SELETUSKIRI Vabariigi Valitsuse määruse "Välislähetustasu ja abikaasatasu maksmise ning teenistuja kulude katmise kord" eelnõu kohta | Välisministeerium
Search this site: Esileht > Välisministeerium > Õigusaktid > Seletuskirjad > SELETUSKIRI Vabariigi Valitsuse määruse "Välislähetustasu ja abikaasatasu maksmise ning teenistuja kulude katmise kord" eelnõu kohta
SELETUSKIRI Vabariigi Valitsuse määruse "Välislähetustasu ja abikaasatasu maksmise ning teenistuja kulude katmise kord" eelnõu kohta
Viimati uuendatud: 20.12.2006 Sissejuhatus10. mail 2006 vastu võetud ja 1. jaanuaril 2007 jõustuva “Välisteenistuse seaduse” (edaspidi VTS) kohaselt makstakse välisesinduses töötavatele teenistujatele välislähetustasu ning kaetakse nende lähetuses viibimisega seonduvad kulud. Teenistuja mittetöötavale abikaasale makstakse abikaasatasu. Käesolevas määruses täpsustatakse, kuidas nimetatud tasusid arvutatakse ja makstakse.Eelnõu väljatöötamisel on lähtutud “Välisteenistus seaduse” seletuskirjale lisatud rakendusakti kavandist ja Vabariigi Valitsuse 25. jaanuari 1996. aasta määrusega nr 29 kinnitatud “Eesti Vabariigi diplomaatide välisteenistustasu ja hüvitiste suuruse ning nende maksmise korrast”. Arvestatud on Vabariigi Valitsuse 9. jaanuari 1996. aasta määrusega nr 5 kinnitatud “Riigiametniku teises paikkonnas ametikohale nimetamisel ametniku ja tema perekonnaliikmete sõidu- ja varaveokulude hüvitamise korda” ning 26. veebruari 1997. aasta määrusega nr 47 kinnitatud “Teenistuja välislähetusse saatmise korda”. Arvesse on võetud ka Välisministeeriumi praktikat ning teiste ministeeriumide ettepanekuid.Eelnõu on välja töötanud Välisministeeriumi töögrupp ministeeriumi haldusküsimuste asekantsleri Mati Vaarmanni (637 7092; mati.vaarmann@mfa.ee) juhtimisel. Seletuskirja on koostanud juriidilise osakonna nõunik Dea Hannust (637 7403; dea.hannust@mfa.ee;). Eelnõu on keeleliselt toimetanud juriidilise osakonna keeleekspert Riina Martinson (637 7404; riina.martinson@mfa.ee).Määruse eesmärkVTS välislähetustasu ja kulude hüvitamist käsitlevad paragrahvid näevad ette, et hüvitiste maksmise alused ja kord kehtestatakse Vabariigi Valitsuse määruses. Asjassepuutuvad paragrahvid on §-d 63 ja 66 (välislähetustasu), § 65 (kolimis-, majutus-, ravi-, koolitus- ja sõidukulud) ning § 67 (abikaasatasu), samuti §-d 68 ja 69 (erandid). Eelnõuga sätestatakse tasude ja hüvitiste arvutamise ja väljamaksmise kord ning tingimused. Välislähetuses tasu ja hüvitiste maksmise näeb ette ka kehtiv välisteenistuse seadus, kuid sellekohane regulatsioon on liiga üldine ja lünklik. Uude VTS on üle võetud paljud senini Vabariigi Valitsuse või madalama taseme õigusaktides sisaldunud sätted. Nii on käesoleva rakendusakti ülesandeks sätestada peamiselt tehnilisi üksikasju ja protseduuriküsimusi, kuid temaatikast parema ülevaate saamiseks on eelnõus mõnikord korratud ka seaduse asjassepuutuvaid sätteid. Samas on näiteks hüvitiste väljamaksmisega seotud toimingud (taotluste kooskõlastamine, ülekannete tegemine jms) asjaomastes asutustes tõenäoliselt erinevad. Seega on neid otstarbekam reguleerida Välisministeeriumi ja lähetajaministeeriumide asjaajamiskorras ning raamatupidamise eeskirjades. Eelnõu on üles ehitatud peatükkide ja paragrahvide kaupa. Esimeses ja viimases peatükis sisalduvad kogu määruse kohta käivad üldsätted. Teises peatükis käsitletakse välislähetustasu ja selle suurendamist, kolmandas abikaasatasu ning neljandas teenistuja kulude hüvitamist. Kehtib põhimõte, et välislähetustasu ning hüvitised makstakse otse teenistujale ning see on seotud lähetuses viibimisega. Kulud kaetakse üldjuhul esitatud arvete alusel või lepingute põhjal – kas siis arve esitanud teenistujale või otse isikule, kellega on sõlmitud teenuse osutamise leping. Abikaasatasu aga on teenistuja abikaasa tulu ning see makstakse tema arveldusarvele Eestis.Eelnõus nähakse ette ka enammakstud summade tagasinõudmise kord ning teenistuja ja hüvitise väljamaksja vastutus.Eelnõu sisu ja võrdlev analüüsMäärusesse on koondatud mitu VTS volitusnormi alusel kehtestatavat rakendusakti, mis on loetletud §-s 1. Selguse huvides ning VTS-ga “Tulumaksuseadusse” tehtud muudatust arvestades sätestatakse, et välislähetustasu, abikaasatasu ning kuluhüvitisi ei loeta teenistuja palgaks.Välislähetustasu, abikaasatasu ning kuluhüvitisi makstakse kooskõlas VTS § 32 lõikega 4 Välisministeeriumi, lähetajaministeeriumi või selle valitsemisala asutuse eelarves selleks ette nähtud vahenditest ().§ 3. Välislähetuse kestus ja lähetusaastaKõik käesolevas määruses käsitletud tasud ja hüvitised on seotud lähetuses olemisega ning üldjuhul sõltuvad ka lähetuse ajast. Kuigi mõistet lähetusaasta kasutatakse ka VTS-s, ei ole seda seal määratletud, samas on selle määratlemine oluline õigusakti parema arusaadavuse huvides. Nii korrataksegi käesolevas paragrahvis, et lähetuse kestus on määratud teenistuja lähetamise käskkirjas (VTS § 29 lg 5 kohaselt määrab teenistuja lähetusaja Välisministeeriumi kantsler), ning täpsustatakse, et lähetusaasta ei ole mitte kalendriaasta, vaid lähetuses oldud aasta. Ka perekonnaliikmetele makstavate hüvitiste puhul arvestatakse kohalolekut teenistuja lähetusaasta alusel, välja arvatud § 3 lg 3 sätestatud juhul. Nimetatud lõikes käsitletakse olukorda, mil teenistuja pereliige saabub esmakordselt lähetuskohta hiljem kui teenistuja, kusjuures hilisemaks saabumiseks loetakse ka perekonna suurenemist (abielu, lapse sünd) välislähetuses olles. Sellisel juhul arvestatakse hiljem saabunud perekonnaliikme lähetusaastat eraldi kuni teenistuja järgmise lähetusaasta alguseni, mistõttu sellise pereliikme esimene lähetusaasta on lühem, kui 12 kuud.Eelnõu II peatükk käsitleb välislähetustasu maksmist.Välislähetustasu (mida seni kehtivas seaduses nimetatakse välisteenistustasuks) reguleerivad sätted pärinevad peamiselt eespool viidatud Vabariigi Valitsuse määrusest diplomaatide välisteenistustasu kohta. Välislähetustasu makstakse kõigile välisesindusse lähetatud teenistujatele ning selle eesmärk on, nagu lühemaajalise lähetuse päevarahalgi, hüvitada lähetuses viibimise kulud. Eelnõu §-s 4 kehtestatakse järgmised välislähetustasu lähtesummad: Tasu summa kuus (Eesti kroonides)Diplomaadid1) erakorraline ja täievoliline suursaadik, kes juhib välisesindust 12 000 2) erakorraline ja täievoliline suursaadik, kes ei juhi välisesindust; saadik, asjur, peakonsul, konsul (välisesinduse juhina), asekonsul (välisesinduse juhina), välisesinduse asejuht 11 000 3) minister-nõunik, talituse direktor 10 500 4) nõunik, kaitseatašee, divisjoni direktor, pressiesindaja, jurist 90005) abi, lauaülem, konsul, asekonsul 85006) karjääridiplomaadi kandidaat 7500Haldusteenistujad1) välisesinduse allüksuse juht 83002) vanemametnik 75003) nooremametnik 6500Eelnõus toodud määrad pärinevad VTS seletuskirjale lisatud rakendusakti kavandist. Kehtiva korraga võrreldes on neid pisut suurendatud ning ametnike gruppide piires ühtlustatud. Teenistujate välislähetustasu ei määrata enam teenistusastme järgi, nagu praegu, vaid ametikoha järgi ning selle kujundamisel on mh arvesse võetud, kuivõrd teenistujad täidavad lähetuses olles esindusfunktsioone. Samuti käsitletakse nüüd nii karjääridiplomaatide kui ka erialadiplomaatide ning haldusteenistujate välislähetustasu maksmist ühes määruses ning samasuguste põhimõtete kohaselt.VTS väljatöötamisel on arvestatud asjaoluga, et nii teenistujate palgad kui ka välislähetustasu (mille praegu kehtivad lähtesummad pärinevad 2004. aastast) ei vasta enam tegelikele vajadustele. Samas on püütud saavutada olukorda, kus teenistuja sissetuleku peamise osa moodustab tema palk, mitte lähetustasu. Ühtlasi tuleb tagada, et uue arvutamise metoodika järgi kellegi reaalne sissetulek ei väheneks, mistõttu lähtesummasid on keskmiselt 1000 krooni võrra suurendatud.Sarnaselt VTS-s linnade koefitsientide kohta sätestatuga nähakse ette välislähetustasu lähtesummade regulaarne ülevaatamine.§ 5. Välislähetustasu arvutamineNagu praegu, kehtestab ka edaspidi VTS § 63 lõike 4 kohaselt välisminister kooskõlastatult Rahandusministeeriumiga välisesinduste asukohalinnade koefitsiendid. Individuaalne välislähetustasu lähtesumma saadakse, korrutades välisesinduse ametikohale vastava lähtesumma asjakohase koefitsiendiga. Välislähetustasu arvutamisel kasutatavate elukalliduskoefitsientide määramisel lähtutakse rahvusvahelisest inflatsioonistatistikast, valuutakursside muutumisest, turvariskidest ja muudest asjaoludest. Jälgitakse ja võetakse arvesse ka teiste riikide praktikat ning koostatud analüüse. Juhul, kui teenistujal ei ole õigus saada lähetustasu terve kuu eest (vt ka § 7), makstakse tasu ainult nende päevade eest, mil tal see õigus oli.§-d 6 – 8. Välislähetustasu maksmine ja tagastamineVälislähetustasu on mõeldud lähetuskulude katteks ja seda makstakse teenistujale ainult välislähetuses olles – seega alates teenistuja lähetuskohta saabumisest, kuid mitte enne lähetamiskäskkirjas märgitud lähetuse alguse kuupäeva, kuni teenistuja lähetuskohast lahkumiseni, kuid mitte kauem kui lähetamise või tagasikutsumise käskkirjas märgitud lähetuse lõpu kuupäevani. Nimetatud säte täpsustab, et Välisministeeriumi praktikas kasutatava teenistuskohaga eelneva tutvumise ajal välislähetustasu ei maksta – ka juhul, kui tutvumine vahetult eelneb lähetusele. Samuti ei maksta välislähetustasu pärast lähetuse lõppemist, kui teenistuja otsustab näiteks lähetuse lõppemisele järgneva puhkuse veeta asukohariigis.Kuna välislähetustasu on ette nähtud lähetuskulude katteks, makstakse see teenistujale ette. Kui teenistujale on välislähetustasu makstud aja eest, mil tal ei olnud õigust seda saada (sellised juhud on loetletud §-s 7, mis kordab VTS § 63 lõikeid 5 ja 6), vähendatakse üldjuhul järgmise kuu välislähetustasu eelmisel kuul enammakstud summa ulatuses. Kui tasaarvestus ei ole võimalik, lepivad ministeerium ja teenistuja kokku, kuidas enammakstud summa tagastatakse.Kuna välislähetustasu kasutatakse eeldatavasti peamiselt asukohariigis, makstakse see üldjuhul välja selle riigi valuutas. Samas tuleb arvestada, et on riike, kus valuutakurss võib väga suures ulatuses kõikuda või kus majanduslik ja poliitiline olukord võib olla muutnud riigi rahandussüsteemi ebausaldusväärseks. Sellisteks puhkudeks on analoogiliselt riigilõivuseaduses sätestatuga ette nähtud võimalus maksta välislähetustasu välja mõnes muus valuutas. Üldjuhul kantakse välislähetustasu teenistuja asukohariigi pangakontole, kuid jällegi tuleb arvestada, et on riike, kus pangaülekanded võtavad väga kaua aega või on nii kallid, et mõistlikumaks võib osutuda tasu muul moel välja maksta (nt tšekiga või isegi sularahas). Niisugused küsimused on otstarbekas reguleerida välisesinduse või lähetajaministeeriumi raamatupidamise eeskirjas.