Lüganuse Vallavolikogu töökord – Riigi Teataja
Lüganuse Vallavolikogu töökord
Lüganuse Vallavolikogu töökord - sisukord
§ 2 Volikogu eestseisus
§ 3 Volikogu fraktsioon
§ 4 Volikogu komisjoni töökord
§ 5 Volikogu istungi kokkukutsumine
§ 6 Volikogu istungi päevakorra koostamine ja kinnitamine
§ 7 Istungi läbiviimise üldine kord
§ 8 Päevakorrapunktide arutamine istungil
§ 9 Õigusaktide menetlemine istungil
§ 10 Hääletamine volikogus
§ 11 Isikuvalimised
§ 12 Volikogu istungi protokoll
RT IV, 05.06.2019, 20
Vastu võetud 12.09.2018 nr 36
RT IV, 19.09.2018, 1
jõustumine 22.09.2018
28.03.2019 RT IV, 11.04.2019, 7 14.04.2019
30.05.2019 RT IV, 05.06.2019, 5 08.06.2019
(1) Lüganuse Vallavolikogu (edaspidi volikogu) töökord määrab kindlaks volikogu ja tema organite töökorralduse lähtudes kohaliku omavalitsuse korralduse seadusest, Lüganuse valla põhimäärusest ja teistest õigusaktidest.
(2) Töökorra kehtestamise eesmärgiks on volikogu asjaajamise korraldamise ja istungile esitatavate materjalide korrektse ja õigeaegse ettevalmistamise, istungite organiseeritud ja tulemusliku läbiviimise ja vastu võetud otsuste täitmise tagamine.
(3) Volikogu töövorm on istung. Volikogu organid on eestseisus, alatised ja ajutised komisjonid (edaspidi komisjon) ning fraktsioonid ning nende töövorm on koosolek.
(4) Volikogu ja komisjonide asjaajamise korraldamise ja tehnilise teenindamise tagab Lüganuse Vallavalitsuse (edaspidi vallavalitsus) kantselei (edaspidi kantselei).
(5) Volikogu esindab ja tööd juhib ning töökorra rakendamisel tekkivad jooksvad küsimused lahendab volikogu esimees või tema asendaja.
(6) Töökorras kasutatavad mõisted:
1) ettekanne on küsimuse eelnevalt ettevalmistatud käsitlus maksimaalselt 10 minuti jooksul;
2) kaasettekanne on küsimuse eelnevalt ettevalmistatud käsitlus maksimaalselt 5 minuti jooksul;
3) sõnavõtt on volikogu liikme seisukoha motiveeritud esitus arutatavas küsimuses 5 minuti jooksul;
4) märkus on volikogu liikme, ettekandja või kaasettekandja poolt esitatav ja aruteluga haakuv selgitus pikkusega kuni 1 minut;
5) repliik on ettekandja, kaasettekandja või volikogu liikme poolt esitatav õiend või ettepanek arutatava päevakorrapunkti osas;
6) muudatusettepanek on ettepanek, mis muudab sisuliselt volikogu eelnõud ning mis on vormistatud vastavalt nõuetele;
7) redaktsiooniline ettepanek on ettepanek, mis täpsustab olemasolevat dokumenti või korrigeerib sõnastust, selle sisu muutmata;
8) poolthäälte enamus - otsuse poolt hääletab rohkem volikogu istungil osalevatest volikogu liikmetest kui vastu;
9) koosseisu häälteenamus - otsuse poolt hääletab rohkem kui pool volikogu koosseisust.
§ 2. Volikogu eestseisus
(1) Volikogu eestseisus (edaspidi eestseisus) on volikogu esimehele nõuandev tööorgan.
(2) Eestseisuse kompetentsi kuuluvad kõik küsimused, mis on seotud volikogu istungite ettevalmistamisega. Volikogu eestseisus:
2) vaatab läbi istungile arutamiseks esitatud eelnõud;
(3) Eestseisuse koosolek toimub üldjuhul üks nädal enne volikogu istungit. Koosoleku kutsub kantselei vahendusel kokku volikogu esimees vōi tema asendaja. Eestseisuse liikmetele teatatakse koosoleku toimumisest vähemalt kaks tööpäeva ette e-kirjaga ning teade avaldatakse valla veebilehel.
[RT IV, 05.06.2019, 5 - jõust. 08.06.2019]
(4) Eestseisuse koosoleku päevakord koos arutusele tulevate eelnõude ja nende juurde kuuluvate dokumentidega ning volikogu menetluses olevate eelnõude ja arupärimiste loetelud peavad olema kättesaadavad eestseisuse liikmetele koosoleku alguseks. Koosoleku käigustäiendavalt esitatud eelnõud ja nende juurde kuuluvad dokumendid jagatakse koheselt laiali eestseisuse liikmetele.
(5) Eestseisuse koosolekust võtavad sõnaõigusega osa vallavanem või teda asendav valitsuse liige ja vallasekretär. Volikogu esimees võib kutsuda koosolekule volikogu liikmeid ja teisi isikuid.
(6) Küsimuste otsustamine toimub avaliku hääletamise teel. Otsus võetakse vastu koosolekul viibivate eestseisuse liikmete poolthäälteenamusega. Häälte võrdsel jaotumisel on otsustavaks koosoleku juhataja hääl.
(7) Eestseisuse koosolekul volikogu esimehe poolt tõstatatud küsimused edastatakse kirjalikult, hiljemalt kahe tööpäeva jooksul, kantselei kaudu adressaadile.
(8) Eestseisuse koosolekud protokollitakse. Protokollile kirjutavad alla koosoleku juhataja ja protokollija. Koosoleku tehnilise teenindamise ja protokollimise tagab kantselei. Protokollid on kättesaadavad dokumendiregistri kaudu valla veebilehel ja paberkandjal kantseleis.
§ 3. Volikogu fraktsioon
(2) Fraktsioonil on õigus:
§ 4. Volikogu komisjoni töökord
(1) Komisjonide moodustamise kord ja pädevus on sätestatud valla põhimääruses.
(2) Ajutine komisjon või töörühm järgib üldist komisjoni töökorda.
(3) Volikogu komisjoni töövorm on koosolek kus otsuseid võetakse vastu poolthäälte enamusega.
(4) Komisjonile suunatud küsimused ja õigusaktide eelnõud vaatab komisjon läbi ja annab nende kohta arvamuse kokkulepitud ajaks. Avaldused ja märgukirjad vaadatakse läbi seaduses sätestatud tähtaja jooksul. Muud dokumendid vaadatakse läbi volikogu esimehe määratud tähtajal.
(5) Avalduste, märgukirjade ja muude dokumentide kohta annab komisjon oma kirjaliku seisukoha volikogu esimehele. Komisjonile adresseeritud avaldusele või märgukirjale vastab komisjon ning vastusele kirjutab alla komisjoni esimees või aseesimees.
(6) Kui volikogu või volikogu esimees on suunanud küsimuse või õigusakti eelnõu mitmesse komisjoni, siis määrab volikogu esimees juhtiva komisjoni.
(7) Komisjoni koosoleku kutsub kokku komisjoni esimees või tema äraolekul tema asendaja.
(8) Komisjoni koosoleku kutse, mis sisaldab koosoleku toimumise aega ja kohta, päevakorra projekti ja materjale ning koosolekule kutsutavate isikute nimesid, edastab koosoleku kokkukutsuja vähemalt kaks tööpäeva enne koosoleku toimumist komisjoni liikmetele, kutsutavatele isikutele, volikogu esimehele, volikogu komisjonide esimeestele ja vallavalitsuse kantseleile.
[RT IV, 11.04.2019, 7 - jõust. 14.04.2019]
(9) Komisjoni koosolek võib toimuda ja komisjoni koosolekul võib osaleda elektrooniliselt. Elektroonilise koosoleku läbiviimise otsustab komisjoni esimees.
