditud väärtpaberite arvel.
§ 315. Käsipandi sätete kohaldamine
Väärtpaberite pantimisele kohaldatakse käsipandi sätteid, kui seaduses ei ole sätestatud teisiti.
§ 316. Pandi seadmine väärtpaberitele
(1) Esitajaväärtpaberi pant tekib väärtpaberi üleandmisel pandipidajale.
(2) Muude väärtpaberite pant tekib väärtpaberi üleandmisel kirjaliku pandilepingu või pantimispealdise alusel.
§ 317. Kaubaväärtpaberite pantimine
(1) Teatud kaubale õigusi andvate väärtpaberite (kaubaväärtpaber) pantimisega on panditud ka see kaup.
(2) Kui lisaks kaubaväärtpaberile on spetsiaalne pantkiri (varrant) ja kui kaubaväärtpaberil on märge pantimise kohta võla suuruse ja nõude tähtaja näitamisega, piisab kaubale pandi seadmiseks varrandi pantimisest.
§ 318. Panditud aktsiate esindamine
Panditud aktsiad ei anna pandipidajale õigust aktsionärina üldkoosolekust osa võtta. See õigus jääb aktsionärile.
§ 319. Nõude täitmine käsk- ja esitajaväärtpaberite pantimisel
Kui panditud on esitajaväärtpaber, samuti veksel või muu väärtpaber, mida võib üle anda pealdisega, on pandipidajal õigus esitada nimetatud väärtpaberitest tulenev nõue, olenemata nõude tähtajast. Võlgnik peab väärtpaberijärgse kohustuse täitma pandipidajale.
(1) Kui nõue ei ole küllaldaselt tagatud asjaõigusega ja saabunud on selle täitmise tähtaeg, on võlausaldajal õigus seaduslikult tema valdusse sattunud võlgniku vallasasju ja väärtpabereid kuni nõude rahuldamiseni kinni pidada, juhul kui nõue on sissenõutav ja seotud kinnipeetava esemega.
(2) Võlausaldaja võib eset kinni pidada ka siis, kui kinnipeetav ese, mille võlausaldaja heauskselt oma valdusse võttis, ei kuulu võlgnikule ja kolmandal isikul ei ole sellele varasemast valdusest tulenevat õigust.
Nõue on kinnipeetava esemega seotud, kui:
1) valdaja nõue kuulub rahuldamisele kinnipeetava eseme arvel või
2) võlgnik peab tasuma valdaja poolt esemele tehtud kulutused või
3) valdaja nõue on tekkinud samast tehingust, mille alusel võlgnik nõuab eseme väljaandmist, või
4) eseme omanik peab hüvitama valdajale seoses kinnipeetava esemega tekkinud kahju või
5) eseme valdus ja nõue tuleneb valdaja ja võlgniku vahelistest õigussuhetest.
Kinnipidamine ei ole lubatud, kui:
1) esemed ei ole rahaliselt hinnatavad või
2) sellega rikutakse avalikku korda või
3) see ei vasta võlausaldaja poolt endale võetud kohustustele või
4) enne eseme võlausaldajale üleandmist on kokku lepitud teisiti.
(1) Kinnipidaja on kohustatud kinnipeetavat eset hoidma nagu pandipidaja käsipanti.
(2) Kui kohus on kinnipidaja nõuet tunnustanud, on kinnipidajal õigus nõue rahuldada kinnipeetava eseme müügist saadava tulu arvel käsipandi või väärtpaberite pantimise sätete alusel.
(1) Kinnisasja valdaja võib kinni pidada võõra kodulooma, kes on tabatud kinnisasjal kahju tekitamas. Kinnipidaja peab kinnipidamisest kohe teatama looma omanikule või politseile.
(2) Kinnipidaja on kohustatud looma välja andma, kui talle on hüvitatud looma poolt tekitatud kahju.
(3) Kinnisasjalt lahkunud looma ei või kinni pidada.
§ 326. Hüpoteegi tekkimine
(1) Hüpoteek tekib kande tegemisega kinnistusraamatusse, kui seaduses ei ole sätestatud teisiti.
(2) Hüpoteegi seadmisele kohaldatakse kinnisasja omandamise sätteid, kui seaduses ei ole sätestatud teisiti.
Kinnistusraamatu kandes hüpoteegi seadmise kohta tuleb märkida hüpoteegipidaja, hüpoteegi rahaline suurus (hüpoteegisumma), intresside ja muude kõrvalnõuete olemasolul intressimäär ja kõrvalnõuete rahaline suurus. Kõrvalnõuete kohta võib teha viite kande aluseks olevale dokumendile.