§-d 9–11. Välislähetustasu suurendamine kaasasoleva perekonnaliikme eestHõlbustamaks välislähetustasu kujunemise mõistmist on § 9 lõigetes 1–3 kasutatud VTS § 66 sõnastust. Selle kohaselt suurendatakse diplomaadi välislähetustasu mittetöötava abikaasa kaasasoleku korral 30% võrra ja haldusteenistujal 25% võrra ning iga kaasasoleva lapse eest suurendatakse teenistuja välislähetustasu 15% võrra lauaülema välislähetustasust. Lõikes 4 täpsustatakse, et teenistuja välislähetustasu suurendatakse sellekohases käskkirjas märgitud kuupäevast või perekonnaliikmete asukohariiki saabumise kuupäevast (olenevalt sellest, kumb neist on hilisem).Teenistuja on kohustatud pidama oma perekonnaliikmete lähetuses kaasasoleku arvestust ning esitama andmed iga kuu ministeeriumile. Andmed esitatakse 1 nädal enne kuu viimast tööpäeva (so samaaegselt andmetega teenistuja tööaja arvestamiseks). Välisministeeriumis on selleks otstarbeks välja töötatud aruandevorm (tabel), milles esitatud andmete õigsust kinnitab teenistuja kooskõlas määruse §-ga 22 oma allkirjaga.Eelnevaid paragrahve aluseks võttes kujuneb teenistuja igakuine välislähetustasu järgmiselt:- vastavalt teenistuja ametikohale määratakse § 4 järgi välislähetustasu lähtesumma;- sõltuvalt perekonnaliikmete kaasasolekust suurendatakse § 9 kohaselt lähtesummat;- saadud lähtesumma korrutatakse esinduse asukohalinna koefitsiendiga;- vajaduse korral tehakse tasaarveldused eelmisel kuul makstud tasuga (nt seoses perekonnaliikmete äraolekuga);- saadud summa Eesti kroonides arvestatakse asukohariigi valuutasse ja makstakse teenistujale.Välislähetustasu suurendamise mõte on perekonnaliikmete kaasasolekust tingitud suuremate elamiskulude katmine. Seetõttu ei ole välislähetustasu suurendamine õigustatud, kui teenistuja abikaasa käib tööl või kui perekonnaliikmed ei viibi tegelikult teenistuja asukohariigis – s.o viibivad seal vähem kui 183 päeva lähetusaasta jooksul.VTS § 68 näeb sellegipoolest ette erijuhud, mil teenistuja või tema perekonnaliikmete äraolekust hoolimata siiski jätkatakse suurendatud välislähetustasu maksmist. Need juhud on loetletud ka määruse §-s 11.Kuigi maksmist jätkatakse, võetakse need päevad arvesse perekonnaliikme alalise kohaloleku arvestamisel, märkides need äraoldud päevadena.Eelnõu 3. peatükk käsitleb abikaasatasu.VTS §-s 67 kehtestatud abikaasatasu teenib kolme eesmärki. See võimaldab välislähetuses oleva teenistuja abikaasal teha sissemakseid II samba pensionifondi, on tasuks abikaasa esindustegevuse eest välisesinduses ning võimaldab pisutki kompenseerida töökoha kaotust, mille abikaasaga välislähetusse minek toob üldjuhul kaasa. Abikaasatasu suurus on Eesti kahekordne alampalk.§-d 12–15. Abikaasatasu maksmineSamamoodi kui välislähetustasu makstakse ka abikaastasu abikaasa välislähetuses kaasasoleku ajal, alates käskkirjas määratud kaasasoleku alguse päevast ja lõpetades abikaasa välisesindusest lahkumise kuupäevaga. Abikaasatasu maksmine lõpetatakse, kui abikaasa lahkub asukohariigist, asub elama omaette või asub tööle. Nimetatud asjaoludest on teenistuja kohustatud ministeeriumi teavitama.Abikaasatasu makstakse vaid mittetöötavale abikaasale, so abikaasale, kes ei tee välislähetuses kaasas olles tööd ega osuta teenust, mille eest saab tulumaksuga maksustatavat korrapärast tulu (VTS § 2 p 13). Lisaks avalikule teenistusele ja töölepingu alusel töötamisele on teenuse osutamisena mõeldud ka võlaõiguslikke teenuse osutamise lepinguid, nagu näiteks töövõtu-, käsundus-, maakleri-ja agendilepingud. Korrapärase tulu all on lisaks igakuisele sissetulekule silmas peetud ka muud regulaarset tasu. Näiteks tasu, mis saadakse lepingu alusel kord kolme nädala jooksul, kord kahe kuu jooksul, kord kvartalis, kord poole aasta jooksul jne. Kui kaasasolev abikaasa jätkab töötamist Eestis asuva tööandja heaks või töötab asukohariigis, saab ta palka ega vaja riigi toetust. Palgatöö puudumine on ka üks olulisi tingimusi riigitoetuste saamiseks. Palgast maksab abikaasa asjaomase riigi makse, mis annab talle selles riigis kehtivad sotsiaalsed tagatised. Kaasasoleva mittetöötava abikaasa muud sissetulekud teenistuja välislähetustasu suurendamist ei mõjuta (VTS § 66 lg 4).Teenistuja välislähetustasu kaasasoleva abikaasa eest ei suurendata, kui abikaasa ajutise töötamise või teenuse osutamise eest saadud tulu kvartalis ületab kahekordselt abikaasatasu määra. Sellisel juhul ei maksta abikaasatasu lõppenud kvartalile järgneval kuul.Nii mittetöötava abikaasa eest suurendatav välislähetustasu kui ka abikaasatasu on mõeldud just juhuks, kui abikaasal ei ole muud sissetulekut. Siiski on VTS-is ette nähtud erand (§ 66 lg 4), mille kohaselt teatud summa piiresse jäävate ajutiste töiste sissetulekute puhul välislähetustasu suurendamist endiselt jätkatakse. See põhimõte on üle võetud teistelt riikidelt. Selle kohaselt ei ole välistatud ühekordsed tööd (näiteks ajakirjanduslik kaastöö, loengud ülikoolis), kui nende eest makstav tasu kvartalis ei ole suurem kui kahekordne abikaasatasu. Ka ei ole välistatud sellised sissetulekud, mis ei ole töised. Näiteks pärandus, lotovõit, dividendid jne. Abikaasatasu ei maksta ka siis, kui abikaasa ei viibi püsivalt asukohariigis (VTS § 68 lg 8, määruse § 13). §-s 14 nähakse ette erandid, mil äraolekust olenemata jätkatakse abikaasatasu maksmist.Paragrahvi 14 lõikes 4 käsitletakse VTS § 68 lõikes 5 toodud erandjuhtumit, mil abikaasatasu makstakse ka pärast teenistuja välislähetusest naasmist. Enamasti on välislähetuse lõppemise päev teenistujale teada juba välisesinduse ametikohale asumisel ja see võimaldab teenistuja abikaasal hakata tööd otsima aegsasti enne Eestisse naasmist. Siiski on võimalik, et teenistuja välislähetus lõppeb ootamatult (nt tunnistab asukohariik ta persona non grata’ks või vajatakse teda lähetajaasutuses) ning kui ta naaseb koos perekonnaga, ei pruugi töökoha otsimiseks jääda piisavalt aega. Kuna sellisesse ebasoodsasse olukorda sattumine ei sõltu üldjuhul teenistuja abikaasast endast, nähaksegi ette võimalus jätkata abikaasatasu maksmist, kui abikaasal ei ole õnnestunud tööd leida.Abikaasatasu arvestamise aluseks on teenistuja edastatud andmed abikaasa töötamise ja asukohariigis viibimise kohta (§ 22 kohaselt vastutab tasude arvestamise aluseks olevate andmete õigsuse eest teenistuja; abikaasaga ei ole lähetajal lepingulist suhet, mis võimaldaks nõuda aruandeid). Abikaasatasu on palgale alternatiivne sissetulek, mis mõeldud eelkõige Eesti sotsiaal- ja pensionikindlustuse tagamiseks, seetõttu makstakse see abikaasa arvelduskontole.Kuna abikaasatasu makstakse proportsionaalselt lähetuses kaasasoldud ajaga, siis nähakse § 15 lõikes 4 ette, kuidas vajaduse korral arvutatakse välja tagastatav summa.Määruse 4. peatükk käsitleb teenistuja ning temaga kaasasoleva perekonnaliikme kulude hüvitamist.§ 16. KolimiskuludKolimiskulude hüvitamine on sätestatud samamoodi kui kehtivas korras. Välisministeeriumi senise praktika kohaselt korraldab teenistuja isikliku vara veo asukohariiki ja tagasi ministeerium, tavaliselt riigihanke korras leitud ettevõtja abil. Teenistuja ülesandeks jääb vara pakkida (kui see ei sisaldu teenuse hinnas) ning sihtkohta jõudmisel vastu võtta. Kolimist korraldatakse üks kord lähetusse minekul ja üks kord Eestisse tagasitulekul. Vara edasi-tagasi toimetamist vahepealse aja jooksul kolimiseks ei loeta ning seda Välisministeerium ei korralda ega hüvita; samas on teenistujal võimalik kokkuleppel ministeeriumiga mõne asja järelesaatmiseks kasutada Välisministeeriumist välisesindustesse posti ja kauba toimetamise sõidukit, kui selles on ruumi. Välisministeeriumi praktikas esitab teenistuja kolimise korraldamiseks taotluse, kus on märgitud teenistuja ja tema perekonnaliikmete riigist lahkumise kuupäev, kolitava vara hulk (maht kuupmeetrites), soovitav transpordiviis ning teenuse hind. Kui kasutatakse kolimisfirmat, võtab teenistuja hinna teadasaamiseks ministeeriumi haldusosakonna kaudu riigihanke korras leitud kolimisfirma hinnapakkumise ja soovitavalt ka mõne muu pakkumise; lõpliku valiku tegemisel tuleks eelistada soodsaimat ja odavaimat varianti. Taotlus esitatakse vähemalt kaks kuud enne kavandatavat kolimist.Lõikes 3 nähakse ette veose maht. Üldjuhul hüvitatakse kuni 21 m3 vara vedamise kulud. Kui teenistujal on suur pere, on tal tõenäoliselt rohkem asju, mistõttu antakse talle võimalus kolida ka suuremas mahus. Muudel juhtudel hüvitatakse suurema mahuga vara vedamise kulu vaid põhjendatud juhul Välisministeeriumi haldusküsimuste asekantsleri või, koosseisuvälise diplomaadi puhul, lähetajaministeeriumi kantsleri kirjalikul nõusolekul. Põhjendatud juhuks loetakse siin näiteks ka see, kui teenistujale on lähetusse minekul lubatud rohkem vara kaasa võtta.Lõige 5 käsitleb teenistuja vara kindlustamist kolimise ajal. Senini ei ole vara kindlustamist reguleeritud ja kuigi vara ei kindlustata alati, tuleks seda siiski pidada soovitavaks. Mõne kolimisfirma puhul on hinna sees ka kindlustus. Viimase aasta põhjal võib öelda, et Välisministeeriumi teenistujate vara on üldiselt kindlustatud 200–300 tuhande krooni väärtuses (kindlustusmakse u 1000 krooni). Samas on olnud juhtumeid, kui teenistuja on võtnud kaasa kunstikogu või muud vara, mille kindlustamine on oluliselt kallim, ja seetõttu peame vajalikuks sätestada kindlustushüvitise ülempiiri. Praktikas tähendab see, et kui teenistuja soovib oma vara kindlustada suurema summa ulatuses, maksab ta osa kindlustusest ise.Kuna kogu vara kohaletoimetamine mõnesse kaugemal asuvasse riiki võib võtta kaua aega, antakse teenistujale analoogselt kehtiva korraga võimalus hädavajalikud esemed lennukisse kaasa võtta lõike 6 alusel.§ 17. MajutuskuludVTS-s on majutuse kohta kaks volitusnormi: VTS § 65 lõige 1 sätestab, et majutuskulud hüvitatakse Vabariigi Valitsuse kehtestatud tingimustel ja korras, ning § 64 näeb ette, et eluruumi suuruse normid, selle andmise ning kulude hüvitamise alused ja korra kehtestab välisminister. Kuna üldjuhul majutatakse esinduse teenistujad üüritud eluruumidesse (Eesti riigi omandis olevaid eluruume on välismaal väga üksikuid; teenistujate majutamine majutusasutusse on tavaliselt ajutine ja väga lühiajaline lahendus) ning välisministrile antav volitus on oluliselt täpsem, siis antakse käesolevas paragrahvis vaid teenistujale hüvitatavate kulude loetelu. Hüvitamise tingimused nähakse ette välisministri asjakohastes määrustes teenistuja eluruumi ning esinduse juhi residentsi kohta. Viimane määrus kehtestatakse “Välissuhtlemisseaduse” alusel.§ 18. Kindlustus ja ravikuludRavikulude hüvitamise (nagu ka enamiku teiste VTS-s ette nähtud hüvitiste) eesmärk on tagada, et teenistuja ei satuks välisriigis ebasoodsamasse olukorda, võrreldes Eestis töötamisega. Kuna teenistujad ja nende pered viibivad välisriigis pikka aega, on ravikulude hüvitamise otstarbekaimaks vormiks teenistuja kindlustada. Välisministeerium kasutab selleks riigihanke korras leitud kindlustusfirma teenust. Kindlustusega kaetud kulud loetletakse lõikes 2. Kuna teenistuja kindlustamine kõigi võimalike haigusjuhtude vastu oleks väga kallis, nähakse lõikes 3 ette, et raviteenuste puhul, mida kindlustus välisriigis ei kata, kuid mis on kantud Vabariigi Valitsuse määrusega kinnitatud Eesti Haigekassa tervishoiuteenuste loetellu hüvitatakse sellise teenuse kulud teenistujale esitatud arvete alusel.Eraldi on välja toodud raseduse ja sünnitusega seoses tekkinud kulud. Välisministeerium on kaalunud ka raseduse ja sünnituse hõlmamist teenistujatele üldiselt antava kindlustusega, kuid kuna see teeks kogu teenuse oluliselt kallimaks, soovitame edaspidi, et teenistuja või tema perekonnaliige sõlmiks vajaduse korral asjakohase kindlustuslepingu ise ning ministeerium hüvitab selle hiljem. Praktikas on nii juba ka toimitud.