text:
3-3-1-84-11 Riigikohus 19.06.2012
väljasõidukohustuse täitmise nõudmine
Väljasõidukohustusest tuleneb nii isiku kohustus lahkuda riigist kui ka kohustus astuda mõistlikke samme selle kohustuse täitmiseks vajalike eelduste loomiseks, sh viibimisaluse saamiseks teises riigis. Väljasõidukohustuse täitmine on võimatu kui pärast mõistlike sammude astumist selgub, et isikule välisriigis viibimisalust ei anta.
Väljasõidukohustuse täitmise nõudmine on õigusvastane, kui puudub riik, kuhu isik saaks ise välja sõita, samuti ka juhul kui väljasõidukohustuse täitmine tooks kaasa põhiõiguste rikkumise või VSS § 171 lg-s 1 nimetatud tagajärje. Inimeselt ei tohi nõuda käitumist, mida tal pole võimalik täita. Inimeselt ei saa ka nõida käitumist, mis tooks kaasa tema põhiõiguste rikkumise või võib kaasa tuua VSS § 171 lg-s 1 nimetatud tagajärje. Sunnivahendi ähvardusel riigist lahkumisega näiteks perekonnapõhiõigusele tekkida võivad tagajärjed on HKMS § 45 lg 1 ja RVastS § 5 lg 1 mõttes reeglina kas pöördumatud või hilisema õiguskaitse korras ebamõistlikult keeruliselt kõrvaldatavad.
VSS § 16 lõikes 2 ja HMS § 60 lg 2 esimeses lauses on väljendatud kehtiva haldusakti resolutsiooni siduvuse põhimõte. Kehtiv haldusakt kuulub täitmisele, sh sundtäitmisele, sõltumata õigusvastasusest. Kui tähtaegselt vaidlustamata lahkumisettekirjutus on jõus või kui kohus on jätnud lahkumisettekirjutuse peale esitatud kaebuse rahuldamata, siis ei saa ka keelamiskaebuse esitamisel tugineda sellele, et lahkumisettekirjutuse täitmine rikub isiku põhiõigusi, kui see riive oli juba ettekirjutuse tegemise ajal ette nähtav. Põhiõiguste rikkumisele saab tugineda juhul, kui rikkumist tingiv asjaolu on tekkinud pärast lahkumisettekirjutuse tegemist.
Isik ei saa halduskohtule esitatud kaebuse abil ennetavalt keelata väljasaatmiskeskusse paigutamise taotluse esitamist halduskohtule. Taotluse põhjendatuse üle otsustab halduskohus, kellel on võimalik otsustada, kas väljasaatmine on võimalik. VSS § 23 lg-ga 1 ning haldustoiminguks loa andmise menetluse üldise loogikaga ei oleks kooskõlas ka kaebus, millega soovitakse halduskohtul keelata väljasaatmiskeskusse paigutamiseks loa andmist. Niisuguste taotluste võimalikkus muudaks VSS § 23 lg 1 sisutühjaks.
Väljasaatmine on välistatud, kui on selge, et puudub vastuvõttev riik. Sellise juhtumiga on tegemist, kui välisriik, kuhu isikut tahetakse saata, ei võta väljasõidukohustuse sundtäitmise korras isikut ühelgi juhul vastu, samuti siis, kui isikul ei õnnestu mõistlikke samme astudes saada teises riigis viibimisalust. Viimasel juhul puudub mõistlik alus arvata, et välisriik võtab väljasaatmise korras vastu isiku, kellele ta keeldus viibimisalust andmast. Nendel juhtudel on väljasaatmine faktiliselt võimatu. Väljasaatmine välistatud ka juhtumil, kui väljasaatmine tooks kaasa isiku põhiõiguste rikkumise või võib kaasa tuua VSS § 171 lg-s 1 nimetatud tagajärje. Nendel juhtudel on väljasaatmine õigusvastane (õiguslikult võimatu).
Enne 1. jaanuari 2012 reguleeris keelamiskaebust RVastS § 5 lg 1 ning kohus kohaldas halduskohtumenetluse seadustiku kohustamiskaebuse sätteid (vt otsuse nr 3-3-1-3-04, p 13). Pärast 1. jaanuari 2012 esitatud keelamiskaebuse lubatavuse ja kaebeõiguse hindamisel tuleb lähtuda RVastS § 5 lg-st 1 ja kehtivast halduskohtumenetluse seadustikust nende koostoimes.
HKMS § 45 lg 1 sätestab keelamiskaebuse menetlusõigusliku lubatavuse eeldused, mis peavad esinema üheaegselt. RVastS § 5 lg 1 ei sätesta, et isikul peab olema põhjust arvata, et tema õigusi rikkuv haldusakt antakse või toiming sooritatakse. Muus osas ei ole RVastS § 5 lg-l 1 ja HKMS § 45 lg-l 1 sisulist erinevust.
Kui lahkumisettekirjutuse täitmine tooks kaasa isiku põhiõiguste rikkumise või võib kaasa tuua VSS § 171 lg-s 1 nimetatud tagajärje, siis on nii väljasõidukohustuse täitmise nõudmine kui ka väljasaatmine õigusvastane. Sellisel juhul on põhjendatud nii keelamiskaebus lahkumisettekirjutuse täitmise tagamise vahendite edasise kohaldamise vastu kui ka keelamiskaebus väljasaatmise vastu.
Väljasõidukohustuse täitmise nõudmise või väljasaatmise võimalikkus või võimatus võib sõltuda viibimisaluse olemasolust või puudumisest. Viibimisalusena tuleb kõige üldisemalt mõista õigust siseneda välisriiki ja elada selles riigis, samuti dokumenti, mis annab selle õiguse, kui niisugune dokument on välisriiki sisenemiseks ja seal elamiseks nõutav. Viibimisaluseks väljasõidukohustuse ja sissesõidukeelu seaduse mõttes ei saa pidada viisat.
Välisriigis viibimisaluse mittesaamisel on õigusvastane nõuda isikult väljasõidukohustuse täitmist. Sellel juhul on põhjendatud keelamiskaebus lahkumisettekirjutuse täitmise tagamise vahendite edasise kohaldamise vastu.
Keelamiskaebuse võib küll esitada tähtajatult, kuid selle rahuldamiseks ei ole alust, kui samadel asjaoludel esitatud tühistamiskaebus on jäänud esitamata või rahuldamata. Keelamiskaebus ei ole mõeldud olukordadeks, kus isik ei ole kasutanud tühistamiskaebust või see on jäetud rahuldamata. Keelamiskaebuse läbivaatamisel lähtub kohus haldusakti siduvuse põhimõttest, mida on võimalik selles tuvastatud asjaolude piires ületada tühistamiskaebusega.
Kehtivast õigusest tulenevalt ei saa olla keelamiskaebuse rahuldamise põhjenduseks üksnes see, et lahkumisettekirjutuse tegemisest on möödunud pikk aeg. Seadus ei seosta lahkumisettekirjutuse kehtivust selle andmisest möödunud ajaga.
Väljasõidukohustuse ja sissesõidukeelu seadusega kehtestatud eriregulatsiooni tõttu ei ole väljasaatmiskeskuses paigutamise taotlus haldustoiming HKMS § 6 lg 2 ja § 37 lg 2 p 3 (HKMS v.r § 4 lg 2 ja 6 lg 2 p 2) mõttes. See taotlus ei ole HKMS § 4 lg 1 ja § 6 lg 1 (HKMS v.r § 3 ja § 4) järgi vaidlustatav.
HKMS § 45 lg 1 ja RVastS § 5 lg 1 alusel esitatud keelamiskaebuse saab tagastada HKMS § 121 lg 2 p 1 alusel põhjendusega, et kaebajal puudub ilmselgelt kaebeõigus, eeldades, et tema faktilised väited on tõendatud. Enne 1. jaanuari 2012 halduskohtumenetluse seadustiku ja RVastS § 5 lg 1 alusel esitatud keelamiskaebuse saab tagastada HKMS v.r § 23 lg 3 p 1 alusel kui ilmselgelt perspektiivitu (vt ka HKMS § 283 lg-t 1 ja kohtupraktikat asjades nr 3-3-1-20-10, 3-3-1-11-11, 3-3-1-57-11). Samas ei ole menetlusõiguslikku takistust sisuliselt läbi vaadata ja kohtuotsusega lahendada kaebus, mille kohus võib seaduse alusel tagastada.
HKMS § 45 lg 1, varem kehtinud halduskohtumenetluse seadustik ja RVastS § 5 lg 1 üksinda ei võimalda lahendada küsimust, kas keelamiskaebus on lubatav (vs. lubamatu) või perspektiivikas (vs. ilmselgelt perspektiivitu) iga üksiku, erineva seaduse pinnalt peetava vaidluse puhul. Need sätted töötavad koos teiste seadustega, praegusel juhul koos väljasõidukohustuse ja sissesõidukeelu seadusega. Lubatav keelamiskaebus kuulub rahuldamisele vaid siis, kui on täidetud RVastS § 5 lg-s 1 sätestatud eeldused. Muu hulgas peab keelatav haldusakt või toiming olema õigusvastane.
Riigikohus korrigeerib senist praktikat ja leiab, et selgelt tuleb eristada ühelt poolt väljasõidukohustust ja lahkumisettekirjutuse täitmise tagamiseks VSS § 10 alusel kohaldatavat sunniraha ja järelevalvemeetmeid (edaspidi lahkumisettekirjutuse täitmise tagamise vahendid) ning teiselt poolt väljasaatmist. Samuti tuleb selgelt eristada ühelt poolt väljasõidukohustuse täitmise ja lahkumisettekirjutuse tagamiseks kohaldatud vahendite edasise kasutamise ning teiselt poolt väljasaatmise faktilist võimalikkust (võimatust) ja õiguspärasust (õiguslikku võimatust).
Väljasõidukohustus on nii lahkumisettekirjutuse tegemise kui ka väljasaatmise eelduseks. Isikule, kellel lasub väljasõidukohustus, saab teha VSS § 7 alusel lahkumisettekirjutuse. Väljasaatmine on käsitatav asendustäitmisena olukorras, kus isik ei täida tal lasuvat väljasõidukohustust, mis tuleneb vahetult seadusest või lahkumisettekirjutusest. Väljasõidukohustuse äralangemisel on väljasaatmine õigusvastane.
Väljasõidukohustus ja väljasaatmine on olemuselt erinevad, seetõttu tuleb erinevatelt alustelt lähtuvalt hinnata väljasõidukohustuse täitmise kui isiku teataval viisil käitumise ja selle nõudmise võimalikkust ja õiguspärasust ning väljasaatmise kui riikidevahelisel suhtlusel põhineva Eesti riigi käitumise võimalikkust ja õiguspärasust.
3-3-1-21-10 Riigikohus 14.05.2010
VSS § 14 lg 4 p-s 2 sätestatakse, et väljasaatmist ei kohaldata, kui väljasaatmine on muutunud võimatuks. Seega on taotlus keelata edasised väljasaatmistoimingud võimalik ka olukorras, kus lahkumisettekirjutus on jõus, samuti olukorras, kus lahkumisettekirjutust pole kohtus vaidlustatud.
Kui isik on olnud välisriigi luure- või julgeolekuteenistuses, siis tema suhtes VMS § 12 lg 4 p-i 10 kohaldamiseks peavad olema täidetud kõik selles sättes nimetatud tingimused. Seega peab VMS § 12 lg 4 p-i 10 kohaldamiseks lisaks sellele, et isik on olnud välisriigi luure- või julgeolekuteenistuses, olema tuvastatud ka see, et isiku vanus, auaste või muud asjaolud ei välista tema kutsumist teenistusse tema kodakondsusjärgse riigi julgeoleku- või relvajõududesse või teistesse relvastatud formeeringutesse.
VMS § 12 lg 4 p 10 koosseisuline tunnus, mis seondub elamisloa taotleja kodakondsuse järgse riigiga, on väga selgelt määratletud. VMS § 12 lg 4 p-st 10 tulenevalt on nimetatud sätte kohaldamise üheks eelduseks, et elamisloa või selle pikendamise taotluse esitanud isik kuuluks välisriigi kodakondsusse.
Nii VMS § 12 lg 4 p 1 kui ka VMS § 12 lg 4 p 10 on sõnastatud imperatiivselt, kaalutlusõigust mittevõimaldavatena, kuid Riigikohtu lahenditest tulenevalt näevad need sätted siiski ette kaalutlusõiguse. VMS § 12 lg 4 p 1 ja § 12 lg 5 on tunnistatud põhiseaduse vastaseks osas, mis ei näe pädevale riigiasutusele ette kaalutlusõigust elamisloa andmisest keeldumisel valeandmete esitamise tõttu (vt Riigikohtu 21.06.2004 otsust asjas nr 3-4-1-9-04). VMS § 12 lg 4 p 10 ja § 12 lg 5 on tunnistatud põhiseaduse vastaseks ja kehtetuks osas, mis ei anna võimalust teha erandit elamisloa andmiseks või pikendamiseks välismaalasele, kes on olnud või kellest on põhjust arvata, et ta on olnud välisriigi luure- või julgeolekuteenistuses (vt Riigikohtu 05.03.2001. a otsust asjas nr 3-4-1-2-01).
Tähtajalise elamisloa taotluse üle otsustamisel ei ole Kodakondsus- ja Migratsiooniametil pädevust kaaluda ennetähtaegse vabastamise võimalikkust. Siiski võib otsus mitte anda elamisluba kinnipeetava õigusi rikkuda, kui selles otsuses tehtud kaalutlusviga muudab ennetähtaegse vabastamise avalduse läbivaatamise võimatuks.
