§ 181 Täiendusõpe
31 PATENDIVOLINIKE KODA
§ 201 Koja õiguslik seisund
§ 202 Koja põhikiri
§ 203 Koja tegevuse õiguspärasuse tagamine
§ 204 Koja vara
§ 205 Koja eelarve
§ 206 Koja majandusaasta
§ 207 Koja liikmemaks
§ 208 Hea kutsetava
§ 209 Õigus kasutada riigivappi sisaldavat tähist
§ 2010 Koja veebileht
§ 2011 Koja ülesanded
§ 2012 Koja organid
§ 2013 Koja koosolek
§ 2014 Koja koosoleku pädevus
§ 2015 Otsuse vastuvõtmine koosolekut kokku kutsumata
§ 2016 Koja organite valimine
§ 2017 Koja juhatuse koosseis ja istungid
§ 2018 Koja juhatuse ja esimehe pädevus ning andmete saladuses hoidmise kohustus
§ 2019 Kutsekomisjon
§ 2020 Revisjonikomisjon
§ 2021 Aukohus
§ 2022 Aukohtumenetluse algatamine
§ 2023 Aukohtumenetlus
§ 2024 Aukohtu otsuse vaidlustamine
§ 2025 Distsiplinaarvastutus
§ 251 Patendivolinikule esitatavate nõuete erisused
§ 331 Koja liikmeks saamise tingimused
§ 332 Koja esimese koosoleku kokkukutsumine
§ 333 Koja põhikiri
§ 334 Täiendusõppe hindamisperiood
RT I, 19.03.2019, 60
09.05.2018 RT I, 31.05.2018, 2 10.06.2018, osaliselt 01.11.2018 ja 01.01.2021
(2) Patendivolinikuna võib tegutseda isik, kes on Patendivolinike Koja liige ja kellele on käesolevas seaduses sätestatud alustel ja korras antud patendivoliniku kutse tegutsemiseks ühes või mõlemas patendivoliniku kutsetegevuse valdkonnas. Patendivolinikuna võib tegutseda ka välisriigis patendivoliniku kutse omandanud isik, kelle kutsekvalifikatsiooni on tunnustatud vastavalt välisriigi kutsekvalifikatsiooni tunnustamise seadusele ja kes on Patendivolinike Koja liige. Välisriigi kutsekvalifikatsiooni tunnustamise seaduse § 7 lõikes 2 sätestatud pädev asutus on Justiitsministeerium.
[RT I, 31.05.2018, 2 - jõust. 01.11.2018]
(5) Kutsenimetust „patendivolinik” võib kasutada üksnes Patendivolinike Koja liige. Nimetust „patendibüroo” võib kasutada üksnes patendivoliniku äriühing.
(1) Patendivoliniku esindusõiguse sisu ja kestuse määrab kehtiv volitus.
(11) Kui seadusega on ette nähtud, et patendivolinik võib esitada volikirja pärast toimingu tegemist, loetakse volituse andmise päevaks toimingu tegemise päev, sõltumata volikirja allakirjutamise päevast.
(12) Mitmele patendivolinikule antud ühe volikirja korral loetakse, et kõigil volikirjas nimetatud patendivolinikel on võrdse ulatusega iseseisev esindusõigus, kui volikirjas ei ole ette nähtud teisiti. Volikirjas sätestatud juhul ja tingimustel võib patendivolinik anda esindusõiguse edasi teisele sama äriühingu kaudu tegutsevale patendivolinikule.
(13) Patendivoliniku puhul, kes esindajana teeb toiminguid või osaleb menetluses Patendiametis või tööstusomandi apellatsioonikomisjonis, eeldatakse esindusõiguse olemasolu. Esindusõiguse olemasolus kahtlemise korral on Patendiametil või tööstusomandi apellatsioonikomisjonil õigus nõuda patendivolinikult volikirja esitamist.
(4) Patendivoliniku surma või talle piiratud teovõime tõttu eestkoste seadmise korral peab patendivoliniku pärija või eestkostja, samuti patendivoliniku äriühing viivitamata teavitama juhtunust Patendivolinike Koda.
3) pidama õigusteenuse osutamisega seotud toimingute nimekirja;
4) läbima käesoleva seaduse §-s 181 nimetatud täiendusõppe.
1) esitanud nõude, mille täitmiseks patendivolinik peab rikkuma seadust või kutsetava nõudeid;
(1) Patendivolinik on õigusteenust osutades sõltumatu ja juhindub seadustest, samuti kutsetava nõuetest, headest kommetest ja südametunnistusest.
(5) Patendivoliniku äriühingu osanik või aktsionär võib olla üksnes patendivolinik.
(6) Täisühingu või usaldusühinguna tegutsevasse patendivoliniku äriühingusse võib osaniku pärija astuda üksnes juhul, kui ta on patendivolinik.
(7) Osaühinguna tegutseva patendivoliniku äriühingu osa võib osaniku surma korral üle minna pärijale üksnes juhul, kui pärija on patendivolinik. Muul juhul hüvitab patendivoliniku äriühing pärijale osa väärtuse kolme kuu jooksul pärimisõiguse tunnistuse väljaandmisest arvates.
(8) Kui patendivoliniku äriühingu aktsionäri pärija ei ole patendivolinik, on ta kohustatud aktsia võõrandama kolme kuu jooksul pärimisõiguse tunnistuse väljaandmisest arvates. Aktsia võõrandamise korral on patendivoliniku äriühingu aktsionäridel ostueesõigus ühe kuu jooksul neile aktsia võõrandamislepingu esitamisest arvates.
(9) Kui patendivoliniku äriühingu aktsionäri pärija, kes ei ole patendivolinik, ei ole käesoleva paragrahvi lõikes 8 sätestatud tähtaja jooksul aktsiat võõrandanud, on patendivoliniku äriühing kohustatud aktsia tühistama ja selle väärtuse pärijale hüvitama.
(10) Kui patendivoliniku äriühingu osanikult või aktsionärilt võetakse patendivoliniku kutse täielikult ära, peab ta oma osa või aktsia kolme kuu jooksul võõrandama. Osa või aktsia võõrandamise korral on patendivoliniku äriühingu teistel osanikel või aktsionäridel ostueesõigus ühe kuu jooksul neile osa või aktsia võõrandamislepingu esitamisest arvates.
(11) Kui isik, kellelt on patendivoliniku kutse ära võetud, ei ole käesoleva paragrahvi lõikes 10 sätestatud tähtaja jooksul osa või aktsiat võõrandanud, on patendivoliniku äriühing kohustatud osa või aktsia tühistama ja selle väärtuse väljaheidetule või väljaarvatule hüvitama.
(11) Kindlustusjuhtum on patendivoliniku äriühingu või patendivoliniku poolt õigusteenuse osutamisega seoses otsese varalise kahju tekitamine sõltumata õigusteenuse osutamise kohast. Kutsekohustuse tahtlikust rikkumisest tekkivat vastutust kindlustama ei pea.
[Kehtetu - RT I, 31.05.2018, 2 - jõust. 01.11.2018]
3) omab vähemalt riiklikult tunnustatud magistrikraadi, sellele vastavat kvalifikatsiooni Eesti Vabariigi haridusseaduse § 28 lõike 22 tähenduses või sellele vastavat välisriigi kvalifikatsiooni;
5) on töötanud enne patendivoliniku kutse taotlemist selles valdkonnas, milles ta kutset taotleb, vähemalt neli aastat viimase kümne aasta jooksul patendivoliniku juures või patendivoliniku äriühingus, välja arvatud käesoleva paragrahvi lõikes 4 nimetatud isik;
(3) Patendivoliniku kutse saamiseks käesoleva seaduse § 2 lõike 3 punktis 1 nimetatud valdkonnas peab käesoleva paragrahvi lõike 1 punktis 3 nimetatud haridus olema omandatud loodus- või tehnikateaduste valdkonnas.
(4) Patendivoliniku kutse võib käesoleva seaduse § 2 lõike 3 punktis 2 nimetatud valdkonnas saada ka vandeadvokaat, kes on enne patendivoliniku kutse taotlemist töötanud vastavas valdkonnas vähemalt neli aastat viimase kümne aasta jooksul advokaadibüroos ning kes vastab käesoleva paragrahvi lõike 1 punktides 1–4, 6 ja 7 sätestatud nõuetele. Advokaadibüroos töötamise aja hulka arvestatakse Patendiametis vastavas valdkonnas töötamise aeg, kuid mitte rohkem kui kaks aastat, samuti patendivoliniku juures või patendivoliniku äriühingus vastavas valdkonnas töötamise aeg.
(5) Valdkonna eest vastutav minister võib määrusega kehtestada täpsustatud nõuded, millele advokaadibüroos täidetud ülesanded peavad käesoleva paragrahvi lõikes 4 nimetatud tingimuse täitmiseks vastama, ning nendele nõuetele vastavuse tõendamise korra.
(1) Patendivoliniku kutse taotleja esitab kutsekomisjonile (edaspidi komisjon):
2) dokumendid, mis tõendavad käesoleva seaduse § 14 lõike 1 punktides 2 ja 3 ning lõike 1 punktis 5 või lõikes 4 sätestatud nõuetele vastavust;
3) patendivoliniku juures või advokaadibüroos töötamise ajal tehtud toimingute aruande tema poolt taotletavas kutsetegevuse valdkonnas tehtud toimingute kohta.
4) [kehtetu - RT I, 31.05.2018, 2 - jõust. 01.11.2018]
(3) Kui patendivoliniku kutse taotlemise avaldus või aruanne ei vasta käesolevas paragrahvis ja komisjoni töökorras sätestatud nõuetele, teeb komisjon patendivoliniku kutse taotlemise avalduse menetlusse võtmisest keeldumise otsuse ja saadab selle kutse taotlejale viie tööpäeva jooksul otsuse tegemise päevast arvates.
(2) Eksam toimub vastavalt vajadusele, kuid mitte harvemini kui üks kord aastas. Teade eksami toimumise kohta avaldatakse vähemalt üks kuu enne eksami toimumist Patendivolinike Koja veebilehel.
(6) Eksamihinne on komisjoniliikmete antud hinnete keskmine, mis ümardatakse täisarvuks. Hinne alla kuue loetakse mitterahuldavaks.
(7) Kui eksamineeritav on saanud mitterahuldava hinde vähemalt ühe eksamiosa eest, ei ole patendivoliniku kutse taotleja eksamit sooritanud.
(10) Kutse taotlemise eksami ja korduseksami tasu kehtestab Patendivolinike Koja koosolek. Kutseeksamil ja korduseksamil osalemise tasu ei või olla suurem kui 300 eurot. Korduseksamil osalemine on alati tasuline.
1) vastab käesoleva seaduse § 14 lõike 1 punktides 2 ja 3 ning lõike 1 punktis 5 või lõikes 4 sätestatud nõuetele;
(2) Komisjon teeb patendivoliniku kutse andmisest keeldumise otsuse, kui patendivoliniku kutse taotleja ei vasta käesoleva seaduse §-s 14 sätestatud nõuetele või ei soorita eksamit.
(7) Patendivoliniku kutse taotlemise eksami ja korduseksami osalemistasu ei tagastata.
§ 181. Täiendusõpe
(1) Patendivolinik on kohustatud läbima perioodilise kutsealase täiendusõppe igas patendivoliniku kutsetegevuse valdkonnas, milles tegutsemiseks on talle antud patendivoliniku kutse.
(2) Täiendusõppe alused, korra ja mahu otsustab Patendivolinike Koja juhatus. Täiendusõppe korraldamisel arvestatakse patendivoliniku spetsialiseerumist kutsetegevuse valdkonnas. Täiendusõppe alused ja korra vaatab juhatus läbi vastavalt vajadusele.
(3) Täiendusõppe kohustuse täitmist kontrollib kutsekomisjon kord viie aasta jooksul (edaspidi hindamisperiood).
(4) Kutsekomisjon saadab vähemalt kolm kuud enne hindamisperioodi lõppemist patendivolinikule teate hindamisperioodi lõppemise kohta ning selgitab, millised andmed, millises kutsevaldkonnas ja milliseks tähtpäevaks tuleb täiendusõppe kohustuse täitmise kohta esitada.
(5) Patendivolinike Koja juhatus võib vabastada isiku täiendusõppe kohustusest arvestusperioodil, kui ta on kaitsnud patendivoliniku kutsetegevuse valdkonnaga seotud erialal doktori- või magistrikraadi.
(6) Kui patendivolinik ei ole hindamisperioodi jooksul läbinud täiendusõpet nõutavas mahus või ei ole määratud tähtpäevaks kutsekomisjonile täiendusõppe läbimise kohta andmeid esitanud, suunab kutsekomisjon patendivoliniku kutseeksamile. Eksam tuleb sooritada nelja kuu jooksul eksamile suunamisest arvates. Kui patendivolinik eksamit ei soorita, suunatakse ta korduseksamile. Eksamile või korduseksamile mõjuva põhjuseta ilmumata jätmisel loetakse eksam mittesooritatuks.
(7) Kui patendivolinik ei ilmu mõjuva põhjuseta korduseksamile või ei soorita eksamit teisel katsel, esitab kutsekomisjon Patendivolinike Koja juhatusele ettepaneku isikult patendivoliniku kutse äravõtmiseks.
