text:
Eelotsusetaotlus – Keskkond – Direktiiv 92/43/EMÜ – Looduslike elupaikade kaitse – Artikli 6 lõige 3 – Århusi konventsioon – Üldsuse osalemine keskkonnaasjade otsustamises ja õigus neis asjus kohtu poole pöörduda – Artiklid 6 ja 9 – Euroopa Liidu põhiõiguste harta – Artikkel 47 – Õigus tõhusale kohtulikule kaitsele – Tara ehitamise projekt – Strážovské vrchy kaitseala – Haldusmenetlus projektile loa andmiseks – Keskkonnakaitseorganisatsioon – Menetlusosalisena tunnustamise taotlus – Rahuldamata jätmine – Kohtusse pöördumine
Kohtuasjas C-243/15,
mille ese on ELTL artikli 267 alusel Najvyšší súd Slovenskej republiky (Slovaki Vabariigi kõrgeim kohus) 14. aprilli 2015. aasta otsusega esitatud eelotsusetaotlus, mis saabus Euroopa Kohtusse 27. mail 2015, menetluses
koosseisus: president K. Lenaerts, asepresident A. Tizzano, kodade presidendid L. Bay Larsen, T. von Danwitz, J. L. da Cruz Vilaça, E. Juhász, M. Berger, A. Prechal (ettekandja), M. Vilaras ja E. Regan, kohtunikud A. Rosas, A. Borg Barthet, J. Malenovský, E. Jarašiūnas ja C. Lycourgos,
arvestades kirjalikus menetluses ja 18. aprilli 2016. aasta kohtuistungil esitatut,
– Slovakkia valitsus, esindajad: B. Ricziová ja M. Kianička,
– Euroopa Komisjon, esindajad: A. Tokár ja L. Pignataro-Nolin,
1 Eelotsusetaotlus käsitleb seda, kuidas tõlgendada Euroopa Liidu põhiõiguste harta (edaspidi „harta“) artiklit 47 ning keskkonnainfo kättesaadavuse ja keskkonnaasjade otsustamises üldsuse osalemise ning neis asjus kohtu poole pöördumise konventsiooni, mis kirjutati alla 25. juunil 1998 Århusis ning kiideti Euroopa Ühenduse nimel heaks nõukogu 17. veebruari 2005. aasta otsusega 2005/370/EÜ (ELT 2005, L 124, lk 1; edaspidi „Århusi konventsioon“), artiklit 9.
2 Eelotsusetaotlus on esitatud Slovaki õiguse alusel asutatud keskkonnakaitseorganisatsiooni Lesoochranárske zoskupenie VLK (metsakaitseühing VLK, edaspidi „LZ“) ja Obvodný úrad Trenčíni (Trenčíni maakonna võimuorgan, Slovakkia) vahelises kohtuvaidluses seoses LZ taotlusega tunnistada ta menetlusosaliseks haldusmenetluses, mis puudutab taotlust saada tara ehitamise luba kaitsealal loomapargi laiendamiseks.
3 Århusi konventsiooni artikli 2 „Mõisted“ lõigetes 4 ja 5 on ette nähtud:
„4. üldsus – üks või mitu füüsilist või juriidilist isikut ning siseriiklike õigusaktide või -praktika kohaselt ka nende isikute organisatsioonid, rühmad või muud ühendused;
5. asjast huvitatud üldsus – avalikkus, keda mõjutab või tõenäoliselt mõjutab otsuste tegemine või kes on huvitatud keskkonnaasjade otsustamisest; asjast huvitatud üldsusena käsitatakse ka keskkonnakaitset edendavaid valitsusväliseid organisatsioone, mis vastavad siseriikliku õiguse nõuetele.“
4 Konventsiooni artikkel 6 „Üldsuse osalemine eritegevusega seotud asjade otsustamisel“ sätestab:
b) kohaldab siseriikliku õiguse järgi käesoleva artikli sätteid ka selle tegevuse kohta tehtud otsuste suhtes, mida ei ole lisas I nimetatud ja millel võib olla oluline mõju keskkonnale. Konventsiooniosaline teeb kindlaks, kas need sätted kehtivad sellise tegevuse kohta
2. Keskkonnaasjade otsustajad teevad asjast huvitatud üldsusele otsustamise varases etapis ja tõhusal viisil avalikult või isiklikult teatavaks […]
5 Konventsiooni artikli 9 „Õigus pöörduda kohtusse“ lõigetes 2–4 on ette nähtud:
a) kellel on põhjendatud huvi
4. Lisaks lõikele 1 ja piiramata selle kohaldamist, peavad lõigetes 1, 2 ja 3 nimetatud menetlused nägema ette kohased ja tõhusad õiguskaitsevahendid, sealhulgas vajadusel esialgse õiguskaitse, ning olema ausad, õiglased, õigeaegsed ja mitte takistavalt kallid. Selle artikli alusel tehakse või talletatakse otsused kirjalikult. Kohtuotsused ja võimaluse korral ka muu asutuse otsused peavad olema üldsusele kättesaadavad.“
6 Nõukogu 21. mai 1992. aasta direktiivi 92/43/EMÜ looduslike elupaikade ning loodusliku loomastiku ja taimestiku kaitse kohta (EÜT 1992, L 206, lk 7; ELT eriväljaanne 15/02, lk 102), mida on muudetud nõukogu 20. novembri 2006. aasta direktiiviga 2006/105/EÜ (ELT 2006, L 363, lk 368) (edaspidi „direktiiv 92/43“), artikli 2 lõige 2 sätestab:
7 Direktiivi 92/43 artikli 3 lõige 1 sätestab:
8 Direktiivi 92/43 artikkel 4 sätestab:
„1. Iga liikmesriik esitab III lisas (1. etapp) sätestatud kriteeriumide ja asjakohase teadusinfo alusel alade loetelu, kus märgitakse, milliseid kohalikke I lisas nimetatud looduslikke elupaigatüüpe ja II lisas nimetatud liike alal esineb. […]
2. Komisjon kehtestab kokkuleppel kõikide liikmesriikidega III lisas (2. etapp) sätestatud kriteeriumide alusel ja artikli 1 punkti c alapunktis iii nimetatud kõigi üheksa biogeograafilise piirkonna ja artikli 2 lõikes 1 nimetatud kogu territooriumi kohta liikmesriikide esitatud loeteludel põhineva ühenduse jaoks oluliste alade esialgse loetelu, märkides alad, kust on üks või mitu esmatähtsat looduslikku elupaigatüüpi või esmatähtsat liiki.
4. Kui ala on lõikes 2 sätestatud korras kinnitatud ühenduse jaoks oluliseks alaks, määravad asjaomased liikmesriigid ala erikaitsealaks võimalikult kiiresti […].
9 Direktiivi 92/43 artikli 6 lõige 3 sätestab:
10 Direktiivi artikkel 7 sätestab:
11 Loodus- ja maastikukaitseseaduse nr 543/2002 (zákon č. 543/2002 Z.z. o ochrane prírody a krajiny) § 13 lõige 2 sätestab:
„Aladel, kus on nähtud ette kaitse teine tase, on nõutav looduskaitseasutuse luba:
d) et ehitada tara väljapoole kohaliku omavalitsuse hoonestatava territooriumi piire, välja arvatud kui tegemist on puukoolide, puuviljaaedade ja viinamarjaistandustega.
12 Seaduse § 82 lõige 3 sätestab:
„[…] Loa või erandi andmise menetluses on menetlusosaliseks vaid taotleja, kui seadus ei sätesta teisiti. […] Huvitatud isiku staatus on juriidilisest isikust ühendusel, kelle peamine tegevus vähemalt ühe aasta jooksul on olnud looduse või maastiku kaitse […] ja kes on kirjalikult teatanud oma soovist menetluses osaleda seitsme päeva jooksul alates lõikes 7 ette nähtud teatamisest.“
13 Nimetatud säte on 1. detsembrist 2011 kehtivas redaktsioonis sõnastatud järgmiselt:
„Loa või erandi andmise menetluses on menetlusosalise staatus vaid taotlejal, välja arvatud juhul, kui käesolevas seaduses on sätestatud teisiti. […] Juriidilisest isikust ühendused, kelle peamine tegevus vähemalt ühe aasta jooksul on olnud keskkonna kaitse […] ja kes on eelnevalt teatanud oma soovist menetluses osaleda […], on menetlusosalised […], kui nad haldusmenetluse alguses kinnitavad kirjalikult või elektrooniliselt oma huvi menetluses osaleda; avaldus tuleb edastada pädevale looduskaitseasutusele selle asutuse määratud tähtajal, mis tehakse teatavaks koos infoga, et algatatud on haldusmenetlus, mis võib kahjustada looduse ja käesoleva seadusega kaitstud alade huve […]“.
14 Haldusmenetluse seadustiku (Správny poriadok) § 14 (põhikohtuasjas kohaldatavas redaktsioonis) sätestab:
„(1) Menetlusosaline on isik, kelle õigusi, seaduslikke huve või kohustusi käsitletakse menetluses, või kelle õigusi, seaduslikke huve või kohustusi võib otsus otseselt puudutada; menetlusosaline on ka isik, kes väidab kuni vastupidise tõendamiseni, et otsus võib puudutada tema õigusi, seaduslikke huve või kohustusi.
(2) Menetlusosaline on ka isik, kellele eriseadus niisuguse staatuse annab.“
15 Haldusmenetluse seadustiku § 15bis lõike 2 kohaselt on „menetluses osaleval isikul“ õigus olla teavitatud haldusmenetluse algatamisest, tutvuda haldusmenetluse poolte esitatud dokumentidega, osaleda istungitel ja kohapealsetel kontrollidel ning esitada tõendeid ja muid materjale, mille alusel otsus vastu võetakse.
16 Tsiviilkohtumenetluse seadustiku (Občiansky súdny poriadok) § 250b lõiked 2 ja 3 (põhikohtuasjas kohaldatavas redaktsioonis) sätestavad:
„(2) Kui kaebaja väidab, et haldusasutuse otsust ei ole talle teatavaks tehtud, ehkki teda tuleb pidada menetlusosaliseks, analüüsib kohus selle väite õigsust ja kohustab haldusasutust tegema sellele menetlusosalisele haldusotsuse teatavaks, peatades vajaduse korral selle täitmise. Kohtu otsus on haldusasutusele siduv. Kui teade on saadetud, edastab haldusasutus kohtule toimiku kaebuse kohta otsuse tegemiseks. Kui haldusmenetluse raames algatatakse halduskohtumenetlus pärast seda, kui on täidetud kohtu korraldus haldusotsuse teatavaks tegemise kohta, teatab haldusasutus sellest otsekohe kohtule.
(3) Kohus järgib lõiget 2 ainult juhul, kui alates selle otsuse kuupäevast, mida ei tehtud kaebajale teatavaks, ei ole möödunud üle kolme aasta.“
17 Slovaki Vabariik teatas 28. aprillil 2004 Euroopa Komisjonile, et Strážovské vrchy alal (Strážovi mäestik, Slovakkia) luuakse ligikaudu 59 000 hektari suuruse kogupindalaga erikaitseala direktiivi 79/409 tähenduses, et tagada Euroopa tähtsusega linnuliikide, näiteks rabapistriku (falco peregrinus) kaitse ja paljunemine.
18 Komisjoni 25. jaanuari 2008. aasta otsusega 2008/218/EÜ, millega võetakse direktiivi 92/43 kohaselt vastu Alpide biogeograafilises piirkonnas asuvate ühenduse tähtsusega alade esimene ajakohastatud loetelu (ELT 2008, L 77, lk 106), kanti sellest alast ligikaudu 29 000 hektari suurune osa ühenduse tähtsusega alade loetellu.
19 Trenčíni maakonna võimuorgan teatas 18. novembril 2008 LZ-le haldusmenetluse algatamisest seoses Biely potok a.s. esitatud taotlusega kinnistu tarastamise loa saamiseks eesmärgiga laiendada hirvekasvatusparki maadel, mis asuvad Strážovské vrchy kaitsealal.
20 LZ teatas oma huvist sellele organile, kes edastas talle suulise menetluse protokolli ja taotletud loa andmise otsuse ettevalmistavad dokumendid.
21 Neist asjaoludest lähtudes palus LZ haldusmenetluse peatada, tuginedes asjaoludele, mis välistasid loa andmise. Seoses sellega tugines ta eeskätt teatud asjaoludele, mida oli mainitud Štátna ochrana prírody – Správa CHKO (riigi looduskaitseamet – looduskaitseala talitus, Slovakkia) seisukohtades, mis esitati 3. detsembril 2008.
22 Trenčíni maakonna võimuorgan jättis 23. aprilli 2009. aasta otsusega rahuldamata LZ taotluse tunnustada teda menetlusosalisena loa andmise haldusmenetluses, tuues põhjenduseks, et kohaldatavate õigusaktide järgi on sellistel juriidilisest isikust ühingutel nagu LZ kõigest „huvitatud isiku“ staatus, aga mitte „menetlusosalise“ staatus.
23 Vaide, mille LZ selle otsuse peale esitas, jättis Krajský úrad životného prostredia v Trenčíne (Trenčíni maakonna keskkonnaagentuur) samal põhjusel rahuldamata 1. juuni 2009. aasta otsusega, mis muutus lõplikuks 10. juunil 2009 (need kaks otsust edaspidi koos „põhikohtuasjas vaidlusalused otsused“).
24 10. juuni 2009. aasta otsusega, mis muutus lõplikuks 19. juunil 2009, andis Trenčíni maakonna võimuorgan välja loa, mida oli taotlenud Biely potok.
25 LZ esitas põhikohtuasjas vaidlusaluste otsuste peale 11. juunil 2009 kaebuse Krajský súd v Trenčínele (Trenčíni maakonna kohus, Slovakkia) eesmärgiga saada haldusmenetluses menetlusosalise staatus eelkõige Århusi konventsiooni artikli 9 lõike 3 alusel.
26 Nimetatud kohus peatas kõigepealt menetluse, et oodata ära Euroopa Kohtu 8. märtsi 2011. aasta otsuse Lesoochranárske zoskupenie (C‑240/09, EU:C:2011:125) kuulutamine, ning seejärel tühistas põhikohtuasjas vaidlusalused otsused 23. augusti 2011. aasta otsusega, lähtudes eelkõige sellest Euroopa Kohtu otsusest.
27 Najvyšší súd Slovenskej republiky (Slovaki Vabariigi kõrgeim kohus) tühistas Krajský súd v Trenčíne (Trenčíni maakonna kohus) 23. augusti 2011. aasta otsuse oma 26. jaanuari 2012. aasta otsusega ning saatis kohtuasja sellele kohtule tagasi.
28 Sellest 26. jaanuari 2012. aasta otsusest nähtub esiteks, et Slovaki tsiviilkohtumenetlusnormide kohaselt ei ole pärast sisulise haldusmenetluse lõpetamist – mis antud juhul toimus Trenčíni maakonna võimuorgani 10. juuni 2009. aasta otsusega loataotluse rahuldamise kohta – vaja enam eraldi kohtulikult kontrollida otsust haldusmenetluses menetlusosalise staatuse tunnustamisest keeldumise kohta, kuna menetluslikke õigusi, mida see staatus annab, saab kasutada vaid juhul, kui menetlus on veel pooleli, ning menetlusosalise staatust taotlenud isik ei saa sellele staatusele pärast sisulise menetluse lõppemist enam tugineda.