(10) Juhul, kui komisjoni liige ei saa osaleda komisjoni koosolekul ja ta esitab omad seisukohad e-posti teel, siis loetakse seda koosolekul osalemiseks. Koosolekul osalemise kohta e-posti teel tehakse vastav märge koosoleku protokolli
(11) Komisjoni koosolek on otsustusvõimeline, kui sellest võtab osa vähemalt pool komisjoni koosseisust, sealhulgas esimees või aseesimees.
(12) Komisjoni koosolekust võib sõnaõigusega osa võtta komisjoni mittekuuluv volikogu liige või vallavalitsuse liige ja vallasekretär. Teistele isikutele sõnaõiguse andmise otsustab koosoleku juhataja.
(13) Komisjoni koosoleku kohta koostatakse protokoll, kuhu kantakse:
4) päevakorras olnud küsimuste kohta esitatud ettekannete või teemakäsitluste lühikokkuvõtte, tehtud ettepanekud ja otsused ettepanekute arvestamise või mittearvestamise kohta;
5) hääletustulemused, kui küsimus otsustati hääletamise teel;
(14) Protokollile kirjutavad alla koosoleku juhataja ja protokollija.
(15) Komisjonid võivad korraldada ühiseid koosolekuid.
(16) Protokollid on kättesaadavad vallavalitsuse kantseleis ja avalikustatud vallavalitsuse dokumendiregistri kaudu valla veebilehel. Üldkättesaadavaks ei tehta protokollides sisalduvaid andmeid, mille väljastamine on seadusega piiratud või tunnistatud asutusesiseseks kasutamiseks.
(17) Komisjoni esimees või tema asendaja:
(18) Käesolevas töökorras ja valla põhimääruses reguleerimata töökorraldusliku küsimuse lahendab komisjoni esimees või lepivad komisjoni liikmed selle lahendamises kokku komisjoni koosolekul poolthäälte enamusega.
§ 5. Volikogu istungi kokkukutsumine
(1) Volikogu istungi kutsub kokku volikogu esimees või tema äraolekul tema asendaja. Uue koosseisu esimese istungi kutsub kokku valla valimiskomisjoni esimees. Kui volikogu esimees ei saa istungit kokku kutsuda, peab ta sellest viivitamatult teavitama volikogu aseesimeest. Kui ka volikogu aseesimees ei saa volikogu istungit kokku kutsuda, peab ta sellest viivitamatult teavitama volikogu vanimat liiget.
(2) Volikogu istung toimub üldjuhul vähemalt üks kord kalendrikuus kuu viimasel neljapäeval vallavalitsuse saalis, kui volikogu esimees või tema asendaja ei ole istungi kutses nimetanud teist aega või kohta. Kui istungi tavapärase toimumise aeg langeb riigipühale, siis määrab volikogu esimees istungi toimumiseks teise aja. Juulikuus üldjuhul volikogu istungit ei toimu.
(3) Volikogu esimees ei kutsu istungit kokku, kui istungi päevakorda ei ole nõutavas korras ette valmistatud ühtegi küsimust ja teatab istungi ärajäämisest volikogu liikmetele ja vallavalitsusele.
(4) Volikogu istungi kokkukutsumist võib nõuda vähemalt neljandik volikogu liikmetest või valitsus. Istungi kokkukutsumise nõudjad esitavad koos nõudega kirjaliku põhjenduse istungi kokkukutsumiseks. Istungi toimumise aja määrab volikogu esimees või tema asendaja, kuid mitte hilisemaks kui üks kuu alates ettepaneku saamisest.
(5) Volikogu istungi kutse, kus näidatakse ära arutusele tulevad küsimused ning istungi toimumise aeg ja koht, tehakse volikogu liikmetele teatavaks vähemalt neli päeva enne volikogu istungit. Hiljemalt kutsega koos tehakse volikogu liikmetele kättesaadavaks istungil arutamisele tulevad määruste ja otsuste projektid.
(6) Kutse edastatakse volikogu liikmetele elektronposti teel ning avaldatakse valla veebilehel. Elektronposti teel edastatavale kutsele lisatakse volikogu õigusaktide eelnõud ning nende seletuskirjad ja muud materjalid või lisatakse link valla veebilehele, millel nimetatud materjalid asuvad.
(7) Kui istungile on otsustatud kutsuda teisi isikuid, saadetakse neile elektronposti aadressile teade, kus on näidatud ära päevakorrapunkt, mille arutamise juurde teda kutsutakse ning vajadusel päevakorrapunktiga seotud materjalid.
§ 6. Volikogu istungi päevakorra koostamine ja kinnitamine
(1) Volikogu esimees koostab volikogu istungi päevakorra projekti istungieelse menetluse läbinud ja nõutavas korras ettevalmistatud eelnõudest ja volikogule infoks või arutamiseks esitatud muudest küsimustes. Volikogu esimees määrab päevakorra projektiga küsimuste arutamise järjekorra.
(2) Õigus ettepaneku tegemiseks küsimuse lülitamiseks volikogu istungi päevakorda on käesoleva töökorra § 9 lõikes 1 nimetatud isikutel. Ettepanek küsimuse lülitamiseks istungi päevakorda tehakse hiljemalt päev enne eestseisuse koosoleku toimumise päeva.
(3) Õigusakti eelnõu puhul märgitakse päevakorra projektis eelnõu nimetus ja kas eelnõu on esitatud istungile vastuvõtmiseks või mitme lugemise korral mitmendaks lugemiseks. Sama küsimust käsitlevat kaht või enamat eelnõu arutatakse ühe päevakorrapunkti alapunktidena.
(4) Päevakorra projektile lisatakse arutamisele tulevate küsimuste materjalid, milleks on õigusakti eelnõu koos lisadega. Määruse eelnõule lisatakse seletuskiri. Päevakorra projektile lisatakse volikogule esitatud märgukirjad, avaldused ja vajadusel muud selgitavad materjalid. Päevakorra projekti koos kutsele lisatavate materjalidega vaatab üle eestseisus käesolevas töökorras sätestatud korras.
(7) Volikogu liikmed, komisjonid, fraktsioonid ja vallavalitsus võivad teha ettepanekuid päevakorra projekti kohta kuni päevakorra kinnitamiseni.
(8) Kinnitatud päevakorras võib küsimuste järjekorda muuta volikogu poolthäälte enamusega.
§ 7. Istungi läbiviimise üldine kord
(2) Volikogu istungi kutses märgitud kellaajal avab volikogu esimees või tema asendaja volikogu istungi, mille käigustutvustatakse kutsutud isikuid ja laekunud avaldusi, antakse volikogule üle avaldusi ja ettepanekuid ning arutatakse muid korralduslikke küsimusi.
(3) Pärast istungi avamist toimub päevakorra projekti arutamine ja päevakord kinnitatakse käesolevas töökorras sätestatud korras.
(5) Volikogu istungist võivad sõnaõigusega osa võtta vallavalitsuse liikmed, vallasekretär ja istungile kutsutud isikud. Sõna andmise otsustab istungi juhataja. Istungist sõnaõigusega osavõtvatel isikutel on päevakorrapunkti arutamisel (läbirääkimistel) volikogu liikmetega võrdsed õigused.
(6) Volikogu istungil viibivad külalised registreeritakse külaliste lehel. Külalisetele sõna ei anta, kui volikogu ei otsusta teisiti.
(7) Volikogu esimees informeerib volikogu oma puudumisest teavitanud volikogu liikmetest ja kutsutud külalistest.
(8) Istungi pikkus on kuni neli tundi, kui volikogu ei otsusta teisiti. Iga tunni järel tehakse 10-minutiline vaheaeg, kui volikogu ei otsusta teisiti.