§ 19. Koolieelse lasteasutuse tasu või lapsehoidja palga hüvitaminePraegu kehtiva korra kohaselt kannab koolieelse lapsehoiu kulud teenistuja. Eestis hüvitab lasteasutuste kulud suures osas riik ja kohalik omavalitsus. Nii näiteks moodustab Tallinnas lapsevanema makstav 250 krooni umbes 5% lasteaiakoha maksumusest. Välisriigis maksavad lapsevanemad üldjuhul palju suuremaid summasid. Näiteks on lasteaia kuutasu Norras ligi 8000 krooni, Rootsis 1600 krooni. Mõnes riigis sõltub kuutasu vanemate sissetulekust. Isegi riikides, kus osa lasteaiakoha maksumusest kannab riik või omavalitsus, ei pruugi Eesti teenistujate lapsed sellistesse lastaedadesse pääseda lasteaiakohtade nappuse tõttu. Nii mõneski Lääne-Euroopa riigis tuleb laps “lasteaiajärjekorda” panna juba sündides; teisal on jällegi sätestatud, et doteeritud lasteaiakohtadele ei võeta välismaalasi.Koolieelse lasteasutuse või lapsehoidmise tasu on ette nähtud ka paljude teiste riikide välisteenistuses.Selleks, et mitte panna lapsevanemaid Eesti oludega võrreldes palju ebasoodsamasse olukorda, on eelnõus ette nähtud lapsehoiukulude hüvitamine 50% ulatuses. Kui vanem on välislähetuses ilma abikaasa või muu isikuta, kes võiks last hoida, hüvitatakse 90% lapsehoiu kuludest. Välistamaks võimalust, et teenistuja sõlmib lapsehoidmise lepingu mõne oma perekonnaliikmega, on ette nähtud, et sellisele isikule lapsehoidja palka ei hüvitata. Lähisugulasteks loetakse siin, analoogiliselt “Korruptsioonivastase seadusega,” teenistuja lähimaid perekonnaliikmeid, so vanemaid, vanavanemaid, õdesid-vendi, lapsi ja lapselapsi.Üksikjuhtumite korral, mil teenistuja peab töökohustuste tõttu eemal viibima (nt mitmesse riiki akrediteeritud diplomaadi mitmepäevane lähetus) või on laps haige ega saa lasteaeda minna, võidakse hüvitada teenistujale lapsehoidmise kulu 90% ulatuses. Kui Eestis on enamikul lapsevanematel võimalik laps ajutiselt kellegi hoolde jätta, siis esinduse töötajatel tavaliselt sellist toetavat sotsiaalset võrgustikku ei ole. Siinkohal on oluline rõhutada, et nii mõneski riigis on keelatud last kas või lühikeseks ajaks üksi jätta. Niisuguste normidega arvestades on kehtestatud ka lapse, kelle lapsehoidmise kulud võidakse hüvitada vanusepiiriks 12 aastat.§ 20. Hariduse omandamise kulude katmine või hüvitamineLaste koolikulud kaetakse välisesinduse teenistujatele ka praegu. Samas on hüvitamise regulatsioon (määrus diplomaatide välisteenistustasu ja hüvituste kohta) üsna üldsõnaline, nähes lisaks õppemaksule ja õppematerjalile ette “muud kohustuslikud koolikulud”. Seega sõltub kulude hüvitamine praegu suuresti lapsevanema põhjendamis- ja veenmisoskusest. Eelnõu autorid on seisukohal, et välismaal koolis käimisega ei peaks kaasnema põhjendamatuid soodustusi Eestis õppimisega võrreldes ning nii nähakse selles määruses ette ammendav hüvitatavate kulude loetelu. Sinna hulka kuuluvad eelkõige õppemaks ning sellega seotud deposiidid (kõige suurem Välisministeeriumi makstud õppemaks on olnud üle 300 000 krooni aastas; üldjuhul on see ligikaudu 100 000 krooni) ja kooli antud kohustuslikud õppematerjalid (nagu õpikud). Muid kooliga seotud kulutusi – pliiatsid, vormiriided, huviringid jms – ei hüvitata. Kui kool määrab lapsele õppekeele järeleaitamistunnid, hüvitatakse ka need. Erandjuhul on võimalik hüvitada ka lapse transpordikulud, eelkõige juhul, kui kool on teenistuja elukohast väga kaugel (Välisministeeriumi praktikas on juhus, mil teenistuja laps pidi koolis käima lähetuskoha naaberriigis). Hüvitise maksmine sõltub lapse vanusest ja koolikohustuse algusest asukohariigis. Üldiselt hüvitatakse hariduse omandamise kulud alates lapse 5. eluaastast; kui asukohariigis algab koolikohustus varem, mistõttu laps peab minema kohalikku üldhariduskooli, hüvitatakse ka noorema kui viieaastase lapse koolikulud.Kuna Eesti välisteenistuses kehtib karjäärisüsteem, võib eeldada, et lapse vanem on karjääri jooksul välislähetuses mitu korda. Lapse haridustee jätkumise võimaldamiseks Eestis ja teistes riikides on oluline, et kooli valikul ei lähtutaks mitte ainult selle maksumusest või mugavusest. § 21. ReisikuludSelles paragrahvis käsitletakse nii puhkusele sõitu (VTS § 65 lg 1 p 6), lähetusse minekut ja sealt tagasitulekut (§ 65 lg 1 p 1) kui ka perekonnaliikmete küllatulekut (§ 68 lg 10). Jällegi kehtib põhimõte, et hüvitatakse odavaim pilet või muu sõidukulu.Nagu praegugi, hüvitatakse teenistujale ja tema perekonnaliikmetele lähetusse suundumise ja sealt tagasi Eestisse tulemisega seotud kulud. Eestisse puhkusele ja tagasi sõidu kulu hüvitamist on õigus kasutada üks kord lähetusaasta jooksul (s.o hüvitisi ei maksta osade kaupa ega lähetusaastate eest ette või tagantjärele). Hüvitise saamiseks ei pea teenistuja ja perekonnaliikmed reisima koos.Kui kaasasolevatele perekonnaliikmetele hüvitatakse puhkuselesõidu kulud, siis teenistujale, kelle perekonnaliikmed ei ole temaga kaasas, hüvitatakse samadel alustel perekonnaliikmete küllasõidu kulud.Hüvitatavate kulude all on silmas peetud ennekõike sõidupileteid või kütust (isikliku autoga reisimisel). Samas võib mõnel juhul olla õigustatud ka muude reisikulude hüvitamine. Seepärast nähakse ette, et kavandatavad kulutused tuleb lähetajaasutusega eelnevalt kooskõlastada. Kulud hüvitatakse tegelike ja kuludokumentidega tõestatud kulude ulatuses.Kuna puhkusele- ja küllasõidu kulude hüvitis on seotud lähetuses veedetud ajaga, nähakse ette nende kulude proportsionaalne hüvitamine. Näiteks kui lähetustähtaeg on kolm ja pool aastat, siis hüvitatakse puhkusele sõit täies ulatuses kolmel lähetusaastal ning viimasel 50% ulatuses.Samamoodi kehtiva korraga nähakse ette võimalus taotleda sõidukulude hüvitamist erakorraliste asjaolude korral, mis nõuavad teenistuja vältimatut Eestis viibimist (lõige 5). Sellise võimaluse annab ka VTS § 68 lõige 9. Ka võib selle lõike alusel käsitleda juhtumeid, kui näiteks teenistusülesannete laadi või asukohariigi olusid arvestades on põhjendatud teenistuja puhkuselesõit rohkem kui kord aastas.Eelnõu 5. peatükis nähakse ette vastutus ja määruse jõustumine§ 22. VastutusKäesolevas paragrahvis on sätestatud, et tasude ja hüvitiste õige väljamaksmise eest vastutab välisesinduse juht ning erialadiplomaadi või koosseisuvälise teenistuja puhul lähetajaministeeriumi kantsler. Tasude arvutamise aluseks olevate andmete õigsuse eest vastutab aga teenistuja.Eelnõu terminoloogiaEelnõus kasutatakse VTS ning teiste Eesti õigusaktide terminoloogiat. Uusi mõisteid eelnõuga ei looda, kuid täpsemalt määratletakse VTS-s kasutatav lähetusaasta mõiste. Eelnõu § 2 kohaselt loetakse lähetusaasta alguseks välislähetuse alguse kuupäev.Eelnõu vastavus Euroopa Liidu õiguseleEuroopa õigus ei reguleeri eelnõus käsitletud küsimusi.Määruse mõjudEelnõu jõustumine korrastab mitmesuguste lähetustasude regulatsiooni ja praktikat ning võimaldab kõigile teenistujatele – nii diplomaatidele, erialadiplomaatidele kui ka haldusteenistujatele – kohaldada ühtseid põhimõtteid. Hüvitistega seonduvad põhimõtted sätestatakse ühes määruses, mis annab neist parema ülevaate ja hõlbustab arusaamist.Määruse rakendamise kulud ja eeldatavad tuludTehtud kalkulatsioonide põhjal suureneks riigieelarve kulu määruse jõustumisel võrreldes varasemaga järgmiselt. Abikaasatasude maksmiseks (uus tasuliik) on kavandatud 10,6 miljonit krooni arvestusega, et 2007.aastal on miinimumpalk 3300 krooni. Juhul, kui miinimumpalk peaks suurenema näiteks 4050-ni, siis oleks lisakulu 13 miljonit ja vaja läheb täiendavaid vahendeid. Välislähetustasude suurendamine maksab ca. 8,5 miljonit krooni, kaasasoleva lapse koolieelse lasteasutuse tasu hüvitamiseks on kavandatud 2 miljonit krooni. Kokku on suurenemine 21,1 miljonit. Muud hüvitised (kolimiskulud, reisikulud, kulud eluruumide üürimisele, laste koolituskulud jne.) võrreldes käesoleva aastaga olulist täiendavat kulu kaasa ei too.Määruse jõustumineMäärus jõustub koos „Välisteenistuse seaduse” jõustumisega 1. jaanuaril 2007.Eelnõu kooskõlastamineEelnõu esitati kooskõlastamiseks teistele ministeeriumidele eelnõude elektroonilise kooskõlastamise süsteemi e-Õigus kaudu. Eelnõu kooskõlastasid Haridus- ja Teadusministeerium, Kaitseministeerium, Kultuuriministeerium, Majandus- ja Kommunikatsiooniministeerium, Rahandusministeerium ning Sotsiaalministeerium. Selgitused kooskõlastamisel tehtud märkuste arvestamise või arvestamata jätmise kohta on toodud seletuskirjale lisatud tabelis.Urmas PaetVälisministerTrükiEdasta e-postiga	Jäta meelde ja levita del.icio.us Facebook Google Twitter Reisi- ja konsulaarinfo


Kooperatiivsete, riiklik-kooperatiivsete ja ühiskondlike organisatsioonide vara taasriigistamise ja erastamise kohta – Riigi Teataja
Kooperatiivsete, riiklik-kooperatiivsete ja ühiskondlike organisatsioonide vara taasriigistamise ja erastamise kohta
Kooperatiivsete, riiklik-kooperatiivsete ja ühiskondlike organisatsioonide vara taasriigistamise ja erastamise kohta - sisukord
§ 1 Seaduse ülesanded ja objekt
§ 2 Kohustatud subjektid
II Taasriigistamine
§ 3 Taasriigistamisele kuuluv vara ja selle kindlaksmääramine
§ 4 Taasriigistamise otsustamine ja korraldamine
§ 5 Taasriigistatud vara valdamine ja kasutamine
III Erastamine
§ 6 Erastamisele kuuluv vara ja selle kindlaksmääramine
§ 61 Eluruumide erastamine
§ 7 Erastamise korraldamine
§ 8 Vara erastamisest laekunud summade kasutamine
IV Majanditevaheliste organisatsioonide reorganiseerimise erisused
§ 9 Majanditevaheliste organisatsioonide vara
§ 10 Osade kindlaksmääramine majanditevaheliste organisatsioonide varas
§ 11 Majanditevaheliste organisatsioonide reorganiseerimine
§ 12 Käesoleva seaduse rakendamine ja jõustumine
Vastu võetud 04.06.1992
RT 1992, 24, 337
jõustumine 04.06.1992
23.02.1993 RT I 1993, 11, 173 03.03.1993
20.12.1995 RT I 1996, 2, 28 20.01.1996
§ 1. Seaduse ülesanded ja objekt
(1) Käesolev seadus määrab kindlaks 1991. aasta 13. juuni Eesti Vabariigi omandireformi aluste seaduse (edaspidi Alused) §-dest 40 ja 42 tuleneva kooperatiivsete, riiklik-kooperatiivsete ja ühiskondlike organisatsioonide, sealhulgas majanditevaheliste organisatsioonide vara ning nende vara osastamise teel moodustatud uute organisatsioonide vara taasriigistamise ja erastamise korra.
(2) Seaduse objektiks on käesoleva seaduse jõustumise hetkel kohustatud subjekti omandis olev taasriigistamisele ja erastamisele kuuluv vara.
§ 2. Kohustatud subjektid
(1) Kohustatud subjektid käesoleva seaduse tähenduses on ETKVL-i süsteemi organisatsioonid, ühiskondlikud massiorganisatsioonid (ametiühingud jm.), majanditevahelised organisatsioonid, samuti muud kooperatiivsed ja ühiskondlikud organisatsioonid ja nende ühendused ning nende reorganiseerimise või nende vara osastamise teel moodustatud uued organisatsioonid.
(2) Kolhooside, sealhulgas kalurikolhooside vara taasriigistamist ja erastamist reguleeritakse 1992. aasta 11. märtsi Eesti Vabariigi põllumajandusreformi seaduse ja sellest tulenevate normatiivaktidega.
(3) Kohustatud subjektideks olevad organisatsioonid määrab kindlaks ja kinnitab nende nimekirja Eesti Vabariigi Valitsus kolme kuu jooksul käesoleva seaduse vastuvõtmisest arvates, teatades kohustatud subjektile tema nimekirja kandmisest kümne päeva jooksul. Hilisem nimekirja täiendamine on kehtetu. Kohustatud subjekt kustutatakse nimekirjast Vabariigi Valitsuse otsusega pärast seda, kui on lõpule viidud tema vara taasriigistamine või erastamine.
II. osa Taasriigistamine
§ 3. Taasriigistamisele kuuluv vara ja selle kindlaksmääramine
(1) Taasriigistamisele võib kuuluda kohustatud subjektidele tasuta üle antud riigivara (asja tähenduses), mis on säilinud endisel individualiseeritaval kujul ning mis jäetakse riigi omandusse Eesti Vabariigi kui terviku sotsiaalse ja majandusliku arengu tagamiseks või antakse munitsipaalomandusse.
(2) Taasriigistamisele kuuluv vara määratakse kindlaks kohustatud subjekti vara inventeerimise käigus.
