11 BIOKÜTUSE TARBIMISSE LUBAMINE
§ 21 Tarbimisse lubatud biokütuse osakaal
§ 22 Tarnijatevaheline kokkulepe
§ 23 Biokütuse säästlikkuse kriteeriumitele vastavuse tõendamine
§ 25 Auditeerimise nõuded
§ 41 Tagatis
§ 42 Tagatise suurus
§ 43 Tagatise uuendamine
§ 44 Tagatise asendamine ja vähendamine
§ 5 Erandid kütuse tarbimisse lubamisel ja eksportimisel
§ 61 Nõuded kütuse hoiuteenuse osutamisel
§ 71 Euroopa Komisjoni teavitamine
4 LOAKOHUSTUS
§ 13 Loakohustus
§ 14 Tegevusloa kontrolliese
§ 151 Teavitamine kütuse müügi maksimaalse käibe ületamise kavatsusest
§ 19 Tegevusloa taotluse lahendamine
§ 191 Tegevusloata müüjalt kütuse soetamise keeld
§ 192 Aktsiisilaopidaja ja maksulaopidaja kohustused tegevusloaga seoses
§ 21 Konkurentsiamet
§ 24 Riikliku järelevalve erimeetmed
§ 241 Riikliku järelevalve erisused
§ 242 Maksu- ja Tolliameti riikliku järelevalve erisused
§ 25 Sunniraha määr
§ 31 Saatedokumendi, vastavussertifikaadi ja vastavusdeklaratsiooni puudumine
§ 311 Kütuse laoarvestuse pidamise kohustuse rikkumine
§ 312 Teavitamiskohustuse rikkumine kütuse võõrandamise korral
§ 313 Kütuse väljastamine laoarvestuses kajastamata isikule
§ 321 Kütuse soetamine registreeringuta isikult
§ 331 Tarbimisse lubatud biokütuse osakaalu kohustuse täitmata jätmine
RT I, 16.06.2017, 36
Vedelkütuse seadus1
17.02.2005 RT I 2005, 13, 66 09.03.2005
27.09.2006 RT I 2006, 43, 325 01.12.2006
20.05.2010 RT I 2010, 31, 158 24.06.2010
31.01.2012 RT I, 07.02.2012, 9 31.01.2012 Riigikohtu põhiseaduslikkuse järelevalve kolleegiumi otsus tunnistab vedelkütuse seaduse § 36 lõike 5 põhiseadusega vastuolus olevaks ja kehtetuks osas, milles see kohaldub tarbimisse lubatud kütuse müüjate suhtes, kes olid 1. aprillil 2011 registreeritud majandustegevuse registris kütuse müüjana ning olid kütuseturul tegutsenud vähem kui kolm aastat ning § 4² lõike 5 punkti 1 tekstiosa „ning vähemalt kolmeaastane kogemus kütuse käitlemise valdkonnas” põhiseadusega vastuolus olevaks ja kehtetuks.
07.06.2012 RT I, 27.06.2012, 6 07.07.2012
07.11.2012 RT I, 15.11.2012, 3 01.01.2013
27.02.2014 RT I, 21.03.2014, 4 01.04.2014, osaliselt 01.07.2014
28.01.2015 RT I, 20.02.2015, 3 02.03.2015, osaliselt 01.07.2015
12.04.2017 RT I, 03.05.2017, 1 01.05.2018, osaliselt 01.09.2018, 01.04.2019, 01.09.2019 ja 01.01.2020
(1) Käesolev seadus sätestab maksude laekumise ja enamkasutatavate mootorikütuste kvaliteedi tagamise eesmärgil vedelkütuse käitlemise alused ja korra, transpordis kasutatava biokütuse tarbimisse lubamise nõuded, riikliku järelevalve korralduse ning vastutuse käesoleva seaduse rikkumise eest.
[RT I, 03.05.2017, 1 - jõust. 01.05.2018]
(31) Käesolev seadus ei laiene mootorikütusele, mille ühendusevälisest riigist saabuv reisija toimetab Eestisse mitteärilisel eesmärgil kasutamiseks.
(32) Käesolev seadus ei reguleeri kütuse müüki riigiasutuse poolt kohtuotsuse alusel, järelevalvemenetluse tulemusena või muu avaliku ülesande täitmisega seotud põhjendatud juhul. Riigiasutuse poolt kütuse müügi korra kehtestab Vabariigi Valitsus või tema volitusel valdkonna eest vastutav minister määrusega.
[RT I, 20.02.2015, 3 - jõust. 02.03.2015]
(4) Käesolevas seaduses ettenähtud haldusmenetlusele kohaldatakse haldusmenetluse seaduse sätteid käesolevast seadusest tulenevate erisustega.
1) vedelkütus (edaspidi kütus) on vedel põlevaine, mida saab kasutada energiaallikana soojusjõumasinates ja muudes selleks sobivates energiamuundamisseadmetes, mootorsõidukites kasutatav vedelgaas, mis standardtingimustel, see on rõhul 0,1 MPa ja temperatuuril 15 °C, on gaasilises olekus, ning mootorsõidukites kasutatav biogaas;
2) [kehtetu - RT I, 15.03.2011, 11 - jõust. 01.04.2011]
3) kütuse käitlemine on tarbimisse lubatud kütuse müük või müügiks pakkumine (edaspidi müük), vedu, hoiuteenuse osutamine ja ladustamine ning kütuse import, eksport ja tootmine;
4) kütuse import on kütusele vabasse ringlusse lubamise tolliprotseduuri kohaldamine Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 952/2013, millega kehtestatakse liidu tolliseadustik (ELT L 269, 10.10.2013, lk 1–101) (edaspidi tolliseadustik), tähenduses;
5) kütuse eksport on kütusele ekspordi tolliprotseduuri kohaldamine tolliseadustiku tähenduses;
6) kütuse hoiuteenuse osutamine on isiku poolt tema majandustegevuse raames teisele isikule kuuluva kütuse hoidmine ja ladustamine, välja arvatud riigikaitseülesannete täitmiseks vajalike vahendite ja varu hoidmine riigikaitseseaduse tähenduses;
7) [kehtetu - RT I 2004, 53, 365 - jõust. 18.07.2004]
8) kütuselisand on aine või ainete segu, mille lisamine kütusele parendab selle omadusi või energiamuundamisseadme tööd;
9) kütuse tarbimisse lubamine on aktsiisikauba tarbimisse lubamine alkoholi-, tubaka-, kütuse- ja elektriaktsiisi seaduse tähenduses;
10) biokütus on biokütus atmosfääriõhu kaitse seaduse tähenduses;
11) biomass on biomass atmosfääriõhu kaitse seaduse tähenduses;
12) tarneahel on tegevuste kogum, mis hõlmab isikuid ja tegevusi alates biokütuse tootmiseks vajaliku tooraine kasvatamisest kuni biokütuse tarbijale kättesaadavaks tegemiseni;
13) energiasisaldus on kütuse alumine kütteväärtus, mis on määratud 15 ºC juures ja väljendatud ühikutes megadžauli liitri kohta või megadžauli kilogrammi kohta;
14) jäätmed on jäätmed jäätmeseaduse tähenduses, välja arvatud asjad, mida on tahtlikult muudetud või saastatud, et asi vastaks kõnealusele määratlusele;
15) jääk on asi, mis ei ole tootmisprotsessi sihipärane lõpptoodang ja tootmise esmane eesmärk ning mille tootmiseks ei ole tootmisprotsesse teadlikult muudetud, ning asi, mis on põllumajanduse, vesiviljeluse, kalanduse või metsamajanduse tööstuse otsene kõrvaltoodang;
16) esimese põlvkonna biokütus on biokütus, mida toodetakse teraviljast ja muust tärkliserikkast põllukultuurist, suhkru- ja õlikultuurist ning kultuurist, mida kasvatatakse põllumajandusmaal põhikultuurina peamiselt energia tootmiseks;
17) teise põlvkonna biokütus on biokütus, mida toodetakse käesoleva seaduse § 21 lõike 4 alusel kehtestatud määruses loetletud jäätmetest ja jääkidest.
(2) [Kehtetu - RT I 2010, 31, 158 - jõust. 24.06.2010]
(3) Kütuste täpsustatud loetelu kehtestab nõukogu määruses (EMÜ) nr 2658/87 tariifi- ja statistikanomenklatuuri ning ühise tollitariifistiku kohta (EÜT L 256, 07.09.1987, lk 1–675) kirjeldatud kombineeritud nomenklatuuri koodide (edaspidi KN-i kaubakoodid) alusel valdkonna eest vastutav minister määrusega.
11. peatükk BIOKÜTUSE TARBIMISSE LUBAMINE
§ 21. Tarbimisse lubatud biokütuse osakaal
(1) Kütuse müüjal, kelle kohta on majandustegevuse registrisse kantud kütuse tarbimisse lubamise märge või kütuse maksuladustamise lõpetamise märge, ja kütuse impordi tegevusluba omaval isikul (edaspidi koos tarnija) peab tarbimisse lubatud bensiini, diislikütuse ja biokütuse koguenergias olema biokütuse koguenergia osakaal tarbimisse lubatud kütuses vähemalt 3,1 protsenti.
(2) Käesoleva paragrahvi lõikes 1 sätestatud kohustuse täitmiseks arvesse võetav biokütus peab vastama atmosfääriõhu kaitse seaduse alusel sätestatud biokütuse säästlikkuse kriteeriumitele.
(3) Jäätmetest ja jääkidest toodetud biokütuse ning toiduks mittekasutatavast tselluloosmaterjalist ja lignotselluloosist toodetud biokütuse energiasisaldus võetakse käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud kohustuse täitmiseks arvesse kahekordsena.
(4) Nende jäätmete ja jääkide loetelu, millest toodetud biokütuse osakaalu arvestatakse kahekordsena, kehtestab valdkonna eest vastutav minister määrusega.
(5) Käesoleva paragrahvi lõikes 1 sätestatud biokütuse koguenergia kohustuslikku osakaalu võib Vabariigi Valitsus korraldusega vähendada, kui muu tegevuse tulemusena saavutatav taastuvast energiaallikast toodetud energia osakaal maantee- ja raudteetranspordis on käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud kohustusest eeldatavasti vähemalt 0,2 protsendi võrra suurem. Vähendamise ulatus ei tohi olla suurem kui muu tegevuse tulemusena saavutatud taastuvast energiaallikast toodetud energia osakaalu nimetatud kasv.
(6) Koguenergia arvutamise meetodi ning kütuse ja biokütuse energiasisalduse kehtestab valdkonna eest vastutav minister määrusega.
(7) Kui tarbimisse lubatakse biokütus, mille energiasisaldus ei vasta käesoleva paragrahvi lõike 6 alusel kehtestatavas määruses sätestatule, esitab tarnija käesoleva seaduse § 24 lõikes 1 nimetatud aruandes biokütuse energiasisalduse ja selle määramise aluseks oleva standardi nime.
(8) Käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud kohustust ei rakendata oktaaniarvuga 98 bensiini ega kütuse puhul, mis on võetud kasutusele vedelkütusevaru seaduse § 5 lõikes 5 nimetatud vedelkütusevaru uuendamisel või § 7 lõikes 2 nimetatud korralduse alusel.
(9) Käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud bensiini, diislikütuse ja biokütuse koguenergias peab alates 2019. aasta 1. jaanuarist olema teise põlvkonna biokütuse osakaal vähemalt 0,5 protsenti ja esimese põlvkonna biokütuse osakaal ei tohi olla üle 7 protsendi.
[RT I, 03.05.2017, 1 - jõust. 01.05.2018 - lõikes 1 nimetatud kohustust ei rakendata diislikütuse puhul ajavahemikul 01.11.2018 kuni 31.03.2019.]
§ 22. Tarnijatevaheline kokkulepe
(1) Käesoleva seaduse § 21 lõikes 1 nimetatud minimaalset biokütuse koguenergiat ületava osa võib tarnija alates 2019. aasta 1. jaanuarist kirjalikul kokkuleppel teisele tarnijale tema kohustuse täitmiseks iga kuu statistiliselt üle kanda. Tarnijale statistiliselt ülekantud koguse võrra väheneb selle tarnija käesoleva seaduse § 21 lõikes 1 nimetatud kohustus. Kokkulepe peab sisaldama ajavahemikku, mille jooksul üks tarnija teisele statistilise ülekande teeb.
(2) Kokkulepe esitatakse Keskkonnaametile koos käesoleva seaduse § 24 lõikes 1 nimetatud aruandega.
§ 23. Biokütuse säästlikkuse kriteeriumitele vastavuse tõendamine
(1) Käesoleva seaduse § 21 lõikes 1 sätestatud kohustuse täitmiseks säilitab tarnija tarbimisse lubatud biokütuse kohta teabe, mis võimaldab kontrollida biokütuse säästlikkuse kriteeriumitele vastavust kogu tarneahela ulatuses. Teavet säilitatakse vähemalt viis aastat.
(2) Käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud teave peab sisaldama järgmisi andmeid:
1) biokütuse kogus tuhandetes liitrites 15 ºC juures ja gigadžaulides;
2) biokütuse tüüp;
3) biokütuse tooraine;
4) biokütuse tootmisviis;
5) tooraine lähteriik;
6) biokütuse ostmise koht riigi täpsusega;
7) käesoleva paragrahvi lõikes 3 nimetatud meetod, mida kasutati biokütuse säästlikkuse kriteeriumitele vastavuse tõendamiseks;
8) süsinikumahukus väljendatuna grammides süsinikuekvivalenti megadžauli kohta.