(9) Volikogu istungi lõpetab istungi juhataja. Kui istungi tööaja lõpuks ei ole istungi päevakord ammendatud, paneb istungi juhataja hääletusele istungi pikendamise arutusel oleva päevakorrapunkti ammendumiseni või istungi lõpetamise. Kui volikogu istung lõpetatakse enne päevakorra ammendumist, võtab volikogu esimees arutamata jäänud päevakorrapunktid järgmise istungi päevakorra projekti esimestena.
(10) Volikogu istungeid võib volikogu esimehe loal istungi protokolli koostamiseks heli- või videosalvestada. Salvestisi säilitatakse kaks nädalat, seejärel hävitatakse.
(11) Töökorralduslikke küsimusi, mida käesolevas paragrahvis ei ole käsitletud, saab volikogu otsustada poolthäälte enamusega. Vastavad otsustused kantakse istungi protokolli.
(12) Väljaspool päevakorda võib käsitleda järgmisi küsimusi:
§ 8. Päevakorrapunktide arutamine istungil
(1) Volikogu arutab istungi kutses märgitud ja volikogu poolt nõutavas korras ettevalmistatud küsimusi. Päevakorrast kinnipidamise tagab istungi juhataja.
(2) Istungi päevakorras märgitud küsimusi esitatakse ettekannetena ja vajaduse korral kaasettekannetena ning arutatakse läbirääkimiste käigus. Enne ettekande esitamist tutvustab istungi juhataja vajaduse korral ettekande pidajaid ja külalisi.
(3) Pärast ettekannet (kaasettekannet) on volikogu liikmel õigus esitada ettekandjale kuni 2 küsimust. Küsimuste esitamise järjekorra ja ajalimiidi küsimuste esitamiseks määrab istungi juhataja. Küsimused peavad olema lühidalt ja täpselt formuleeritud. Istungi juhatajal on õigus lükata tagasi asjasse mittepuutuvad küsimused.
(4) Ettekandele ning küsimuste esitamisele ja vastamisele järgnevad sõnavõtud. Igas päevakorrapunktis võib iga volikogu liige võtta sõna üks kord.
(5) Pärast sõnavõttu on õigusteha ettekande kohta märkusi või repliike. Igas päevakorrapunktis on igal osalejal õigus kaheks märkuseks või repliigiks.
(6) Pärast küsimusi, sõnavõtte, märkusi või repliike on ettekandjal ja kaasettekandjal õigus kuni kolmeminutilisele lõppsõnale.
(7) Küsimuse, sõnavõtu, märkuse või repliigi esitamise soovist antakse märku käe tõstmisega. Istungi juhataja annab sõna üldjuhul taotlemise järjekorras.
(8) Istungi juhataja kutsub teemast kõrvalekalduva kõneleja teema juurde tagasi ja katkestab sõnavõtu, kui see ei puuduta arutatavat küsimust, ületab ettenähtud ajapiirangut või on tegemist ebasündsa keelekasutusega.
(9) Enne küsimuse hääletamisele panemist kordab istungi juhataja kõiki ettepanekuid. Pärast küsimuse hääletamisele panemist selles päevakorrapunktis enam sõna ei anta.
(10) Kui volikogu otsustab päevakorrapunkti arutamise katkestada, siis peab kaasnema otsustus arutelu jätkamise aja ja vajaduse korral muudatusettepanekute esitamise tähtaja kohta.
(11) Kui istungi päevakorras on informatsiooni ärakuulamine, koosneb arutelu informatsiooni esitamisest ja küsimustele vastamisest. Volikogu otsustab poolthäälte enamusega, kas võtta informatsioon teadmiseks või anda võimalus sõnavõttudeks ja repliikideks.
§ 9. Õigusaktide menetlemine istungil
4) vallavanemal talle seadusega pandud ülesannete täitmiseks;
(2) Enne õigusakti eelnõu volikogule esitamist peab sellele olema lisatud vallavalitsuse seisukoht või arvamus eelnõu kohta, välja arvatud volikogu töökorraldust puudutavates küsimustes.
(3) Nõuetekohaselt koostatud ja kooskõlastatud volikogu õigusakti eelnõu esitatakse hiljemalt päev enne eestseisuse koosoleku toimumist vallavalitsuse kantseleisse registreerimiseks. Pärast eelnõu registreerimist edastatakse see volikogu päevakorda võtmiseks volikogu esimehele.
(4) Volikogu esimees määrab vajadusel volikogu õigusakti eelnõu menetlemiseks volikogu komisjoni või komisjonid, kes annavad eelnõu kohta oma seisukoha. Juhtivkomisjoni määramise korral määratakse üldjuhul volikogu alatine komisjon, kelle valdkonda eelnõu kõige enam puudutab. Juhtivkomisjon annab volikogule seisukoha eelnõu kohta ja mitmel lugemisel menetletava eelnõu korral kõigi eelnõu kohta laekunud muudatusettepanekute kohta.
(5) Eelnõud menetleva komisjoni esimees määrab eelnõu arutamiseks komisjoni koosoleku toimumise aja, mis ei tohi olla hilisem kui kolm nädalat pärast eelnõu komisjonile esitamist. Arutamise juures peab viibima eelnõu algataja või algataja esindaja, kes esitleb eelnõud komisjonile.
(6) Volikogu õigusakte menetletakse ühel või mitmel lugemisel. Õigusaktide eelnõude lugemise arvu ja lugemise katkestamise või järgmisele lugemisele saatmise otsustab volikogu poolthäälte enamusega.
(7) Ühel istungil võib teha ühe eelnõu mitu lugemist (v.a käesoleva paragrahvi lõikes 8 nimetatud eelnõud). Sellisel juhul peab iga lugemise vahel olema vähemalt 15-minutiline vaheaeg ja eelnõu mitu lugemist peavad sisalduma päevakorras.
(9) Ettepanekud eelnõu sõnastuse muutmiseks tuleb esitada kirjalikult, v.a ettepanekud vormi- või kirjavigade või ilmse ebatäpsuse parandamiseks või isikunime muutmiseks.
(11) [Kehtetu - RT IV, 11.04.2019, 7 - jõust. 14.04.2019]
(12) Mitmel lugemisel menetletava eelnõu kohta võib teha muudatusettepanekuid, esitades need kirjalikult volikogu määratud tähtpäevaks. Muudatusettepanekud esitatakse registreerimiseks vallavalitsuse kantseleile, kes edastab need eelnõu algatajale ja juhtivkomisjonile seisukoha võtmiseks. Mitmel lugemisel menetletava eelnõu kohta ei saa teha muudatusettepanekuid pärast eelnõu esitamist viimasele lugemisele selle vastuvõtmiseks. Enne viimast lugemist on lubatud redaktsioonilised ettepanekud, mille tegemiseks määrab volikogu esitamise tähtaja.
(13) Ühel lugemisel menetlevale eelnõule saab muudatusettepanekuid esitada kuni eelnõu lõpphääletuseni.
(14) Eelnõu, mida volikogu menetleb mitmel lugemisel, võib algataja või juhtivkomisjon anda arutamiseks volikogu istungile uue terviktekstina, arvestades menetluse käigustehtud ja heakskiidetud muudatusettepanekuid.
(15) Eelnõu esitaja võib eelnõu tagasi võtta igal ajal enne selle lõpphääletusele panemist.
(16) Kui istungi päevakorrapunkti kohta ei ole esitatud volikogu õigusakti eelnõud, koosneb arutelu ettekandest ja/või kaasettekannetest ning küsimustele vastamisest. Õigusakti mitte vastuvõtmist nõudvas küsimuses võetakse vastu protokolli kantav otsus, mille formuleerib istungi juhataja ning mis võetakse vastu poolthäälteenamusega.