(2) Kui hüpoteegipidaja loobub hüpoteegiga tagatud nõudest osaliselt, kohaldatakse § 349 2. lõike sätteid.
§ 330. Hüpoteegi lõppemine
Hüpoteek lõpeb kande kustutamisega kinnistusraamatust.
(1) Kui hüpoteegipidaja asukoht ei ole teada, võib koormatud kinnisasja omanik nõuda hüpoteegi kustutamist kohtu korras, kui omanikul on õigus nõude rahuldamisele ja ta deponeerib kogu hüpoteegisumma.
(2) Intressid tuleb deponeerida, kui intressimäär on kinnistusraamatusse kantud, kuid mitte suuremas ulatuses kui kolme aasta eest, arvates päevast, mil kinnisasja omanik esitas kohtule avalduse hüpoteegi kustutamiseks.
(3) Kohtuotsuse jõustumisega hüpoteegi kustutamise kohta loetakse hüpoteegipidaja nõuded hüpoteegisumma ulatuses rahuldatuks.
(4) Hüpoteegipidajal on õigus deponeeritud raha kätte saada 30 aasta jooksul, arvates hüpoteegi kustunuks kuulutamise päevast. Kui hüpoteegipidaja ei ole selle tähtaja jooksul raha välja võtnud, on kinnisasja omanikul õigus see tagasi saada.
(2) Hüpoteegipidaja võib koormatud kinnisasja väärtuse vähenemise ärahoidmiseks teha kohtuotsuse alusel selleks vajalikke tegusid. Hüpoteegipidaja võib teha selliseid tegusid ka kohtuotsuseta, kui viivitamisel oluliselt väheneks koormatud kinnisasja väärtus.
(2) Kui pärast hüpoteegi seadmist on samale kinnisasjale seatud servituut või reaalkoormatis õigustatud isiku nõusolekuta, eelistatakse hüpoteeki hiljem seatud servituudile või reaalkoormatisele. Nimetatud servituut või reaalkoormatis kustutatakse ulatuses, milles see kahjustab hüpoteegi teostamist.
(1) Hüpoteeki võib käsutada, sealhulgas pantida või võõrandada, ainult kinnistusraamatusse kantud hüpoteegipidaja, kellele hüpoteek on seatud.
(2) Hüpoteegi ülekandmiseks on nõutavad hüpoteegipidaja ja hüpoteegi omandaja notariaalselt kinnitatud kokkulepe ning kande tegemine kinnistusraamatusse.
Kinnistusraamatusse kantud hüpoteek annab heausksele hüpoteegipidajale kõik kande tekstist tulenevad õigused.
(1) Hüpoteek saab järjekoha kinnistusraamatusse kandmisel.
(2) Kinnisasja koormamisel hüpoteegiga võib kinnisasja omanik jätta endale ühe või mitu järjekohta ulatuselt kindlaksmääratud hüpoteegi kandmiseks kinnistusraamatusse kantava hüpoteegi ette.
(3) Hüpoteekide järjekoha muutmise kokkulepe on kehtiv ainult siis, kui see on kantud kinnistusraamatusse.
(1) Kui hüpoteegi omandab omanik ja ei ole alust kohaldada § 332 1. lõikes sätestatut, ei astu teised hüpoteegid järjekohtades ettepoole.
(2) Omanikuhüpoteegi võib kinnisasja omanik loovutada hüpoteegipidajale. Omanikuhüpoteegi ülekandmiseks on vajalik omaniku ja hüpoteegi omandaja notariaalselt tõestatud kokkulepe.
Koormatud kinnisasja omandiõiguse üleminekul jääb hüpoteek püsima, kui seaduses ei ole sätestatud teisiti.
(1) Hüpoteek ulatub kinnisasja olulistele osadele, päraldistele ja viljadele.
(2) Hüpoteek ei ulatu päraldistele, olulistele osadele ja loodusviljadele, mis on enne kinnisasja arestimist korrapärase majandamise kohaselt võõrandatud või kinnisasjast alatiseks eemaldatud.
Kui hüpoteegiga koormatud kinnisasi on antud rendile või üürile, ulatub hüpoteek ka rendi- või üürinõudele, mis tekib ajavahemikul kinnisasja arestimisest või võlgniku maksujõuetuks tunnistamisest kuni kinnisasja müümiseni või mis on tekkinud ühe aasta jooksul enne kinnisasja arestimist või võlgniku maksejõuetuks tunnistamist ja on sisse nõudmata.