(3) Biokütuse säästlikkuse kriteeriumitele vastavust tõendatakse ühte või mitut järgnevat meetodit kasutades:
2) teise Euroopa Liidu liikmesriigi skeem;
3) skeem, mille kujundamise aluseks on kolmanda riigiga sõlmitud Euroopa Komisjoni tunnustatud kahe- või mitmepoolne leping.
(4) Tarnija tagab biokütuse käitlemisel, et toimib massibilansi süsteem, mis võimaldab korraldada sellise saadetise segamist, mis sisaldab erinevatele biokütuse säästlikkuse kriteeriumitele vastavat toorainet või biokütust (edaspidi segu), ja omavahelist segamist ning sellise segamise üle arvestuse pidamist. Segu puhul peab olema tagatud teave iga segu sisaldusse kuuluva saadetise biokütuse säästlikkuse kriteeriumitele vastavuse ja saadetise koguse kohta. Segust võib väljastada samas koguses ja samadele biokütuse säästlikkuse kriteeriumitele vastavat saadetist, nagu seda on segusse lisatud.
(5) Massibilansi süsteemi kasutamine peab tagama kogu tarneahela ulatuses biokütuse säästlikkuse kriteeriumitele vastavuse kohta teabe edastamise järelevalveasutusele ja sõltumatule audiitorile.
(1) Tarnija esitab Keskkonnaametile iga kuu 15. kuupäevaks kuuaruande (edaspidi aruanne), milles märgib eelmise kalendrikuu jooksul tarbimisse lubatud bensiini, diislikütuse ja biokütuse koguse ning neile vastava koguenergia andmed. Aruandes märgib tarnija vedelkütusevaru seaduse § 5 lõikes 5 nimetatud vedelkütusevaru uuendamisel või § 7 lõikes 2 nimetatud korralduse alusel kasutusele võetud vedelkütusevaru koguse, mille tarnija aruandeperioodil tarbimisse lubas.
(2) Valdkonna eest vastutav minister kehtestab määrusega täpsemad nõuded aruande andmete koosseisule ja aruande esitamise korra.
(3) Tarnija, kellel on käesoleva seaduse § 22 kohane kokkulepe, eristab aruandes statistilise ülekande koguse, mis on tarbimisse lubatud teise tarnija kohustuse täitmiseks või saadud teiselt tarnijalt oma kohustuse täitmiseks. Andmetele lisatakse teise tarnija ärinimi ja registrikood.
(4) Keskkonnaagentuuri pädevusse kuulub aruannete kogumine ja töötlemine.
§ 25. Auditeerimise nõuded
(1) Keskkonnaametil on õigus nõuda tarnijalt käesoleva seaduse § 24 lõikes 1 nimetatud aruande sõltumatut auditeerimist, kui Keskkonnaametil on põhjendatud kahtlus aruandes kajastatud biokütuse säästlikkuse kriteeriumitele vastavuse tõendamise õigsuses.
(2) Audiitor peab olema:
1) tarneahelas osalevatest ettevõtjatest sõltumatu;
2) auditeeritavast tegevusest sõltumatu;
3) akrediteeritud kooskõlas käesoleva seaduse § 9 lõikes 2 nimetatud määruse nõuetega keskkonnajuhtimissüsteemi audiitorina või kasvuhoonegaaside heitkoguse aruande tõendajana.
(3) Aruande auditeerimisel järgitakse auditeerimise head tava ning hinnatakse aruande koostamiseks kasutatud andmete kogumise sagedust ja metoodikat ning andmete statistilise usaldusväärsuse tagamist. Audiitor kontrollib, kas aruande koostamiseks kasutatud andmete kogumise süsteemi puhul on täidetud järgmised nõuded:
1) saadetise andmed on jälgitavad kogu tarneahela ulatuses;
2) saadetise andmete olemasolu on tagatud kogu tarneahela ulatuses;
3) andmete kogumise süsteem tagab andmete täpsuse ja usaldusväärsuse.
(4) Audiitori arvamuses peab sisalduma vähemalt järgmine teave:
1) auditeeritava dokumendi nimi;
2) auditeerimise kriteeriumid ja põhimõtted, mida auditeerimisel järgiti;
3) biokütuse säästlikkuse kriteeriumitele vastavuse tõendamiseks kasutatud meetod ja selle õige kajastus aruandes;
4) tarneahela järelkontrolli tulemus, kui järelkontroll oli vajalik;
5) kokkuvõte;
6) järeldus.
(1) Kütuse käitlemisega tegeleval isikul (edaspidi käitlejal) peavad olema vajalikud tehnilised vahendid ja personal, et tagada käesolevast seadusest tulenevate nõuete täitmine.
(3) Kütust võib müüa äriühing, kes on esitanud Maksu- ja Tolliametile käesoleva seaduse §-s 41 nimetatud tagatise ja kelle osa- või aktsiakapital on vähemalt 31 950 eurot või kellel on kehtiv vastutuskindlustuse leping kindlustussumma alammääraga vähemalt 31 950 eurot, mis on ette nähtud kütuseettevõtja tegevuse tagajärjel kolmandatele isikutele tekkida võiva varalise kahju hüvitamiseks. Käesolevas lõikes sätestatud osa- või aktsiakapitali või vastutuskindlustuse lepingu nõue ei laiene äriühingule, kes müüb ainult vedelgaasi.
(4) Kütust, välja arvatud vedelgaasi, võib importida äriühing, kelle osa- või aktsiakapital on vähemalt 639 115 eurot.
(5) Kütuse hoiuteenust võib osutada äriühing, kellel on olemas kehtiv vastutuskindlustuse leping kindlustussumma ulatuses, mis tagab tema tegutsemisel kütuse hoidjana kolmandatele isikutele tekkida võiva varalise kahju hüvitamise. Vastutuskindlustussumma alammääraks on 31 950 eurot.
(51) [Kehtetu - RT I, 15.03.2011, 11 - jõust. 01.04.2011]
(52) Üheaegselt kütuse hoiuteenuse osutamise ja kütuse impordiga võib tegeleda äriühing, kelle osa- või aktsiakapital on vähemalt 639 115 eurot.
(53) [Kehtetu - RT I, 25.03.2011, 1 - jõust. 01.07.2014 (jõustumine muudetud - RT I, 22.12.2013, 1)]
(54) [Kehtetu - RT I, 25.03.2011, 1 - jõust. 01.07.2014 (jõustumine muudetud - RT I, 22.12.2013, 1)]
(7) Kütuse müüja, kes omab kümmet või enamat tanklat ja kelle tanklad asuvad vähemalt kolmes maakonnas, on hädaolukorra seaduse § 36 lõike 1 punktis 3 nimetatud elutähtsa teenuse osutaja.
3) müüja ärinimi, registrikood või selle puudumise korral asukohariigi asjakohane identifitseerimistunnus, asukoha aadress ja kontakttelefoni number, tegevusloa number või loakohustusest vabastamise otsuse kuupäev ja number;
(2) Müüja on ostja nõudmisel kohustatud tagama selgituste andmise müügil oleva kütuse, sealhulgas bensiini ja diislikütuse biokütusesisalduse kohta ning kütuse omaduste ja eri bensiinisegude sobiva kasutamise kohta. Müügikohas, kus kohapeal puudub teenindav personal (automaattanklas), peab väljas olema teave selgituste saamise koha kohta ning infotelefoni number.
[RT I, 15.11.2012, 3 - jõust. 01.01.2013]
(3) Müüja peab korrakaitseorgani nõudmisel esitama dokumendid või andma asjasse puutuvaid selgitusi kütuselisandi ja sellele vastava tähistusega müüdava kütuse kohta.
(6) Ühes tanklas võib kütust müüa ja müügitegevuseks vajalikku kütust ladustada ainult üks juriidiline isik.
[RT I 2004, 53, 365 - jõust. 18.07.2004]
§ 41. Tagatis
Kütuse müüja esitab Maksu- ja Tolliametile käibemaksuseaduse § 442 lõikes 2 nimetatud tagatise maksukorralduse seaduses sätestatud korras, võttes arvesse käesolevas seaduses sätestatud erisusi. Tagatis loetakse esitatuks, kui Maksu- ja Tolliamet on tagatise aktsepteerinud.
§ 42. Tagatise suurus
(1) Kütuse tarbimisse lubamisel ja kütuse maksuladustamise lõpetamisel on kütuse müüja tagatis 1 000 000 eurot. Sätet ei kohaldata maksuladustamise lõpetamisel käibemaksuseaduse § 15 lõike 3 punktides 2–6 nimetatud juhtudel.
(2) Tarbimisse lubatud kütuse müüja tagatis on 100 000 eurot.
(3) Tagatise nõuet ei kohaldata kütuse müüjale, kes käitleb ainult lennukikütuseid, vedelgaasi või biogaasi.
(4) Maksu- ja Tolliametil on õigus riski hindamisele tuginedes nõuda kütuse müüjalt suuremat tagatist, sealhulgas vaadata üle juba määratud tagatis, lähtudes eelkõige:
1) tekkida võivast käibemaksukohustusest;
2) äri- või muust tegevusplaanist;
3) maksevõimelisusest ja maksude tasumise tähtaegadest kinnipidamisest;
4) kogemusest kütuse käitlemise valdkonnas;
5) isiku ja tema juhtimis- ja kontrollorgani liikmete ning äripartnerite ärialasest reputatsioonist, samuti isiku esitatud käesolevas lõikes nimetatud andmete ja dokumentide usaldusväärsusest ja tõepärasusest;
6) isiku ja tema juhtimis- ja kontrollorgani liikmete poolt toime pandud maksuseaduste, tollialaste õigusaktide ja käesoleva seaduse rikkumise juhtumitest;
7) esitatavatest andmetest ja dokumentidest, mis tõendavad vastavust käesoleva seaduse § 3 lõikes 1 sätestatud nõuetele.
Maksu- ja Tolliametil on õigus nõuda täiendavaid asjassepuutuvaid andmeid ja dokumente lisaks käesolevas lõikes nimetatud andmetele ja dokumentidele.
[RT I, 27.06.2012, 6 - jõust. 07.07.2012]
(5) Maksu- ja Tolliamet võib käesoleva paragrahvi lõikes 2 nimetatud isiku ja alates 2013. aasta 1. jaanuarist ka käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud isiku taotluse alusel vähendada tagatist, kui on täidetud kõik järgmised tingimused:
1) isikul ja tema juhtimis- ja kontrollorgani liikmetel ning äripartneritel on laitmatu ärialane reputatsioon;
2) isik ja tema juhtimis- ja kontrollorgani liikmed kokku ei ole viimase kolme aasta jooksul toime pannud mitut maksuseaduste, tollialaste õigusaktide ega käesoleva seaduse rikkumist ning isiku ega tema juhtimis- ega kontrollorgani liikme suhtes ei ole alustatud maksuseaduste, tollialaste õigusaktide ega käesoleva seaduse rikkumise süüteomenetlust;
3) isikul ei ole maksuvõlga ega ajatatud maksuvõlga.
(51) Maksu- ja Tolliamet lähtub tagatise vähendamisel eelkõige käesoleva paragrahvi lõikes 4 sätestatust ja isiku:
1) juhtimis- või kontrollorgani liikme võimelisusest kütuse käitlemise valdkonnas tegutseda;
2) juhtimis- või kontrollorgani liikme varasemast ettevõtluskogemusest;
3) investeeringutest kütuse käitlemiseks.
(6) Maksu- ja Tolliamet võib käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud isiku taotluse alusel vähendada tagatist ka enne 2013. aasta 1. jaanuari, kui on täidetud kõik käesoleva paragrahvi lõike 5 punktides 1–3 sätestatud tingimused, järgmistel juhtudel:
1) isiku kalendrikuu keskmisest kütusest erinevate keemiatoodete käibest on kütuse käive väiksem kui 30 protsenti;
2) isik käitleb ainult põlevkiviõli;
3) isiku kalendrikuu keskmisest põlevkiviõli käibest on põlevkiviõlist erineva kütuse käive väiksem kui 20 protsenti.
§ 43. Tagatise uuendamine
Kütuse müüja esitab Maksu- ja Tolliametile uue tagatise vähemalt kümme tööpäeva enne tagatise kehtivusaja lõppemist. Uus tagatis hakkab kehtima eelneva tagatise kehtivusaja lõppemise päevale järgneval päeval.
§ 44. Tagatise asendamine ja vähendamine
(1) Maksu- ja Tolliamet teeb otsuse tagatise asendamise kohta kümne tööpäeva jooksul kütuse müüja vastavasisulise taotluse saamise päevast arvates või esimesel võimalusel tagatise asendamiseks maksukorralduse seaduse § 125 lõigetes 2–3 sätestatud asjaolude ilmnemise korral.
(2) Kui esitatud tagatis on tekkida võiva käibemaksukohustuse tagamiseks ebaproportsionaalselt suur, on kütuse müüjal õigus taotleda Maksu- ja Tolliametilt tagatise vähendamist. Käesoleva seaduse § 42 lõikes 1 nimetatud kütuse müüja võib kuni 2013. aasta 1. jaanuarini taotleda tagatise vähendamist kuni 1 000 000 euroni, välja arvatud käesoleva seaduse § 42 lõikes 6 sätestatud juhul.