§ 10. Hääletamine volikogus
(1) Volikogu võtab õigusakte vastu poolthäälte enamusega, välja arvatud juhul, kui seaduses on sätestatud otsuse vastuvõtmiseks vajalik volikogu koosseisu häälteenamus.
(2) Hääletamine volikogus on avalik, välja arvatud isikuvalimised.
(3) Avalikul hääletamisel võib volikogu liige taotleda nimelist hääletamist. Nimeline hääletamine otsustatakse poolthäälte enamusega. Nimelise hääletamise tulemused fikseeritakse istungi protokollis.
(4) Hääletamine toimub käe tõstmisega või isikuvalimistel hääletussedelite täitmisega valla põhimääruses sätestatud korras. Hääletamisel käe tõstmise tähendused on järgmised:
(5) Enne küsimuse hääletamisele panemist istungi juhataja:
1) kordab küsimuse kohta esitatud ettepanekuid;
3) teeb juhtivkomisjoni, fraktsiooni või eelnõu algataja nõudmisel kuni viieminutilise vaheaja.
(6) Hääletamisele pandud küsimus peab olema formuleeritud nii, et see sisaldaks ainult ühte ettepanekut ja sellele oleks võimalik vastata „poolt”, „vastu” või „erapooletu”. Erisused võivad olla isikuvalimistel hääletamisel.
(7) Kui õigusakti vastuvõtmiseks on esitatud mitu alternatiivset eelnõu, määrab hääletamise järjekorra istungi juhataja.
(8) Volikogu õigusakti eelnõu kohta esitatud muudatusettepanekud pannakse hääletamisele ning otsustatakse poolthäälteenamusega. Eelnõu tervikuna ei panda hääletusele enne parandus- või muudatusettepanekute läbihääletamist. Kui ühe ja sama sätte kohta on esitatud mitu muudatusettepanekut, käsitletakse neid koos ja esitamise järjekorras. Vastuvõetuks loetakse ettepanek, mille poolt hääletab rohkem volikogu liikmeid kui vastu.
(9) Kui päevakorrapunkti kohta on mitu alternatiivset eelnõud või üksteist välistavat muudatusettepanekut ning hääletamisjärjekorras eespool asuv eelnõu või ettepanek saab vastuvõtmiseks vajaliku häälteenamuse, siis see eelnõu või ettepanek on vastu võetud ning ülejäänud eelnõusid või ettepanekuid hääletamisele ei panda.
(10) Pärast hääletamist teeb istungi juhataja teatavaks hääletamise tulemused ja fikseerib volikogu otsustused haamrilöögiga.
(11) Õigus hääletamise tulemusi vaidlustada on volikogu liikmel vahetult pärast vastava päevakorrapunkti hääletamist. Kordushääletamine tehakse juhul, kui on tekkinud kahtlus häältelugemise õigsuses. Hilisemaid pretensioone ei arvestata.
§ 11. Isikuvalimised
(2) Salajaseks hääletamiseks moodustab volikogu kolmeliikmelise häältelugemiskomisjoni. Häältelugemiskomisjoni liikmed määratakse volikogu liikmete seast. Ettepanekuid komisjoni koosseisu kohta võib teha iga volikogu liige. Komisjoni koosseis kinnitatakse avalikul hääletamisel poolthäälte enamusega ja komisjoni koosseis fikseeritakse volikogu otsusega. Komisjon nimetab oma liikmete hulgast komisjoni esimehe.
(5) Isikuvalimised viiakse läbi valla põhimääruse 3. peatükis volikogu esimehe valimisele sätestatud korras, arvestades valitava ametikoha täitmise erisusi.
(6) Käesolevas paragrahvis ja valla põhimääruses reguleerimata protseduuriküsimusi otsustab volikogu hääletamise teel. Nimetatud volikogu otsustused kantakse volikogu istungi protokolli.
§ 12. Volikogu istungi protokoll
(1) Volikogu istungid protokollitakse. Istungi protokollimise korraldab vallavalitsuse kantselei.
2) istungist osavõtjate nimed (volikogu liikmed kvoorumilehel, mis säilitatakse istungi protokolli juures);
(4) Juhul, kui on olemas kirjalik ettekanne, siis ettekande sisu ei protokollita ja protokolli tekstis tehakse selle kohta märge.
(5) Protokolli juurde lisatakse vastuvõetud õigusaktide originaalid.
(7) Protokoll vormistatakse ja allkirjastatakse viie tööpäeval jooksul pärast istungit.
(8) Volikogu istungite protokollid on kättesaadavad dokumendiregistris valla veebilehel alates kuuendast tööpäevast pärast istungi toimumist.
(9) Üldkättesaadavaks ei tehta protokollis sisalduvaid andmeid, mille väljastamine on seadusega piiratud või mõeldud valla ametiasutuse siseseks kasutamiseks.


Albu vallavara eeskiri – Riigi Teataja
Albu vallavara eeskiri
Albu vallavara eeskiri - sisukord
§ 8 Vallavara kasutusse andmise põhimõtted
§ 9 Vallavara kasutusse andmine otsustuskorras
§ 12 Enampakkumise läbiviimise viisid ja korraldus
§ 13 Suulise enampakkumise läbiviimise kord
§ 14 Kirjaliku enampakkumise läbiviimise kord
§ 17 Lepingute muutmine ja uuendamine ning vallavara allrendile või -üürile andmine
§ 18 Vallavara võõrandamise mõiste
§ 19 Vallavara võõrandamise tingimused
§ 23 Enampakkumise ettevalmistamine
§ 25 Enampakkumises osaleda võivate isikute ring
§ 26 Enampakkumise läbiviimine
§ 27 Enampakkumise tulemuste kinnitamine
§ 28 Müügilepingu sõlmimine
§ 29 Vallavara müük eelläbirääkimistega pakkumise korras
5 VALLAVARA MAHAKANDMINE JA NÕUETEST LOOBUMINE
§ 31 Nõuetest loobumine
§ 33 Reaalservituudi, reaalkoormatise või ostueesõiguse seadmine
§ 34 Isikliku servituudi seadmine
§ 36 Hoonestusõiguse seadmise algatamine ja ettevalmistamine
§ 37 Hoonestusõiguse lepingu tingimused
§ 38 Ehitise omaniku kasuks hoonestusõiguse seadmine
§ 39 Varasemate õigusaktide kehtetuks tunnistamine ja määruse jõustumine
RT IV, 05.12.2011, 2
Vastu võetud 25.08.2005 nr 9
KO 2005, 205, 1980
jõustumine 17.10.2005
28.06.2007 KO 2007, 129, 1511 02.07.2007
Albu vallavara eeskiri (edaspidi eeskiri) sätestab Albu valla omandis oleva vara (edaspidi vallavara) valdamise, kasutamise ja käsutamise korra.
(4) Vallavara jaotuse valitsejate vahel ja vallavara üleandmise otsustab vallavalitsus.
Vallavara arvestust korraldab vallavalitsus raamatupidamise sise-eeskirjas sätestatud korras.
1) vallavanem või vallavalitsuse hallatava asutuse juht, eelarveliste vahendite piires, kui vara väärtus on alla 3195 eurot;
2) vallavolikogu, kui on tegemist kinnisasjaga või kui sellega võetakse vallale rahalisi kohustusi, mida ei ole ette nähtud jooksva aasta eelarve kuludes või mille võtmist pole delegeeritud vallavalitsusele;
(2) Vallavalitsus on kohustatud asja ostmisel, teenuse või ehitustöö tellimisel kasutama riigihanke seadusest tulenevaid pakkumisvorme.