29 Teiseks, kui sellises olukorras peab menetlusosalise staatuse andmist puudutava kohtumenetluse lõpetama, tuleb asjaomast isikut teavitada võimalusest nõuda menetlusosalise staatust, esitades tsiviilkohtumenetluse seadustiku § 250b lõike 2 alusel hagiavalduse kui „menetlusest välja jäetud isik“, kuid niisugune hagiavaldus tuleb esitada selle seadustiku § 250b lõikes 3 sätestatud kolmeaastase tähtaja jooksul.
30 Krajský súd v Trenčíne (Trenčíni maakonna kohus) tühistas 12. septembri 2012. aasta otsusega põhikohtuasjas vaidlusalused otsused teist korda.
31 Selle kohtu sõnul tegi Trenčíni maakonna võimuorgan 10. juuni 2009. aasta loaotsuse ennatlikult, sest loa andmise haldusmenetluse ajal ei olnud selles haldusmenetluses menetlusosalise staatuse saamiseks algatatud kohtumenetlus veel lõppenud. Nimetatud kohus leiab, et kuni sellise kohtumenetluse lõppemiseni oleks tulnud loa andmise menetlus peatada.
32 Najvyšší súd Slovenskej republiky (Slovaki Vabariigi kõrgeim kohus) tühistas Krajský súd v Trenčíne (Trenčíni maakonna kohus) 12. septembri 2012. aasta otsuse oma 28. veebruari 2013. aasta otsusega sisuliselt samadel põhjendustel, mis ta tõi esile oma 26. jaanuari 2012. aasta otsuses.
33 Krajský súd v Trenčíne (Trenčíni maakonna kohus) jättis 23. novembri 2013. aasta otsusega rahuldamata LZ taotluse saada menetlusosalise staatus ning leidis, et ta ei pidanud LZd teavitama võimalusest nõuda menetlusosalise staatust, esitades tsiviilkohtumenetluse seadustiku § 250b lõike 2 alusel hagiavalduse kui „menetlusest välja jäetud isik“, sest vahepeal oli möödunud selle seadustiku § 250b lõikes 3 sätestatud kolmeaastane tähtaeg.
34 LZ kaebas selle 23. novembri 2013. aasta otsuse edasi eelotsusetaotluse esitanud kohtusse, kes on seisukohal, et arvestades 8. märtsi 2011. aasta kohtuotsust Lesoochranárske zoskupenie (C-240/09, EU:C:2011:125), kerkib eelkõige üles küsimus, kas sellises olukorras nagu põhikohtuasjas on seoses isikutele liidu õigusest, eelkõige direktiivi 92/43 artikli 6 lõikest 3 tulenevate õigustega järgitud harta artiklis 47 ette nähtud põhiõigust tõhusale kohtulikule kaitsele ja eesmärki tagada kõrgetasemeline keskkonnakaitse, mis on ette nähtud nii selles direktiivis kui ka Århusi konventsiooni artiklis 9.
35 Seoses sellega leiab eelotsusetaotluse esitanud kohus, et võib asuda seisukohale, et siseriiklikku menetlusõigust tuleb tõlgendada nii, et sellises olukorras nagu põhikohtuasjas ei saa loa andmise haldusmenetlust ei jätkata ega ka lõpetada seni, kuni kohus ei ole teinud lõplikku otsust selles haldusmenetluses menetlusosalise staatuse saamise taotluse kohta.
36 Loa andmise haldusmenetluse jätkamine sellises olukorras võib nimelt minna vastuollu võistlevuse põhimõttega, kui selles menetluses on ainsaks menetlusosaliseks loa taotleja ja kui ei saa välistada, et selliste keskkonnakaitseorganisatsioonide nagu LZ mitteosalemise tõttu selles menetluses ei esitata ega võeta arvesse keskkonnakaitseargumente, mistõttu ei saavutata sellise menetluse põhieesmärki: tagada kõrgetasemeline keskkonnakaitse.
37 Samas võib asuda vastupidisele seisukohale, et loa andmise haldusmenetluse jätkamine isegi juhul, kui menetlusosalise staatuse saamist puudutav kohtumenetlus on veel pooleli, võimaldab loataotluse eriti kiiret menetlemist. Juhul kui seda haldusmenetlust ei saa jätkata enne, kui menetlusosalise staatuse saamist puudutavas kohtumenetluses ei ole tehtud lõplikku otsust, võib loataotleja esitada haldusorganitele kaebuse ebaõiglase kohtlemise kohta.
38 Neil asjaoludel otsustas Najvyšší súd Slovenskej republiky (Slovaki Vabariigi kõrgeim kohus) menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmise eelotsuse küsimuse:
„Kas harta artiklis 47 sätestatud õiguse tõhusale õiguskaitsevahendile ja õiguse õiglasele kohtulikule arutamisele saab tagada, kui väidetavalt rikutakse õigust keskkonnakaitse kõrgele tasemele, mida viiakse ellu tingimustega, mille Euroopa Liit sätestas peamiselt direktiiviga 92/43, ning konkreetselt õigust aidata saada üldsuse arvamus projekti kohta, mis võib oluliselt mõjutada erikaitsealasid Euroopa ökoloogia võrgustikes Natura 2000, ning kas õigused, millele kaebaja kui mittetulundusühing, kes tegutseb keskkonnakaitses siseriiklikul tasandil, tugineb Århusi konventsiooni artikli 9 kohaselt ning 8. märtsi 2011. aasta kohtuotsuses Lesoochranárske zoskupenie (C-240/09, EU:C:2011:125) näidatud piirides, saab tagada ka siis, kui siseriiklik kohus lõpetab kohtuliku arutamise vaidluses, mis puudutab otsust, millega niisuguse ühingu puhul keeldutakse tunnustamast menetlusosalise staatust haldusmenetluses, mis käsitleb loa väljaandmist, nagu käsitletaval juhul, ning sellel isikul palutakse esitada kaebus, kuna ta jäeti sellest haldusmenetlusest välja?“
39 Eelotsusetaotluse esitanud kohus palub oma küsimusega sisuliselt selgitada, kas harta artiklit 47, koostoimes Århusi konventsiooni artikliga 9, tuleb tõlgendada nii, et niisuguses olukorras nagu põhikohtuasjas on sellega vastuolus selline siseriiklike menetlusnormide tõlgendus, mille kohaselt kaebust, mis on esitatud otsuse peale mitte anda keskkonnakaitseorganisatsioonile menetlusosalise staatust haldusmenetluses loa saamiseks projektile direktiivi 92/43 alusel kaitstud alal, ei pea tingimata läbi vaatama ajal, kui on käimas see haldusmenetlus, mille võib lõpetada enne kohtu lõplikku otsust menetlusosalise staatuse kohta, ning kaebus jäetakse automaatselt läbi vaatamata niipea, kui sellele projektile on luba antud, mistõttu peab keskkonnakaitseorganisatsioon kasutama muud õiguskaitsevahendit menetlusosalise staatuse saamiseks ja pädevate siseriiklike asutuste poolt direktiivi artikli 6 lõikest 3 tulenevate kohustuste täitmise kohtulikuks kontrollimiseks.
40 Põhikohtuasjas nõuab keskkonnakaitseorganisatsioon LZ endale kohtu kaudu menetlusosalise staatust loa andmise haldusmenetluses, et ta saaks kohtus tugineda liidu keskkonnaõigusest tulenevatele õigustele, kuna see organisatsioon leiab, et otsus anda luba projektile alal, mis on kaitstud direktiivi 92/43 alusel kui erikaitseala või ühenduse tähtsusega ala, on tehtud direktiivi artikli 6 lõikest 3 siseriiklikele asutustele tulenevaid kohustusi rikkudes.
41 Selle kohta nähtub Euroopa Kohtu käsutuses oleva toimiku materjalidest, et kohaldatavate siseriiklike menetlusnormide kohaselt saab selline keskkonnakaitseorganisatsioon nagu LZ direktiivi 92/43 artikli 6 lõikega 3 vastuolus olla võiva otsuse kohtus vaidlustada – muu hulgas hilisema loaotsuse peale esitatud kaebusega – ainult juhul, kui kõigepealt on seda organisatsiooni ametlikult tunnustatud kui menetlusosalist asjaomases menetluses, antud juhul menetluses loa saamiseks kaitsealal teostatavale projektile.
42 Olgu kõigepealt meenutatud, et direktiivi 92/43 artikli 6 lõike 3 kohaselt tähendab kõnealusele alale kava või projektiga avaldatavate tagajärgede asjakohane hindamine seda, et enne kava või projekti heakskiitmist tuleb asjaomase valdkonna usaldusväärseimatest teadusandmetest lähtudes teha kindlaks kõik kava või projekti aspektid, mis eraldi või koos muude kavade või projektidega võivad avaldada mõju selle ala kaitse-eesmärkidele. Pädevad siseriiklikud ametiasutused annavad kaitsealal tegevuseks loa vaid siis, kui nad on kindlad, et see tegevus ei kahjusta nimetatud ala terviklikkust. Nii on see juhul, kui teaduslikust seisukohast ei ole mingisugust põhjendatud kahtlust sellise mõju puudumises (vt selle kohta eelkõige kohtuotsused, 24.11.2011, komisjon vs. Hispaania, C-404/09, EU:C:2011:768, punkt 99, ning 14.1.2016, Grüne Liga Sachsen jt, C-399/14, EU:C:2016:10, punktid 49 ja 50).
43 Direktiivi 92/43 artikli 6 lõige 3 osaleb seega direktiivi alusel võetud meetmete eesmärgi elluviimises, milleks on direktiivi artikli 2 lõike 2 kohaselt liidu tähtsusega looduslike elupaikade ning looduslike looma- ja taimeliikide soodsa kaitsestaatuse säilitamine või taastamine, samuti direktiivi üldisema eesmärgi – keskkonna kõrgetasemelise kaitse tagamine seoses direktiivi alusel kaitstavate paikadega – elluviimises.
44 ELTL artikliga 288 direktiividele antud siduva mõjuga oleks vastuolus, kui põhimõtteliselt välistataks võimalus, et puudutatud isikud võiksid nõuda direktiiviga kehtestatud kohustuste täitmist. Direktiivi 92/43 kasulik mõju ja eesmärk, mida on mainitud käesoleva otsuse eelmises punktis, eeldavad, et isikud saaksid direktiivile kohtus tugineda ning siseriiklikud kohtud saaksid võtta direktiivi kui liidu õiguse elementi arvesse selle kontrollimisel, kas siseriiklik ametiasutus, kes on välja andnud kava või projektiga seotud loa, on täitnud tal direktiivi artikli 6 lõike 3 alusel lasuvad kohustused, mida on meenutatud käesoleva otsuse punktis 42, ning on püsinud pädevatele siseriiklikele asutustele selle sättega jäetud kaalutlusruumi piires (vt selle kohta kohtuotsus, 7.9.2004, Waddenvereniging ja Vogelbeschermingsvereniging, C-127/02, EU:C:2004:482, punktid 66 ja 69).
45 Direktiivi 92/43 artikli 6 lõige 3 näeb veel ette, et enne kavale või projektile selles sättes mainitud nõusoleku andmist peavad pädevad siseriiklikud asutused küsima vajaduse korral üldsuse arvamust. Nimetatud sätet tuleb tõlgendada koostoimes liidu õiguskorra lahutamatuks osaks oleva Århusi konventsiooni artikli 6 lõike 1 punktiga b.
46 Viimati nimetatud säte näeb ette, et Århusi konventsiooni artikli 6 sätteid, mis käsitlevad üldsuse osalemist eritegevusega seotud asjade otsustamisel, kohaldatakse ka sellise tegevuse kohta tehtud otsuste suhtes, mida ei ole I lisas nimetatud ja millel võib olla oluline mõju keskkonnale. Artikli 6 lõigetest 3, 4 ja 7 nähtuvalt annab see artikkel üldsusele muu hulgas õiguse „keskkonnaasjade otsustamise igas etapis tõhusalt osaleda“, esitades „kavandatava tegevuse kohta asjakohaseid kommentaare, teavet, analüüse ja arvamusi kirjalikult või avalikul arutelul või järelepärimisel, kus viibib taotleja, vajaduse järgi ka suuliselt“. Üldsuse osalemine peab toimuma „juba otsustamise algetapis, kui kõik variandid on veel võimalikud ja üldsus võib avaldada tõelist mõju“.
47 Põhikohtuasjas ei ole vaidlust LZ vastavuse üle Århusi konventsiooni artikli 2 lõikes 5 sätestatud nõuetele, et kuuluda „asjast huvitatud üldsuse“ hulka selle sätte tähenduses, aga ta kuulub ka konventsiooni artiklis 6 laiemalt kasutatud mõiste „üldsus“ alla. Nagu kohtujurist oma ettepaneku punktis 65 märkis, ei kuulu põhikohtuasjas kõnealune kaitsealal kinnistu tarastamise projekt küll Århusi konventsiooni I lisas loetletud tegevuste hulka, kuid asjaolu, et pädevad siseriiklikud asutused otsustasid algatada sellele projektile direktiivi 92/43 artikli 6 lõike 3 alusel loa andmise menetluse, võimaldab siiski järeldada, et need asutused pidasid vajalikuks hinnata, kas sellel projektil võib olla Århusi konventsiooni artikli 6 lõike 1 punkti b tähenduses oluline mõju keskkonnale.
48 On tõsi, et viimati nimetatud sättes on täpsustatud, et Århusi konventsiooni artikli 6 kohaldamist reguleerib vastava konventsiooniosalise siseriiklik õigus. Seda täpsustust tuleb aga mõista viitavana vaid üldsuse kaasamist käsitlevatele tingimustele, nagu need on sätestatud artiklis 6, ning see ei sea kahtluse alla osalemisõigust, mis on LZ-l kui keskkonnakaitseorganisatsioonil sellest artiklist tulenevalt.
49 Sellest järeldub, et Århusi konventsiooni artikli 2 lõikes 5 sätestatud nõuetele vastaval keskkonnakaitseorganisatsioonil nagu LZ on direktiivi 92/43 artikli 6 lõike 3 – koostoimes konventsiooni artikli 6 lõike 1 punktiga b – alusel käesoleva otsuse punktis 46 täpsustatud tähenduses õigus osaleda olulist keskkonnamõju omada võivale kavale või projektile loa andmise taotluse kohta otsuse tegemise menetluses, kui selles menetluses tuleb teha üks direktiivi 92/43 artikli 6 lõikes 3 loetletud otsustest.
50 Olgu meenutatud, et väljakujunenud kohtupraktika kohaselt peavad liikmesriikide kohtud ELL artikli 4 lõikes 3 sätestatud lojaalse koostöö põhimõtte alusel tagama isikutele liidu õigusest tulenevate õiguste kohtuliku kaitse. Lisaks kohustab ELL artikli 19 lõige 1 liikmesriike nägema ette tulemusliku õiguskaitse tagamiseks vajaliku kaebeõiguse liidu õigusega hõlmatud valdkondades (kohtuotsus, 19.11.2014, ClientEarth, C-404/13, EU:C:2014:2382, punkt 52). Direktiivi 92/43 artikli 6 lõikega 3 seotud haldusotsuste puhul tuleneb see kohustus ka harta artiklist 47.