(3) Maksu- ja Tolliamet teeb otsuse tagatise vähendamise kohta 30 kalendripäeva jooksul taotluse saamise päevast arvates. Kui taotlus esitatakse puudustega või Maksu- ja Tolliametil on taotluse põhjendatuse hindamiseks vajalik küsida taotlejalt lisainformatsiooni, algab taotluse läbivaatamise tähtaeg puuduste kõrvaldamise või lisainformatsiooni saamise päevast arvates.
§ 5. Erandid kütuse tarbimisse lubamisel ja eksportimisel
(1) Kütuse müüja või isik, kes lähetab kütuse või annab kütuse üle hoidjale või hoiuleandjale, vormistab kütuse müügil, kütuse veol ning kütuse üleandmisel hoidjale või hoiuleandjale kütuse saatedokumendi, mis võimaldab kütust ja selle kogust identifitseerida. Saatedokumendi vormistamine ei ole nõutav kütuse müügil tanklast.
(2) Saatedokumendil peavad raamatupidamise seaduse alusel algdokumendis esitatavatele andmetele lisaks olema järgmised andmed:
2) bensiini puhul selle oktaaniarv;
3) diislikütuse puhul märge, kas see on talvine või suvine;
4) erimärgistatud diislikütuse puhul märge erimärgistatuse kohta;
5) kütuse vastavussertifikaadi või vastavusdeklaratsiooni number, väljaandja nimi ja väljaandmise kuupäev;
[RT I 2010, 31, 158 - jõust. 24.06.2010]
6) kütuse müüja või kütuse hoiuteenuse osutaja tegevusloa number või loakohustusest vabastamise otsuse kuupäev ja number;
7) kütuse vedaja andmed (ärinimi ja registrikood, mootorsõiduki juhi ees- ja perekonnanimi, mootorsõiduki registreerimisnumber) ning kütuse peale- ja mahalaadimise koha aadress.
(3) Kütuse müüja võib kütust suunata oma tegevuskohtadesse ettevõttesisese saatedokumendiga, mis vastab käesoleva paragrahvi lõikes 2 sätestatud nõuetele ja millel on viide esialgsele saatedokumendile.
(4) Kütuse veol peab kütuse saatedokument kütusega kaasas olema. Kütuse müüja peab kütuse saatedokumenti hoidma igas tegevuskohas, kus see kütus on müügil. Saatedokument tuleb esitada järelevalvet teostavale ametiisikule tema nõudmisel viivitamata.
(5) Saatedokumenti tuleb säilitada vastavalt raamatupidamise seaduse alusel raamatupidamise algdokumendi säilitamise kohta sätestatud nõuetele.
(6) Kui hoiuleandjale antakse üle kütus, mida ta samal ajal müüb, ei ole eraldi saatedokumendi vormistamine nõutav. Müügi saatedokumendile lisatakse sellisel juhul kütuse hoidja esindaja kinnitus kütuse üleandmise kohta.
(7) Kütuse lähetamisel aktsiisilaost kohaldatakse saatedokumendile alkoholi-, tubaka-, kütuse- ja elektriaktsiisi seadusest tulenevaid nõudeid.
(8) Saatedokumendile märgitud kütuse vastuvõtja peab kontrollima saatedokumendi vastavust käesolevas paragrahvis sätestatud nõuetele.
§ 61. Nõuded kütuse hoiuteenuse osutamisel
(1) Kütuse hoiuteenuse osutaja on kohustatud pidama laoarvestust ning selle Maksu- ja Tolliameti nõudmisel viivitamata esitama.
(2) Kütuse hoiuteenuse osutaja laoarvestuses peavad kajastuma järgmised andmed:
1) kütuse hoiule võtmise ja väljastamise kuupäev;
2) hoiule võetud ja väljastatud kütuse saatedokumendi number ja kuupäev ning impordi puhul impordideklaratsiooni number;
3) kütuse vastavussertifikaadi või vastavusdeklaratsiooni number, väljaandja nimi ja väljaandmise kuupäev;
4) kütuse nimetus ja bensiini puhul selle oktaaniarv, diislikütuse puhul märge talvise või suvise diislikütuse kohta ning erimärgistatud diislikütuse puhul märge erimärgistatuse kohta;
5) hoiule võetud kütuse kogus, laoseis liikide ja mahutite kaupa, omanike nimed ja registrikoodid või isikukoodid, kellelt on kütust vastu võetud;
6) väljastatud kütuse kogus liikide ja mahutite kaupa ning omanike nimed ja registrikoodid või isikukoodid, kellele on kütust väljastatud;
7) kütuse omaniku nimi ja registrikood või isikukood ning tegevusloa olemasolul selle number;
8) lattu kütuse hoiustamisele toonud ning laost kütuse väljavedanud isiku andmed, sealhulgas ärinimi ja registrikood, mootorsõiduki juhi ees- ja perekonnanimi, mootorsõiduki registreerimisnumber.
(3) Laoarvestuses peavad olema kajastatud kõik kütuse omaniku vahetused. Hoiule antud kütuse võõrandaja peab hoiuteenuse osutajat omaniku vahetusest teavitama hiljemalt tehingule järgneva tööpäeva jooksul.
(4) Laoarvestust säilitatakse raamatupidamise seaduses raamatupidamise algdokumendi säilitamise kohta sätestatud nõuete kohaselt.
(5) Hoiuteenuse osutaja võib väljastada hoiul oleva kütuse ainult laoarvestuses kajastatud kütuse omanikule või tema volitatud esindajale.
[RT I, 20.02.2015, 3 - jõust. 01.07.2015]
(1) Kütusemüüja esitab iga kuu 15. kuupäevaks Maksu- ja Tolliametile aruande tema poolt eelmisel kalendrikuul käideldud kütuste ja nende jääkide kohta.
(2) Aktsiisilaopidaja esitab kütuse käitlemise aruande alkoholi-, tubaka-, kütuse- ja elektriaktsiisi seadusest tulenevas korras ning ei esita käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud aruannet.
(3) Kütuse käitlemise aruande vorm, selle täitmise ja esitamise kord kehtestatakse valdkonna eest vastutava ministri määrusega.
§ 71. Euroopa Komisjoni teavitamine
(1) Majandus- ja Kommunikatsiooniministeerium teavitab Euroopa Komisjoni perioodiliselt kütuse hindadest.
(2) Kütusemüüja on kohustatud andma Majandus- ja Kommunikatsiooniministeeriumi nõudel andmeid käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud teavitamiseks.
(1) Nõuded autobensiinile, diislikütusele, kergele kütteõlile ja raskele kütteõlile, välja arvatud põlevkivikütteõli, kehtestab valdkonna eest vastutav minister määrusega. Nõuded kehtestatakse, lähtudes kütuse kasutamise otstarbest ja keskkonnanõuetest.
(3) Autobensiinidest võib tarbimisse lubada ja müüa ainult pliivaba bensiini. Pliivabaks bensiiniks käesoleva seaduse mõistes loetakse bensiini, mille pliisisaldus ei ületa 0,013 grammi liitri kohta.
(4) Valdkonna eest vastutaval ministril on õigus lubada sportsõidukites kasutamiseks ettenähtud nõuetele mittevastava spetsiifiliste omadustega kütuse piiratud koguses tarbimisse lubamist vastava spordiliidu taotlusel.
2) kütuse nimetus, KN-i kaubakood, kütuse kogus;
3) selle äriühingu nimi, kes kütuse tarbimisse lubab;
(1) Käesoleva seaduse § 8 lõikes 1 nimetatud ning tarbimisse lubatud kütuse vastavust kehtestatud nõuetele tõendab vastavushindamisasutuse poolt väljastatud vastavussertifikaat või Euroopa Liidus asuva tootja väljastatud vastavusdeklaratsioon.
(2) Vastavussertifikaadi väljastab Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 765/2008, millega sätestatakse akrediteerimise ja turujärelevalve nõuded seoses toodete turustamisega ja tunnistatakse kehtetuks määrus (EMÜ) nr 339/93 (ELT L 218, 13.8.2008, lk 30–47), nõuetele vastava akrediteerimisasutuse poolt akrediteeritud vastavushindamisasutus.
(3) Kütuse vastavust kehtestatud nõuetele tuleb tõendada:
2) kütuse aktsiisilaost tarbimisse lubamisel, välja arvatud juhul, kui Euroopa Liidu liikmesriigist lähetatud kütus on ladustatud aktsiisilaos eraldi mahutis.
(4) Kütus, mille vastavust kehtestatud nõuetele tuleb käesoleva paragrahvi lõikes 3 nimetatud juhtudel tõendada, paigutatakse Eestisse toimetamisel tollilattu, ajutise ladustamise kohta, vabatsooni või aktsiisilattu.
(5) Vastavussertifikaat või vastavusdeklaratsioon:
1) esitatakse tollile koos vabasse ringlusse lubamise tollideklaratsiooniga või
2) jääb aktsiisilaost kütuse lähetajale.
(51) Vastavussertifikaat või vastavusdeklaratsioon ei ole nõutav:
1) alkoholi-, tubaka-, kütuse- ja elektriaktsiisi seaduses määratletud aktsiisivaba kütuse tarbimisse lubamisel;
2) väljaspool Eestit kasutatavatel vee- ja õhusõidukitel tarbitava kütuse tarbimisse lubamisel ja eksportimisel.
(6) Kütuse vastavust kehtestatud nõuetele tuleb uuesti tõendada, kui kütuse vastavussertifikaadi või vastavusdeklaratsiooni väljastamisest on möödunud rohkem kui kuus kuud.
(7) Vastavussertifikaati või vastavusdeklaratsiooni või nende koopiaid tuleb säilitada vastavalt raamatupidamise seaduses raamatupidamise algdokumendi säilitamise kohta sätestatud nõuetele.
§ 10. – § 12. [Kehtetud - RT I 2010, 31, 158 - jõust. 24.06.2010]
4. peatükk LOAKOHUSTUS
§ 13. Loakohustus
(1) Tegutsemisel ühel või mitmel järgmistest tegevusaladest on nõutav tegevusluba:
(2) Tegevusluba ei ole nõutav:
1) kütuse müügil aktsiisilaos, välja arvatud tarbimisse lubatud kütuse müügil, maksulaos, tollilaos ja vabatsoonis;
2) kui mootorsõiduki kasutuslepingu sõlmimisega kaasneb kasutuslepingukohane kütuse müük;
3) kütuse impordil, kui kütus toimetatakse aktsiisi- või maksulattu;
4) alkoholi-, tubaka-, kütuse- ja elektriaktsiisi seaduses määratletud aktsiisivaba kütuse tarbimisse lubamisel;
5) väljaspool Eestit kasutatavatel vee- ja õhusõidukitel tarbitava kütuse tarbimisse lubamisel ja eksportimisel;
6) kütuse müügil täitemenetluse käigus.
(3) Käesoleva seaduse § 42 lõikes 1 nimetatud kütuse müüja puhul peab majandustegevuse registris olema eraldi märge kütuse tarbimisse lubamiseks või maksuladustamise lõpetamiseks.
§ 14. Tegevusloa kontrolliese
Tegevusluba antakse ettevõtjale, kui:
1) ta vastab käesoleva seaduse §-s 3 sätestatud nõuetele;
2) tal on käesoleva seaduse §-des 41–44 sätestatud tingimustele vastav tagatis;
3) tegevusloa taotlejat ei ole karistatud tegevusloata tegutsemise eest valdkonnas, kus tegevusluba on olnud nõutav, ja karistusregistri seaduse § 24 lõikes 1 nimetatud tähtajad ei ole möödunud.
Tegevusloa taotluses esitatakse lisaks majandustegevuse seadustiku üldosa seaduses sätestatule:
1) täpsustatud andmed tegevusala kohta vastavalt käesoleva seaduse § 13 lõike 1 loetelule;
2) kütuse müügi tegevusala puhul märgitakse, kas tegemist on käesoleva seaduse § 42 lõikes 1 või 2 nimetatud kütuse müüjaga;
3) andmed kasutatavate mahutite mahutavuse kohta, kui taotletakse tegevusluba kütuse hoiuteenuse osutamiseks;
4) äri- või muu tegevusplaan, mis sisaldab ka isiku maksimaalset kütuse müügi käivet ühes kalendrikuus, kui taotletakse tegevusluba kütuse müügiks;
5) tegevuskohaks olevate müügikohtade aadressid, kui taotletakse tegevusluba kütuse müügiks.
§ 151. Teavitamine kütuse müügi maksimaalse käibe ületamise kavatsusest
Kütuse müüja peab Maksu- ja Tolliametit teavitama vähemalt viis tööpäeva ette kavatsusest ületada oma käesoleva seaduse § 15 punktis 4 nimetatud plaanis sisalduvat maksimaalset kütuse müügi käivet ühes kalendrikuus.
§ 16. – § 18. [Kehtetud - RT I 2004, 18, 131 - jõust. 15.04.2004]
§ 19. Tegevusloa taotluse lahendamine
(1) Tegevusloa taotluse lahendab Maksu- ja Tolliamet.