(3) Riigihanke, mille puhul sõlmitakse hankeleping tähtajaga üle ühe eelarveaasta või võetakse vallale rahalisi kohustusi, milliseid ei ole ette nähtud jooksva aasta eelarve kuludes, väljakuulutamiseks annab loa vallavolikogu.
(4) Pakkumise edukaks tunnistamise ja hankelepingu sõlmimise otsustab vallavalitsus.
§ 8. Vallavara kasutusse andmise põhimõtted
1) vallavara valitseja, kui:
a) kasutusse antakse inventari;
b) kasutusse antakse vastava vallavara valitseja kasutuses olevaid ruume mitte kauemaks kui 12 tunniks (kultuuriüritusteks, kaubanduse korraldamiseks jmt);
(6) Vallavara kasutusse andmise lepingu sõlmimise otsustab vallavalitsus. Kui vallavara kasutusse andmine kuulub vallavalitsuse hallatava asutuse pädevusse, sõlmib vara kasutusse andmise lepingu vastavalt käesoleva paragrahvi lõike 2 punktile 1 vastava vallavara valitseja.
(7) Vallavara kasutamisest laekuv tasu jääb vastava vallavara valitseja käsutusse.
§ 9. Vallavara kasutusse andmine otsustuskorras
7) kui vallavara kasutusse andmine enampakkumise korras või eelläbirääkimistega pakkumise korras on nurjunud.
(3) Vallavara kasutamise tasu suuruse määramisel peab vallavalitsus võimaluse korral arvestama samas piirkonnas samal otstarbel ja seisukorras ning samadel tingimustel kasutatavate üüri- või rendipindade tasumäärasid. Tasu suuruse kindlaksmääramisel kaasatakse vajadusel sõltumatu ekspert.
(5) Eluruumide kasutusse andmise kohta vallavalitsusele ettepanekute tegemiseks moodustab vallavalitsus viie liikmelise komisjoni, mille koosseisu kaasatakse soovi korral üks iga volikogus esindatud nimekirja esindaja. Komisjon moodustatakse Albu valla põhimääruses sätestatud korras.
4) rendi- või üürilepingu põhitingimused;
(2) Enampakkumise läbiviimisest antakse teada vastava kuulutuse kaudu kohalikus ajalehes, vajadusel ühes üleriigilise leviga ajalehes või muus teabe edastamise kanalis. Kuulutus avaldatakse vähemalt 15 päeva enne enampakkumise läbiviimist. Teistkordsel enampakkumisel võib kuulutuse avaldamise tähtaeg olla lühem. Kuulutus peab sisaldama järgmisi enampakkumise tingimusi ja andmeid:
2) kasutusse antava vallavara nimetus, täpne asukoht ja iseloomustus või teave võimalusest tutvuda varaga kuulutuses nimetatud kohas ja ajal;
5) enampakkumise tingimustega ja rendi- või üürilepingu tingimustega tutvumiseks ettenähtud aeg ja koht, kui tingimused ei ole ära näidatud kuulutuses;
(1) Enampakkumisest võivad üldjuhul osa võtta kõik isikud, kellel on õigus sõlmida vastavat üüri- või rendilepingut ning kelle osavõtt enampakkumisest ei ole keelatud.
§ 12. Enampakkumise läbiviimise viisid ja korraldus
§ 13. Suulise enampakkumise läbiviimise kord
§ 14. Kirjaliku enampakkumise läbiviimise kord
(5) Enampakkumise tulemuste kinnitamisel sõlmitakse parima pakkumise teinud isikuga rendi- või üürileping. Lepingu sõlmib vallavanem. Lepingus sätestatakse lisaks enampakkumise ettevalmistamise käigus kindlaksmääratud tingimustele:
2) üksikasjalikud andmed kasutusse antava vara kohta (asukoht; ruumide puhul korrus ja nende üldpinna suurus ruutmeetrites; kinnisasja puhul kinnisasja iseloomustavad andmed vastavalt kinnistusraamatu seadusele, samuti muud olulised andmed);
§ 17. Lepingute muutmine ja uuendamine ning vallavara allrendile või -üürile andmine
(2) Vallavara allrendile või -üürile andmiseks nõusoleku andmise otsustab vallavalitsus.
§ 18. Vallavara võõrandamise mõiste
§ 19. Vallavara võõrandamise tingimused
Vallavara võõrandamise otsustab:
a) võõrandatakse kinnisasi või ehitis kui vallasasi;
b) võõrandatava vara hind on suurem kui 15977,91 eurot;
c) vara võõrandatakse enampakkumiseta ning selle hind on suurem kui 6391,16 eurot;
d) vara võõrandatakse tasuta või alandatud hinna eest ning sellise vara hind on suurem kui 1597,79 eurot;
e) vara võõrandatakse käesoleva eeskirja §-s 21 sätestamata viisil;
2) vallavalitsuse hallatav asutus, kui võõrandatava vara jääkmaksumus on alla 319,56 eurot (v.a kinnisasjad ja ehitised kui vallasasjad);
3) vallavalitsus, kui seda ei otsusta vallavolikogu või vallavalitsuse hallatav asutus.
(3) Vallavara müügilepingu ning vajadusel asjaõiguslepingu ja hüpoteegi seadmise lepingu sõlmib vallavanem või §-s 20 lg 1 p 2 nimetatud juhul vallavalitsuse hallatava asutuse juht. Järelmaksuga müügi korral määrab vallavalitsus kindlaks lepingu täitmise tagatised, v.a kui vallavara müüakse alandatud hinna eest kooskõlas käesoleva paragrahvi lõikega 2.
5) muudel juhtudel vastavalt volikogu otsusele.
[KO 2007, 129, 1511 - jõust. 02.07.2007]
§ 23. Enampakkumise ettevalmistamine
4) müügilepingu põhitingimused;
(2) Enampakkumise läbiviimisest teatatakse vastava kuulutuse kaudu kohalikus ajalehes ja vajadusel vähemalt ühes üleriigilise leviga ajalehes. Kuulutus avaldatakse hiljemalt 15 päeva enne enampakkumise läbiviimise päeva. Kuulutus peab sisaldama järgmisi enampakkumise tingimusi ja andmeid:
2) võõrandamisele kuuluva vallavara nimetus või teave võimalusest tutvuda võõrandatava varaga kuulutuses nimetatud kohas ja ajal;
5) müüdava vara ostjale üleandmise kord, müügihinna tasumise kord ja tähtajad ning müügihinna järelmaksuga tasumisel lepingu täitmise tagatised;
6) alghind ja enampakkumise osavõtumaks ja tagatisraha.
(3) Alghinna määramata jätmise otsustab vallavalitsus.
§ 25. Enampakkumises osaleda võivate isikute ring
(1) Enampakkumises võivad osaleda kõik isikud, kelle osavõtt ei ole keelatud.
(2) Enampakkumisest ei või osa võtta:
1) enampakkumise läbiviimisega seotud isikud (enampakkumise läbiviijad; ekspert, kelle abi kasutati alghinna määramisel; isikud, kelle pädevusse kuulub enampakkumise tulemuste kinnitamine);
2) nende abikaasad ja otseliinis sugulased.
§ 26. Enampakkumise läbiviimine
Enampakkumine viiakse läbi §-des 12–14 sätestatud korras.
§ 27. Enampakkumise tulemuste kinnitamine
(3) Enampakkumise tulemused võib jätta kinnitamata, kui:
1) enampakkumise läbiviimisel rikuti oluliselt läbiviimise korda;
2) enampakkumise ettevalmistamisel oluliselt eirati selleks ettenähtud korda;
3) osavõtjatevahelised kokkulepped mõjutasid enampakkumise käiku;
4) enampakkumises osales § 25 lõikes 2 nimetatud isik;
5) enampakkumine toimus alghinda määramata ning pakkumises osales ainult üks isik, kelle pakutud hind oli põhjendamatult väike.
