Veterinaarnõuded kodulindude ja nende haudemunadega kauplemisel – Riigi Teataja
Veterinaarnõuded kodulindude ja nende haudemunadega kauplemisel
Veterinaarnõuded kodulindude ja nende haudemunadega kauplemisel - sisukord
2 LINDUDEGA KAUPLEMISE VETERINAARNÕUDED
§ 3 Kodulinnu päritoluettevõtte kohta esitatavad veterinaarnõuded
§ 4 Kodulindude veo kohta esitatavad veterinaarnõuded
§ 5 Sugu- ja tootmislindude kohta esitatavad veterinaarnõuded
§ 6 Haudemunade kohta esitatavad veterinaarnõuded
§ 7 Ööpäevaste tibude kohta esitatavad veterinaarnõuded
§ 8 Tapalindude kohta esitatavad veterinaarnõuded
§ 9 Uluklinnupopulatsiooni täienduseks mõeldud üle 72 tunni vanuste lindude kohta esitatavad veterinaarnõuded
§ 10 Vähem kui 20 linnust või haudemunast koosneva kaubasaadetise kohta esitatavad veterinaarnõuded
§ 11 Loomatervisesertifikaadi kohta esitatavad nõuded
RTL 2004, 73, 1203
Veterinaarnõuded kodulindude ja nende haudemunadega kauplemisel1
Vastu võetud 27.05.2004 nr 101
Määrus kehtestatakse «Loomade ja loomsete saadustega kauplemise ning nende impordi ja ekspordi veterinaarjärelevalve seaduse» (RT I 2004, 34, 236) § 10 lõike 2 alusel.
(1) Määrusega kehtestatakse veterinaarnõuded Euroopa Liidu liikmesriikidega (edaspidi liikmesriik) toimuva kodulindude ja nende haudemunadega kauplemise suhtes.
(2) Määruse nõudeid ei kohaldata kodulindude ja nende haudemunade teise liikmesriiki loomanäitusele või -võistlusele toimetamise korral.
1) kodulind – kana, kalkun, pärlkana, hani, part, vutt, tuvi, faasan, põldpüü või silerinnaliste perekonda (Ratitae) kuuluv lind, kes on üles kasvatatud või keda on peetud aretuseks, liha või toidumunade tootmiseks või uluklinnupopulatsiooni täienduseks;
2) haudemuna – hautamiseks mõeldud punktis 1 nimetatud kodulindude muna;
3) ööpäevane tibu – alla 72 tunni vanune söötmata kodulind; muskuspart (Cairina moschata) ja ristandid võivad olla söödetud;
4) sugulind – vähemalt 72 tunni vanune kodulind, keda peetakse haudemunade tootmiseks;
5) tootmislind – vähemalt 72 tunni vanune kodulind, keda peetakse liha või toiduks kasutatavate munade tootmiseks või keda kasvatatakse uluklinnupopulatsiooni täienduseks;
6) tapalind – kodulind, kes saadetakse tapmisele hiljemalt 72 tunni jooksul pärast tapamajja saabumist;
7) linnukari – samaväärse loomatervishoiualase staatusega linnud, keda peetakse samas loomakasvatushoones, -rajatises või loomade pidamiseks piiritletud alal ja kes moodustavad ühtse epidemioloogilise üksuse. Loomakasvatushoones pidamise korral moodustavad linnukarja kõik linnud, keda peetakse ühes ruumis või ruumides, mille vahel toimub õhuvahetus;
8) haudejaam – põllumajandusettevõte või selle osa (edaspidi ettevõte), kus hautatakse haudemune ööpäevaste tibude saamiseks.
2. peatükk LINDUDEGA KAUPLEMISE VETERINAARNÕUDED
§ 3. Kodulinnu päritoluettevõtte kohta esitatavad veterinaarnõuded
(1) Sugu- ja tootmislinde ja nende haudemune ning ööpäevaseid tibusid võib toimetada teise liikmesriiki üksnes ettevõttest, mida on tunnustanud Veterinaar- ja Toiduamet ja mille kohta on antud tunnustamise number.
(2) Lõikes 1 nimetatud kodulinnud ja haudemunad pärinevad põllumajandusettevõttest ja piirkonnast, millele ei ole lähtuvalt Euroopa Liidu või Eesti õigusaktidest kehtestatud kodulindude liikumist piiravat loomatauditõrje alast keeldu või kitsendust, ning kõik selles põllumajandusettevõttes peetavad kodulinnud on teise liikmesriiki toimetamiseks kasutatavale veovahendile laadimise päeval terved.
(3) Lõigetes 1 ja 2 sätestatud nõudeid ei kohaldata üle 72 tunni vanuste uluklinnupopulatsiooni täienduseks mõeldud lindude suhtes.
§ 4. Kodulindude veo kohta esitatavad veterinaarnõuded
(1) Kodulinde võib teise liikmesriiki toimetada sellise piirkonna, kus esineb lindude gripp või Newcastle’i haigus, kaudu üksnes magistraalteed või raudteed mööda.
(2) Veovahend ning müügi- ja veopakend peavad olema valmistatud nii, et oleks välistatud sõnniku väljapudenemine ja oleks tagatud võimalikult vähene sulgede sattumine väljapoole veovahendit, müügi- või veopakendit ning et oleks võimalik veetavaid linde jälgida; ringluspakend peab olema puhastatav ja desinfitseeritav.
(3) Veovahend ning ringluspakend puhastatakse ja desinfitseeritakse enne peale- ja pärast mahalaadimist.
§ 5. Sugu- ja tootmislindude kohta esitatavad veterinaarnõuded
(1) Teise liikmesriiki toimetatavad sugu- või tootmislinnud, välja arvatud uluklinnupopulatsiooni täienduseks mõeldud üle 72 tunni vanused linnud, pärinevad tunnustatud ettevõttest, kus neid on peetud enne teise liikmesriiki toimetamiseks veovahendile laadimist vähemalt 6 nädalat või nende koorumisest alates.
(2) Kodulindude tervisliku seisundi kindlakstegemiseks teeb veterinaarjärelevalve ametnik või volitatud veterinaararst kliinilise läbivaatuse 48 tundi enne kodulindude teise liikmesriiki toimetamiseks kasutatavale veovahendile laadimist ning kodulindudel ei tohi olla ühegi kodulindudele nakkava loomataudi kliinilisi tunnuseid.
(3) Kui teises liikmesriigis rakendatakse Euroopa Komisjoni poolt heakskiidetud loomatauditõrje programmi mõne lindudele nakkava loomataudi suhtes, tohib selle loomataudi suhtes vastuvõtlikke linde sellesse liikmesriiki toimetada üksnes samasuguse loomatervishoiu alase staatusega piirkonnast.
(4) Sugu- või tootmislinde veetakse teise liikmesriiki toimetamise korral nii, et ühes müügi- ja veopakendis on üksnes samast ettevõttest pärinevad linnud, kes on sama liiki, ühevanused ja kes toimetatakse teise liikmesriiki samal eesmärgil, ning müügi- ja veopakendile on märgitud päritoluettevõtte tunnustamise number.
(5) Sugu- või tootmislinnud veetakse teise liikmesriiki toimetamise korral viivitamata sihtkohaettevõttesse nii, et nad ei puutuks kokku lindudega, kes ei vasta selle määruse nõuetele.
§ 6. Haudemunade kohta esitatavad veterinaarnõuded
(1) Teise liikmesriiki toimetatavad haudemunad pärinevad tunnustatud ettevõtte sugulindude linnukarjast, kus neid on peetud enne teise liikmesriiki toimetamiseks veovahendile laadimist vähemalt 6 nädalat, ning juhul, kui linnukari on vaktsineeritud, peab vaktsineerimine olema läbi viidud selle määruse nõuete kohaselt.
(2) Sugulindude linnukarja tervisliku seisundi kindlakstegemiseks teeb veterinaarjärelevalve ametnik või volitatud veterinaararst kliinilise läbivaatuse 72 tundi enne haudemunade teise liikmesriiki toimetamiseks kasutatavale veovahendile laadimist ning karja lindudel ei tohi olla ühegi lindudele nakkava loomataudi kliinilisi tunnuseid.
(3) Teise liikmesriiki veetavad haudemunad on nõuetekohaselt märgistatud ja desinfitseeritud.
(4) Haudemune tohib teise liikmesriiki toimetada üksnes ringluspakendis, mis on enne kasutamist puhastatud ja desinfitseeritud või ühekorrapakendis.
(5) Haudemune veetakse teise liikmesriiki toimetamise korral nii, et ühes veopakendis on üksnes samast ettevõttest pärinevad ühe linnuliigi, tõu ja tüübi haudemunad, ning veopakendile on märgitud päritoluliikmesriik või selle piirkond, päritoluettevõtte tunnustamise number, haudemunade arv igas müügipakendis ja linnutõug, kelle haudemune teise liikmesriiki toimetatakse.
(6) Kui linnukarjas, millest haudemunad on pärit, diagnoositakse pärast haudemunade teise liikmesriiki toimetamist loomataud, mis levib ka haudemunadega, teavitatakse sellest viivitamata sihtkohaettevõtte eest vastutavat isikut.
§ 7. Ööpäevaste tibude kohta esitatavad veterinaarnõuded
(1) Teise liikmesriiki toimetatavad ööpäevased tibud on välja hautud haudemunadest, mis vastavad selle määruse nõuetele. Kui ööpäevased tibud vaktsineeritakse, võib selleks kasutada sihtkoha liikmesriigis lubatud vaktsiini.
(2) Haudejaamas ei tohi olla diagnoositud ööpäevaste tibude teise liikmesriiki toimetamiseks kasutatavale veovahendile laadimise päeval ühtegi lindudele nakkavat loomataudi ja see peab kajastuma haudejaamas peetavas arvestuses.
(3) Ööpäevaseid tibusid veetakse teise liikmesriiki toimetamise korral § 5 lõigetes 4 ja 5 loetletud nõuete kohaselt.