(3) Taasriigistamisele kuulub ka taasriigistamise kohustatud subjektile tasuta üle antud õigusvastaselt võõrandatud vara, mida ei tagastata õigustatud subjektile seetõttu, et selle eest maksti talle riigi poolt kompensatsiooni.
[RT I 1999, 27, 386 - jõust. 27.03.1999]
§ 4. Taasriigistamise otsustamine ja korraldamine
(1) Vara taasriigistamise otsustab Eesti Vabariigi Valitsuse poolt määratud organ. Otsuses määratakse kindlaks taasriigistatav vara, kohustatud subjekti poolt vara riigile üleandmise tähtajad ning vara edasise valdamise ja kasutamise kord.
(3) Vara antakse üle akti alusel, millele kirjutavad alla kohustatud subjekti esinda ning Eesti Vabariigi Valitsuse poolt määratud organi esindaja.
(4) Omandiõigus taasriigistatavale varale läheb üle vara üleandmise akti alusel, milles sätestatakse omandiõiguse ülemineku kuupäev ning sellega seotud õigused ja kohustused.
§ 5. Taasriigistatud vara valdamine ja kasutamine
(1) Eesti Vabariigi Valitsuse poolt määratud organ määrab taasriigistatud vara valdaja ja kasutaja.
(2) Kui kohustatud subjekti omanduses olev taasriigistatav vara on vajalik kohustatud subjekti põhifunktsioonide täitmiseks, võib Eesti Vabariigi Valitsuse poolt määratud organ jätta taasriigistatud vara lepingulistel alustel kohustatud subjektide valdusse ja kasutusse.
(3) Taasriigistatav vara võidakse kohaliku omavalitsuse taotlusel anda Eesti Vabariigi Valitsuse otsusel munitsipaalomandusse, kui see on vajalik kohaliku haldusüksuse elanikkonna sotsiaalseks ja kultuuriliseks teenindamiseks.
III. osa Erastamine
§ 6. Erastamisele kuuluv vara ja selle kindlaksmääramine
(1) Kohustatud subjektide omanduses olev erastamisele kuuluv vara määratakse kindlaks kohustatud subjekti vara inventeerimise käigus. Inventuuri viib läbi Eesti Vabariigi Valitsuse poolt määratud organ, kellele kohustatud subjekt peab esitama inventuuri läbiviimiseks vajalikud andmed.
(2) Inventuuri tulemusena tehakse kindlaks:
1) õigusvastaselt võõrandatud vara;
2) kohustatud subjekti liikmete ja osanike osamaksud,liikmemaksud ja muud liikmete ja osanike maksed, mille arvel on finantseeritud kohustatud subjekti tegevust;
3) riigi poolt, kaasa arvatud endise NSV Liidu ja tema organisatsioonide poolt tasuta üle antud vara, sealhulgas riiklikud kapitaalmahutused ja muud rahalised vahendid;
4) teiste isikute osa kohustatud subjekti varas;
5) ülejäänud vara.
(3) Erastamisele kuuluva vara rahaline väljendus arvestatakse järgmiselt:
2. lõike punktis 3 nimetatud vara väärtuses lahutatakse taasriigistatava vara väärtus; saadud vahele liidetakse punkti 3 proportsionaalne osa punktide 1-4 summast punktis 5 nimetatud ülejäänud varas.
(4) Eesti Vabariigi Valitsuse poolt määratud organ otsustab erastamisele kuuluva vara koosseisu võimalikult tervikvarana (asja tähenduses), lähtudes käesoleva paragrahvi 3. lõike alusel arvutatud vara rahalisest väljendusest.
(5) Käesoleva paragrahvi 4. lõikes nimetatud vara kuulub erastamisele, kui kohalik omavalitsus ei kasuta ostueesõigust vastavalt kohaliku omavalitsuse korralduse seaduse § 34 4. lõikele.
(6) Kui erastatav vara moodustub kohustatud subjekti omanduses oleva, kuid erastatava ja taasriigistatava vara hulka mittekuuluva varaga tervikvara, siis asutatakse Eesti Vabariigi Valitsuse poolt määratud organi ja kohustatud subjekti kokkuleppel ühise omandiõiguse teostamiseks juriidiline isik. Kui kokkulepet ei saavutata, kuulub kohustuslikule erastamisele ka kohustatud subjekti osa selles tervikvaras. Kui riigi osa on tervikvaras vähem kui pool ja tervikvara on vajalik kohustatud subjekti põhifunktsioonide täitmiseks, on kohustatud subjektil õigus riigile kuuluv osa välja osta.
§ 61. Eluruumide erastamine
Kohustatud subjekti omandis olevad elamud ning korterid määratakse kindlaks ja erastatakse eluruumide erastamise seaduses sätestatud alustel ja korras.
§ 7. Erastamise korraldamine
Käesoleva seaduse § 6 järgi kindlaksmääratud erastamisele kuuluv vara erastatakse kui riigi vara vastavalt. Alustele ning sellest tulenevatele riigi vara erastamist reguleerivatele normatiivaktidele.
§ 8. Vara erastamisest laekunud summade kasutamine
(1) Vara erastamisest laekunud summad jagatakse seaduse kohaselt kui riigi vara erastamisest laekuv raha, kui seadusest ei tulene teisiti.
(2) Käesoleva seaduse § 6. lõikes kirjeldatud tervikvara erastamise korral kuulub erastamisest laekunud summast kohustatud subjektile proportsionaalne osa temale kuulunud osast erastatavas tervikvaras.
IV. osa Majanditevaheliste organisatsioonide reorganiseerimise erisused
§ 9. Majanditevaheliste organisatsioonide vara
Majanditevaheliste organisatsioonide vara käesoleva seaduse tähenduses on ka majanditevaheliste organisatsioonide ühenduste, samuti majanditevaheliste organisatsioonide reorganiseerimisel või nende vara osastamise teel moodustatud uute organisatsioonide ning nende koosseisus olevate ettevõtete vara.
§ 10. Osade kindlaksmääramine majanditevaheliste organisatsioonide varas
(1) Majanditevaheliste organisatsioonide varast kuulub taasriigistamisele ja erastamisele vara, mis määratakse kindlaks vastavalt käesoleva seaduse II ja III peatükile.
(2) Majanditevaheliste organisatsioonide vara osastamisel füüsiliste isikute poolt seaduslikus korras omandatud aktsiad või osatähed jäetakse nende isikute omandusse. Isikutel, kellele on arvestatud tööosak majanditevahelise organisatsiooni varast, on õigus rahvakapitali obligatsioonidele ja teistele riigi poolt erastamiseks väljaantavatele väärtpaberitele (osakutele) ainult selles ulatuses, mille võrra rahvakapitali obligatsioon või muu väärtpaber on suurem tööosakust.
(3) 1. ja 2. lõikes nimetatud vara hulka mittekuuluv vara kuulub erastamisele kui riigi vara või antakse üle majanditevaheliste organisatsioonide osanike õigusjärglastele või moodustatakse 1. ja 2. lõikes nimetatud vara ning osanikele kuuluva vara baasil juriidiline isik ühise omandiõiguse teostamiseks.
(4) Erastamisest laekunud summad, millest on maha arvatud erastamise kulud, jaotatakse majanditevahelise organisatsiooni osanike vahel proportsionaalselt osanike osamaksetele.
§ 11. Majanditevaheliste organisatsioonide reorganiseerimine
(1) Taasriigistamine ja erastamine toimub vastavalt käesolevale seadusele.
(2) Käesoleva seaduse § 10 3. lõikes sätestatud majanditevahelise organisatsiooni reorganiseerimise otsustavad ühisel kokkuleppel omanikud (riik, füüsilised isikud ja teised osanikud).
(3) Kui kokkulepet ei saavutata, erastatakse majanditevahelise organisatsiooni vara kui riigi vara vastavalt Alustele ja teistele sellest tulenevatele normatiivaktidele.
V. osa Lõppsätted
§ 12. Käesoleva seaduse rakendamine ja jõustumine
(1) Käesoleva seaduse rakendamist korraldab Eesti Vabariigi Valitsus.
(2) Kui kohustatud subjekt ei ole käesoleva seaduse § 2 3. lõikes nimetatud tähtajaks kohustatud subjektide nimekirja kantud, on tal õigus pärast selle tähtaja möödumist käsutada põhivahendeid, viia läbi üldises korras reorganiseerimine või likvideerimine. Nimekirja kantud kohustatud subjektil tekib nimetatud õigus pärast taasriigistatava või erastatava vara kindlaksmääramist.
(3) Käesolev seadus jõustub vastuvõtmise päevast.


Tallinna Haridusameti põhimäärus – Riigi Teataja
Tallinna Haridusameti põhimäärus
Tallinna Haridusameti põhimäärus - sisukord
§ 3 Sümboolika, pitsat, pangakonto ja eelarve
§ 4 Ameti moodustamine, tegevuse lõpetamine ja aruandlus
§ 10 Põhimääruse kehtetuks tunnistamine
RT IV, 27.06.2013, 121
Vastu võetud 22.02.2007 nr 4
Määrus kehtestatakse kohaliku omavalitsuse korralduse seaduse § 22 lõike 1 punkti 34 ja Tallinna põhimääruse § 52 lõike 2 ja lõike 7 alusel.
(1) Tallinna Haridusamet (edaspidi amet) on Tallinna linna ametiasutus.
(2) Ameti ametlik nimi on Tallinna Haridusamet.
Amet asub aadressil Estonia puiestee 5a, 10143 Tallinn.
§ 3. Sümboolika, pitsat, pangakonto ja eelarve
§ 4. Ameti moodustamine, tegevuse lõpetamine ja aruandlus
(1) Ameti moodustab, korraldab ümber ja tegevuse lõpetab ning tema põhimääruse kinnitab ja teeb selles muudatusi Tallinna Linnavolikogu (edaspidi linnavolikogu) Tallinna Linnavalitsuse (edaspidi linnavalitsus) ettepanekul.
Ameti tegevusvaldkonnaks on haridusküsimuste korraldamine Tallinnas ning üld-, kutse- ja huvialahariduse administreerimine linna munitsipaalharidusasutustes ning teistes ameti hallatavates asutustes.
1) ameti hallatavate asutuste võrgu arengusuundade kujundamine, ettepanekute tegemine linnavalitsusele ameti hallatavate asutuste asutamiseks, ümberkorraldamiseks, ümberkujundamiseks ja tegevuse lõpetamiseks;
2) ameti pädevusse kuuluvates küsimustes Tallinna õigusaktide väljatöötamine;
3) munitsipaalharidusasutuse juhi vaba ametikoha täitmiseks korraldatava avaliku konkursi läbiviimine;
4) ameti hallatavate asutuste juhtide nõustamine ja juhendamine ning vajadusel nende koolituse koordineerimine;
5) ameti hallatavate asutuste kvaliteedisüsteemi toimimise tagamine ja selle arendamine;
6) laste ja vanemate nõustamine;
7) erivajadustega laste nõustamine ja õpetamise korraldamine;
8) haridusürituste korraldamine;
9) koolieelsetes lasteasutustes käivate laste ja üldhariduskoolides õppivate õpilaste arvestuse pidamine;
10) haridusalase rahvusvahelise koostöö arendamine ja koordineerimine;
11) ameti haldusala eelarve projekti koostamine;
12) ameti ja ameti hallatavate asutuste eelarvete kinnitamine;
13) ameti haldusala aruandluse koostamine ja esitamine vastavalt kehtestatud korrale;
14) ameti ja ameti hallatavate asutuste raamatupidamisarvestuse korraldamine kooskõlas Eesti Vabariigi hea raamatupidamistavaga;
15) linnavara valitsemine ameti haldusalas;
16) riigi ja Tallinna õigusaktide täitmise kontrollimine ameti hallatavates asutustes.
5) moodustada komisjone ja töögruppe;
9) anda erialaseid konsultatsioone, korraldada õppusi ja seminare, teha ekspertiise ja analüüse;
10) osaleda riiklikes ja rahvusvahelistes projektides, programmides ning koostöös;
10) kinnitab ameti asjaajamise korra, sisekorraeeskirja ja ameti haldusala raamatupidamise sise-eeskirja;
11) esindab ametit ilma täiendavate volitusteta suhetes füüsiliste ja juriidiliste isikutega.
(3) Ameti juhataja äraolekul asendab teda teenistuse direktor - ameti juhataja asetäitja või mõni muu juhataja poolt määratud ametnik.
(2) Ameti struktuuriüksusteks on teenistused ja osakonnad, mille täpsemad ülesanded ja pädevus määratakse juhataja kinnitatavate teenistuste ja osakondade põhimäärustega.
Tallinna Linnavolikogu 30. novembri 2000 määrus nr 46 "Tallinna Haridusameti põhimääruse kinnitamine" tunnistatakse kehtetuks.
Määrus jõustub 1. märtsil 2007.


Uute psühhoaktiivsete ainete varajase hoiatuse infosüsteemi põhimäärus – Riigi Teataja
Uute psühhoaktiivsete ainete varajase hoiatuse infosüsteemi põhimäärus
Uute psühhoaktiivsete ainete varajase hoiatuse infosüsteemi põhimäärus - sisukord
§ 1 Infosüsteemi asutamine, pidamise eesmärk ja nimetus
§ 2 Infosüsteemi vastutav töötleja
2 Infosüsteemi ülesehitus ja andmete koosseis
§ 4 Infosüsteemi andmete kaitse
§ 7 Infosüsteemi andmeandjad
§ 8 Andmete õigsuse tagamine, andmete muutmine ja ebaõigete andmete parandamine
§ 9 Logiandmete pidamine
4 Juurdepääs andmetele, andmete väljastamine ning säilitamine ja arhiveerimine
§ 10 Andmete väljastamine ja juurdepääs infosüsteemi andmetele
§ 11 Infosüsteemi kantud andmete säilitamine ja arhiveerimine
5 Infosüsteemi järelevalve, rahastamine ja lõpetamine
§ 12 Infosüsteemi järelevalve
§ 13 Infosüsteemi rahastamine
§ 14 Infosüsteemi lõpetamine
RT I, 12.03.2019, 18
Vastu võetud 06.03.2019 nr 13
Määrus kehtestatakse narkootiliste ja psühhotroopsete ainete ning nende lähteainete seaduse § 101 lõike 2 alusel.