(2) Käesoleva paragrahvi lõike 1 punktides 2-4 nimetatud juhtudel peab patendivolinik esitama Patendivolinike Kojale patendivoliniku kutsetegevuse peatamise avalduse ja peatamise alust tõendava dokumendi viie tööpäeva jooksul kutsetegevuse peatamise aluse tekkimise päevast arvates. Patendivolinik peab teavitama tema esitatud patendivoliniku kutsetegevuse peatamise avaldusest isikuid, kellele ta osutab õigusteenust, viie tööpäeva jooksul kutsetegevuse peatamise aluse tekkimise päevast arvates.
(3) Patendivoliniku kutsetegevuse peatamise otsuse teeb Patendivolinike Koda viie tööpäeva jooksul patendivoliniku kutsetegevuse peatamise avalduse esitamise päevast arvates või 10 tööpäeva jooksul patendivoliniku kutsetegevuse peatamise aluse tekkimise päevast arvates.
(5) Patendivoliniku kutsetegevuse taastamiseks esitab patendivolinik Patendivolinike Kojale avalduse ja dokumendid, mis tõendavad, et kutsetegevuse peatamise alus on ära langenud.
(6) Patendivolinike Koda teeb avalduse alusel patendivoliniku kutsetegevuse taastamise või taastamisest keeldumise otsuse.
(61) Kutsetegevuse peatamine ei vabasta isikut käesoleva seaduse §-s 181 sätestatud täiendusõppe kohustusest, välja arvatud isiku astumise korral avalikku teenistusse, valimisel Riigikogu või Euroopa Parlamendi liikmeks või Vabariigi Presidendiks või nimetamisel Vabariigi Valitsuse või Euroopa Komisjoni liikmeks. Lisaks on täiendusõppe kohustusest vabastatud isik, kelle kutsetegevus on peatatud tervise tõttu või rasedus- ja sünnituspuhkuse ning lapsehoolduspuhkuse ajaks.
21) kutsekomisjon on teinud käesoleva seaduse § 181 lõikes 7 nimetatud ettepaneku;
3) ei vasta käesoleva seaduse § 14 lõike 1 punktides 1–4, 6 ja 7 sätestatud nõuetele;
(2) Patendivolinike Koda teeb patendivoliniku kutse äravõtmise otsuse 10 tööpäeva jooksul patendivoliniku kutse äravõtmise alusest teada saamise päevast arvates.
31. peatükk PATENDIVOLINIKE KODA
§ 201. Koja õiguslik seisund
(1) Patendivolinike Koda (edaspidi koda) on avalik-õiguslik juriidiline isik, mille liikmeteks on kõik patendivoliniku kutset omavad isikud (edaspidi patendivolinik).
(2) Koda registreeritakse riigi- ja kohaliku omavalitsuse asutuste riiklikus registris.
§ 202. Koja põhikiri
(1) Koja põhikiri võetakse vastu ja seda muudetakse koja koosoleku otsusega. Põhikirja või selle muutmise eelnõu kooskõlastatakse enne vastuvõtmist Justiitsministeeriumiga.
(2) Koja põhikirjas sätestatakse koja organite töökorraldus, organite ja koja liikmete vahelised õigussuhted, koja asjaajamise ja majandamise kord ning reguleeritakse teisi koja tegevusega seonduvaid küsimusi.
§ 203. Koja tegevuse õiguspärasuse tagamine
(1) Haldusjärelevalvet koja tegevuse õiguspärasuse üle teostab Justiitsministeerium, kes võib nõuda koja juhatuselt haldusjärelevalve teostamiseks vajalike andmete ja dokumentide esitamist ning esitada koja organi akti või toimingu peale halduskohtule protesti.
(2) Koda esitab Justiitsministeeriumile hiljemalt iga aasta märtsis aastaaruande koja tegevuse kohta lõppenud aastal.
(3) Kui koda ei täida talle seadusega pandud kohustusi, võib Justiitsministeerium teha kojale ettekirjutuse. Ettekirjutuse täitmise tagamiseks võib Justiitsministeerium määrata kojale sunniraha kuni 6400 eurot asendustäitmise ja sunniraha seaduses sätestatud korras.
§ 204. Koja vara
(1) Koja vara moodustub:
1) patendivolinike kohustuslikest liikmemaksudest;
2) aukohtu otsuse alusel laekuvatest trahvidest;
3) koja vahendite paigutamisest saadavast tulust;
5) muudest laekumistest.
§ 205. Koja eelarve
Koja eelarveaasta on kalendriaasta. Koja eelarve kinnitab juhatus hiljemalt eelarveaastale eelneva aasta detsembris.
§ 206. Koja majandusaasta
Koja majandusaasta on kalendriaasta.
§ 207. Koja liikmemaks
(1) Koja liikmemaksu miinimummäära kehtestab koja koosolek.
(2) Patendivoliniku liikmemaksu suuruse ja selle arvestamise alused kehtestab koja juhatus, arvestades liikmemaksu miinimummäära. Liikmemaks tuleb kehtestada suuruses, mis tagab koja piisava rahastatuse õigusaktidega seatud eesmärkide saavutamiseks ning ülesannete täitmiseks.
(3) Põhjendatud taotluse alusel võib koja juhatus vabastada patendivoliniku liikmemaksu tasumise kohustusest või vähendada liikmemaksu suurust. Liikmemaksu tasumisest võib vabastada või seda vähendada kuni kolmeks aastaks.
§ 208. Hea kutsetava
Koja koosolek kehtestab hea kutsetava, mis on patendivolinikele kohustuslik.
§ 209. Õigus kasutada riigivappi sisaldavat tähist
Kojal on Eesti riigivapi kujutisega pitsat. Eesti riigivapi kujutisega pitserit kasutatakse riigivapi seadusega kehtestatud korras.
§ 2010. Koja veebileht
Koda teeb oma veebilehel kättesaadavaks avalikkusele vajaliku teabe patendivolinike kohta, eelkõige büroode aadressid, vastuvõtuajad ja sidevahendite numbrid. Veebilehel avaldatakse koja põhikiri, hea kutsetava ning teised avalikud dokumendid.
§ 2011. Koja ülesanded
Koja ülesanded on muu hulgas:
1) patendivolinike kutsetegevuse edendamine;
2) hea kutsetava väljatöötamine ja avaldamine ning järelevalve selle järgimise üle;
3) patendivolinike nimekirja pidamine;
4) patendivolinike täiendusõppe korraldamine;
5) järelevalve patendivolinike kutsetegevuse ning väärika käitumise üle;
6) soovituste koostamine patendivolinike kutsepraktika ühtlustamiseks;
7) patendivolinike väljaõppe korraldamine;
8) patendivoliniku eksami läbiviimine;
9) patendivolinike täiendusõppe kohustuse täitmise kontrollimine;
10) patendivolinike kohta avalikkusele vajaliku info kättesaadavuse tagamine koja veebilehel;
11) välissuhtlusega seotud küsimuste korraldamine ning koja liikmete esindamine kodu- ja välismaiste institutsioonide juures;
12) patendivolinike tegevuse kohta statistiliste aruannete koostamine;
13) patendivolinike kutsekindlustuse olemasolu kontrollimine;
14) koja vara valitsemine.
§ 2012. Koja organid
(1) Koja organid on:
1) koosolek;
2) juhatus;
3) kutsekomisjon;
4) aukohus;
5) revisjonikomisjon.
(2) Koja juhatusel on õigus moodustada komisjone koja pädevusse kuuluvate ülesannete täitmiseks.
§ 2013. Koja koosolek
(1) Koja korralised koosolekud toimuvad üks kord aastas.
1) koja juhatuse algatusel;
2) vähemalt 1/5 koja liikmete nõudel.
(3) Koosoleku kutsub kokku koja juhatus, teatades oma liikmetele koosoleku aja, koha ja päevakorra vähemalt kaks nädalat ette.
(4) Koosolekust võtab koja liige osa isiklikult või esindaja kaudu. Esindajaks võib olla teine patendivolinik volikirja alusel. Üks patendivolinik ei või samal koosolekul esindada rohkem kui kahte patendivolinikku.
(5) Koosolek on otsustusvõimeline, kui sellel on esindatud vähemalt pool koja liikmete üldarvust. Koosoleku otsused võetakse vastu lihthäälteenamusega.
§ 2014. Koja koosoleku pädevus
(1) Koja koosolek võib oma päevakorda võtta ja otsustada kõiki koja pädevusse kuuluvaid küsimusi.
2) juhatuse valimine;
3) aastaeelarve kinnitamine;
4) patendivolinike poolt kojale tehtavate kohustuslike maksete suuruse kehtestamine;
6) kutsekomisjoni patendivolinikest liikmete valimine;
(3) Koosolek võib anda juhatusele õiguse teha mõjuvatel põhjustel koja eelarves muudatusi, mis esitatakse järgmisele koosolekule kinnitamiseks.
§ 2015. Otsuse vastuvõtmine koosolekut kokku kutsumata
(1) Patendivolinikel on juhatuse ettepanekul õigus vastu võtta otsuseid koosoleku pädevuses olevates küsimustes koosolekut kokku kutsumata. Sellisel juhul toimub otsustamine elektrooniliselt.
(2) Patendivolinik ei või ilma mõjuva põhjuseta keelduda käesoleva paragrahvi lõikes 1 sätestatud korras küsimuste otsustamises osalemast.
(3) Kui otsus tehakse käesoleva paragrahvi lõikes 1 sätestatud korras, on otsus vastu võetud, kui selle poolt on antud üle poole patendivolinike häältest, kui seaduses ei ole ette nähtud suurema häälteenamuse nõuet.
(4) Käesoleva paragrahvi lõikes 1 sätestatud korras ei saa valida koja organeid.
(5) Käesoleva paragrahvi lõikes 1 sätestatud korras küsimuste otsustamise täpne kord sätestatakse koja põhikirjas.
§ 2016. Koja organite valimine
(1) Koja organid valitakse koja koosolekul järgmiste põhimõtete kohaselt:
(2) Koja juhatust valides valitakse kõigepealt koja esimees ja aseesimees ning seejärel ülejäänud juhatuse liikmed.
(3) Koja esimehe valimisel osutub valituks kandidaat, kelle poolt on antud üle poole hääletamisest osavõtnute häältest. Kui ükski kandidaat ei ole saanud vajalikku häälteenamust, korraldatakse valimiste teine voor kahe enim hääli saanud kandidaadi vahel. Selles voorus teisest kandidaadist rohkem hääli saanud kandidaat osutub valituks. Häälte võrdse jagunemise korral heidetakse liisku.
§ 2017. Koja juhatuse koosseis ja istungid
(1) Juhatus on koja alaliselt tegutsev juhtorgan. Juhatuses on vähemalt kolm liiget. Koja juhatus koosneb esimehest, aseesimehest ning juhatuse liikmetest. Esimees ja aseesimees valitakse patendivolinikest juhatuse liikmete hulgast.
(2) Valdkonna eest vastutav minister võib nimetada juhatuse liikmeks Justiitsministeeriumi esindaja.
(3) Juhatus valitakse kolmeks aastaks.
(4) Juhatuse istungi kutsub kokku koja esimees.
§ 2018. Koja juhatuse ja esimehe pädevus ning andmete saladuses hoidmise kohustus
(1) Koja juhatus täidab koja koosolekute vahelisel ajal kõiki koja ülesandeid, mis ei kuulu revisjonikomisjoni, aukohtu või eranditult koja koosoleku pädevusse. Juhatus tagab koja põhikirja täitmise ning koja koosolekute otsuste elluviimise.
(2) Koja esimees esindab koda kõigis õigustoimingutes.
(3) Koja juhatusse, kutsekomisjoni, revisjonikomisjoni ja aukohtusse kuuluvad patendivolinikud ning koja töötajad ei tohi avaldada neile nende tegevusega teatavaks saanud andmeid patendivoliniku kutsetegevuse sisu kohta. Nad võivad neid andmeid kohtus avaldada ainult juhatuse loal. Andmete saladuses hoidmise kohustus säilib ka pärast koja organi koosseisust või koja teenistusest lahkumist.
§ 2019. Kutsekomisjon
(1) Kutsekomisjon korraldab ja viib läbi patendivoliniku kutseeksami, kontrollib patendivoliniku kutse taotleja vastamist seaduses sätestatud tingimustele ning patendivoliniku täiendusõppe kohustuse täitmist.
(2) Kutsekomisjon moodustatakse vähemalt kolmeliikmelisena viieks aastaks. Juhatus võib nimetada kutsekomisjoni liikmeks isiku, kes ei ole koja liige. Kutsekomisjoni esimehe valib komisjon patendivolinikest liikmete hulgast.
(3) Kutsekomisjon on otsustusvõimeline, kui otsuse tegemisel osaleb üle poole komisjoni liikmetest. Kutsekomisjoni koosolekut juhib esimees. Otsuste vastuvõtmisel häälte võrdse jagunemise korral on otsustav kutsekomisjoni esimehe hääl.
(4) Kutsekomisjoni töökord nähakse ette koja põhikirjas.
§ 2020. Revisjonikomisjon
(1) Revisjonikomisjon revideerib koja majandustegevust ja asjaajamist omal algatusel või vähemalt 1/5 patendivolinike nõudel.