§ 8. Tapalindude kohta esitatavad veterinaarnõuded
(1) Teise liikmesriiki toimetatavad tapalinnud pärinevad ettevõttest, kus neid on peetud alates koorumisest või 21 päeva jooksul enne teise liikmesriiki toimetamiseks kasutatavale veovahendile laadimist ning mille suhtes ei kehti loomatervishoiu alast keeldu või kitsendust.
(2) Tapalindude päritolu linnukarjas ei tohi veterinaarjärelevalve ametniku või volitatud veterinaararsti teise liikmesriiki toimetamiseks kasutatavale veovahendile laadimisele eelnenud viie päeva jooksul tehtud kontrolli ajal olla diagnoositud lindudele nakkavat loomataudi.
(3) Tapalindude teise liikmesriiki toimetamise korral tuleb nende vedu sihtkoha tapamajja korraldada nii, et nad ei puutuks kokku lindudega, kes ei vasta selle määruse nõuetele.
§ 9. Uluklinnupopulatsiooni täienduseks mõeldud üle 72 tunni vanuste lindude kohta esitatavad veterinaarnõuded
(1) Uluklinnupopulatsiooni täienduseks mõeldud üle 72 tunni vanused linnud pärinevad ettevõttest, kus neid on peetud alates koorumisest või teise liikmesriiki toimetamiseks kasutatavale veovahendile laadimisele eelnenud 21 päeva jooksul; kaks nädalat enne teise liikmesriiki toimetamist ei tohi nad kokku puutuda sel ajal ettevõttesse toodavate lindudega ja ettevõtte suhtes ei kehti loomatervishoiu alast keeldu või kitsendust.
(2) Lindude tervisliku seisundi kindlakstegemiseks teeb veterinaarjärelevalve ametnik või volitatud veterinaararst kliinilise läbivaatuse 48 tundi enne lindude teise liikmesriiki toimetamiseks kasutatavale veovahendile laadimist ning lindudel ei tohi olla ühegi lindudele nakkava loomataudi kliinilisi tunnuseid.
(3) Ettevõte asub piirkonnas, mille suhtes ei ole kehtestatud lindudele nakkava loomataudi esinemisest tingitud või Euroopa Liidu õigusaktidest loomade liikumise keeldu või kitsendust.
(4) Uluklinnupopulatsiooni täienduseks mõeldud üle 72 tunni vanuste lindude teise liikmesriiki toimetamise korral tuleb nende vedu sihtkohta korraldada nii, et nad ei puutuks kokku lindudega, kes ei vasta selle määruse nõuetele.
§ 10. Vähem kui 20 linnust või haudemunast koosneva kaubasaadetise kohta esitatavad veterinaarnõuded
(1) Teise liikmesriiki toimetatava vähem kui 20 linnust või vähem kui 20 haudemunast koosneva kaubasaadetise lindude või haudemunade päritolu linnukarja on peetud Euroopa Liidu territooriumil alates koorumisest või vähemalt kolm kuud enne teise liikmesriiki toimetamiseks kasutatavale veovahendile laadimist, linnukarja lindudel ei tohi olla ühegi lindudele nakkava loomataudi kliinilisi tunnuseid teise liikmesriiki toimetamiseks kasutatavale veovahendile laadimise päeval, ning juhul, kui linnukarjas olevaid linde on vaktsineeritud peab vaktsineerimine olema läbi viidud selle määruse nõuete kohaselt, linnukarja suhtes ei kehti loomatervishoiu alast keeldu või kitsendust ja linnukari asub piirkonnas, mille suhtes ei ole kehtestatud lindudele nakkava loomataudi esinemisest tingitud loomade liikumise keeldu või kitsendust.
(2) Teise liikmesriiki toimetatavad linnud uuritakse lindude tervisliku seisundi kindlakstegemiseks seroloogiliselt Salmonella pullorum ’i ja Salmonella gallinarum ’i antikehade suhtes kuu aega enne teise liikmesriiki toimetamist. Haudemunade ja ööpäevaste tibude päritolu linnukari uuritakse seroloogiliselt Salmonella pullorum ’i ja Salmonella gallinarum ’i suhtes teise liikmesriiki toimetamisele eelnenud kolme kuu jooksul viisil, mis tagab 95% tõenäosusega haigustekitaja avastamise, kui see esineb vähemalt 5% lindudest.
(3) Lõigetes 1 ja 2 sätestatud nõudeid ei kohaldata silerinnaliste sugukonda (Ratitae) kuuluvate lindude ja nende haudemunade suhtes.
§ 11. Loomatervisesertifikaadi kohta esitatavad nõuded
(1) Kodulindude ja haudemunadega on kuni sihtkohani kaasas loomatervisesertifikaat, mis on kehtestatud «Loomade ja loomsete saadustega kauplemise ning nende impordi ja ekspordi järelevalve seaduse1» § 46 lõike 1 alusel ning mis vastab EÜ Nõukogu direktiivi 90/539/EMÜ kodulindude ja haudemunade ühendusesisest kaubandust ning kolmandatest riikidest importimist reguleerivate loomatervishoiunõuete kohta (EÜT L 303, 31.10.1990, lk 6–28) lisas toodud näidisele.
(2) Veterinaarjärelevalve ametnik väljastab loomatervisesertifikaadi kodulindude ja haudemunade teise liikmesriiki toimetamiseks kasutatavale veovahendile laadimise päeval.
(3) Loomatervisesertifikaat kehtib viis päeva selle väljastamise kuupäevast arvates.
1EÜ Nõukogu direktiiv 90/539/EMÜ kodulindude ja haudemunade ühendusesisest kaubandust ning kolmandatest riikidest importimist reguleerivate loomatervishoiunõuete kohta (EÜT L 303, 31.10.1990, lk 6–28); 91/494/EMÜ (EÜT L 268, 24.09.1991, lk 35–40); 91/496/EMÜ (EÜT L 268, 24.09.1991, lk 56–68); 92/369/EMÜ (EÜT L 195, 14.07.1992, lk 25–26); 92/65/EMÜ (EÜT L 268, 14.09.1992, lk 54–72); 93/120/EÜ (EÜT L 340, 31.12.1993, lk 35–38); 1999/90/EÜ (EÜT L 300, 23.11.1999, lk 19–21); 2000/505/EÜ (EÜT L 201, 09.08.2000, lk 8–10); 2001/867/EÜ (EÜT L 323, 07.12.2001, lk 29–36); 806/2003/EÜ (ELT L 122, 16.05.2003, lk 1–35)


Teemaplaneeringu "Kõrghoonete paiknemine Tallinnas" vastuvõtmine
Tallinna Linnavolikogu 17.04.2008 otsus number 69
Redaktsiooni kehtivus: 17.04.2008 - ...
17. aprill 2008 nr 69
Teemaplaneeringu “Kõrghoonete paiknemine Tallinnas” vastuvõtmine
Kohaliku omavalitsuse korralduse seaduse § 22 lg 1 p 32, planeerimisseaduse § 18 lg 1 ning Tallinna Linnavolikogu 29. mai 2003 määrusega nr 35 kinnitatud Tallinna linna ehitusmääruse
§ 11 lg 2 ja lg 4 alusel,
1. Võtta vastu teemaplaneering “Kõrghoonete paiknemine Tallinnas”, mille on koostanud Tallinna Linnaplaneerimise Amet. Planeeringuga määratakse kindlaks kõrghoone mõiste, kõrghoonete võimalikud paiknemise asukohad ning alad, kuhu kõrghooneid püstitada ei lubata. Kõrghoonete piirkondade määramisel on arvestatud vajadust võtta nii Tallinna linnaruumiline areng üldiselt kui ka UNESCO Maailmapärandi nimekirja arvatud Tallinna vanalinna silueti vaadeldavuse ja kõrgusliku dominantsuse küsimus sihipärase kontrolli alla. Teemaplaneeringuga määratavad kõrghoonete paiknemise põhimõtted ja tingimused on esitatud planeeringu seletuskirjas.
2. Enne avalikku väljapanekut hindab Tallinna Keskkonnaamet lisatud Tondi kõrghoonete piirkonna keskkonnamõju strateegilise hindamise läbiviimise vajadust. Juhul kui keskkonnamõju strateegilise hindamise läbiviimine ei ole vajalik, korraldatakse teemaplaneeringu avalik väljapanek. Juhul kui keskkonnamõju strateegilise hindamise läbiviimine osutub vajalikuks, ei korraldata teemaplaneeringu avalikku väljapanekut enne keskkonnamõju strateegilise hindamise läbiviimist.
3. Tallinna Linnaplaneerimise Ametil korraldada teemaplaneeringu avalik väljapanek.
4. Tallinna Linnaplaneerimise Ametil avaldada otsus ajalehes, milles Tallinn avaldab ametlikke teadaandeid.
Tallinna Linnavolikogu 17. aprilli 2008
otsuse nr 69
Seletuskiri Tallinna Linnavolikogu otsuse “Teemaplaneeringu “Kõrghoonete paiknemine Tallinnas” vastuvõtmine” juurde
Teemaplaneering “Kõrghoonete paiknemine Tallinnas” (edaspidi ka teemaplaneering) täpsustab ja täiendab Tallinna üldplaneeringut. Teemaplaneeringuga määratakse kindlaks Tallinnas kõrghoonete paiknemise võimalikud asukohad ning alad, kuhu kõrghooneid kindlasti püstitada ei tohi. Samuti määratakse perspektiivsetele kõrghoonete piirkondadele üldised ehitustingimused.
Planeerimislahenduse lühikokkuvõte
Planeerimisseaduse § 8 lg 2 p 2 ja Tallinna ehitusmääruse § 8 kohaselt võib kehtiva üldplaneeringu täpsustamiseks ja täiendamiseks koostada teemaplaneeringuid, mille eesmärgid on kindlaks määratud planeerimisseaduse § 8 lg 3. Planeerimisseaduse § 8 lg 3 p 6 kohaselt on teemaplaneeringu üheks eesmärgiks linna ruumilise arengu põhimõtete kujundamine.