Tähtajalise elamisloa taotluse üle otsustamisel tuleb inimväärikuse ja füüsilise vabaduse kaitse huvides esialgselt kaaluda isiku väljasaatmise perspektiive. Kui kaalumise tulemusel selgub, et väljasaatmine on perspektiivitu, tuleb elamisluba anda, hoolimata sellest, et seadus lubab elamisloa anda üksnes erandkorras.
Elamisloa taotluse üle otsustamisel hinnatakse kuriteo toimepanemise asjaolusid kogumis muude tõenditega, mis on olulised isiku taotluse lahendamiseks. Kinnipeetava elamisloa taotluse üle otsustamiseks saab küsida nii vangla direktori kui ka kriminaalhooldusametniku arvamust.
VS § 12 lg 4 p 8 lubab tähtajalise elamisloa taotluse üle otsustamisel kasutada karistusregistri arhiivi andmeid. Selline regulatsioon võimaldab jõuda kriminaalkorras korduvalt tahtlikke kuritegusid toime pannud isikute elamisloa otsustamisel proportsionaalsele tulemusele, sest VS § 12 lg 5 lubab sama paragrahvi 4. lõike punktis 8 nimetatud välismaalasele anda tähtajalise elamisloa erandkorras.
3-3-1-6-06 Riigikohus 09.05.2006
Vabadusekaotuslikku karistust kandvale isikule elamisloa andmisest keeldumine võib teatud tingimustel rikkuda isiku õigusi, sealhulgas ka õigust elada perekonnaelu Eestis. Elamisloa puudumine pole aga takistuseks, et kohtuda sugulastega väljaspool vanglat. Lühiajaliseks väljasõiduks ei ole elamisloa olemasolu nõutav.
Pikka aega Eestis elanud määratlemata kodakondsusega isiku väljasaatmiskeskusse paigutamise õiguspärasus ja kooskõla inimväärikusega on problemaatiline. Üldjuhul ei kohusta rahvusvaheline õigus ühtegi riiki andma elamisluba teises riigis kaua aega elanud kodakondsuseta isikule. Välismaalaste seaduse regulatsioon, mis lubab pikka aega Eestis elanud määratlemata kodakondsusega isikule anda elamisloa üksnes erandkorras, võib aga viia olukorrani, kus väljasaatmiskeskuses peetakse isikut, kelle suhtes on selge, et teda ei saa ühtegi riiki välja saata, sest puudub riik, kes peab teda vastu võtma.
Välismaalasest kinnipeetava tingimisi enne tähtaega vabanemise võimalus sõltub otseselt elamisloa olemasolust, sest tema avalduse menetluse tulemus on ette ära otsustatud, kui tal pole elamisluba. Seega võib elamisloa andmisest keeldumine teatud tingimustel rikkuda kinnipeetava õigusi või huve. See, milliseid subjektiivseid õigusi või isiku huve võidakse kinnipeetavale elamisloa andmisest keeldumisega rikkuda, sõltub konkreetsetest asjaoludest.
Elamisloa taotluste läbivaatamise praktika ei tohi kujundada olukorda, kus tingimisi enne tähtaja lõppemist vangistusest vabastamise avalduste läbivaatamisel diskrimineeritakse välismaalasi. Kehtiva õigusega ei ole vastuolus, kui kinnipeetava elamisloa taotluse menetlemine lükatakse edasi ja kaalutletud otsus tehakse ajaks, mil kinnipeetaval avaneb õigus esitada avaldus katseajaga tingimise ennetähtaega vangistusest vabastamiseks. Kinnipeetaval peab aegsasti olema teada, kas ta saab taotleda tingimisi ennetähtaega vabastamist.
Vabadusekaotuslikku karistust kandvale välismaalasele elamisloa andmisest keeldumine võib teatud tingimustel rikkuda isiku õigusi, sealhulgas ka õigust elada perekonnaelu Eestis. See, milliseid subjektiivseid õigusi või isiku huve võidakse kinnipeetavale elamisloa andmisest keeldumisega rikkuda, sõltub konkreetsetest asjaoludest. Kui aga elamisloa andmisest keeldumine ei saa mõjutada isiku õigusi, siis ei saa kaalutlusviga haldusaktis kaasa tuua haldusakti tühistamist ja asja haldusorganile uueks otsustamiseks saatmist.
Välismaalasest kinnipeetava tingimisi enne tähtaega vabanemise võimalus sõltub otseselt elamisloa olemasolust, sest tema avalduse menetluse tulemus on ette ära otsustatud, kui tal pole elamisluba. Tähtajalise elamisloa taotluse üle otsustamisel ei ole Kodakondsus- ja Migratsiooniametil pädevust kaaluda ennetähtaegse vabastamise võimalikkust. Otsus mitte anda elamisluba võib aga kinnipeetava õigusi rikkuda, kui selles otsuses tehtud kaalutlusviga muudab ennetähtaegse vabastamise avalduse läbivaatamise võimatuks.

matches:
Riigikohus
§ 171
§ 171
§ 45
§ 5
§ 16
§ 60
kohus
§ 23
§ 23
§ 171
§ 5
kohus
§ 5
§ 45
§ 5
§ 5
§ 45
§ 171
kohus
§ 6
§ 37
§ 4
§ 4
§ 6
§ 3
§ 4
§ 45
§ 5
§ 121
§ 5
§ 23
§ 283
kohus
§ 45
§ 5
§ 5
Riigikohus
§ 10
§ 7
Riigikohus
§ 14
§ 12
§ 12
§ 12
§ 12
§ 12
§ 12
§ 12
§ 12
§ 12
§ 12
§ 12
§ 12
Riigikohus


Orissaare valla heakorra eeskiri – Riigi Teataja
Orissaare valla heakorra eeskiri
Orissaare valla heakorra eeskiri - sisukord
§ 1 Heakorra eeskirja reguleerimisala ja kohaldamise korraldus
§ 4 Avalikult kasutatavate rajatiste heakorra nõuded
§ 41 Heakord avalikel teedel
§ 6 Välireklaami ja välireklaamikandja paigaldamisega seotud nõuded heakorra tagamisel
§ 7 Heakorra nõuete täitmist tagavad keelud
§ 8 Kinnistu omaniku kohustused heakorra tagamisel
§ 9 Kinnistu omaniku kaasvastutus heakorra tagamisel
§ 10 Müügikoha omaniku kohustused heakorra tagamisel. Puhastusala ulatuse määramine erijuhtumitel
§ 13 Mootorsõiduki omanike ja kasutajate kohustused heakorra tagamisel
§ 14 Vallavalitsuse kohustused
3 LOOMADE JA LINDUDE PIDAMISE HEAKORRA NÕUDED
§ 15 Loomade ja lindude pidamise heakorra nõuded
4 EESKIRJA RAKENDAMINE
§ 16 Heakorra eeskirja rikkumine
RT IV, 02.11.2012, 2
Vastu võetud 27.05.2010 nr 23
Määrus kehtestatakse Kohaliku omavalitsuse korralduse seaduse § 5 lg 2, § 6 lg 1, § 22 lg 1 punktide 4 ja 361 ja § 36, Looduskaitseseaduse § 42 lg 3 ja lg 4 ja § 45, Teeseaduse § 2, § 3, § 14, § 25 lg 1, 3, 7 ja Ehitusseaduse § 29 lg 1 punkti 4 alusel.
§ 1. Heakorra eeskirja reguleerimisala ja kohaldamise korraldus
(1) Orissaare valla (edaspidi vald) heakorraeeskiri (edaspidi Eeskiri) kehtestab heakorra nõuded ning koormised ja kohustused isikutele nende omandis või valduses oleva kinnistu ning sellega vahetult piirneva üldkasutatava territooriumi heakorra tagamiseks Orissaare valla haldusterritooriumil. Eeskirja eesmärgiks on koos riigi ja valla vastavate õigusaktidega tagada valla territooriumil puhtus ja heakord.
(2) Eeskiri on täitmiseks kohustuslik kõigile valla territooriumil viibivatele ja tegutsevatele isikutele ning vallas asuva kinnis- või vallasvara omanikele.
(3) Eeskirja kohaldatakse kooskõlas Muhu ja Ida-Saaremaa valdade ühise jäätmehoolduseeskirjaga, Orissaare valla avaliku korra eeskirjaga, Orissaare valla koerte ja kasside pidamise eeskirjaga. Heakord kalmistul on reguleeritud kalmistute kasutamise eeskirjaga.
(4) Heakorra-alast tööd valla avalikul puhastusalal korraldab vallavalitsuse hallatav heakorrameeskond.
(5) Kevadised heakorratööd vallas (s.h. prahi põletamine) peavad olema lõpetatud 31.maiks.
(1) Omanik on Orissaare vallas asuva kinnis- või vallasvara omanik, kellega heakorra nõuete täitmisel on võrdsustatud tema poolt volitatud valdaja, haldaja või kasutaja.
(3) Üldkasutatav koht on vabaks liiklemiseks ja kasutamiseks avatud territoorium, ehitis või selle osa.
(4) Avalik koht on üldkasutatav koht või vabaks liikumiseks ja kasutamiseks piiratud territoorium, ehitis või selle osa.
(5) Puhastusala (koormisala Kohaliku omavalitsuse korralduse seaduse § 36 lg 3 alusel) on kinnistuga külgnev kõnnitee, haljasriba ning muu ala, mis asub kinnistu ja sõidutee vahel.
(6) Kõnnitee on jalakäija liiklemiseks ettenähtud teeosa või sama otstarbega omaette tee.
(8) Eriolukord on erilistest ilmastikutingimustest (torm, tugevad sademed, üleujutus) tingitud vallaheakorra ja/või teeolude halvenemine määral, mis nõuab erimeetmete rakendamist.
(9) Romusõiduk on sõiduk, mis on nähtavalt sõidukõlbmatu ja/või mittekomplektne.
(10) Illegaalne grafiti on vallavalitsuse või omaniku loata hoone seinale, müürile, piirdeaiale, pingile, kõnniteele, ühissõiduki peatuse ootekojale, kommunikatsiooni rajatisele vms kantud kritseldus või joonistus.
(1) Puhastusalal tuleb esmaste heakorratööde tegemine (koristus, puhastus, libedustõrje) lõpetada hommikul kella 8.00-ks (v.a eriolukord). Vajadusel tuleb puhastusala puhastada ka päeva jooksul.
(2) Avalikku kohta tohib lillevaasi, prügikasti, pinki, tõkkepiiret, reklaamikandjat, jalgrattahoidjat või mistahes teisi teisaldatavaid väikevorme paigaldada vallavalitsuse loal. Nende korrashoid ja hooldus on omaniku kohustus.
(3) Tänaval liiklev veose vedaja peab kinnitama ja katma veose ning tihendama kastid nii, et see väldiks materjalide või tolmu sattumist tänavale. Sõidukist ei tohi maha pudeneda ega kanduda rehvidega tänavale pinnast, materjale, jäätmeid vms. Vedaja peab koristama viivitamatult peale- ja mahalaadimisel või sõidu ajal mahapudenenud asjad, materjalid või muu prahi.
§ 4. Avalikult kasutatavate rajatiste heakorra nõuded
(1) Ühissõiduki peatuse ooteala või -platvorm, tähistatud jalakäijate ülekäigurada ja –koht peab olema puhastatud ning seal tuleb vältida libeduse teket. Ühissõiduki peatused peavad olema varustatud istepinkide ja prügikastidega, mille olemasolu ja korrashoiu tagab peatuse hooldaja.
(2) Üldkasutatava laste mänguväljaku omanik või haldaja on kohustatud tagama liivakastis liiva väljavahetamise vähemalt üks kord aastas (hiljemalt 15-ks maiks) ja mänguvahendite ning väikevormide hooldamise ning remondi. Mänguväljaku kasutajatele potentsiaalselt ohtlikud mänguvahendid ja väikevormid tuleb viivitamatult demonteerida või muul viisil ohutus tagada.
(3) Kortermajade hoovialal olevad väikevormid ja rajatised (pesukuivatusplatsid, liivakastid, vaibakloppimisalused, prügikastid, istepingid jms) peavad olema hooldatud.
(4) Üldkasutatava supelranna ala ja supelkoha määratleb ja tähistab vallavalitsus.
§ 41. Heakord avalikel teedel
(1) Veoste ja koormate vedajad peavad tagama, et vedamisel ei tekiks teepeenarde, kraavide, sõidu- ja teiste teede rikkumist, risustamist ega reostamist. Reostuse tekkimisel tuleb see kohe likvideerida;
(2) Vallateede ja avalike erateede kasutamisel tuleb täita teeseadusega kehtestatud nõudeid;
(3) Vallavalitsus võib oma korraldusega vallateedel ja avalikel erateedel liiklust ajutiselt sulgeda või piirata sõltuvalt transpordivahendi kaalust, kui mõjuvate tegurite tõttu on tee konstruktsioon nõrgenenud ja liiklus võib teed kahjustada või liigelda on ohtlik;
(4) Metsamaterjali ladustamisel vallateede kaitsevööndisse või avalike erateede äärde tuleb eelnevalt esitada vallavalitsusele metsatööde teatis (lisa 1). Blankett on kättesaadav Orissaare valla veebilehel www.orissaare.ee või vallavalitsuses.
[Muudetud vallavolikogu 19.04.2012.a. määrusega nr 83 - jõust. 23.04.2012]
(1) Avaliku ürituse või avaliku koosoleku korraldajal tuleb ürituse toimumise kohta paigaldada ürituse toimumise ajaks vajalikul hulgal välikäimlaid ja pealt suletavaid prügikaste ning kindlustada nende nõuetekohane hooldus ja tühjendamine.