§ 345. Hüpoteegi ulatus kindlustushüvisele
(1) Kui hüpoteegiga koormatud kinnisasi on kindlustatud, ulatub hüpoteek ka kindlustushüvise nõudele.
(2) Hüpoteek kindlustushüvise nõudele lõpeb, kui asi on taastatud või see on asendatud samaväärse asjaga.
(3) Väljamaksmisele kuuluva kindlustushüvise võib täielikult või osaliselt omanikule välja maksta kõigi hüpoteegipidajate, kelle nõue on tagatud hüpoteegiga, kirjalikul nõusolekul.
(4) Hävinud asja taastamiseks või samaväärse asjaga asendamiseks mõeldud kindlustushüvis tuleb kinnisasja omanikule, sõltumata hüpoteegipidajate nõusolekust, välja maksta, kui ta esitab täiendava tagatise kindlustushüvise ulatuses.
Hüpoteegiga on tagatud nõue, sellele nõudele kolme aasta jooksul enne kinnisasja müümist sundenampakkumisel või pankroti väljakuulutamist välja maksmata intressid, samuti viivis ja võla sissenõudmise kulutused, hüpoteegipidaja poolt kinnisasja omaniku eest tasutud kindlustusmaksud ning muud kõrvalnõuded.
(1) Hüpoteegipidaja võib nõuda hüpoteegiga tagatud nõude rahuldamist ja koormatud kinnisasja omanik võib võla tasuda pärast nõude tähtaja saabumist.
(2) Hüpoteegiga tagatud tähtajatu nõude rahuldamist võib hüpoteegipidaja nõuda ja kinnisasja omanik võib võlga tasuda pärast seda, kui kinnisasja omanikule või hüpoteegipidajale etteteatamisest on möödunud seaduses sätestatud tähtaeg. Ette teatada võib nii omanik kui ka hüpoteegipidaja. Nad võivad selle nimetatud tähtaja suhtes kokku leppida teisiti. Kokkulepe tuleb kanda kinnistusraamatusse.
(3) Käesoleva paragrahvi 1. ja 2. lõikes nimetatud nõuet võib rahuldada raha deponeerimise või tasaarvestusega.
Kui kinnistusraamatu kandest ei tulene teisiti, tuleb võlg, intressid ja muud kõrvalnõuded täita koormatud kinnisasja kinnistusameti asukohas.
(1) Kui hüpoteegiga tagatud nõue rahuldatakse või nõuet ei ole tekkinud, võib koormatud kinnisasja igakordne omanik nõuda hüpoteegi kandmist enda nimele või selle kustutamist.
(1) Kui hüpoteegipidaja nõuab hüpoteegi alusel kinnisasja sundenampakkumist, võib hüpoteegipidaja nõude rahuldada iga isik, kes kaotaks sundenampakkumise korral asjaõiguse kinnisasjale.
(2) Hüpoteegipidaja nõude rahuldanud isiku suhtes kohaldatakse §-s 349 sätestatut.
(1) Kui hüpoteegiga tagatud nõuet ei täideta, on hüpoteegipidajal õigus nõuda sundtäitmist kas sundenampakkumise või sundvalitsemise teel.
(2) Kokkulepe, mille kohaselt hüpoteegipidaja omandab hüpoteegiga koormatud kinnisasja hüpoteegiga tagatud nõude rahuldamiseks, on kehtetu.
(3) Hüpoteegiga koormatud kinnisasi müüakse kohtu otsusel avalikul enampakkumisel.
(4) Sundenampakkumise ja sundvalitsemise kord sätestatakse seaduses.
(2) Omanikul on õigus saada hüpoteegiga tagatud nõudelt intresse ainult siis, kui kinnisasi on antud sundvalitsemisele, ning ainult sundvalitsemise aja kestel.
(1) Kui hüpoteegiga koormatud kinnisasi jagatakse ja jagatava kinnisasja omanik ning hüpoteegipidaja ei ole kokku leppinud teisiti, koormatakse osahüpoteegiga kinnisasja iga osa vastavalt selle väärtusele.
(2) Kui käesoleva paragrahvi 1. lõikes nimetatud jagamise tulemusena osade väärtus väheneb alla määra, mis tagab hüpoteegiga tagatud nõude rahuldamise, võib hüpoteegipidaja keelata selle jagamise.