Teemaplaneeringu raames on tellitud 7 alusuuringut, millega selgitati kõrghoonete reaalset vajadust Tallinna linnas elamu-, ettevõtlus- ja äripindadena ning kõrghoonetega kaasnevaid mõjusid ümbritsevale elukeskkonnale. Neid uuringutulemusi on kasutatud teemaplaneeringu koostamisel.
Tellitud uuringud on alljärgnevad:
1) Tallinna kõrgelamuelanikud, Tallinna Ülikool, 2005;
2) Kõrghoonete rajamisega kaasneda võivad negatiivsed mõjud – eksperthinnang, Osaühing E‑KONSULT, 2005;
3) Kõrghooned Tallinnas – turuülevaade, ERI Kinnisvara OÜ, 2005;
4) Aeronavigatsiooni, lennuliikluse ja lennuohutuse ekspertiis, Lennuliiklusteeninduse Aktsiaselts, 2005;
5) Kõrghoonete nõudluse ja hinnangu uuring erinevate ettevõtete põhjal, OÜ SAAR POLL, 2006;
6) “Kõrghoonete paiknemine Tallinnas” visualiseerimine, OÜ ARS PROJEKT, 2006;
7) Tallinna vanalinna panoraamvaated, OÜ ARS PROJEKT, 2007.
Hoonestuspiirkondade ruumiliste parameetrite (kõrgus ja hoonestustihedus) teema on muutunud aktuaalseks tingimustes, kus paljude erinevate ja hajutatult tegutsevate kinnisvaraarendajate või maaomanike sooviks on arendusprojekti tasuvuse suurendamise eesmärgil rajada üksikule krundile olemasoleva hoonestusega kvartalis naabritest märgatavalt kõrgema korruselisusega ja suurema brutopinnaga hoone, mis tõstab krundi (ja seega ka kvartali) hoonestustihedust oluliselt. Selline tegutsemisviis on sageli vastuolus naabrite huvidega, halvendades nende (elu)tingimusi, kinnisvara väärtust jm.
Teemaplaneeringu üheks põhieesmärgiks on määrata kindlaks kõrghoonete paiknemise võimalikud asukohad Tallinnas ning nende püstitamise keelualad, arvestades vajadust võtta nii Tallinna linnaruumiline areng üldiselt kui ka UNESCO Maailmapärandi nimekirja arvatud vanalinna silueti vaadeldavuse ja kõrgusliku dominantsuse küsimus sihipärase kontrolli alla. Kõrghoonete teemaplaneeringu teiseks põhieesmärgiks on läbi kesklinna ja linnakeskuste tihendamise püüda pidurdada linna laialivalgumist.
Teemaplaneeringu koostamise käigus määrati ära:
1) kõrghoone mõiste ja klassifikatsioon;
2) piirangutega alad, kuhu kõrghoonete püstitamine on lubamatu;
3) kõrghoonete võimalikud paiknemise alad;
4) kõrghoonete piirkondades hoonete absoluutkõrgus meetrites, hoonestustihedus, domineeriv maakasutus;
5) magistraaltänavate äärsete alade tihendamise ja ühtlustamise võimalus;
6) kõrghoonete rajamisega kaasneda võivad negatiivsed mõjud ümbritsevale keskkonnale;
7) täiendavad tingimused detailplaneeringute koostamisel.
Tallinna tingimustes võib öelda, et kõrghoone üldine definitsioon on järgmine: kõrghoone on ümbritsevate hoonestusalade keskmisest hoonestuskõrgusest oluliselt kõrgem hoone. Selline definitsioon eeldab aga iga üksikjuhu hindamist detailplaneeringu koostamise käigus ja sellisel viisil ei ole füüsiliselt võimalik ühe teemaplaneeringu raames kogu linna üle vaadata. Seepärast piiratakse teemaplaneeringu raames käsitletavaid piirkondi, et leida sobivad alad linnaruumi aktsenteerivate kõrghoonete paigutamiseks ühelt poolt ja teiselt poolt määratakse alad, kuhu need on sobimatud. Eeltoodud eesmärgist tulenevalt ja arvestades, et 45 m maapinnast kõrgemale ulatuva hoone puhul võib hoone rajamine kujuneda takistuseks lennuliiklusele ning vajalik on kooskõlastus Lennuametiga, loetakse antud teemaplaneeringu käsitluses kõrghooneks 45 meetrist kõrgemat hoonet.
Lähtudes ehituskõrgusest, mahust ning linnaehituslikust iseloomust on Tallinna hoonestuskõrguse klassifikatsioon toodud alljärgnevas tabelis.
Tabel 1. Hoonestuskõrguste klassifikatsioon
Hoonestuskõrguse klass
Kõrgus meetrites ja korruselisus
kuni 16 meetrit*
korrust**
16-28 meetrit*
28-45 meetrit*
45-124 meetrit*
ülikõrge (pilvelõhkuja)
üle 124 meetri *
* kõrgust meetrites arvestatakse maapinnast
Õigusaktidest ja väljakujunenud linnakeskkonnast ning varasematel aegadel tehtud töödest tulenevad mitmed piirangud (nt vanalinna muinsuskaitseala ja selle kaitsevöönd, vanalinnale vaatesektorid ja ‑koridorid, laevaliikluse koordineerimisest tulenevad piirangud, Tallinna linna seisukohalt olulised pargid- ja rohealad jne), mis takistavad kõrghoonete rajamist teatud Tallinna piirkondadesse. Lisaks neile piirangutele on seatud olulised kriteeriumid, millega tuleb kõrghoonete piirkondade määramisel arvestada.
Kõrghoone või kõrghoonete grupi paiknemisel on oluline arvestada:
1) Tallinna vanalinn peab olema Tallinna siluetis üheks domineerivamaks kohaks;
2) toetada kesklinna ja selle lähiümbruse asustustiheduse suurendamist, eriti elamuehituse osas, kuid tagades kvaliteetse elukeskkonna elanikkonna kõikidele gruppidele;
3) linna terviklikes väljakujunenud hoonestuskvartalites tuleb hoonestustingimuste määramisel lähtuda olemasoleva hoonestuse keskmistest näitajatest;
4) linnakeskuses tuleb mõõdukat laienemisvõimalust tagades piiritleda kompaktne ja ümbritsevast hoonestusest kõrgem ärikeskuse ala (alad);
5) kõrgemate hoonete asukohaettepanekud peavad olema põhjendatud ka sellega, et nende ehitamisega ei kaasne linna teedevõrgu olulisi ümberehitusi ning ei suurendata oluliselt ümbritsevate teede ja tänavate liiklus- ja parkimiskoormust;
6) pidada vajalikuks hoonestuskõrguse ja hoonestustiheduse ühtlustamist linna peatänavate ääres;
7) kõrghoonete planeerimise tulemusel ei tohi väheneda linna haljas- ja rohealad;
8) olemasolevatest erinevate üldiste hoonestustingimuste määramisel tuleb arvestada uue hoonestuslaadi sobivust naabruskonna hoonestusega.
Lähtudes erinevatest piirangutest, arengukriteeriumitest ning kasutades välistamise metoodikat on määratud 11 perspektiivset kõrghoonete piirkonda.
Kõrghoonete piirkond
Kvartali/piirkonna maksimaalne hoonestustihedus
Kvartali/piirkonna ehitise absoluutkõrgus meetrites
Rävala pst, Kuke ja A. Lauteri tänavatega piiratud kvartal
Rävala pst, Tornimäe ja Maakri tänavatega piiratud kvartal
Kuke, Maakri ja Lennuki tänavatega piiratud kvartal
Kuke, Lennuki, Maakri, A. Lauteri tänavatega piiratud kvartal
Rävala pst, Liivalaia, Maakri ja Tornimäe tänavatega piiratud kvartal
Maakri, Lennuki, Liivalaia ja A. Lauteri tänavatega piiratud kvartal
Maakri, Liivalaia ja Lennuki tänavatega piiratud kvartal
Rävala pst, A. Laikmaa, Gonsiori ja Kivisilla tänavatega piiratud kvartal
Tartu mnt, Rävala pst ja Kivisilla tänavaga piiratud kvartal
Tartu mnt, Gonsiori ja E. Viiralti tänavatega piiratud kvartal
Tartu mnt, E. Viiralti ja Pronksi tänavatega piiratud kvartal
*Tondiraba on määratud kõrghoonete piirkonnaks seoses kavandatava mäesuusahalliga. Kui seda ei ehitata, langeb piirkond kõrghoonete alast välja.
** Järve tänav 4 kinnistu idapoolsel piiril on lubatav maksimaalne ehitiste absoluutkõrgus 90 meetrit ning Järve tänav 8A kinnistu läänepoolsel piiril on lubatav maksimaalne ehitiste absoluutkõrgus 95 meetrit. Antud piirkõrgusi võivad ületada kuni 5 meetrit hoonete katusele paigaldatud nn purunevad seadmed (ventilatsiooni- ja gaasiküttetorud, antennid).
*** Sitsi mäele on lubatud Põhja-Tallinna keskust markeerima üks 210 m kõrgune hoone, kui seda ei rajata, langeb piirkond kõrghoonete alast välja.
Üldplaneeringu menetluskäik
Teemaplaneering “Kõrghoonete paiknemine Tallinnas” algatati Tallinna Linnavolikogu 4. märtsi 2004 otsusega nr 42. Teemaplaneeringu koostajaks on Tallinna Linnaplaneerimise Amet.
Tallinna Linnavalitsuse 25. augusti 2004 korraldusega nr 1640‑k kinnitati teemaplaneeringu “Kõrghoonete paiknemine Tallinnas“ lähteülesanne.