51 Harta selle artikli kohaldamisala seoses liikmesriikide tegevusega on määratletud harta artikli 51 lõikes 1, mille kohaselt on harta sätted ette nähtud liikmesriikidele üksnes liidu õiguse kohaldamise korral; see säte kinnitab Euroopa Kohtu väljakujunenud kohtupraktikat, mille kohaselt laienevad liidu õiguskorras tagatud põhiõigused kõigile liidu õigusega reguleeritud olukordadele, kuid mitte väljapoole niisuguseid olukordi (vt eelkõige kohtuotsus, 30.6.2016, Toma ja Biroul Executorului Judecătoresc Horațiu-Vasile Cruduleci, C-205/15, EU:C:2016:499, punkt 23 ja seal viidatud kohtupraktika).
52 Kui liikmesriik kehtestab menetlusnormid, mis kohalduvad kaebustele, mis esitatakse, tuginedes õigustele, mis on keskkonnakaitseorganisatsioonil direktiivi 92/43 artikli 6 lõike 3 alusel koostoimes Århusi konventsiooni artikli 6 lõike 1 punktiga b, selleks et kontrollitaks pädevate siseriiklike asutuste otsuseid neil nimetatud sätete alusel lasuvate kohustuste seisukohast, siis täidab see liikmesriik neist sätetest tulenevaid kohustusi, mistõttu tuleb teda käsitada liidu õigust kohaldavana harta artikli 51 lõike 1 tähenduses.
53 Neil asjaoludel tuleb tõdeda, et Euroopa Kohus on pädev vastama eelotsusetaotlusele harta artiklit 47 puudutavas osas.
54 Harta artiklis 47 ette nähtud õigus tõhusale õiguskaitsevahendile ja õigus õiglasele kohtulikule arutamisele hõlmavad eeskätt õigust tõhusale õiguskaitsevahendile kohtus.
55 Seoses õigusega tõhusale õiguskaitsevahendile olgu märgitud, et Århusi konventsiooni artikli 9 lõige 2 annab kaebeõiguse keskkonnakaitseorganisatsioonidele, kes nagu LZ vastavad konventsiooni artikli 2 lõikes 5 sätestatud nõuetele, tingimusel et kaebus esitatakse artikli 9 lõike 2 kohaldamisalasse kuuluva otsuse peale.
56 Pädevate siseriiklike asutuste poolt direktiivi 92/43 artikli 6 lõike 3 alusel tehtud otsused, puudutagu need siis loa andmise menetluses osalemise taotlust, kava või projekti poolt kaitsealale avaldatava keskkonnamõju hindamise vajalikkuse kaalumist või kava või projekti poolt ala terviklikkuse ohustamise kohta keskkonnamõju hindamise käigus tehtud järelduste asjakohasust, ning olenemata sellest, kas tegemist on iseseisvate või loaotsusesse integreeritud otsustega, on otsused, mis kuuluvad Århusi konventsiooni artikli 9 lõike 2 kohaldamisalasse.
57 Nagu kohtujurist oma ettepaneku punktis 80 sisuliselt märkis, on direktiivi 92/43 artikli 6 lõike 3 kohaldamisalasse kuuluvaid siseriiklike asutuste otsuseid, mis ei puuduta Århusi konventsiooni I lisas loetletud tegevusi, silmas peetud selle konventsiooni artikli 6 lõike 1 punktis b ning seetõttu kuuluvad need konventsiooni artikli 9 lõike 2 kohaldamisalasse, kui need otsused eeldavad, et enne mis tahes tegevusloa andmist hindavad pädevad asutused, kas sellel tegevusel võib antud juhul olla oluline keskkonnamõju.
58 Århusi konventsiooni artikli 9 lõikest 2 nähtuvalt piiritleb see säte kaalutlusruumi, mis on liikmesriikidel selles sättes ette nähtud õiguskaitsevahendite kasutamise tingimuste kindlaksmääramisel, kuivõrd selle eesmärk on tagada „laiaulatuslik juurdepääs õigusemõistmisele“ asjast huvitatud üldsusele, kelle hulka kuuluvad konventsiooni artikli 2 lõikes 5 sätestatud nõuetele vastavad keskkonnakaitseorganisatsioonid (vt analoogia alusel seoses nõukogu 27. juuni 1985. aasta direktiivi 85/337/EMÜ teatavate riiklike ja eraprojektide keskkonnamõju hindamise kohta (EÜT 1985, L 175, lk 40; ELT eriväljaanne 15/01, lk 248) (muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. mai 2003. aasta direktiiviga 2003/35/EÜ (ELT 2003, L 156, lk 17; ELT eriväljaanne 15/07, lk 466)) (edaspidi „direktiiv 85/337“) artikliga 10a, mis kordab peaaegu sõna-sõnalt Århusi konventsiooni artikli 9 lõiget 2, kohtuotsus, 16.4.2015, Gruber, C‑570/13, EU:C:2015:231, punkt 39).
59 Järelikult peavad need organisatsioonid saama kindlasti tugineda kohtus siseriiklikele õigusnormidele, millega rakendatakse liidu õigusnorme keskkonna valdkonnas, samuti liidu keskkonnaalastele vahetu õigusmõjuga õigusnormidele (vt analoogia alusel seoses direktiivi 85/337 artikliga 10a kohtuotsus, 15.10.2015, komisjon vs. Saksamaa, C‑137/14, EU:C:2015:683, punkt 92).
60 Õiguste hulka, millele selline valitsusväline organisatsioon peab saama Århusi konventsiooni artikli 9 lõikes 2 ette nähtud kaebusega seoses tugineda, kuuluvad ka direktiivi 92/43 artiklist 6 tulenevad siseriiklikud õigusnormid (vt analoogia alusel seoses direktiivi 85/337 artikliga 10a kohtuotsus, 12.5.2011, Bund für Umwelt und Naturschutz Deutschland, Landesverband Nordrhein-Westfalen, C‑115/09, EU:C:2011:289, punktid 49 ja 58).
61 Nimetatud organisatsioon peab sellise kaebuse raames saama vaidlustada mitte üksnes otsuse jätta kava või projektiga alale avaldatav mõju asjakohaselt hindamata, vaid vajaduse korral vaidlustada ka toimunud hindamise, milles esineb puudusi (vt analoogia alusel seoses direktiivi 85/337 artikliga 10a kohtuotsus, 7.11.2013, Gemeinde Altrip jt, C 72/12, EU:C:2013:712, punkt 37).
62 Olgu veel meenutatud, et Århusi konventsiooni artikli 9 lõige 4 nõuab, et artikli 9 lõikes 2 nimetatud menetlus näeks ette „kohased ja tõhusad“ õiguskaitsevahendid.
63 Seetõttu tuleb eelotsusetaotluse esitanud kohtu küsimusele vastamiseks analüüsida, kas harta artikliga 47 koostoimes Århusi konventsiooni artikli 9 lõigetega 2 ja 4 on vastuolus, kui sellises olukorras nagu põhikohtuasjas tõlgendada siseriiklikke menetlusnorme selliselt, et nende kohaselt ei pea kaebust, mille on kohtusse esitanud konventsiooni artikli 2 lõikes 5 sätestatud nõuetele vastav keskkonnakaitseorganisatsioon otsuse peale mitte anda talle menetlusosalise staatust haldusmenetluses, milles taotletakse projektile loa saamist direktiivi 92/43 alusel kaitstud alal, tingimata läbi vaatama ajal, kui on käimas see haldusmenetlus, mille võib lõpetada enne kohtu lõplikku otsust menetlusosalise staatuse kohta, ning kaebus jäetakse automaatselt läbi vaatamata niipea, kui sellele projektile on luba antud, mistõttu peab keskkonnakaitseorganisatsioon kasutama muud õiguskaitsevahendit menetlusosalise staatuse saamiseks ja pädevate siseriiklike asutuste poolt direktiivi artikli 6 lõikest 3 tulenevate kohustuste täitmise kohtulikuks kontrollimiseks.
64 Kuigi selline analüüs on kaheldamatult ainult eelotsusetaotluse esitanud kohtu ülesanne, on Euroopa Kohus pädev tuletama liidu õiguse sätetest kriteeriumid, mida eelotsusetaotluse esitanud kohus võib või peab seejuures kohaldama. Miski ei takista siseriiklikul kohtul küsida Euroopa Kohtu seisukohta nende sätete kohaldamise kohta käesolevas asjas, kuid siiski tingimusel, et eelotsusetaotluse esitanud kohus teeb ise selleks vajalikud tuvastused ja hindab faktilisi asjaolusid tema käsutuses oleva toimiku kõikide materjalide põhjal (vt selle kohta kohtuotsus, 3.12.2015, Banif Plus Bank, C-312/14, EU:C:2015:794, punktid 51 ja 52).
65 Selle täpsustuse järel tuleb meelde tuletada, et kui vastav regulatsioon liidu tasandil puudub, tuleb menetlusnormid, mida kohaldatakse nende õiguskaitsevahendite suhtes, mille eesmärk on tagada isikutele liidu õigusest tulenevate õiguste kaitse, kehtestada iga liikmesriigi sisemises õiguskorras, kusjuures liikmesriigid on kohustatud igal üksikjuhtumil tagama nende õiguste tegeliku kaitse ning eelkõige tagama, et austatakse harta artiklis 47 sätestatud õigust tõhusale õiguskaitsevahendile ja õiglasele kohtulikule arutamisele (vt selle kohta kohtuotsused, 8.3.2011, Lesoochranárske zoskupenie, C-240/09, EU:C:2011:125, punkt 47, ning 15.9.2016, Star Storage jt, C-439/14 ja C-488/14, EU:C:2016:688, punkt 46).
66 Seoses sellega olgu meenutatud, et direktiivi 92/43 artikli 6 lõikega 3 on kehtestatud eelkontrolli menetlus, mis põhineb rangel loakriteeriumil, mis ettevaatuspõhimõtet hõlmates võimaldab tõhusalt vältida kavandatavate kavade või projektide tõttu kaitsealade terviklikkusele avaldatavat negatiivset mõju, kuna see kohustab pädevaid siseriiklikke asutusi keelduma loa andmisest kavale või projektile, kui ei ole kindel, et kavadel või projektidel puudub negatiivne mõju kaitsealade terviklikkusele (vt selle kohta eelkõige kohtuotsused, 7.9.2004, Waddenvereniging ja Vogelbeschermingsvereniging, C-127/02, EU:C:2004:482, punktid 57 ja 58, ning 14.1.2016, Grüne Liga Sachsen jt, C-399/14, EU:C:2016:10, punkt 48).
67 Kuigi põhikohtuasjas ei ole vaidlust selle üle, et LZ võis loa andmise menetluses „huvitatud isikuna“ teatud määral osaleda, mis on tal eelkõige võimaldanud esitada keskkonnaasutuse seisukohtade kohta argumente, et tõendada, et põhikohtuasjas kõnesolev projekt võib kaitsealale negatiivset mõju avaldada, ei ole see staatus sellegipoolest võrdne „menetlusosalise“ staatusega.
68 Neil asjaoludel ei võimalda siseriikliku õiguse tõlgendus, mille LZ on vaidlustanud ja mille kohaselt ei pea kaebust haldusotsuse peale mitte anda loamenetluses menetlusosalise staatust tingimata selle menetluse käigus läbi vaatama ja mille kohaselt jäetakse see kaebus alates taotletud loa andmisest automaatselt läbi vaatamata, tagada sellisele organisatsioonile nagu LZ selliste eelisõiguste tõhusat kohtulikku kaitset, mis tulenevad Århusi konventsiooni artikli 6 tähenduses üldsuse osalemisõigusest, nagu seda on täpsustatud käesoleva otsuse punktis 46.
69 Euroopa Kohtu käsutuses olevast toimikust nähtub, et kui LZ-le oleks antud „menetlusosalise“ staatus, oleks see võimaldanud tal otsustusprotsessis aktiivsemalt osaleda, arendades asjakohasemalt edasi oma argumente, mis käsitlevad ohtu, et kavandatud projekt avaldab kaitseala terviklikkusele negatiivset mõju, ja mida oleksid pädevad asutused pidanud ka arvesse võtma enne projektile loa andmist ja projekti teostamist.
70 Eelotsusetaotluse esitanud kohus lisas sellega seoses, et kui ainus täieõiguslik menetlusosaline on loa taotleja, siis ei saa välistada, et sellise keskkonnakaitseorganisatsiooni nagu LZ mitteosalemise tõttu menetlusosalisena haldusmenetluses ei esitata ega võeta arvesse keskkonnakaitseargumente, mistõttu ei saavutata direktiivi 92/43 artikli 6 lõikes 3 ette nähtud menetluse põhieesmärki: tagada kõrgetasemeline keskkonnakaitse.
71 Veel tuleb märkida, et põhikohtuasjas LZ-le antud „huvitatud isiku“ staatus ei ole piisav, et esitada kaebuse raames argumente loaotsuse õiguspärasuse vaidlustamiseks, sest niisuguse kaebuse esitamine eeldab „menetlusosalise“ staatust.
72 Seetõttu tuleb tõdeda, et LZ vaidlustatud siseriikliku menetlusõiguse tõlgendus, mille kohaselt ei takista loamenetluses menetlusosalise staatuse andmata jätmise haldusotsuse peale kaebuse esitamine selle menetluse lõpetamist ning see kaebus jäetakse loa andmise korral automaatselt ja igal juhul rahuldamata, ei ole keskkonnaotsuste peale kaebuse esitamisel õigusemõistmisele laiaulatusliku juurdepääsu tagamise eesmärki arvestades selline, mis tagaks nende õiguste tõhusa kohtuliku kaitse, mis on keskkonnakaitseorganisatsioonil direktiivi 92/43 artikli 6 lõike 3 alusel koostoimes Århusi konventsiooni artikli 6 lõike 1 punktiga b ja mille eesmärk on vältida direktiivi 92/43 alusel kaitstavate alade terviklikkuse kahjustamist.
73 Eeltoodut arvestades tuleb esitatud küsimusele vastata, et harta artiklit 47, koostoimes Århusi konventsiooni artikli 9 lõigetega 2 ja 4, tuleb osas, milles see näeb õigusemõistmisele laiaulatuslikku juurdepääsu tagavatel tingimustel ette õiguse selliste õiguste tõhusale kohtulikule kaitsele, mis on konventsiooni artikli 2 lõikes 5 sätestatud nõuetele vastaval keskkonnakaitseorganisatsioonil tulenevalt liidu õigusest, antud juhul direktiivi 92/43 artikli 6 lõikest 3 koostoimes Århusi konventsiooni artikli 6 lõike 1 punktiga b, tõlgendada nii, et niisuguses olukorras nagu põhikohtuasjas on sellega vastuolus selline siseriiklike menetlusnormide tõlgendus, mille kohaselt kaebust, mis on esitatud otsuse peale mitte anda keskkonnakaitseorganisatsioonile menetlusosalise staatust haldusmenetluses, milles taotletakse loa saamist direktiivi 92/43 alusel kaitstud alal teostatavale projektile, ei pea tingimata läbi vaatama ajal, kui on käimas see haldusmenetlus, mille võib lõpetada enne kohtu lõplikku otsust menetlusosalise staatuse kohta, ning kaebus jäetakse automaatselt läbi vaatamata niipea, kui sellele projektile on luba antud, mistõttu peab keskkonnakaitseorganisatsioon kasutama muud õiguskaitsevahendit menetlusosalise staatuse saamiseks ja pädevate siseriiklike asutuste poolt direktiivi artikli 6 lõikest 3 tulenevate kohustuste täitmise kohtulikuks kontrollimiseks.
Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklit 47, koostoimes keskkonnainfo kättesaadavuse ja keskkonnaasjade otsustamises üldsuse osalemise ning neis asjus kohtu poole pöördumise konventsiooni, mis kirjutati alla 25. juunil 1998 Århusis ning kiideti Euroopa Ühenduse nimel heaks nõukogu 17. veebruari 2005. aasta otsusega 2005/370/EÜ, artikli 9 lõigetega 2 ja 4, tuleb osas, milles see näeb õigusemõistmisele laiaulatuslikku juurdepääsu tagavatel tingimustel ette õiguse selliste õiguste tõhusale kohtulikule kaitsele, mis on konventsiooni artikli 2 lõikes 5 sätestatud nõuetele vastaval keskkonnakaitseorganisatsioonil tulenevalt liidu õigusest, antud juhul nõukogu 21. mai 1992. aasta direktiivi 92/43/EMÜ looduslike elupaikade ning loodusliku loomastiku ja taimestiku kaitse kohta (muudetud nõukogu 20. novembri 2006. aasta direktiiviga 2006/105/EÜ) artikli 6 lõikest 3, koostoimes Århusi konventsiooni artikli 6 lõike 1 punktiga b, tõlgendada nii, et niisuguses olukorras nagu põhikohtuasjas on sellega vastuolus selline siseriiklike menetlusnormide tõlgendus, mille kohaselt kaebust, mis on esitatud otsuse peale mitte anda keskkonnakaitseorganisatsioonile menetlusosalise staatust haldusmenetluses, milles taotletakse loa saamist direktiivi 92/43 (muudetud direktiiviga 2006/105) alusel kaitstud alal teostatavale projektile, ei pea tingimata läbi vaatama ajal, kui on käimas see haldusmenetlus, mille võib lõpetada enne kohtu lõplikku otsust menetlusosalise staatuse kohta, ning kaebus jäetakse automaatselt läbi vaatamata niipea, kui sellele projektile on luba antud, mistõttu peab keskkonnakaitseorganisatsioon kasutama muud õiguskaitsevahendit menetlusosalise staatuse saamiseks ja pädevate siseriiklike asutuste poolt direktiivi artikli 6 lõikest 3 tulenevate kohustuste täitmise kohtulikuks kontrollimiseks.

matches:
§ 13
§ 82
§ 14
§ 15
§ 250
kohus
Kohus
kohus
§ 250
§ 250
kohus
§ 250
§ 250
kohus
kohus
kohus
Kohus
Kohus
kohus
kohus
kohus


text:
10. september 2015(*)
Eelotsusetaotlus – Keskkond ja inimeste tervise kaitse – Määrus (EÜ) nr 1907/2006 (REACH-määrus) – Artikli 7 lõige 2 ja artikkel 33 – Toodete koostises esinevad väga ohtlikud ained – Teavitamiskohustus ja teabe edastamise kohustus – 0,1 massiprotsendi suuruse piirväärtuse arvutamine
Kohtuasjas C‑106/14,
mille ese on ELTL artikli 267 alusel Conseil dʼÉtatʼ (Prantsusmaa) 26. veebruari 2014. aasta otsusega esitatud eelotsusetaotlus, mis saabus Euroopa Kohtusse 6. märtsil 2014, menetluses
koosseisus: koja president M. Ilešič, kohtunikud A. Ó Caoimh, C. Toader, E. Jarašiūnas ja C. G. Fernlund (ettekandja),
arvestades kirjalikus menetluses ja 8. jaanuari 2015. aasta kohtuistungil esitatut,
– Fédération des entreprises du commerce et de la distribution (FCD) ja Fédération des magasins de bricolage et de l’aménagement de la maison (FMB), esindajad: advokaadid A. Gossement ja A.‑L. Vigneron,
– Prantsuse valitsus, esindajad: D. Colas, S. Menez ja S. Ghiandoni,
– Belgia valitsus, esindajad: J. Van Holm, C. Pochet ja T. Materne,
– Iirimaa, esindajad: E. Creedon, G. Hodge ja T. Joyce, keda abistasid B. Kennedy, SC, ja G. Gilmore, BL,
– Kreeka valitsus, esindajad: K. Paraskevopoulou ja V. Stroumpouli,
– Rootsi valitsus, esindajad: A. Falk, C. Meyer-Seitz, U. Persson, N. Otte Widgren, L. Swedenborg, E. Karlsson ja F. Sjövall,
– Norra valitsus, esindajad: K. B. Moen ja K. E. Bjørndal Kloster,
– Euroopa Komisjon, esindajad: J.‑P. Keppenne ja K. Talabér-Ritz,
1 Eelotsusetaotlus puudutab Euroopa Parlamendi ja nõukogu 18. detsembri 2006. aasta määruse (EÜ) nr 1907/2006, mis käsitleb kemikaalide registreerimist, hindamist, autoriseerimist ja piiramist (REACH) ja millega asutatakse Euroopa Kemikaalide Agentuur ning muudetakse direktiivi 1999/45/EÜ ja tunnistatakse kehtetuks nõukogu määrus (EMÜ) nr 793/93, komisjoni määrus (EÜ) nr 1488/94 ning samuti nõukogu direktiiv 76/769/EMÜ ja komisjoni direktiivid 91/155/EMÜ, 93/67/EMÜ, 93/105/EÜ ja 2000/21/EÜ (ELT L 396, lk 1) ning mida on muudetud komisjoni 14. aprilli 2011. aasta määrusega (EÜ) nr 366/2011 (ELT L 101, lk 12, edaspidi „REACH-määrus”), artikli 7 lõike 2 ja artikli 33 tõlgendamist.
2 Taotlus esitati Fédération des entreprises du commerce et de la distributionʼi (FCD) ja Fédération des magasins de bricolage et de l’aménagement de la maisonʼi (FMB) ning ministre de l’Écologie, du Développement durable et de l’Énergie (Prantsuse keskkonna-, säästva arengu ja energiaminister) vahelises kohtuvaidluses, mis puudutab küsimust, kas „Teatis ettevõtjatele seoses kohustusega teavitada aine sisaldusest toodetes vastavalt määruse nr 1907/2006 (REACH) artikli 7 lõikele 2 ja artiklile 33 – artikli 7 lõikes 2 ja artiklis 33 viidatud 0,1 massiprotsendi tõlgendamine” (Journal officiel de la République Française, 8.6.2011, lk 9763, edaspidi „8. juuni 2011. aasta teatis”), on kehtiv.
3 REACH-määruse põhjenduste kohaselt:
„(1) Määrus peaks tagama inimeste tervise ja keskkonna kaitstuse kõrge taseme ning samuti ainete (nii ainetena kui ka segu või toote koostises esineva ainena) vaba ringluse, edendades samas konkurentsivõimet ja innovatsiooni. [...]
(2) Ainete siseturu tõhusat toimimist on võimalik saavutada ainult juhul, kui ainetele esitatavad nõuded liikmesriigiti oluliselt ei erine.
(3) Säästva arengu saavutamiseks tuleb aineid käsitlevate õigusaktide ühtlustamisel tagada inimeste tervise- ja keskkonnakaitse kõrge tase. Neid õigusakte tuleks kohaldada mittediskrimineerival viisil olenemata sellest, kas ainetega kaubeldakse siseturul või rahvusvaheliselt, vastavalt ühenduse rahvusvahelistele kohustustele.
(12) Käesoleva määrusega loodava uue süsteemi oluline eesmärk on soodustada ohtlike ainete asendamist lõpuks vähemohtlike ainete või tehnoloogiatega, ning kui leidub majanduslikult sobivaid ja tehniliselt rakendatavaid alternatiive, siis selline asendamine tagada. [...]
(21) Kuigi hindamisel saadud teavet ainete kohta peaksid kasutama eelkõige tootjad ja importijad, et juhtida oma ainetega seotud riske, võib seda samuti kasutada autoriseeringute andmise või piirangute seadmise menetluse algatamiseks käesoleva määruse alusel või riskijuhtimise menetluse algatamiseks muude ühenduse õigusaktide alusel. Seetõttu tuleks tagada, et nimetatud teave on pädevatele asutustele kättesaadav ning asutused saavad seda kasutada kõnealuste menetluste läbiviimiseks.
(29) Kuna tootjad ja importijad peaksid vastutama oma toodete eest, on asjakohane kohaldada registreerimisnõuet ainete suhtes, mille eraldumine on ette nähtud ning mis ei ole selleks kasutusalaks registreeritud. Väga ohtlikest ainetest, mida esineb toodete koostises tonnaaži ja kontsentratsiooni piirmääradest rohkem ning millega kokkupuudet ei ole võimalik vältida ning mida keegi ei ole selleks kasutusalaks registreerinud, tuleks [Euroopa Kemikaaliametit (ECHA)] teavitada. [...]
(34) Nõuded aine kohta kogutavale teabele sõltuvad aine tootmis- või impordimahtudest, kuna need näitavad inimese ja keskkonna võimalikku kokkupuudet ainega, ning neid nõudeid tuleks üksikasjalikult kirjeldada. Väikestes kogustes esinevatele ainetele avalduva võimaliku mõju vähendamiseks tuleks uue toksikoloogilise ja ökotoksikoloogilise teabe esitamist nõuda üksnes koguses 1–10 tonni esinevate prioriteetsete ainete kohta; nimetatud koguste vahemikku kuuluvate muude ainete puhul peaks olema stiimulid, et motiveerida tootjaid ja importijaid nimetatud teavet esitama.
(56) Tootjatel ja importijatel lasuv vastutus ainetega seonduvate riskide juhtimise eest hõlmab ka ainet käsitleva teabe edastamist teistele sama kutseala esindajatele, näiteks allkasutajatele või levitajatele. Lisaks peaksid toodete tootjad või importijad esitama tööstuslikele ja kutseala kasutajatele ja vastaval nõudmisel tarbijatele teavet toodete ohutu kasutamise kohta. Nimetatud oluline vastutus peaks kehtima kogu tarneahelas, et kõigil selles osalejatel oleks võimalik täita oma ülesandeid seoses ainete kasutamisest tulenevate riskide juhtimisega.
(58) Vastutusahela loomiseks peaksid allkasutajad vastutama ainete kasutamisest tulenevate riskide hindamise eest, kui tarnijatelt saadud ohutuskaardid ei sisalda nimetatud kasutusala, välja arvatud juhul, kui asjaomane allkasutaja rakendab rohkem kaitsemeetmeid, kui tarnija on soovitanud, või kui tarnija ei olnud kohustatud läbi viima nimetatud riskide hindamist või talle selliseid riske käsitlevat teavet esitama. Samal põhjusel peaksid allkasutajad juhtima riske, mis tulenevad aine nendepoolsest kasutamisest. Samuti oleks vajalik, et väga ohtlikku ainet sisaldava toote kõik tootjad või importijad annavad piisavalt teavet sellise toote ohutuks kasutamiseks.
(63) Samuti tuleb tagada, et teabe kogumine vastaks reaalsele teabevajaduse korrale. […] Amet peaks koostöös liikmesriikidega eelistama teatavaid aineid, mis võivad olla näiteks väga ohtlikud.
(69) Inimeste tervise (pöörates sealhulgas tähelepanu asjakohastele elanikkonnarühmadele ja vajaduse korral elanikkonna teatavatele haavatavatele alarühmadele) ning keskkonna kaitse piisavalt kõrge taseme tagamiseks tuleks väga ohtlikke aineid käsitleda vastavalt ettevaatusprintsiibile, pöörates neile erilist tähelepanu. Autoriseering tuleks anda, kui autoriseerimist taotlev füüsiline või juriidiline isik suudab autoriseeringut väljastavale asutusele tõendada, et aine kasutamisest tulenevad ohud inimeste tervisele ja keskkonnale on piisavalt ohjatud. Sellegipoolest võib kasutamist siiski lubada, kui on võimalik näidata, et aine kasutamisest tulenev sotsiaal-majanduslik kasu kaalub üles aine kasutamisega seotud ohud, ning puuduvad sobivad majanduslikult ja tehniliselt otstarbekad alternatiivsed ained või tehnoloogiad. Võttes arvesse siseturu tõrgeteta toimimist, on asjakohane, et lube väljastavaks asutuseks oleks komisjon.
(70) Väga ohtlike ainete kahjustavat mõju inimeste tervisele ja keskkonnale tuleks vältida asjakohaste riskijuhtimismeetmete kohaldamise teel, et tagada aine kasutamisest tulenevate ohtude piisav ohjamine ning et järk-järgult asendada need ained sobiva ohutuma ainega. Riskijuhtimismeetmeid tuleks kohaldada tagamaks seda, et kui aineid toodetakse, turule viiakse ja kasutatakse, jääks kokkupuude nende ainete ning sealhulgas heidete, emissioonide ja kadudega kogu elutsükli jooksul allapoole lävitaset, mille ületamise korral võib tekkida kahjulikke mõjusid. [...]
(117) ELi kodanikel peaks olema juurdepääs teabele, mis käsitleb kemikaale, millega nad võivad kokku puutuda, et neil oleks võimalik teha teadlikke otsuseid seoses kemikaalide kasutamisega. Selle saavutamise läbipaistvaks vahendiks on vaba ja lihtsa juurdepääsu tagamine ameti andmebaasis olevatele põhiandmetele, kaasa arvatud ohtlike omaduste lühikirjeldustele, märgistusnõuetele ja asjakohastele ühenduse õigusaktidele, sealhulgas autoriseeritud kasutusaladele ja riskijuhtimismeetmetele. [...]
(130) Kuna käesoleva määruse eesmärke, nimelt aineid käsitlevate eeskirjade kehtestamist ja Euroopa Kemikaaliameti asutamist, ei suuda liikmesriigid piisavalt saavutada ning seetõttu on seda parem saavutada ühenduse tasandil, võib ühendus võtta meetmeid kooskõlas asutamislepingu artiklis 5 sätestatud subsidiaarsuse põhimõttega. Kõnealuses artiklis sätestatud proportsionaalsuse põhimõtte kohaselt ei lähe käesolev määrus nimetatud eesmärkide saavutamiseks vajalikust kaugemale.”
4 REACH-määruse artikli 1 „Eesmärk ja reguleerimisala” lõikes 1 on ette nähtud:
„Käesoleva määruse eesmärk on tagada inimeste tervise ja keskkonna kaitstuse kõrge tase, kaasa arvatud ohtlike ainete hindamise alternatiivsete meetodite edendamine, ning samuti ainete vaba ringlus siseturul, edendades samas konkurentsivõimet ja innovatsiooni.”
5 Määruse artikli 2 „Kohaldamine” lõikes 2 on sätestatud:
„Euroopa Parlamendi ja nõukogu [5. aprilli 2006. aasta direktiivis 2006/12/EÜ jäätmete kohta (ELT L 114, lk 9)] määratletud jäätmeid ei loeta aineks, seguks või tooteks käesoleva määruse artikli 3 tähenduses.”