(2) Juhatus esitab koja majandusaasta aruande enne koja koosolekule kinnitamiseks esitamist revisjonikomisjonile arvamuse avaldamiseks.
(3) Revisjonikomisjon valitakse vähemalt kolmeliikmelisena kuni kolmeks aastaks. Revisjonikomisjoni liige ei või kuuluda juhatusse ega aukohtusse.
(4) Revisjonikomisjon võtab otsuseid vastu liikmete poolthäälteenamusega.
§ 2021. Aukohus
(1) Koja aukohus võib lahendada:
1) koja otsustest ning heast kutsetavast tulenevate kohustuste süülise täitmata jätmise või mittenõuetekohase täitmise süütegusid;
2) patendivoliniku käitumise kohta esitatud kaebusi;
3) patendivoliniku tegevuse kohta esitatud kaebusi või distsiplinaarasju, samuti asju, mille on arutamiseks andnud Justiitsministeerium.
(11) Koja aukohus ei lahenda käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud asju advokaadi suhtes.
(2) Aukohus moodustatakse vähemalt kolmeliikmelisena viieks aastaks. Aukohtu liikmed valitakse patendivolinike hulgast. Valdkonna eest vastutav minister võib nimetada aukohtu liikmeks Justiitsministeeriumi esindaja. Aukohtu liikmed valivad aukohtu esimehe patendivolinikest liikmete seast. Aukohtu patendivolinikust liige ei või kuuluda juhatusse ega revisjonikomisjoni.
(3) Aukohus võtab otsuse vastu asja arutamisel osalenud liikmete häälteenamusega.
§ 2022. Aukohtumenetluse algatamine
(1) Aukohtumenetluse algatamiseks võib aukohtu või juhatuse poole pöörduda huvitatud isik. Taotlus aukohtumenetluse algatamiseks tuleb esitada kuue kuu jooksul arvates päevast, millal taotluse esitaja sai teada või oleks pidanud teada saama taotluse aluseks olevatest asjaoludest.
(2) Aukohus algatab aukohtumenetluse huvitatud isiku, Justiitsministeeriumi, omal või koja muu organi algatusel, kui on alust arvata, et patendivolinik on toime pannud distsiplinaarsüüteo.
(3) Aukohtumenetluse algatamise otsustab aukohus ühe kuu jooksul arvates päevast, millal ta sai teada distsiplinaarsüüteo tunnustele vastava teo toimepanemisest. Aukohus edastab aukohtumenetluse algatamise või algatamata jätmise otsuse viivitamata koja juhatusele ja Justiitsministeeriumile.
(4) Justiitsministeeriumi poolt esitatud kaebuse edastamisega aukohtule loetakse aukohtumenetlus algatatuks.
§ 2023. Aukohtumenetlus
(1) Aukohtumenetlus on patendivolinikule kohustuslik.
(2) Patendivolinikul on õigus tutvuda asja materjalidega, anda aukohtule seletusi, esitada vastuväiteid, põhjendusi ja kaalutlusi kõigi aukohtumenetluses kerkinud küsimuste kohta, esitada taandust aukohtu liikme või protokollija vastu, kui asjaolud tekitavad kahtlust tema erapooletuses, esitada taotlusi ja tõendeid ning võtta osa tõendite vaatlusest ja uurimisest, esitada istungile kutsutud isikutele küsimusi ning saada aukohtu otsuse ärakiri. Kui patendivolinik jätab mõjuva põhjuseta aukohtu istungile ilmumata, võib asja arutada tema osavõtuta.
(3) Aukohus võib asja lahendada kirjalikus menetluses, kui patendivolinik ei ole taotlenud asja arutamist suulises menetluses.
(4) Aukohus nõuab asja arutamisel asjaosalistelt selgitusi. Aukohus on kohustatud välja selgitama menetletavas asjas olulised asjaolud ja vajaduse korral koguma selleks tõendeid omal algatusel. Aukohtu nõudel on patendivolinik kohustatud esitama aukohtule enda käsutuses olevad tõendid. Aukohus võib taotleda halduskohtult abi tõendite kogumiseks või nende tagamiseks. Halduskohus lahendab aukohtu taotluse halduskohtumenetluse seadustiku haldustoiminguks loa andmise sätete järgi määrusega.
(5) Aukohus lahendab distsiplinaarsüüteoasja ja teeb põhjendatud otsuse kuue kuu jooksul aukohtumenetluse algatamisest arvates. Aukohus teeb põhjendatud otsuse ka juhul, kui aukohus ei tuvasta distsiplinaarsüütegu. Mõjuval põhjusel võib aukohus pikendada distsiplinaarsüüteoasja arutamise kestust kuni kolme kuu võrra. Distsiplinaarsüüteo menetlemise aja hulka ei arvestata aega, millal distsiplinaarsüüteosasja ei ole võimalik arutada asjaolude tõttu, mis olenevad patendivolinikust, kelle suhtes aukohtumenetlus on algatatud.
(6) Aukohtumenetluse täpne kord sätestatakse koja põhikirjas. Aukohtumenetlusele kohaldatakse haldusmenetluse seaduses sätestatut ulatuses, mida käesolev seadus ja koja põhikiri ei reguleeri.
§ 2024. Aukohtu otsuse vaidlustamine
(1) Huvitatud isik võib esitada aukohtu otsuse peale kaebuse halduskohtule 30 päeva jooksul otsuse kättesaamisest arvates.
(2) Justiitsministeerium võib esitada aukohtu otsuse peale halduskohtule protesti 30 päeva jooksul aukohtu otsuse kättesaamisest arvates.
(3) Aukohus edastab oma otsuse viivitamata Justiitsministeeriumile. Justiitsministeeriumil on õigus nõuda aukohtumenetluse asjades tutvumiseks ka muid aukohtumenetluse dokumente.
§ 2025. Distsiplinaarvastutus
(1) Patendivoliniku või patendivoliniku äriühingu tegevust reguleerivate õigusaktide või hea kutsetava nõuete eiramise eest võib aukohus määrata patendivolinikule distsiplinaarkaristuse, kui distsiplinaarsüütegu ei ole aukohtumenetluse algatamise ajaks aegunud.
2) rahatrahv koja kasuks 64 kuni 16 000 eurot;
4) kojast väljaheitmine;
5) patendivolinikuna tegutsemise õiguse äravõtmine kuni viieks aastaks.
(3) Distsiplinaarkaristusena mõistetud kutsetegevuse peatamise aja vältel on patendivolinikul keelatud õigusteenust osutada. Käesolevas lõikes nimetatud keelu rikkumise korral heidetakse patendivolinik kojast välja.
(4) Distsiplinaarkaristust määrates arvestab aukohus muu hulgas distsiplinaarsüüteo raskust, menetletava asja olemust ja patendivoliniku varasemat karistatust.
(5) Ühe distsiplinaarsüüteo eest võib aukohus määrata ühe distsiplinaarkaristuse. Distsiplinaarkaristust määrates ei arvestata sama teo eest määratud väärteo- või kriminaalkaristust. Kestev distsiplinaarsüütegu loetakse uueks distsiplinaarsüüteoks, kui patendivolinik ei lõpeta rikkumist pärast aukohtu otsuse teatavaks tegemist.
(6) Distsiplinaarkaristust ei või määrata, kui distsiplinaarsüütegu on aegunud. Distsiplinaarsüütegu aegub kolme aasta möödumisel selle toimepanemisest. Distsiplinaarsüüteo aegumine algab ajast, kui patendivolinik lõpetab teo toimepanemise. Distsiplinaarsüüteo aegumine peatub distsiplinaarasja menetluse ajal aukohtus ja kohtus, sealhulgas kaebuse ning apellatsioon- ja kassatsioonkaebuse esitamise tähtajal. Aukohtul on distsiplinaarsüüteo aegumisest hoolimata õigus distsiplinaarasja menetleda.
(7) Distsiplinaarkaristusena määratud rahatrahv tuleb tasuda kolme kuu jooksul selle määramisest arvates. Rahatrahvi määramise otsuses võib ette näha, et trahv tasutakse kindlaksmääratud tähtpäevadel osade kaupa ühe aasta jooksul.
(8) Otsus distsiplinaarkaristusena määratud rahatrahvi kohta on täitedokumendiks täitemenetluse seadustiku § 2 lõike 1 punkti 21 tähenduses.
(9) Distsiplinaarkaristus kustub kolme aasta möödumisel karistuse määramise otsuse jõustumisest. Käesoleva paragrahvi lõike 2 punktis 4 nimetatud distsiplinaarkaristus ei kustu.
(3) Registrikanne tehakse komisjoni, valdkonna eest vastutava ministri või tema volitatud ametniku või koja või kohtu otsuse alusel viie tööpäeva jooksul registrikande aluseks olevate dokumentide registrisse jõudmise päevast arvates.
§ 251. Patendivolinikule esitatavate nõuete erisused
Patendivolinikud, kellele on patendivoliniku kutse antud enne 2018. aasta 1. novembrit, ei pea vastama käesoleva seaduse § 14 lõike 1 punktis 3 ja lõikes 3 sätestatud haridusnõudele.
§ 331. Koja liikmeks saamise tingimused
(1) Patendivolinik, kes soovib jätkata tegevust patendivolinikuna, esitab 2019. aasta 28. veebruariks Justiitsministeeriumile koja liikmeks astumise avalduse. Kui patendivolinik ei esita tähtaegselt avaldust koja liikmeks astumiseks, võtab justiitsminister isikult patendivoliniku kutse ära.
(2) Patendivolinik, kelle kutse on peatatud, saab käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud avalduse esitada, kui ta vastab 2018. aasta 1. novembri seisuga käesoleva seaduse § 19 lõikes 7 sätestatud tingimustele.
§ 332. Koja esimese koosoleku kokkukutsumine
Justiitsminister kutsub kokku koja esimese koosoleku. Koosolek valib koja organid, kehtestab liikmemaksu miinimummäära ja võtab vastu koja põhikirja. Kuni esimehe valimiseni juhib koda justiitsministri määratud isik.
§ 333. Koja põhikiri
Koja esimene koosolek võtab vastu Justiitsministeeriumiga eelnevalt kooskõlastatud põhikirja. Kui esimene koosolek põhikirja vastu ei võta, kutsutakse kokku erakorraline koosolek kahe kuu jooksul esimesest koosolekust arvates. Kui erakorraline koosolek ei võta vastu Justiitsministeeriumiga eelnevalt kooskõlastatud põhikirja, siis kehtestab koja põhikirja valdkonna eest vastutav minister määrusega. Valdkonna eest vastutava ministri määrus tunnistatakse kehtetuks, kui koosolek võtab vastu eelnevalt Justiitsministeeriumiga kooskõlastatud põhikirja, mis hakkab kehtima valdkonna eest vastutava ministri määruse kehtetuks tunnistamisest arvates.
§ 334. Täiendusõppe hindamisperiood
Täiendusõppe kohustuse täitmise esimese hindamisperioodi alguseks loetakse patendivoliniku vastava kutsevaldkonna registris registreerimise aeg. Esimene täiendusõppe aruanne tuleb esitada, kui saabub esimene viieaastase intervalliga arvutatud hindamisperiood pärast koja loomist, kuid mitte varem kui kolme aasta möödumisel koja loomisest.


Korraldus nr. 484 Tartu Linnavalitsus, Korraldus 484
Korraldus: Viljandi mnt 67 krundi detailplaneeringu koostamise algatamine, lähteseisukohtade kinnitamine ja lepingu sõlmimine ning keskkonnamõju strateegilise hindamise algatamata jätmine
Teema: Viljandi mnt 67 krundi detailplaneeringu koostamise algatamine, lähteseisukohtade kinnitamine ja lepingu sõlmimine ning keskkonnamõju strateegilise hindamise algatamata jätmine
Reg. number: 484
Vastuvõtmise kp: 08.05.2012
Jõustumise kp: 08.05.2012
Eelnõu: Viljandi mnt 67 krundi detailplaneeringu koostamise algatamine, lähteseisukohtade kinnitamine ja lepingu sõlmimine ning keskkonnamõju strateegilise hindamise algatamata jätmine
Failid: LVK2012050800484.ddoc ( 195 kb )
08. mai 2012. a. nr 484
Viljandi mnt 67 krundi detailplaneeringu koostamise algatamine, lähteseisukohtade kinnitamine ja lepingu sõlmimine ning keskkonnamõju strateegilise hindamise algatamata jätmine
Osaühing Oscarrehvid esitas detailplaneeringu koostamise algatamise ettepaneku, et määrata ehitusõigus kuni 1200 m2 suuruse ehitusaluse pindalaga äriotstarbelise hoone püstitamiseks ning Viljandi mnt 67 krundi piiride muutmiseks.
Detailplaneeringu koostamise algataja ja koostamise korraldaja ning detailplaneeringu kehtestaja on Tartu Linnavalitsus (Raekoda, 50089 Tartu). Detailplaneeringu koostaja on Hendrikson & Ko OÜ (Raekoja plats 8, 50409 Tartu).