(2) Maksu- ja Tolliamet määrab isikule tagatise kümne tööpäeva jooksul taotluse ning sellele lisatud dokumentide ja andmete saamisest arvates. Kui kütuse müüja on esitanud taotluse tagatise vähendamiseks, määrab Maksu- ja Tolliamet isikule tagatise käesoleva seaduse § 44 lõikes 3 nimetatud tähtaja jooksul
(3) Tegevusloa lahendamise tähtaeg peatub kütuse müüja poolt käesoleva seaduse §-s 44 nimetatud taotluse lahendamise ajaks.
§ 191. Tegevusloata müüjalt kütuse soetamise keeld
(1) Kütuse soetamine müüjalt, kellel puudub tegevusluba kütuse müügiks, on keelatud.
(2) Kütuse soetaja on kütuse soetamisel kohustatud majandustegevuse registrist kontrollima kütuse müüja asjaomase tegevusloa olemasolu. Kontroll ei ole nõutav kütuse soetamisel tanklast.
§ 192. Aktsiisilaopidaja ja maksulaopidaja kohustused tegevusloaga seoses
(1) Aktsiisilaopidaja on kütuse tarbimisse lubamisel ja maksulaopidaja kütuse maksuladustamise lõpetamisel kohustatud kontrollima majandustegevuse registrist, kas kütuse tarbimisse lubamist või kütuse maksuladustamise lõpetamist soovival isikul on tegevusluba kütuse müügiks, sealhulgas peab registris olema käesoleva seaduse § 13 lõikes 3 nimetatud märge. Kütuse tarbimisse lubamine ja kütuse maksuladustamise lõpetamine on keelatud, kui selle kütuse omanikul puudub käesolevas lõikes nimetatud märge. Sätet ei kohaldata maksuladustamise lõpetamisel käibemaksuseaduse § 15 lõike 3 punktides 2–6 nimetatud juhtudel.
(2) Maksu- ja Tolliamet võib peatada aktsiisilao tegevusloa ja maksulao pidamise loa kehtivuse kuni kuueks kuuks, kui:
1) aktsiisilaost tarbimisse lubatud kütuse omanikul puudus käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud märge või
2) maksuladustamise lõpetamisel puudus kütuse omanikul käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud märge.
(3) Käesoleva paragrahvi lõikes 2 nimetatud aktsiisilao tegevusloa kehtivuse peatamisel ei kohaldata alkoholi-, tubaka-, kütuse- ja elektriaktsiisi seaduse § 43 lõike 1 punkte 1–2 ja 5.
(4) Maksu- ja Tolliamet võib keelduda aktsiisilao tegevusloa ja maksulao pidamise loa kehtetuks tunnistamisest tegevusloa omaniku taotlusel ajal, millal tegevusloa kehtivus on peatatud käesoleva paragrahvi lõikes 2 nimetatud põhjusel.
(1) Käesolevas seaduses sätestatud nõuete täitmise üle teostavad riiklikku järelevalvet vastavalt oma pädevusele:
4) Keskkonnainspektsioon.
(2) Konkurentsiameti pädevusse kuulub:
1) registriandmete kontroll;
(3) Maksu- ja Tolliameti pädevusse kuulub:
1) tegevusloa olemasolu kontrollimine kütuse käitlemisel;
2) kütuse nõuetele vastavuse ja nõuetele vastavust tõendavate dokumentide kontrollimine kütuse käitlemisel;
4) nõuetele mittevastava kütusega tehtavate toimingute heakskiitmine;
5) bensiini käesoleva seaduse §-s 21 nimetatud nõudele vastavuse hindamine.
[RT I, 03.05.2017, 1 - jõust. 01.09.2018]
(4) Tarbijakaitseameti pädevusse kütuse müügil kuulub:
(5) Keskkonnainspektsiooni pädevusse kuulub järelevalve käesoleva seaduse §-s 24 nimetatud aruande esitamise kohustuse täitmise ja aruande käesolevas seaduses sätestatud nõuetele vastavuse üle.
§ 21. Konkurentsiamet
§ 24. Riikliku järelevalve erimeetmed
(1) Korrakaitseorgan võib käesolevas seaduses sätestatud riikliku järelevalve teostamiseks kohaldada korrakaitseseaduse §-des 30, 31, 32, 44, 49, 50 ja 51 sätestatud riikliku järelevalve erimeetmeid korrakaitseseaduses sätestatud alusel ja korras.
(2) Lisaks käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatule võib Maksu- ja Tolliamet kohaldada käesolevas seaduses sätestatud riikliku järelevalve teostamiseks korrakaitseseaduse §-s 45 sätestatud riikliku järelevalve erimeetmeid korrakaitseseaduses sätestatud alusel ja korras.
(3) Maksu- ja Tolliamet võib tema pädevusse antud riikliku järelevalve erimeetmete kohaldamisel kasutada vahetut sundi korrakaitseseaduses sätestatud alusel ja korras.
§ 241. Riikliku järelevalve erisused
(1) Korrakaitseorgan võib korrakaitseseaduse §-s 50 sätestatud meedet kohaldada ainult kütust käitleva isiku või tema esindaja juuresolekul.
(2) Korrakaitseorgan võib keelata nõuetele mittevastava kütuse käitlemise.
§ 242. Maksu- ja Tolliameti riikliku järelevalve erisused
(1) Maksu- ja Tolliamet võib pidada asjaolude selgitamiseni või alkoholi-, tubaka-, kütuse- ja elektriaktsiisi seaduse § 31 lõikes 16 nimetatud tagatise esitamiseni kinni kütust, milleks loetakse ka alkoholi-, tubaka-, kütuse- ja elektriaktsiisi seaduses nimetatud vedelat põlevainet, mille puhul on alust arvata, et see ei vasta kehtestatud nõuetele või selle kütuse kohta esitatud dokumentidele või mille puhul on kahtlus, et seda käideldakse väljaspool riiklikule järelevalvele allutatud käitlemissüsteemi või mille mitte-eesmärgipärane kasutamine toob kaasa aktsiisimaksukohustuse tekkimise või suurenemise.
[RT I, 21.03.2014, 4 - jõust. 01.07.2014]
(2) Kinnipeetud kütuse suhtes, mille kohta ei ole alkoholi-, tubaka-, kütuse- ja elektriaktsiisi seaduse § 31 lõikes 16 nimetatud tagatist 30 päeva jooksul Maksu- ja Tolliameti tagatissumma kohta tehtud otsusele järgnevast päevast arvates esitatud, võib Maksu- ja Tolliamet teha riigi omandisse ülemineku otsuse. Riigi omandisse üle läinud kütus realiseeritakse riigivara seaduses sätestatud korras.
§ 25. Sunniraha määr
3) hävitamist vastavalt jäätmeseaduse nõuetele;
5) korrakaitseorgani poolt aktsepteeritud muud toimingut.
(3) Käesoleva paragrahvi lõikes 2 nimetatud toiminguteks tuleb taotleda sellekohase ettekirjutuse teinud korrakaitseorgani heakskiitu. Nõuetele mittevastava kütuse käitleja peab korrakaitseorganit mõistliku aja jooksul kirjalikult teavitama tehtud toimingu tulemustest.
(4) [Kehtetu - RT I 2004, 53, 365 - jõust. 18.07.2004]
(5) Nõuetele mittevastav kütus ladustatakse kuni sellega tehtava toimingu heakskiitmiseni käesoleva paragrahvi lõikes 3 nimetatud asutusega kooskõlastatud kohas.
(6) Korrakaitseorgan annab nõuetele mittevastava kütusega toimingute tegemisele heakskiidu taotluse esitamise päevast arvates viie tööpäeva jooksul.
§ 29. [Kehtetu - RT I 2004, 18, 131 - jõust. 15.04.2004]
(1) Vedelkütuse käitlemise eest tegevusloas märkimata tegevuskoha kaudu –
§ 31. Saatedokumendi, vastavussertifikaadi ja vastavusdeklaratsiooni puudumine
(1) Nõuetekohase saatedokumendita vedelkütuse käitlemise või nõuetekohase saatedokumendi esitamata jätmise eest või nõuetekohase vastavussertifikaadi või vastavusdeklaratsiooni puudumisel –
§ 311. Kütuse laoarvestuse pidamise kohustuse rikkumine
(1) Kütuse hoiuteenuse osutaja poolt laoarvestuse pidamise kohustuse rikkumise eest –
§ 312. Teavitamiskohustuse rikkumine kütuse võõrandamise korral
(1) Hoiul oleva kütuse võõrandamisest hoiuteenuse osutaja teavitamata jätmise eest –
§ 313. Kütuse väljastamine laoarvestuses kajastamata isikule
(1) Kütuse hoiuteenuse osutaja poolt hoiul oleva kütuse väljastamise eest muule isikule kui laoarvestuses kajastatud omanik –
(1) Nõuetele mittevastava vedelkütuse ebaseadusliku käitlemise eest või sellega toimingute tegemise eest heakskiitmata viisil, kui selline heakskiit on nõutav, –
§ 321. Kütuse soetamine registreeringuta isikult
(1) Kütuse soetamisel registreeringuta isikult, välja arvatud kütuse soetamisel tanklast, –
Juriidilise isiku poolt teist korda jooksval aastal aruande esitamata jätmise eest või aruandes valeandmete esitamise eest –
§ 331. Tarbimisse lubatud biokütuse osakaalu kohustuse täitmata jätmine
(1) Käesoleva seaduse §-s 21 sätestatud biokütuse koguenergia osakaalu nõuet rikkudes vedelkütuse tarbimisse lubamise eest –
§ 34. [Kehtetu - RT I 2010, 31, 158 - jõust. 24.06.2010]
(1) Käesolevas peatükis sätestatud väärtegude kohtuvälised menetlejad on oma pädevuse piires:
5) Keskkonnainspektsioon.
(2) Kohtuväline menetleja või kohus võib kohaldada käesoleva seaduse §-des 31 ja 32 sätestatud väärteo toimepanemise vahetuks objektiks olnud eseme või aine konfiskeerimist vastavalt karistusseadustiku §-le 83.
(1) Enne käesoleva seaduse jõustumist ettevõtjale energiaseaduse alusel väljastatud turuluba kehtib kuni tema omaja kohta riiklikus erinõuetega tegevusaladel tegutsevate ettevõtjate registris tehtava registreeringuni või tegevusloale märgitud tähtpäevani, kuid mitte kauem kui 2003. aasta 31. detsembrini.
(4) Seonduvalt käesoleva seaduse §-de 10 ja 11 kehtetuks tunnistamisega kaotab kehtivuse ka nende sätete alusel antud volitatud asutuse tegevusõigus. Volitatud asutuse tegevusõiguse kohta käivad majandustegevuse registri registrikanded kustutatakse.
(5) Enne 2011. aasta 1. aprilli majandustegevuse registris vedelkütuse seaduse alusel tehtud registreeringud, mille üks tegevusaladest oli kütuse müük, kehtivad kuni 2011. aasta 31. maini. Majandustegevuse registris registreeritud isikud, kes soovivad jätkata kütuse müüki, peavad Maksu- ja Tolliametile esitama registreerimistaotluse koos käesoleva seaduse § 14 lõigetes 1 ja 2 nimetatud dokumentide ja andmetega. Maksu- ja Tolliamet määrab isikule tagatise 30 kalendripäeva jooksul registreerimistaotluse ning sellele lisatud dokumentide ja andmete saamisest arvates. Maksu- ja Tolliamet teeb otsuse tagatise aktsepteerimise kohta viie tööpäeva jooksul tagatise esitamisest arvates. Majandustegevuse registrisse kantakse isikud, kes on esitanud käesoleva seaduse §-s 41 nimetatud tagatise hiljemalt 2011. aasta 31. maiks.
[RT I, 07.02.2012, 9 - jõust. 31.01.2012 Riigikohtu põhiseaduslikkuse järelevalve kolleegiumi otsus tunnistab vedelkütuse seaduse § 36 lõike 5 põhiseadusega vastuolus olevaks ja kehtetuks osas, milles see kohaldub tarbimisse lubatud kütuse müüjate suhtes, kes olid 1. aprillil 2011 registreeritud majandustegevuse registris kütuse müüjana ning olid kütuseturul tegutsenud vähem kui kolm aastat.]
(6) Käesoleva seaduse § 21 lõikes 1 nimetatud kohustust ei rakendata diislikütuse puhul ajavahemikul 2018. aasta 1. novembrist kuni 2019. aasta 31. märtsini.
1 Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2009/28/EÜ taastuvatest energiaallikatest toodetud energia kasutamise edendamise kohta ning direktiivide 2001/77/EÜ ja 2003/30/EÜ muutmise ja hilisema kehtetuks tunnistamise kohta (ELT L 140, 05.06.2009, lk 16–62).


Finantsinspektsiooni tegevuse avalikustamine - Pluss
http://www.riigikohus.ee/?id=11&tekst=RK/3-3-1-39-15
Riigikohtu 29.03.2016 lahend nr 3-3-1-39-15
Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2013/36/EL art-d 22-27
Ettevõte X esitas Finantsinspektsioonile (FI) teabenõude, milles soovis saada avaliku teabe seaduse alusel (AvTS) teavet. FI vastas pöördumisele, et ettevõtte X pöördumise esemeks olev teave ei ole avalik teave AvTS-i mõttes. Taotletud teabe avalikustamise keelab ka AvTS § 23 lg 1 p 1. Ettevõte X esitas korduva teabenõude. FI jäi oma varasemate seisukohtade juurde. Ettevõte X esitas halduskohtule kaebuse.