10. juunil 2005 kookõlastati teemaplaneering esmakordselt järgnevate asutustega – Pirita Linnaosa Valitsus, Nõmme Linnaosa Valitsus, Haabersti Linnaosa Valitsus, Kristiine Linnaosa Valitsus, Põhja-Tallinna Linnaosa Valitsus, Lasnamäe Linnaosa Valitsus, Mustamäe Linnaosa Valitsus, Tallinna Kesklinna Valitsus, Tallinna Elamumajandusamet, Tallinna Kommunaalamet, Tallinna Kultuuriväärtuste Amet, Tallinna Keskkonnaamet, Tallinna Transpordiamet, Tallinna Maa-amet, Harjumaa Keskkonnateenistus, Lennuamet, Harjumaa Päästeteenistus ja Keskkonnaministeerium.
17. novembril 2005 toimus esimene teemaplaneeringut tutvustav infopäev Ehituskeskuses.
7. märtsil 2006 kooskõlastati teemaplaneering teistkordselt järgmiste asutustega: Tallinna Tuletõrje- ja Päästeamet, Haabersti Linnaosa Valitsus, Tallinna Keskkonnaamet, Tallinna Kesklinna Valitsus, Kristiine Linnaosa Valitsus, Tallinna Kultuuriväärtuste Amet, Lasnamäe Linnaosa Valitsus, Mustamäe Linnaosa Valitsus, Nõmme Linnaosa Valitsus, Pirita Linnaosa Valitsus, Tallinna Transpordiamet ja Muinsuskaitseamet.
23. mail 2006 saadeti teemaplaneering Harju Maavalitsusse täiendavate kooskõlastuste määramiseks. Harju maavanem ei pidanud vajalikuks teemaplaneeringule täiendavaid kooskõlastusi määrata.
Kuna tööprotsessi käigus tekkis vajadus teemaplaneeringut muuta, siis saadeti teemaplaneering 22. novembril 2006 kooskõlastamiseks nendesse asutustesse, keda muudatused otseselt puudutavad. Nendeks asutusteks on Tallinna Kesklinna Valitsus, Lasnamäe Linnaosa Valitsus, Kristiine Linnaosa Valitsus, Haabersti Linnaosa Valitsus, Põhja-Tallinna Valitsus, Tallinna Kultuuriväärtuste Amet ja Lennuamet.
Märtsis 2008 lisati teemaplaneeringusse uus Tondi kõrghoonete piirkond ning sellest tulenevalt kooskõlastati teemaplaneering 2. märtsil 2008 Põhja-Eesti Päästekeskuse ja Tallinna Kultuuriväärtuse Ametiga. Omapoolse seisukoha nimetatud piirkonna kohta andis ka Lennuamet.
Kooskõlastamisel esitatud märkustega on arvestatud ja planeeringut vastavalt täiendatud. Kooskõlastuste koondtabel on eelnõu seletuskirja lisamaterjalide hulgas.
9. märtsil 2007 toimus teine teemaplaneeringut tutvustav infopäev, mis korraldati koos Arhitektide Liiduga.
15. novembril 2007 toimus kolmas teemaplaneeringut tutvustav infopäev Ehituskeskuses.
Kuna teemaplaneeringu koostamine ja vajalike kooskõlastuste hankimine võttis kavandatust kauem aega ning planeeringut ei kehtestatud enne juulit 2006, algatas Tallinna Linnavalitsus keskkonnamõju hindamise ja keskkonnajuhtimissüsteemi seaduse alusel 28. märtsi 2007 korraldusega nr 536‑k teemaplaneeringu keskkonnamõju strateegilise hindamise.
Teemaplaneeringu keskkonnamõju strateegilise hindamise koostaja on Osaühing E-KONSULT ja tööaruanne valmis 2007. aasta novembris. Teemaplaneeringu eskiislahenduse ja keskkonnamõju strateegilise hindamise aruande avalik väljapanek toimus 23. novembrist 18. detsembrini 2007. 19. detsembril 2007 toimus teemaplaneeringu keskkonnamõju strateegilise hindamise arutelu koos teemaplaneeringu planeeringulahenduse tutvustamisega. 28. jaanuaril 2008 esitati keskkonnamõju strateegilise hindamise aruanne heakskiitmiseks Harjumaa Keskkonnateenistusele. 13. veebruaril 2008 kiitis Harjumaa Keskkonnateenistus teemaplaneeringu keskkonnamõju strateegilise hindamise aruande heaks.
Teemaplaneeringu avaliku väljapaneku ja keskkonnamõju strateegilise hindamise tulemuste alusel võib osutuda vajalikuks korrigeerida teemaplaneeringut. Kui muudatused osutuvad olulisteks, siis korratakse avalikku väljapanekut.
Eelnõu koostamisel on aluseks võetud planeerimisseadus, kohaliku omavalitsuse korralduse seadus, Tallinna Linnavolikogu 29. mai 2003 määrusega nr 35 kinnitatud “Tallinna linna ehitusmäärus” ja Tallinna Linnavolikogu 4. märtsi 2004 otsus nr 42 “Teemaplaneeringu “Kõrghoonete paiknemine Tallinnas” algatamine”.
Lisa 1: Kooskõlastuste koondtabel.
Lisa 2: Teemaplaneeringu seletuskiri.
Lisa 3: Teemaplaneeringu põhijoonis.
Lisad 4-8: Teemaplaneeringu teemakaardid.


text:
Lühikese ümberistumisaja tõttu pidi LOT maksma reisijale 250 eurot - Lennuhüvitis kui lend hilineb või tühistatakse
Lühikese ümberistumisaja tõttu pidi LOT maksma reisijale 250 eurot
Flagito saavutas kohtuvõidu lennuettevõtja LOT üle. Nimelt leidis Harju Maakohtus lahenduse vaidlusküsimus, kas esimese lennu eeldatava saabumise aja ja jätkulennu väljumise aja vahe 30 minutit on reisija jaoks piisav jõudmaks jätkulennule ning kes tekkinud olukorras kahju hüvitab.
Reisijal oli piletid LOT lennuliinil Tallinn – München, vahemaandumisega Varssavis, mis toimus 15.03.2019. Seejuures oli reisijal lennugraafiku järgi 30 minutit aega, et Varssavi lennujaamas Müncheni jätkulennule jõuda. Samal päeval suleti Varssavi lennujaamas remondiks üks lennurada, millest teavitati lennuettevõtjat ette. Seetõttu oli lennukitele õhkutõusmiseks ja maandumiseks kahe asemel kasutusel üks lennurada. Kuna Varssavi lennujaamas liiklussagedus kerkis lennuraja sulgemise tõttu, väljus Tallinn – Varssavi lend 29 minutit hiljem, mistõttu ei jõudnud reisija jätkulennule.
Reisija nõudis EU määruse 261/2004 alusel lennuettevõtjalt hüvitist 250 euro ulatuses, kuna jõudis Münchenisse esialgu planeeritust 4 tundi hiljem, kuid lennuettevõtja keeldus. Flagito viis vaidluse kohtusse, kuna lennuettevõtjale oli lennuraja sulgemine ettenähtav ning LOT võttis endale teadlikult lennu hilinemise riski, müües reisijale 30 minutilise ümberistumisajaga lennupiletid. LOT hinnangul oli tegemist erakorraliste asjaoludega, mis väljusid lennuettevõtja kontrolli alt.
Flagito argumentidele tuginedes andiski kohus õiguse reisija kaitseks. Kohus asus seisukohale, et tegemist ei olnud olukorraga, kus lennuettevõtja ei oleks ühelgi juhul saanud vältida reisija hilinemist tema lõppsihtkohta Münchenisse. Nimelt tulnuks arvesse võtta asjaolu, et LOT müüs reisijale pileti tingimustel, et esimese lennu eeldatava saabumise aja ja jätkulennu väljumise aja vahe oli üksnes 30 minutit, mis tähendab, et sisuliselt LOT välistas igasuguse viivituse võimaluse. Seega lennufirma ei näinud kahe lennu vahel ette mõistlikku ajavaru, mis tähendab, et LOT ei võtnud kasutusele kõiki vajalikke meetmeid.
Täiendavalt võttis kohus arvesse asjaolu, et lende opereerivaid ettevõtteid teavitati asjaolust, et üks nendest suletakse 15.03.2019 remondi tõttu. Kohus leidiski, et olukorras, kus lennujaamas on kaks lennurada, ning üks nendest suletakse, on mõistlikule isikule (rääkimata lende opereerivast ettevõttest) ettenähtav, et ainukese käigus oleva lennuraja koormus kasvab oluliselt ning seetõttu võib maandumis- ja õhkutõusuaegades olla viivitusi. Võttes arvesse, et lennuraja remondist anti teada 12.03.2019, kuid reisija lend marsruudil Tallinn-Varssavi-München toimus 15.03.2019, pidi lennuettevõtjale olema nimetatud kuupäeval ettenähtav, et reisija ei pruugi jõuda jätkulennule Münchenisse olukorras, kus Tallinn-Varssavi lennu maandumise ja Varssavi-München lennu õhkutõusmise vahe on üksnes 30 minutit. Seega rahuldas kohus Flagito nõude ning reisijal on õigus hüvitisele summas 250 eurot.
Kohus märkis, et lennufirmal oleks olnud võimalik reisija maha jäämist jätkulennust vältida, kui LOT oleks müünud reisijale pileti tingimusel, mille puhul esimese lennu maandumise ja teise lennu õhkutõusmise vahele oleks jäänud mõistlik ajavahemik.
Seega saab asuda seisukohale, et kuigi lühike ümberistumisaeg jätkulennuks on reisija jaoks üldjuhul mugav, kuna võimaldatakse sihtkohta jõuda võimalikult kiiresti, siis kätkeb see alati ka riski, mille eest vastutab lennuettevõtja.