Keskkonnamõju hindamise ja keskkonnajuhtimissüsteemi seaduse (edaspidi KeHJS) § 33 lg 1 p 3 kohaselt korraldatakse keskkonnamõju strateegilist hindamist strateegilise planeerimisdokumendi koostamise käigus, kui see dokument on detailplaneering, mille alusel kavandatav tegevus on eeldatavalt olulise keskkonnamõjuga, lähtudes KeHJS § 6 lõigetes 2-4 sätestatust. Eeltoodust tulenevalt on vajalik analüüsida, kas tegemist võib olla KeHJS § 6 lg 2 p 22 nimetatud muu tegevusega, mis võib kaasa tuua olulise keskkonnamõju. Võimaliku olulise keskkonnamõju selgitamiseks on lähtudes KeHJS § 6 lg 3 toodud kriteeriumitest koostatud järgmine eelhinnang:
1. Tegevuse ala ja selle lähiümbruse keskkonnatingimused
1.1 Maakasutus, looduskeskkond, kultuuriväärtused
Kavandatav tegevus on planeeritud Osaühingule Oscarrehvid kuuluval kinnistul, mis asub Tartus Veeriku linnaosas aadressil Viljandi mnt 67. Krundi suurus on 11784 m². Kinnistul puuduvad ehitised, maakasutuse sihtotstarve on sihtotstarbeta maa.
Viljandi mnt 67 krunt piirneb:
1) põhjast äri- ja tootmismaaga;
2) idast väikeelamupiirkonnaga;
3) lõunast Viljandi mnt-ga ning äri- ja üldmaaga;
4) läänest Tallinn-Tartu-Võru-Luhamaa põhimaanteega
Kinnistu asub osaliselt põhimaantee nr 2 Tallinn-Tartu-Võru-Luhamaa km 183,51-183,61 teekaitsevööndis. Kandiküla-Uhti km 182,6-194,2 eelprojektiga ei ole ette nähtud kinnistu äärde müratõkkeseina, mistõttu võib kinnistul esineda normatiive ületavaid keskkonnaparameetreid (müra, tolm, vibratsioon). Krundil kehtib 1977. aastal kehtestatud Veeriku mikrorajooni detailplaneering, mille järgi Viljandi mnt 67 krundile ehitusõigust määratud ei ole.
Viljandi mnt 67 territooriumil ei esine loodusvarasid, kaitstavaid loodusobjekte, EELISe andmetel kaitsealuste liikide elupaiku ega kultuurimälestisi. Ümbruskonnas puuduvad Natura 2000 kaitsealad ning loodus- ja maastikukaitsealad. Alal ja selle vahetus läheduses puuduvad objektid, mis vajavad keskkonnalube.
2. Tegevuse iseloom
Detailplaneeringu koostamise algatamise ettepaneku kohaselt soovitakse Viljandi mnt 67 krundile ehitada hoone, mida kasutatakse mootorsõidukite rehvide remondi-, hooldus-, kaubandus- ja teenindushoonena. Uue hoone jaoks soovitakse ehitusalust pinda ca 1200 m² ja korruselisuseks kuni neli korrust.
Tartu linna üldplaneeringu kohaselt on tegemist teenindusettevõtete maaga, lubatud korruselisus neli. Planeeringu algatamise ettepanek vastab linna üldplaneeringule.
Viljandi mnt 67 krundi piiride muutmise vajadus tuleneb Tinter-Projekt poolt koostatud E263 Tallinn-Tartu-Võru-Luhamaa maantee lõigus Kandiküla-Uhti km 182,6-194,2 eelprojektis kavandatud võõrandamisele kuuluvast maa-alast. Võõrandatava maa-ala suurus on ca 4550 m2.
Planeeritavale alale ärihoone kavandamine ei too eeldatavalt kaasa olulist keskkonnamõju.
3. Tegevusega kaasnevad tagajärjed
Kavandatava tegevusega ei kaasne eeldatavalt järgmisi võimalikke mõjusid:
− vee, pinnase, õhu saastatus;
− vibratsioon;
− valguse levik;
− soojuse eraldumine;
− kiirguse eraldumine;
− lõhna teke;
− mõju Natura 2000 võrgustiku alale või mõnele muule kaitstavale loodusobjektile;
− piiriülene mõju.
Teatav müra ja vibratsioon võib kaasneda ehitustegevuse käigus, kuid eeldatavalt ei kaasne ülenormatiivset müra ja vibratsiooni. Ehitustöödeaegset müra ja vibratsiooni saab vähendada õigete ehitusvõtete kasutamisega. Tegevuse käigus tekkivad jäätmed antakse üle vastavat jäätmeluba omavale ettevõttele, jäätmed käideldakse vastavalt Tartu linna jäätmehoolduseeskirjale. Saastatus võib tekkida eelkõige krundil avariiolukorra esinemisel. Avariiolukordade esinemise saab viia miinimumini, kui:
− krundil korraldatakse läbimõeldud jäätmekäitlus;
− liikluslahendus tagab piisava manööverdusruumi;
− liiklemine toimub kõvakattega teel, milliselt on võimalik likvideerida õlijäägid, kütus ilma et ohtlikud ained jõuaksid pinnasesse või põhjavette.
Vajadusel tuleb rakendada täiendavaid meetmeid, et leevendada maanteest tulenevat keskkonnaparameetrite ületamist.
Detailplaneeringuga kavandatava tegevusega ei kaasne ohtu inimese tervisele ega keskkonnale, lahenduse elluviimisega ei kaasne piiriülest mõju ega olulisi kumulatiivseid mõjusid. Kavandatava tegevuse elluviimisega ei mõjutata eeldatavasti saastetasemeid määral, mis võiks põhjustada õigusaktidega kehtestatud nõuete ületamist Tartu linnas ja linna lähialadel, samuti ei kaasne planeerimisdokumendi elluviimisega teisi olulisi keskkonnaprobleeme. Planeeritaval alal ei ole kaitsealasid ning planeeritav tegevus ei ulatu mõjutama olemasolevaid lähimaid kaitsealasid. Eeldatavalt ei põhjustata kavandatava tegevusega muutusi, mis ületaks keskkonna vastupanuvõime.
Linnavalitsus on küsinud detailplaneeringu elluviimisega kaasneva keskkonnamõju strateegilise hindamise algatamise vajalikkuse üle otsustamiseks seisukohta Keskkonnaametilt. Keskkonnaamet märgib, et eelhinnangu kohaselt ei kaasne tegevusega olulist keskkonnamõju. Kuna kavandatav hoone hakkab paiknema vahetult maantee ja kogujatee ääres, võib eeldada kõrgenenud müra ja saasteainete tasemeid. Eelprojektile koostatud keskkonnamõju hindamine välisõhu saastetasemete ületamist naaberaladel ei prognoosinud, kuid esitas nõude naaberaladele müratundlike hoonete ehitamise keelamiseks. Eelhinnangu kohaselt kavandatav mootorsõidukite rehvide remondi-, hooldus-, kaubandus- ja teenindushoone ei liigitu eeldatavalt müratundlike hoonete alla. Lähtudes teadaolevast informatsioonist asub Keskkonnaamet seisukohale, et tegevusega ei kaasne eeldatavalt olulist keskkonnamõju ning KSH algatamine ei ole eeldatavalt vajalik. Keskkonnatingimustega arvestamine on võimalik planeerimisseaduse § 9 lg 2 p 8 kohaselt planeeringumenetluse käigus.
Eeltoodust tulenevalt on linnavalitsus seisukohal, et kavandatav tegevus ei ole KeHJS mõistes olulise keskkonnamõjuga tegevus ja planeeringule ei ole vajalik keskkonnamõju strateegilise hindamise algatamine.
Linnavalitsus on seisukohal, et planeeringu algatamine on võimalik punktis 3 nimetatud tingimustel.
Võttes aluseks kohaliku omavalitsuse korralduse seaduse § 6 lg 1, § 30 lg 1 p 2, planeerimisseaduse § 10 lg-d 5 ja 6, § 12 lg 1, keskkonnamõju hindamise ja keskkonnajuhtimissüsteemi seaduse § 6 lg 2 p 22, § 33 lg 1 p 3, § 34 lg 1, § 35 lg-d 5 ja 6, Vabariigi Valitsuse 29.08.2005 määruse nr 224 "Tegevusvaldkondade, mille korral tuleb kaaluda keskkonnamõju hindamise algatamise vajalikkust, täpsustatud loetelu" § 15 p 10, Tartu linna ehitusmääruse § 4 lg-d 5 ja 6, § 36 lg 1, Keskkonnaameti 25.04.12 kirja nr JT 6-8/10065-2 ning arvestades Tartu Linnavolikogu 6. oktoobri 2005. a määrusega nr 125 kehtestatud Tartu linna üldplaneeringut, Tartu Linnavalitsus
1. Algatada Viljandi mnt 67 krundi detailplaneeringu koostamine. Detailplaneeringu eesmärk on kaaluda võimalusi Viljandi mnt 67 krundile ehitusõiguse määramiseks äriotstarbelise hoone püstitamiseks.
2. Kinnitada planeeringuala piir vastavalt lisale "Viljandi mnt 67 krundi detailplaneeringuala situatsiooniskeem".
3. Planeering tuleb koostada vastavalt Tartu Linnavalitsuse 31. oktoobri 2006. a määruse nr 27 lisale 5 "Detailplaneeringu koosseisu ja vormistamise nõuded", arvestades järgnevate seisukohtadega:
3.1 Planeeringu kaardid - olemasolev olukord, põhikaart, tehnovõrgud ning maakasutus ja kitsendused - anda mõõtkavas M 1:500.
3.2 Krundi ehitusõigus määrata järgmiselt:
3.2.1 krundi kasutamise otstarbed: kaubandus- ja teenindushoone maa; mootorsõidukite remondi- ja hooldushoone maa;
3.2.2 hoonete suurim lubatud arv krundil: määrata planeeringuga;
3.2.3 hoonete suurim lubatud ehitusalune pindala: määrata planeeringuga;
3.2.4 hoonete suurim lubatud absoluutkõrgus: määrata planeeringuga, võttes aluseks Tartu linna üldplaneeringuga määratud lubatud korruselisuse.
3.3 Ehitiste kasutamise lubatud otstarbed anda vastavalt majandus- ja kommunikatsiooniministri 26. novembri 2002. a määrusele nr 10 "Ehitise kasutamise otstarvete loetelu".
3.4 Juurdepääs krundile määrata planeeringuga.
3.5 Parkimine tuleb lahendada krundisiseselt hoone kasutusotstarbest tulenevatele normidele vastavalt, lähtudes Eesti Standardist EVS 843:2003 "Linnatänavad".
3.6 Planeeritaval alal näha ette kõrghaljastust vähemalt 10%.
3.7 Planeeringuga täpsustada lume ladustamise alad krundil.
3.8 Planeering kooskõlastada Lõuna-Eesti Päästekeskuse ning Maanteeametiga.
4. Detailplaneeringu lähteseisukohti ja eskiislahendust tutvustavate materjalide esitamine avaliku arutelu korraldamiseks ei ole vajalik.
5. Volitada linnaplaneerimise ja maakorralduse osakonna juhataja Urmas Ahven sõlmima lepingut Osaühinguga Oscarrehvid detailplaneeringu koostamise korraldamise ja rahastamise õiguse üleandmise kohta.
6. Jätta algatamata Viljandi mnt 67 krundi detailplaneeringu keskkonnamõju strateegiline hindamine.
7. Linnaplaneerimise ja maakorralduse osakonnal teatada 14 päeva jooksul detailplaneeringu keskkonnamõju strateegilise hindamise algatamata jätmise otsusest ametlikus väljaandes Ametlikud Teadaanded, ajalehes Postimees ning Tartu linna koduleheküljel. Detailplaneeringu koostamise algatamise ja keskkonnamõju strateegilise hindamise mittealgatamise otsusega saab tutvuda Tartu linna koduleheküljel www.tartu.ee ning tööpäevadel Tartu Linnavalitsuse linnaplaneerimise ja maakorralduse osakonnas, asukohaga Raekoja plats 3.
8. Linnaplaneerimise ja maakorralduse osakonnal korraldada detailplaneeringu algatamise teate ilmumine ajalehes Postimees ja Tartu linna koduleheküljel ühe kuu jooksul pärast planeeringu algatamise otsuse tegemist.
9. Korraldus jõustub 9. mail 2012. a.
Tartu Linnavalitsuse 08.05.2012
korralduse nr 484 juurde
Viljandi mnt 67 krundi detailplaneeringuala situatsiooniskeem


Patendikirja vorminõuded ning vormistamise ja väljaandmise kord – Riigi Teataja
Patendikirja vorminõuded ning vormistamise ja väljaandmise kord
Patendikirja vorminõuded ning vormistamise ja väljaandmise kord - sisukord
1 Patendikiri
§ 1 Patendikirja mõiste
§ 2 Patendikirja koosseis
§ 3 Kaane esikülje andmed ja rekvisiidid
2 Patendikirja vormistamine ja väljaandmine
§ 4 Tunnistuse kaane vorminõuded
§ 5 Tunnistuse köitmine
§ 6 Patendikirja kinnitamine
§ 7 Patendikirja väljaandmine
3 Patendikirja duplikaat
§ 8 Patendikirja duplikaadi väljaandmise taotlemine
§ 9 Duplikaadi vormistamise kord
§ 10 Duplikaadi väljaandmine
RT I, 10.01.2012, 20
Vastu võetud 03.01.2012 nr 20
Määrus kehtestatakse „Patendiseaduse” § 36 lõike 9 alusel.