(4) Kui vähemalt kahes kõrgemas nõuetekohases kirjalikus pakkumises esitatud pakkumised on võrdsed, annab enampakkumise kinnitaja võrdsetele pakkujatele õiguse teha täiendav pakkumine. Müügileping sõlmitakse isikuga, kelle täiendavalt tehtud pakkumine on kõrgeim. Kui kindlaksmääratud ajaks ei tee ükski pakkuja täiendavat pakkumist, tunnistatakse enampakkumine nurjunuks.
(5) Enampakkumise tulemuste kinnitamata jätmisel, nurjunuks tunnistamisel või müügihinna mittetasumisel ja lepingu mittesõlmimisel otsustab varaga edasise toimimise viisi vallavalitsus.
§ 28. Müügilepingu sõlmimine
(1) Enampakkumise võitjaga sõlmitakse kirjalik, seaduses ettenähtud juhtudel aga notariaalselt tõestatud müügileping ja asjaõigusleping. Müügilepingu ning vajadusel asjaõiguslepingu ja hüpoteegi seadmise lepingu sõlmib vallavanem.
(2) Enampakkumise võitjale teatatakse enampakkumise tulemuste kinnitamisest (kinnitamata jätmisest) pärast vastava otsuse tegemist tähitud kirjaga. Pärast enampakkumise kinnitamise teate saamist on enampakkumise võitja kohustatud tasuma müügihinna või järelmaksu rakendamisel vastavalt müügilepingu põhitingimustele osa müügihinnast enampakkumise tingimustes ettenähtud tähtpäeval või kui sellist tähtaega määratud ei ole, siis teates märgitud tähtpäeval. Enampakkumise võitja peab ilmuma lepingu sõlmimisele hiljemalt 20 päeva jooksul arvates kinnitamise teate kättesaamise päevast.
(4) Tähtaegselt müügihinna või selle osa mittetasumisel, samuti lepingu sõlmimisele mitteilmumisel ning nõutavate tagatiste esitamata jätmisel kaotab enampakkumise võitja õiguse tagatisraha tagastamisele ja lepingu sõlmimisele.
§ 29. Vallavara müük eelläbirääkimistega pakkumise korras
(4) Vallavara müük eelläbirääkimistega pakkumise korras toimub käesoleva eeskirja §-des 23–28 sätestatud korras arvestades järgmisi erisusi:
2) eelläbirääkimistega pakkumise kuulutusse märgitakse lisaks eeskirja § 23 lõikes 2 nimetatud andmetele eelläbirääkimistega pakkumise lisatingimused ning pakkumise võitja väljaselgitamise alused;
8) eelläbirääkimistega pakkumise võitjaga sõlmitakse müügileping. Võitjaks on isik, kelle pakkumise on vallavalitsus tunnistanud parimaks, arvestades nii kehtestatud lisatingimusi kui ka pakutud hinda. Sobivate pakkumiste puudumisel tunnistab vallavalitsus eelläbirääkimistega pakkumise nurjunuks;9) pärast eelläbirääkimistega pakkumise tulemuste kinnitamise korralduse saamist on eelläbirääkimistega pakkumise võitja kohustatud tasuma müügihinna või järelemaksu rakendamisel osa sellest pakkumise tingimustes ettenähtud suuruses ja tähtaja jooksul;
9) eelläbirääkimistega pakkumise võitja on kohustatud ilmuma müügilepingu sõlmimiseks teates näidatud kohta hiljemalt kahekümne päeva jooksul korralduse kättesaamisest. Nimetatud kohustuse täitmata jätmisel on vallavalitsusel õigus tühistada korraldus eelläbirääkimistega pakkumise tulemuste kinnitamise kohta ja korraldada uus eelläbirääkimistega pakkumine.
5. peatükk VALLAVARA MAHAKANDMINE JA NÕUETEST LOOBUMINE
(2) Mahakandmise aluse tekkimisel koostab vallavara valitseja akti, milles näidatakse mahakandmisele kuuluva vara täpne koosseis, bilansiline maksumus, mahakandmise põhjus ja hävitamise viis.
1) vallavolikogu, kui vara jääkmaksumus on suurem kui 3195,58 eurot;
2) vallavalitsus, kui vara jääkmaksumus on väiksem kui 3195,58 eurot;
§ 31. Nõuetest loobumine
1) vallavalitsus, kui nõue on väiksem kui 6391,16 eurot või kui nõue on lootusetu või selle sissenõudmine ei ole majanduslikult põhjendatud;
§ 33. Reaalservituudi, reaalkoormatise või ostueesõiguse seadmine
§ 34. Isikliku servituudi seadmine
§ 36. Hoonestusõiguse seadmise algatamine ja ettevalmistamine
§ 37. Hoonestusõiguse lepingu tingimused
§ 38. Ehitise omaniku kasuks hoonestusõiguse seadmine
(2) Ehitise omaniku kasuks hoonestusõiguse seadmisel lähtutakse käesoleva eeskirja §-de 35–37 sätetest.
§ 39. Varasemate õigusaktide kehtetuks tunnistamine ja määruse jõustumine
1) Albu Vallavolikogu 7. mai 1997.a määrus nr 8 „Albu vallavara valdamise, kasutamise ja käsutamise korra kinnitamine”;
2) Albu Vallavolikogu 7. mai 1997. a määrus nr 9 „Albu vallavara võõrandamise korra kinnitamine”;
3) Albu Vallavolikogu 6. juuni 1997.a määrus nr 15 „Albu vallavara kasutusse andmise korra kinnitamine”.
(2) Määrus jõustub 17. oktoobril 2005. a.


Tervishoiuteenuse osutamisel osalevate isikute loetelu ja osalemise kord ning nende juurdepääsu ulatus tervise infosüsteemis olevatele isikuandmetele – Riigi Teataja
Tervishoiuteenuse osutamisel osalevate isikute loetelu ja osalemise kord ning nende juurdepääsu ulatus tervise infosüsteemis olevatele isikuandmetele
Tervishoiuteenuse osutamisel osalevate isikute loetelu ja osalemise kord ning nende juurdepääsu ulatus tervise infosüsteemis olevatele isikuandmetele - sisukord
§ 2 Tervishoiuteenuse osutamisel osalevad isikud vastavalt kutsele või erialale
§ 3 Juurdepääs tervise infosüsteemis olevatele isikuandmetele
§ 4 Määruse rakendamine
RT I, 28.12.2019, 14
Vastu võetud 15.03.2019 nr 27
RT I, 22.03.2019, 7
jõustumine 25.03.2019
21.12.2019 RT I, 28.12.2019, 12 31.12.2019
Määrus kehtestatakse tervishoiuteenuste korraldamise seaduse § 43 lõike 5 ja § 593 lõike 22 alusel.
(1) Käesoleva määrusega kehtestatakse tervishoiuteenuse osutamisel osalevate isikute loetelu ja osalemise kord ning tervise infosüsteemis olevatele isikuandmetele juurdepääsu ulatus.
(2) Käesolevat määrust kohaldatakse tervishoiuteenuse osutaja juures töötavatele isikutele, kes osalevad tervishoiuteenuse osutamisel.