Halduskohus tagastas ettevõttele X kaebuse. Ettevõte X esitas määruskaebuse, mille ringkonnakohus rahuldas. FI pöördus Riigikohtusse.
1. Nõustuda tuleb kohtutega, et vaidlusaluse teabe avalikustamist ei reguleeri AvTS. Kui eriseadus reguleerib teabe avalikustamist teisiti, kui teeb AvTS, tuleb kohaldada eriseadust. FI tegevuse avalikustamist reguleerib FIS § 54 ning tegemist on eriseadusega AvTS suhtes.
2. Üldjuhul on ka panga olulise osaluse omandamise otsustuse raames tehtud ettekirjutused konfidentsiaalsed ning ilma põhjuseta neid kolmandatele isikutele ei avalikustata. KAS § 31 lg 6 kolmas lause ei täpsusta, millal on FI-l õigus ilma olulise osaluse omandamise menetluse adressaadi nõusolekuta teave avalikustada, mistõttu tuleb juhinduda haldusmenetluse seaduse § 4 lg-s 2 sätestatud üldistest kaalumisreeglitest.
3. KAS § 31 lg-st 6 ja FIS § 54 lg-st 5 võib järeldada, et kui FI tuvastab, et teabe avalikustamine on vajalik nt investori, finantsjärelevalve subjektide klientide või avalikkuse kaitseks või finantsturu õigus- või korrapärase toimimise tagamiseks, ta kaalub, kas teave avalikustada või mitte. Kui teabe avalikustamise vajalikkust ei ole tuvastatud, ei ole FI kohustatud teabe avalikustamist kaaluma.
4. Direktiivi 2013/36 art-te 22–27 ja selle alusel loodud KAS §-d 29.1–32 kohustavad FI-d otsustama panga olulise osaluse omandamise üle, kuid need sätted ei näe ette, et panga olulise osaluse omandajale sätestatud nõuded ja FI järelevalvemenetlus oleks loodud krediidiasutuse teiste aktsionäride õiguste kaitseks.
5. Pangas olulise osaluse omandamise regulatsioon on loodud avaliku huvi, mitte teiste aktsionäride kaitseks. Tegemist on Euroopa pangandusjärelevalve ühe meetmega kaitsmaks toimivat finantsturgu. Kui oluline osalus omandatakse ebaseaduslikult, osalust esindavad hääled arvatakse üldkoosoleku kvoorumisse ja need mõjutavad üldkoosoleku otsuse vastuvõtmist, on üldkoosoleku otsus tühine (KAS § 32 lg 3 esimene lause).
6. Tulenevalt KAS § 32 lg 3 teisest lausest tuleb aga maakohtu menetluses kontrollida, kas üldkoosolek arvestas kvoorumisse väidetavalt ebaseaduslikult omandatud panga osalust esindavad hääled või mitte. Küsimusele, kas aktsionär on olulise osaluse omandanud seaduslikult ja kas ta on seda üldkoosolekule tõendanud, vastamise näol on tegemist üldkoosoleku ja aktsionäride vahelise õigussuhte ja -vaidlusega.


§ 9 Füsioloogilised ja psühholoogilised ohutegurid
§ 25 Riiklik järelevalve
§ 271 Töötervishoiu ja tööohutuse nõuete rikkumine
§ 272 Tööõnnetuse või kutsehaiguse varjamine
§ 273 Menetlus
RT I, 29.06.2014, 80
(1) Käesolev seadus sätestab töötajate ja ametnike (edaspidi töötaja) tööle esitatavad töötervishoiu ja tööohutuse nõuded, tööandja ja töötaja õigused ja kohustused tervisele ohutu töökeskkonna loomisel ja tagamisel, töötervishoiu ja tööohutuse korralduse ettevõtte ja riigi tasandil, vaidemenetluse korra ning vastutuse töötervishoiu ja tööohutuse nõuete rikkumise eest.
(2) Käesolevat seadust kohaldatakse kaitseväelaste ja asendusteenistujate teenistustingimuste ning Politsei- ja Piirivalveameti, Kaitsepolitseiameti ja päästeasutuste töötajate töö kohta niivõrd, kuivõrd eriseadustega või nende alusel kehtestatud õigusaktidega ei ole sätestatud teisiti.
(3) Töötervishoiu- ja tööohutusalase väljaõppe ja täiendõppe korra kehtestab valdkonna eest vastutav minister oma määrusega.
(2) Töökeskkonnas toimivad füüsikalised, keemilised, bioloogilised, füsioloogilised ja psühholoogilised tegurid ei või ohustada töötaja ega muu töökeskkonnas viibiva isiku elu ega tervist.
(3) Töökeskkonna keemiliste ohutegurite ja käesoleva seaduse § 6 lõike 1 punktis 1 loetletud füüsikaliste ohutegurite parameetrid ei tohi ületada piirnorme. Piirnorm on ohuteguri parameetri ajaühikus mõõdetud keskmine väärtus, mis 8-tunnise tööpäeva (40-tunnise töönädala) jooksul töötajale mõjudes ei põhjusta tervisekahjustust.
(4) Terviseriski vältimiseks või vähendamiseks peavad töökohas olema kaitse-, pääste- ja esmaabivahendid, ohutusmärgid ning muud ohutusvahendid. Esmaabi korralduse ettevõttes ja ohumärguannete kasutamise nõuded kehtestab valdkonna eest vastutav minister oma määrusega.
(42) Kui töökohas on ohualad, kus töö laadi tõttu esineb õnnetuse või tervisekahjustuse oht, tuleb need alad märgistada ning rakendada abinõusid, et sinna ei pääseks erijuhendamiseta või eriväljaõppeta töötajad ega teised isikud. Kui ohualasse sisenemine on siiski vajalik, võib seda teha ainult erijuhendamise või eriväljaõppe saanud töötaja juuresolekul. Ohualal töötajate kaitseks tuleb rakendada asjakohaseid abinõusid.
(3) Tööandja tagab, et töötaja kasutusse antav töövahend on projekteeritud ja valmistatud nii, et:
4) see vastab elektri-, tule- ning plahvatusohutusnõuetele;
5) on välditud juhukäivitus ning et vajaduse korral on võimalik töövahend või selle osa kohe seisata, energiavarustus katkestada ja ohtlik leke tõkestada;
3) masinate ja seadmete liikuvad või teravad osad, valgustuse puudused, kukkumis- ja elektrilöögioht ning muud samalaadsed tegurid.
(1) Keemilised ohutegurid on ettevõttes käideldavad kemikaaliseaduse § 5 lõikes 1 määratletud ohtlikud kemikaalid ja neid sisaldavad materjalid.
§ 9. Füsioloogilised ja psühholoogilised ohutegurid
(1) Füsioloogilised ohutegurid on füüsilise töö raskus, sama tüüpi liigutuste kordumine ning üleväsimust põhjustavad sundasendid ja -liigutused töös ning muud samalaadsed tegurid, mis võivad aja jooksul viia tervisekahjustuseni.
(2) Psühholoogilised ohutegurid on monotoonne või töötaja võimetele mittevastav töö, halb töökorraldus ja pikaajaline töötamine üksinda ning muud samalaadsed tegurid, mis võivad aja jooksul põhjustada muutusi töötaja psüühilises seisundis.
(3) Töötaja füüsilise ja vaimse ülekoormuse vältimiseks peab tööandja kohandama töö töötajale võimalikult sobivaks. Töökoha kujundamisel ja töö korraldamisel peab arvestama töötaja kehalisi, vaimseid, soolisi ja ealisi iseärasusi, tema töövõime muutumist tööpäeva või vahetuse jooksul ning võimalikku pikaajalist üksinda töötamist.
(31) Suure füüsilise või vaimse töökoormuse, pikaajalises sundasendis töötamise või monotoonse töö puhul peab tööandja võimaldama tööpäeva või töövahetuse jooksul töötajale tööaja hulka arvatavad vaheajad.
(4) Raskuste käsitsi teisaldamise töötervishoiu ja tööohutuse nõuded kehtestab valdkonna eest vastutav minister oma määrusega.
(7) Vabariigi Valitsus kehtestab määrusega keskmise töötasu riigieelarve vahenditest hüvitamise korra.
(2) Tööandja järgib alaealiste töölerakendamisel nende ohutuse tagamiseks õigusaktidega sätestatud piiranguid.
(3) Tööriietust kandvatele töötajatele on vaja ette näha riietusruumid ning töötajatele, kes töötavad välitöödel, ka soojak ja riiete kuivatusruum.
(6) Tööandja tagab, et olmeruume hoitakse puhtana ja neid koristatakse vähemalt üks kord päevas.
(5) Tööandja ja töötajad on kohustatud ohutu töökeskkonna nimel tegema koostööd. Selleks konsulteerib tööandja eelnevalt töötajate, töökeskkonnavoliniku või töötajate usaldusisikuga kõigis töökeskkonnaga seotud küsimustes, mis puudutavad töökeskkonna parandamise abinõude kavandamist, esmaabi andmise, päästetööde tegemise ja töötajate evakueerimise eest vastutavate töötajate määramist, töötervishoiu ja tööohutuse alase väljaõppe kavandamist ja korraldamist ning uue tehnoloogia ja töövahendite valikut ja rakendamist. Tööandja arvestab võimaluse korral tehtud ettepanekuid ning kaasab töötajad kavandatu elluviimisesse.
1) töötaja haigestumise või vigastuse korral, mille eest Haigekassa maksab kindlustatud isikule haigushüvitist ravikindlustuse seaduse § 54 lõike 1 punktide 6 ja 7 ning § 56 lõigete 12 ja 13 alusel;
(4) Tööandja maksab haigushüvitist, kui töötaja on tööandjale haiguslehe esitanud hiljemalt 90. kalendripäeval, alates töövõimetuslehel märgitud töö- või teenistuskohustuste täitmisele asumise päevast.
(5) Tööandja maksab haigushüvitise välja palgapäeval, kuid mitte hiljem kui 30 kalendripäeva jooksul alates nõuetekohaselt vormistatud haiguslehe esitamisest tööandjale.
51) tagama, et ohualal töötab ainult asjakohase erijuhendamise või eriväljaõppe saanud töötaja või tööd tehakse sellise töötaja järelevalve all;
6) teavitama töötajaid töökeskkonnavolinike, töökeskkonnanõukogu liikmete ja töötajate usaldusisikute kaudu ohuteguritest, töökeskkonna riskianalüüsi tulemustest ning tervisekahjustuste vältimiseks rakendatavatest abinõudest;
7) korraldama käesolevas või muudes seadustes või nende alusel kehtestatud õigusaktidega sätestatud korras tervisekontrolli töötajatele, kelle tervist võib tööprotsessi käigus mõjutada töökeskkonna ohutegur või töö laad, ning kandma sellega seotud kulud. Töötajate tervisekontrolli korra kehtestab valdkonna eest vastutav minister;
71) korraldama valdkonna eest vastutava ministri poolt käesoleva lõike punkti 7 alusel kehtestatud korras tervisekontrolli öötöötajatele nii enne öötööle asumist kui ka regulaarsete vaheaegade järel töötamise ajal ja kandma sellega seotud kulud;
8) määrama ettevõttes esmaabi andmiseks töötajad, võttes arvesse ettevõtte suurust ja jagunemist struktuuriüksusteks, ning korraldama neile oma kulul väljaõppe. Ettevõtte mitme territoriaalselt eraldatud struktuuriüksuse või vahetustega töö korral peab igas struktuuriüksuses või vahetuses olema kohal vähemalt üks esmaabiväljaõppe läbinud töötaja;
9) tagama kõigile töötajatele esmaabivahendite kättesaadavuse. Esmaabivahendeid tuleb hoida nõuetekohaselt märgistatud ja kergesti juurdepääsetavas kohas;
12) tutvustama töötajale töötervishoiu ja tööohutuse nõudeid ning kontrollima nende täitmist;
13) korraldama töötajale enne tööleasumist või töö vahetamist töökohale ja ametile vastava tööohutus- ja töötervishoiualase juhendamise ja väljaõppe. Juhendamist või väljaõpet tuleb korrata, kui töövahendeid või tehnoloogiat vahetatakse või uuendatakse;
14) koostama ja kinnitama ohutusjuhendi tehtava töö ja kasutatava töövahendi kohta ning andma töötajale juhised keskkonna saastamisest hoidumiseks;
17) teavitama Tööinspektsiooni kohalikku asutust kirjalikult või Tööinspektsiooni kliendiportaali kaudu kirjalikku taasesitamist võimaldavas vormis oma tegevuse alustamisest või tegevusala muutmisest;
18) tegema tööinspektori või Tööinspektsiooni kohaliku asutuse juhataja või tema asetäitja (edaspidi tööinspektor) ettekirjutuse teatavaks töötajale, töökeskkonnavolinikule või töötajate usaldusisikule, töökeskkonnanõukogu liikmetele ja töökeskkonnaspetsialistile;
19) täitma tööinspektori ettekirjutuse tähtaegselt ja teavitama tööinspektorit kirjalikult või Tööinspektsiooni kliendiportaali kaudu kirjalikku taasesitamist võimaldavas vormis selle täitmisest.