(2) Ürituse korraldaja on kohustatud heakorrastama maa-ala, millel üritus läbi viidi ja selle ümbruse hiljemalt kolme tunni jooksul pärast ürituse lõppemist. Pärast kella 21.00 lõppevatel üritustel hiljemalt kell 07.00-ks hommikul või avaliku ürituse loas määratud tähtajaks.
§ 6. Välireklaami ja välireklaamikandja paigaldamisega seotud nõuded heakorra tagamisel
(1) Välireklaami ja välireklaamikandja paigaldaja on kohustatud:
(2) paigaldama välireklaami vallavalitsuse poolt kehtestatud välireklaami kujundusprintsiipide ja paigaldamise korra kohaselt;
(3) tagama tööde ajal teedel ja tänavatel ohutu liiklemise ning pärast tööde lõpetamist taastama kahjustatud pinnakatte ja korrastama ümbruse ning tagama välireklaamikandja ja välireklaami korrashoiu ning hoolduse;
(4) tagama välireklaami eksponeerimise välireklaamikandjal kogu selle aja vältel, mis välireklaamikandja on kinnistule või ehitisele paigaldatud.
§ 7. Heakorra nõuete täitmist tagavad keelud
(2) põletada kulu;
(3) matta jäätmeid pinnasesse, välja arvatud kompostimine;
(4) visata prügikonteineritesse vedelaid jäätmeid, tuleohtlikke ning toksilisi aineid, samuti esemeid, mis ulatuvad prügikonteinerist välja või takistavad nende tühjendamist;
(5) valada kütte- ja määrdeõlisid, toksilisi või teisi kahjulikke aineid kanalisatsiooni, veekogudesse või maapinnale;
(6) risustada ja reostada territooriumi ja ehitisi, sealhulgas avalikus kohas maha sülitada, urineerida ja roojata, loopida prahti, suitsukonisid, närimiskummi, päevalilleseemneid jms, tegeleda illegaalse grafitiga;
(7) kahjustada või lõhkuda avalikku kohta paigaldatud inventari ja väikevorme (prügikasti, lillevaasi, pinki, valgustit vms);
(8) hoida toiduaineid ning muid esemeid akende ja rõdude väliskülgedel
(9) kahjustada haljasala, murukamarat ja lilli, samuti vigastada, kahjustada, omavoliliselt raiuda või hävitada puid ja põõsaid;
(10) rajada haljastust, istutada puid ja põõsaid üldkasutataval maa-alal ilma vallavalitsuse kooskõlastuseta;
(11) pesta sõidukeid, ennast, pesu või muid esemeid valla avalikes veekogudes, purskkaevudes jm selleks mitteettenähtud kohas või reostada neid muul moel;
(12) lasta olme- või heitvett sademetevee kraavi või -kanalisatsiooni, reostada või risustada neid muul viisil. Sademetevee kraavi kinniajamine ja/või selle viimine torusse ja kinnistuga piirneva maa-ala täitmine ilma vallavalitsuse kooskõlastuseta on keelatud.
(13) paigaldada pealt lahtisi prügikaste;
(14) kasutada tuhka või liiva libedustõrjeks kõnni- või pargiteel. Libeduse tõrjeks kasutatava puistematerjali tera läbimõõt peab olema 2-6 mm.
(15) paigutada lund, puulehti vm. prahti kinnistult sõiduteele;
(16) sõiduteedel hooldustööde teostamise käigus paigutada lund kõnni- või jalgrattateele. Lund võib paigutada kõnniteele juhul kui jalakäijatele või jalgratturitele jääb vähemalt 110 cm liikumisruumi;
(17) kuhjata kloriidisegust liiva või lund puude ümber või tänavaga külgnevale haljasribale, paigutada kloriidisegust puistematerjali või muud prahti haljasalale või mujale selleks mitteettenähtud kohta;
(18) telkida ja/või ööbida avalikus kohas sh haljasalal ning pargis jm selleks mitteettenähtud kohas;
(19) kuivatada pesu üldkasutataval maa-alal selleks mitteettenähtud kohas;
(20) kloppida riiet ja vaipa korterelamu rõdul, aknal ja uksel, asetada või riputada akna välisküljele esemeid ning toiduaineid, kuivatada pesu rõdu või lodža piirdest kõrgemal;
(21) hoida kütte-, ehitus-, puiste-, metsa- või muud materjali tänavaäärses õue osas piirdeaiast või hekist kõrgemal või ladustada ja hoida neid väljaspool kinnistu piiri;
(22) koguda ja kuhjata ehitus-, metsa-, puiste- või muid materjale üldkasutatavasse kohta vallavalitsuse nõusolekuta; Erandkorras on eelpool nimetatud materjalide mahalaadimine üldkasutatavasse kohta lubatud tingimusel, et materjal teisaldatakse ja territoorium heakorrastatakse 48 tunni jooksul ja eeldusel, et see ei takista liiklust.
(23) omavoliliselt välja panna avalikkusele suunatud teadet, kuulutust või reklaami valla avalikele suletud teadetetahvlil.
§ 8. Kinnistu omaniku kohustused heakorra tagamisel
(2) hoidma korras oma kinnistu ja kinnistu piirdeaia ning rakendama meetmeid talle kuuluva kinnistu reostamise ja risustamise vältimiseks;
(3) hoidma korras hoone fassaadi ja sinna juurde kuuluvad fassaadielemendid (alevikus majanumber, lipukronstein, aknad, uksed jm.), mis peavad olema nõuetekohaselt värvitud, pestud, terved ning vastavuses kinnitatud ehitusprojektiga;
(4) teostama heakorratöid kinnistuga või ehitisega piirneval puhastusalal;
(5) puhastama maa-aluse tehnovõrgu luugi ja resti, kui eelnimetatu jääb tema puhastusala või kinnistu piiridesse;
(6) tegema umbrohutõrjet, niitma muru ja rohu, tegema heki hoolduslõikust, kärpima põõsad ja puuoksad, mis kasvavad väljapoole kinnistu piire ja varjavad valgusteid, liiklusmärke või takistavad jalakäijate või sõidukite liiklust; tänavale ulatuvad oksad lõigata selliselt, et kõnnitee ja/või sõidutee ääre kohal oleks okste kõrgus vähemalt 2,5m ja sõiduteel 4,5m maapinnast;
(7) paigaldama vastavalt hoonete numeratsioonile õige numbrimärgi, kindlustades tähise nähtavuse üldkasutatavalt teelt ka pimedal ajal;
(8) tagama heitvee ja fekaalide kogumismahuti korrasoleku, veepidavuse, hermeetilise sulgumise, õigeaegse tühjendamise ja ümbruse hooldamise; esitama nõudmisel heitvee äravedu ja kogumismahuti tühjendamist (purgimist) tõendavat dokumentatsiooni;
(9) tagama kinnistul jäätmekäitluse vastavalt Orissaare valla jäätmehoolduseeskirja nõuetele
(10) kõrvaldama ehitiselt lume, jääpurikad, varisemisohtlikud kivid, plaadid jms ning tagama tööde ajal tänaval ja kõnniteel ohutu liiklemise, piirates vajadusel tööde teostamise koha ajutise piirdeaiaga. Piirdeaed paigaldatakse viisil, mis tagab selle püsivuse. Piirdeaia paigaldamine ei vabasta käesolevas sättes nimetatud kohustusest. Pärast töö lõpetamist peab heakorrastama ümbruse;
(11) kasutusel mitteoleva ehitise omanik on kohustatud tagama ehitise ja sinna juurde kuuluva krundi heakorra ning vältima hoone varisemisohtlikkust, sulgema sissepääsud hoonesse ja krundile.
§ 9. Kinnistu omaniku kaasvastutus heakorra tagamisel
(1) Kinnistu reostamisel või risustamisel on reostaja või risustaja kohustatud selle puhastama. Kui reostajat või risustajat ei ole võimalik kindlaks teha, peab ala korrastama selle omanik
(2) Kinnistul ehitustööde tegemisel kannavad omanik ja ehitaja heakorra eest puhastusalal solidaarset vastutust.
§ 10. Müügikoha omaniku kohustused heakorra tagamisel. Puhastusala ulatuse määramine erijuhtumitel
(1) Ajutise müügikoha omanik on kohustatud:
1) tagama müügikohaga külgneva ala puhtuse kuni 6m ulatuses ning teostama sellel alal vajalikke heakorratöid;
2) paigaldama müügikoha teenindamiseks vajalikud prügikastid ja korraldama nende regulaarse tühjendamise ning hoolduse.
(2) Kaubandus- ja teenindusettevõtte ukse kõrvale tuleb vallavalitsuse vastava nõude esitamisel paigaldada prügikast.
(3) Kaubandus- ja teenindusettevõtte kinnistu puhastusala ulatus erijuhtumitel ja muud kinnistuga külgneva puhastusala ulatuse määramise erijuhud lahendatakse vallavalitsuse ja kinnistu omaniku kokkuleppel.
(2) tagama heakorratööde tegemise puhastusalal, millise kohustuse täitmise eest kannab ehitaja vastutust solidaarselt kinnistu omanikuga;
(3) alates vundamendiaugu kaevamisest või tellingute paigaldamisest rajama ning hoidma korras ehitusplatsi piirdeaia, milline tuleb paigaldada viisil, et lendsodi- ja tolm ei kanduks üle ega läbi piirdeaia;
(4) vältima objektilt pori ja prahi ning tolmu kandumist sõidu-ja kõnniteele ning naaberkinnistule, kattes selleks vajadusel ehitusobjekti tööpinna kattega (ehituskardinaga) alates tellingute paigaldamisest. Kindlustama ehitusobjekti territooriumilt väljuvate sõidukite rehvide puhtuse, rajades vajadusel kinnistule veoste vedamise alale kõvakattega sõidupinna ja/või tagama sõidukite pesemise survepesu teel. Ehitusobjektilt üle ehituspiirete kandunud lendsodi vm. praht tuleb ehitusega piirnevalt alalt koheselt koristada;
(5) hoidma korras ja puhastama ehitusobjekti juurdepääsutee;
(6) pärast töö lõpetamist ja enne objekti ekspluatatsiooni andmist heakorrastama selle ümbruse ja tööde käigus rikutud tänavarajatised ja haljastuse ning vedama ära ehitusjäätmed;
(7) kaitsma ehitusobjektil kasvavat kõrghaljastust kaitsepiirdega.
(2) hoidma tehnovõrgu seisundis, mis tagab liiklusohutuse ja teekatte, pargi- või kõnnitee või haljastuse korrasoleku tehnovõrgu kohal, kusjuures kaevuluuk peab olema teekattega ühes tasapinnas;
(3) kasutud õhuliinid koheselt demonteerima ja õhuliini postid maha võtma ning taastama haljastuse ja/või teekatendid;
(4) tagama õhuliinipostide vertikaalse asendi
(5) olemasolevate õhuliinide uuendamisel ja/või uute liinide rajamisel asendama õhuliinid maakaabliga ;
(6) heakorrastama tehnovõrgu ja tehnovõrguga piirneva kaitsevööndi ala. Kinnistul asuvate puude ja põõsaste kärpimist peab õhuliini omanik teostama kooskõlastatult kinnistu omanikuga.
§ 13. Mootorsõiduki omanike ja kasutajate kohustused heakorra tagamisel
(1) Mootorsõiduki omanik ja/või kasutaja on kohustatud tagama, et tänavale pargitud sõiduk ei takista tänava koristustööde teostamist või koristama lume ja jää, puulehed jm prahi tänavale pargitud ja koristustööde läbiviimist takistava sõiduki ümbert kahe meetri ulatuses
2) parkida romusõidukit tänaval, avalikus parklas või muus üldkasutatavas kohas.
§ 14. Vallavalitsuse kohustused
(1) tagada kohalike maanteede, teede, tänavate, väljakute, parkide, haljasalade ja muude üldkasutatavate territooriumide korrashoid ning teehoiutööde läbiviimine, sõlmides vastavaid lepinguid, tehes ettekirjutusi ja määrates kohustusi, mis tulenevad kehtivatest õigusaktidest või käesolevast eeskirjast;
(2) kindlustada avalikus kohas asuvate tuletõrje veevõtukohtade ja veehoidlate korrasolek ning tagada sinna juurdepääs;
(3) tagada tänavatel ja teedel eestikeelsete tänavasiltide ja teedel külasiltide olemasolu.
3. peatükk LOOMADE JA LINDUDE PIDAMISE HEAKORRA NÕUDED
§ 15. Loomade ja lindude pidamise heakorra nõuded
(1) Loomade pidamine on lubatud loomapidamiseks ettenähtud ja kehtivatele ehitus-,
tervisekaitse-, tuleohutus- ja keskkonnakaitse nõuetele vastavates hoonetes.
(2) Loomade ja lindude pidamisel peab olema välditud virtsa sattumine põhjavette ja
(3) Loomi on keelatud karjatada avalikel haljasaladel.
(4) Kariloomi tuleb karjatada ketis, aiaga või elektrikarjusega piiratud alal, samuti peab
omanik tagama, et tema loomad või linnud ei kahjustaks naabruses asuvaid aia-ja
põllukultuure ega reostaks avalikke kohti.
4. peatükk EESKIRJA RAKENDAMINE
§ 16. Heakorra eeskirja rikkumine
Heakorra eeskirja rikkumise eest karistatakse Kohaliku omavalitsuse korralduse seaduse § 662 ja § 664 alusel.
Määrus jõustub 1. juunil 2010.a.


Jõustumine: 01.02.200901.01.200630.05.2004
RTL 2004, 69, 1135
Määrus kehtestatakse «Looduskaitseseaduse» (RT I 2004, 38, 258) § 91 lõike 3 alusel.
Määrusega antakse enne «Looduskaitseseaduse» jõustumist moodustatud kaitsealade ja kaitstavate looduse üksikobjektide valitsemise volitus kuni kaitseala või kaitstava looduse üksikobjekti kaitse-eeskirja kinnitamiseni.