(1) Kui kinnisasjale liidetakse juurde teine kinnisasi, siis laieneb hüpoteek ka juurdeliidetud kinnisasjale.
(2) Kui mõlemad kinnisasjad on koormatud piiratud asjaõigustega, rakendatakse käesoleva seaduse § 54 3. lõiget.
(2) Kui hüpoteegiga koormatud kinnisasja sundvõõrandamisel (§ 171) asendatakse kinnisasi teisega, seatakse võõrandatud kinnisasja koormanud hüpoteegid asendatud kinnisasjale vastavalt senistele järjekohtadele.
(1) Ühe hüpoteegiga võib koormata mitut kinnisasja. Sellisel juhul vastutab iga kinnisasja omanik kogu hüpoteegiga tagatud nõude eest.
(2) Kui kinnisasja omanik, kes hüpoteegipidaja nõude rahuldas, võib nõuda teiste ühishüpoteegiga koormatud kinnisasjade omanikelt hüvitust, võib ta ka nõuda hüvituse ulatuses teisi kinnisasju koormavate ühishüpoteekide enda nimele kandmist.
(2) Kohtuliku hüpoteegiga on tagatud kohtuotsuse alusel rahuldatud nõue.


Euroopa Kalandusfondi toetuse objekti tähistamise ning Euroopa Liidu osalusele viitamise tingimused ja kord – Riigi Teataja
Euroopa Kalandusfondi toetuse objekti tähistamise ning Euroopa Liidu osalusele viitamise tingimused ja kord
Euroopa Kalandusfondi toetuse objekti tähistamise ning Euroopa Liidu osalusele viitamise tingimused ja kord - sisukord
§ 1 Määruse reguleerimisala
§ 2 Euroopa Kalandusfondi toetuse objekti tähistamine
§ 3 Toetuse objekti tähistamise algus ja kestus
§ 4 Tähise kasutamine objektil
§ 5 Tähistamise erisused
2 TÄHISTAMISE VAHENDID
§ 6 Tähistamine kleebisega
§ 7 Tähistamine infosildiga
§ 8 Tähistamine stendiga
§ 9 Tähistamine tänutahvliga
§ 10 Digitaalne rakenduskava tähis
3 TÄHISE ETALONKIRJELDUSE ESITAMINE
§ 11 Tähise esitamine
§ 12 Rakenduskava logo etalonkirjeldus
Põllumajandusminister
RT I, 29.08.2015, 34
01.01.2026
Vastu võetud 08.02.2008 nr 7
RTL 2008, 16, 230
jõustumine 25.02.2008
01.08.2008 RTL 2008, 68, 965 16.08.2008
21.08.2015 RT I, 29.08.2015, 1 01.09.2015
Määrus kehtestatakse «Kalandusturu korraldamise seaduse» § 198 lõike 4 alusel ja kooskõlas komisjoni määruse (EÜ) nr 498/2007, millega kehtestatakse Euroopa Kalandusfondi käsitleva nõukogu määruse (EÜ) nr 1198/2006 üksikasjalikud rakenduseeskirjad (ELT L 120, 10.05.2007, lk 0001–0080), artikli 32 lõikega 1.
§ 1. Määruse reguleerimisala
Määrusega kehtestatakse Euroopa Kalandusfondi toetuse (edaspidi toetus) objekti tähistamise ning Euroopa Liidu (edaspidi EL) osalusele viitamise tingimused ja kord.
§ 2. Euroopa Kalandusfondi toetuse objekti tähistamine
(1) Euroopa Kalandusfondi toetuse saaja (edaspidi toetuse saaja) teavitab avalikkust sellest, et asjakohane projekt või selle tegevus viiakse ellu Euroopa Kalandusfondi toetuse abil.
(2) Avalikkuse teavitamiseks tähistab toetuse saaja toetuse objekti, sealhulgas asja, kodulehe või ürituse rakenduskava logo ja Euroopa Liidu embleemiga (edaspidi koos tähis).
(3) Toetuse saaja tähistab toetuse objekti kleebise, infosildi, stendi või tänutahvliga, millele on kantud tähis, või lisab tähise tootmise käigus vahetult objektile.
(4) Toetuse objekti tähistamiseks kasutatav tähis peab olema selgelt nähtav ja kergesti eristatav muust teabest.
§ 3. Toetuse objekti tähistamise algus ja kestus
(1) Toetuse saaja tähistab toetuse objekti selle soetamisest või valmimisest arvates, välja arvatud objekt, millele on tähis lisatud tootmise käigus.