1. peatükk Patendikiri
§ 1. Patendikirja mõiste
Patendikiri on dokument, mis tõendab leiutise registreerimist patendiregistris (edaspidi register) ja patendiomaniku ainuõigust patendikirjelduses toodud leiutisele.
§ 2. Patendikirja koosseis
(1) Patendikiri koosneb tunnistusest ja patendikirjeldusest.
(2) Tunnistus vormistatakse kaantena, mille vahele paigutatakse patendikirjeldus.
§ 3. Kaane esikülje andmed ja rekvisiidid
Tunnistuse kaane esiküljele kantakse järgmised andmed ja rekvisiidid:
1) riigi nimi
Eesti Vabariik;
2) riigi vapp
Eesti väike riigivapp;
3) dokumendi nimetus
patendikiri;
4) dokumendi number (patendi number)
registreeringu number;
5) dokumendi väljaandnud asutuse nimi
Patendiamet;
6) dokumendi väljaandnud asutuse juhi ametinimetus
peadirektor;
7) dokumendi väljaandnud asutuse juhi allkiri;
8) dokumendi väljaandnud asutuse juhi nimi;
9) dokumendi väljaandnud asutuse pitsati jäljend
Patendiameti väikese riigivapi kujutisega pitsati jäljend;
10) dokumendi väljaandnud asutuse asukoht (seesütlevas käändes)
Tallinnas;
11) dokumendi väljaandmise kuupäev
tunnistuse allakirjutamise kuupäev;
12) dokumendi väljaandnud asutuse reljeefpitsati jäljend
Patendiameti reljeefpitsati jäljend;
13) tekst viitega dokumendi väljaandmise õiguslikule alusele, patendi kehtivusajale ja dokumendiga tõendatavatele õigustele
„Patent on välja antud 23. mail 1994. a jõustunud patendiseaduse § 5 alusel. Patent kehtib 20 aastat patenditaotluse esitamise kuupäevast arvates. Patendi jõushoidmiseks tuleb tasuda riigilõivu iga kehtivusaasta eest. Patendikiri tõendab registreeringut ja patendiomaniku ainuõigust patendikirjelduses toodud leiutisele.”
2. peatükk Patendikirja vormistamine ja väljaandmine
§ 4. Tunnistuse kaane vorminõuded
(1) Tunnistuse kaante plank on kahepoolne kokkumurtud leht, mille esiküljele on kantud käesoleva määruse §-s 3 nimetatud andmed ja rekvisiidid (vt lisa).
(2) Tunnistuse kaante plangi mõõtmed on: kõrgus 300 mm ja laius 426 mm.
(3) Tunnistuse kaante plank valmistatakse valgest poolkartongist, millel on valtsitud murdejooned 200 mm ja 213 mm kaugusel paremast servast.
(4) Andmed ja rekvisiidid trükitakse tunnistuse kaane esiküljele musta trükivärviga. Trükkimisel kasutatakse Charlesworth Bold kirja tüüpi.
(5) Tunnistuse kaane esikülje veeristel olevad humalavanikud trükitakse sinise trükivärviga.
(6) Tunnistuse kaane esiküljel on sinise turvapõhjaga märgistatud koht tunnistuse numbri (patendi numbri) jaoks.
(7) Tunnistuse number kantakse märgistatud kohale numbritempliga.
§ 5. Tunnistuse köitmine
(1) Tunnistus vormistatakse ehisköites.
(2) Tunnistuse kaante kokkumurtud plangi vahele asetatakse patendikirjeldus.
(3) Patendikirjeldus kinnitatakse kaante vahele kahe öösiga ja seotakse kokku ehispaelaga.
(4) Öösid on metallist ja nende läbimõõt on 4 mm. Öösid asetsevad esikaane vasakust servast 8 mm kaugusel ning ülemisest servast vastavalt 69,5 mm ja 149,5 mm kaugusel.
(5) Ööse läbiv ehispael sõlmitakse alumise öösi kohal ja selle otsad kinnitatakse kleebisega esikaane vasakpoolsesse alaossa.
(6) Ehispael on tekstiilist, Eesti Vabariigi riigilipu värvides, 6 mm laiune.
(7) Kleebis on metalliseeritud paberist, ringikujuline ning kuldkollast värvi. Ringi läbimõõt on 42 mm.
(8) Kleebisele pressitakse Patendiameti reljeefpitsati jäljend.
(9) Kui patendikirjeldus ei mahu oma mahukuse tõttu kaante valtsitud murdejoonte vahele, valmistatakse tunnistuse kaaned kahest eraldi lehest, mille mõõtmed on: kõrgus 300 mm ja laius 212 mm. Tunnistus seotakse kokku ehispaelaga. Ööse sel juhul tunnistuse kinnitamiseks ei kasutata.
§ 6. Patendikirja kinnitamine
Patendiameti juht allkirjastab vormistatud ja köidetud patendikirja. Allkirja juurde märgitakse allkirjastamise kuupäev. Allkirja võib kinnitada Patendiameti pitsatiga.
§ 7. Patendikirja väljaandmine
(1) Patendiamet vormistab ja annab patendikirja patendiomanikule välja ühe kuu jooksul patendi väljaandmise teate Eesti Patendilehes avaldamise kuupäevast arvates.
(2) Patendikiri antakse patendiomanikule või teda esindavale patendivolinikule kätte Patendiametis või edastatakse talle lihtkirjaga posti teel.
3. peatükk Patendikirja duplikaat
§ 8. Patendikirja duplikaadi väljaandmise taotlemine
(1) Patendikirja duplikaadi (edaspidi duplikaat) taotlemisel esitab patendiomanik või teda esindav patendivolinik sellekohase avalduse. Mitme patendiomaniku korral võib avalduse esitada ka ükskõik kes patendiomanikest teiste ühisomanike nõusolekuta.
(2) Avalduses peab sisalduma:
1) patendi või registreeringu number;
2) patendiomaniku ees- ja perekonnanimi, tema elukoha või tema ettevõtte asukoha aadress ja riigi kood, juriidilise isiku korral nimi, asukoha aadress ja riigi kood;
3) patendiomaniku või patendivoliniku allkiri.
(3) Avaldusele peab olema lisatud:
1) riigilõivu tasumist tõendav dokument;
2) volikiri, kui avaldus on esitatud patendivoliniku kaudu. Volikirja ei ole vaja esitada, kui varem Patendiametile esitatud volikiri on selle toimingu sooritamiseks kehtiv.
(4) Duplikaati võib taotleda ka pärast patendi kehtivuse lõppemist, kuid mitte pärast patendi tühistamist.
(5) Ühe avaldusega võib taotleda ainult üht duplikaati. Avalduse esitamise korduste arv ja sagedus ei ole piiratud.
(6) Patendi ülemineku korral uuele omanikule uut patendikirja või patendikirja duplikaati uue omaniku nimega ei väljastata.
§ 9. Duplikaadi vormistamise kord
Patendiamet kontrollib duplikaadi avalduse vastavust käesoleva määruse §-s 8 kehtestatud nõuetele ja, kui avaldus vastab nõuetele, vormistab patendikirja vastavalt käesoleva määruse 2. peatükile, märkides patendikirja esikaane paremasse ülaossa sõna „duplikaat”.
§ 10. Duplikaadi väljaandmine
(1) Duplikaat vormistatakse ja antakse välja ühe kuu jooksul avalduse Patendiametisse saabumise kuupäevast või riigilõivu tasumist tõendava dokumendi saabumise kuupäevast arvates, kui viimane saabus hiljem.
(2) Duplikaat antakse patendiomanikule või teda esindavale patendivolinikule kätte Patendiametis või edastatakse talle lihtkirjaga posti teel.
Lisa Tunnistuse kaante esikülje vorm


text:
Language of document : Bulgarian Spanish Czech Danish German Estonian Greek English French Italian Latvian Lithuanian Hungarian Maltese Dutch Polish Portuguese Romanian Slovak Slovene Finnish Swedish ECLI:EU:C:2009:467
Ühine tollitariifistik – Kombineeritud nomenklatuur – Tariifne klassifitseerimine – Alamrubriik 0511 91 10 – Alamrubriik 0303 22 00 – Tehistingimustes kasvatatud Atlandi lõhe külmutatud selgroog – Määrus (EÜ) nr 85/2006 – Dumpinguvastased tollimaksud
Kohtuasjas C‑56/08,
mille ese on EÜ artikli 234 alusel Tallinna Halduskohtu (Eesti) 16. jaanuari 2008. aasta otsusega esitatud eelotsusetaotlus, mis saabus Euroopa Kohtusse 13. veebruaril 2008, menetluses
koosseisus: koja esimees K. Lenaerts, kohtunikud R. Silva de Lapuerta, E. Juhász, G. Arestis (ettekandja) ja J. Malenovský,
– Pärlitigu OÜ, esindaja: advokaat M. Maksing,
– Euroopa Liidu Nõukogu, esindajad: T. Tobreluts ja J.‑P. Hix, keda abistas Rechtsanwalt G. Berrisch,
– Euroopa Ühenduste Komisjon, esindajad: K. Saaremäel‑Stoilov, H. van Vliet ja A. Sipos,
1 Eelotsusetaotlus käsitleb nõukogu 23. juuli 1987. aasta määruse (EMÜ) nr 2658/87 tariifi- ja statistikanomenklatuuri ning ühise tollitariifistiku kohta (EÜT L 256, lk 1; ELT eriväljaanne 02/02, lk 382) I lisas, mida on muudetud komisjoni 27. oktoobri 2005. aasta määrusega (EÜ) nr 1719/2005 (ELT L 286, lk 1), asuva kombineeritud nomenklatuuri (edaspidi „KN”) alamrubriikide 0511 91 10 ja 0303 22 00 tõlgendamist ning nõukogu 17. jaanuari 2006. aasta määruse (EÜ) nr 85/2006, millega kehtestatakse Norrast pärit tehistingimustes kasvatatud lõhe impordi suhtes lõplik dumpinguvastane tollimaks ning nõutakse lõplikult sisse nimetatud impordi suhtes kehtestatud ajutine tollimaks (ELT L 15, lk 1), artikli 1 lõike 5 kehtivust.
2 Eelotsusetaotlus on esitatud Maksu- ja Tolliameti Põhja maksu- ja tollikeskuse (edaspidi „PMTK”) ja Pärlitigu OÜ (edaspidi „Pärlitigu”) vahelises kohtuvaidluses seoses viimasele tehtud maksuotsusega.
3 KN‑i esimese osa I jao, milles on esitatud KN‑i klassifitseerimise üldreeglid, A osa näeb ette:
„Kaupade [KN‑i] klassifitseerimine toimub järgmiste põhimõtete kohaselt:
2. a) Iga viidet rubriigis mingile kaubale tuleb vaadelda kehtivana selle kauba kohta ka mittekomplektsel või lõpetamata kujul, tingimusel et sellisel kujul on kaubal komplektse või valmistoote põhiomadused. Samuti kehtib see lahtivõetud või kokkupanemata komplektsete või valmiskujul (või käesoleva reegli põhjal sellisena käsitatavate) toodete kohta.
6. Kaupade ametlik klassifitseerimine iga rubriigi alamrubriikidesse toimub nende alamrubriikide kirjelduste ja alamrubriikide kohta käivate märkuste põhjal, kasutades eespool toodud reegleid vajalike muudatustega ning arvestades, et omavahel on võrreldavad vaid sama taseme alamrubriigid. Selle reegli kohaldamisel kasutatakse ka vastavaid märkusi jaotiste ja gruppide kohta, kui kontekst ei nõua teisiti.”
4 KN‑i teise osa I jaotises „Elusloomad; loomsed tooted” on viis gruppi.
5 Nende hulgas on grupp 3 „kalad ja vähid, limused ja muud veeselgrootud”, milles asub rubriik 0303. See rubriik „Külmutatud kala, v.a kalafileed ja muu rubriigi 0304 kalaliha” jaguneb järgmiselt:
„ – idalõhed (nerka – Oncorhynchus nerka, gorbuuša – Oncorhynchus gorbuscha, keta – Oncorhynchus keta, tšavõõtša – Oncorhynchus tschawytscha, kisutš – Oncorhynchus kisutch, sima e masu – Oncorhynchus masou ja Oncorhynchus rhodurus), v.a kalamaks, -mari ja -niisk:
0303 22 00 – – Atlandi väärislõhe (Salmo salar) ja doonau taimen (Hucho hucho)
6 Märkustes grupi 3 kohta on sätestatud:
„1. Sellesse gruppi ei kuulu:
c) kalad (k.a kalamaks, -mari ja -niisk), vähid, limused ja muud veeselgrootud, surnud ning oma liigi või seisundi tõttu […] inimtoiduks kõlbmatud (grupp 5); […]
7 KN‑i teise osa I jaotise grupis 5 „mujal nimetamata loomsed tooted” on rubriik 0511 „Mujal nimetamata loomsed tooted; inimtoiduks kõlbmatud surnud loomad grupist 1 või 3”, mis on jaotatud järgmiselt:
„0511 10 00 – veisesperma
0511 91 – – tooted kaladest, vähkidest, limustest või muudest vees elavatest selgrootutest; surnud loomad grupist 3:
0511 91 10 – – – kalajäätmed
8 Märkustes grupi 5 kohta on täpsustatud järgmist:
a) toidukaubad, v.a loomaveri (vedel või kuivatatud), terved või tükeldatud loomasooled, -maod ja -põied;
9 KN‑i teise osa I jaotise grupile 3 vastavad Euroopa ühenduste integreeritud tariifi (TARIC) alamrubriigid on jaotatud järgmiselt:
„ 0303 22 00 11 – – – Atlandi väärislõhe (Salmo salar)
0303 22 00 11 – – – – Looduslikud
0303 22 00 12 – – – – Muud
0303 22 00 12 – – – – – Terve
0303 22 00 13 – – – – – Roogitud, peaga
0303 22 00 15 – – – Muud”.