§ 2. Keskkonnateenistuste valitsetavad kaitsealad ja kaitstavad looduse üksikobjektid
(1) Kaitsealade ja kaitstavate looduse üksikobjektide valitseja on kaitstava loodusobjekti asukohajärgse maakonna keskkonnateenistus, välja arvatud käesoleva määruse § 2 lõikes 2 ja §-s 3 loetletud juhtudel.
(2) Mitme maakonna piiresse jäävate kaitsealade ja nendel kaitsealadel asuvate kaitstavate looduse üksikobjektide valitsejad on järgmised keskkonnateenistused:
1) Alam-Pedja looduskaitseala – Tartumaa keskkonnateenistus;
2) Läänemaa Suursoo maastikukaitseala – Läänemaa keskkonnateenistus Lääne maakonna piires ja Harjumaa keskkonnateenistus Harju maakonna piires;
3) Nõva maastikukaitseala – Läänemaa keskkonnateenistus Lääne maakonna piires ja Harjumaa keskkonnateenistus Harju maakonna piires;
4) Paadenurme looduskaitseala – Ida-Virumaa keskkonnateenistus Ida-Viru maakonna piires ja Lääne-Virumaa keskkonnateenistus Lääne-Viru maakonna piires;
5) Sirtsi looduskaitseala – Ida-Virumaa keskkonnateenistus Ida-Viru maakonna piires ja Lääne-Virumaa keskkonnateenistus Lääne-Viru maakonna piires;
6) Avaste looduskaitseala – Pärnumaa keskkonnateenistus Pärnu maakonna piires ja Raplamaa keskkonnateenistus Rapla maakonna piires;
7) Taarikõnnu looduskaitseala – Pärnumaa keskkonnateenistus Pärnu maakonna piires ja Raplamaa keskkonnateenistus Rapla maakonna piires;
8) Elva-Vitipalu maastikukaitseala – Valgamaa keskkonnateenistus Valga maakonna piires ja Tartumaa keskkonnateenistus Tartu maakonna piires;
9) Piiumetsa sookaitseala – Raplamaa keskkonnateenistus Rapla maakonna piires ja Järvamaa keskkonnateenistus Järva maakonna piires.
§ 3. Keskkonnaministeeriumi hallatavate riigiasutuste valitsetavad kaitsealad ja kaitstavad looduse üksikobjektid
(1) Lahemaa Rahvuspargi Administratsioon on järgmiste kaitsealade ning kõikide nendel kaitsealadel asuvate kaitstavate looduse üksikobjektide valitseja:
1) Lahemaa rahvuspark;
2) Ohepalu looduskaitseala;
3) Viitna maastikukaitseala.
(2) Karula Rahvuspargi Administratsioon on Karula rahvuspargi ning kõikide Karula rahvuspargis asuvate kaitstavate looduse üksikobjektide valitseja.
(3) Soomaa Rahvuspargi Administratsioon on Soomaa rahvuspargi ning kõikide Soomaa rahvuspargis asuvate kaitstavate looduse üksikobjektide valitseja.
(4) Vilsandi Rahvuspargi Administratsioon on Vilsandi rahvuspargi ning kõikide Vilsandi rahvuspargis asuvate kaitstavate looduse üksikobjektide valitseja.
(5) Matsalu Looduskaitseala Administratsioon on järgmiste kaitsealade ning kõikide nendel kaitsealadel asuvate kaitstavate looduse üksikobjektide valitseja:
1) Matsalu rahvuspark;
3) Nehatu looduskaitseala;
4) Puhtu-Laelatu looduskaitseala;
5) Tuhu maastikukaitseala.
(6) Naissaare Looduspargi Administratsioon on Naissaare looduspargi ning kõikide Naissaare looduspargis asuvate kaitstavate looduse üksikobjektide valitseja.
(7) Endla Looduskaitseala Administratsioon on Endla looduskaitseala ning kõikide Endla looduskaitsealal asuvate kaitstavate looduse üksikobjektide valitseja.
(8) Haanja Looduspargi Administratsioon on Haanja looduspargi ning kõikide Haanja looduspargis asuvate kaitstavate looduse üksikobjektide valitseja.
(9) Hiiumaa Kaitsealade Administratsioon on järgmiste kaitsealade ning kõikide nendel kaitsealadel asuvate kaitstavate looduse üksikobjektide valitseja:
1) Hiiumaa laidude maastikukaitseala;
2) Kõpu maastikukaitseala.
(10) Kõrvemaa Maastikukaitseala Administratsioon on Kõrvemaa maastikukaitseala ja kõikide Kõrvemaa maastikukaitsealal asuvate kaitstavate looduse üksikobjektide valitseja.
(11) Nigula Looduskaitseala Administratsioon on järgmiste kaitsealade ning kõikide nendel kaitsealadel asuvate kaitstavate looduse üksikobjektide valitseja:
1) Nigula looduskaitseala;
2) Sookuninga looduskaitseala.
(12) Otepää Looduspargi Administratsioon on Otepää looduspargi ja kõikide Otepää looduspargis asuvate kaitstavate looduse üksikobjektide valitseja.
(13) Silma Looduskaitseala Administratsioon on järgmiste kaitsealade ning kõikide nendel kaitsealadel asuvate kaitstavate looduse üksikobjektide valitseja:
2) Osmussaare maastikukaitseala;
3) Vormsi maastikukaitseala.
(14) Viidumäe Looduskaitseala Administratsioon on Viidumäe looduskaitseala ja kõikide Viidumäe looduskaitsealal asuvate kaitstavate looduse üksikobjektide valitseja.
(15) Vooremaa Maastikukaitseala Administratsioon on Vooremaa maastikukaitseala ja kõikide Vooremaa maastikukaitsealal asuvate kaitstavate looduse üksikobjektide valitseja.
Määrus kehtestatakse «Looduskaitseseaduse» § 91 lõike 3 alusel.
§ 2. Keskkonnaameti valitsetavad kaitsealad ja kaitstavad looduse üksikobjektid
(1) Kaitsealade ja kaitstavate looduse üksikobjektide valitseja on Keskkonnaamet.
§ 3. [Kehtetu – RTL 2005, 124, 1971 - jõust. 01.01.2006]


Sillamäe linna haldusterritooriumil ürituse korraldamise ja pidamise nõuded – Riigi Teataja
Sillamäe linna haldusterritooriumil ürituse korraldamise ja pidamise nõuded
Sillamäe linna haldusterritooriumil ürituse korraldamise ja pidamise nõuded - sisukord
§ 3 Keelatud üritus
§ 4 Ürituse pidamiseks keelatud koht
§ 5 Ürituse korraldaja
§ 6 Ürituse korrapidaja
§ 7 Üritusest osavõttev isik
§ 8 Eelnev teatamine ürituse pidamisest
§ 9 Teade
§ 10 Ürituse pidamise kooskõlastamine
§ 11 Ürituse pidamise nõuded
§ 12 Ürituse keelamine
§ 13 Ürituse kohta teabe andmine
RT IV, 14.06.2014, 4
Vastu võetud 29.05.2014 nr 14
Määrus kehtestatakse „Kohaliku omavalitsuse korralduse seaduse“ § 22 lõike 1 punkti 37 ja „Korrakaitseseaduse“ § 59 lõike 1 alusel.
(1) Sillamäe linna haldusterritooriumil ürituse korraldamise ja pidamise nõuded (edaspidi eeskiri) reguleerivad avalikus kohas toimuvaid ja avalikkusele avatud lõbustusüritusi, võistlusi, etendusi, kaubandusüritusi või muid sellesarnaseid inimeste koos olemisi, mis ei ole avalik koosolek.
(2) „Spordiseaduse“ § 20 lõikes 2 nimetatud spordiürituste korraldamise loa taotlemisele kohaldatakse „Spordiseaduse“ sätteid.
(3) Ürituse korraldamine ja pidamine eriolukorra, erakorralise seisukorra ja sõjaseisukorra ajal toimub käesolevas eeskirjas sätestatud korras „Hädaolukorra seaduses“, „Erakorralise seisukorra seaduses“ või „Sõjaaja riigikaitse seaduses“ sätestatud erisustega.
§ 3. Keelatud üritus
Keelatud on korraldada või pidada üritust, mis:
3) õhutab vihkamist, vägivalda või diskrimineerimist rahvuse, rassi, nahavärvi, soo, keele, päritolu, usutunnistuse, seksuaalse sattumuse, poliitiliste veendumuste või varalise või sotsiaalse seisundi alusel;
4) mille eesmärgiks on kuritegude toimepanemine või nendele õhutamine või;
5) mis on Sillamäe Linnavalitsuse (edaspidi linnavalitsus) poolt käesoleva eeskirja järgi kooskõlastamata või mis on linnavalitsuse korraldusega keelatud.
§ 4. Ürituse pidamiseks keelatud koht
Keelatud on pidada üritust:
2) üle 1000-voldise nimipingega elektripaigalduse kaitsevööndis;
3) muus kohas, kus see on seadusega keelatud.
§ 5. Ürituse korraldaja
(1) Üritust võib korraldada:
1) täisealine ja teovõimeline füüsiline isik, kes on Euroopa Liidu kodanik või pikaajalise elaniku elamisloaga või alalise elamisõiguse alusel Eestis viibiv välismaalane,
2) juriidiline isik või,
3) riigi- või kohaliku omavalitsuse asutus.
(2) Juriidilisest isikust ürituse korraldaja ning riigi- või kohaliku omavalituse asutus ürituse korraldajana määravad teovõimelise füüsilise isiku, kes kannab tema eest ürituse korraldaja õigusi ja kohustusi. Füüsiline isik annab määramiseks oma eelneva nõusoleku kirjalikku taasesitamist võimaldavas vormis. Ürituse korraldaja on kohustatud säilitama nõusoleku vähemalt ühe aasta möödumiseni ürituse pidamise viimasest päevast.
(3) Ürituse korraldaja on kohustatud:
1) tagama ürituse rahumeelse pidamise ja koosolekust osavõtjate ohutuse;
2) tagama, et ürituse pidamisel kasutatavad esemed ei ohusta üritusel mitteosalevaid isikuid, vara või keskkonda;
3) lõpetama viivitamata ürituse, kui üritusega tekitatakse oluline või kõrgendatud vahetu oht või ilmnevad käesoleva eeskirja §-s 3 nimetatud asjaolud;
4) olema käesoleva eeskirja § 9 lõike 2 punktis 6 või 7 nimetatud sidevahendi abil kättesaadav avaliku ürituse teate (edaspidi teade) esitamisest kuni ühe päeva möödumiseni ürituse lõppemisest;
5) täitma politsei või muu pädeva korrakaitseorgani antud korraldusi korra tagamiseks üritusel;
6) tagama ürituse pidamise kohast käesoleva eeskirja § 9 lõike 2 punktis 10 nimetatud konstruktsioonide eemaldamise mõistliku aja jooksul pärast ürituse lõppemist.
(4) Ürituse korraldaja võib kohustada üritusel jämedalt korda rikkuvat isikut ürituselt lahkuma.
§ 6. Ürituse korrapidaja
(1) Kui üritus toimub väljaspool hoonet või kogunemiste korraldamiseks ettenähtud rajatist, on ürituse korraldaja kohustatud määrama piisava arvu korrapidajaid korra tagamiseks koosolekul või täitma ise korrapidaja ülesandeid. Kui ürituse korraldaja on sõlminud turvaettevõtjaga lepingu korra tagamiseks üritusel, loetakse üritusel korda tagava turvaettevõtja turvatöötaja ürituse korrapidajaks.
(2) Ürituse korrapidaja on kohustatud:
1) abistama ürituse korraldajat käesoleva eeskirja § 5 lõike 3 punktides 1, 2 ja 5 nimetatud kohustuste täitmisel;
2) viibima ürituse ajal ürituse pidamise kohas;
3) kandma ürituse ajal korrapidajana äratundmist võimaldavat märgistust.
§ 7. Üritusest osavõttev isik
Üritusest osavõttev isik on kohustatud:
1) täitma ürituse korraldaja või korrapidaja korraldusi korra tagamiseks üritusel ja
2) lahkuma käesoleva eeskirja § 5 lõikes 4 nimetatud juhul viivitamata ürituselt.
§ 8. Eelnev teatamine ürituse pidamisest
Ürituse pidamisest teatab ürituse korraldaja linnavalitsuse haridus- ja kultuuriosakonnale (edaspidi osakond) käesoleva määruse lisas toodud vormikohase teatega:
1) mitte varem kui 12 kuud ja vähemalt 30 päeva enne avaliku ürituse pidamise päeva, kui üritus lõpeb pärast kella 23.00 või on mitmepäevane või traditsiooniline või võib põhjustada suurt avalikku huvi;
2) mitte varem kui 12 kuud ja vähemalt 30 päeva enne avaliku ürituse pidamise päeva, kui ürituse pidamine nõuab liikluse ümberkorraldamist või üritust on kavas pidada väljaspool hoonet või kogunemise läbiviimiseks ette nähtud rajatist ja mille pidamiseks on kavas püstitada telk, lava, tribüün või muu suuremõõtmeline konstruktsioon või mille pidamiseks on kavas kasutada heli- või valgustusseadmeid;
3) mitte varem kui 12 kuud ja vähemalt 40 päeva enne avaliku ürituse pidamise päeva, kui avalik üritus tingib ühistranspordiliinide töö ümberkorraldamise vajaduse;
4) muudel juhtudel mitte varem kui 12 kuud ja vähemalt 14 päeva enne avaliku ürituse pidamise päeva.
§ 9. Teade
(1) Teade ürituse pidamise kohta esitatakse kirjalikult ürituse korraldaja või tema esindamiseks õigust omava isiku poolt allkirjastatuna.