(3) [Kehtetu - RT I, 28.12.2019, 12 - jõust. 31.12.2019]
§ 2. Tervishoiuteenuse osutamisel osalevad isikud vastavalt kutsele või erialale
(1) Kutse omandamise eesmärgil võivad tervishoiuteenuse osutamisel osaleda järgmised isikud:
1) arst-resident eriarstiabi, üldarstiabi ja kiirabi osutamisel töötava eriarsti juhendamisel ja vastutusel, kellel on vähemalt viieaastane töökogemus juhendatava läbitavale praktilisele koolitusele vastaval erialal;
2) hambaarstiõppe üliõpilane, kes on läbinud õppekavas olevad IV kursuse kohustuslikud ained, hambaarsti juhendamisel ja vastutusel;
3) arstiõppe üliõpilane, kes on läbinud õppekavas olevad IV kursuse kohustuslikud ained, arsti juhendamisel ja vastutusel;
4) ämmaemandaõppe üliõpilane, kes on läbinud õppekavas olevad II kursuse kohustuslikud ained, ämmaemanda või õe juhendamisel ja vastutusel;
5) õeõppe üliõpilane, kes on läbinud õppekavas olevad II kursuse kohustuslikud ained, õe või ämmaemanda juhendamisel ja vastutusel;
6) arsti- või hambaarstiõppe üliõpilane, kes on läbinud õppekavas olevad III kursuse kohustuslikud ained, õe juhendamisel ja vastutusel;
7) arsti, hambaarsti, õe ja ämmaemanda tööpraktikal viibija, kes on omandanud kvalifikatsiooni väljaspool Euroopa Majanduspiirkonna liikmesriiki või Šveitsi, arsti, hambaarsti, õe või ämmaemanda juhendamisel ja vastutusel;
[RT I, 22.03.2019, 7 - jõust. 25.03.2019, lõike 1 punkti 7 rakendatakse alates 1. septembrist 2019. a.]
8) füsioteraapiaõppe üliõpilane, kes on läbinud õppekavas olevad II kursuse kohustuslikud ained, füsioterapeudi juhendamisel ja vastutusel;
9) tegevusteraapiaõppe üliõpilane, kes on läbinud õppekavas olevad III kursuse kohustuslikud ained, tegevusterapeudi juhendamisel ja vastutusel;
10) kliinilise psühholoogia praktikant kliinilise psühholoogi juhendamisel ja vastutusel;
11) logopeediaõppe üliõpilane, kes on läbinud magistriõppe I kursuse kohustuslikud ained, kliinilise logopeedi juhendamisel ja vastutusel;
12) kliinilise logopeedia praktikant, kellel on magistrikraad logopeedias, kliinilise logopeedi juhendamisel ja vastutusel;
13) radioloogiatehniku eriala üliõpilane, kes on läbinud õppekavas olevad I kursuse kohustuslikud ained, radioloogiatehniku juhendamisel ja vastutusel.
(2) Vastavalt kutse- või erialasele pädevusele võivad spetsialisti või tehnikuna tervishoiuteenuse osutamisel osaleda järgmised isikud:
1) füsioterapeut;
2) tegevusterapeut;
3) kliiniline psühholoog;
4) radioloogiatehnik;
5) kliiniline logopeed;
7) sotsiaaltöötaja;
8) kiirabitehnik;
[RT I, 28.12.2019, 12 - jõust. 31.12.2019]
9) erakorralise meditsiini tehnik.
(3) Tervishoiuteenuse osutaja, kelle juures käesoleva paragrahvi lõikes 1 või 2 nimetatud isik tervishoiuteenuse osutamisel osaleb, peab tagama isikuandmete töötlemise jälgitavuse teenuse osutaja infosüsteemis.
§ 3. Juurdepääs tervise infosüsteemis olevatele isikuandmetele
(1) Käesoleva määruse § 2 lõike 1 punktides 1, 3 ja 7 nimetatud tervishoiuteenuse osutamisel osalejale võimaldatakse juurdepääs tervise infosüsteemis olevatele patsiendi isikuandmetele, sealhulgas eriliiki isikuandmetele.
(2) Käesoleva määruse § 2 lõike 2 punktides 1–6 nimetatud tervishoiuteenuse osutamisel osalejale võimaldatakse juurdepääs tervise infosüsteemis olevatele patsiendi isikuandmetele, sealhulgas eriliiki isikuandmetele, välja arvatud järgmiste tervise infosüsteemi edastatavate dokumentide andmetele:
1) tervisetõend;
2) surmateatis;
3) surma põhjuse teatis;
4) perinataalsurma põhjuse teatis.
[RT I, 28.12.2019, 12 - jõust. 31.12.2019, rakendatakse alates 1. jaanuarist 2021. a.]
(21) Käesoleva paragrahvi lõigetes 1 ja 2 nimetatud tervishoiuteenuse osutamisel osalejale võimaldatakse ligipääs tervise infosüsteemis olevatele patsiendi isikuandmetele, kui nimetatud osaleja on registreeritud tervishoiuteenuse osutamise tegevuslubade riiklikus registris.
(3) Tervise infosüsteemis olevate isikuandmete, sealhulgas eriliiki isikuandmete töötlemise korral tuleb töötlemise põhjus ja eesmärk dokumenteerida tervishoiuteenuse osutaja infosüsteemis, võimaldades hinnata andmetöötlemise eesmärgipärasust.
§ 4. Määruse rakendamine
(1) Käesoleva määruse § 2 lõike 1 punkti 7 rakendatakse alates 1. septembrist 2019. a.
(2) Käesoleva määruse § 3 lõiget 2 rakendatakse alates 1. jaanuarist 2021. a.


text:
Language of document : Bulgarian Spanish Czech Danish German Estonian Greek English French Italian Latvian Lithuanian Hungarian Maltese Dutch Polish Portuguese Romanian Slovak Slovene Finnish Swedish Croatian ECLI:EU:C:2018:833
17. oktoober 2018(*)
Eelotsusetaotlus – Keskkond – Teatud projektide keskkonnamõju hindamine – Loa andmise otsuse vaidlustamise õigus – Nõue tagada, et menetlus ei ole üle jõu käivalt kulukas – Mõiste – Ajaline kohaldamine – Vahetu õigusmõju – Mõju liikmesriigis tehtud jõustunud otsusele kohtukulude kohta
Kohtuasi C‑167/17,
mille ese on ELTL artikli 267 alusel Supreme Court’i (Iirimaa kõrgeim kohus) 23. märtsi 2017. aasta otsusega esitatud eelotsusetaotlus, mis saabus Euroopa Kohtusse 3. aprillil 2017, menetluses
koosseisus: asepresident R. Silva de Lapuerta esimese koja presidendi ülesannetes, kohtunikud J.‑C. Bonichot (ettekandja), A. Arabadjiev, E. Regan ja C. G. Fernlund,
– V. Klohn ise ja tema esindaja: advocate B. Ohlig,
– An Bord Pleanála, esindajad: solicitor A. Doyle, ja B. Foley, BL,
– Iirimaa, esindajad: M. Browne, G. Hodge ja A. Joyce, keda abistasid M. Gray, H. Godfrey, BL, ja R. Mulcahy, SC,
olles 5. juuni 2018. aasta kohtuistungil ära kuulanud kohtujuristi ettepaneku,
1 Eelotsusetaotlus käsitleb nõukogu 27. juuni 1985. aasta direktiivi 85/337/EMÜ teatavate riiklike ja eraprojektide keskkonnamõju hindamise kohta (EÜT 1985, L 175, lk 40; ELT eriväljaanne 15/1, lk 248) (muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. mai 2003. aasta direktiiviga 2003/35/EÜ (ELT 2003, L 156, lk 17; ELT eriväljaanne 15/07, lk 466)) (edaspidi „muudetud direktiiv 85/337“) artikli 10a viienda lõigu tõlgendamist.
2 Taotlus on esitatud Volkmar Klohni ja An Bord Pleanála (planeerimiskomisjon, Iirimaa) (edaspidi „planeerimiskomisjon“) vahelises kohtuvaidluses selle üle, kuidas jagada kohtukulud menetluses, mis V. Klohni kaebuse alusel algatati ehitusloa suhtes, mille planeerimiskomisjon väljastas kogu Iirimaalt pärit surnud veiste inspektsioonikäitise rajamiseks Sligo krahvkonda Achonrysse (Iirimaa).