6 Määruse artikkel 3 „Mõisted” sisaldab järgmisi määratlusi:
1. aine – looduslik või tootmismenetluse teel saadud keemiline element või selle ühendid koos püsivuse säilitamiseks vajalike ja tootmismenetlusest johtuvate lisanditega, välja arvatud lahustid, mida on võimalik ainest eraldada, mõjutamata aine püsivust või muutmata selle koostist;
2. segu – kahest või enamast ainest koosnev segu või lahus;
3. toode – ese, millele antakse tootmise käigus teatud kuju, pinnaviimistlus või kujundus, mis määrab tema funktsiooni suuremal määral kui tema keemiline koostis;
4. toote valmistaja – füüsiline või juriidiline isik, kes toote ühenduse piires valmistab või kokku paneb;
7. registreerija – aine tootja või importija või toote valmistaja või importija, kes taotleb aine registreerimist;
10. import – sissevedu ühenduse tolliterritooriumile;
11. importija – ühenduses asutatud füüsiline või juriidiline isik, kes vastutab impordi eest;
12. turuleviimine – kolmandatele isikutele tasu eest või tasuta tarnimine või kättesaadavaks tegemine. Importi käsitatakse turuleviimisena;
33. toote tarnija – toote valmistaja või importija, levitaja või muu tarneahelas tegutseja, kes toote turule viib;
35. toote saaja – tööstuslikul või kutsealasel eesmärgil kasutaja või levitaja, kellele toodet tarnitakse, välja arvatud tarbijad;
7 REACH-määruse artikli 6 „Üldine kohustus registreerida aineid või segu koostises esinevaid aineid” lõikes 1 on ette nähtud:
„Kui käesolevas määruses ei sätestata teisiti, esitab aine või segu koostisaine tootja või importija ametile registreerimistaotluse, kui aine või ühe või mitme valmistise koostises oleva aine kogus on vähemalt üks tonn aastas.”
8 Määruse artikkel 7 „Toodete koostisse kuuluvate ainete registreerimine ja neist teavitamine” on sõnastatud järgmiselt:
„1. Toodete tootja või importija esitab ametile registreerimistaotluse nendes toodetes sisalduva mis tahes aine kohta, kui on täidetud mõlemad järgmised tingimused:
a) aine esineb neis toodetes kogustes üle ühe tonni tootja või importija kohta aastas;
b) aine eraldumist tootest normaalsetel või mõistlikult prognoositavatel kasutustingimustel võib ette näha.
Registreerimistaotluse esitamisel tuleb maksta tasu, mida nõutakse vastavalt IX jaotisele.
2. Toodete tootja või importija teavitab ametit vastavalt käesoleva artikli lõikele 4, kui aine vastab artikli 57 kriteeriumidele ning on määratletud vastavalt artikli 59 lõikele 1, kui on täidetud mõlemad järgmised tingimused:
b) aine sisaldus neis toodetes on üle 0,1 massiprotsendi.
3. Lõiget 2 ei kohaldata, kui tootja või importija võib välistada inimeste või keskkonna kokkupuute ainega normaalsetel või mõistlikult prognoositavatel kasutustingimustel, sealhulgas kõrvaldamisel. Sellistel juhtudel edastab tootja või importija toote saajale asjakohased kasutamisjuhised.
6. Lõikeid 1 kuni 5 ei kohaldata nende ainete suhtes, mis on selleks kasutusalaks juba registreeritud.
9 Määruse artikkel 10 loetleb üldiseks registreerimiseks esitatava teabe.
10 REACH-määruse artikli 33 „Kohustus edastada teavet toodetes sisalduvate ainete kohta” kohaselt:
„1. Iga tarnija, kelle tarnitav toode sisaldab ainet, mis vastab artikli 57 kriteeriumidele ja on määratletud vastavalt artikli 59 lõikele 1, kontsentratsioonis üle 0,1 massiprotsendi, esitab toote saajale piisavalt tarnijale kättesaadavat teavet, et võimaldada toote ohutut kasutamist, sealhulgas minimaalselt kõnealuse aine nimetuse.
2. Tarbija taotlusel esitab iga tarnija, kelle tarnitav toode sisaldab ainet, mis vastab artikli 57 kriteeriumidele ja on määratletud vastavalt artikli 59 lõikele 1, kontsentratsioonis üle 0,1 massiprotsendi, tarbijale piisavalt tarnijale kättesaadavat teavet, et võimaldada toote ohutut kasutamist, sealhulgas minimaalselt kõnealuse aine nimetuse.
Asjakohane teave esitatakse tasuta 45 päeva jooksul alates taotluse saamisest.”
11 Määruse artiklis 55 „Autoriseeringu eesmärk ja asendamise kaalutlused” on sätestatud:
„Käesoleva jaotise eesmärk on tagada siseturu hea toimimine, tagades seejuures väga ohtlikest ainetest tulenevate riskide asjakohase ohjamise ja nende ainete järkjärgulise asendamise sobivate alternatiivsete ainete või tehnoloogiatega, kui need on majanduslikult sobivad ja tehniliselt rakendatavad. Selleks peavad kõik autoriseeringut taotlevad tootjad, importijad ja allkasutajad analüüsima alternatiivide kättesaadavust ja kaaluma nendega kaasnevaid riske ning asendamise tehnilist ja majanduslikku teostatavust.”
12 Määruse artiklis 57 „XIV lisasse kantavad ained” on ette nähtud:
„Järgmised ained võib kanda XIV lisasse artiklis 58 sätestatud korras:
a) ained, mis vastavalt [Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. detsembri 2008. aasta määruse (EÜ) nr 1272/2008, mis käsitleb ainete ja segude klassifitseerimist, märgistamist ja pakendamist ning millega muudetakse direktiive 67/548/EMÜ ja 1999/45/EÜ ja tunnistatakse need kehtetuks ning muudetakse määrust (EÜ) nr 1907/2006 (ELT L 353, lk 1)] I lisa punkti 3.6 kriteeriumidele, klassifitseeritakse 1A või 1B kategooria kantserogeensuse ohuklassi kuuluvateks aineteks;
b) ained, mis vastavalt määruse […] nr 1272/2008 I lisa punkti 3.5 kriteeriumidele, klassifitseeritakse 1A või 1B kategooria sugurakke ohustava mutageensuse ohuklassi kuuluvateks aineteks;
c) ained, mis vastavalt määruse […] nr 1272/2008 I lisa punkti 3.7 kriteeriumidele, klassifitseeritakse 1A või 1B kategooria (kahjulik toime suguvõimele ja viljakusele või arengule) reproduktiivtoksilisuse ohuklassi kuuluvateks aineteks;
d) ained, mis vastavalt käesoleva määruse XIII lisas sätestatud kriteeriumidele on püsivad, bioakumuleeruvad ja toksilised;
e) ained, mis vastavalt käesoleva määruse XIII lisas sätestatud kriteeriumidele on väga püsivad ja väga bioakumuleeruvad;
f) ained, millel on endokriinseid häireid põhjustavad omadused või millel on püsivad, bioakumuleeruvad ja toksilised omadused või väga püsivad ja väga bioakumuleeruvad omadused ning mis ei vasta punktide d või e kriteeriumidele, mille kohta on olemas teaduslikud andmed, et nad võivad avaldada inimeste tervisele või keskkonnale tõsist mõju, mis põhjustab samaväärset ohtu kui punktides a–e loetletud ainete poolt avaldatav mõju, ning mis määratakse kindlaks üksikjuhtumipõhiselt artiklis 59 sätestatud korras.”
13 Määruse artiklis 59 on ette nähtud menetlus artiklis 57 osutatud ainete määratlemiseks.
14 REACH-määruse artikli 77 „Ülesanded” kohaselt:
„1. Amet annab liikmesriikidele ja ühenduse asutustele parimat võimalikku teaduslikku ja tehnilist nõu niisugustes kemikaalidega seotud küsimustes, mis kuuluvad tema töövaldkonda ning mis suunatakse ametile vastavalt käesoleva määruse sätetele.
2. Sekretariaat:
g) annab tehnilisi ja teaduslikke juhiseid ning vahendeid, kui see on vajalik käesoleva määruse toimimiseks, et abistada tööstusharu ja eelkõige VKEsid peamiselt kemikaaliohutuse aruannete koostamisel (vastavalt artiklile 14, artikli 31 lõikele 1, artikli 37 lõikele 4), ja kohaldades artikli 10 punkti a alapunkti viii, artikli 11 lõiget 3 ja artikli 19 lõiget 2; annab toodete valmistajatele ja importijatele tehnilisi ja teaduslikke juhiseid artikli 7 kohaldamiseks;
h) annab liikmesriikide pädevatele asutustele tehnilisi ja teaduslikke suuniseid käesoleva määruse kohaldamise kohta ning toetab liikmesriikide poolt XIII jaotise alusel loodud kasutajatoe teenuse toimimist;
i) annab sidusrühmadele, sh liikmesriikide pädevatele asutustele, juhiseid, kuidas teavitada avalikkust ainete ning segude või toodete koostises esinevate ainete riskidest ja turvalisest kasutamisest;
k) koostab teistele sidusrühmadele käesoleva määruse kohta selgitavat teavet;
m) peab otsuste ja arvamuste käsiraamatut, mis põhineb liikmesriikide komitee järeldustel, mis käsitlevad käesoleva määruse tõlgendamist ja rakendamist;
Komisjoni 4. veebruari 2011. aasta teabekiri
15 Euroopa Komisjoni talituste 4. veebruari 2011. aasta dokumendist CA/26/2011 „Komisjoni arvamuse ajakohastamine – Ainete kasutamine toodetes”, mis on adresseeritud pädevatele siseriiklikele asutustele, tuleneb, et „[k]omisjon jõudis järeldusele, et esemed, mis vastavad elutsükli mingil etapil toote mõistele REACH-määruse tähenduses, ei ole enam eraldi tooted ja nendest on saanud teise tootega ühendades selle koostisosad. Seetõttu kehtivad artikli 7 lõikes 2 ja artiklis 33 toodud kohustused üksnes eri osadest kokku pandud toodete enda suhtes ja mitte nende eri koostisosade suhtes”.
ECHA juhend
16 ECHA (Euroopa Kemikaaliamet) poolt 1. aprillil 2011 avaldatud „Toodetes sisalduvatele ainetele esitatavate nõuete juhendi” (edaspidi „ECHA juhend”) 4. peatükis puudutatakse eri koostisosadest koosnevates toodetes sisalduvate kandidaatainete loetellu kantud väga ohtlike ainete kontsentratsiooni kindlaksmääramist.
17 ECHA juhendi jaotis 4.4 „Kandidaatainete loetellu kuuluva väga ohtliku aine […] kontsentratsiooni kindlaksmääramine eri osadega toodetes” on sõnastatud järgmiselt:
„Kandidaatainete loetelus olev väga ohtlik aine […] võib sisalduda sama toote eri osades erineva kontsentratsiooniga, nt sülearvuti korpuses ühes kontsentratsioonis ja trafos teises kontsentratsioonis. Artikli 7 lõike 2 ja artikli 33 kohaste kohustuste kohaldamiseks peab väga ohtliku aine […] kontsentratsioon ületama 0,1 massi-% kogu tootes, nagu on sätestatud 2. peatükis. Selle tingimuse kontrollimiseks tuleb esmalt teada iga osa kohta, kas see sisaldab väga ohtlikku ainet […] üle 0,1 massi-% või mitte (kui see ei ole veel teada, saab selle kindlaks teha 5. peatükis kirjeldatud viisil).”
18 8. juuni 2011. aasta teatis:
„Viidates [ECHA] veebisaidil (http://guidance.echa.europa.eu/docs/guidance_document/articles_en.pdf) 1. aprillil 2011 avaldatud uuendatud juhisele toodete koostises sisalduvatele ainetele REACH-määruse kohaldamise kohta, ja täpsemalt sellele juhisele lisatud tegevdirektori märkusele, kus on osutatud, et nende juhiste osas ei ole kõik Euroopa Liidu/Euroopa Majanduspiirkonna liikmesriigid saavutanud konsensust, teevad Prantsuse ametivõimud ettevõtjatele käesoleva teatisega teatavaks Prantsusmaal heaks kiidetud tõlgenduse seoses [REACH-määruse] artikli 7 lõike 2 ja artikli 33 kohaldamisega.
Prantsuse ametivõimud täpsustavad, et mõiste „toode” tähistab iga eset, mis vastab REACH-määruses toodud „toote” definitsioonile, st eset, „millele antakse tootmise käigus teatud kuju, pinnaviimistlus või kujundus, mis määrab tema funktsiooni suuremal määral kui tema keemiline koostis” (artikli 3 lõige 3). Seega võib toode koosneda ühest või mitmest esemest, mis vastavad toote definitsioonile, ning artikli 7 lõike 2 ja artikli 33 sätted on seega kohaldatavad nendest igaühe suhtes.
Prantsuse ametiasutused kohaldavad artikli 7 lõike 2 ja artikli 33 sätteid vastavalt eespool toodule. Järk-järgult teostatakse nendest sätetest kinnipidamise suhtes pragmaatilisi ning tervishoiu- ja keskkonnanõuetest lähtuvaid kontrolle.”
19 FCD ja FMB esitasid 5. detsembril 2011 Conseil d’Étatʼle kaebuse 8. juuni 2011. aasta teatise peale. Nad väitsid, et teatises mõistele „toode” antud tõlgendus on vastuolus nii komisjoni 4. veebruari 2011. aasta teabekirjaga kui ka ECHA juhendiga. Eelotsusetaotluse esitanud kohus leiab, et vastus FCD ja FMB tõstatatud küsimusele sõltub sellest, kas toote puhul, mis koosneb mitmest osast, mis kõik vastavad REACH-määruses sätestatud toote mõiste määratlusele, tuleb määruse artikli 7 lõikest 2 ja artiklist 33 tulenevaid kohustusi kohaldada üksnes kokkupandud toote või iga selle koostisosa suhtes.
20 Neil asjaoludel otsustas Conseil d’État menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmise eelotsuse küsimuse:
„Kas juhul, kui „toode” REACH-määruse tähenduses koosneb mitmest osast, mis kõik vastavad määruses antud „toote” definitsioonile, kuuluvad määruse artikli 2 lõikest 7 ja artiklist 33 tulenevad kohustused kohaldamisele üksnes kokkupandud tootele või igale selle osale, mis vastab „toote” definitsioonile?”
Käesoleva menetluse ese
21 FCD ja FMB väidavad, et vaidlus põhikohtuasjas tekkis sellest, et Prantsuse Vabariik kaldus 8. juuni 2011. aasta teatises kõrvale REACH-määrusele antud tõlgendusest. Pärast nimetatud teatise avaldamist kontrollis komisjon, kas nimetatud liikmesriik võib olla rikkunud aluslepingust tulenevaid kohustusi. Kontrollimise tulemusena saatis komisjon 21. juunil 2012 menetluse 2012/2109 raames Prantsuse Vabariigile märgukirja.