2) ürituse eesmärk, sisu ja ajakava;
3) ürituse pidamise koht ja, kui see on teada, liikumismarsruut;
4) üritusest osavõtjate eeldatav arv;
5) ürituse alguse ja eeldatava lõpu kuupäev ja kellaaeg (sh ettevalmistusaeg üritusepaigal ja koristusaeg üritusepaigal);
6) ürituse korraldaja ees- ja perekonnanimi, isikukood või sünniaeg ja sidevahendi andmed;
7) kui ürituse korraldab juriidiline isik, riigi- või kohaliku omavalitsuse asutus, siis juriidilise isiku või asutuse nimi ja registrikood ning juriidilise isiku või asutuse eest koosoleku korraldaja õigusi teostava isiku nimi, isikukood või sünniaeg ja sidevahendi andmed;
8) korrapidajate olemasolu korral nende nimed ja isikukoodid; kui korda peab turvaettevõtja, siis tema nimi, registrikood ja sidevahendi andmed;
9) teave üritusel kasutatavate heli- või valgustusseadmete kohta;
10) teave ürituse pidamiseks püstitatavate telkide, lavade, tribüünide või muude suuremõõtmeliste konstruktsioonide kohta;
11) kaubandustegevus üritusel sh alkoholi jaemüük, kaupleja või kaubanduse korraldaja andmed;
12) tasuta toitlustamine või tasuta toidukauba pakkumine üritusel;
13) muud olulised andmed.
(3) Teatele lisatakse:
1) ürituse toimumise asukoha skeem;
2) kinnistu omaniku või maa-ala omaniku nõusolek kinnistu või maa-ala kasutamiseks;
3) territooriumi heakorra tagamise kava (garantiikiri või lepingu koopia koristusfirmaga), sealhulgas prügikastide arvu ja tualettruumide kasutamise võimaluse äranäitamisega.
(4) Olenevalt ürituse iseloomust lisatakse teatele:
2) turvalisuse tagamise ja meditsiinilise teenindamise kava;
3) reklaamiloa taotlus;
4) registreerimistaotlus kauplemiseks või kaubanduse korraldamiseks avalikul üritusel;
5) illustreeriv joonis, kui ürituse läbiviimiseks soovitakse püstitada ajutist ehitist, paigaldada suuremõõtmelist inventari, püstitada ajutist müügikohta või paigaldada reklaami;
6) Päästeameti kooskõlastus, kui üle 150 osalejaga üritus korraldatakse selleks otstarbeks mitte ettenähtud ehitise siseruumides või üle 300 osalejaga üritus korraldatakse ajutises ehitises või atraktsioonidel või avalikul üritusel tehakse lõket.
(5) Osakond registreerib ja säilitab teate. Teates märgitud teave, välja arvatud isikukood, sünniaeg ja füüsilise isiku elukoht, on avalik ning avaldatakse enne ürituse algust Sillamäe linna veebilehel.
(6) Kui teates on puudusi, siis annab osakond ürituse korraldajale tähtaja puuduste kõrvaldamiseks, hoiatades, et tähtajaks puuduste kõrvaldamisel jäetakse teade läbi vaatamata.
(7) Osakond valmistab ette linnavalitsuse korralduse eelnõu ürituse kooskõlastamiseks ja kooskõlastab eelnõu:
1) linnamajanduse osakonnaga, kui avaliku ürituse läbiviimiseks soovitakse liiklus või parkimine ümber korraldada või kasutada väljakuid või haljasalasid;
2) arenguosakonnaga, kui avalikul üritusel soovitakse tegeleda kaubandustegevusega (kaupade müük, tasulised teenused jmt), kasutada pürotehnilisi tooteid või paigaldada reklaami;
3) ehitus- ja maakorralduse osakonnaga, kui avaliku ürituse läbiviimiseks soovitakse püstitada müügikohta, ajutist ehitist või paigaldada suuremõõtmelist inventari;
4) peaökoloogiga, kui avalik üritus soovitakse läbi viia kaitstaval loodusobjektil.
(8) Kui mitu isikut on teate eeskirja § 11 lõikes 9 näidatud kaubandusürituse pidamiseks esitanud selliselt, et ühe kaubandusürituse pidamine ei võimalda käesoleva eeskirja järgi teiste kaubandusürituste pidamist, on osakonnal õigus pidada kaubandusürituste korraldajatega läbirääkimisi, mille tulemusel otsustab linnavalitsus teate kooskõlastamise.
§ 10. Ürituse pidamise kooskõlastamine
(1) Linnavalitsus võib jätta ürituse pidamise kooskõlastamata, kui:
1) tegemist on keelatud üritusega või üritust soovitakse pidada ürituse pidamiseks keelatud kohas;
2) varem on kooskõlastatud ürituse pidamine samal ajal ja samas kohas või liikumismarsruudil teise ürituse korraldaja poolt või kui on ülekaalukas avalik huvi korraldada samas kohas samal ajal teine avalik üritus ning mitut avalikku üritust samal ajal selles kohas pidada ei ole võimalik;
3) varem on registreeritud avaliku koosoleku pidamine samal ajal ja samas kohas või samal liikumismarsruudil ning mitut avalikku kogunemist samal ajal selles kohas pidada ei ole võimalik;
4) see on vältimatu, et hoida ära kõrgendatud vahetu oht või seda tõrjuda.
(2) Kui puuduvad alused ürituse pidamise kooskõlastamata jätmiseks, kooskõlastab linnavalitsus ürituse pidamise.
(3) Ürituse pidamise kooskõlastamisel on linnavalitsusel õigus kohustada ürituse korraldajat:
1) suurendama korrapidajate arvu üritusel, kui on alust arvata, et määratud korrapidaja ei suuda ürituse korraldajat piisavalt abistada tema kohustuste täitmisel;
2) asendama määratud korrapidaja teise isikuga, kui on alust arvata, et see isik ei ole võimeline täitma ürituse korrapidaja ülesandeid;
3) täitma muid kohustusi, kui see on vältimatu kõrgendatud ohu ennetamiseks või tõrjumiseks;
4) täitma õigusaktide alusel määratud muid kohustusi linnavara kaitseks, avaliku korra, heakorra, ohutuse, liikluskorralduse ja muude nõuete tagamiseks.
§ 11. Ürituse pidamise nõuded
(1) Üritus tuleb pidada avaliku ürituse kooskõlastamise otsustuses toodud tingimustel.
(2) Ürituse pidamisel tuleb tagada avaliku korra, heakorranõuete ja ohutusnõuete täitmine.
(3) Kui üritusel osalevad alla 16-aastased alaealised, tuleb üritus lõpetada hiljemalt tund enne seaduses toodud kellaaega, mil alla 16-aastasel alaealisel on keelatud viibida ilma täiskasvanud saatjata avalikes kohtades.
(4) Üritusel tuleb tagada „Tuleohutusseaduses“ toodud avaliku ürituse tuleohutusnõuded ja nõuded avaliku ürituse korraldamine selleks otstarbeks mitte ettenähtud ehitises ja alal, samuti muud asjakohased tuleohutusnõuded, sh küttekoldevälise tule tegemise ja grillimise kohale esitatavad nõuded.
(5) Üritusel tuleb tagada elektriohutus, eelkõige:
1) elektriseadmete ja -paigalduste õige kasutamine;
2) elektripaigalduse kaitseväändeist tulenevate piirangute järgimine;
3) elektri pikendusjuhtmed peavad olema kaitsekanalis või -kõris, välistatud peab olema osalejate takerdumine nendesse.
(6) Avalikult kasutataval teel ürituse pidamisel peab ürituse korraldaja saama tegevusteks teel ja tee kaitsevööndis vajalikud nõusolekud tee omanikult, sh:
1) teel ja teekaitsevööndis liiklusmärkide ja liikluskorraldusvahendite maha võtmiseks, ümber tõstmiseks, juurde panemiseks või kinni katmiseks või nendelt katete eemaldamiseks;
2) jalakäijate liiklemise takistamiseks neid häiriva tegevusega;
3) valgustusseade või teabe- ja reklaamivahendi paigaldamiseks;
4) hüvitama tee või teekaitsevööndi kahjustamise või risustamise kulud;
5) hüvitama liikluse ümberkorraldamisega seotud kulud.
(7) Kauba või teenuse müük avalikul üritusel on lubatud, kui kaubanduse korraldajal on sellekohane registreering majandustegevuse registris. Kauplejal peab olema müügipilet, lisaks peab kauplejal teatud kauba või teenuse müügi korral olema vastav registreering, tegevusluba või muu samaväärne dokument, kui see on seadusega nõutav.
(8) Kauba või teenuse müügil avalikul üritusel tuleb ajutised müügikohad ja müügiinventar paigaldada vastavalt kooskõlastatud teatele.
(9) Kaubandusüritusi, mille peamine eesmärk on kaupade tasu eest pakkumine:
1) võib pidada mitte rohkem kui kord kolme kuu jooksul;
2) tuleb pidada pakkudes vähemalt järgmisi teenuseid: toitlustus, atraktsioonid lastele ja noortele, esinemised;
3) kui kaubandusüritus ei vasta käesoleva lõike punktidele 1 ja 2, siis otsustab linnavalitsus tänavakaubanduse korras kauba või teenuse müügiks loa andmise.
(10) Avalikul üritusel ei tohi müüa kaupa või teenust, mille müük avalikul üritusel on seadusega keelatud.
(11) Alkohoolse joogi jaemüük üritusel:
1) võib olla linnavalitsuse poolt avaliku korra tagamise huvides keelatud mis tahes alkohoolse joogi või teatud etanoolisisaldusega või teatud liiki alkohoolse joogi jaemüügi osas. Üritusel on keelatud müüa kangeid alkohoolseid jooke;
2) on keelatud lastele suunatud ürituse toimumise paigas selle ürituse toimumise ajal;
3) on keelatud spordiüritustel ja kultuuriüritustel kui linnavalitsus ei otsusta teisiti;
4) on lubatud vaid plastiktaaras mitte suuremates kui 0,33 l topsides kui linnavalitsus ei otsusta teisiti;
5) tuleb lõpetada vähemalt 1 tund enne ürituse lõppu.
(12) Avalikul üritusel ei või võõrandada pürotehnilist toodet.
(13) Ilutulestiku korraldamiseks kategooriate III ja IV pürotehniliste toodetega peab olema ilutulestiku toimumiskoha järgse linnavalitsuse luba.
(14) Vältida tuleb müra ja keelatud on ületada müra piirtaset.
(15) Loomi on lubatud avalikult näidata vastavalt loomatauditõrje seadusele.
§ 12. Ürituse keelamine
(1) Linnavalitsus võib ürituse pidamise keelata, kui:
1) ürituse korraldaja ei nõustu käesoleva eeskirja § 10 alusel talle pandud kohustuste või piirangutega või ei järgi neid kohustusi või piiranguid;
2) on alust arvata, et ürituse pidamine tekitab kõrgendatud vahetu ohu ning ohtu ei ole võimalik tõrjuda vähem riivavat meedet kasutades.
(2) Linnavalitsus teatab ürituse keelamisest viivitamatult koosoleku korraldajale ja korrapidajale ning Politseiprefektuurile, ürituse pidamise kohas kiirabiteenust osutavale isikule ja Päästeametile.
§ 13. Ürituse kohta teabe andmine
(1) Linnavalitsus on kohustatud viivitamata teavitama asukohajärgset Politseiprefektuuri, ürituse pidamise kohas kiirabiteenust osutavat isikut ja Päästeametit tema haldusterritooriumil peetavast üritusest, kui omavalitsuse üksust on käesolevas eeskirjas ette nähtud korras ürituse pidamise soovist teavitatud ning linnavalitsus on ürituse pidamise kooskõlastanud.
(2) Kui üritust on kavas pidada avalikult kasutataval teel, mille omanik ei ole riik või kohaliku omavalitsuse üksus, tuleb teates märgitud teave edastada ka tee omanikule.
(3) Kui avalikul üritusel käideldakse toitu, teavitab linnavalitsus ürituse pidamisest Veterinaar- ja Toiduametit.
(4) Kui linnavalitsus on ürituse pidamise kooskõlastanud, avalikustab linnavalitsus teates märgitud teabe, välja arvatud isikukood, sünniaeg ja füüsilise isiku elukoht, enne ürituse algust Sillamäe linna veebilehel.
Lisa Avaliku ürituse teade


Kas minuga käituti õigesti? - Raamatupidaja
Kas minuga käituti õigesti?
05. aprill 2012 10:21
Asusin tööle 1.09.2010. aastal. Läksin puhkusele 2011 aasta juulis ja võtsin välja töövõimetusprotsendi alusel (töövõimetus 40%) 7 päeva. Nüüd, 2012 aasta kevadel võtsin välja töövõimetuse protsendi alusel 7 tasulist päeva. Lahkusin töölt 23.03.2012. Saamata jäi minul terve aasta eest puhkuse raha, sest välja võtsin sellel aastal ju ainult 7 päeva. Lõpuarvet mulle töölt ära tulles ei antud ja pole ka järgi kutsutud. Tööraamatut ei küsitud üldse, kui sinna tööle läksin.Lahkusin töölt päevapealt oma avalduse alusel, sest töö oli minu jaoks väga raske ja mõjus tervisele .
Reeglina toimub töölepingu erakorraline ülesütlemine tööandja poolt töötajast tuleneval põhjusel TLS § 88 lg 1 alusel, järgides TLS § 97 sätestatud tähtaegu. Vastavalt TLS § 88 lg 3 võib tööandja töölepingu töötaja kohustuse rikkumise või tema töövõime vähenemise tõttu üles öelda, kui ülesütlemisele on eelnenud tööandja hoiatus. Eelnevat hoiatamist ei ole ülesütlemise eeldusena vaja, kui töötaja ei saa kohustuse rikkumise erilise raskuse tõttu või muul põhjusel seda hea usu põhimõtte järgi tööandjalt oodata.