10 Määruse nr 85/2006 artikkel 1 sätestab:
„1. [K]N-koodide ex 0302 12 00, ex 0303 11 00, ex 0303 19 00, ex 0303 22 00, ex 0304 10 13 ja ex 0304 20 13 alla kuuluva, Norrast pärineva tehistingimustes kasvatatud (v.a loodusliku), fileeritud või fileerimata, värske, jahutatud või külmutatud lõhe (edaspidi „tehistingimustes kasvatatud lõhe”) impordi suhtes kehtestatakse lõplik dumpinguvastane tollimaks.
4. Kõikide muude äriühingute puhul (TARIC‑i lisakood A999) [peale Nordlaks Oppdrett AS‑i] on lõpliku dumpinguvastase tollimaksu määraks vahe lõikes 5 sätestatud minimaalse impordihinna ja vaba netohinna vahel ühenduse piiril enne tollimakse, kui viimane on esimesest madalam. Kui vaba netohind ühenduse piiril võrdub lõikes 5 sätestatud vastava minimaalse impordihinnaga või on sellest kõrgem, siis tollimaksu ei nõuta.
5. Lõike 4 kohaldamisel kasutatakse allpool esitatud tabeli teises veerus sätestatud minimaalset impordihinda. Kui impordijärgse kontrolli järel leitakse, et esimese ühenduses asuva sõltumatu kliendi poolt tegelikult makstud vaba netohind ühenduse piiril (impordijärgne hind) on alla vaba netohinna ühenduse piiril enne tollimakse, mis tuleneksid tollideklaratsioonist, ning kui impordijärgne hind on madalam kui minimaalne impordihind, kohaldatakse allpool esitatud tabeli kolmandas veerus sätestatud kindlasummalist dumpinguvastast tollimaksu, välja arvatud juhul, kui kolmandas veerus sätestatud kindlasummaline tollimaks pluss impordijärgne hind moodustab kokku summa (tegelikult makstud hind pluss kindlasummaline tollimaks), mis on väiksem kui tabeli teises veerus sätestatud minimaalne impordihind. Sellisel juhul kohaldatakse tollimaksumäära, mis võrdub tabeli teises veerus esitatud minimaalse impordihinna ja impordijärgse hinna vahega. Kui sellist kindlasummalist dumpinguvastast tollimaksu nõutakse tagasiulatuvalt, siis vähendatakse seda varem tasutud dumpinguvastase tollimaksu võrra, mis arvutatakse minimaalse impordihinna põhjal.
TARIC‑i kood
0302 12 00 93
11 Nõukogu 16. aprilli 2009. aasta määrusega (EÜ) nr 319/2009, millega täpsustatakse määrusega nr 85/2006 kehtestatud dumpinguvastase tollimaksu kohaldamisala (ELT L 101, lk 1), asendati viimati nimetatud määruse artikli 1 lõike 1 sõnastus järgmise sõnastusega:
„[K]N-koodide ex 0302 12 00, ex 0303 11 00, ex 0303 19 00, ex 0303 22 00, ex 0304 10 13 ja ex 0304 20 13 alla kuuluva, Norrast pärineva tehistingimustes kasvatatud (mitteloodusliku), fileeritud või fileerimata, värske, jahutatud või külmutatud lõhe (edaspidi „tehistingimustes kasvatatud lõhe”) impordi suhtes kehtestatakse lõplik dumpinguvastane tollimaks. Lõhe selgroog, kalatööstuses tekkiv söödav kõrvalsaadus, mis koosneb osaliselt lihaga kaetud kalaluudest ja kuulub [K]N‑koodide ex 0302 12 00, ex 0303 11 00, ex 0303 19 00 ja ex 0303 22 00 alla, ei kuulu lõpliku dumpinguvastase tollimaksu alla, eeldusel et selgroo küljes ei ole liha rohkem kui 40% lõhe selgroo kaalust.”
12 Määruse nr 319/2009 artikkel 2 näeb ette:
„Kaupade osas, mida ei hõlma käesoleva määrusega muudetava määruse (EÜ) nr 85/2006 artikli 1 lõige 1, kuuluvad lõplikud dumpinguvastased tollimaksud, mis on tasutud või mida on raamatupidamises kajastatud määruse (EÜ) nr 85/2006 esialgse redaktsiooni artikli 1 lõike 1 alusel, ning ajutised dumpinguvastased tollimaksud, mis on lõplikult sisse nõutud sama määruse artikli 2 alusel, tagasimaksmisele või vähendamisele.
13 Määruse nr 319/2009 artikli 3 kohaselt kohaldatakse seda määrust tagasiulatuvalt alates 21. jaanuarist 2006.
14 Pärlitigu ostis 19. jaanuaril 2006 Norras Fossen AS‑i arve alusel 13 050 kg tehistingimustes kasvatatud Atlandi väärislõhe (Salmo salar) külmutatud selgroogu, mis saadakse pärast kala fileerimist, hinnaga 6,54 EEK/kg. Eelotsusetaotlusest, eelkõige esimese küsimuse sõnastusest selgub, et tegemist on inimtoiduks kõlbliku tootega, mida tavaliselt turustatakse toidukaubana.
15 23. jaanuaril 2006 importis Pärlitigu nimetatud kauba Eestisse tollideklaratsiooni nr I 5446 alusel, milles ta määratles kauba KN‑koodi 0511 91 10 alla kuuluvate kalajäätmetena, mida tollimaksuga ei maksustata. PMTK kinnitas nimetatud deklaratsiooni samal kuupäeval ja lubas kauba vabasse ringlusse. Pärlitigu maksis sellega seoses käibemaksu 15 370 krooni.
16 25. jaanuaril 2006 müüs Pärlitigu nimetatud kauba edasi Alkfish OÜ‑le hinnaga 8,47 EEK/kg.
17 23. märtsil 2006 võttis üks PMTK ametnik tollivormistusjärgse kontrolli käigus Alkfish OÜ laos olevalt kaubalt proovi, et kontrollida, kas deklaratsioonil märgitud KN‑kood oli õige. Proovi analüüsimisel jõuti järeldusele, et kaup oli inimtoiduks kõlblik.
18 Selle järelduse põhjal määras PMTK nimetatud kaubale uue KN‑koodi 0303 22 00 ja klassifitseeris selle TARIC‑i koodi 0303 22 00 15 alla. Ta tegi 30. märtsil 2007 maksuotsuse nr 12‑5/177, võttes eelkõige arvesse määrusega nr 85/2006 kehtestatud dumpinguvastast tollimaksu.
19 Pärlitigu vaidlustas nimetatud otsuse 11. aprillil 2007 Tallinna Halduskohtus, paludes esiteks maksuotsuse tühistamist ja teiseks esialgse õiguskaitse korras selle otsuse täitmise peatamist.
20 Neil asjaoludel otsustas Tallinna Halduskohus menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused:
„[1.] Kas [KN‑i] tuleb tõlgendada selliselt, et tehistingimustes kasvatatud Atlandi väärislõhe (Salmo salar) külmutatud selgroog (luud koos kalalihaga), mis saadakse peale kala fileerimist, mis on inimtoiduks kõlblik ning mida turustatakse tavaliselt toidukaubana, kuulub
a) alamrubriiki 0511 91 10 nimetusega „kalajäätmed” või
b) alamrubriiki 0303 22 00 15 nimetusega „muu Atlandi väärislõhe (Salmo salar) muud osad”?
[2.] Kui vastus esimesele küsimusele on variant b, siis kas määruse [nr 85/2006] artikli 1 lõikes 5 sisalduv tabel on kehtetu vastuolu tõttu Euroopa Ühenduse asutamislepingu artiklis 5 sätestatud proportsionaalsuse põhimõttega, kuivõrd nimetatud tabeli kohaselt on külmutatud lõhe selgroole kehtestatud minimaalne impordihind kõrgem kui tervele kalale ning roogitud, peaga kalale kehtestatud minimaalne impordihind?”
21 Oma esimeses küsimuses küsib eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt seda, kas tehistingimustes kasvatatud Atlandi lõhe külmutatud selgroog, mis saadakse pärast kala fileerimist, kuulub kalajäätmena KN‑i alamrubriiki 0511 91 10 või Atlandi väärislõhena (Salmo salar) KN‑i alamrubriiki 0303 22 00, täpsemalt TARIC‑i alamrubriiki 0303 22 00 15.
22 Pärliteo sõnul tuleb KN‑i tõlgendada selliselt, et vaidlusalune kaup tuleb klassifitseerida KN‑i alamrubriiki 0511 91 10 „kalajäätmed”, kuna see nimetus vastab kauba olemusele ja kuna ei ole ühtegi täpsemat alamrubriiki, mis vastaks sellele kaubale. Eesti valitsus ja Euroopa Ühenduste Komisjon leiavad seevastu, et kuna nimetatud kaup on inimtoiduks kõlblik, siis kuulub see KN‑i alamrubriiki 0303 22 00, täpsemalt TARIC‑i alamrubriiki 0303 22 00 15.
23 Tuleb meenutada, et kui Euroopa Kohus on saanud eelotsusetaotluse tariifse klassifitseerimise küsimuses, on tema ülesanne pigem selgitada siseriiklikule kohtule kriteeriumeid, mille kohaldamine võimaldab viimasel kõnealused tooted õigesti KN-i klassifitseerida, kui neid ise klassifitseerida, seda enam, et Euroopa Kohtul ei pruugi olla kogu vajalikku asjakohast teavet. Seega on eelotsusetaotluse esitanud kohus klassifitseerimise tegemiseks igal juhul paremas olukorras (7. novembri 2002. aasta otsus liidetud kohtuasjades C‑260/00–C‑263/00: Lohmann ja Medi Bayreuth, EKL 2002, lk I‑10045, punkt 26, ja 16. veebruari 2006. aasta otsus kohtuasjas C‑500/04: Proxxon, EKL 2006, lk I‑1545, punkt 23). Selleks et anda liikmesriigi kohtule tarvilik vastus, võib Euroopa Kohus anda liikmesriikide kohtutega koostöö tegemise vaimus siiski kogu teabe, mida ta peab vajalikuks (vt eelkõige 1. juuli 2008. aasta otsus kohtuasjas C‑49/07: MOTOE, kohtulahendite kogumikus veel avaldamata, punkt 30).
24 Veel tuleb meenutada, et väljakujunenud kohtupraktika kohaselt on õiguskindluse ja lihtsa järelkontrolli tagamiseks vaja, et kaupade tariifse klassifitseerimise otsustavaks kriteeriumiks oleksid üldjuhul kauba objektiivsed tunnused ja omadused, nagu on kindlaks määratud KN‑i rubriigi sõnastuses ning jaotise või grupi kohta toodud märkustes (vt eelkõige 16. septembri 2004. aasta kohtuotsus C‑396/02: DFDS, EKL 2004, lk I‑8439, punkt 27; 15. septembri 2005. aasta otsus kohtuasjas C‑495/03: Intermodal Transports, EKL 2005, lk I‑8151, punkt 47, ja 15. veebruari 2007. aasta otsus kohtuasjas C‑183/06: RUMA, EKL 2007, lk I‑1559, punkt 27).
25 Antud juhul tuleb tõdeda, et põhikohtuasjas käsitletavale kaubale ei ole sõnaselgelt viidatud ei KN‑i rubriikide sõnastuses ega ka KN‑i jaotiste või gruppide kohta toodud märkustes. Samas on selge, et see kaup kuulub KN‑i teise osa I jaotisesse „Elusloomad; loomsed tooted”. Sellesse jaotisesse kuulub 5 gruppi, sealhulgas grupp 3 „kalad ja vähid, limused ja muud veeselgrootud” ja grupp 5 „mujal nimetamata loomsed tooted”. Viimati nimetatud pealkirjast tuleneb selgelt, et grupp 5 puudutab tooteid, mis ei vasta ühelegi teisele selle jaotise nelja grupi nimetusele. Lisaks on selle grupi 5 kohta toodud märkuse 1 punktis a täpsustatud, et sellesse gruppi ei kuulu toidukaubad, v.a loomasooled, ‑maod, ‑põied ja loomaveri. Selles kontekstis tuleb kindlaks teha kriteeriumid, millega saab põhjendada põhikohtuasjas käsitletava kauba võimalikku klassifitseerimist mõnesse KN‑i teise osa I jaotise grupi 3 alamrubriiki.