7) täitma tööandja, töökeskkonnaspetsialisti, töötervishoiuarsti, tööinspektori ja töökeskkonnavoliniku töötervishoiu- ja tööohutusalase korralduse;
2) saada teavet töökeskkonna ohuteguritest, töökeskkonna riskianalüüsi tulemustest, tervisekahjustuste vältimiseks rakendatavatest abinõudest, tervisekontrolli tulemustest ja tööinspektori ettekirjutusest tööandjale;
7) pöörduda töökeskkonnavoliniku, töökeskkonnanõukogu liikmete, töötajate usaldusisiku ja tegevuskohajärgse tööinspektori poole, kui tema arvates tööandja poolt rakendatavad abinõud ja antud vahendid ei taga töökeskkonna ohutust.
(1) Töökeskkonnaspetsialist on töökeskkonna alal pädev insener või muu töökeskkonnaõpetust saanud spetsialist ettevõttes, keda tööandja on volitanud täitma töötervishoiu- ja tööohutusalaseid ülesandeid.
(2) Tööandja peab töökeskkonnaspetsialisti määrama oma töötajate hulgast. Pädeva töötaja puudumisel peab tööandja kasutama pädevat ettevõttevälist teenuseosutajat.
(6) Ohutu töökeskkonna loomiseks ning töötajate töövõime säilitamiseks teeb töökeskkonnaspetsialist koostööd töötajatega ning töökeskkonnavoliniku, töökeskkonnanõukogu, töötajate usaldusisiku ja töötervishoiuteenuse osutajaga.
(9) Tööandja võib ise täita töökeskkonnaspetsialisti kohustusi, kui ta on saanud töökeskkonnaalast koolitust.
(10) Tööandja teavitab määratud töökeskkonnaspetsialistist Tööinspektsiooni kohalikku asutust kirjalikult või Tööinspektsiooni kliendiportaali kaudu kirjalikku taasesitamist võimaldavas vormis kümne päeva jooksul määramisest arvates, esitades tema ees- ja perekonnanime, ametikoha ning kontaktandmed.
(1) Ohutu tööelu andmekogu on riigi infosüsteemi kuuluv andmekogu, mille vastutav töötleja on Sotsiaalministeerium.
(4) Tööandja korraldab töökeskkonnavolinike valimisteks töötajate üldkoosoleku, milles kõigil töötajatel on võimalik osaleda kas otse või lihtkirjalikult volitatud isiku kaudu. Valimised loetakse toimunuks, kui neis on osalenud vähemalt 50 protsenti kõigist töötajatest. Valimiste kord sätestatakse kollektiivlepingus või muus tööandja ja töötajate vahelises kirjalikus lepingus. Tööandja teeb valitud töökeskkonnavolinike nimed ja ametid Tööinspektsiooni kohalikule asutusele teatavaks kirjalikult või Tööinspektsiooni kliendiportaali kaudu kirjalikku taasesitamist võimaldavas vormis kümne päeva jooksul valimistest arvates.
5) jälgida, et töötajad saaksid töötervishoiu ja tööohutuse valdkonnas vajalikud teadmised, juhendamise ja väljaõppe.
2) pääseda ettevõttes kõigisse tema ülesannete täitmiseks vajalikesse töökohtadesse, saada tööandjalt oma kohustuste täitmiseks vajalikku teavet käesoleva seaduse § 13 lõike 1 punktides 3 ja 4 ning § 24 lõikes 3 nimetatud andmete ja dokumentide kohta ning teavet tööinspektori ettekirjutusest tööandjale;
3) pöörduda tegevuskohajärgse tööinspektori poole või esitada oma märkused tööinspektorile tema kontrollkäikude ajal;
(8) Tööandja korraldab oma kulul töökeskkonnavolinikule tema kohustuste täitmiseks vajaliku välja- või täiendõppe ning võimaldab tal oma kohustusi täita põhitöö ajal. Töökeskkonnavolinikule säilitatakse selleks ajaks keskmine töötasu ja tal on töölepingu seaduses või avaliku teenistuse seaduses ning kollektiiv- ja töölepingus ettenähtud tagatised.
(2) Vähemalt 50 töötajaga ettevõttes moodustatakse tööandja algatusel töökeskkonnanõukogu, kus on võrdselt tööandja määratud esindajaid ja töötajate valitud esindajaid. Nõukogu liikmeid on vähemalt neli ja nende volitused kehtivad kuni neli aastat. Töötajate esindajad valitakse käesoleva seaduse § 17 lõikes 4 kehtestatud korras.
(3) Sõltuvalt ettevõtte ohuteguritest ning ettevõttes asetleidnud tööõnnetuste ja kutsehaigusjuhtude arvust on Tööinspektsioonil õigus nõuda töökeskkonnanõukogu moodustamist ka alla 50 töötajaga ettevõttes.
(51) Tööandja teavitab töökeskkonnanõukogu moodustamisest Tööinspektsiooni kohalikku asutust kirjalikult või Tööinspektsiooni kliendiportaali kaudu kirjalikku taasesitamist võimaldavas vormis kümne päeva jooksul nõukogu moodustamisest arvates, esitades järgmised andmed:
1) nõukogu esimehe ees- ja perekonnanimi, amet ning kontaktandmed;
2) nõukogu liikmete ees- ja perekonnanimed ning ametid;
3) nõukogu liikmete volituste kehtivuse aeg.
(10) Töökeskkonnanõukogu liikmete väljaõppe ja täiendõppe korraldab tööandja oma kulul ja tööajal. Väljaõppe ja täiendõppe ajaks säilitatakse neile keskmine töötasu.
(11) Töökeskkonnanõukogu teavitab oma viimase 12 kuu tegevusest Tööinspektsiooni kohalikku asutust kirjalikult või Tööinspektsiooni kliendiportaali kaudu kirjalikku taasesitamist võimaldavas vormis iga aasta 1. detsembriks.
§ 20. [Kehtetu - RT I 2004, 54, 389 - jõust. 15.07.2004]
(3) Arst teatab raskest ja surmaga lõppenud tööõnnetusest ning töötajale tööõnnetuse tagajärjel ajutise töövõimetuse määramisest viivitamata kirjalikult või kirjalikku taasesitamist võimaldavas vormis Tööinspektsiooni kohalikule asutusele.
(4) Tööandja teatab raskest või surmaga lõppenud tööõnnetusest viivitamata Tööinspektsiooni kohalikule asutusele ning surmaga lõppenud tööõnnetusest ka politseile.
(6) Kutsehaigestumisest teatab töötervishoiuarst kirjalikult või kirjalikku taasesitamist võimaldavas vormis hiljemalt viie päeva jooksul pärast haiguse diagnoosimist tööandjale, Tööinspektsiooni kohalikule asutusele ja töötaja töötervishoiuarsti juurde suunanud arstile.
(7) Tööst põhjustatud haigestumisest teatab töötervishoiuarst kirjalikult või kirjalikku taasesitamist võimaldavas vormis hiljemalt viie päeva jooksul pärast haiguse diagnoosimist Tööinspektsiooni kohalikule asutusele, esitades järgmised andmed:
(1) Tööõnnetuse ja kutsehaigestumise asjaolud ja põhjused selgitab uurimine, mille viib läbi tööandja ning milles hääleõigusega peab osalema töökeskkonnavolinik, selle puudumisel töötajate usaldusisik. Kui tööandjal puuduvad vajalikud teadmised, peab ta uurimisse kaasama pädeva eksperdi.
(11) Kui tööõnnetus toimub füüsilisest isikust ettevõtjaga käesoleva seaduse § 12 lõikes 8 sätestatud olukorras, teeb kõik käesolevas peatükis sätestatud tööõnnetusega seotud toimingud tööandja, kes korraldab töid või kellega füüsilisest isikust ettevõtjal on lepinguline suhe.
(2) Tööandja esitab uurimistulemuste kohta raporti kannatanule või tema huvide kaitsjale ja Tööinspektsiooni kohalikule asutusele. Raportis nimetatakse abinõud, mida tööandja rakendab samalaadse tööõnnetuse ja kutsehaiguse ennetamiseks.
(3) Tööandja registreerib kõik tööõnnetused, kutsehaigusjuhud ja tööst põhjustatud haigestumised ning teeb sellekohased andmed teatavaks töökeskkonnaspetsialistile, töökeskkonnavolinikule, töötajate usaldusisikule ja töökeskkonnanõukogule.
(31) Tööõnnetuse ja kutsehaigestumise uurimise käigus ning tööst põhjustatud haigestumisest saadud andmed töötaja terviseseisundi kohta on delikaatsed isikuandmed, mida töödeldakse isikuandmete kaitse seaduses sätestatud korras.
(4) Tööinspektor uurib kõiki surmaga lõppenud tööõnnetusi ning vajadusel kutsehaigusjuhtumeid ja teisi tööõnnetusi. Uurimise vajaduse otsustab Tööinspektsiooni kohaliku asutuse juhataja.
(41) Tööinspektoril on õigus nõuda tööandjalt täiendava uurimise läbiviimist ja tööõnnetuse või kutsehaiguse raporti muutmist juhul, kui ta tuvastab, et uurimine ei ole läbi viidud või raport ei ole koostatud nõuetekohaselt.
(5) Tööõnnetuse ja kutsehaigestumise uurimise andmeid säilitatakse 55 aastat.
(6) Tööõnnetuse ja kutsehaigestumise registreerimise, teatamise ja uurimise korra kehtestab Vabariigi Valitsus.
(7) [Kehtetu - RT I, 04.06.2014, 2 - jõust. 01.09.2014]
(8) [Kehtetu - RT I, 04.06.2014, 2 - jõust. 01.09.2014]
(9) Tööinspektsioon esitab andmeid tööturuteenuste ja -toetuste seaduse § 81 alusel asutatud andmekogusse selle põhimäärusele vastavas mahus ja korras.
(2) Töökeskkonna andmekogu eesmärk on Tööinspektsiooni riikliku järelevalve teostamisega seotud andmete ja kliendiportaali kaudu edastatud andmete töötlemine.
(3) Juurdepääs andmetele võimaldatakse kooskõlas avaliku teabe seaduse ja isikuandmete kaitse seadusega.
§ 25. Riiklik järelevalve
(1) Riiklikku järelevalvet käesolevas seaduses ja selle alusel kehtestatud õigusaktides sätestatud nõuete täitmise üle teostab Tööinspektsioon.
(3) Isikukaitsevahendite turujärelevalvet tarbijale mõeldud toodetele kehtestatud nõuete täitmise üle teostab Tarbijakaitseamet.
(4) Töökeskkonnas kasutatavatele isikukaitsevahenditele kehtestatud nõuete täitmise üle teostab järelevalvet Tööinspektsioon.
1) uurima surmaga lõppenud tööõnnetusi ning vajaduse korral kutsehaigusjuhtumeid ja teisi tööõnnetusi;
3) kontrollima vajaduse korral uue või rekonstrueeritud ehitise töötingimuste vastavust kehtestatud nõuetele, kui tööandjalt on laekunud käesoleva seaduse § 13 lõike 1 punktis 17 nimetatud teatis;
Tööinspektsioon võib käesolevas seaduses sätestatud riikliku järelevalve teostamiseks kohaldada korrakaitseseaduse §-des 30, 31, 32, 49, 50 ja 51 sätestatud riikliku järelevalve erimeetmeid korrakaitseseaduses sätestatud alusel ja korras.
§ 271. Töötervishoiu ja tööohutuse nõuete rikkumine
(1) Töötervishoiu ja tööohutuse nõuete rikkumise eest –
§ 272. Tööõnnetuse või kutsehaiguse varjamine
(1) Tööõnnetuse või kutsehaigestumise varjamise või uurimata jätmise, samuti kirjaliku raporti koostamata jätmise või muude tööõnnetuse või kutsehaigestumise registreerimise või uurimise nõuete rikkumise eest –
§ 273. Menetlus
(1) Käesoleva seaduse §-des 271 ja 272 sätestatud väärtegudele kohaldatakse karistusseadustiku üldosa ja väärteomenetluse seadustiku sätteid.
(2) Käesoleva seaduse §-des 271 ja 272 sätestatud väärtegude kohtuväline menetleja on Tööinspektsioon.
§ 28. – § 30. [Kehtetud - RT I 2002, 63, 387 - jõust. 01.09.2002]
Tööst põhjustatud tervisekahjustusega või surma põhjustamisega tekitatud kahju hüvitist, mida Sotsiaalkindlustusamet maksab perioodiliste maksetena käesoleva seaduse § 314 alusel, indekseeritakse iga aasta 1. aprillil riikliku pensionikindlustuse seaduse § 26 lõike 6 alusel kinnitatud indeksiga. Hüvitist ei indekseerita, kui indeksi väärtus on väiksem kui 1,000.
(1) Tööandja õigusjärglaseta likvideerimise korral esitatakse tema poolt kannatanule tööõnnetusest või kutsehaigusest tingitud tervisekahjustuse või surma põhjustamisega tekitatud varalise kahju hüvitamise nõue Sotsiaalkindlustusametile.