Enne ülesütlemist peab tööandja võimaluse korral pakkuma töötajale teist tööd. Tööandja pakub töötajale teist tööd, sealhulgas korraldab vajadusel töötaja täiendusõppe, kohandab töökohta või muudab töötaja töötingimusi, kui muudatused ei põhjusta tööandjale ebaproportsionaalselt suuri kulusid ning teise töö pakkumist võib asjaolusid arvestades mõistlikult eeldada.
Töötaja poolt toimub töölepingu erakorraline ülesütlemine TLS § 91 sätestatud alustel, järgides TLS § 98 sätestatud ülesütlemise etteteatamise tähtaegu. Kuna käesoleval juhul on töötaja ise avaldanud soovi töölt lahkumiseks ning eeldatavasti on tööandja sellega nõustunud, siis loetakse tööleping lõppenuks töötaja poolt tööandjale vastava ülesütlemisavalduse esitamisest. Juhul, kui töötaja lahkus töölt omavoliliselt ilma töölepingut üles ütlemata, tekivad tööandjal töölepingu seadusest tulenevad nõuded töötaja vastu.
Arvestades TLS § 71 sätestatut on tööandja töölepingu lõppemisel kohustatud hüvitama töötajale kasutamata jäänud aegumata põhipuhkuse rahas.
Juhul, kui töötaja ütleb töölepingu erakorraliselt üles põhjusel, et tööandja on lepingut oluliselt rikkunud, tuleb järgida TLS § 100 lg 4 sätestatut, mille kohaselt maksab sellisel juhul tööandja töötajale hüvitist töötaja kolme kuu keskmise töötasu ulatuses. Kohus või töövaidluskomisjon võib hüvitise suurust muuta, arvestades töölepingu ülesütlemise asjaolusid ja mõlema poole huvisid.
Kuna töösuhe on küllaltki põhjalikult reguleeritud, siis tuleks igale juhtumile läheneda individuaalselt, kasutades vajadusel professionaalset õigusteenust.
URL: http://www.raamatupidaja.ee/uudised/2012/04/05/kas-minuga-kaituti-oigesti


Keskkonna ja maaküsimuste töörühma koosoleku protokoll (29.05.2018) - Eesti Linnade ja Valdade Liit
Keskkonna ja maaküsimuste töörühma koosoleku protokoll (29.05.2018)
Print Keskkonna ja maaküsimuste töörühma koosoleku protokoll (29.05.2018)
Convert Keskkonna ja maaküsimuste töörühma koosoleku protokoll (29.05.2018) to PDF
Juhatas: Relo Ligi
Relo Ligi – Tallinna Keskkonnaameti juhataja, töörühma kaasesimees keskkonnaküsimustes
Tiit Mäger – Tallinna Linnavaraameti õigusosakonna juhataja
Eike Pärnamägi – Keskkonnaministeeriumi riigivaraosakonna jurist, töörühma liige
Triinu Rennu – Maa-ameti peadirektori asetäitja, töörühma liige
Sulev Liivik – Rahandusministeeriumi kohalike omavalitsuste finantsjuhtimise osakonna juhataja, töörühma liige
Kersten Kattai – Rahandusministeeriumi regionaalhalduspoliitika osakonna nõunik, töörühma liige
Sven Tarto – Nõo Vallavalitsuse keskkonnaosakonna juhataja, töörühma liige
Marit Laast – Viru-Nigula Vallavalitsuse planeerimis- ja maakorraldusspetsialist, töörühma liige
Irja Alakivi – ELVL, töörühma koordinaator
Siim Kiisler – keskkonnaminister, töörühma esimees
Andres Talijärv – Keskkonnaministeeriumi kantsler, töörühma esimehe asetäitja
Eha Võrk – Tallinna abilinnapea, töörühma kaasesimees maaküsimustes
Harry Liiv – Keskkonnaministeeriumi asekantsler, töörühma liige
Ado Lõhmus – Keskkonnaministeeriumi asekantsler, töörühma liige
Marku Lamp - Keskkonnaministeeriumi asekantsler, töörühma liige
Rain Vipper – Keskkonnaministeeriumi eelarve ja planeerimise osakonna finantsjuht, töörühma liige
Alo Brandt – Tallinna Linnavaraameti linnamaade ja maakorralduse osakonna juhataja, töörühma liige
Ülle Mauer – Tartu linna linnamajanduse osakonna keskkonnateenistuse juhataja, töörühma liige
Hegri Narusk – Elva Vallavalitsuse vallamajandusosakonna juhataja, töörühma liige
Mart Mäeker – Saaremaa Vallavalitsuse abivallavanem ehituse, planeerimise ja keskkonna valdkonnas, töörühma liige
Taniel Vain – Harku Vallavalitsuse planeerimis- ja ehitusosakonna juhataja, töörühma liige
Ahti Karon – Järva Vallavolikogu aseesimees, töörühma liige
Anni Teetsmann – Valga Vallavalitsuse keskkonnaspetsialist, töörühma liige
Külli Tammur – Lääne-Harju Vallavolikogu esimees, töörühma liige
Hendrik Põldoja – Keskkonnaministeeriumi veeosakonna peaspetsialist
Raili Kärmas – Keskkonnaministeeriumi veeosakonna nõunik
Tiina Üksvärav – ELVEL õigusnõunik
Lembe Reiman – Harku VV, keskkonnaspetsialist
Hannes Raudleht – Harku VV, konsultant
Ege Netse – Harku VV, planeerimis- ja ehitusosakonna assistent
1. Sissejuhatus ja koosoleku rakendamine. ELVL
2. Läbirääkimised ELVL poolt esitatud töömaterjalide ja vahepeal toimunud arengute põhjal.
2.1. Veeseaduse eelnõuga kavandatav maamaksuseaduse täpsustus veekaitsevööndi ja sanitaarkaitseala osas
Tiit Mäger, Tallinna LV
Lembe Reiman, Hannes Raudleht ja Ege Netse, Harku VV
Hendrik Põldoja, KeM
Alusmaterjal: EIS kooskõlastamisel esitatud märkuste ja ettepanekute arvestamise tabel RM ja ELL ning EMOL osas c/o Hendrik Põldoja
Rahandusministeeriumi esindajad
2.2. KOV muud ettepanekud riigieelarve läbirääkimisteks. ELVL esindaja
Töömaterjal, LISA 1 esitatud elektrooniliselt 17.04.2018 (fail lisatud protokolli juurde)
3. Muud küsimused ja informatsioonid
3.1. Ühisveevärgi ja kanalisatsiooni seaduse ettevalmistamise seisu ja kavandatavate sisuliste muudatuste tutvustamine. (fail (.pdf) lisatud protokolli juurde)
Raili Kärmas, KeM
3.2. Lühiülevaade 2018. aastaks kavandatavatest kohalikke omavalitsusi puudutavate õigusaktide ettevalmistamisest - materjal esitatakse töörühmale elektrooniliselt (fail lisatud protokolli juurde)
4. Järgmise koosoleku toimumise aja 6. juuni 2018 kell 13.00 ja toimumise koha (ELVL büroo Ahtri 8, III korrus) kinnitamine.
Irja Alakivi sissejuhatus ning päevakorra tutvustus.
Keskkonnaministeeriumi ettepanekul anti koosoleku juhatamine ELVL-le. Koosolekut juhatas töörühma kaasesimees Relo Ligi.
25. aprilli 2018 töörühma kohtumise protokoll on allkirjastatud ja KOV portaalis üleval http://portaal.ell.ee/18826.
Päevakorrapunkt 2.1. Veeseaduse eelnõuga kavandatav maamaksuseaduse täpsustus veekaitsevööndi ja sanitaarkaitseala osas
*Veeseaduse eelnõu kohta esitatud märkusi arutati vastavalt Hendrik Põldoja ettepanekul ja tema poolt EIS kooskõlastuse käigus esitatud märkuste ja ettepanekute arvestamise esitatud tabelile, s.o laiemalt kui ainult Maamaksuseaduse muutmise osas.
Irja Alakivi: Eelnõuga pannakse KOVidele uusi kohustusi, millede sisu on selgitamata, kaasnevad kulud hindamata ja kulude katteallikaid kavandamata. Omavalitsuste pool ei saa nõustuda seletuskirja punktis 7 toodu tõdemusega, et seaduse rakendamine ei too kaasa täiendavaid kulusid ega tulusid riigile ega kohalike omavalitsuste üksustele.
Hendrik Põldoja: Eelnõu läbis kaks kooskõlastusiringi. Esimeses versioonis oli tõepoolest kodifitseerimise töörühma poolt esitatud täiendavaid ülesandeid KOV-idele. Kehtivast veeseadusest tulenevad KOV-ile konkreetsed ülesanded. See versioon mis on Riigikogule esitatud lähtub ka ainult kehtiva veeseaduse ülesannetest. KOV-ide korraldamise all ei ole silmas peetud, et KOV peab hakkama tegema ise, vaid peab korraldama juhtumi likvideerimise.
Märkus 2.1 Eelnõu § 28 (veeteenuste kulude katmise põhimõte) puhul jääb ebaselgeks põhimõtte tegelik ulatus, samuti võimalik mõju kohalike omavalitsuste eelarvetele. Ebamääraseks jääb § 28 lg 1 sisu „veeteenuse tarbijad /…/ katavad veeteenuse osutamisega seotud kulud ulatuses, mis suunab vett säästlikult kasutama"
Hendrik Põldoja: Mõiste sissetoomine tuleneb veepoliitika raamdirektiivist. See on vajalik direktiivi üle võtmiseks. Mõiste „veeteenuse tarbijad" on üle võetud kehtivast veeseadusest.
Irja Alakivi: Mõiste sõnastus on ebaselge.
Hendrik Põldoja: Antud eelnõu on läbivaadanud ja korrigeerinud nii Keskkonnaministeeriumi kui ka Justiitsministeeiumi keeletoimetajad.
Tiina Üksvärav: Mida sisuliselt tähendab „veeteenuse tarbijad /…/ katavad veeteenuse osutamisega seotud kulud ulatuses, mis suunab vett säästlikult kasutama"?
Raili Kärmas: Tegemist on põhiprintsiibiga, mis tuleneb veepoliitika raamdirektiivist. Riik peab võtma kasutusele meetmed, et vett ei raisataks. Säästlik kasutamine tähendab, et ollakse võimalikult motiveeritud vett säästlikult kasutama. Üks motivaator on veeteenuse hind ÜVVKSi mõistes, teine motivaator on keskkonnatasud. Mõiste on suunatud printsiibile ja selle rakendamine tuleb juba eriseadustest. Antud kontekstis me ei räägi ÜVK tarbijatest, vaid veetarbijatest laiemas tähenduses – paisutajad, põllumehed. Vee säästlik kasutamine. Mis meetmed liikmesriik kasutusele võtab on iga riigi enda otsustada. Meil on loastamise süsteem, keskkonnatasude süsteem.
ELVL palub seletuskirja oluliselt täiendada.
Märkus 2.2 – Eelnõu § 35 lg 4 kohaselt Eesti pinnas, territoriaalmeri, rannikuvesi, siseveekogud, ning piiriveekogude Eestile kuuluvad osad on heitvee suhtes tundlikud alad.
Hendrik Põldoja: See on samuti kehtivast õigusest ülevõetud. Uut printsiipi ei looda ja selline määratlus tuleneb asulareovee direktiivist, sest Läänemeri on tundlik suubla ja kõik veed suunduvad Läänemerre.
Märkus 2.3 Eelnõu 3. ptk 1. jagu puudutavalt on seletuskirjas märgitud, et kehtiva veeseaduse § 13 lõigetes 7 ja 8 sätestatu on eelnõukohasest seadusest välja jäetud ja toodud põhjused. Seletuskirjas aga ei kajastu nendes sätetes sisalduva regulatsiooni väljajätmise võimalik mõju ja tagajärjed kohalikele omavalitsustele. 7 lõige on kaetud AÕS-ga, kodifitseerimise töörühm on leidnud, et see on põhiseaduse vastane.
Hendrik Põldoja: Lõige 7 on kaetud AÕS §1581 ja lõike 8 osas on kodifitseerimise töörühm leidnud, et see on põhiseaduse vastane.
Märkus 2.4 Eelnõu § 99 ja § 195 lg 1 p 2 – jääb arusaamatuks, milline tegevus on joogivee tootmine.
Hendrik Põldoja: Nagu tabelis on selgitatud, siis joogivee tootmine on põhjaveest või pinnaveest vee võtmine, seda töödeldes või mittetöödeldes eesmärgiga saavutada sellele kehtestatud kvaliteedinormide täitmine, ja tarbijatele tarbimiseks kättesaadavaks tegemine. Kui see seletuskirjas kajastub, siis peaks olema sobiv.
Märkus 2.5 Eelnõu § 107 lg 3 kohaselt on senine kehtivas seaduses sätestatud ühiskanalisatsiooni olemasolu tagamise kohustus asendatud ühiskanalisatsiooni rajamise kohustusega. Seletuskirjast ei selgu, kas tegemist on sisulise muudatusega kohalike omavalitsuse kohustustes või miks on peetud vajalikuks olemasolevat regulatsiooni täpsustada sellisel kujul.
Hendrik Põldoja: Tegelikult eelnõu teksti on muudetud ja sõnastuses on nüüd ikkagi „tagama".
Irja Alakivi: See on probleem, et tabel ei ole vastavuses eelnõuga, mis on esitatud Riigikogule. Kas Riigikogule esitate uue tabeli?