(2) Kui projekti elluviimise käigus tehakse ehitus- või muid tegevusi, tähistatakse objekt tegevuse alustamisest arvates. Ürituse puhul tähistatakse ürituse läbiviimise koht ürituse toimumise ajavahemikuks.
(3) Toetuse objektile paigutatud tähis peab säilima loetava ja korrektsena vähemalt viis aastat viimase toetusosa väljamakse tegemisest arvates. Tänutahvlit säilitatakse vähemalt 31. detsembrini 2020. a.
(4) Kui toetuse kasutamist tähistav vahend saab kahjustada enne tähistamise kohustuse tähtaja möödumist, vahetab toetuse saaja selle uue vahendi vastu välja.
§ 4. Tähise kasutamine objektil
Tähisega võib tähistada ainult sellist objekti, mis soetatakse, valmistatakse või viiakse ellu toetuse abil.
§ 5. Tähistamise erisused
(1) Kui objektile ei ole tehnilistel põhjustel võimalik tähist paigutada, paigutab toetuse saaja oma tegevuskohta § 7 nõuete kohase infosildi. Kui toetuse saaja tegevuskoht erineb objekti asukohast, siis paigutab toetuse saaja § 7 nõuete kohase infosildi ka objekti asukohta.
(2) Väikesele objektile võib § 6 lõikes 2 nimetatud juhul paigutada ainult EL-i lipu kujutise koos tekstiga «Toetab Euroopa Liit».
(3) Väikesele kitsale objektile on lubatud paigutada rakenduskava logo tekst kalakujulisest piltmärgist paremale (joonis 9).
(4) Kui objekti (nt televisiooni- või raadiosaade jne) eripärast tulenevalt ei ole objekti võimalik tähisega tähistada, viidatakse tekstis nii Euroopa Kalandusfondile (edaspidi EKF) kui ka EL-ile.
(5) Toetuse saaja tähistab oma veebilehe tähisega ja edastab sealjuures teavet EKF-ist rahastatud projekti sisu, projekti algus- ja lõppkuupäeva ning projekti kohta antud EKF-i toetuse suuruse kohta. Kui toetuse saajal veebileht puudub, ei ole ta kohustatud veebilehte looma.
2. peatükk TÄHISTAMISE VAHENDID
§ 6. Tähistamine kleebisega
(1) Toetuse saaja tähistab toetuse objekti kleebisega, millele on kantud tähis. Toetuse objekti ei pea tähistama kleebisega, kui toetuse objektiga samasse ruumi on paigaldatud infosilt või kui toetuse objektile on tähis lisatud tootmise käigus.
(2) Väike objekt, sealhulgas kontoritehnika, mööbliese ja väiksem töövahend, tähistatakse vertikaalse, minimaalselt 55×38 mm suuruse kleebisega või horisontaalse, minimaalselt 71×28 mm suuruse kleebisega.
[RTL 2008, 68, 965 - jõust. 16.08.2008]
(3) Suur objekt, sealhulgas sõiduk ja seade, tähistatakse vertikaalse, minimaalselt 110×69 mm suuruse kleebisega või horisontaalse, minimaalselt 123×42 mm suuruse kleebisega.
(4) Kleebise annab toetuse saajale Põllumajanduse Registrite ja Informatsiooni Amet (edaspidi Amet). Ühe projekti kohta väljastab Amet toetuse saajale tasuta kuni 50 kleebist, rohkem kleebiseid võib Amet tasuta väljastada üksnes põhjendatud juhul.
§ 7. Tähistamine infosildiga
(1) Toetuse saaja tähistab infosildiga ehitise, ruumi ja muu sellise objekti, mis on renditud, üüritud, ostetud, ehitatud, renoveeritud või sisustatud toetuse abil või kus tehakse toetuse abil tegevusi. Infosilti kasutatakse objekti tähistamiseks kui stendi või tänutahvli paigaldamine ei ole nõutav.
(2) Infosildile peab olema kantud tähis, projekti lühikirjeldus, projekti elluviimise ajavahemik või valmimise aeg. Infosildi minimaalne suurus on 210×148,5 mm.
§ 8. Tähistamine stendiga
(1) Komisjoni määruse (EÜ) nr 498/2007 artikli 32 lõikes 2 sätestatud juhul tähistab toetuse saaja toetuse objekti stendiga. Kui ühel ja samal territooriumil viiakse samal ajal toetuse abil ellu erinevaid projekte, võib Ametiga kooskõlastatult kanda lõikes 2 nimetatud teabe ühele ja samale stendile.