§ 1. Infosüsteemi asutamine, pidamise eesmärk ja nimetus
(1) Uute psühhoaktiivsete ainete varajase hoiatuse infosüsteem (edaspidi infosüsteem) on narkootiliste ja psühhotroopsete ainete ning nende lähteainete seaduse alusel asutatud infosüsteem.
(2) Infosüsteemi peetakse uusi psühhoaktiivseid aineid (edaspidi aine) käsitleva teabe jälgimiseks, nendega seotud riskide hindamiseks ja kontrollmeetmete rakendamiseks ning teabe vahetamiseks ametkondade vahel.
(3) Infosüsteemi ametlik nimetus on uute psühhoaktiivsete ainete varajase hoiatuse infosüsteem.
(4) Infosüsteemi ingliskeelne nimetus on Early-Warning System on New Psychoactive Substances.
§ 2. Infosüsteemi vastutav töötleja
Infosüsteemi vastutav töötleja on Tervise Arengu Instituut.
2. peatükk Infosüsteemi ülesehitus ja andmete koosseis
(1) Infosüsteem koosneb:
1) foorumipõhisest veebikeskkonnast;
2) aktiivandmebaasist;
(2) Infosüsteemi peetakse ühetasandilise infosüsteemina.
§ 4. Infosüsteemi andmete kaitse
(1) Infosüsteemi turvaklass on K0T1S1.
(2) Infosüsteemi turbeaste on madal (L).
(1) Aine identifitseerimiseks ja teistest ainetest eristamiseks kantakse infosüsteemi järgmised teadaolevad andmed:
4) teave aine analüüsi tulemuste kohta riiklikus ekspertiisiasutuses.
(2) Aine tootmise, levitamise ja käitlemise kohta kantakse infosüsteemi järgmised teadaolevad andmed:
1) aine konfiskeerimise sagedus, konfiskeeritud kogused, päritolumaa;
2) aine tootmise viisid;
3) aine levitamise viisid;
4) teave aine varasema esinemise kohta Eestis;
5) teave käitlemispiirangute kohta Euroopa Liidu liikmesriikides ja mujal maailmas;
6) teave aine hinna kohta.
(3) Aine kasutamise kohta kantakse infosüsteemi järgmised teadaolevad andmed:
1) teave aine kasutajate ja kasutussituatsioonide kohta;
2) aine manustamise viisid;
3) aine seaduslik kasutus;
4) aine ebaseaduslik kasutus.
(4) Aine farmakoloogilise toime kohta kantakse infosüsteemi järgmised teadaolevad andmed:
1) aine toime inimesele;
2) sõltuvuse tekitamise risk ja võrdlus ainega, mis on juba kantud narkootiliste ja psühhotroopsete ainete ning nende lähteainete seaduse § 31 lõike 1 alusel kehtestatud narkootiliste ja psühhotroopsete ainete nimekirja;
3) teave aine tarvitamisega seotud võimalike tervisekahjustuste ja -riskide kohta.
(5) Infosüsteemi lisatakse ettepanek aine suhtes käitlemispiirangute rakendamiseks koos põhjendusega.
Infosüsteemi andmetel on informatiivne tähendus.
§ 7. Infosüsteemi andmeandjad
(1) Infosüsteemi andmeandjateks on narkootiliste ja psühhotroopsete ainete ning nende lähteainete seaduse §-s 102 nimetatud asutused.
(2) Andmeandjad esitavad infosüsteemi andmed narkootiliste ja psühhotroopsete ainete ning nende lähteainete seaduse §-s 102 sätestatud korras 14 päeva jooksul andmete saamisest arvates.
§ 8. Andmete õigsuse tagamine, andmete muutmine ja ebaõigete andmete parandamine
(1) Infosüsteemi esitatud andmete õigsuse eest vastutab andmeandja.
(2) Kui vastutav töötleja tuvastab andmekogus ebaõigeid andmeid või kui talle on nendest teatatud, korraldab ta viivitamata andmete parandamise, lisades võimaluse korral infosüsteemi kirje või selgituse andmete parandamise põhjuse kohta.
(3) Vastutaval töötlejal on õigus esitada andmeandjale järelepärimisi, kui on tekkinud kahtlus andmete tõepärasuses.
(4) Andmete muutmiseks esitab andmeandja infosüsteemi viivitamata uued andmed.
(5) Infosüsteemist väljastatavate andmete õigsuse eest vastutab vastutav töötleja.
§ 9. Logiandmete pidamine
Infosüsteemi vastutav töötleja tagab andmete töötlemise logi koos töötlemise kuupäeva, kellaaja ning töötlemistoimingu teinud isiku andmetega.
4. peatükk Juurdepääs andmetele, andmete väljastamine ning säilitamine ja arhiveerimine
§ 10. Andmete väljastamine ja juurdepääs infosüsteemi andmetele
(1) Infosüsteemis sisalduvad andmed on juurdepääsupiiranguga ning tunnistatud asutusesiseseks kasutamiseks mõeldud andmeteks.
(2) Juurdepääs infosüsteemi kantud andmetele on narkootiliste ja psühhotroopsete ainete ning nende lähteainete seaduse §-s 102 nimetatud asutustel üksnes seadusega antud õiguse olemasolul seadusega kindlaks määratud ülesannete täitmiseks ning kooskõlas andmete töötlemise ja infosüsteemi kandmise eesmärgiga.
(3) Välisriigile võib andmeid väljastada Euroopa Liidu õigusest tuleneva kohustuse täitmiseks või välislepingus ettenähtud juhtudel ja korras.
(4) Infosüsteemile juurdepääsu õigus on isikul, kes arendab või hooldab registrit, arendus- või hoolduslepingus sätestatud ulatuses ja tingimustel.
§ 11. Infosüsteemi kantud andmete säilitamine ja arhiveerimine
(1) Infosüsteemi kantud andmeid säilitatakse kuni andmeandjate ülesannete täitmiseni, kuid mitte kauem kui viis aastat andmete sisestamisest.
(2) Infosüsteemi kantud andmetest koostatakse kokkuvõtted, mis arhiveeritakse ja mida säilitatakse 20 aastat.
(3) Logi säilitatakse kolm aastat logi tekkimisest.
5. peatükk Infosüsteemi järelevalve, rahastamine ja lõpetamine
§ 12. Infosüsteemi järelevalve
§ 13. Infosüsteemi rahastamine
Infosüsteemi pidamist ning hooldus- ja arendustöid rahastatakse vastutavale töötlejale riigieelarvest eraldatud vahenditest.
§ 14. Infosüsteemi lõpetamine
(2) Infosüsteemi lõpetamisel otsustatakse andmete üleandmine teise andmekogusse või riiklikku arhiivi või andmete hävitamine ning üleandmise või hävitamise tähtaeg.
(3) Infosüsteem lõpetatakse avaliku teabe seaduses sätestatud tingimustel ja korras.


text:
 Riigikohus muudab praktikat menetluskulude väljamõistmisel haldusasjades | Riigikohus
Riigikohus muudab praktikat menetluskulude väljamõistmisel haldusasjades
Riigikohus peab haldusasjade kassatsiooniastme loamenetluse staadiumis kantud menetluskulude väljamõistmist võimalikuks juhul, kus kassatsioonkaebusele vastamine on kohustuslik, näiteks hankeasjades. Samuti juhtudel, kus Riigikohus on vastamise menetlusosalisele kohustuslikuks teinud.
Riigikohus selgitab, et üldjuhul ei ole kassatsioonkaebusele vastamine menetlusosalistele kohustuslik (vt HKMS § 218 lg 1 esimene lause). Kui Riigikohtule on selge kassatsioonkaebuse menetlusse võtmise põhjendatus või põhjendamatus, võib ta kaebuse menetlusse võtmise otsustada ka enne kaebusele vastamiseks antud tähtaja möödumist (HKMS § 219 lg 2).
Seega saab Riigikohus menetlusloa andmise või andmata jätmise otsustada ka üksnes ringkonnakohtu otsuse ja kassatsioonkaebuse põhjal ning kassatsioonivastusel ei ole menetluse selles staadiumis olulist rolli. Juhul, kui kassatsioonkaebus saab menetlusloa, avaneb menetlusosalistel taas võimalus oma seisu¬kohtade avaldamiseks (HKMS § 223 lg 2). Seetõttu ei ole menetlusloa andmise staadiumis kassatsioonkaebusele vastuse esitamine ka menetlusosalise õiguste kaitse seisukohalt oluline.
Riigikohus märgib, et erandiks on olukorrad, kus kassatsioon- või määruskaebusele vastamine on seaduse järgi kohustuslik (hankeasjade puhul – vt HKMS § 279 lg 2) või kus Riigikohus on vastamise kohustuslikuks teinud (HKMS § 218 lg 1 viimane lause). Sellisel juhul ei ole menetlusosalistel võimalust oodata oma seisukohtade avaldamiseks ära Riigikohtu määrust menetlusloa andmise või andmata jätmise kohta ning õigusabikulude kandmine kassatsioonkaebusele vastamisel võib osutuda vajalikuks ja põhjendatuks.
Täiendav kohtumäärus 3-10-3008

matches:
Riigikohus
Riigikohus
Riigikohus
Riigikohus
Riigikohus
§ 218
§ 219
Riigikohus
§ 223
Riigikohus
§ 279
Riigikohus
§ 218


text:
Murru ja Harku Vangla teenistujate koosseisude muutmine – Riigi Teataja
Murru ja Harku Vangla teenistujate koosseisude muutmine
RTL 2010, 13, 240
Vastu võetud 16.03.2010 nr 10
§ 1. Justiitsministri 19. märtsi 2007. a määruse nr 18 «Murru Vangla teenistujate koosseis» (RTL 2007, 25, 447; 2010, 2, 19) § 1 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
«§ 1. Murru Vangla teenistujate koosseis
Inspektor – korrapidaja abi II klassi vanglainspektor 4
Inspektor-kontaktisik II klassi vanglainspektor 9
Vanemvalvur I klassi valvur 26
Valvur II klassi valvur 85
Spetsialist II klassi vanglainspektor 2
Spetsialist-psühholoog Vanemametnik 1
Sotsiaaltöötaja Vanemametnik 2,5
Spetsialist-üldarst Vanemametnik 1,5
Spetsialist-õde Vanemametnik 3
Nooremspetsialist-õde Nooremametnik 1
Nooremspetsialist-laborant Nooremametnik 1
Peaspetsialist Vanemametnik 6
Spetsialist Vanemametnik 4
Kokk Teenindustöötaja 8
Administraator Teenindustöötaja 1
Autojuht Mehhanismide juht 1
Lukksepp Oskustööline 2
Koristaja Lihttööline 2
Peaspetsialist Vanemametnik 2
Spetsialist Vanemametnik 1
Abitööline Lihttööline 50
KÕIK KOKKU 261,5».
§ 2. Justiitsministri 23. novembri 2004. a määruse nr 71 «Harku Vangla teenistujate koosseis» (RTL 2004, 149, 2268; 2010, 2, 19) § 1 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
«§ 1. Harku Vangla teenistujate koosseis
Direktori asetäitja Vangla peainspektor 1
Peaspetsialist isikuandmete kaitse alal Vanemametnik 1
Arvestuse peaspetsialist I klassi vanglainspektor 1
Arvestuse spetsialist II klassi vanglainspektor 2
Julgeoleku peaspetsialist I klassi vanglainspektor 1
Julgeoleku spetsialist II klassi vanglainspektor 1
Sotsiaaltöötaja Vanemametnik 2
Raamatukoguhoidja Vanemametnik 0,5
Inspektor – vahtkonna ülem II klassi vanglainspektor 4
Inspektor-relvur II klassi vanglainspektor 0,5
Inspektor-kontaktisik II klassi vanglainspektor 5
Inspektor II klassi vanglainspektor 1
Spetsialist II klassi vanglainspektor 1
Vanemvalvur I klassi valvur 13
Valvur II klassi valvur 52
sealhulgas vanglaametniku ametikohti
Katlakütja Seadmete operaator 12
Koristaja-desinfektor Lihttööline 1
Abitööline Lihttööline 22
KÕIK KOKKU 136».
§ 3. Justiitsministri 26. märtsi 2008. a määruse nr 11 «Viru Vangla teenistujate koosseis» (RTL 2008, 29, 426; 2010, 2, 19) §-s 1 tehakse järgmised muudatused:
1) Sotsiaalosakonna koosseisus lisatakse pärast sõnu «Raamatukoguhoidja Vanemametnik 1» sõnad «Riigikeele õppe korraldaja Vanemametnik 1» ja sotsiaalosakonna ametikohtade koguarv «22» asendatakse arvuga «23»;
2) teenistujate ameti- ja abiteenistuskohtade arv «406» asendatakse arvuga «407», vanglaametnike ametikohtade arv «260» asendatakse arvuga «264» ja koosseisu koguarv «525» asendatakse arvuga «526».
§ 4. Justiitsministri 24. jaanuari 2007. a määruse nr 5 «Tallinna Vangla teenistujate koosseis» (RTL 2007, 10, 162; 2010, 2, 19) §-s 1 tehakse järgmised muudatused:
1) Sotsiaalosakonna koosseisus lisatakse pärast sõnu «Sotsiaaltöötaja Vanemametnik 8» sõnad «Riigikeele õppe korraldaja Vanemametnik 1» ja sotsiaalosakonna ametikohtade koguarv «27» asendatakse arvuga «28»;
2) teenistujate ameti- ja abiteenistuskohtade arv «635,5» asendatakse arvuga «636,5», vanglaametnike ametikohtade arv «369» asendatakse arvuga «368» ja koosseisu koguarv «754,5» asendatakse arvuga «755,5».
§ 5. Justiitsministri 26. mai 2008. a määruse nr 25 «Tartu Vangla teenistujate koosseis» (RTL 2008, 44, 607; 2010, 2, 19) §-s 1 asendatakse sotsiaalosakonna koosseisus sõna «Sotsiaalpedagoog» sõnadega «Riigikeele õppe korraldaja».
§ 6. Määrus jõustub 1. aprillil 2010. a.