Hendrik Põldoja: Nõustun, et numeratsioon on muutunud. Meie õigusosakonna praktika järgi varasemate versioonide tabeleid üle ei käida ja numbreid ei muudeta.
Irja Alakivi: Tabelis puuduvad ajalised märked, millal on sihtgrupid oma ettepanekud on esitanud. Harku valla esitatud ettepanekud ei kajastu üldse selles tabelis.
Märkus 2.6 Eelnõu § 108 lõike 1 kohaselt on reoveekogumisalale koormusega 1000 ie või enam kohaliku omavalitsuse üksus kohustatud rajama purgimissõlme tekkinud ja kokku kogutud reovee juhtimiseks reoveepuhastisse ning sama paragrahvi lõike 2 kohaselt alla 1000 ie reoveekogumisalal peab kohaliku omavalitsuse üksus rajama purgimissõlme, kui lähim purgla asub kaugemal kui 30 km. Märgime, et ühe omavalitsuse üksuse piires võib asuda mitu üle 2000 ie-ga reoveekogumisala (sh kõrvuti), mida teenindab vaid üks reoveepuhasti ning mille kõige kaugem vahemaa ulatub u 5-6 km-ni. Seetõttu ei ole majanduslikult otstarbekas rajada ega tulevikus hooldada mitut purgimissõlme kõrvuti paiknevatel reoveekogumisaladel, mis on suuremad kui 2000 ie. Seega purgimissõlme rajamise kohustus (juhul, kui see on ikka vajalik) võiks mõlemal juhul olla vaid sellisel juhul, kui purgla asub kaugemal kui 30 km.
Lembe Reiman: Tiheasustuse alal ei ole see probleem, pigem tekib probleem hajaasustusega.
Raili Kärmas: See on kehtiv regulatsioon ja kohustus juba täna rakendada. Kodifitseerimise töörühm on leidnud, et see on vajalik ära märkida ka seaduse tasandil.
Märkus 2.8 Eelnõu § 125 lg 3 kohaselt kui veekogu või põhjaveekihi saastatus on tekkinud avarii tõttu, korraldab kohalik omavalitsus oma haldusterritooriumil avariilise saastatuse tagajärgede likvideerimise. Eelnõu § 126 lg 4 kohaselt kui üleujutus või veekogu vooluhulga märkimisväärne suurenemine on tekkinud avarii tõttu, korraldab kohalik omavalitsus oma haldusterritooriumil selle sündmuse tagajärgede likvideerimise. Eelnõu § 127 lg 2 kohaselt kui maalihe, pinnase oluline erosioon või maa sihipärast kasutamist takistav liigniiskus on tekkinud avarii tõttu, korraldab kohalik omavalitsus oma haldusterritooriumil selle sündmuse tagajärgede likvideerimise.
Seletuskirjas on märgitud: „Kehtiva veeseaduse § 32 lõike 5 punktis 3 sätestatud kohaliku omavalitsusüksuse kohustus korraldada veeavarii ja äkkreostuse tagajärgede likvideerimist on ümber sõnastatud, kuna veeavarii ja äkkreostuse definitsioonide kasutamisest loobuti õigusakti lihtsustamise huvides. Uue sõnastuse kohaselt on kohalikul omavalitsusel endiselt kohustus likvideerida oma haldusterritooriumil avarii tõttu tekkinud veekogu või põhjaveekihi saastatuse, üleujutuse või veekogu vooluhulga märkimisväärse suurenemise tagajärjed. Nimetatud säte on üle võetud kehtiva veeseaduse § 32 lõike 5 punktist 3. Täpsustava sättena on lisatud, et kui maalihe, pinnase oluline erosioon või maa sihipärast kasutamist takistav liigniiskus on tekkinud avarii tõttu, korraldab kohalik omavalitsus oma haldusterritooriumil ka selle sündmuse tagajärgede likvideerimise. Kehtivas õiguses seni kasutatud termin „veeavarii" katab olemuslikult ka lisatud sättes kirjeldatud olukorra, seega on iseendastmõistetav, et ka täpsustatud juhul likvideerib kohalik omavalitsus avarii tagajärjed."
Hendrik Põldoja: Eelnõu sõnastus vastab kehtiva veeseaduse § 3 lg 5 p 3.
Irja Alakivi: Õigusolustik on üldiselt muutunud ja siiski oleks eelnõus asjakohane täpsemalt analüüsida kohustuste täitmise eeldusi, tingimusi ja praktikat. Seletuskiri on väga üldsõnaline ja viitab, et muutusi ei ole.
Hendrik Põldoja: Justiitsministeeriumiga sai kokkulepitud, et need sätted, mis kehtiva õigusega ei muutu, nende osas seletuskirjas luuakse lingid ja viidatakse nendele veeseaduse muutmise seletuskirjadele, kus vastav muudatus on juba sisseviidud. Selle eelnõu tegemise käigus kehtiva õiguse mõjude uuesti hindamine pole vajalik.
Tiina Üksvärav: Neid mõjusid pole ju kunagi hinnatud, sest need on sisse viidud 1994. aastal.
Hendrik Põldoja: Nii peaks ümberhindama kogu Eesti õigussüsteemi mõjusid, kus on mõjude hinnang vana. Varasemaid mõjusid on hinnatud nii hästi, kui on olnud võimalik. Selles seletuskirjas on mõjude osa päris pikk, lisandunud on üle 10 uue punkti. Kui pikalt mõjude hinnang välja tuua oleneb muudetavast valdkonnast. Justiitsministeeriumi märkustega mõjude hindamise kohta on eelnõu tegemisel arvestatud.
Märkus 2.11 Eelnõu §-s 199 sisalduvate veeloa menetluse sätete kohaselt ei oleks vaja enam kohaliku omavalitsuse nõusolekut vee erikasutuseks. Kuna kohaliku omavalitsuse üksus peab pidama arvestust põhjaveevarude üle, siis kuidas on võimalik selle üle arvestust pidada ja planeerida veekasutust (sh arvestades detailplaneeringuid), kui kohaliku omavalitsuse üksuse nõusolekut vee-erikasutusloa taotlusele ei küsita?
Hendrik Põldoja: Üldine põhimõte, et keskkonnalube hakatakse välja andma keskkonnaseadustiku üldosaseadustiku alusel ja seal on omaette peatükk, mis käsitleb keskkonnalubade andmist. KeÜS § 43 sätestab kohaliku omavalitsuse üksuse arvamuse küsimise.
Lembe Reiman: Keskkonnaseadustiku üldosaseadustik osade lubade puhul kehtib, hea et läheb ühtseks olenemata millist luba taotletakse. KOV-ide jaoks on oluline, et Keskkonnaamet arvestaks KOV-ide arvamust.
Irja Alakivi: Ootaks Keskkonnaministeeriumilt tõsisemat arvestamist kohalike omavalitsustega, kes seisavad raskete küsimustega silmitsi, koostavad arvamusi, kuid Keskkonnaametile need korda ei lähe.
Märkus 2.13 Eelnõu § 256 lg 5 kohaselt lisaks Keskkonnainspektsioonile teostab kohalik omavalitsusorgan või -asutus riiklikku järelevalvet seaduse §-s 107 lõigetes 6‑12 sätestatud nõuete täitmise üle. Muudatuse vajalikkuse põhjenduseks tuuakse, „et kui kohaliku omavalitsuse esindaja avastab asulareovee kogumisele ja puhastamisele esitatud nõuete rikkumise, ei pea ta sellest teavitama Keskkonnainspektsiooni vaid saab ise alustada järelevalve menetlemist". Märgime, et tegemist on kohalike omavalitsuste jaoks olulise, kuid samas aja- ja ressursimahuka ülesandega, mis on osa riiklikust järelevalvest. Nimetatud ülesande täitmine eeldab vajaliku pädevuse, vahendite ja ressursside olemasolu, mistõttu tuleks ülesande panemisel ette näha vastavad rahalised vahendid riigi poolt uue ülesande täitmiseks.
Relo Ligi: Niipea kui KOV algatab rikkumise haldusmenetluse, siis Keskkonnainspektsioon sellega enam ei tegele.
Hendrik Põldoja: Säte sai lisatud meie poole pöördunud KOV-ide algatusel, kes soovisid seda õigust järelevalvet teha.
Raili Kärmas: Tänaseks on KOVide järelevalvet puudutav säte muudetud ja kaheks viidud. Eelnõu kohaselt teeb KOV enda kehtestatud reovee kohtkäitluse ja äraveo eeskirjade üle järelevalvet ja Keskkonnainspektsioon vee-ettevõtjatele tervikuna seadusest tulenevat järelevalvet.
Märkus 3 Eelnõu §-ga 289 kavandatakse maamaksuseaduse muudatused, mille kohaselt maamaksuseaduse § 4 lõiget 1 täiendatakse punktidega 11–13 järgmises sõnastuses:
10) veekogu kalda või ranna veekaitsevööndi maalt;
11) veehaarde sanitaarkaitseala ja joogiveehaarde toiteala maalt;
12) puurkaevu, puuraugu ja salvkaevu hooldusala maalt.
Hendrik Põldoja: Veekaitsevöönd kehtib 1994. aastast ja eesmärk on hajureostuse ja erosiooni eest kaitsta veekogu. Üldkeeluks on majandustegevuse keeld. Kehtivas seaduses on toodud erisused, mis tegevused on lubatud, samas maamaksuseadus sätestab, et maamaksu ei maksta maalt, millel on seadusega sätestatud majandustegevuse keeld. Ka 1994. aasta rannakaitse seadus on sätestanud veekaitsevööndi ja keelu. Ka seal oli juba sätestatud, et maamaksu ei maksta veekaitsevööndi ja sanitaarkaitseala kaitse all olevalt maalt. Käesolevasse eelnõusse on see muudatus kodifitseerimiskomisjoni poolt väljapakutud. Veekaitsevööndis on maaomanike tavapärane tegevus piiratud, seega võiks neil olla leevendus ja variant maamaksuseadusest tulenevast maamaksust vabastus saada. Küsimus, et miks KOVid kehtivat maamaksuseaduse § 4 lg 1 p 1 rakendavad erinevalt? Osad KOVid on rakendanud maamaksuvabastust.
Relo Ligi: Veekaitsevööndit ei saa Eestis vähendada, küll aga sanitaarkaitsevööndit. Kuidas ühte võib vähendada, teist aga mitte?
Hendrik Põldoja: Kui vähendataks ehituskeeluvööndit nn „null meetrini", siis väheneb ka veekaitsevöönd. Ehituskeeluvööndi vähendamisel hinnatakse ka veekaitse aspekte.
Lembe Reiman: Kas veealune maa on maamaksu vaba või maamaksu all?
Hendrik Põldoja: Kui veekogu on avalik või avalikus kasutuses siis on veekogu alune maa maamaksuvaba.
Tiit Mäger: Selle maamaksuseaduse muudatusega maamaksu tulubaas väheneb, veel olulisem on see ressurss, mis läheb selle muudatuse rakendamisele. Neid alasid pole võimalik tuvastada praeguste andmebaasidega. Tegemist on maamaksuseaduse muutmisega, teie muudate veeseadust mitte maamaksuseadust. Maamaksuseadusesse on lisandunud 2 uut alust, mida varem ei ole olnud. Viite tõlgendamine on meelevaldne, mis maamaksuvabastuse tingib. Muudate seadust, mis pole selle seaduse eesmärk. Selles osas on analüüs tegemata. Ettepanek eelnõu § 309 välja võtta.
Hannes Raudleht: Veekaitsevöönd iseenesest ei peaks mingit hüvitist ette nägema. Kas Harku ja Keila vallas on veekaitsevööndi aluseid maid maamaksust vabastatud?
Ege Netse: Kui maamaksuinfosüsteem (MAKIS) sai kasutusele võetud, siis mõningatel maaüksustel need vabastused kajastavad, kuid tänasel päeval pole võimalik välja võtta, millistel maaüksustel mida see hõlmab. Sanitaarkaitsevööndi osas osadel maaüksustel kajastuvad maamaksuvabastused, osadel mitte. Sõltumata kas see puurkaev asub antud maaüksusel ja see sanitaarkaitsevöönd või ulatub mõjusfäär talle kõrval asuvalt kinnistult. Mõnel juhul võib see tervet kinnistut hõlmata, mis on elamumaa. Pigem tekib kitsenduste ja hüvede määramisel küsimus, kust me saame andmed, milline on see majandustegevus mida seal teha ei tohi. Elamine üks, aga kui teen sinna firma, mis on tahtlikult sellel maaüksusel, mida ma ei saa realiseerida seal maaüksusel. Kes seda kontrollib? Mereäärse ala osas annab Maa-ameti kitsendustekaart loetelu, et kitsendused rakenduvad, aga maamaksuinfosüsteem ei näita mis seal täpselt kajastub.
Hannes Raudleht: Kui suureks hindad rahalist mõju maaomanikule uue seaduse kontekstis?
Ege Netse: Ma arvan, et Harku vallal on see hästi suur, sest mereäärsed alad on kõige kallimad hinnatsoonid. Kui uus korraline hindamine läbi viiakse, viib see maamaksu arvatavasti väga lakke, siis on see mõju inimesele ja KOV-ile vastavalt kummale poole see otsus tuleb. Meil on kaks hinnatsooni, mis on kõige kallimad, mis inimesest alati tekitab küsimusi.
Hannes Raudleht: Kuivõrd hetkel on tagatud riigi poolt maamaksustusandmete nagu näiteks veekaitsevööndi ulatuse kohta info andmine. Kas on need olemas nii katastrisse kantud maaüksuste kohta ja katastrisse kandmata maaüksuste kohta.