26 Väljakujunenud kohtupraktika kohaselt on nii ühise tollitariifistiku rubriikidele eelnevad märkused kui ka tollikoostöö nõukogu selgitavad märkused nomenklatuuri kohta oluline vahend selle tariifistiku ühetaolise kohaldamise tagamiseks ja sellistena võib neid märkusi kasutada tariifistiku tõlgendamisel (20. novembri 1997. aasta otsus kohtuasjas C‑338/95: Wiener SI, EKL 1997, lk I‑6495, punkt 11, ja 7. veebruari 2002. aasta otsus kohtuasjas C‑276/00: Turbon International, EKL 2002, lk I‑1389, punkt 22).
27 Antud juhul sätestab KN‑i teise osa I jaotise grupi 3 märkuse 1 punkt c, et sellesse gruppi ei kuulu kalad, mis on oma liigi või seisundi tõttu inimtoiduks kõlbmatud. Seega tuleneb selle märkuse sõnastusest, et selle kindlakstegemisel, kas põhikohtuasjas käsitletav kaup kuulub gruppi 3, on otsustav kriteerium selle kauba kõlblikkus inimtoiduks. Nendel tingimustel on otsustavaks küsimus, kas tollivormistuse ajal oli see kaup – tehistingimustes kasvatatud Atlandi lõhe külmutatud selgroog, mis saadakse pärast kala fileerimist – inimtoiduks kõlblik (vt analoogia alusel 9. augusti 1994. aasta otsus kohtuasjas C‑395/93: Neckermann Versand, EKL 1994, lk I‑4027, punkt 8, ja 13. juuli 2006. aasta otsus kohtuasjas C‑14/05: Anagram International, EKL 2006, lk I‑6763, punkt 26), mille peab kindlaks tegema siseriiklik kohus.
28 Põhikohtuasja hageja kinnitab selle kohta, et nimetatud kauba vähene väärtus näitab, et isegi kui selleks kaubaks olev toode on teatavates tingimustes inimtoiduks kõlblik, ei saa seda käsitada toiduainena. KN‑i teise osa I jaotise grupi 3 struktuur puudutab kalu, mille osi või millest saadavaid tooteid võib veel kasutada nagu terveid kalu või nagu nende osi. Kalade selgroog aga ei vasta nendele nõuetele, kuna sellel ei ole enam neid põhitunnuseid ega ‑omadusi, mis objektiivsetest ja majanduslikest kaalutlustest lähtudes võimaldaksid selle klassifitseerida nimetatud grupi 3 mõnesse alamrubriiki.
29 Kuna käesoleva kohtuotsuse punktis 24 viidatud väljakujunenud kohtupraktika kohaselt peab põhikohtuasjas käsitletava kauba klassifikatsioon põhinema selle kauba objektiivsetel tunnustel ja omadustel, arvestades KN‑i teise osa I jaotise grupi 3 rubriikide sõnastuses ja grupi 3 kohta toodud märkustes kindlaks määratud objektiivseid tunnuseid ja omadusi, siis on siiski ilmne, et selle kauba klassifitseerimisel on otsustav kriteerium selle kõlblikkus inimtoiduks, mitte selle väärtus ega kogus.
30 Eelnevaid kaalutlusi arvestades tuleb esimesele küsimusele vastata, et KN‑i tuleb tõlgendada selliselt, et tehistingimustes kasvatatud Atlandi väärislõhe (Salmo salar) külmutatud selgroog, mis saadakse pärast kala fileerimist, tuleb klassifitseerida KN‑koodi 0303 22 00 alla tingimusel, et see kaup on inimtoiduks kõlblik tollivormistuse ajal, mida peab kontrollima eelotsusetaotluse esitanud kohus.
31 Oma teises küsimuses küsib eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt seda, kas määruse nr 85/2006 artikli 1 lõige 5 on kehtetu, kuna see rikub proportsionaalsuse põhimõtet, nähes külmutatud lõhe selgroole ette kõrgema minimaalse impordihinna kui tervele kalale ning roogitud, peaga kalale.
32 Selle määrusega kehtestatakse Norrast pärit tehistingimustes kasvatatud lõhe suhtes lõplik dumpinguvastane tollimaks kaupadele, mis kuuluvad TARIC‑i koodi 0303 22 00 15 „Muud (k.a roogitud kalad ilma peata), värsked, jahutatud või külmutatud” alla, kuhu põhikohtuasjas käsitletavad kaubad tuleb PMTK tehtud maksuotsuses nr 12‑5/177 esitatud seisukoha kohaselt klassifitseerida. Nimetatud määruse artikli 1 lõige 4 näeb ette, et lõpliku dumpinguvastase tollimaksu määraks on vahe lõikes 5 sätestatud minimaalse impordihinna ja vaba netohinna vahel ühenduse piiril enne tollimakse, kui viimane on esimesest madalam. TARIC‑i koodi 0303 22 00 15 alla kuuluvatele kaupadele nähakse lõikes 5 toodud tabelis ette minimaalne impordihind 3,49 eurot/kg, mis on tõesti kõrgem, kui on tervele kalale ette nähtud hind 2,80 eurot/kg ning roogitud, peaga kalale ette nähtud hind 3,11 eurot/kg.
33 Määruse nr 85/2006 kohaldamisala on hiljem täpsustatud määrusega nr 319/2009, mis jõustus 16. aprillil 2009.
34 Viimati nimetatud määruse põhjendustest 5–7 selgub, et komisjon algatas käesolevas eelotsusemenetluses esitatud teist küsimust arvestades Norrast pärit tehistingimustes kasvatatud lõhe impordi suhtes kohaldatavate dumpinguvastaste meetmete vahepealse osalise läbivaatamise, piiritledes selle läbivaatamise ulatuse tootevaliku uurimisega. Peeti asjakohaseks uurida, kas külmutatud lõhe selgroog kuulub määrusega nr 85/2006 hõlmatud toodete määratluse alla, eelkõige nimetuse „muu (sealhulgas roogitud, peata), värske, jahutatud või külmutatud” alla, mis vastab muu hulgas TARIC‑i koodile 0303 22 00 15.
35 Kontrolli tulemusena jõuti järeldusele, et lõhe selgroog ja määruse nr 85/2006 artiklis 1 määratletud tehistingimustes kasvatatud lõhe külmutatud selgroog on erinevad tooted, kuna need ei ole vastastikku asendatavad ega konkureeri üksteisega ühenduse turul. Sellest tulenevalt näeb nimetatud määruse artikli 1 lõige 1 määrusega nr 319/2009 muudetud redaktsioonis nüüd ette, et lõhe selgroo suhtes, mis on kalatööstuses tekkiv söödav kõrvalsaadus, mis koosneb osaliselt lihaga kaetud kalaluudest ning kuulub KN‑koodide ex 0302 12 00, ex 0303 11 00, ex 0303 19 00 ja ex 0303 22 00 alla, ei kohaldata määruses nr 85/2006 sätestatud lõplikku dumpinguvastast tollimaksu eeldusel, et selgroo küljes ei ole liha rohkem kui 40% lõhe selgroo kaalust.
36 Peale selle näeb määruse nr 319/2009 artikkel 3 ette, et seda määrust kohaldatakse tagasiulatuvalt alates 21. jaanuarist 2006. Selleks puhuks näeb määruse artikkel 2 ette, et lõplikud dumpinguvastased tollimaksud, mis on tasutud või mida on raamatupidamises kajastatud määruse nr 85/2006 esialgse redaktsiooni artikli 1 lõike 1 alusel, ning ajutised dumpinguvastased tollimaksud, mis on lõplikult sisse nõutud kaupade puhul, mis ei kuulu määruse nr 85/2006 (muudetud määrusega nr 319/2009) artikli 1 lõike 1 kohaldamisalasse, kuuluvad tagasimaksmisele või vähendamisele.
37 Tuleb tõdeda, et määruse nr 85/2006 tagasiulatuva muutmise tõttu määrusega nr 319/2009 kadus põhikohtuasja lahenduse seisukohalt igasugune huvi selleks, et Euroopa Kohus annaks eelotsusetaotluse esitanud kohtu teisele küsimusele vastuse.
38 Selles osas selgub eelotsusetaotlusest, et selle esitanud kohtul on hageja esitatud tõendid selle kohta, et põhikohtuasjas käsitletava kauba puhul ei ületa selgroo küljes oleva liha kogus 24% lõhe selgroo kaalust, mistõttu sel kohtul oligi tekkinud küsimus määruse nr 85/2006 alusel sellele kaubale kohaldatud dumpinguvastase tollimaksu kooskõla kohta proportsionaalsuse põhimõttega.
39 Arvestades, et see faktiline asjaolu on tõendatud, ilmneb, et määruse nr 319/2009 kohaselt ei ole määrusega nr 85/2006 kehtestatud dumpinguvastane tollimaks nimetatud kaupa kunagi puudutanud.
40 Neil tingimustel ei ole teisele küsimusele enam vaja vastata.
41 Kuna põhikohtuasja poolte jaoks on käesolev menetlus eelotsusetaotluse esitanud kohtus pooleli oleva asja üks staadium, otsustab kohtukulude jaotuse siseriiklik kohus. Euroopa Kohtule märkuste esitamisega seotud kulusid, välja arvatud poolte kohtukulud, ei hüvitata.
Kombineeritud nomenklatuuri, mis asub nõukogu 23. juuli 1987. aasta määruse (EMÜ) nr 2658/87 tariifi- ja statistikanomenklatuuri ning ühise tollitariifistiku kohta I lisas, mida on muudetud komisjoni 27. oktoobri 2005. aasta määrusega (EÜ) nr 1719/2005, tuleb tõlgendada selliselt, et tehistingimustes kasvatatud Atlandi väärislõhe (Salmo salar) külmutatud selgroog, mis saadakse pärast kala fileerimist, tuleb klassifitseerida KN‑koodi 0303 22 00 alla tingimusel, et see kaup on inimtoiduks kõlblik tollivormistuse ajal, mida peab kontrollima eelotsusetaotluse esitanud kohus.

matches: kohus Kohus kohus Kohus kohus Kohus


text:
Maksurevisjon ettevõttes
Ranno Tingas • 13 juuli 2006
Maksurevisjoniga võib kokku puutuda varem või hiljem igaüks, kes tegeleb ettevõtlusega. Mõne jaoks on see midagi kardetavat, teine aga ootab revisjoni huviga, et saada hinnang maksuarvestuse õigsusele. Ükskõik, kuidas suhtuda revisjoni, tasub teada selle protseduuri ning poolte õigusi ja kohustusi.
Maksurevisjoni reguleerib maksukorralduse seadus (MKS), mida on selle jõustumisest alates korduvalt muudetud. Seaduse mõneaastase kehtivusaja jooksul on välja kujunenud ka esmane maksuhalduri praktika seaduse rakendamisel. Lisaks on Maksu- ja Tolliamet koostanud soovitusliku juhendmaterjali – „Revidendi käsiraamat”, millest leiab huviline täiendavat teavet revisjoni läbiviimise kohta maksuametnike vaatenurgast lähtuvalt (kättesaadav Internetis: http://www.emta.ee/failid/revidendi_k2siraamat_060201.pdf)
Kehtiv maksukorralduse seadus eristab maksukohustuslase kontrollimisel üksikjuhtumite kontrolli ning üldkontrolli ehk revisjoni. Tõendite kogumist nii üksikjuhtumi kontrolli kui revisjoni käigus reguleerib MKS § 60-72. Erisätted revisjoni osas on sätestatud MKS § 73-81. Revisjoni puhul on maksuhalduril praktiliselt kõik üksikkontrolli jaoks sätestatud õigused. Samas eristab revisjoni üksikkontrollist eelkõige see, et revisjoni käigus tuleb välja selgitada kõik maksustamise seisukohalt tähtsust omavad asjaolud. Üksikjuhtumi kontroll peaks hõlmama mingi konkreetse maksuhaldurile teadaoleva asjaolu kontrollimist ega peaks olema suunatud uute asjaolude leidmisele. Üksikjuhtumi kontroll peaks reeglina toimuma maksuhalduri juures ja revisjon maksukohustuslase juures, kuid siiski on võimalikud ka teistsugused kokkulepped. Oluliseks erinevuseks on ka see, et revisjoni tulemus on revideeritava perioodi ja maksuliigi osas siduv (MKS § 102 lg 3), kuid üksikkontrolli puhul mitte. Revisjoni ei ole lubatud läbi viia füüsilise isiku juures (va. füüsilisest isikust ettevõtja). Eeltoodud asjaolusid arvestades on ääretult oluline revisjoni ja üksikjuhtumi kontrolli õige eristamine.
Praktikas ei ole piir revisjoni ja üksikjuhtumi kontrolli vahel väga selge ning vaidlused on jõudnud ka Riigikohtusse. Nii on kõrgeim kohus leidnud kohtuasjas nr 3-3-1-20-05, et revisjoni ja üksikjuhtumi kontrolli eristamisel tuleb hinnata, kas tegemist on enamkoormava kontrollimisega – kuivõrd see kontroll koormab maksumaksjat ja kulutab maksuhalduri ressurssi. Riigikohtu seisukohalt on revisjon pikaajalisem ja järjepidev menetlus. Veel on kõrgeim kohus leidnud, et kontrolliliigi määratlemisel võib oluliseks osutuda seegi, kui kontroll teostatakse vaid mõne päeva jooksul. Võimalik on ka kohtulik kontroll nii selle üle, kas maksuhalduri poolt üksikjuhtumi kontrolliks peetav menetlus on tegelikult revisjon, kui ka selle üle, kas maksuhaldur järgib revisjoni puhul menetlusnõudeid.