22 2013. aasta juulis avaldasid Prantsuse, Belgia, Taani, Saksamaa, Rootsi ja Norra valitsus toodete tarnijatele mõeldud juhendi. Sellest juhendist tuleneb, et autoriseerimisele kuuluvate kandidaatainete loetellu kantud ainete olemasolu osas tuleb esitada sama teave, olenemata sellest, kas toodet müüakse eraldi või ühe osana mitmest eri tootest kokku pandud tootest. Juhendis on täpsustatud, et juhendi koostanud riigid ja Austria Vabariik ei tunnusta ECHA juhendis sellele määrusele antud tõlgendust (märkus nr 3, lk 6).
23 FCD ja FMB arvates on 8. juuni 2011. aasta teatises toodud tõlgendus ilmselgelt vastuolus komisjoni ja ECHA poolt 2007. aastal antud tõlgendusega. REACH-määruses ette nähtud reeglite määratlemine ja kohaldamine peab aga toimuma liidu tasandil. Määrus pani komisjonile ja ECHA-le sõnaselgelt kohustuse rakendada tõhusalt selles toodud norme. FCD ja FMB meenutavad, et määruse artiklis 77 on sõnaselgelt ette nähtud, et ECHA võib anda tootjatele ja toodete importijatele sama määruse artikli 7 kohaldamisel tehnilisi ja teaduslikke juhiseid ning koostada sidusrühmadele sama artikli kohaldamise kohta selgitavat teavet. Prantsuse ametiasutuste teistsugune tõlgendus takistab REACH-määruse ühetaolist kohaldamist ning riivab õiguskindlust, siseturu nõuetekohast toimimist ja ausat konkurentsi ettevõtjate vahel.
24 Komisjon väidab, et nimetatud määruse erinev tõlgendamine ja kohaldamine ühelt poolt Prantsuse Vabariigi ja teiselt poolt mõne teise liikmesriigi poolt ohustab liidu õiguskorra ühtsust, riivab õiguskindlust ja õiguspärase ootuse põhimõtet ning siseturu nõuetekohast toimimist. Komisjon märgib, et kohustus edastada teavet toodetes sisalduvate ainete kohta on liidus täielikult ühtlustatud REACH-määruse artikliga 33. Kui Prantsuse ametiasutused sooviksid sellest sättest kõrvale kalduda, peaksid nad vastavalt ELTL artikli 114 lõigetele 4–9 tõendama, et seda õigustavad rahvatervisest ja/või keskkonnakaitsest tulenevad põhjused.
25 Nendest seisukohtadest nähtub, et FCD ja FMB ning komisjon soovivad, et Euroopa Kohus langetaks otsuse 8. juuni 2011. aasta teatise kooskõla kohta liidu õigusega. Vastavalt oma väljakujunenud praktikale ei otsusta Euroopa Kohus aga ELTL artikli 267 alusel algatatud eelotsusemenetluses siseriiklike õigusnormide kooskõla üle liidu õigusega ega tõlgenda siseriiklikke õigus- ja haldusnorme (vt selle kohta eelkõige kohtuotsus Vueling Airlines, C‑487/12, EU:C:2014:2232, punkt 26 ja seal viidatud kohtupraktika). Euroopa Kohtu pädevuses on esitada eelotsusetaotluse esitanud kohtule kõik liidu õiguse tõlgendamise juhtnöörid, mis võimaldavad viimasel hinnata nimetatud normide kooskõla tema menetluses oleva kohtuasja lahendamisel (kohtuotsus Transportes Urbanos y Servicios Generales, C‑118/08, EU:C:2010:39, punkt 23 ja seal viidatud kohtupraktika).
26 Käesolevas asjas ei paluta Euroopa Kohtul otsustada, kas siseriiklik õigus on kooskõlas liidu õigusega, vaid anda siseriiklikule kohtule juhtnöörid REACH-määruse tõlgendamiseks, et viimane saaks hinnata, kas ta peaks liidu õiguse järgi jätma selle määruse tõlgendamisel kohaldamata siseriiklikud eeskirjad. Euroopa Kohus ei pea seepärast lahendama küsimust, kas Prantsuse ametivõimud rikkusid 8. juuni 2011. aasta teatise vastuvõtmisel liidu õigusest tulevaid kohustusi.
27 Ka ei oma ELTL artikli 267 alusel toimuvas menetluses tähtsust asjaolu, et nimetatud määrusele Prantsuse ametiasutuste poolt 8. juuni 2011. aasta teatises antud tõlgendus on vastuolus nii ECHA juhendis toodud tõlgendusega kui ka tõlgendusega, mille komisjon saatis liikmesriikidele kõigepealt aastal 2007 ja hiljem teistkordselt aastal 2011.
28 On tõsi, et REACH-määruse artikli 77 lõige 2 paneb ECHA sekretariaadile eelkõige ülesandeks „[anda] tehnilisi ja teaduslikke juhiseid ning vahendeid, kui see on vajalik [selle] määruse toimimiseks, et abistada tööstusharu ja eelkõige [anda] toodete valmistajatele ja importijatele tehnilisi ja teaduslikke juhiseid artikli 7 kohaldamiseks” ning „[koostada] teistele sidusrühmadele käesoleva määruse kohta selgitavat teavet”. Seadusandja seda soovi arvestades võib ECHA juhend olla üheks dokumendiks, mida tuleb määruse tõlgendamisel arvestada. Hoolimata REACH-määruse alla kuuluvaid keemilisi aineid puudutavate aspektide teaduslikust ja tehnilisest iseloomust, on selline dokument üksnes selgitav. Selles sisalduv määruse sätete tõlgendus ei ole õiguslikult siduv. Nimelt ei kuulu see ECHA koostatud dokument ELTL artiklis 288 mainitud liidu õigusaktide hulka ega saa olla õiguslikult siduv (vt analoogia alusel kohtuotsus Chemische Fabrik Kreussler, C‑308/11, EU:C:2012:548, punkt 23).
29 See õigusliku siduvuse puudumine tuleneb muu hulgas sõnaselgelt ECHA juhendi sissejuhatavast osast, mis kannab pealkirja „Õiguslik teade”. Selles on täpsustatud, et „[a]inus autentne õiguslik alus on REACH-määrus ja käesolev dokument ei ole õiguslikult samaväärne teave” ning et „[ECHA] ei vastuta käesoleva dokumendi sisu eest”. Ühtlasi nähtub „Märkusest lugejale”, et see juhend „ei leidnud […] liikmesriikide konsulteeritud asutuste poolt lõpliku konsulteerimise etapis täielikku toetust [ja et seetõttu] võivad ettevõtted puutuda mõnes aspektis kokku erinevate järelevalvetavadega”.
30 Niisiis peab Euroopa Kohus ELTL artikliga 267 loodud kohtute koostöö raames vastama eelotsuse küsimusele, et tagada nimetatud määruse asjakohaste sätete ühetaoline tõlgendamine ja kohaldamine.
31 Enne kui uurida neid sätteid, mille tõlgendamist on eelotsusetaotluse esitanud kohus palunud, tuleb meenutada, et vastavalt REACH-määruse artikli 1 lõikele 1 on selle eesmärk tagada inimeste tervise ja keskkonna kaitstuse kõrge tase, kaasa arvatud ohtlike ainete hindamise alternatiivsete meetodite edendamine, ning samuti ainete vaba ringlus siseturul, edendades samas konkurentsivõimet ja innovatsiooni.
32 Selleks näeb määrus ette keemiliste ainete ühtse kontrollisüsteemi, mis hõlmab nende ainete registreerimist, hindamist, autoriseerimist ja vajaduse korral ka nende ainete kasutamise piiranguid. Komisjon kirjeldas nende tegevuste kohta käivaid põhimõtteid 29. oktoobri 2003. aasta ettepanekus määruse vastuvõtmiseks KOM(2003) 644 (lõplik), kus on sedastatud, et „REACH süsteem” hõlmab eeskätt registreerimist, milleks „peab asjaomane tööstus koguma tarvilikku teavet enda toodetavate ainete kohta ja kasutama seda teavet nende ainete ohutu käitlemise tagamiseks”, lisaks hõlmab see „hindamist, mis peab võimaldama kontrollida, et tööstus peab kinni enda kohustustest” ja selliste väga ohtlike ainete autoriseerimist, mille „[kasutamise] riske […] käsitsetakse sobivalt või [mille puhul] kaaluvad sotsiaal-majanduslikud eelised üles selle riski ja […] puuduvad alternatiivsed ained või tehnoloogiad”. Lõpuks „pakub piirangute seadmise menetlus turvavõrgustikku, mis peaks neutraliseerima riske, mida ei olnud võimalik kohaselt käsitleda mõne muu REACH-süsteemi elemendi raames”.
33 Kooskõlas nende eesmärkidega paneb REACH-määrus keemiliste ainete analüüsimise kohustuse tööstusele. Selleks on ette nähtud erinevad teavitamismehhanismid, et tagada kogu tarneahela jooksul nende ainete ohtlike tunnuste tuvastamine ja riskijuhtimine, et takistada kahjulikku toimet inimeste tervisele ja keskkonnale.
34 Määruse ettepanekust KOM(2003) 644 (lõplik) nähtub, et aastal 1981 oli juba olemas rohkem kui 100 000 ainet ja peaaegu 3000 uut ainet viidi sellele järgneval ajal turule. Nendest uutest ainetest puudutab REACH-määrus peamiselt väga ohtlikke aineid, nagu see nähtub eelkõige määruse põhjendustest 63, 69 ja 70.
35 Väga ohtlikud ained on esiteks määruse artikli 57 punktide a–e järgi ained nende kantserogeensuse, mutageensuse või reproduktiivtoksilisuse tõttu või seepärast, et need ained on püsivad, bioakumuleeruvad ja toksilised või väga püsivad ja väga bioakumuleeruvad, ning teiseks määruse artikli 57 punkti f järgi kõik ülejäänud ained, „mille kohta on olemas teaduslikud andmed, et nad võivad avaldada inimeste tervisele või keskkonnale tõsist mõju, mis põhjustab samaväärset ohtu kui punktides a–e loetletud ainete poolt avaldatav mõju”.
36 REACH-määruse artikkel 59 näeb ette väga ohtlike ainete määratlemiseks menetluse, mille alusel koostatakse loetelu nn kandidaatainetest, mis kantakse lõpptulemusena autoriseerimisele kuuluvate ainete loetelusse määruse XIV lisas. Nagu tõdes kohtujurist enda ettepaneku punktis 22, oli 16. juunil 2014 kandidaatainete loetelusse kantud 155 ainet.
37 REACH-määruse artikli 7 lõike 2 kohaselt teavitab toodete valmistaja või importija ECHA-t, kui kandidaataine esineb neis toodetes kogustes üle ühe tonni tootja või importija kohta aastas ja selle aine sisaldus neis toodetes on üle 0,1 massiprotsendi.
38 Vastavalt REACH-määruse artikli 7 lõikele 3 ei kohaldata artikli 7 lõiget 2 juhul, „kui valmistaja või importija võib välistada inimeste või keskkonna kokkupuute ainega normaalsetel või mõistlikult prognoositavatel kasutustingimustel, sealhulgas kõrvaldamisel”. Samuti ei kohaldata seda sätet vastavalt määruse artikli 7 lõikele 6 „nende ainete suhtes, mis on selleks kasutusalaks juba registreeritud”.
39 Eeltoodust tulenevalt kehtib määruse artikli 7 lõikes 2 ette nähtud teavitamiskohustus juhul, kui samal ajal on täidetud neli järgmist tingimust:
– väga ohtliku aine kasutamine ei ole veel registreeritud;
– inimeste või keskkonna kokkupuude ainega ei ole välistatud;
– asjaomase aine kogus ületab ühe tonni tootja või importija kohta aastas, ja
– aine sisaldus neis toodetes on üle 0,1 massiprotsendi.
40 REACH-määruse artikkel 33 sisaldub määruse IV jaotises „Teave tarneahelas”. Selles on ette nähtud kohustus edastada teavet toodetes sisalduvate ainete kohta. Peale selle nähakse viidatud artikli lõikes 1 ette, et „iga tarnija, kelle tarnitav toode sisaldab [väga ohtliku ainena määratletud] ainet kontsentratsioonis üle 0,1 massiprotsendi, esitab toote saajale piisavalt tarnijale kättesaadavat teavet, et võimaldada toote ohutut kasutamist, sealhulgas minimaalselt kõnealuse aine nimetuse”. Selle artikli lõige 2 näeb tarbija vastava taotluse korral analoogilise kohustuse ette samadele tingimustele vastava toote tarnija suhtes.
41 Eelotsusetaotluse esitanud kohus soovib oma küsimusega sisuliselt teada, kas mitmest tootest REACH-määruse artikli 3 punkti 3 tähenduses koosneva toote korral tuleb määruse artikli 7 lõiget 2 ja artiklit 33 tõlgendada nii, et nendes sätetes viidatud väga ohtliku aine piirmäär 0,1 massiprotsenti tuleb kindlaks määrata selle toote kogumassi suhtes.
42 FCD, FMB, Iiri ja Kreeka valitsus ning komisjon leiavad, et sellele küsimusele tuleb vastata jaatavalt. Prantsuse, Belgia, Taani, Saksamaa, Austria, Rootsi ja Norra valitsus arvavad seevastu, et küsimusele tuleks vastata eitavalt.
43 Küsimusele vastamiseks tuleb kõigepealt uurida mõistet „toode” REACH-määruse artikli 3 punkti 3 tähenduses ning seejärel teavitamiskohustust ja teabe edastamise kohustust, mis on vastavalt ette nähtud määruse artikli 7 lõikes 2 ja artiklis 33.
Mõiste „toode” REACH-määruse artikli 3 punkti 3 tähenduses
44 FCD ja FMB väidavad, et „tooteks” REACH-määruse artikli 3 punkti 3 tähenduses saab kvalifitseerida erinevatest toodetest koosneva lõpptoote. Igasuguse teistsuguse tõlgendusega kaasneksid tõsised tagajärjed, eelkõige:
– tarnijate ja importijate kohustus määrata kindlaks väga ohtlike ainete kontsentratsioon toodetud, imporditud või turule viidud lõpptoodetes, kas testide abil või nende enda tarnijate esitatud teabe alusel, millega kaasneks seega keeruline ja kallis menetlus, ning
– tõsised probleemid tarnijatele seoses väljaspool liitu asuvatelt tootjatelt detailse teabe saamisega kokkupandud toodete igas osas sisalduvate väga ohtlike ainete kohta.
45 Prantsuse valitsus leiab, et REACH-määruse artikli 3 punktis 3 on toode määratletud kui valmistatud ese, mille kuju määrab tema funktsiooni suuremal määral kui tema keemiline koostis. Selle määratluse alt ei ole välja jäetud ühtegi eset, kui esemele antakse tootmise käigus teatud kuju, pinnaviimistlus või kujundus ning need elemendid määravad tema funktsiooni suuremal määral kui tema keemiline koostis. Määruse artikli 7 lõikes 2 ja artiklis 33 ei ole ette nähtud toote mõiste kitsamat tõlgendust, kui see on toodud määruse artikli 3 punktis 3.
46 Selles osas tuleb märkida, et toote mõiste on viidatud artiklis määratletud kui „ese, millele antakse tootmise käigus teatud kuju, pinnaviimistlus või kujundus, mis määrab tema funktsiooni suuremal määral kui tema keemiline koostis”.