(2) Stendile kantakse tähis, millele eraldatakse vähemalt 25 protsenti stendi pindalast, elluviidava projekti nimi või tegevuse nimetus, projekti valmimise aeg, toetuse saaja nimi ja vajaduse korral projekti sisu lühikirjeldus.
(3) Stendile võib kanda ka toetuse objekti valmimise või rahastamisega seotud muu asutuse ja isiku logo ja nime ning muud lisateavet objekti kohta.
(4) Stend paigaldatakse avalikkusele nähtavasse kohta, mis asub toetuse objekti vahetus läheduses. Stendi minimaalne suurus on 1500×1000 mm.
(5) Kui toetuse objektiks on ehitis, mille puhul on nõutav «Ehitusseaduse» § 29 lõike 2 punktis 3 nimetatud informatsioonitahvli püstitamine, kannab toetuse saaja informatsioonitahvlile viite toetuse kasutamise kohta lõikes 2 sätestatud nõuete kohaselt, olenemata avaliku sektori kogupanuse suurusest. Eraldi stendi püstitada ei ole sellisel juhul tarvis.
§ 9. Tähistamine tänutahvliga
(1) Komisjoni määruse (EÜ) nr 498/2007 artikli 32 lõikes 3 sätestatud juhul tähistab toetuse saaja toetuse objekti tänutahvliga. Kui ühel ja samal territooriumil viidi samal ajal toetuse abil ellu erinevad projektid, võib Ametiga kooskõlastatult kanda lõikes 3 nimetatud teabe ühele ja samale tänutahvlile.
(2) Kui tänutahvlile kantakse teave mitme projekti kohta, paigaldatakse tänutahvel kuue kuu jooksul pärast esimese projekti lõpetamist. Olenemata tänutahvli paigaldamisest säilitatakse poolelioleva projekti kohta teavet andev stend kuni selle projekti lõpetamiseni.
(3) Tänutahvlile kantakse tähis, millele eraldatakse vähemalt 25 protsenti stendi pindalast, ja objekti valmimise aeg.
(4) Tänutahvel paigaldatakse avalikkusele nähtavasse kohta, mis asub toetuse objektil, selle vahetus läheduses või sellega seotud kohas. Tänutahvli minimaalne suurus on 500×300 mm.
§ 10. Digitaalne rakenduskava tähis
Toetuse objekti tähistamiseks vajaliku digitaalse tähise teeb toetuse saajale avalikult kättesaadavaks Maaeluministeerium oma veebilehel.
[RT I, 29.08.2015, 1 - jõust. 01.09.2015]
3. peatükk TÄHISE ETALONKIRJELDUSE ESITAMINE
§ 11. Tähise esitamine
(1) Toetuse objekti tähistamiseks esitab toetuse saaja avalikkusele määruse nõuete kohase tähise, muud esitusviisid ei ole lubatud.
(2) Rakenduskava logo peab vastama §-s 12 ja lisas 1 toodud etalonkirjeldusele.
(3) Euroopa Liidu embleem peab vastama komisjoni määruse (EÜ) nr 498/2007 lisas 2 toodud etalonkirjeldusele.
(4) Tähist kasutatakse horisontaalselt või vertikaalselt. Horisontaalsel tähisel asub EL-i embleem paremal ja rakenduskava logo vasakul. Vertikaalsel tähisel asub EL-i embleem all ja rakenduskava logo üleval (lisa 1, joonis 4).
(5) Välisriigis levitatava teabekandja ja muu võõrkeelse materjali tähistamiseks võib kasutada ka rakenduskava tähise ingliskeelset versiooni.
§ 12. Rakenduskava logo etalonkirjeldus
(1) Rakenduskava logo koosneb kalakujulisest piltmärgist, mille all asub tekst «EUROOPA KALANDUSFOND – JÄTKUSUUTLIKU KALANDUSE HEAKS» kirjatüübiga Agenda Bold või Agenda Regular.
(2) Rakenduskava logo värvikoodid on:
1) sinine (Spotvärv: PANTONE 300; CMYK: C 100%, M 50%, Y 0%, K 0%; RGB: R 0%, G 100%, B 200%);
2) must (Spotvärv: PANTONE Black C; CMYK: C 0%, M 0%, Y 0%, K 100%; RGB: R 0%, G 0%, B 0%);
3) valge.
Lisa 1 Rakenduskava logo