Revisjonile eelneb maksuhalduri korraldus revisjoni läbiviimise kohta, kus on kindlaks määratud revideeritav periood ja maksuliigid või tehingud ning revideeriva ametniku nimi ja revisjoni tähtaeg (MKS § 75). Viimane nõue peaks vältima revisjoni venimist aastatele, kuid kuna maksuhalduril on õigus seda tähtaega pikendada, siis ikkagi võib revisjon osutuda ettearvamatult kauaaegseks. Teate algava revisjoni kohta peab maksukohustuslane saama vähemalt seitse päeva enne revisjoni algust. Juhul kui maksuhalduril on põhjendatud alus kahtlustada revisjoni takistamist või dokumentide või esemete hävitamist, võltsimist või kahjustamisest, siis võib revisjon toimuda ka ette hoiatamata.
Kui maksukohustuslane on saanud teate algava revisjoni kohta, siis lubab seadus esitada põhjendatud taotluse revisjoni alguse edasilükkamiseks (MKS § 76 lg 3). Revisjoni edasilükkamist võiks taotleda näiteks pearaamatupidaja haiguse või puhkuse tõttu või juhatuse esimehe ametilähetuse tõttu. See, kas taotlus on põhjendatud, jääb igal üksikjuhtumil maksuhalduri otsustada.
Revisjoni alguses peab revident esitama ametitõendi ning ootamatu revisjoni puhul ka revisjonikorralduse. Maksukohustuslasel on õigus taotleda revidendi taandamist, kui on põhjust arvata, et revident pole erapooletu. Revisjoni algus fikseeritakse kellaajaliselt, sest enne revisjoni antud kirjalik ülestunnistus tasumata jäänud maksude kohta vabastab täielikult või osaliselt karistusest (MKS § 161).
Revisjon toimub üldisel tööajal või ettevõtte tööajal (MKS § 77 lg 1). Kui ettevõte töötab nädalavahetusel, siis võib revisjon toimuda ka näiteks pühapäeva õhtul või ööajal töötava ettevõtte puhul ka öösel. Seega võib maksuhaldur tulla kasiinot, restorani või öise vahetusega tehast revideerima ka ööajal. Sellist võimalust pole põhjust kasutada, kui see pole hädavajalik.
Revisjoni ajaks peab maksukohustuslane tasuta andma revidendi kasutusse tööruumi või töökoha (MKS § 77 lg 1). Kui seda ei ole võimalik teha, siis võib asju või dokumente ette näidata füüsilisest isikust ettevõtja või maksu kinnipidaja eluruumides või maksuhalduri ametiruumides. Sageli eelistab revident viimast varianti.
Revisjoni käigus võib maksuhaldur nõuda teavet maksukohustuslaselt või kolmandalt isikult või riigi või kohaliku omavalitsuse asutuselt või riigi andmekogust, nõuda asjade ja dokumentide esitamist, võtta ära dokumente ja asju, teha dokumentidest ärakirju, nõuda eksperdilt arvamust, nõuda mõõturite ja tõkendite paigaldamist, viia läbi asendustäitmist, viia läbi vaatlust. Juhul kui maksukohustuslane ei esita nõutud teavet, siis tohib maksuhaldur seda küsida kolmandalt isikult hüvitades talle maksukohustuslase arvel tekkivad kulud (sõidukulud, majutuskulud, saamata jäänud palk, ärakirjade või väljavõtete tegemise tasu).
Kõige tõsisemaks kontrollitoiminguks võib pidada vaatlust, mille käigus on maksuhalduri ametnikel õigus siseneda maksukohustuslase majandus- ja kutsetegevuse kohta. Ehkki sõna „vaatlus“ viitab millelegi passiivsele, on see tegelikkuses sageli aktiivne toiming, mille käigus võidakse teha näiteks inventuure ja ülemõõtmisi, fotografeerida ja filmida ning ära võtta dokumente (lubatud ei ole läbiotsimine ega lukustatud ruumide või panipaikade avamine). Vaatluse puhul võivad maksuametnikel kaasas olla ka spetsialistid ja eksperdid (näiteks IT-spetsialistid). Eluruumidesse sisenemine ei ole vaatluse käigus lubatud selles elavate isikute tahte vastaselt. Seega hoolimata äriühingu asukoha või füüsilisest isikust ettevõtja tegevuskoha registreerimisest kodusel aadressil, ei anna see maksuhaldurile alust eluruumides sunniviisiliselt vaatlust läbi viia.
Oluliseks põhimõtteks revisjoni läbiviimisel ja lõpetamisel on maksukohustuslase teavitamine revisjoni käigus tuvastatud tähtsust omavatest asjaoludest ning nende maksunduslikust tähendusest. Seega peaks revideeritav olema kursis sellega, millises suunas areneb revisjon ning saama teavet võimaliku täiendava maksukohustuse suuruse kohta. Kahjuks jäävad need põhimõtted sageli vaid teooriaks, sest maksukohustusele ei anta enne revisjoniakti teda huvitavat teavet. Revisjon lõpeb revisjoni lõppvestlusega ning revisjoniakti tutvustamisega. Revisjoniakt tuleb koostada ka siis, kui täiendavat maksusummat ei määrata. Sel juhul on see kinnituseks, et maksuarvestus on nõuetekohane ning annab kindluse ka tuleviku osas, et selle perioodi kohta sama maksuliigi osas ei ole hiljem maksusummade määramine lubatud (erandina kuriteo või väärteo korral).
Revisjoniaktile saab maksukohustuslane esitada eriarvamuse. Viimase esitamise tähtaega õigusaktid ette ei näe ja seega jääb see maksuhalduri otsustada, kuid sageli võetakse arvesse ka maksukohustuslase soovi. Kui revisjoniaktile antud eriarvamuse esitamise tähtaeg jääb liiga lühikeseks, siis on hiljem võimalik taotleda selle pikendamist ning enamasti on maksuhaldur sellised taotlused ka rahuldanud. Kui revisjoniaktile eriarvamust ei esitata, siis ei too see kaasa õiguslikke tagajärgi – ikkagi on maksumaksjal võimalik vaidlustada maksuotsus. Küll aga tasub esitada eriarvamus, kui on täiendavaid tõendeid või argumente, mis võiks vähendada revisjoniaktis leitud maksukohustuse suurust. Samas tasub teadvustada, et eriarvamus ei sunni enamasti maksuhaldurit muutma oma seisukohti ning maksuotsus on sageli samasisuline revisjoniaktiga. Lõppvestlust ja revisjoniakti tutvustamist ei toimu siis, kui see võiks takistada kriminaalmenetlust samas asjas või maksu sissenõudmist. Juhul kui revisjoni tulemusena on muudatusi maksukohustuse osas, siis teeb maksuhaldur maksuotsuse. Viimase vaidlustamise ja ka maksusummade tasumine tähtaeg on seadusega sätestatud – 30 päeva maksuotsuse kättesaamisest. Kui selle aja jooksul ei esitata vaiet Maksu- ja Tolliametile või kaebust kohtule, siis üldjuhul puudub hilisem vaidlustamise võimalus. Maksuotsuse vaidlustamine ei vabasta kohustusest tasuda otsusega määratud maksusumma, küll aga võib taotleda selle tasumise ajatamist või täitmise peatamist.
Täpsete maksurevisjoni reeglite sätestamine maksukorralduse seaduses annab maksukohustuslasele ühest küljest parema kaitse maksuhalduri võimaliku omavoli eest, samas revisjoni reeglite keerukus toob kaasa suureneva vajaduse esindaja või nõustaja kasutamisele.

matches:
§ 60
§ 73
§ 102
kohus
kohus
§ 75
§ 76
§ 161
§ 77
§ 77


Legaalse sissetuleku määrad – Riigi Teataja
Legaalse sissetuleku määrad
Legaalse sissetuleku määrad - sisukord
§ 1 Legaalse sissetuleku määrad
RT I, 08.12.2015, 12
Vastu võetud 04.12.2015 nr 66
Määrus kehtestatakse välismaalaste seaduse § 224 lõike 1 punkti 2 ja § 250 lõike 2 punkti 5 alusel.
§ 1. Legaalse sissetuleku määrad
(1) Välismaalaste seaduse §-de 2001, 201 või 2101 alusel tähtajalise elamisloa taotlemisel nõutud ning § 232 lõike 5 alusel pikaajalise elaniku elamisloa taotlemisel nõutud legaalse sissetuleku määraks on sotsiaalhoolekande seaduse § 22 lõike 11 kohaselt kehtestatud toimetulekupiiri ühekordne määr elamisloa taotluse esitamisele eelnenud kuue kuu jooksul kokku olenevalt perekonna suurusest.
(2) Välismaalaste seaduse § 150 lõike 1 punkti 3 või 4 alusel tähtajalise elamisloa taotlemisel nõutud ning § 232 lõike 1 punkti 3 alusel pikaajalise elaniku elamisloa taotlemisel nõutud ja § 238 lõike 1 punkti 3 alusel pikaajalise elaniku elamisloa taastamise taotlemisel nõutud legaalse sissetuleku määraks on sotsiaalhoolekande seaduse § 22 lõike 11 kohaselt kehtestatud toimetulekupiiri kuuekordne määr elamisloa taotluse esitamisele eelnenud kuue kuu jooksul kokku olenevalt perekonna suurusest.
(3) Välismaalaste seaduse § 162 lõike 1 punkti 1–4 või 6 alusel tähtajalise elamisloa õppimiseks taotlemisel nõutud ning §-s 139 ja § 183 lõike 1 punktis 1 nimetatud legaalse sissetuleku määraks on sotsiaalhoolekande seaduse § 22 lõike 11 kohaselt kehtestatud toimetulekupiiri 12-kordne määr elamisloa taotluse esitamisele eelnenud kuue kuu jooksul kokku olenevalt perekonna suurusest.
(4) Välismaalaste seaduse § 191 alusel tähtajalise elamisloa ettevõtluseks taotlemisel nõutud ning §-s 198 nimetatud legaalse sissetuleku määraks on Eesti Vabariigi 18-kordne keskmine brutokuupalk elamisloa taotluse esitamisele eelnenud kuue kuu jooksul kokku, kusjuures nimetatud brutopalga arvutamise aluseks on Statistikaameti arvestatud elamisloa taotluse esitamisele eelneva kvartali kuu keskmine brutopalk.


text:
Kinnistu kasutamisest tulenev õigus hüvitisele - Pluss
Kinnistu kasutamisest tulenev õigus hüvitisele
https://www.riigikohus.ee/et/lahendid?asjaNr=2-14-61664/48
Riigikohtu 18.10.2017 lahend nr 2-14-61664/48
Hageja esitas maakohtule hagi kostja ebaseaduslikust valdusest kinnistu väljamõistmiseks, mille kohus rahuldas. Kostja esitas samaaegselt vastuhagi, mille kohus rahuldas osaliselt. Kostja esitas kohtuotsuse peale apellatsioonkaebuse, mille ringkonnakohus jättis rahuldamata. Kostja pöördus kassatsioonkaebusega Riigikohtu poole.
1. Abieluvälise kooselu kestel ühise majapidamisega omandatud suurema väärtusega esemete jaotamisele saab seltsilepingu sätteid kohaldada kui pooled on teinud eseme omandamiseks või parendamiseks olulisi ja võrreldavaid majanduslikke panuseid võlaõigusseaduse (edaspidi VÕS) § 581 mõttes ning pooltel oli eset soetades või parendades ühine tahe ühisvara kestvaks loomiseks.
2. Omaniku vahetumisel ei lähe kinnisasja tasuta kasutamise leping üle uuele omanikule, erinevalt üürilepingust.
3. Tsiviilmenetluse seadustiku (edaspidi TsMS) § 238 lõige 5 võimaldab kohtul pärast tõendi hindamist jätta see arvestamata ebausaldusväärsuse tõttu. Menetlusosalise üllatamise vältimiseks peab kohus pärast tõendi vastuvõtmist teatama, et tõendi usaldusväärsus on seatud kahtluse alla, seda otsust põhjendama ning andma võimaluse esitada vastuväiteid.
4. VÕS § 1018 kohaldamist ei välista asjaajaja tegutsemine ka enese huvides kulutuste kandmisel, piisab kui kantud kulutused kuuluvad osaliselt ka kostja huvisfääri. Kui asjaajaja on ajanud nii enda kui võõrast asja, tuleb asjaajaja kulutuste hüvitamise nõuet vähendada mõistlikkuse põhimõttest lähtuvalt ulatuses, mida ta asja kasutades on ise ära tarbinud.
Riigikohus tühistas osaliselt ringkonnakohtu otsuse ning saatis asja uueks läbivaatamiseks samale kohtule. Kassatsioonkaebus rahuldati osaliselt.

matches:
kohus
kohus
§ 581
§ 238
kohus
§ 1018
Riigikohus