matches:
§ 1
§ 1
§ 2
§ 1
§ 3
§ 4
§ 5
§ 6


õ. 25.10.2007 13:37
16.12.2003/64 (RTL 2003, 131, 2104) 27.12.2003.
6.12.2004/49 (RTL 2004, 122, 1889) 19.09.2004
3.01.2005/1 (RTL 2005, 6, 42) 14.01.2005
Määrus kehtestatakse «Koolieelse lasteasutuse seaduse» § 11 lõike 2 punkti 2, «Põhikooli- ja gümnaasiumiseaduse» § 121 lõike 4 ning «Kutseõppeasutuse seaduse» § 30 lõike 3 alusel.
§2. Kvalifikatsiooninõuete täitmiseks vajalikud kursused
§3. Koolieelse lasteasutuse juhataja kvalifikatsiooninõuded
§4. Erilasteaia juhataja kvalifikatsiooninõuded
§5. Lasteaed-algkooli direktori (juhataja) kvalifikatsiooninõuded
[RTL 2004, 122, 1889 - 19.09.2004]
§51. Lasteaed-põhikooli direktori (juhataja) kvalifikatsiooninõuded
§6. Algkooli direktori kvalifikatsiooninõuded
§7. Põhikooli direktori kvalifikatsiooninõuded
§8. Gümnaasiumi direktori kvalifikatsiooninõuded
§9. Keha-, kõne-, meele- ja vaimupuuetega ning psüühikahäiretega õpilaste kooli direktori (juhataja) kvalifikatsiooninõuded:
§10. Kutseõppeasutuse direktori kvalifikatsiooninõuded
§11. Koolieelse lasteasutuse juhataja asetäitja õppe- ja kasvatustöö alal kvalifikatsiooninõuded
§12. Erilasteaia juhataja asetäitja õppe- ja kasvatustöö alal kvalifikatsiooninõuded
§13. Algkooli ja põhikooli direktori asetäitja õppe- ja kasvatustöö alal kvalifikatsiooninõuded
§14. Gümnaasiumi direktori asetäitja õppetöö alal kvalifikatsiooninõuded
§15. Keha-, kõne-, meele- ja vaimupuuetega ning psüühikahäiretega õpilaste kooli direktori asetäitja õppe- ja kasvatustöö alal kvalifikatsiooninõuded
§16. Kutseõppeasutuse direktori asetäitja õppe- ja kasvatustöö alal ja kutseõppeasutuse osakonnajuhataja (välja arvatud majandusosakonna juhataja) kvalifikatsiooninõuded
§17. Põhikooli, gümnaasiumi ning kutseõppeasutuse huvialajuht – direktori asetäitja kvalifikatsiooninõuded
§18. Koolieelse lasteasutuse õpetaja kvalifikatsiooninõuded
§19. Erilasteaia, koolieelse lasteasutuse erirühma ja sobitusrühma õpetaja kvalifikatsiooninõuded
§20. Klassiõpetaja kvalifikatsiooninõuded
§21. Põhikooli ühe või mitme aine õpetaja kvalifikatsiooninõuded
§22. Gümnaasiumi ühe või kahe aine õpetaja kvalifikatsiooninõuded
§23. Keha-, kõne-, meele- ja vaimupuuetega ning psüühikahäiretega õpilaste kooli või klassi ning tasandusklassi õpetaja kvalifikatsiooninõuded
§24. Parandusõppe õpetaja kvalifikatsiooninõuded
§25. Kutseõppeasutuse üldharidusainete õpetaja kvalifikatsiooninõuded
[RTL 2005, 6, 42 – joust 14.01.2005]
§26. Kutseõpetaja kvalifikatsiooninõuded
§27. Põhikooli, gümnaasiumi ja kutseõppeasutuse huvialajuhi kvalifikatsiooninõuded
§28. Põhikooli, gümnaasiumi ja kutseõppeasutuse ringijuhi kvalifikatsiooninõuded
§29. Pikapäevarühma või õpilaskodu kasvataja kvalifikatsiooninõuded
[RTL 2002, 129, 1874 - 25.11.2002]
§30. Keha-, kõne-, meele- ja vaimupuuetega ning psüühikahäiretega õpilaste kooli õpilaskodu või pikapäevarühma kasvataja kvalifikatsiooninõuded
§31. Logopeedi kvalifikatsiooninõuded:
§32. Eripedagoogi kvalifikatsiooninõuded:
§33. Koolipsühholoogi kvalifikatsiooninõuded:
§34. Kvalifikatsiooninõuded pedagoogidele, kellega on sõlmitud tööleping tähtajaga kuni üks aasta
§35. Määruse sätete kohaldamine
§36. Kvalifikatsiooninõuete täitmise tähtaja pikendamine
§37. Kvalifikatsiooninõuetele vastavaks lugemine
§38. Määruse kehtetuks tunnistamine
381. Määruse jõustumine


Hea laboritava nõuded ja kord – Riigi Teataja
Hea laboritava nõuded ja kord - sisukord
§ 2 Hea laboritava kohaldamissala
§ 3 Laboriga seotud terminid
§ 4 Uuringuga seotud terminid
2 Hea laboritava
1 Labori töökorraldus
§ 5 Labori juhtkonna kohustused
§ 6 Uuringujuhi kohustused
§ 7 Uuringuetapi juhi kohustused
§ 8 Uuringu läbiviijate kohustused
§ 9 Kvaliteediprogrammile esitatavad üldised nõuded
§ 10 Kvaliteeditöötajate kohustused
2 Labori ruumid
§ 11 Üldised nõuded labori ruumidele
§ 12 Nõuded katsesüsteemide ruumidele
§ 13 Katseainete ja võrdlusainete käitlemise ruumid
§ 14 Arhiiviruumid
§ 15 Jäätmete kõrvaldamine
3 Seadmed, materjalid ja kemikaalid
§ 16 Nõuded seadmetele ja materjalidele
§ 17 Kemikaalide, reaktiivide ja lahuste identifitseerimine
4 Katsesüsteemid
5 Katseained ja võrdlusained
§ 20 Katseainete ja võrdlusainete vastuvõtmine, käitlemine, proovivõtmine ja hoidmine
§ 21 Katseainete ja võrdlusainete iseloomustamine
6 Standardne töökord
§ 22 Üldised nõuded standardsele töökorrale
§ 23 Standardse töökorra rakendamine
7 Uuringu teostamine
§ 24 Uuringukava koostamine, muutmine ja sellest kõrvalekaldumised
§ 25 Uuringukava andmed
§ 26 Uuringu läbiviimine
8 Uuringutulemuste aruandlus
§ 27 Üldised nõuded aruandele
§ 28 Lõpparuande sisu
9 Dokumentide ja materjalide arhiveerimine ning säilitamine
§ 29 Dokumentide arhiveerimine ja säilitamine
§ 30 Proovide ja näidiste säilitamine
§ 31 Uuringumaterjalide hävitamine
RT I, 22.12.2015, 9
Hea laboritava nõuded ja kord1
Vastu võetud 17.12.2015 nr 62
Määrus kehtestatakse kemikaaliseaduse § 5 lõike 5 alusel.
Käesoleva määrusega kehtestatakse hea laboritava nõuded ja kord.
§ 2. Hea laboritava kohaldamissala
(1) Hea laboritava nõudeid ja korda (edaspidi hea laboritava) rakendatakse kemikaaliseaduse kohaselt kemikaalide, sealhulgas ravimi ja veterinaarravimi, kosmeetikatoote, pestitsiidi, toidu lisaaine, söödalisandi või tööstuskemikaali koostisse kuuluva katseaine tervise- ja keskkonnaohutuse mittekliinilisel uuringul (edaspidi uuring).
(2) Head laboritava kohaldatakse uuringutele, mis viiakse läbi laboris, kasvuhoones või välitingimustes.
§ 3. Laboriga seotud terminid
Käesolevas määruses kasutatakse laboriga seotud termineid järgmises tähenduses:
1) labor (test facility) on uuringu läbiviimiseks vajalikud inimesed, vahendid, tööruumid ja tegutsev(ad) üksus(ed). Mitmes kohas läbiviidavate uuringute puhul koosneb labor kohast, kus asub uuringu juhataja, ning katsekohast (test site) või -kohtadest;
2) katsekoht (test site) on koht, kus viiakse läbi uuringu mõni etapp;
3) labori juhtkond (test facility management) on uuringuid läbi viima volitatud isik(ud), kes vastutav(ad), et labori töökorraldus ja toimimine vastavad heale laboritavale;
4) katsekoha juhtkond (test site management) on isik(ud), kes on vastutav(ad), et uuringu etapp viiakse läbi vastavalt heale laboritavale;
5) uuringu tellija (sponsor) on isik, kes tellib, toetab uuringu läbiviimist või esitab uuringuks vajalikud materjalid laborile;
6) uuringujuht (study director) on isik, kes vastutab kogu uuringu läbiviimise eest hea laboritava järgi;
7) uuringuetapi juht (principal investigator) on isik, kes mitmes erinevas kohas läbiviidava uuringu puhul vastutab talle delegeeritud uuringuetapi eest ning tegutseb selles etapis uuringujuhi nimel;
8) uuringu läbiviijad (study personnel) on uuringu läbiviimisega vahetult seotud isikud;
9) kvaliteedi tagamise programm (quality assurance programme, edaspidi kvaliteediprogramm) on süsteem (k.a töötajad), mis kavandatakse labori juhtimiseks vastavalt heale laboritavale ning mis ei sõltu uuringu läbiviimisest;
10) standardne töökord (standard operating system) on dokumenteeritud kord selliste katsete või toimingute, mida tavaliselt uuringukavades või katsejuhendites ei ole üksikasjalikult määratletud, tegemiseks;
11) põhitegevuskava (master schedule) on koondteave, mis on abiks töökoormuse hindamisel ja uuringute jälgimisel laboris.
§ 4. Uuringuga seotud terminid
Käesolevas määruses kasutatakse uuringuga seotud termineid järgmises tähenduses:
1) mittekliiniline tervise- ja keskkonnaohutuse uuring (non-clinical health and environmental study) on uuring, mis koosneb katsest või katsete sarjast, mille käigus uuritakse katsealust ainet laboritingimustes või keskkonnas, et saada andmeid selle füüsikaliste ja keemiliste omaduste ning tervise- ja keskkonnaohtlikkuse kohta;
2) lühiajaline uuring (short-term study) on lühikese kestusega uuring, mille puhul rakendatakse üldkasutatavaid rutiinseid meetodeid;
3) uuringukava (study plan) on dokument, millega määratletakse uuringu eesmärgid ja uuringu läbiviimiseks vajalike katsete kava koos vajalike muudatustega;
4) uuringukava muudatus (study plan amendment) on pärast uuringu alguskuupäeva uuringukavasse tehtud muudatus;
5) kõrvalekalle uuringukavast (study plan deviation) on juhuslik kõrvalekaldumine uuringukavast pärast uuringu alguskuupäeva;
6) katsesüsteem (test system) on ükskõik milline uuringus kasutatav bioloogiline, keemiline või füüsikaline süsteem või nende kombinatsioon;
7) algandmed (raw data) on kõik labori originaaldokumendid või nende tõendatud koopiad, mis on saadud uuringu käigus teostatud algupäraste vaatluste ja tegevuste tulemusena. Algandmed on ka fotod, mikrofilmide või mikrokaartide koopiad, elektroonilised andmed, automaatsalvestised või muud turvalist säilitamist võimaldavad teabekandjad;
8) proov (specimen) on ükskõik milline katsesüsteemist saadud materjal, mida katsetatakse, analüüsitakse või mis kuulub säilitamisele;
9) katsete alguskuupäev (experimental starting date) on kuupäev, mil kogutakse esimesed uuringuga seotud katseandmed;
10) katsete lõppkuupäev (experimental completion date) on viimane kuupäev, mil uuringu jaoks katseandmeid kogutakse;
11) uuringu alguskuupäev (study initiation date) on kuupäev, mil uuringujuht allkirjastab uuringukava;
12) uuringu lõppkuupäev (study completion date) on kuupäev, mil uuringujuht allkirjastab lõpparuande;
13) katseaine (test item) on uuritav materjal, mis võib olla sünteetilise või loodusliku või bioloogilise päritoluga või elusorganism;
14) võrdlusaine (reference item, control item) on materjal, millega võrreldakse katseainet;
15) partii (batch) on katseaine või võrdlusaine kogus, mis on toodetud kindla tootmistsükli jooksul sel viisil, et neil on eeldatavalt ühesugused omadused ning mida sellistena ka käsitletakse;
16) kandja (vehicle) on ükskõik milline kandjana toimiv aine, mida kasutatakse katse- või võrdlusaine segamiseks, hajutamiseks või lahustamiseks, et hõlbustada selle kasutamist, manustamist või sisestamist katsesüsteemi.
2. peatükk Hea laboritava
1. jagu Labori töökorraldus
§ 5. Labori juhtkonna kohustused
(1) Labori juhtkond peab tagama, et labor tegutseks hea laboritava kohaselt.