AirBalticu ebaõnnestunud taktika läks maksma üle 1400 euro

matches: kohus Kohus kohus Kohus kohus Kohus


text:
Riigikohus mõistis maadevahetuse kriminaalasja osalised lõplikult süüdi | Korruptsioonivaba Eesti
Riigikohus mõistis maadevahetuse kriminaalasja osalised lõplikult süüdi
Einar Vettuse suhtes lõpetati kriminaalmenetlus menetluse mõistliku aja möödumise tõttu. Samal põhjusel kergendati Ester Tuiksoo karistust, teatas riigikohtu kommunikatsioonispetsialist Liis Linn.
Riigikohus määras Tuiksoole karistuseks tingimisi vangistuse pikkusega kolm kuud, kolmeaastase katsejaga.
Riigikohus luges nõuetekohaselt tõendatuks, et Villu Reiljan, Kalev Kangur ja Ester Tuiksoo võtsid oma ametiseisundi kasutamise eest vara või nõustusid seda tulevikus vastu võtma. Neile andsid vara või lubasid seda anda Tullio Liblik ja Tarmo Pedjasaar, samuti Toomas Annus, kes tegutses aktsiaseltside Merko Ehitus (praegune Järvevana) ja E.L.L. Kinnisvara huvides.
Küll leidis riigikohus, et ametialased teod, mille eest Villu Reiljanile, Kalev Kangurile ja Ester Tuiksoole vara anti või lubati, ei olnud iseenesest seadusega keelatud ja seetõttu vastutavad süüdistatavad pistise võtmise või andmise eest. Pistise ja altkäemaksu süüteokoosseisud erinevad teineteisest üksnes selle poolest, et pistise puhul antakse ametiisikule vara teo eest, mis muidu oleks seaduslik. Altkäemaksu korral võtab aga ametiisik soodustust teo eest, mis oleks õigusvastane ka juhul, kui talle selle eest soodustust ei antaks.
Arvestades tegude toimepanemise kestust ja ulatust, samuti seda, kuivõrd kõrgetel ametikohtadel olid isikud, kellele pistist anti, ei kergendanud kolleegium vaatamata süüdistatavate tegude õigusliku hinnangu muutumisele neile mõistetud karistusi.
Kolleegium tuvastas, et ringkonnakohus ei näidanud otsuses ära tõendeid selle kohta, et Kalev Kangur võttis Tarmo Pedjasaare kaasabil oma ametiseisundi kasutamise eest vara Einar Vettuselt. Üldjuhul toob kohtu selline viga kaasa kriminaalasja saatmise uueks arutamiseks esimese või teise astme kohtule. Praeguses asjas tühistas aga riigikohus Einar Vettuse, Kalev Kanguri ja Tarmo Pedjasaare süüditunnistamise kõnealuses teos ja lõpetas selles osas kriminaalmenetluse, sest kriminaalasja uus arutamine rikuks süüdistatavate õigust kohtuasja menetlemisele mõistliku aja jooksul.
Kolleegium tõdes, et arvestades kriminaalasja keerukust ja mahukust, ei ole süüdistatavate õigust menetlusele mõistliku aja jooksul praeguseks veel rikutud. Ainukeseks erandiks on Ester Tuiksoo, kelle taotluse kriminaalasja eraldamiseks jättis maakohus alusetult rahuldamata. Ester Tuiksoo õiguste rikkumise heastamiseks kergendas riigikohus talle mõistetud karistust.
Ringkonnakohtu otsuse vaidlustasid riigikohtus Villu Reiljani (61), Ester Tuiksoo (49), Toomas Annuse (53), Kalev Kanguri (46), Tarmo Pedjasaare (46), Einar Vettuse (50) ja Tullio Libliku (49) ning juriidiliste isikutena süüdimõistetud firmade advokaadid.
Ringkonnakohus karistas endist keskkonnaministrit ja kunagist Rahvaliidu juhti Villu Reiljanit korduva altkäemaksu võtmise eest koos tema varasema kandmata karistuse liitmisega viie aasta ja üheksa kuu pikkuse vangistusega.
Sellest loeti kantuks kaks aastat ja kolm kuud ning kohus mõistis Reiljanile karistuse ülejäänud osa ehk kolm aastat ja kuus kuud tingimisi nelja-aastase katseajaga.
Maa-ameti eksjuht Kalev Kanguri sai altkäemaksu võtmise eest tingimisi nelja aasta ja kuue kuu pikkuse vangistuse viieaastase katseajaga.
Merko suuromanik Toomas Annus sai altkäemaksu andmise eest tingimisi kahe aasta ja kuue kuu pikkuse vangistuse kolmeaastase katseajaga.
Ärimees Tarmo Pedjasaar sai altkäemaksu andmise ja altkäemaksu võtmisele kaasaaitamise eest tingimisi kahe aasta ja kuue kuu pikkuse vangistuse kolmeaastase katseajaga.
Ärimees Einar Vettus sai altkäemaksu andmise eest tingimisi kaheaastase vangistuse kolmeaastase katseajaga.
Ärimees Tullio Liblik sai altkäemaksu andmise eest tingimisi kahe aasta ja kuue kuu pikkuse vangistuse kolmeaastase katseajaga.
Ringkonnakohus tunnistas altkäemaksu võtmises süüdi ka praeguse keskerakondlasest riigikogu liikme Ester Tuiksoo ja karistas teda tingimisi ühe aasta ja kuue kuu pikkuse vangistusega kolmeaastase katseajaga.
Juriidiliste isikutena mõistis ringkonnakohus altkäemaksu andmises süüdi AS-i Merko Ehitus (praegune AS Järvevana) ja mõistis rahalise karistuse 798 000 eurot, samuti AS-i E.L.L. Kinnisvara ja mõistis rahalise karistuse 127 823 eurot.
Kohus mõistis konfiskeerimise asendamiseks Kangurilt riigi omandisse välja 17 972,53 eurot ja Tuiksoolt 2737,34 eurot.

matches: Riigikohus Riigikohus Riigikohus riigikohus riigikohus kohus Kohus


Abielu sõlmimisega seonduvate perekonnaseisuasutuse ülesannete kiriku, koguduse või koguduste liidu vaimulikule üleandmise ning täitmise tingimused ja kord – Riigi Teataja
Abielu sõlmimisega seonduvate perekonnaseisuasutuse ülesannete kiriku, koguduse või koguduste liidu vaimulikule üleandmise ning täitmise tingimused ja kord
Vastu võetud 09.10.2001 nr 317
RT I 2001, 82, 492
jõustumine 20.10.2001
25.03.2003 nr 97 ( RT I 2003, 32, 199) 5.04.2003
8.04.2005 nr 70 (RT I 2005, 20, 130) 17.04.2005
Määrus kehtestatakse « Perekonnaseaduse» (RT I 1994, 75, 1326; 1996, 40, 773; 49, 953; 1997, 28, 422; 35, 538; 2000, 50, 317; 2001, 16, 69; 53, 307) § 1301 lõike 3 alusel.
§1. Abielu sõlmimisega seonduvate ülesannete täitmise õigus
Regionaalminister võib vastava ettevalmistuse saanud vaimulikule anda abielu sõlmimisega seonduvate perekonnaseisuasutuse ülesannete täitmise õiguse (edaspidi õigus ).
[RT I 2005, 20, 130 – jõust. 17.04.2005]
§2. Vaimulike ettevalmistus
(1) Vaimulike ettevalmistus tähendab perekonnaseisuasutuste ülesannete täitmisega seotud koolitust (edaspidi koolitus ), mida korraldab Siseministeerium koostöös perekonnaseisuasutustega üks kord aastas septembris.
(2) Koolituse läbimise kohta väljastatakse vaimulikule tunnistus, mis kehtib üks aasta pärast koolituse läbimist. Tunnistuse vormi ja atesteerimiskomisjoni koosseisu kehtestab regionaalminister.
§3. Õiguse taotlemine ja esitatavad dokumendid
(1) Eesti kirikute, koguduste ja koguduste liitude registrisse kantud kirik, kogudus või koguduste liit esitab regionaalministrile taotluse vaimulikule õiguse andmiseks (edaspidi taotlus).
(2) Lõikes 1 nimetatud taotluses märgitakse järgmised andmed:
2) vaimuliku nimi, sünniaeg (isikukood), haridus;
3) paragrahvis 2 nimetatud koolituse läbimise aeg ja koht.
(3) Taotlusele lisatakse koopiad lõike 2 punktides 2 ja 3 nimetatud andmeid tõendavatest dokumentidest ning vaimuliku allkirja näidised kolmes eksemplaris.
(4) Taotlusele kirjutavad alla vaimulik ning taotluse esitanud kiriku või koguduste liidu juhatuse esimees. Kui taotluse esitab kirikusse või koguduste liitu mittekuuluv kogudus, kirjutab taotlusele alla koguduse juhatuse esimees.
§4. Taotluste läbivaatamine
(1) Regionaalminister vaatab esitatud taotlused läbi ja teeb otsuse õiguse andmise või õiguse andmisest keeldumise kohta motiveeritud käskkirjaga 30 päeva jooksul pärast taotluse saamist.
1) taotluses ei ole esitatud kõiki §-s 3 nimetatud andmeid;
2) taotluses esitatud andmed ei ole dokumentaalselt tõendatud;
3) taotluses on teadvalt esitatud valeandmeid.
(3) Koopia regionaalministri käskkirjast edastatakse vaimuliku koguduse asukohajärgsele perekonnaseisuasutusele ja § 3 lõikes 1 nimetatud taotluse esitajale.
(4) Regionaalministrilt õiguse saanud vaimulikule väljastatakse väikese riigivapi kujutisega nimeline pitsat. Regionaalministrilt õiguse saanud vaimuliku allkirja ja pitseri näidis edastatakse Välisministeeriumile ja vaimuliku koguduse asukohajärgsele perekonnaseisuasutusele.