Riikliku pensionikindlustuse seaduse, väljateenitud aastate pensionide seaduse ja välisteenistuse seaduse muutmise seadus – Riigi Teataja
Riikliku pensionikindlustuse seaduse, väljateenitud aastate pensionide seaduse ja välisteenistuse seaduse muutmise seadus
Vastu võetud 18.10.2006
Vabariigi Presidendi 2. novembri 2006. a otsusega nr 13
§ 1. Riikliku pensionikindlustuse seaduses (RT I 2001, 100, 648; 2006, 26, 193) tehakse järgmised muudatused:
1) paragrahvi 4 täiendatakse lõikega 11 järgmises sõnastuses:
« (11) Käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud isikul, kelle elukoht on mitmes riigis, on õigus riiklikule pensionile, kui ta on resident tulumaksuseaduse § 6 lõike 1 tähenduses või kui ta elab Eestis püsivalt välismaalaste seaduse § 42 tähenduses.»;
« (21) Vanaduspensionieana mõistetakse käesoleva paragrahvi lõike 1 punktis 1 ja käesoleva paragrahvi lõikes 2 sätestatud vanust, kui muus seaduses ei ole sätestatud teisiti.»;
3) paragrahvi 20 täiendatakse lõikega 61 järgmises sõnastuses:
« (61) Käesoleva paragrahvi lõike 2 punktis 1 nimetatud isikute õppimist tõendatakse andmetega, mille allikas on Eesti Vabariigi haridusseaduse § 366 lõike 4 alusel asutatud Eesti Hariduse Infosüsteem, või isiku poolt esitatud õppimist tõendava dokumendiga. Andmete lahknevuse korral lähtutakse Eesti Hariduse Infosüsteemi andmetest.»;
4) seadust täiendatakse §-ga 231 järgmises sõnastuses:
« § 231. Üleminek rahvapensionilt töövõimetuspensionile
(2) Rahvapensionilt töövõimetuspensionile üleviimisel kohaldatakse pensionistaaži nõuet, mis vastab üleviimise hetkel isiku vanusele.»;
5) paragrahvi 32 lõiget 1 täiendatakse pärast sõnu «pensioniameti direktori volitatud pensioniameti struktuuriüksuse juht» sõnadega «või tema asetäitja»;
6) paragrahvi 34 punkti 1 ja paragrahvi 40 lõiget 1 täiendatakse pärast sõnu «pensioniameti direktori volitatud pensioniameti struktuuriüksuse juhi» sõnadega «või tema asetäitja»;
7) paragrahvi 42 tekst muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« (1) Isikule, kellel puudub riikliku pensioni määramiseks nõutav Eestis omandatud pensionistaaž, kuid kellel tekib õigus riiklikule pensionile välislepingu alusel, arvutatakse riiklik pension käesolevas paragrahvis sätestatud korras.
(6) Isiku avalduse alusel võib pensioni maksta kord kvartalis või poolaastas.»;
« (1) Toitjakaotuspensioni ja rahvapensioni käesoleva seaduse § 22 lõike 1 punktis 3 nimetatud isikutele töötamise korral ei maksta, välja arvatud alla 18-aastasele lapsele või alla 24-aastasele päevases õppevormis või meditsiinilistel näidustustel muus õppevormis või täiskoormusega õppijale.»;
9) paragrahvi 47 lõike 1 punkt 2 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« 2) elukohajärgse pensioniameti pensionikomisjoni otsuse alusel pensionärile enammakstud pensionisummade sissenõudmiseks, kui enammakse on põhjustatud pensionäri teadlikust valeandmete esitamisest või pensioni saamist mõjutavate asjaolude teatamata jätmisest.»;
10) paragrahvi 47 lõige 7 tunnistatakse kehtetuks;
11) paragrahvi 48 senised lõiked 1 ja 2 loetakse lõigeteks 2 ja 3 ning paragrahvi täiendatakse uue lõikega 1 järgmises sõnastuses:
« (1) Kui isikul ei ole õigust saada riiklikku pensioni või kui riikliku pensioni maksmine lõpetatakse enne, kui pensionikomisjoni otsuse alusel kinnipeetav enammakstud summa on täielikult kustutatud, teeb pensioniamet isikule enammakstud summa tagasinõudmiseks ettekirjutuse koos hoiatusega. Hoiatuses märgitud tähtaja jooksul ettekirjutuse täitmata jätmise korral on pensioniametil õigus anda ettekirjutus sundtäitmisele täitemenetluse seadustikus sätestatud korras.»;
12) seadust täiendatakse §-ga 612 järgmises sõnastuses:
« § 612. Pensioni määramine ja ümberarvutamine tagasiulatuvalt
Pensionärile, kellel seaduse jõustumisel või muutmisel tekib õigus pensionile või täiendavale pensionistaažile, määratakse pension või arvutatakse pension ümber seaduse jõustumise või vastava muudatuse jõustumise päevast arvates, kui avaldus ja pensioni määramiseks vajalikud dokumendid on esitatud kuue kuu jooksul, arvates seaduse või vastava muudatuse jõustumisest. Avalduse hilisema esitamise korral määratakse pension kooskõlas käesoleva seaduse § 32 lõikega 2 või arvutatakse pension ümber kooskõlas käesoleva seaduse § 25 lõikega 1.»
§ 2. Väljateenitud aastate pensionide seaduses (RT 1992, 21, 294; RT I 2005, 38, 295) tehakse järgmised muudatused:
1) paragrahvi 2 punkt 8 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« 8) riigi-, munitsipaal- ja eraetendusasutuse, sihtasutusena tegutseva etendusasutuse ja rahvusooperi teatud kategooria artistidel (§ 14 punkt 5);»;
2) paragrahvi 3 lõikes 2 asendatakse sõnad «punktides 1 ja 2» sõnadega «punktis 2»;
3) paragrahvi 14 punkt 5 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« 5) teatud kategooria artistidel, olenemata vanusest, 20–25-aastase loomingulise töö staaži korral riigi-, munitsipaal- või eraetendusasutuses, sihtasutusena tegutsevas etendusasutuses või rahvusooperis, sealhulgas vokaalsolistidel, kellel on vähemalt 25-aastane loomingulise töö staaž;»;
« § 231. Käesoleva seaduse § 14 punktis 5 nimetatud vokaalsolistidest on naistel kuni 2015. aastani õigus väljateenitud aastate pensionile järgmise loomingulise töö staaži olemasolul:
Aasta Loomingulise töö staaž (aastat)
Kuni 31.12.2006 20
§ 3. Välisteenistuse seaduse (RT I 2006, 26, 193; 32, 248) § 100 punkt 2 tunnistatakse kehtetuks.
§ 4. Käesoleva seaduse § 3 jõustub 2007. aasta 1. jaanuaril.


3-2-1-158-16 Riigikohus 15.02.2017
KPS § 73 lg 7
KPS § 73 lg 2
Kalapüügiseadus § 25 lg 4
Kalapüügiseadus § 25 lg 7
Ebaseadusliku kalapüügiga keskkonnale põhjustatud kahju hüvitise saab sisse nõuda riik Keskkonnainspektsiooni kaudu, esitades hagi tsiviilkohtumenetluses (vt sarnase sõnastusega MaaPS § 67 lg 12 kohta RKKKo nr 3-1-1-35-08, p 25; RKKKo nr 3-1-1-67-14, p 58). Sellise hagi esitamise võimalus mh kaitsealuste liikide hävitamisega põhjustatud keskkonnakahju hüvitise nõudmiseks on otse sätestatud nt LKS § 77 lg-s 2. Kahjuhüvitise sissenõudmise menetluskord ebaseaduslikult püütud kala eest ei tohiks oluliselt erineda üksnes tulenevalt sellest, kas tegu on kaitsealuse kalaliigiga või mitte. (p 17)
Enne 1. juulit 2015 loata kalapüügiga keskkonnale tekitatud kahju hüvitamise nõude aluseks oli KPS § 24 lg 4 ja selle alusel kehtestatud määrus nr 122, mis nägid konkreetselt ette hüvitise maksmise kohustuse ja hüvitise määrad KPS-i nõuete rikkumise eest. Kehtivas õiguses on nõude aluseks kehtiva kalapüügiseaduse (KPS2015) § 73 lg-d 2-4 ja Vabariigi Valitsuse 19. juuni 2015. a määrus nr 67 „Kalavarudele ja veetaimedele tekitatud kahju hüvitamise määrad, arvutamise alused ja metoodika ning tekitatud kahju arvutamise akti vorm". Nõude aluseks ei ole VÕS § 133, mis reguleerib vaid keskkonnaohtliku tegevusega tekitatud kahju hüvitamise ulatust. Ka viitab VÕS § 133 lg 2 selgelt, et sellise kahju hüvitamiseks peab olema seaduses sätestatud kord. Tegemist on avalik-õigusliku suhtega ja avalik-õigusliku kahju hüvitamise nõudega. Kahjuhüvitise suurus on õigusaktis fikseeritud, hüvitatakse abstraktselt keskkonnale põhjustatud kahju, mille täpset suurust on raske (kui mitte võimatu) välja arvutada. Sel hüvitisel on ka selgelt sanktsiooniline iseloom, mis ei ole omane eraõiguslikele õiguskaitsevahenditele (vt sarnase toimega ülereostustasu kohta ka nt RKTKo nr 3-2-1-125-10, p 69). Keskkond on omandiülene üldine õigushüve, mida kaitstakse avalikes huvides. Loata kalapüügiga keskkonnale tekitatud kahju on sarnane kahjuga, mis on keskkonnale tekitatud looduskaitseseaduse (LKS), metsaseaduse (MS) või maapõueseaduse (MaaPS) sätete rikkumisega (vt nt RKKKo nr 3-1-1-35-08, p 24; RKKKo nr 3-1-1-67-14, p 58). Sarnases situatsioonis keskkonnakahju heastamise kulude hüvitamist reguleerib keskkonnavastutuse seadus (KeVS). (p 12-13)
Keskkonnale kui avalikule õigushüvele tekitatud kahju eest hüvitise nõudmiseks peab kalavarudele olema tekitatud mingi kahju, mis on seotud keskkonna kvaliteedi halvenemisega. Kuigi keskkonnakahju suurust ei saa määrata kindlaks tavapärase diferentsihüpoteesi abil (VÕS § 127 lg 1), peab ka keskkonnakahju hüvitamise nõude maksmapanekul kahju vähemalt keskkonnahäiringu mõttes olema tekkinud. Vette tagasilastud eluvõimeline kala ei saa keskkonnale vähemalt eeldatavasti kahju tekitada. (p 19-20)


text:
Kinnisasja kaasomandi mõttelist osa ei saa seaduse kohaselt koormata isikliku kasutusõigusega (vt Riigikohtu 14. oktoobri 2008. a määrus tsiviilasjas nr 3-2-1-84-08, p 10) ega teha sellekohast kannet kinnistusraamatusse. Isiklik kasutusõigus ei ole üleantav (AÕS §-d 228 ja 215). (p 14)
3-2-1-130-11 Riigikohus 13.12.2011
Kohus tegi 2007.a. kindlaks pärandaja surmaaja tagasiulatuvalt, tuvastades surmaaja 31. detsember 1996.a. Testamendijärgseks pärijaks oli T. H ja asepärijaks E. T. TsK § 534 p 2 kohaselt on pärimisel testamendi järgi pärijaks kodanik, kes on elus pärandaja surma momendil. T. H suri enne kohtuotsuse tegemist, millega pärandaja surmaaeg tagasiulatuvalt kindlaks tehti, kuid pärast pärandaja surmakuupäeva. Lähtuvalt testamendi sõnastusest on E. T pärijaks juhul, kui T. H ei võtnud pärandit vastu. Pärandi vastuvõtmise üks komponent on TsK § 551 lg 2 järgi ka pärija tahe, kuid praeguste asjaolude korral on oluline üksnes see, kas T. H asus kohtuotsusega tuvastatud M. P surmapäeval või pärast seda faktiliselt M. P vara valitsema ja valdama (TsK § 551 lg-d 2 ja 3). Kui praegusega sarnastel juhtudel oleks nõutav tuvastada isiku selge tahe pärandavara vastu võtta, ei oleks surnuks tunnistamise korral võimalik pärandi vastuvõtmiseks seaduses (TsK) ettenähtud korda rakendada. See aga oleks vastuolus pärimisõiguse tagatuse põhimõttega põhiseaduse § 32 lg 4 järgi.
3-2-1-23-08 Riigikohus 10.04.2008
Pärimisseaduse § 23 lg 2 oluline eesmärk on see, et testaator teadvustab endale, et ta avaldab oma viimset tahet. Selle sätte eesmärk on ka teavitada ja hoiatada tunnistajaid, et nad on kutsutud tunnistajaks testamendi tegemise juurde ja et testaator avaldab selles oma viimset tahet. Tunnistajate teavitamise eesmärgiks on see, et tunnistajad saaksid aru, et testaator kirjutab alla oma testamendile ja et ta on teo- ja otsustusvõimeline. Tunnistajad peavad üheaegselt tajuma, millele testaator alla kirjutab. Oluline on see, et tunnistajad teavad kinnitada, et testaator otsustus- ja teovõimelisena sai aru, et ta kirjutab alla oma testamendile. Tunnistajate teavitamine on testaatori tahteavaldus. PärS § 23 lg 2 kohaselt peab testaator tunnistajaid teavitama küll ise oma tahtest, kuid pärimisseadus ei välista, et ta ei võiks teha seda ka muul viisil kui suuliselt või kirjalikult, sealhulgas teoga. Kui testaator ei ütle ega kirjuta tunnistajatele, et nad on kutsutud testamendi allakirjutamise juurde, siis ei ole see seaduse selline rikkumine, mis tooks igal juhul kaasa tehingu tühisuse. Seega võib testaator, kelle tervislik seisund takistab või raskendab tal tunnistajaid teavitada suuliselt või kirjalikult, teha seda ka muul viisil, sh teoga. Tuleb hinnata, kas testaator teavitas tunnistajaid viisil, millest tunnistajad said aru, et testaator on endale teadvustanud, et ta kirjutab alla oma testamendile, ja on teo- ja otsustusvõimeline.