Ege Netse: Need on olemas vaid katastrisse kantud maaüksuste kohta, aga need andmed on väga ebakvaliteetsed juba puurkaevude seisukohalt.
Hannes Raudleht: Märkimisväärne rahaline mõju võib olla mereäärsete maade osas ja reformimata maa osas meil andmestik puudub.
Relo Ligi: Kas need puurkaevu omanikud, kes maksavad ressursimaksu pealt, seda KOV ei saa kontrollida?
Ege Netse: Ei saa. Võimalik on teha päring ministeeriumisse või saan teha väljavõtte kas puurkaev on juriidilise isiku maa peal. Sõltub milline on juriidilise isiku majandustegevus, et seda vabastust saada.
Hannes Raudleht: 90% maatulundusmaadel tähendaks maamaksuvabastus vaid sentide kokkuhoidmist.
Triinu Rennu: Maamaksuvabastus on mõeldud suurema pinna jaoks. Maa-amet haldab meile esitatud andmeid. Meie pole põhiregistripidaja, vaid avalikustaja.
Lembe Reiman: Oleme lasknud tõsta puurkaevusid õigesse kohta ümber. Andmed on väga halvad täna, selle alusel hakata tegema maamaksust vabastust on ülemõistuse kulukas.
Triinu Rennu: Tuleks kaaluda projekti, mille käigus saab puurkaevud kaardistatud ja andmete täpsust parandada.
Hendrik Põldoja: Andmete ajakohastamine on vallati erinev. 30 tuhat puurkaevu on keskkonnaregistris. Kõikide puurkaevude andmete üle kontrollimine eeldab vastava projekti tegemist ja sellele rahastuse leidmist.
Sulev Liivik: Eelnõu kooskõlastamisel Rahandusministeeriumi esitatud sätet toetava märkusega ei ole ma kursis olnud, kuid kuulates KOVide seisukohti peab kaaluma märkuse võimalikku muutmist.
Lembe Reiman: ettepanek see paragrahv välja võtta vältimaks suurt halduskoormust ja jääme ilma suurest osast maksust, seetõttu et need on elamumaa kruntidel ühe inimese kaevud, millel on 50 m sanitaarkaitse ala, mida tegelikult olema ei peaks. ja KOV ei ole registripidaja ning ei peaks olema KOV-i ülesanne õigeid andmeid esitada.
Otsus: ELVL ettepanek § 309 eelnõust välja võtta. KeM-il kujundada 06. juuni töörühma koosolekuks oma seisukoht.
Päevakorrapunkt 2.2 KOV muud ettepanekud riigieelarve läbirääkimisteks.
Ettepanek 1: Tunnistada kehtetuks MaaRS § 25 lõige 4 või vähendada kohaliku omavalitsuse kohustust tasuda munitsipaalomandisse antud maa võõrandamisel riigieelarvesse 65% maa turuväärtusest. Ettepanek tunnistada MaaRS § 25 lõige 4 kehtetuks või muuta MaaRS § 25 lõiget 4 ja sõnastada see järgmiselt: „(4) Munitsipaalomandisse antud maa, välja arvatud käesoleva seaduse § 28 lõike 1 punktides 1, 9 ja 11 nimetatud maa, võõrandamise korral tekib 10 aasta jooksul pärast maa munitsipaalomandisse andmist kohalikul omavalitsusel kohustus maksta riigile hüvitist, välja arvatud juhul, kui maa võõrandatakse tasuta riigile. Hüvitise suurus on 65% laekuvast rahast, maa tasuta või alla hariliku väärtuse võõrandamisel maa harilikust väärtusest võõrandamise ajal. Maa võõrandamise korral võib laekuvast rahast või maa harilikust väärtusest maha arvata maa parendamiseks, sealhulgas detailplaneeringu koostamiseks, kohaliku omavalitsuse üksuse tehtud põhjendatud kulud. Hüvitis tuleb riigi tuludesse kanda kinnisasja võõrandamise korral viie aasta jooksul tehingu päevast arvates."
Triinu Rennu: Kogu see regulatsioon on maareformi seaduses reformimata maa puhul, mis antakse omavalitsusele ja riigivaraseaduse puhul on see süsteem sarnane. Kui üht regulatsioon muuta, siis peaks ka riigivaraseaduse poolt analüüsima. Võiks analüüsida teemat ning tõstatunud on riigiabi küsimus – kas ja kuidas riik saaks teatud juhtudel maad anda. Maa, mida me anname, sellele tuleb peagi taotlus sihtotstarbe muutmiseks või võõrandamiseks. Taotlusi ligi 900 aastate jooksul. Seoses riigiabi tekkimise teemaga peaks seda laiemalt analüüsima.
Otsus: Keskkonnaministeerium, Maa-amet, Rahandusministeerium kohtuvad omavahel analüüsimaks tervikuna maareformi seaduse ja riigivaraseaduse alusel kohalikule omavalitsusele maa andmise regulatsiooni.
ELVL palub olla kaasatud.
Ettepanek 2: Näha ette Vabariigi Valitsuse 23.10.2008 määrusega nr 155 kehtestatud „Katastriüksuse sihtotstarvete liigid ja nende määramise korra" muutmine selliselt, et sotsiaalmaa alaliigi - üldkasutatav maa asemel oleks sotsiaalmaa alaliigiks üldmaa ning et katastriüksusele saaks lisaks üldkasutatava maa sihtotstarbele määrata ka teisi sihtotstarbeid.
Triinu Rennu: Erisus on ära kaotatud. Kinnisasja avalikes huvides omandamise seadusega muudetakse maakatastriseadust ja sihtotstarvete regulatsioon tuuakse maakatastriseaduse tasandile ning see erisus kaotatakse ära. Ettepanekuga on arvestatud.
Ettepanek 3: Jätkata läbirääkimisi selleks, et luua kohaliku omavalitsusüksuse ülesannete täitmiseks ja arenguks vajalike maade era-omanikelt omandamise kulude kompensatsioonimehhanismid. Kaaluda Riigivaraseaduse täiendamist sättega järgmises sõnastuses: „MRS § 31 lg 1 p 8 alusel riigi omandisse jäetud maa võõrandamisel laekunud tasust kantakse 35% kohaliku omavalitsuse üksusele ehitusseaduse §-s 13 märgitud kohustuse täitmiseks.
Ettepanek vajab täiendavaid selgitusi.
Otsus: Arutlusel 6. juuni kohtumisel koos täpsustusega, mida KOV pool täpsemalt soovib.
Ettepanek 4: Võõrandada Tallinna linnale riigi maareservist tasuta tööstuspargi rajamiseks vajalikud kinnistud. Tallinna arengukavas 2014-2020 (LVK määrus 13.06.2013 nr 29) on ettevõtluse, turismi ja tööhõive vallas linna arendamise prioriteediks alustavatele ja loomeettevõtetele soodsa kasvukeskkonna loomine, samuti ettevõtete rahvusvahelistumise toetamine. Olulisemate projektide seas on Suur-Sõjamäe tööstuspargi valmisehitamine ja Lasnamäe tööstuspargi laiendamine. Arengukava näeb ette tööstusparkide ja inkubaatorite rajamist, ettevõtluse tugistruktuuride arendamise toetamist ning uute töökohtade loomise toetamist. Uute tööstusparkide kavandamine on võimalik riigi reservmaal, sest maareformiga ei nähtud ette kohalikele omavalitsustele selleks maarereservi loomist.
Otsus: Liiga detailne ettepanek, selles komisjonis ei arutata iga KOV-i maa munitsipaalomandisse andmist. Ettepanekut ei käsitleta lõpuni 29.05.2018 koosolekul. Vajab täiendavaid selgitusi.
Ettepanek 7: Asendada metsaseaduse § 4 lõige 2 punktis 4 mõiste detailplaneering mõistega planeering. Alternatiivne lahendus on lisada metsaseaduse § 4 lõikele 2 punkt 6 järgmises sõnastuses: tiheasutusalal maatüki või kinnisasja suhtes, kus üldplaneeringu kohaselt on kavandatud metsa majandamisest erinev maakasutus.
Triinu Rennu: Keskkonnaministeerium tegi ettepaneku see metsaseaduse säte kehtetuks tunnistada ja lisada kinnisasja avalikes huvides omandamise seaduse juurde.
Otsus: Keskkonnaministeeriumi metsa valdkonna asjatundja vastab 6. juuni töörühma kohtumisel.
Ettepanek 8: Muuta keskkonnaministri 11.08.2017 määruse nr 28 „Metsateatisel esitatavate andmete loetelu ning metsateatise esitamise, menetlemise ja registreerimise kord ning tähtajad" § 2 lõiget 5 ja sõnastada see järgmiselt: „Kui raie on kavandatud tiheasustusalal, saadab Keskkonnaamet metsateatise kooskõlastamiseks kohalikule omavalitsusele, kelle territooriumil raie on kavandatud. Kooskõlastamise tähtaeg ei tohi olla lühem kui viis tööpäeva."
Päevakorrapunkt 3.1. Ühisveevärgi ja kanalisatsiooni seaduse ettevalmistamise seisu ja kavandatavate sisuliste muudatuste tutvustamine.
Raili Kärmas Keskkonnaministeeriumist andis ülevaate ühisveevärgi ja kanalisatsiooni seaduse osas.
4. juunil 2018 toimub hotellis Euroopa ÜVK ülevaate üritus, kuhu saab veel registreeruda. Kes soovib, leiab ÜVK väljatöötamise temaatika juurest Keskkonnaministeeriumi kodulehelt materjalid.
Raili Käramas: ÜVK seadusest tuleneb KOV-idele uue ülesandena sademevee arendamisekava koostamine, kui KOV ei otsusta seda vee-ettevõtja ülesandeks anda.
Päevakorrapunkt 4. Järgmise koosoleku toimumise aja kinnitamine.
Järgmine koosolek toimub 6. juunil 2018 kell 13.00 (ELVL büroos Ahtri 8, III korrus).
Relo Ligi (allkirjastatud digitaalselt)
Protokolli juurde kuuluvad lisad:
1. ELVL poolt 17.04. esitatud töömaterjali tabel.
2. Veeseaduse eelnõu kohta EIS-is esitatud märkuste ja ettepanekute arvestamise tabel.
3. Päevakorrapunkti 3.2. kohta Keskkonnaministeeriumi poolt esitatud materjal.


Riigikohtu halduskolleegium on oma lahendites korduvalt rõhutanud, et kuigi maa riigi omandisse jätmine on MRS § 6 lg 2 p-st 4 tulenevalt prioriteetne sama maa tagastamise ees, peab maa riigi omandisse jätmine toimuma kehtestatud menetlust järgides, vastavat otsust tuleb põhjendada ning seda saab vaidlustada. Eelneva praktika täpsustamiseks märgib kolleegium, et maa riigi omandisse jätmise prioriteetsus ei tähenda siinkohal piirangut otsustaja kaalutlusruumis, vaid määrab üksnes maa riigi omandisse jätmise ja maa tagastamise otsuste tegemise ajalise järjestuse. Riigi omandisse jätmise menetlus peab vastama haldusmenetlusele kehtestatud nõuetele. Maa riigi omandisse jätmist tuleb motiveerida, kaaludes erinevaid huve (vt 15.03.2006 määrust haldusasjas nr 3-3-1-78-05, 11.12.2006 otsust haldusasjas nr 3-3-1-61-06 ja 5.03.2007 otsust haldusasjas nr 3-3-1-102-06). Ka MRS § 31 lg 1 p 2 alusel maa riigi omandisse jätmisel tuleb haldusorganil läbi viia hea halduse põhimõtetele vastav haldusmenetlus ning teostada õiguspärast kaalumist.
Üldjuhul ei takista maa eraomandis olemine kehtestatud keskkonnakaitserežiimi täitmist. Looduskaitseseadusest ei tulene, et kaitsealasse kuuluv maa peaks olema tingimata riigi omandis (vt ka Riigikohtu h2.03.2006 otsuse haldusasjas nr 3-3-1-79-05, p-i 13). Seega ei ole MRS § 31 lg 1 p 2 rakendamisel vajalik ORAS § 2 lg-s 1 ja MRS §-s 2 sätestatud omandi- ja maareformi eesmärgist kõrvale kalduda. Seega ei saa maa riigi omandisse jätmise otsuse tegemisest kõrvale jätta maa tagastamisest huvitatud isikut. Selline isik tuleb menetlusse kaasata ning anda talle võimalus asjakohaste selgituste andmiseks ja vastuväidete esitamiseks.
MRS § 31 lg 1 p-s 2 toodud määratlemata õigusmõistet "maa kasutamise võimatus teiste isikute poolt" tuleb sisustada selliselt, et maa teiste isikute poolt kasutamise võimatus ei ole kehtestatud kaitserežiimiga eelnevalt kindlaks määratud objektiivne tunnus, vaid haldusorganilt igakordset analüüsimist ning tagastamist taotleva isiku huvide arvesse võtmist nõudev kaalutlusotsustu.
MRS § 31 lg 1 p-s 2 toodud määratlemata õigusmõistet "maa kasutamise võimatus teiste isikute poolt" tuleb sisustada selliselt, et maa teiste isikute poolt kasutamise võimatus ei ole kehtestatud kaitserežiimiga eelnevalt kindlaks määratud objektiivne tunnus, vaid haldusorganilt igakordset analüüsimist ning tagastamist taotleva isiku huvide arvesse võtmist nõudev kaalutlusotsustus. Konkreetse maa-ala kasutamise võimalikkuse või võimatuse üle otsustamisel tuleb seega ühelt poolt analüüsida ja tõlgendada maa-alal õigusaktidega kehtestatud kaitserežiimi ning teisalt võtta arvesse tagastamist taotleva isiku põhjendatud huvi ning võimalusi sama maa kasutamise osas.