§5. Vaimulikule antud õiguse kehtetuks tunnistamine
(1) Regionaalminister tunnistab vaimulikule antud õiguse kehtetuks:
2) vaimuliku koguduse asukohajärgse perekonnaseisuasutuse motiveeritud kirjaliku esildise alusel, kui vaimulik ei täida abielu sõlmimisega seotud ülesandeid vastavalt õigusaktides sätestatud korrale;
(2) Vaimulikule antud õiguse kehtetuks tunnistamisel annab vaimulik või kiriku, koguduse või koguduste liidu esindaja vaimuliku pitsati ning § 7 lõikes 1 nimetatud dokumentide plangid Siseministeeriumile.
§6. Abielu sõlmimiseks esitatavad dokumendid
(1) Vaimulik võtab abiellujatelt vastu abielu sõlmimise avalduse, riigilõivu tasumist tõendava dokumendi ning Vabariigi Valitsuse 19. augusti 1997. a määrusega nr 159 kinnitatud «Perekonnaseisuaktide koostamise, muutmise, parandamise, taastamise ja tühistamise ning perekonnaseisutunnistuste väljaandmise korra» (RT I 1997, 62, 1067; 1998, 113/114, 1882; 1999, 89, 814) punktides 7 ja 52 nimetatud dokumendid.
(2) Vaimulik kontrollib «Perekonnaseaduse» §-des 2ę4 sätestatud abielu sõlmimise eelduste olemasolu ja takistuste puudumist.
§7. Abieluakti koostamine ja edastamine
(1) Abielu sõlmimise avalduste, abieluaktide ning abielutunnistuste plangid väljastab vaimulikule koguduse asukohajärgne perekonnaseisuasutus, kes juhendab vaimulikke abielu sõlmimisega seotud dokumentide täitmise küsimustes.
(2) Vaimulik koostab kahes eksemplaris abieluakti ning väljastab abiellujatele abielutunnistuse.
(3) Vaimulik edastab reaalajas või kolme tööpäeva jooksul abieluakti mõlemad eksemplarid, abiellujate esitatud dokumendid ning abielu sõlmimise avalduse vaimuliku koguduse asukohajärgsele perekonnaseisuasutusele, kes kontrollib abieluakti koostamise vastavust õigusaktides sätestatud korrale.
[RT I 2003, 32, 199 – jõust. 5.04.2003]


§ 22 Kompleksloa tingimuste läbivaatamine
§ 29 Avalik teade kompleksloa taotluse esitamise kohta
§ 39 Olemasolev käitis
jõustumine 01.05.2002, §-d 37 ja 38 jõust. 1. 01. 2003. a.
(2) Käesolevas seaduses ettenähtud haldusmenetlusele kohaldatakse haldusmenetluse seaduse (RT I 2001, 58, 354) sätteid, arvestades käesoleva seaduse erisusi. Keskkonnakompleksloa andmise menetlusele kohaldatakse avatud menetluse sätteid, arvestades käesoleva seaduse erisusi.
(1) Käitis käesoleva seaduse tähenduses on paikne tehniline üksus, milles tootmine on korraldatud keskkonnakompleksluba vajavas tegevusvaldkonnas või sellega tehniliselt seotud valdkonnas, kus tootmine võib mõjutada heite ja saastuse hulka.
2) võimalik tehnika - käitajale mõistlikul viisil kättesaadavat (kodu- või välismaist) nüüdisaegset tehnikat, mille kasutamine on kulusid ja eeliseid arvesse võttes majanduslikult ja tehniliselt vastuvõetav ning tagab keskkonnanõuete parima täitmise;
(2) Kui vähemalt ühes kompleksluba nõudvas käitise tegevusvaldkonnas ületab tegevus käesoleva paragrahvi lõike 4 alusel kehtestatud künnisvõimsuse, on kompleksluba vaja käitise kui terviku tegutsemiseks. Sel juhul asendab kompleksluba veeseaduse (RT I 1994, 40, 655; 1996, 13, 241; 1998, 2, 47; 61, 987; 1999, 10, 155; 54, 583; 95, 843; 2001, 7, 19; 42, 234; 50, 283), jäätmeseaduse (RT I 1998, 57, 861; 88, õiend; 1999, 10, 155; 23, 353; 95, 843; 2001, 16, 72; 43, 239; 50, 283; 56, 340) ja välisõhu kaitse seaduse (RT I 1998, 41/42, 624; 1999, 10, 155; 95, 843; 2001, 50, 283) kohased load.
9) loomakasvatus;
(5) Kui käitaja tegutseb samas käitises või samas asukohas mitmes käesoleva paragrahvi lõikes 3 käsitletud tegevusvaldkonnas, tuleb kompleksloa kohustuslikkuse üle otsustades mahud, võimsused või kogused liita.
Kompleksloa annab käitise asukoha järgne Keskkonnaministeeriumi maakonna keskkonnateenistus (edaspidi loa andja).
(1) Kuupäeva ja taotleja allkirjaga kompleksloa taotlus esitatakse loa andjale. Taotluses sõnastatakse taotluse sisu ja märgitakse taotlejale otsuse kättetoimetamise viis (liht- või tähtkirjaga). Taotluse lisas peavad olema järgmised andmed:
1) taotleja ärinimi või nimetus, registrikood ja asukoht ning kontaktandmed või nimi, isikukood ja aadress ning kontaktandmed;
2) käitise asukoht ja selle geograafilised koordinaadid;
3) käitise ja selle tegevuse kirjeldus;
4) käitise ehitus- või rekonstrueerimistööde kavandatav tähtaeg;
5) uue või rekonstrueeritava käitise tegevuse kavandatav algusaeg;
6) käitise töö, loodusvara kasutamise ja heite kontrollimise ning õnnetuste vältimiseks loodud juhtimissüsteemi kirjeldus;
7) käitise tehnilised võimalused võrrelduna parima võimaliku tehnikaga, sealhulgas selgitus toorme, vee ja energia säästlikuks kasutamiseks, jäätmetekke vältimiseks ning jäätmete taaskasutamiseks rakendatavate meetmete kohta. Kui parimat võimalikku tehnikat kohe ei rakendata, tuleb tegevuskavas selgitada, kuidas ja millal seda tehakse;
8) toorme, vee, kemikaalide ja abimaterjalide, sealhulgas puhastusainete kasutamine;
9) käitises kasutatava või toodetava energia liik ja kogus;
10) käitise jäätme- ja heiteallikad;
11) jäätmete liigid, kogused ja ohtlikkus ning jäätmetekke minimeerimiseks ja jäätmete taaskasutamiseks või kõrvaldamiseks kavandatavad meetmed;
12) heite vältimiseks või vähendamiseks kavandatav tehnika;
13) tootmise, jäätmete ja heite tekke seireks kavandatavad meetmed;
14) saastuse mõjupiirkond;
15) heite keskkonnamõju seireks kavandatud meetmed;
16) inimeste tervist, vara või keskkonda kahjustavate õnnetuste vältimise ja nende tagajärgede likvideerimiseks kavandatud meetmed, kui taotleja ei ole kohustatud sellealast teavet taotlusele lisama käesoleva paragrahvi lõike 3 alusel;
17) puhastustöödel, tootmis- või puhastusseadmete rikete korral, tegevuse alustamisel ja lõpetamisel ning tegevusalal tegutsemise lõpetamisel rakendatavad meetmed;
18) keskkonnamõju vältimiseks või vähendamiseks käitise sulgemise korral rakendatavad ning saastuskollete ohutustamise ja järelhoolde abinõud.
1) keskkonnamõju hindamise aruanne keskkonnamõju hindamise ja keskkonnajuhtimissüsteemi seaduses ( RT I 2005, 15, 87 ) sätestatud juhtudel ning korras;
2) suurõnnetuse ohuga ettevõtte korral kemikaaliseaduse (RT I 1998, 47, 697; 1999, 45, 512) § 11 lõike 4 punktide 1 ja 2 kohane teave.
Kompleksloa taotlus esitatakse loa andjale kolmes eksemplaris, millest pärast menetlemise lõppemist jääb üks loa andjale ja teine tagastatakse taotlejale. Kompleksloa taotluse kolmanda eksemplari esitab loa andja pärast selle nõuetele vastavuse kindlakstegemist käitise asukoha järgsele linna- või vallavalitsusele.
(2) Kui otsuse tegemiseks läheb kauem aega selle tõttu, et kompleksluba taotletakse suure või tehniliselt keeruka käitise või tegevusvaldkonna jaoks, võib loa andja käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud tähtaega pikendada, kuid mitte rohkem kui ühe aasta võrra, arvates taotluse menetlusse võtmisest. Tähtaja pikendamine, selle põhjus ja otsuse tegemise kavandatav tähtaeg tehakse kompleksloa taotlejale teatavaks.
2) loa menetlemisel kogutud andmetel;
6) parimal võimalikul tehnikal.
1) käitise nimetus ja tegevusvaldkond või alltegevusvaldkond, mille jaoks luba antakse;
2) käitaja ärinimi ja registrikood või nimi ja isikukood;
3) käitise täpne asukoht, vajaduse korral geograafiliste koordinaatidega;
4) saastuse mõjupiirkond.
(2) Käitise tegevuse laadi ja tegevuse keskkonnamõju arvestades määratakse kompleksloas:
1) heite piirväärtused või nendega võrdväärsed parameetrid või tehnilised meetmed, nõudmata mingi konkreetse seadme või tehnoloogia kasutamist;
2) toorme, kemikaalide, energia ja vee kasutamise maht ning meetmed, mis kogu keskkonna kaitset arvestades tagavad nende ressursside tõhusa kasutamise ning tehniliste ja majanduslike võimaluste korral taaskasutamise;
3) tekkivate, sealhulgas keskkonda viidavate jäätmete lubatav kogus;
4) müra ja vibratsiooni vältimise või vähendamise meetmed;
5) pinna- ja põhjavee ning pinnase kaitsemeetmed;
6) jäätmetekke vältimise meetmed;
7) meetmed jäätmete taaskasutamiseks või, kui see ei ole majanduslikult või tehniliselt võimalik, siis nende keskkonda viimiseks rakendatavad abinõud;
8) nõuded käitise töötamisaja kohta;
9) õnnetuste vältimise ning nende tagajärgede leevendamise meetmed;
10) jäätme- ja heiteseire korraldus, sealhulgas sõltumatu akrediteeritud või tunnustatud labori kontrolli ulatus;
11) keskkonnamõju seire korraldus;
12) puhastustöödel, tootmis- või puhastusseadmete rikete korral, tegevuse alustamisel ja lõpetamisel ning tegevusalal tegutsemise lõpetamisel rakendatavad meetmed;
13) loa andjale käitise andmete esitamise viis ja sagedus ning andmete ulatus;
14) meetmed kaug- ja piiriülese saastuse minimeerimiseks;
15) loa nõuete iga-aastase ülevaatuse tulemused.