3-2-1-87-05 Riigikohus 06.10.2005
PärS § 23 lg 2 kohaselt peab testaator ise tunnistajatele teatama, et nad on kutsutud testamendi tegemise juurde tunnistajateks ja et testament sisaldab testaatori viimset tahet. Selle sätte eesmärk on see, et testaator teadvustaks endale, et ta avaldab oma viimset tahet. Samuti on selle sätte eesmärk teavitada ja hoiatada tunnistajaid, et nad on kutsutud tunnistajaks testamendi tegemise juurde ja et testaator avaldab selles oma viimset tahet.
PärS § 23 lg-s 2 sätestatud nõue, et testaator ise teataks tunnistajatele, et nad on kutsutud tunnistajaks testamendi tegemise juurde ja et testament sisaldab testaatori viimset tahet, on testamendi tegemise oluliseks vorminõudeks, mille järgimata jätmine toob PärS § 93 ja TsÜS § 83 lg 1 alusel kaasa testamendi tühisuse.
3-2-3-6-98 Riigikohus 21.05.1998
Testamendi koostamise ajal reguleerisid pärimisõigust tsiviilkoodeksi vastavad paragrahvid. Testament on ühepoolne tehing, mis väljendab pärandaja viimast tahet. Tahet eeldatakse. Isik, kes väidab, et testament ei väljenda testaatori tahet, peab tõendama neid asjaolusid, millele tema väide tugineb.

matches:
Riigikohus
Kohus
§ 534
§ 551
§ 551
§ 32
Riigikohus
§ 23
§ 23
Riigikohus
§ 23
§ 23
§ 93
§ 83
Riigikohus


text:
Prantsusmaal on mõnedes
Prantsusmaal on mõnedes apellatsioonikohtutes (haldusasjade apellatsioonikohtutes)pilootprogrammi raames sõlmitud „eesmärgilepingud“. Vastutasuks lisapersonali jamuude ressurssidega varustamisele seatakse neis eesmärgiks oluliselt lühendada otsustetegemisele ja täitmisele kuluvat aega. 92Austrias rakendatakse kohtuasjade juhtimiseks ja nende käigu jälgimiseksinfotehnoloogilisi võimalusi. 93C. VIIVITUSTE PÕHJUSED KOHTUASJADE LIIKIDE KAUPA1. TsiviilmenetlusKohus ei kasuta menetlusnormides ette nähtud volitusi või kaalutlusõigust-- Viivituste põhjus: kohtu inertsus tõendite kogumiselNeed on asjad, milles tsiviilkohtud pole piisavalt aktiivsed, kuigi menetlusnormid sedavõimaldavad.Näiteid kohtupraktikastEespool viidatud otsuses Kubiznakova kohtuasjas (ainult prantsuse keeles) aktsepteerisKohus kaebaja väidet, et põhjus, miks ta pidi sageli korduvalt tõendeid esitama, oli selles,et kohus ei täitnud oma kohustust kogude tõendeid omal algatusel, nagu seda liikikohtuasjades ette nähtud.-- Viivituste põhjus: kohtud ei kontrolli, kas kohtukutsed on nõuetekohased, kuitsiviilmenetluse seadustik neile selle kohustuse panebNäiteid kohtupraktikast11. novembri 1994. aasta otsus kohtuasjas Capuano vs. Itaalia pakub mitu näidet. Huvivõiks pakkuda ka 27. veebruari 1992. aasta otsus kohtuasjas Serrentino vs. Itaalia(punkt 18), ja vajalike muudatustega 27. veebruari 1992. aasta otsus Cifola kohtuasjas(punkt 16).-- Viivituste põhjus: juhtumid, mil tsiviilmenetlus ei võimalda apellatsiooni korrasuusi põhjendusi arutada92 18. juuli 2005. aasta Resolutsioon ResDH (2005) 63 Euroopa Inimõiguste Kohtu otsuste kohta58 kohtuasjas Prantsusmaa vastu (vt Resolutsiooni lisa) seoses halduskohtutes tsiviilõiguste ja -kohustustevõi kriminaalsüüdistuse üle otsustamisega seonduvate teatud menetluste ülemäärase pikkusega.93 Lõppresolutsioon ResDH (2004) 77 kohtuasjas G.S. vs. Austria.
See, et tsiviilmenetluses ei ole apellatsiooniastmes lubatud uusi asjaolusid sisse tuua,tähendab, et madalama astme kohtud peavad olema eriti hoolikad, kuid see ei õigustamenetluse ülemäärast pikkust esimeses astmes.Näiteid kohtupraktikastKohtuasjas Lechner ja Hess 94 väitis valitsus, et Austria tsiviilmenetlus lähtubpõhimõttest, et apellatsiooniastmes ei saa uusi küsimusi tõstatada (Neuerungsverbot),ning et see on õigustuseks, miks protsessikohtul läheb otsusele jõudmiseks rohkem aega,kuna kõrgema astme kohus piirdub vaidlustatud otsuse läbivaatamisel vaid madalamaastme kohtus esitatud materjalide läbivaatamisega. Inimõiguste Kohtu otsuses öeldi:„Kohus ei püüa nimetatud teguri tähtsust pisendada, kuid ta ei usu siiski, et see onsedavõrd kaalukas, et vabastaks madalama astme kohtu kohustusest kohtuprotsessiläbiviimise ja kiiruse osas täita artikli 6 lõike 1 nõudeid.“-- Viivituste põhjus: tsiviilmenetlus ei võimalda kohtul midagi ette võtta olukorras,kus pooled ei tegutse mõistliku kiirusegaSüüdistava menetlusega seoses rõhutab Kohus sageli, et kuigi tsiviilkoodeksi järgipeavad pooled näitama menetluse käigus üles initsiatiivi, ei vabasta see kohtuidkohustusest tagada kooskõla artikli 6 mõistliku aja nõudega.Näiteid kohtupraktikastEeltoodud kommentaar esineb järgmistes otsustes: 25. juuni 1987. aasta otsus kohtuasjasCapuano vs. Itaalia, punktid 24 ja 25; 26. oktoobri 1988. aasta otsus kohtuasjas MartinsMoreira vs. Portugal, punkt 46; 20. veebruari 1991. aasta otsus kohtuasjas Vernillo vs.Prantsusmaa, ja 16. detsembri 1997. aasta otsus kohtuasjas Proszak vs. Poola.Lähemas minevikus leidis Kohus 17. jaanuari 2002. aasta otsuses kohtuasjas Tsirikakisvs. Kreeka (ainult prantsuse keeles), 95 et kas siis, kui menetlus rajaneb poolte initsiatiivipõhimõttel, nõuab mõistliku aja nõue, et kohus hoolega menetluse kulgu jälgiks jasuurema hoolega kaaluks edasilükkamistaotlusi või tunnistajate ärakuulamise taotlusining tagaks, et vajalikud ekspertide arvamused esitataks õigeaegselt.Mitme kohtuasja pinnalt ilmneb, et siseriiklik õigus ei anna kohtutele õigust menetlusekiirendamise nimel sekkuda. 20. detsembri 2001. aasta otsuses kohtuasjas Füterrer vs.Horvaatia öeldakse: „Valitsus juhib tähelepanu, et tsiviilmenetluses on kohtute tegevuspiiratud, kuna nad ei saa teha menetlustoiminguid omal algatusel, vaid enamastivastavalt poolte taotlustele.“Mõnedel juhtudel kutsub Kohus siseriiklikke võime kaudselt üles õigusakte muutma, etanda kohtutele vajalikud volitused tõrksate poolte menetluse kiirendamisele sundimiseks.94 23. aprilli 1987. aasta otsus kohtuasjas Lechner ja Hess vs. Austria.95 Artikli 6 lõike 1 rikkumine seeläbi, et keerulises sundvõõrandamise asjas kestis menetlus 13 aastat jaapellatsioon õigusküsimustes oli alles menetluses (kolm kohtuastet).

matches: kohus kohus Kohus Kohus kohus Kohus


Nõuded sideteenuse osutamisele ja sidevõrkude tehnilised nõuded - sisukord
2 ÜLDISED NÕUDED SIDETEENUSE OSUTAMISELE JA SIDEVÕRKUDELE
§ 3 Nõuded sidevõrkudele, sideteenuse kvaliteedile ja sideteenuse osutamisele
3 MOBIILTELEFONITEENUS
§ 4 Nõuded mobiiltelefoniteenuse osutamisele ja mobiiltelefonivõrgule
§ 5 Terminalseadme identifitseerimine
4 KAABELLEVITEENUS
§ 6 Nõuded kaabelleviteenuse osutamisele ja kaabellevivõrgule
5 ANDMESIDETEENUS
§ 7 Nõuded andmesideteenuse osutamisele
51 RAADIORINGHÄÄLINGUVÕRK
§ 71 Nõuded FM raadioringhäälinguvõrgule
§ 72 FM raadioringhäälinguvõrgu raadiosaateseadme väljatugevuse mediaanväärtuse määramine
§ 8 Nõuete rakendamine
RT I, 10.04.2019, 5
30.12.2008 RT I 2009, 4, 33 19.01.2009
28.06.2012 RT I, 03.07.2012, 15 06.07.2012
2. peatükk ÜLDISED NÕUDED SIDETEENUSE OSUTAMISELE JA SIDEVÕRKUDELE
Sagedusvahemik (MHz)
(Tippväärtus (dB(µV/m))
Mõõtekaugus
Mõõteriba
0,009 kuni 0,15
40 – 20 × log (f [MHz])
0,15 kuni 1
1 kuni 30
40 – 8,8 × log (f [MHz])
30 kuni 1000
1000 kuni 3000
3. peatükk MOBIILTELEFONITEENUS
4. peatükk KAABELLEVITEENUS
(2) Kaabellevivõrgu ja selles edastatavate televisiooni- ja raadiolevisignaalide parameetrid peavad kaabellevivõrgu lõpp-punktis vastama Eesti standardi EVS-EN 60728-1 jaotise 5 nõuetele.
[RT I, 03.07.2012, 15 - jõust. 06.07.2012]
(3) [Kehtetu - RT I, 03.07.2012, 15 - jõust. 06.07.2012]
(4) [Kehtetu - RT I, 03.07.2012, 15 - jõust. 06.07.2012]
5. peatükk ANDMESIDETEENUS
(3) Andmeedastuskiirust mõõdetakse Tarbijakaitse ja Tehnilise Järelevalve Ameti poolt heakskiidetud metoodika alusel.
51. peatükk RAADIORINGHÄÄLINGUVÕRK
§ 71. Nõuded FM raadioringhäälinguvõrgule
(1) Minimaalne kasulik väljatugevus (minimum usable field strength) on soovitava vastuvõtukvaliteedi tagamiseks vajalik minimaalne väljatugevus looduslike ja tehislike müraallikate olemasolul ning muude saatjate mõju puudumisel.
(2) Raadiosageduste kaitsesuhe (radio-frequency protection ratio) on vastuvõtja sisendis mõõdetud soovitud ja soovimatu signaali suhte minimaalne väärtus väljendatuna detsibellides (dB).
(3) Raadiosageduste kaitsesuhte väärtused signaali rahuldavaks vastuvõtmiseks, kus kasutatakse maksimaalset sagedusdeviatsiooni ±75 kHz, on järgmised:
Kandesageduste vahekaugus
Signaali kaitsesuhe (dB), kasutades maksimaalset
sagedusdeviatsiooni ±75 kHz
(4) FM raadioringhäälinguvõrgu signaali kvaliteet loetakse tehnilistele nõuetele vastavaks, kui signaali väljatugevuse mediaanväärtus mõõdetuna 10 m kõrguselt maapinnast on võrdne minimaalse kasuliku väljatugevuse väärtusega 54 dB (µV/m) või sellest suurem ja on tagatud lõikes 3 toodud raadiosageduste kaitsesuhted.
(5) Raadiosageduste väljastamisel FM raadioringhäälinguvõrgu jaamadele tagatakse olemasolevatele FM raadioringhäälinguvõrgu jaamadele ühes asukohas vastuvõtt vastavalt lõikele 4 ainult ühel kandesagedusel.
§ 72. FM raadioringhäälinguvõrgu raadiosaateseadme väljatugevuse mediaanväärtuse määramine
(1) FM raadioringhäälinguvõrgu raadiosaateseadme signaali väljatugevuse mediaanväärtuse määramiseks mõõdetakse väljatugevust välja kiiratud elektromagnetilise laine väljakujunenud tsoonis ning kohas, kus ümbritsevate objektide häiriv mõju signaali vastuvõtule on minimaalne.
(2) Väljatugevust mõõdetakse vastavalt Rahvusvahelise Telekommunikatsiooni Liidu ITU-R SM.378 soovituses esitatud metoodikale.