47 Sellest määratlusest nähtub, et eseme kvalifitseerimine tooteks REACH-määruse tähenduses tugineb kolmele koosseisutunnusele. Esiteks hõlmab toote mõiste üksnes neid esemeid, mis on „toodetud”. See mõiste kehtib seega üksnes valmistatud esemete ja mitte looduslikus olekus esemete suhtes. Teiseks peab tootmine andma sellele esemele lisaks muudele, eelkõige füüsilistele või keemilistele tunnustele, „teatud kuju, pinnaviimistluse või kujunduse”. Kolmandaks peab tootmise käigus antud kuju, pinnaviimistlus või kujundus määrama selle eseme funktsiooni suuremal määral kui tema keemiline koostis.
48 Eelotsusetaotluse esitanud kohtu kirjeldatud olukord puudutab „kompleksset” toodet, sest see toode koosneb erinevatest valmistatud esemetest, mis vastavad REACH-määruse artikli 3 punktis 3 nimetatud tingimustele. Sellises olukorras kerkib küsimus, kas tooteks kvalifitseerimine kehtib terve toote kohta ja samas ka iga selle koostises oleva toote suhtes.
49 Selles osas tuleb tõdeda, et REACH-määrus ei sisalda erisätteid erinevatest toodetest koosneva kompleksse toote suhtes. Selliste sätete puudumisest tuleb määruse peamist eesmärki arvestades järeldada, et seadusandja soov ei olnud reguleerida kõiki valmistatud tooteid, vaid kontrollida keemilisi aineid, kas eraldi ainena või segatuna teistesse ainetesse ning siis – eelkõige määruse artiklis 7 ammendavalt loetletud juhtudel –, kui need sisalduvad tootes.
50 Erisätete puudumisel ei ole järelikult võimalik teha vahet kompleksses tootes sisalduva toote ja eraldi esinevate toodete vahel; selline eristus puudub ka REACH-määruses. Küsimus, kas kompleksset toodet ennast saab kvalifitseerida tooteks määruse tähenduses, sõltub seega üksnes määruse artikli 3 punktis 3 toodud kriteeriumide kontrollimisest.
51 Üksnes juhul, kui eseme tootmisel antakse sellele mitme toote lisamisega teatud kuju, pinnaviimistlus või kujundus, mis määrab tema funktsiooni suuremal määral kui tema keemiline koostis, saab selle eseme kvalifitseerida tooteks. Erinevalt tavalisest kokkupanemisest peab sellise tootmisega seega kaasnema koostisainetena kasutatud toodete kuju, pinnaviimistluse või kujunduse muutmine.
52 See ei tähenda aga, et tootmises kasutatud toode ei oleks pärast seda enam käsitatav tootena. Selles osas tuleb märkida, et REACH-määruse artikli 2 lõikes 2 on ette nähtud, et „direktiivis [2006/12] määratletud jäätmeid ei loeta aineks, seguks või tooteks [viidatud] määruse artikli 3 tähenduses”. Eeltoodust järeldub, et ese, mis vastab määruse artikli 2 lõikes 2 toodud tingimustele, ei ole enam „toode” REACH-määruse tähenduses, kui sellest on saanud jääde liidu õiguse tähenduses (kohtuotsus Commune de Mesquer, C‑188/07, EU:C:2008:359, punkt 40). Peale selle ei sisalda määrus aga ühtegi sätet, mille kohaselt saaks ese, mis vastab toote mõistele määruse artikli 3 punkti 3 tähenduses, hiljem selle omaduse kaotada.
53 Eeltoodust nähtub, nagu seda märkis ka kohtujurist enda ettepaneku punktis 31, et valmistatud ese, mis vastab REACH-määruse artikli 3 punktis 3 toodud tingimustele, ei lakka olemast toode, kui see liidetakse terviktoote valmistamiseks teiste esemetega või kinnitatakse nendega. Sellisel juhul on valmistatud ese jätkuvalt „toode” selle sätte tähenduses. Ta jääb selleks, kuni tal on teatud kuju, pinnaviimistlus või kujundus, mis määrab tema funktsiooni suuremal määral kui tema keemiline koostis või kuni temast ei ole saanud jäädet direktiivi 2006/12 tähenduses.
54 Järelikult kvalifitseeritakse tooteks iga ese, mis vastab REACH-määruse artikli 3 punktis 3 toodud kriteeriumidele ja mis on osa komplekssest tootest, välja arvatud juhul, kui tootmise tulemusena on sellest esemest saanud jääde või on ta kaotanud enda kuju, pinnaviimistluse või kujunduse, mis määrab tema funktsiooni suuremal määral kui tema keemiline koostis.
REACH-määruse artikli 7 lõige 2
55 REACH-määruse artikli 7 lõikes 2 ette nähtud teavitamiskohustus kehtib toodete importijate ja ka valmistajate suhtes, kellest viimased on määratletud määruse artikli 3 punktis 4 kui „füüsiline või juriidiline isik, kes toote [liidu] piires valmistab või kokku paneb”. Sellest määratlusest nähtub, et toote valmistaja mõiste hõlmab üksnes neid füüsilisi või juriidilisi isikuid, kes toote liidu territooriumil ise valmistavad või kokku panevad. Seega üksnes juhul, kui isik toodab või paneb kokku liidu territooriumil eseme, mis vastab toote määratlusele määruse artikli 3 punkti 3 tähenduses, kehtivad selle isiku suhtes valmistajana määruse artikli 7 lõike 2 sätted. Järelikult nähtub REACH-määruse artikli 3 punktist 4 koostoimes artikli 7 lõikega 2, et valmistajate teavitamiskohustus hõlmab üksnes nende enda poolt valmistatud või kokku pandud tooteid.
56 Seda tõlgendust kinnitab määruse põhjendus 29, milles on ette nähtud, et „[k]una tootjad ja importijad peaksid vastutama oma toodete eest, on asjakohane kohaldada registreerimisnõuet ainete suhtes, mille eraldumine on ette nähtud ning mis ei ole selleks kasutusalaks registreeritud” ja lisatud, et „[v]äga ohtlikest ainetest, mida esineb toodete koostises tonnaaži ja kontsentratsiooni piirmääradest rohkem ning millega kokkupuudet ei ole võimalik vältida ning mida keegi ei ole selleks kasutusalaks registreerinud, tuleks [ECHA-t] teavitada”. Enesekohase asesõna „oma” kasutamisega soovis seadusandja seega väljendada enda soovi piirata REACH-määruse artikli 7 lõikes 1 ja artikli 7 lõikes 2 ette nähtud registreerimis- ja teavitamiskohustuse kohaldamisala nende toodetega, mille valmistajad on ise tootnud või kokku pannud.
57 Järelikult ei kehti toote valmistaja teavitamiskohustus REACH-määruse artikli 7 lõike 2 kohaselt kolmanda isiku poolt toodetud toote suhtes, isegi kui valmistaja kasutab seda tootmistegurina.
58 Selline REACH-määruse artikli 7 lõike 2 sõnasõnaline tõlgendus on kooskõlas teavitamiskohustusega järgitava eesmärgiga ja üldiselt määruse ülesehitusega. Määruse põhjendusest 21 tuleneb nimelt sisuliselt, et registreerimise ja hindamise eesmärk on täiendada veelgi ainete kohta teadaolevat teavet ja vajaduse korral kasutatakse seda „autoriseeringute andmise või piirangute seadmise menetluse algatamiseks käesoleva määruse alusel või riskijuhtimise menetluse algatamiseks muude ühenduse õigusaktide alusel”.
59 Kooskõlas selle üldise eesmärgiga on REACH-määruse artikli 7 lõikes 2 ette nähtud teavitamiskohustuse eesmärk teavitada ECHA-t teatud väga ohtlikest ainetest, mida ei ole registreeritud. Kui sellised ained sisalduvad toodetes, ei kehti nende suhtes määruse artiklis 6 ette nähtud üldine registreerimiskohustus toote kui sellisena või segu osana ega määruse artiklis 10 ette nähtud üldiseks registreerimiseks esitatava teabe edastamiskohustus.
60 Vältimaks teabepuudust toodetes väga ohtlike ainete kasutamise kohta, nõuab määruse artikli 7 lõige 2 nende toodete valmistajatelt ja importijatelt, et nad esitaksid ECHA-le teatud teabe. REACH-määruse artikli 7 lõike 4 punkti e kohaselt sisaldub selles teavitamises „toote koostisesse kuuluva(te) aine(te) kasutusala(de) lühikirjeldus vastavalt VI lisa punktile 3.5 ja toote või toodete kasutusalade lühikirjeldus”.
61 Seetõttu on toote valmistaja REACH-määruse artikli 7 lõikes 2 toodud juhtudel kohustatud teavitama ECHA-t tema poolt toodetud või kokku pandud toodetes esinevatest väga ohtlikest ainetest. Kui teine valmistaja kasutab seda toodet järgnevalt kompleksse toote tootmistegurina, ei ole see teine valmistaja kohustatud omalt poolt teavitama ECHA-t asjaomaste ainete esinemisest selles tootes. Selline teavitamine oleks topelttöö, kui arvestada, et seda on juba teinud asjaomase toote valmistaja. Selline üleliigne ja kasutu koormus oleks vaevalt kooskõlas proportsionaalsuse põhimõttega, mille järgimisele kutsutakse määruse põhjenduses 130.
62 Järelikult on toote valmistaja määruse artikli 7 lõike 2 kohaldamisel kohustatud kindlaks määrama, kas tema toodetud tootes esineb väga ohtlikku ainet kontsentratsioonis üle 0,1 massiprotsendi.
63 Eespool tehtud järeldusi on võimalik mutatis mutandis üle kanda REACH-määruse artikli 7 lõikes 2 importijate suhtes ette nähtud teavitamiskohustusele.
64 Mõiste „importija” on määruse artikli 3 punktis 11 määratletud kui „[liidus] asutatud füüsiline või juriidiline isik, kes vastutab impordi eest” ja import ise on määratletud määruse artikli 3 punktis 10 kui „sissevedu [liidu] tolliterritooriumile”.
65 Seda määratlust arvestades on ühest või mitmest esemest, mis vastavad mõistele „toode” REACH-määruse artikli 3 punkti 3 tähenduses, koosneva toote importija määruse artikli 7 lõike 2 kohaldamisel käsitatav selle toote või nende toodete importijana.
66 Tuleb rõhutada, nagu see nähtub ka kohtujuristi ettepaneku punktist 49, et REACH-määruse artikli 7 lõikes 2 tootjatele ja importijatele pandud kohustuse eesmärk on tagada, et ECHA-t teavitatakse parimal võimalikul moel toodetes väga ohtlike ainete kasutamisest. Ühtlasi saab ECHA importijatele pandud teavitamiskohustuse abil teada, millises koguses viiakse turule väga ohtlikke aineid. Nagu nähtub määruse põhjendusest 34, siis „need [mahud] näitavad inimese ja keskkonna võimalikku kokkupuudet ainega”.
67 Nagu märkis kohtujurist enda ettepaneku punktis 68, siis vastupidise tõlgenduse korral tekiks oht, et ECHA-l puudub teave väga ohtlike ainete kasutamise ja siseturule viidud selliste ainete koguste kohta. Selline olukord ei ole kooskõlas määruse eesmärgiga, milleks on tagada inimeste tervise ja keskkonna kaitstuse kõrge tase.
68 Komisjon tõi enda seisukohtades esile asjaolu, et importijatel võib olla raske saada kolmandates riikides asuvatelt tarnijatelt nõutud teavet. Sellised raskused ei saa aga mõjutada määruse artikli 7 lõikele 2 antavat tõlgendust.
69 Järelikult on erinevatest toodetest kokku pandud toote importija REACH-määruse artikli 7 lõike 2 kohaldamisel kohustatud kindlaks määrama, kas tema valmistatud tootes esineb väga ohtlikku ainet kontsentratsioonis üle 0,1 massiprotsendi.
REACH-määruse artikkel 33
70 REACH-määruse artikli 33 lõikes 1 on ette nähtud, et „[i]ga tarnija, kelle tarnitav toode sisaldab [väga ohtliku ainena määratletud] ainet […] kontsentratsioonis üle 0,1 massiprotsendi, esitab toote saajale piisavalt tarnijale kättesaadavat teavet, et võimaldada toote ohutut kasutamist, sealhulgas minimaalselt kõnealuse aine nimetuse”. Määruse artikli 33 lõike 2 kohaselt on analoogiline kohustus tarnijal, kelle tarnitav toode vastab samadele tingimustele, kui tarbija esitab vastava taotluse.
71 Mõiste „toote tarnija” on määruse artikli 3 punktis 33 määratletud kui „toote valmistaja või importija, levitaja või muu tarneahelas tegutseja, kes toote turule viib”.
72 Turuleviimise mõiste on omakorda määratletud määruse artikli 3 punktis 12 järgmiselt: „kolmandatele isikutele tasu eest või tasuta tarnimine või kättesaadavaks tegemine. Importi käsitatakse turuleviimisena”.
73 Eeltoodust nähtub, et REACH-määruse artiklis 33 ette nähtud kohustus kehtib kõigi tarneahelasse kuuluvate isikute suhtes, kui nad teevad toote kättesaadavaks kolmandatele isikutele.
74 See kohustus erineb mitmes aspektis määruse artikli 7 lõikes 2 ette nähtud teavitamiskohustusest.
75 Esmalt on selle isikuline kohaldamisala palju laiem kui määruse artikli 7 lõikel 2. Viimane puudutab üksnes tootjaid ja importijaid, samas kui määruse artiklis 33 ette nähtud teavitamiskohustus kehtib kõigi tarneahelasse kuuluvate isikute suhtes. Seega on REACH-määruse artikli 7 lõikes 2 ette nähtud teavitamiskohustuse adressaat üksnes ECHA, aga artiklis 33 ette nähtud teabe edastamise kohustusest saab kasu palju isikuid. Vastavalt artikli 33 lõikele 1 peab teabe esitama kõikidele „toote saajatele”, see tähendab vastavalt määruse artikli 3 punktile 35 „tööstuslikul või kutsealasel eesmärgil kasutaja[tele] või levitaja[tele], kellele toodet tarnitakse, välja arvatud tarbijad”. REACH-määruse artikli 33 lõikes 2 nimetatud teave tuleb edastada vastava taotluse esitanud tarbijale.
76 Lisaks erineb REACH-määruse artiklis 33 ette nähtud kohustus määruse artikli 7 lõikes 2 ette nähtud kohustusest kohaldamise tingimuste poolest. Nagu on rõhutatud käesoleva kohtuotsuse punktis 39, tekib teavitamiskohustus juhul, kui samal ajal on täidetud neli tingimust, mille hulgas on väga ohtliku aine sisalduse piirmäära 0,1 massiprotsenti puudutav tingimus. Määruse artikli 33 järgi on see aga ainus nõutav tingimus.