(4) Keskkonnaministeeriumil või kavandatava tegevuse asukoha keskkonnateenistusel on keskkonnamõju hindamise järelevalvajana õigus määrata inimese tervise või keskkonna kaitseks keskkonnanõudeid, kui kavandatav või toimuv tegevus võib ohustada inimese tervist või keskkonda, põhjustada varalist kahju, häirida keskkonna puhkeotstarbelist või muud õiguspärast kasutamist.
(6) Kompleksloas peavad olema andmed käitaja kasutatavate seadmete ja tehnoloogia vastavuse kohta parimale võimalikule tehnikale ning asjaomaste ametiasutuste kirjalike ettepanekute ja seisukohtade ning nende arvestamise kohta kompleksloa andmise otsustamisel.
10) vajadus vältida või minimeerida heite keskkonnamõju ja sellega kaasneva riski vähendamist;
(2) Heite piirväärtusi määrates lähtutakse õigusaktides ettenähtud piirväärtustest. Kui õigusaktis on sätestatud heite piirväärtuse vähim ja suurim väärtus, võib loa andja määrata käitise või selle osa konkreetse heite piirväärtuse nende väärtuste vahemikust, arvestades tulemust, mida on võimalik saada parimat võimalikku tehnikat kasutades.
§ 22. Kompleksloa tingimuste läbivaatamine
Loa andja vaatab kompleksloa nõuded läbi ja käitise kohapeal üle vähemalt kord aastas. Käitise iga-aastase ülevaatuse võib siduda käitise inspekteerimisega keskkonnajärelevalve korras.
(1) Kui käitaja on loa andjale juba elluviidud või kavandatavatest ning keskkonda mõjutada võivatest muudatustest käitise laadis või toimimisviisis teatanud või on loa andja sellest muul viisil teada saanud, peab loa andja viivitamata selgitama ümberkorralduste olemuse.
(2) Muutus käitise laadis või toimimisviisis on oluline, kui see võib loa andja arvates põhjustada olulist kahju inimese tervisele või keskkonnale.
(3) Loa andja otsustab teabe saamisest alates 21 kalendripäeva jooksul, kas tegemist on olulise muudatusega ning teeb otsuse käitajale viivitamatult teatavaks.
2) saastus on nii suur, et see põhjustab käitise tegevuskoha keskkonna kahjulikke muutusi, mistõttu tuleb muuta heite piirväärtusi või määrata lisapiirväärtused;
(4) Kui käitaja vahetub, muudab loa andja pärast sellekohase teate saamist käitaja andmed kompleksloas menetluseta. Loa andja saadab posti teel või elektrooniliselt käitaja vahetumise teate saamisest alates viie tööpäeva jooksul kompleksloa vastava muudatuse käitajale ning selle koopia käitise asukoha järgsele linna- või vallavalitsusele ja Keskkonnainspektsioonile.
2) kavandatava tegevuse vastavust keskkonnanormatiividele;
3) keskkonnamemorandumis esitatud abinõusid ja keskkonnamõju hindamise tulemusi.
§ 29. Avalik teade kompleksloa taotluse esitamise kohta
(5) Käesoleva paragrahvi lõigetes 3 ja 4 nimetatud teadete vormi kehtestab keskkonnaminister määrusega. Keskkonnaminister võib kehtestada kohustuse avalikustada kompleksloa taotluse esitamise teade Interneti kaudu .
(3) Keskkonnaminister võib määrusega kehtestada kohustuse avaldada kompleksloa andmise või sellest keeldumise teade ka Interneti kaudu .
(2) Kui käitaja ei täida kohustust likvideerida saastus, korraldab likvideerimise asendustäitmise ja sunniraha seaduses (RT I 2001, 50, 283) sätestatud korras Keskkonnainspektsioon.
(1) Käesoleva seaduse §-s 37 sätestatud väärtegudele kohaldatakse karistusseadustiku (RT I 2001, 61, 364) üldosa ja väärteomenetluse seadustiku sätteid.
§ 39. Olemasolev käitis
(1) Olemasolev käitis on käesoleva seaduse jõustumise ajal tegutsev käitis ning käitis, mille käitajal on enne käesoleva seaduse jõustumist saadud õigusaktide kohased tegevus- ja keskkonnaload ning kus alustatakse tegevust hiljemalt aasta jooksul pärast käesoleva seaduse jõustumist.
(2) Olemasoleva käitise käitaja peab esitama kompleksloa taotluse loa andjale hiljemalt Vabariigi Valitsuse määrusega kehtestatud tähtajaks . Ajavahemik käesoleva seaduse jõustumisest kuni esitamise tähtajani ei tohi olla lühem kui üks aasta.
(3) Selgituse saamiseks kompleksloa taotluse esitamise vajalikkuse või esitamise tähtpäeva kohta pöördub käitaja loa andja poole.
(4) Käesoleva paragrahvi lõikes 2 nimetatud kohustuse täitmata jätmise korral peatatakse käitise tegevus keskkonnajärelevalve seaduses (RT I 2001, 56, 337) sätestatud korras.
(5) Kui loa andja tuvastab, et käitises ei kasutata kompleksloa taotluse esitamise ajal parimat võimalikku tehnikat, tehakse käitajale lisaks käesoleva seaduse §-s 17 sätestatule kohustuseks koostada tehniliste ümberkorralduste kava parima võimaliku tehnika rakendamiseks. Kava peab sisaldama meetmeid ka käesoleva seaduse § 9 lõikes 3 nimetatud õigusaktide nõuete täitmiseks. Loa andja kas kiidab kava heaks ja määrab selle alusel heite piirväärtused ja meetmete rakendamise tähtajad igaks kalendriaastaks või tagastab kava ümbertegemiseks. Tegevuskava abinõude rakendamise tulemusel peab käitis toimima parima võimaliku tehnika nõuete kohaselt hiljemalt 2007. aasta 30. oktoobriks.
(6) Käesoleva paragrahvi lõikes 5 nimetatud tehniliste ümberkorralduste kava esitab taotleja loa andjale koos kompleksloa taotlusega.
(7) Kui tehnilisi ümberkorraldusi ei ole käesoleva paragrahvi lõikes 5 nimetatud tähtajaks võimalik majanduslikel või tehnilistel põhjustel teha, peab käitaja esitama kompleksloa taotluse keskkonnaministrile, kes otsustab kompleksloa andmise käesolevas seaduses sätestatud korras. Kompleksluba peab sel juhul sisaldama tehniliste ümberkorralduste kava. Käitaja tegevust tehniliste ümberkorralduste kava elluviimisel jälgib loa andja.


RTL 2009, 47, 673
Vastu võetud 05.06.2009 nr 36
§ 1. Rahandusministri 27. aprilli 2004. a määruses nr 100 «Nõuded tollilaole, tolliterminalile ja hoiukohale, tollilao, tolliterminali ja hoiukoha pidamise loa väljastamise, loa kehtivuse peatamise ja kehtetuks tunnistamise ning kauba hoidmise kord» (RTL 2004, 54, 919; 2008, 3, 32) tehakse järgmised muudatused:
1) paragrahvi 13 lõige 1 sõnastatakse järgmiselt:
« (1) Kaup paigutatakse tolliterminali tollile sisenemisformaalsuste käigus «Tolliseaduse» § 1 lõike 5 alusel kehtestatud rahandusministri määruses «Täiendavad juhised kauba sisenemis- ja väljumisformaalsuste teostamiseks» nimetatud dokumentide alusel ning hoiukohta sisenemisdeklaratsiooni või transiidi saatedokumendi alusel pärast ladustamisteate esitamist ning tollilt mahalaadimisloa saamist.»;
2) paragrahvi 13 lõike 2 esimene lause sõnastatakse järgmiselt:
«Tolliterminali või hoiukoha pidaja esitab tollile ladustamisteate elektroonilise andmetöötlussüsteemi vahendusel pärast kauba tolliterminali (välja arvatud mere- või õhutranspordi korral) või hoiukoha territooriumile saabumist.»;
3) paragrahv 15 sõnastatakse järgmiselt:
(4) Käesoleva paragrahvi lõigetes 1 ja 3 nimetatud tolliformaalsusi teostatakse vastavalt «Tolliseaduse» § 1 lõike 5 alusel kehtestatud rahandusministri määrusele «Täiendavad juhised kauba sisenemis- ja väljumisformaalsuste teostamiseks», arvestades käesolevas paragrahvis sätestatud erisusi.»;
4) paragrahvi 16 täiendatakse lõikega 4 järgmises sõnastuses:
« (4) Tolliterminali või hoiukoha pidaja põhjendatud taotluse korral tühistab toll ladustamisteate elektroonilises andmetöötlussüsteemis. Elektroonilisel teel esitatud taotlus allkirjastatakse digitaalallkirjaga «Digitaalallkirja seaduses» sätestatud korras.»;
5) paragrahvi 17 lahtri «Ülddeklaratsiooni liik ja number» teine lause sõnastatakse järgmiselt:
«Kui ülddeklaratsioonil ei ole numbrit, märgitakse ülddeklaratsiooni liik ja kuupäev.»;
6) paragrahvi 18 lõige 3 sõnastatakse järgmiselt:
« (3) Tollilaol ja tolliterminalil peab olema eraldi laoarvestus. Tollilao ja tolliterminali territooriumil ladustatud kaubad peavad olema märgistatud viisil, mis võimaldab kaupa laoarvestuses tuvastada.»;
7) paragrahvi 21 esimene lause sõnastatakse järgmiselt:
«Lisaks ühenduse tolliseadustiku rakendussätete artiklis 516 nimetatud andmetele peab tollilao arvestusse märkima ka kauba arvestuse kandenumbri kalendriaasta algusest arvates ning kauba omaniku andmed (nimi ja käibemaksukohustuslasena registreerimise number või selle puudumisel isiku- või äriregistrikood, ühendusevälise isiku korral isiku nimi ja isiku- või mitteresidentide registrikood või selle puudumisel aadress).»;
8) paragrahvi 23 lõike 2 esimene lause sõnastatakse järgmiselt:
«Arvestust tuleb pidada ka selle kauba kohta, mis on üleandmisel tolliprotseduurile suunavast tolliasutusest tollilattu vastavalt ühenduse tolliseadustiku rakendussätete artikli 512 lõikele 2.»;
9) paragrahvi 26 lõige 1 tunnistatakse kehtetuks;
10) paragrahvi 27 lõike 3 esimene lause sõnastatakse järgmiselt:
«Arvestust tuleb pidada ka selle kauba kohta, mis on üleandmisel teise tollilattu või tollilaost väljumistolliasutusse vastavalt ühenduse tolliseadustiku rakendussätete artikli 512 lõigetele 1 ja 3.»;
11) määrust täiendatakse paragrahviga 302 järgmises sõnastuses:
« § 302. Kauba paigutamine hoiukohta sisenemisdeklaratsiooni alusel
Käesoleva määruse § 15 lõiked 1, 3 ja 4 kehtivad kuni 31. detsembrini 2009. a.».