(2) Labori juhtkond peab hea laboritava täitmiseks tagama, et laboris on vähemalt:
1) kindlaks määratud labori juhtkond;
2) sobivad ruumid, seadmed, vahendid ja materjalid ning piisaval arvul kvalifitseeritud töötajaid uuringu õigeaegseks ja nõuetekohaseks läbiviimiseks;
3) andmestik erialaspetsialistide ja tehniliste töötajate erialase ettevalmistuse, väljaõppe ja kogemuste kohta ning ametijuhendid;
4) kindlaks määratud töötajate täpsed ülesanded ja tagatud nende ülesannete täitmiseks vajalik väljaõpe;
5) kehtestatud asjakohane ja tehniliselt põhjendatud standardne töökord, samuti kord selle läbivaatamiseks ning selles tehtavate muudatuste kinnitamiseks;
6) kvaliteediprogramm, määratud seda täitvad töötajad ning tagatud kvaliteediprogrammist lähtuvate kohustuste täitmine kooskõlas hea laboritavaga;
7) määratud igale uuringule enne uuringu algust uuringujuht, kellel on selleks vastav kvalifikatsioon, väljaõpe ja kogemused ning välja töötatud uuringujuhi asendamise kord ja toimunud asenduse dokumenteerimine;
8) määratud vajadusel uuringuetapi juht, kellel on sobiv väljaõpe, kvalifikatsioon ja kogemused ning on välja töötatud uuringuetapi juhi asendamise kord ja toimunud asenduse dokumenteerimine;
9) uuringujuhi poolt kinnitatud uuringukava;
10) tehtud kättesaadavaks uuringukava kvaliteedi tagamisega tegelevatele töötajatele (edaspidi kvaliteeditöötajad);
11) säilitatud kõik standardse töökorra dokumendid;
12) määratud arhiivi haldamise eest vastutav isik;
13) järgitud labori põhitegevuskava;
14) olemas asjakohane varustus, mis vastab uuringu tegemiseks esitatavatele nõuetele;
15) kindlaks määratud teabevahetus uuringujuhi, uuringuetapi juhi (juhtide), kvaliteeditöötaja(te) ja uuringu läbiviija(te) vahel, kui uuring toimub mitmes katsekohas;
16) asjakohaselt iseloomustatud katseained ja võrdlusained;
17) välja töötatud kord, millega tagatakse arvutipõhiste süsteemide sobivus sihtotstarbeks, nende õigsuse kontrollimine, kasutamine ja töökorras hoidmine hea laboritava kohaselt.
(3) Kui mõni uuringuetapp viiakse läbi katsekohas, täidab katsekoha juhtkond käesoleva paragrahvi lõikes 2 nimetatud nõudeid, välja arvatud punktides 7, 9, 10 ja 15 esitatud nõudeid.
§ 6. Uuringujuhi kohustused
(1) Uuringujuht ohjab uuringut ning vastutab uuringu läbiviimise, lõpparuande koostamise ja esitamise eest.
(2) Käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud ülesannete täitmiseks peab uuringujuht vähemalt:
1) kinnitama uuringukava ning sellesse tehtavad muudatused oma allkirjaga, märkides allkirjastamise kuupäeva;
2) tagama kvaliteeditöötajatele uuringukava koopia kättesaadavuse ja selle muudatuste õigeaegse edastamise ning andma asjaomastele töötajatele vajalikul määral teavet uuringu läbiviimisest;
3) tegema uuringukava ja selle muudatused ning standardse töökorra kättesaadavaks uuringu läbiviijatele;
4) määrama uuringukavas ja lõpparuandes uuringu läbiviimisega seotud uuringuetapi juhi (juhtide) ülesanded, labori ja katsekohad, kui uuring viiakse läbi mitmes kohas;
5) tagama uuringukava järgimise, iga uuringukavast kõrvalekalde mõju hindamise uuringu kvaliteedile ja terviklikkusele, selle dokumenteerimise ning rakendama vajadusel asjakohaseid meetmeid kõrvalekalde mõju korrigeerimiseks; olema teadlik ja võtma arvesse kõrvalekaldeid uuringu standardsest töökorrast;
6) tagama kogutud algandmete täieliku dokumenteerimise ja registreerimise;
7) tagama, et uuringus kasutatakse valideeritud arvutipõhiseid süsteeme;
8) allkirjastama ja dateerima lõpparuande, võttes sellega endale vastutuse esitatud andmete õigsuse eest ning kinnitades uuringu vastavust hea laboritavale;
9) tagama, et pärast uuringu lõpetamist arhiveeritakse uuringukava, lõpparuanne, algandmed ning täiendavad materjalid.
§ 7. Uuringuetapi juhi kohustused
(1) Uuringuetapi juht peab tagama talle täitmiseks antud uuringuetappide läbiviimise kooskõlas hea laboritavaga.
(2) Uuringuetapi juhile ei tohi delegeerida uuringujuhi järgmisi ülesandeid:
1) vastutus kogu uuringu läbiviimise eest;
2) uuringukava ja selle muudatuste heakskiitmine;
3) uuringu lõpparuande heakskiitmine;
4) hea laboritava järgimise tagamine kogu uuringu ulatuses.
§ 8. Uuringu läbiviijate kohustused
(1) Uuringu läbiviijad peavad olema teadlikud neist hea laboritava nõuetest, mida nad rakendavad oma tööülesannete täitmisel.
(2) Uuringu läbiviijatel peab tööülesannete täitmiseks olema kättesaadav vajalik uuringukava ja vastav standardne töökord, mille järgimine on talle kohustuslik. Kõrvalekalded nimetatud dokumentides esitatud juhistest tuleb dokumenteerida ning neist tuleb kohe teavitada uuringujuhti või uuringuetapi juhti.
(3) Uuringu läbiviijad vastutavad algandmete kohese ja täpse protokollimise eest hea laboritava kohaselt ning nende andmete kvaliteedi eest.
(4) Uuringu läbiviijad peavad rakendama ettevaatusabinõusid terviseohtude minimeerimiseks ja uuringu terviklikkuse tagamiseks. Selleks peab ta teavitama laboris määratud isikut igast olulisest tervisehäirest, et teda oleks vajadusel võimalik eemaldada uuringut mõjutada võivate toimingute läbiviijate hulgast.
§ 9. Kvaliteediprogrammile esitatavad üldised nõuded
(1) Laboris peab olema dokumenteeritud kvaliteediprogramm, et tagada uuringute tegemine vastavalt heale laboritavale.
(2) Labori juhtkond peab määrama isiku või isikute grupi, kes vastutab kvaliteediprogrammi rakendamise eest ning kes omab pädevust katseprotseduuride tegemiseks.
(3) Nimetatud isik või isikute grupp ei tohi olla seotud selle uuringu läbiviimisega, mille kvaliteedi tagamise eest ta vastutab.
§ 10. Kvaliteeditöötajate kohustused
(1) Kvaliteeditöötajatele peavad olema kättesaadavad kõigi laboris kasutatavate uuringukavade ja standardsete töökordade koopiad ning labori kaasajastatud põhitegevuskava koopia.
(2) Kvaliteeditöötajad peavad:
1) kontrollima, kas uuringukava sisaldab hea laboritava täitmiseks vajalikku informatsiooni, ja selle kontrolli tulemuse dokumenteerima;
2) kontrollima, kas uuringud on läbi viidud vastavalt heale laboritavale, kas uuringukavad ning standardne töökord on uuringute läbiviijatele kättesaadavad ja kuidas neid järgitakse. Sõltuvalt kvaliteediprogrammis ettenähtud standardsest töökorrast, võib kontrolli läbi viia uuringu-, ruumi- või protsessipõhiselt. Kontrolli aruanded tuleb säilitada;
3) vaatama üle lõpparuanded ja tegema kindlaks, kas meetodeid, protseduure ja vaatlusi on kirjeldatud täpselt ja täielikult ning kas esitatud tulemused kajastavad täpselt ja täielikult uuringu algandmeid;
4) esitama kontrolli tulemused kohe kirjalikult labori juhtkonnale, uuringujuhile ja uuringuetapi juhile, vajaduse korral ka teistele asjakohastele juhtidele;
5) koostama ja allkirjastama lõpparuandesse lisatava aruande, milles esitatakse kontrollimise viisid, kontrolli teostamise kuupäevad ja kontrollitud uuringuetapid ning juhtkonnale, uuringujuhile ja vastava uuringuetapi juhile kontrolli tulemuste esitamise kuupäevad. Nimetatud aruanne on kinnituseks selle kohta, et lõpparuanne kajastab algandmeid.
2. jagu Labori ruumid
§ 11. Üldised nõuded labori ruumidele
(1) Labori ruumid peavad olema uuringu nõuetele vastava ehituse, suuruse ja asukohaga ning võimaldama viia miinimumini uuringut häirivate kõrvaltegurite toime.
(2) Labori ruume tuleb kavandada nii, et iga uuringu nõuetekohaseks läbiviimiseks oleks võimalik erinevad tegevused vajalikul määral eraldada.
§ 12. Nõuded katsesüsteemide ruumidele
(1) Laboril peab olema piisaval arvul ruume või alasid, et tagada teadaolevalt bioloogiliselt ohtlikke aineid või organisme sisaldavate katsesüsteemide ja erinevate uuringute eraldatus.
(2) Haiguste diagnoosimiseks, raviks ja kontrolliks peavad olema sobivad ruumid või alad, et vältida katsesüsteemide kahjustumist.
(3) Varustuse ja seadmete jaoks peavad olema katsesüsteemide ruumidest või aladest eraldatud hoiuruumid või alad, mis tagavad vajaliku kaitse riknemise, kahjurite rünnaku ja saastumise eest.
§ 13. Katseainete ja võrdlusainete käitlemise ruumid
(1) Saastumise ja äravahetamise vältimiseks peavad katseainete ja võrdlusainete vastuvõtmiseks ja hoidmiseks ning katseainete segamiseks kandjaga olema eraldi ruumid või alad.
(2) Katseaine identsuse, kontsentratsiooni, puhtuse ja püsivuse säilitamiseks ning ohtlike ainete ohutuks hoidmiseks peavad olema vastavad hoiuruumid või -alad, mis on eraldatud katsesüsteemide ruumidest või aladest.
§ 14. Arhiiviruumid
Uuringukavade, algandmete, lõpparuannete ning katseainete näidiste või proovide turvaliseks hoidmiseks peavad olema vastavad ruumid, mille kujundus ja arhiveerimistingimused tagavad materjalide kaitstuse enneaegse kahjustuse eest.
§ 15. Jäätmete kõrvaldamine
Jäätmete käitlemine ja kõrvaldamine ei tohi ohustada uuringute terviklikkust. Selleks peavad olema ette nähtud sobivad jäätmete kogumis-, hoiu- ja kõrvaldamisruumid ning -vahendid, samuti saastest puhastamise ja transportimise protseduurid.
3. jagu Seadmed, materjalid ja kemikaalid
§ 16. Nõuded seadmetele ja materjalidele
(1) Andmete kogumiseks, hoidmiseks ja taastamiseks ning uuringu seisukohalt asjakohaste keskkonnategurite kontrollimiseks kasutatavad seadmed ning arvutipõhised süsteemid peavad olema sobivalt paigutatud ning sobiva konstruktsiooni ja küllaldase võimsusega.
(2) Uuringus kasutatavaid seadmeid tuleb perioodiliselt kontrollida, puhastada, hooldada ja mõõteseaduse alusel kalibreerida või taadelda.
(3) Uuringus kasutatavad seadmed ja materjalid ei tohi katsesüsteeme ebasoodsalt mõjutada.
§ 17. Kemikaalide, reaktiivide ja lahuste identifitseerimine
(1) Kemikaalid, reaktiivid ja töölahused peavad olema märgistatud. Märgistusel esitatakse andmed nende identifitseerimiseks, säilivusaja lõppkuupäev ja hoidmise erijuhised ning vajadusel märgitakse koostisainete kontsentratsioon.
(2) Teave kemikaalide, reaktiivide ja töölahuste valmistaja, valmistamiskuupäeva ja püsivuse kohta peab olema asjaosalistele kättesaadav. Säilivusaega võib pikendada dokumenteeritud hinnangu või analüüsi alusel.
4. jagu Katsesüsteemid
(1) Füüsikaliste ja keemiliste katsete andmete saamiseks kasutatavad seadmed peavad olema sobiva konstruktsiooni ja võimsusega ning nõuetekohaselt paigutatud.
(2) Füüsikaliste ja keemiliste katsesüsteemide toimimise muutumatus ja terviklikkus peab olema tagatud.
(1) Bioloogiliste katsesüsteemide hoidmiseks, paigutamiseks, käitlemiseks ja hooldamiseks tuleb luua sobivad püsitingimused, et tagada andmete kvaliteet.
(2) Äsja vastuvõetud uued loomsed ja taimsed katsesüsteemid tuleb isoleerida kuni nende tervisliku seisundi hindamiseni. Ebahariliku suremuse või haigestumuse korral ei või vastavat partiid uuringutes kasutada ning see tuleb vajadusel nõuetekohaselt hävitada. Katsetesse võetakse üksnes katsesüsteeme, millel ei ole uuringu eesmärki või läbiviimist mõjutada võivaid haigusi või seisundeid. Uuringu käigus haigestunud või vigastada saanud katsesüsteemid tuleb isoleerida ja ravida, kui see on uuringu terviklikkuse või kvaliteedi seisukohast vajalik. Enne uuringu algust või uuringu ajal diagnoositud haigused ja nende ravimeetmed tuleb dokumenteerida.
(3) Teave katsesüsteemide päritolu, saabumiskuupäevade ja -seisundite kohta tuleb säilitada.
(4) Bioloogilised katsesüsteemid peavad olema kohanenud uurimiskeskkonnaga enne katsete algust.
(5) Katsesüsteemide nõuetekohaseks identifitseerimiseks vajalik teave peab olema esitatud nende puuridel või vastavatel mahutitel. Uuringu läbiviimise ajal puuridest või mahutitest väljavõetud üksikud katsesüsteemid tuleb identifitseerimiseks tähistada selleks sobival viisil.
(6) Katsesüsteemide puure või mahuteid tuleb kasutamise ajal sobivate ajavahemike järel puhastada ja saneerida. Katsesüsteemiga kokkupuutuvad materjalid ei tohi olla saastunud uuringut mõjutada võival määral. Kahjuritõrjevahendite kasutamine tuleb dokumenteerida.
(7) Väliuuringute katsesüsteemid tuleb paigutada selliselt, et katse ajal või eelnevalt kasutatud pestitsiidid ei mõjutaks uuringut.
5. jagu Katseained ja võrdlusained
§ 20. Katseainete ja võrdlusainete vastuvõtmine, käitlemine, proovivõtmine ja hoidmine
(1) Katse- ja võrdlusainete käitlemis-, proovivõtu- ja hoidmisprotseduurid peavad olema kindlaks määratud ning tagama ainete võimaliku maksimaalse homogeensuse, püsivuse ning välistama nende saastamise ja äravahetamise.
(2) Andmeid katse- ja võrdlusainete iseloomustuse, vastuvõtukuupäeva, säilivusaja ning vastuvõetud ja uuringutes kasutatud koguste kohta tuleb säilitada.
(3) Hoiumahutid peavad olema varustatud ainet identifitseeriva teabe, säilivusaja lõppkuupäeva ja hoidmise erijuhistega.