77 Lõpuks erinevad üksteisest ka teavitamiskohustuse ja teabe esitamise kohustuse täitmise mehhanismid tulenevalt mõlema kohustuse eesmärgist. Teavitamiskohustuse eesmärk on teavitada ECHA-t toodetes väga ohtlike ainete kasutamisest, et pädevad ametiasutused saaksid vajaduse korral rakendada riskijuhtimismeetmeid REACH-määrusega kindlaks määratud autoriseeringute andmise ja piirangute seadmise menetlustes. Määruse artiklis 33 ette nähtud teabe edastamise kohustus teenib samamoodi üldiselt inimese tervisele ja keskkonnale kahjuliku toime vältimise eesmärki, kuid see peab samas, nagu nähtub sisuliselt määruse põhjendustest 56 ja 58, andma kõigile tarneahelasse kuuluvatele isikutele võimaluse võtta enda võimaluste piires riskijuhtimismeetmeid toodetes väga ohtlike ainete esinemise korral, et tagada nende toodete ohutu kasutamine.
78 Teabe edastamise kohustus peab seega kaudselt võimaldama ettevõtjatel ja tarbijatel valida enda tarnija, olles täielikult teadlik toodete omadustest, sealhulgas nende kokkupanemisel kasutatud toodetest. Sellega seoses tuleb meenutada, et REACH-määruse põhjenduse 12 kohaselt on „[selle] määrusega loodava uue süsteemi oluline eesmärk […] soodustada ohtlike ainete asendamist lõpuks vähemohtlike ainete või tehnoloogiatega, ning kui leidub majanduslikult sobivaid ja tehniliselt rakendatavaid alternatiive, siis selline asendamine tagada”, ning see eesmärk väljendub ka määruse artiklis 55, mis näeb sõnaselgelt ette väga ohtlike ainete „järkjärgulise asendamise sobivate alternatiivsete ainete või tehnoloogiatega, kui need on majanduslikult sobivad ja tehniliselt rakendatavad”.
79 Need erinevad vaatenurgad räägivad aga kokkuvõttes sellise tõlgendamise kasuks, mis tagaks REACH-määruse artiklis 33 ette nähtud teabe edastamise kohustuse tõhususe kogu tarneahelas kuni lõpptarbijani välja. Tarneahelas üksteisele järgnevate isikute kohustus teavet edastada peab seega saatma asjaomast toodet kuni lõpptarbijani välja.
80 Kuna see kohustus tuleneb otseselt asjaolust, et toode sisaldab väga ohtlikku ainet, oleks nimetatud kohustusega vastuolus see, kui toote lisamine tootmistegurina komplekssesse tootesse katkestaks teabe edastamise kohustuse ülemineku tarneahelas osalevate isikute vahel.
81 Mis puudutab Euroopa Kohtule seisukohti esitanud mõne menetlusosalise kartusi, et selline süsteem ei ole kooskõlas proportsionaalsuse põhimõttega, siis selles osas tuleb nentida, et teabe edastamise kohustus tugineb REACH-määruse artikli 7 lõikes 2 ette nähtud teavitamiskohustusele ja täiendab seda, nähes väga ohtliku aine esinemisel ette sellekohase teabe edastamise kõigile tarneahelas osalejatele kuni lõpptarbijani välja. Selle kohustuse ulatus on siiski piiratud määruse artiklis 33, milles on täpsustatud, et edastatakse „[tarnijale] piisavalt kättesaadavat teavet, et võimaldada toote ohutut kasutamist”, ja see peab sisaldama minimaalselt kõnealuse aine nimetust. Seda miinimumnõuet ei saa aga pidada liigselt koormavaks.
82 Eeltoodust nähtuvalt tuleb REACH-määruse artiklit 33 tõlgendada nii, et selle sätte kohaselt peab sellise toote tarnija, mille üks või mitu koostisosa sisaldavad üle 0,1 massiprotsendi määruse artikli 59 lõike 1 alusel väga ohtliku ainena määratletud ainet, teavitama adressaati ja vastava taotluse esitamisel tarbijat selle aine esinemisest, teatades neile minimaalselt kõnealuse aine nimetuse.
83 Kõiki eeltoodud kaalutlusi arvestades tuleb esitatud küsimusele vastata järgmiselt:
– REACH-määruse artikli 7 lõiget 2 tuleb tõlgendada nii, et selle sätte kohaselt peab tootja kindlaks määrama, kas tema valmistatud tooted sisaldavad üle 0,1 massiprotsendi määruse artikli 59 lõike 1 alusel väga ohtliku ainena määratletud ainet, ning mitmest tootest koosneva toote importija peab iga toote puhul kindlaks määrama, kas see sisaldab üle 0,1 massiprotsendi väga ohtlikku ainet.
– REACH-määruse artiklit 33 tuleb tõlgendada nii, et selle sätte kohaselt peab sellise toote tarnija, mille üks või mitu koostisosa sisaldavad üle 0,1 massiprotsendi määruse artikli 59 lõike 1 alusel väga ohtliku ainena määratletud ainet, teavitama adressaati ja vastava taotluse esitamisel tarbijat selle aine esinemisest, teatades neile minimaalselt kõnealuse aine nimetuse.
84 Kuna põhikohtuasja poolte jaoks on käesolev menetlus eelotsusetaotluse esitanud kohtus pooleli oleva asja üks staadium, otsustab kohtukulude jaotuse siseriiklik kohus. Euroopa Kohtule seisukohtade esitamisega seotud kulusid, välja arvatud poolte kohtukulud, ei hüvitata.
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 18. detsembri 2006. aasta määruse (EÜ) nr 1907/2006, mis käsitleb kemikaalide registreerimist, hindamist, autoriseerimist ja piiramist (REACH) ja millega asutatakse Euroopa Kemikaalide Agentuur ning muudetakse direktiivi 1999/45/EÜ ja tunnistatakse kehtetuks nõukogu määrus (EMÜ) nr 793/93, komisjoni määrus (EÜ) nr 1488/94 ning samuti nõukogu direktiiv 76/769/EMÜ ja komisjoni direktiivid 91/155/EMÜ, 93/67/EMÜ, 93/105/EÜ ja 2000/21/EÜ ning mida on muudetud komisjoni 14. aprilli 2011. aasta määrusega (EÜ) nr 366/2011, artikli 7 lõiget 2 tuleb tõlgendada nii, et selle sätte kohaselt peab tootja kindlaks määrama, kas tema valmistatud tooted sisaldavad üle 0,1 massiprotsendi määruse artikli 59 lõike 1 alusel väga ohtliku ainena määratletud ainet, ning mitmest tootest koosneva produkti importija peab iga toote puhul kindlaks määrama, kas see sisaldab üle 0,1 massiprotsendi väga ohtlikku ainet.
Muudetud määruse nr 1907/2006 artiklit 33 tuleb tõlgendada nii, et selle sätte kohaselt peab sellise toote tarnija, mille üks või mitu koostisosa sisaldavad üle 0,1 massiprotsendi määruse artikli 59 lõike 1 alusel väga ohtliku ainena määratletud ainet, teavitama adressaati ja vastava taotluse esitamisel tarbijat selle aine esinemisest, teatades neile minimaalselt kõnealuse aine nimetuse.

matches: kohus Kohus Kohus Kohus Kohus kohus kohus


Gopro hero4 aku müük tikkimiskomplektid müük: Autode müük leedus korterite üürimine otse omanikult tallinnas
Maa müük läänemaal mac book pro müük. ipad müük 2020 müük kookosjahu hind.osta puhelin müük kiinasta best black friday deals uk beauty..
Gopro hero4 aku müük tikkimiskomplektid müük. kihlasrmuse hind osta windows 10 tuoteavain
Big bag kottide müük biggest black friday deals uk
Big bag kottide müük biggest black friday deals uk. sõidukilomeetri hind htc vive black black friday 2020 canada.autoklaaside müük ja paigaldus psp konsool müük.kinnisvara müük saaremaal black friday dell xps bodypaint 13
Gopro hero4 aku müük tikkimiskomplektid müük. jõulupuude müük mb veljed müük.hamstri müük laulupeo pileti hind kingitus 2020 gopro
Kasutatud htc one m8 hind elupuude müük ja istutamine xbox 360 ostatnia gra gaasiseadme paigaldus hind fototehnika müük plastiku müük tartus.Eesti vabariik 100 kingitus a2 paber müük Parimad pakkumised poodides suvilate müük pärnumaal laminaadid hammastele hind vuti tibude müük black friday samsung tablet deals külmkapi tihendi müük Imac black friday 2020 canada rasestumisvastase implantaadi hind.Asfalti ruutmeetri hind hauaplatsi hind tartus.Osta akku autoon nulla osta al lavoro subordinato.Hind helicopter armament nike black friday uk.Sony black friday deals samsung s7 hindi.Keerdtrepp müük viina tellimine liitri hind.Hormoonspiraal hind http www ostan es ir.Alupex presstangid müük aknakile hind.Lg g5 review in hindi jacob colinn sooduskood.Gta v hindi kasutatud lumelaudade müük.Massaaživannide gopro müük telia digiboks müüa.Kuponger coop asfaltti tonni hind.Liiva müük hind samsung galaxy s10 plus müük.Black friday booking com septik 2m3 hind
Convert english to hindi lubja müük.Razer phone müük lõnga müük pärnus.Alpaka lõnga müük palo santo puu müük.Jack daniels honey hind müük vikingline ee boonus.Telefoni ümbrised müük millist nõudepesumasinat osta.Tara synonyms in hindi black friday com lowes.Apple arvutid müük säästukaardi kampaaniad.Glütseriin müük tiikpuu hind.Samsung a50 hind kaevu käsipump müük.Müüa maja otse omanikult kordusülevaatuse hind.Must kalamari hind the hinds head pub norton in hales.Purjekas müük kruusa müük tallinn Audi q3 hindi kia müük tartus.Geforce gtx 970 müük tuc küpsised kampaania gopro hero4 aku müük tikkimiskomplektid müük Www hindi song in black friday wikipedia usa tsingitud viking line kupongit äge kingitus mehele torude müük goji marjad osta Naha müük tallinn montale osta.Klaaspaketi u väärtus mini bmx osta.Plaatimissegu hind kasutatud autode eripakkumised.Call of duty ww2 ps4 hindi müük milline ratas osta.Kulla kokkuost parim hind kaskokindlustuse pakkumised.Bluetooth kõrvaklapid müük black friday really worth it.Osta blue yeti detroit become human ostaggio.Pildiraamide müük black friday 2020 tv deals 80 inch.Http www osta kz black friday samsung galaxy s9.Moodulkorstna ladumise hind volkswagen müük eestis.Nikon d5500 hind yorkshire terrier müüa.Batuudi müük tallinnas mini cooper hindi.Ahjuuksed müük samoyed kutsikad müüa.Ipad hindi translation black friday electronics 2020 Pandi hindi word meaning massaažirull müük.Asus zenbook ux305ca hind puidufreeside müük.Basenji hund wesen replay black jeans black friday sale.Milline kohvimasin osta chilli pakkumised.Osta myy auto haagissuvila telk müük müük.Palkmajade müük võrumaal synlab kinkekaart.Esta taotluse hind tolmuimeja voolikute müük.Milline lumepuhur osta sony tikkimiskomplektid xperia z2 price in lebanon.Leatherman tread müük gta v hindi games.Pelleti müük harjumaal hindustan office.Lennupiletid pakkumised black friday facebook banner Osta arvutihiir keha kaal müük.Best buy black friday ad 2020 video games servamata lauad müük.Walmart black friday ads v osta spa kinkekaart.Ross black friday coupons viru keskuse kinkekaardid.Tattoo hindu hombre kõne hind türki.Reebok black friday avast vpn black friday.Black friday perfume sale arvutitark kinkekaart.Kingituse kiirabi tartu suzuki intruder 1800 müük.Apple pencil müük väetise müük tartus.Osta auto rovaniemi xbox one elite controller black friday sale.Dji phantom 4 müük rmk küttepuidu hinnad.When is amazon black friday 2020 canada selfie pulk müük.Graniitkillustiku müük pärnus hormonaalne spiraal hind Pelleti müük luna tartumaal messing hindi translation.Istanbul grill potikuusk hind.Aprilia müük eestis rehvide müük valgas.Millist tekki osta didriksons parka osta.Webasto hind black friday games ps4.Black friday headphone deals 2020 usa gopro hero 5 müüa.Ülemiste keskus must reede õhksoojuspumba paigaldus hind.Huawei black friday deals south africa black friday usa 2020 crazy.Aknapesu hind eko osta lursoft.Katuseredel hind serviiside müük Gopro hero4 aku müük tikkimiskomplektid müük Viking line rabattkod 2020 black friday musta mulla müük vrumaal nikon d3100 müük news articles.Pur soojustus hind north face black friday sale uk Husky müük eestis hind19Taksomeetrite müük google black friday selincro costo nulla osta fiat black friday watches 2020 south africa hind playstation vue hindi channels how long will black friday last šamaanitrumm müük
Akira full movie hindi download best retro record player.Betoonelement maja hind fallout 4 ps4 müük tikkimiskomplektid
Honda kampaania küttepuude airsoft müük põltsamaal.Wii mängud müük pakkumised ee toit.Rollerauto müük drift trike müük.Autovaruosade müük rakveres kuidas osta xbox one mänge.Koolikaupade müük stihl mootorsaag müük.Tahutud palgi müük elektrigrill müük.Bmw x4 hind huawei black friday hero deals south africa.Pvc paatide müük huawei watch osta.Black friday pc games deals yxes ripsmeseerumi müük.Black friday newspaper 2020 sombrero müük.Kütuse pihustid müük puidu müük tartu.Võida reis portugali black friday 2020 offers in lahore.Helikaart müük ehitusmaterjalide müük võrus.Red dead redemption 2 black friday sale ps4 odav ööbimine kuressaares
Moodulkorstna hind suitsu hinnad ps4 black friday 2020 south africa rdu klaasimise hind lätis meened kingitused dominos black friday promo code 2020 Ratsavarustuse müük crocs ostaaHindu tattoo madratsite müük tartus posta kodu hüdrauliline puulhkuja müük briti kassipojad müüa izmir gaziemir linnateater kinkekaart.mootoriga tõukeratas müük tour black friday 2020 miami jack daniels viski hind honda civic müük Brow henna müük nikon d750 black friday deals 2020.Osta lippu bussi elisa black friday offer.Mänguasjade allahindlused fifa 17 black friday fifa points.Silmud müük pzu ee kampaania.Kinnistu müük ja käibemaks osta polaroid päikeseprillid.Nike air max thea müük murtud maakivi hind.Sealiha hind 2020 solaariumi kreemide hero müük.Apple watch series 3 black friday 2020 deals kust osta taruvaiku.Ruubiku kuubik müük 2x2 taskukellade müük.Moodulmaja hind kust osta elupuud.Black friday november 2020 south africa offroad tikkimiskomplektid võistlused müük
Muld müük müük tallinn millist auto akut osta
Unikivi müük tartu iphone 6 32gb hind.Wrc 5 ps3 müük mi 35 super hind helicopter.Labrador retriever müük playstation 3 move müük.Hyundai avante pärlikeede merekonteineri müük.3d põrand hind 4x100 valuveljed müük.Rademar must reede osta tesla auto.Black friday france zara laste krossikate müük.Premia jäätis kampaania iphone 7 plus camera features in hindi.Nurgavannide müük iphone 6 plus features in hindi.Cnc masin müük trekkinn black friday 2020.Värske angerja hind hindedreef 12 kapellen.Ahjupotid müük lümfiteraapia hind.Muusikakeskused müük elektriline saeketi teritaja müük.Label black meaning in hindi osta office paketti