§ 2. Määrus jõustub 1. juulil 2009. a.


(3) Sihtasutuse nimi peab sisaldama täiendit "sihtasutus".
(3) Asutamisotsusele ja sellega kinnitatud põhikirjale kirjutavad alla kõik asutajad. Asutamisotsus ja sellega kinnitatud põhikiri peab olema notariaalselt tõestatud. Asutaja esindaja võib alla kirjutada, kui talle selleks antud volikiri on notariaalselt tõestatud. Põhikirja muutmine pärast sihtasutuse registrisse kandmist toimub käesoleva seaduse §-des 41-42 sätestatud korras ega nõua asutamisotsuse muutmist.
(1) Sihtasutuse asutamisel peavad asutajad sihtasutuse nimel tegutsemiseks kasutama sihtasutuse kavandatavat nime koos täiendiga "asutamisel".
(1) Sihtasutuse kandmiseks selle asukoha registrisse esitab sihtasutuse juhatus avalduse, milles näidatakse käesoleva seaduse § 14 lõike 1 punktides 2–5, 8, 9 ja 11 nimetatud andmed, ja sellele kirjutavad alla kõik juhatuse liikmed. Avaldusele lisatakse:
3) panga teatis sihtasutusele üleantud raha kohta;
4) [ Kehtetu – RT I 1998, 59, 941 - jõust. 10.07.1998]
5) [Kehtetu – RT I 2009, 13, 78 - jõust. 01.07.2009]
6) sidevahendite (telefon, faks vms.) numbrid;
7) muud seaduses sätestatud dokumendid.
10) põhikirja muutmise aeg ja muudatuste sisu üldine kirjeldus;
17) kande kuupäev ning kandemääruse täitnud isiku ja kande otsustamiseks pädeva isiku allkiri, nimi ja amet;
(1) Nõukogu võib juhatuse liikme igal ajal, sõltumata põhjusest, tagasi kutsuda. Temaga sõlmitud lepingust tulenevad õigused ja kohustused lõpevad vastavalt lepingule.
[Kehtetud – RT I 2009, 13, 78 - jõust. 01.07.2009]
(2) Juhatus esitab aruande kinnitamiseks nõukogule nelja kuu jooksul majandusaasta lõppemisest arvates. Enne aruande nõukogule kinnitamiseks esitamist edastab juhatus aruande audiitorile kontrollimiseks.
(21) Majandusaasta aruande kinnitamise otsustab nõukogu. Nõukogu liige võib sihtasutuselt nõuda, et järeldusotsuse andnud audiitor peab osalema majandusaasta aruande kinnitamise otsustamise juures ja andma järeldusotsuse kohta selgitusi, kui nõukogu liige on esitanud vastava kirjaliku nõude vähemalt viis päeva enne nõukogu koosoleku toimumist.
(4) Juhatus esitab kinnitatud majandusaasta aruande koos audiitori järeldusotsusega registrile kuue kuu jooksul majandusaasta lõpust arvates. Aruanne esitatakse registrile vastavalt äriseadustiku § 67 lõike 4 punkti 1 alusel kehtestatud korrale elektrooniliselt.
Sihtasutusel peab olema audiitor.
(1) Soodustatud isik või muu selleks õigustatud huvi omav isik võib nõuda sihtasutuselt teavet sihtasutuse eesmärgi täitmise kohta. Ta võib tutvuda sihtasutuse majandusaasta aruandega, samuti audiitori järeldusotsuse, raamatupidamisdokumentide, asutamisotsuse ja põhikirjaga.
(1) Sihtasutus lõpetatakse kohtumäärusega siseministri või muu huvitatud isiku nõudel:
(2) Likvideerimismenetluses peab sihtasutuse nimele lisama märkuse "likvideerimisel".
§ 60. [Kehtetu – RT I 2002, 53, 336 - jõust. 01.07.2002]
(1) Ühinemisel osaleva sihtasutuse juhatus esitab mitte varem kui ühe kuu möödudes ühinemislepingu heakskiitmisest oma sihtasutuse asukohas avalduse ühinemise registrisse kandmiseks. Avaldusele lisatakse:
(2) Ühendava sihtasutuse asukoha registri registripidaja teatab ühendatava sihtasutuse asukoha registripidajale ühinemise registrisse kandmisest. Saanud teate, märgib registripidaja registrisse, millal on ühinemine kantud ühendava sihtasutuse asukoha registrisse. Ühendatava sihtasutuse asukoha registripidaja saadab tema juures hoitavad sihtasutuse dokumendid ühendava sihtasutuse asukoha registripidajale.
(1) Ühinemisele uue sihtasutuse asutamisega kohaldatakse käesoleva seaduse §-des 61-68 sätestatut koos seaduses ettenähtud täiendustega.
(5) Ühineva sihtasutuse juhatus esitab avalduse ühinemise kandmiseks sihtasutuse asukoha registrisse.
§ 73. [Kehtetu – RT I 2009, 13, 78 - jõust. 01.07.2009]
(1) Jagunemisel osaleva sihtasutuse juhatus esitab mitte varem kui ühe kuu möödudes jagunemislepingu heakskiitmisest oma sihtasutuse asukohas avalduse jagunemise registrisse kandmiseks. Avaldusele lisatakse:
(2) Jaguneva sihtasutuse asukoha registri registripidaja teatab omandavate sihtasutuste asukoha registripidajatele jagunemise registrisse kandmisest ja saadab neile registri väljavõtte. Saanud teate, märgib registripidaja registrisse, millal on jagunemine kantud jaguneva sihtasutuse asukoha registrisse.
(1) Jagunemisele uue sihtasutuse asutamisega kohaldatakse käesoleva seaduse §-des 70-78 sätestatut koos seaduses ettenähtud täiendustega.
(5) Jaguneva sihtasutuse juhatus esitab avalduse uute sihtasutuste kandmiseks nende asukoha registrisse ning jagunemise kandmiseks jaguneva sihtasutuse asukoha registrisse.
(6) Iga uue sihtasutuse asukoha registri registripidaja teatab jaguneva sihtasutuse asukoha registripidajale uue sihtasutuse registrisse kandmisest. Teadete saamisel kõigi uute sihtasutuste kohta kannab jaguneva sihtasutuse asukoha registri registripidaja jagunemise registrisse ja teatab kande tegemisest iga uue sihtasutuse asukoha registripidajale ning saadab neile registri väljavõtte. Saanud teate, märgib registripidaja registrisse, millal on jagunemise kanne jaguneva sihtasutuse asukoha registrisse tehtud.
(2) Enne 1996. aasta 1. oktoobrit asutatud vara sihtotstarbelise kogumise ja jagamise eesmärgil moodustatud mittetulunduslikele ühendustele, millel ei ole liikmeid, kohaldatakse nende sihtasutusena registrisse kandmiseni käesoleva seaduse § 1 lõikes 1, §-s 2, § 3 lõikes 5, §-des 4 ja 17, § 18 lõikes 1, lõike 2 esimeses lauses ja lõikes 3, §-des 20-23, §-s 33, § 34 lõigetes 1 ja 3, §-des 38, 43-51, § 52 lõike 1 esimeses lauses ja lõikes 2, §-des 53-60 sätestatut; registrisse kandmisel kohaldatakse neile käesolevat seadust tervikuna. Kui käesoleva lõike esimeses lauses nimetatud vara sihtotstarbelise kogumise ja jagamise eesmärgil moodustatud mittetulundusliku ühenduse põhikiri on vastuolus sihtasutuse seadusega, kohaldatakse seaduses sätestatut. Paragrahvides 16-32 ja 40-42 sätestatut kohaldatakse vara sihtotstarbelise kogumise ja jagamise eesmärgil moodustatud mittetulunduslikele ühendustele, millel ei ole liikmeid niivõrd, kui nende põhikirjadest ei tulene teisiti.
(3) Enne 1996. aasta 1. oktoobrit asutatud vara sihtotstarbelise kogumise ja jagamise eesmärgil moodustatud mittetulunduslikele ühendustele, millel on liikmed, kohaldatakse mittetulundusühingute seaduse §-des 91-96 sätestatut.
Justiitsminister võib anda määrusi registriosakondade tegevuse korraldamiseks.