§ 21. Katseainete ja võrdlusainete iseloomustamine
(1) Iga katse- ja võrdlusaine tuleb vastavalt identifitseerida (koodi, CAS-numbri, nimetuse, partii numbri, puhtusastme, koostise, kontsentratsioonide, bioloogiliste parameetrite või muude asjakohaste andmetega).
(2) Kui katseaine tarnib uuringu tellija, siis peab olema koostöös labori ja uuringu tellijaga välja töötatud katseaine identsuse tõestamise viis.
(3) Iga uuringu korral peavad olema esitatud kasutatavate katse- või võrdlusainete iga partii identifitseerimist võimaldavad andmed.
(4) Iga uuringu korral peab olema teada kasutatavate katse- ja võrdlusainete püsivus ettenähtud hoidmis- ja katsetingimustel.
(5) Kui katseainet kasutatakse koos kandjaga, tuleb kindlaks määrata katseaine homogeensus, kontsentratsioon ja püsivus nimetatud kandjas. Väliuuringutes kasutatavate katseainete puhul võib eelnimetatud parameetrid määrata laboris läbiviidud katsete alusel.
(6) Igast katseaine partiist tuleb säilitada proov uuringu kõikide etappide jaoks, välja arvatud lühiajaliste uuringute korral.
6. jagu Standardne töökord
§ 22. Üldised nõuded standardsele töökorrale
(1) Laboril peab olema labori juhtkonna poolt heakskiidetud kirjalik standardne töökord, et tagada laboris saadud andmete kvaliteet ja terviklikkus. Standardse töökorra muudatused peab heaks kiitma labori juhtkond.
(2) Igas eraldiseisvas labori üksuses või katsekohas peavad olema kohe kättesaadavad läbiviidavate tegevuste asjakohased ja kehtivad standardsed töökorrad. Nende lisana võib kasutada avaldatud käsiraamatuid, analüütilisi meetodeid, artikleid ja teatmikke.
(3) Kõik uuringuga seotud kõrvalekalded standardsest töökorrast tuleb dokumenteerida ning need peab kinnitama uuringujuht või vajadusel uuringuetapi juht.
§ 23. Standardse töökorra rakendamine
(1) Standardne töökord töötatakse välja ja seda rakendatakse järgmiste tegevuste korral:
1) katseaine ja võrdlusaine vastuvõtmine, identifitseerimine, märgistamine, käitlemine, proovivõtmine ja hoidmine või vajadusel muu katse- ja võrdlusainega seotud tegevus;
2) seadmete kasutamine, hooldus, puhastamine ja kalibreerimine või vajadusel muu seadmetega seotud tegevus;
3) arvutipõhiste süsteemide valideerimine, kasutamine, hooldus, turvalisus, dokumentide ja nende muudatuste haldus või vajadusel muu arvutipõhiste süsteemidega seotud tegevus;
4) materjalide, reaktiivide ja lahuste valmistamine ja märgistamine või muu asjakohane tegevus;
5) uuringute kodeerimine, andmete kogumine, aruannete ja indekseerimissüsteemide koostamine, andmete käitlemine, arvutipõhiste süsteemide kasutamine või muu asjakohane tegevus.
(2) Kui puuduvad muud asjakohased juhised, koostatakse standardne töökord ka katsesüsteemide kasutamiseks, milles käsitletakse:
1) ruumide ettevalmistamist ja keskkonnatingimusi katsesüsteemi jaoks;
2) protseduure katsesüsteemi vastuvõtuks, teisaldamiseks, nõuetekohaseks paigutamiseks, iseloomustamiseks, identifitseerimiseks ja katsesüsteemi eest hoolitsemiseks;
3) katsesüsteemi ettevalmistamist, vaatlusi ja katseid enne uuringu alustamist, selle ajal ja selle lõpetamisel;
4) uuringu ajal surnuna või surevatena leitud katsesüsteemi üksikute isendite kohtlemist;
5) proovide kogumist, identifitseerimist ja käitlemist, kaasa arvatud lahang ja histopatoloogia;
6) katsesüsteemide koha valikut ja paigutamist katsealadele.
(3) Standardses töökorras käsitletakse kvaliteeditöötajate tegutsemist kontrolli planeerimisel, ajakavade koostamisel, läbiviimisel ja dokumenteerimisel ning nende kohta aruannete koostamisel.
7. jagu Uuringu teostamine
§ 24. Uuringukava koostamine, muutmine ja sellest kõrvalekaldumised
(1) Enne uuringu alustamist tuleb koostada kirjalik uuringukava, mille labori juhtkond, uuringujuht ja uuringu tellija peavad dateeritud allkirjaga kinnitama.
(2) Kvaliteeditöötajad peavad kontrollima uuringukava vastavust heale laboritavale ja sellekohase kinnituse dokumenteerima.
(3) Uuringukavasse tehtavaid muudatusi tuleb põhjendada, uuringujuht peab need dateeritud allkirjaga kinnitama ja neid tuleb säilitada koos uuringukavaga.
(4) Uuringukavast kõrvalekaldumisi peab uuringujuht või uuringuetapi juht kirjeldama, põhjendama, kinnitama dateeritud allkirjaga ning neid tuleb säilitada koos uuringu algandmetega.
(5) Lühiajaliste uuringute puhul võib kasutada üldist uuringukava, mida on täiendatud uuringule omaste lisadega.
§ 25. Uuringukava andmed
(1) Uuringukava peab võimaldama identifitseerida uuringut, katsealust ainet ja võrdlusainet.
(2) Uuringukavas peab esitama vähemalt järgmised andmed:
1) uuringut kirjeldav nimetus;
2) selgitus uuringu olemuse ja eesmärgi kohta;
3) katseainet identifitseerivad andmed;
4) kasutatava võrdlusaine nimetus.
(3) Uuringukava peab sisaldama uuringu tellija ja labori kohta vähemalt järgmisi andmeid:
1) uuringu tellija nimi ja aadress;
2) uuringuga seotud labori ja katsekohtade nimetused ja aadressid;
3) uuringujuhi nimi ja aadress;
4) uuringuetapi juhi (juhtide) nimi(ed) ja aadress(id), uuringujuhi poolt delegeeritud ja uuringuetapi juhi (juhtide) vastutusel olev uuringuetapp (etapid).
(4) Uuringukava peab võimaldama identifitseerida uuringu läbiviimise aega. Selleks peab uuringukavas olema vähemalt märgitud:
1) uuringukava labori juhtkonna, uuringujuhi ja uuringu tellija heakskiitmise ja allkirjastamise kuupäev ning
2) katsete kavandatud algus- ja lõppkuupäevad.
(5) Uuringukavas tuleb näidata kasutatavad katsemeetodid ning vajadusel esitada muu oluline teave katsete tegemiseks järgmiselt:
1) viited kasutatava(te)le katsejuhendi(te)le või meetodi(te)le;
2) katsesüsteemi valimise põhjendus;
3) katsesüsteemi iseloomustus (liik, tüvi, päritolu, arv, kehakaal, sugu, vanus ja muu asjakohane teave);
4) katseaine manustamisviis ning selle valiku põhjendus, katseaine annused ja kontsentratsioonid, manustamissagedus ning kokkupuute kestvus;
5) üksikasjalik teave katsete korraldamise kohta, sh uuringu läbiviimise ajakava koos meetodite, materjalide, tingimuste, analüüside, mõõtmiste, vaatluste ja katsete tüübi ja sageduse kirjeldusega;
6) teave kasutatavate statistiliste meetodite kohta.
(6) Uuringukavas tuleb loetleda säilitamisele kuuluvad dokumendid.
§ 26. Uuringu läbiviimine
(1) Uuringu identifitseerimiseks tuleb igale uuringule määrata sellele ainuomane tähis. Kõik selle uuringuga seotud tegevused, materjalid ja proovid peavad olema tähistatud nimetatud tunnusega, et tagada jälgitavus.
(2) Uuringu läbiviimisel kogutud andmed tuleb andmeid sisestava isiku poolt registreerida kohe, täpselt ja selgelt loetavalt. Andmesisestus peab olema allkirja või initsiaalidega tähistatud ja dateeritud.
(3) Algandmete muudatused tuleb teha ilma eelnevat kirjet varjamata ning muutmata, kusjuures näidatakse muudatuse põhjus. Muudatuse tegija peab muudatuse allkirja või initsiaalidega tähistama ja dateerima.
(4) Vahetult arvutisse sisestatud andmed tuleb andmesisestuse eest vastutava isiku poolt identifitseerida andmete sisestamise ajal. Arvutipõhise süsteemi tehniline lahendus peab võimaldama jälgida muudatuste tegemist, näidates vähemalt muudatuse teinud isiku nime, muudatuse tegemise kuupäeva ja kellaaja.
8. jagu Uuringutulemuste aruandlus
§ 27. Üldised nõuded aruandele
(1) Iga uuringu kohta tuleb koostada lõpparuanne. Lühiajaliste uuringute puhul võib standardsele lõpparuandele lisada uuringule iseloomulikke täiendusi.
(2) Lõpparuande peab allkirjastama ja dateerima uuringujuht, kes võtab sellega endale vastutuse esitatud andmete õigsuse eest. Lõpparuandes peab olema näidatud, mis ulatuses uuring vastab heale laboritavale.
(3) Uuringuetapi juhtide või uuringusse kaasatud teadlaste koostatud aruanne peab olema nende poolt allkirjastatud ja dateeritud.
(4) Lõpparuande parandused ja täiendused tuleb vormistada lõpparuande muudatustena, mille allkirjastab ja dateerib uuringujuht. Muudatustes tuleb esitada paranduste või täienduste põhjendus.
(5) Lõpparuande paranduseks või täienduseks ei loeta lõpparuande ümbervormistamist selleks, et viia see vastavusse riigiasutusele esitamise nõuetega.
§ 28. Lõpparuande sisu
(1) Lõpparuanne peab sisaldama uuringu, katse- ja võrdlusaine identifitseerimiseks vähemalt järgmist teavet:
2) katseainet identifitseerivad andmed (kood, CAS-number, nimetus, bioloogilised parameetrid või muud andmed);
3) võrdlusainet identifitseerivad andmed (nimetus, vajadusel ka muud andmed);
4) katseaine iseloomustus (puhtusaste, püsivus, homogeensus ja muud andmed).
(2) Lõpparuandes esitatakse uuringu tellija ja labori kohta vähemalt järgmised andmed:
2) uuringusse kaasatud labori ja katsekohtade nimetused ja aadressid;
4) uuringuetapi juhi (juhtide) nimi (nimed) ja aadress(id), näidates ära neile täitmiseks antud uuringuetapid;
5) teadlaste nimed ja aadressid, kelle aruanded on lisatud lõpparuandesse.
(3) Lõpparuandes esitatakse uuringu algus- ja lõppkuupäev.
(4) Lõpparuandele lisatakse kvaliteeditöötajate aruanne, milles esitatakse:
1) kontrollimise viisid ja kuupäevad;
2) kontrollitud uuringuetapid;
3) juhtkonnale, uuringujuhile ja vastava uuringuetapi juhile kontrolli tulemuste esitamise kuupäevad;
4) hinnang selle kohta, kuidas lõpparuanne kajastab algandmeid.
(5) Lõpparuandes esitatakse kasutatud materjalide ja katsemeetodite kirjeldus koos viidetega asjakohastele juhistele.
(6) Lõpparuandes esitatakse andmed uuringutulemuste kohta:
1) tulemuste kokkuvõte;
2) uuringukavas nõutud andmed ja teave;
3) uuringutulemuste kirjeldus koos vastavate arvutuste ja statistilise olulisusega;
4) uuringutulemuste hinnang ja arutelu;
5) asjakohased järeldused või otsused.
(7) Lõpparuandes tuuakse andmed uuringukava, katse- ja võrdlusainete proovide või näidiste, algandmete ja lõpparuande hoidmise asukoha kohta.
(8) Lõpparuandele lisatakse deklaratsioon, et uuring on läbi viidud vastavalt hea laboritava nõuetele. Kui uuring või osa sellest ei ole kooskõlas hea laboritava nõuetega, tuleb see deklaratsioonis eraldi välja tuua.
9. jagu Dokumentide ja materjalide arhiveerimine ning säilitamine
§ 29. Dokumentide arhiveerimine ja säilitamine
(1) Laboris arhiveeritakse ja säilitatakse dokumente arhiiviseaduse ja selle alusel kehtestatud õigusaktides sätestatud nõuete kohaselt.
(2) Laboris tuleb säilitada järgmisi dokumente:
1) iga uuringu uuringukava, algandmed ning lõpparuanne;
2) kvaliteeditöötajate aruanded ning labori põhitegevuskava;
3) dokumendid töötajate erialase ettevalmistuse, väljaõppe ja kogemuste kohta ning töötajate ametijuhendid;
4) dokumendid ja aruanded seadmete hoolduse ja kalibreerimise kohta;
5) arvutipõhiste süsteemide valideerimise dokumentatsioon;
6) kõikide standardsete töökordade toimikud;
7) keskkonnaseire aruanded.
§ 30. Proovide ja näidiste säilitamine
Katseainete ja võrdlusainete näidiseid ja proove tuleb säilitada labori standardses töökorras ettenähtud asjakohastes tingimustes ja aja jooksul, kuid mitte kauem, kui nende kvaliteet võimaldab teostada hindamist.
§ 31. Uuringumaterjalide hävitamine
(1) Kui uuringumaterjalidele ei ole määratud säilitamisaega, tuleb laboris nende hoidmine ja kõrvaldamine dokumenteerida.
(2) Kui katsealuste ainete ja võrdlusainete näidised ja proovid hävitatakse mingil põhjusel enne nõutava säilitamisaja möödumist, tuleb seda põhjendada ja dokumenteerida.
1 Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2004/10/EÜ, mis käsitleb keemiliste ainetega katsete tegemisel heade laboritavade põhimõtete rakendamist ja nende rakendamise tõendamist puudutavate õigusnormide ühtlustamist (ELT L 50, 20.02.2004, lk 44–59), muudetud määrusega (EÜ) nr 219/2009 (ELT L 87, 31.03.2009, lk 109–154).