3 Keskkonnainfo kättesaadavuse, keskkonnaasjade otsustamises üldsuse osalemise ning neis asjus kohtu poole pöördumise konventsiooni, mis kirjutati alla 25. juunil 1998 Århusis ning kiideti Euroopa Ühenduse nimel heaks nõukogu 17. veebruari 2005. aasta otsusega 2005/370/EÜ (ELT 2005, L 124, lk 1) (edaspidi „Århusi konventsioon“), preambulis on märgitud:
4 Århusi konventsiooni artiklis 1 „Eesmärk“ on märgitud:
5 Selle konventsiooni artikli 3 „Üldsätted“ lõikes 8 on määratud:
6 Nimetatud konventsiooni artiklis 9 „Õigus pöörduda kohtusse“ on ette nähtud:
4. Lisaks lõikele 1 ja piiramata selle kohaldamist, peavad lõigetes 1, 2 ja 3 nimetatud menetlused nägema ette kohased ja tõhusad õiguskaitsevahendid, sealhulgas vajaduse korral esialgse õiguskaitse, ning olema ausad, õiglased, õigeaegsed ja mitte takistavalt kallid. Selle artikli alusel tehakse või talletatakse otsused kirjalikult. Kohtuotsused ja võimaluse korral ka muu asutuse otsused peavad olema üldsusele kättesaadavad.
5. Selle artikli sätete mõju tõhustamiseks tagab konventsiooniosaline, et üldsust teavitatakse haldus- ja kohtumenetlusele juurdepääsu võimalustest, ning kaalub võimalust luua kohased abistamise mehhanismid, et kõrvaldada või vähendada õigusemõistmisele juurdepääsu rahalisi ja muid takistusi.“
7 Muudetud direktiivis 85/337 on ette nähtud, et selliste riiklike ja eraprojektide, millel võib olla oluline keskkonnamõju, suhtes viiakse läbi keskkonnamõju hindamine. Samuti sätestatakse selles ka kohustused kaasata üldsus sellistele projektidele loa andmise otsustusprotsessi, et selle käigus üldsusega konsulteerida.
8 Tulenevalt Euroopa Liidu ühinemisest Århusi konventsiooniga kehtestas liidu õiguslooja direktiivi 2003/35, mille artikli 3 punktiga 7 lisati direktiivi 85/337 artikkel 10a, milles on sätestatud:
a) kellel on küllaldane huvi või teisel juhul,
Juurdepääs kaebuste lahendamisele kohtus või mõnes muus sõltumatus ja erapooletus organis, mis on seaduslikult asutatud, et vaidlustada otsuste, seaduste ja puuduste sisulist või protseduurilist seaduslikkust seoses käesoleva direktiivi sätete kohase üldsuse kaasamisega.“
9 Direktiivi 2003/35 artikli 6 esimeses lõigus on sätestatud, et „[l]iikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi järgimiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid hiljemalt 25. juuniks 2005. Nad teatavad sellest viivitamata komisjonile.“
10 Muudetud direktiivi 85/337 artikkel 10a on võetud üle Euroopa Parlamendi ja nõukogu 13. detsembri 2011. aasta direktiivi 2011/92/EL teatavate riiklike ja eraprojektide keskkonnamõju hindamise kohta (ELT 2012, L 26, lk 1) artiklisse 11.
11 Iirimaa kohtuliku kontrolli süsteem koosneb kahest etapist. Vaidlustajad peavad esimesel korral taotlema High Courtilt (kõrge kohus, Iirimaa) luba (leave) algatada kohtuliku kontrolli menetlus ja esitama selleks põhjendused ja nõuded. Ainult siis, kui see luba antakse, on võimalik algatada menetlus.
12 Vastavalt kõrgemate kohtute kodukorra (Rules of the Superior Courts) artiklile 99 peavad „kulud järgnema sündmusele“. Järelikult mõistetakse kohtuvaidluse kaotanud poolelt põhimõttelisel välja teise poole kohtukulud ja lisaks kannab ta enda kulud. See on üldreegel, kuid High Courtil (kõrge kohus) on õigus sellest reeglist kõrvale kalduda, kui juhtumi konkreetsed asjaolud seda nõuavad.
13 Käesoleval juhul vaidlust lahendav kohus teeb otsused ainult kulude väljamõistmise kohta. Seejärel määrab kaotanud poolelt välja mõistetavate kulude suuruse kindlaks eraldi otsuses Taxing Master – konkreetselt kohtukulude kindlaksmääramise eest vastutav kohtunik –, lähtudes kohtuvaidluse võitnud poole esitatud tõendavatest dokumentidest. Selle otsuse saab edasi kaevata.
14 Euroopa Kohus leidis 16. juuli 2009. aasta otsuses komisjon vs. Iirimaa (C‑427/07, EU:C:2009:457, punktid 92–94), et Iirimaa ei olnud oma riigisisesesse õigusesse üle võtnud muudetud direktiivi 85/337 artiklis 10a sätestatud reeglit, et menetlused ei või olla „üle jõu käivalt kulukad“.
15 Selleks et teha järeldused selles küsimuses liikmesriigi kohustuste rikkumise tuvastamisest, lisas Iirimaa 2011. aastal oma planeerimis‑ ja arendusseadusesse artikli 50 B, mille kohaselt on selle seaduse kohaldamisala piires igal menetlusosalisel kohustus kanda ise oma kohtukulud. See säte ei ole aga ratione temporis kohaldatav põhikohtuasja asjaoludele.
16 Planeerimiskomisjon andis 2004. aastal Maloney and Matthews Animal Collections Ltd-le loa ehitada Achonrysse kogu Iirimaalt pärit surnud veiste inspektsioonikäitis. Selle käitise ehitamine otsustati veiste spongioosne entsefalopaatia puhangule reageerimiseks võetud meetmete raames.
17 V. Klohn, kellele kuulub selle käitise lähedal talu, taotles 24. juunil 2004 luba esitada kõnealuse ehitusloa vastu kaebus. Talle anti selleks luba 31. juulil 2007.
18 High Court (kõrge kohus) jättis 23. aprilli 2008. aasta otsusega V. Klohni kaebuse rahuldamata.
19 Nimetatud kohus mõistis sama aasta 6. mail huvitatud isikult välja planeerimiskomisjoni kantud kulud. Seda otsust ei vaidlustatud.
20 V. Klohn tõi High Courti (kõrge kohus) Taxing Master’i menetluses, mille käigus määratakse liikmesriigi õiguse alusel kindlaks hüvitatavad kohtukulud, esile, et vastavalt Århusi konventsiooni artikli 3 lõikele 8 ja artikli 9 lõikele 4 ning muudetud direktiivi 85/337 artiklile 10a ei tohi talt välja mõistetavad kulud olla „üle jõu käivalt kulukad“.
21 Taxing Master leidis 24. juuni 2010. aasta otsuses, et Iirimaa õiguse alusel ei ole tal pädevust hinnata, kas need kulud käivad üle jõu, ja määras V. Klohni poolt planeerimiskomisjonile hüvitatavate kohtukulude summaks ligikaudu 86 000 eurot.
22 Huvitatud isik kaebas Taxing Master’i otsuse edasi, kuid High Court (kõrge kohus) jättis selle otsuse jõusse.
23 V. Klohn esitas High Courti (kõrge kohus, Iirimaa) otsuse peale apellatsioonkaebuse Supreme Courtile (Iirimaa kõrgeim kohus).
24 Supreme Court (Iirimaa kõrgeim kohus) otsustas menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused:
„1. Kas [muudetud direktiivi 85/337] artikli 10a nõue tagada, et menetlus „[ei ole] üle jõu käivalt kulukas“, on üldse kohaldatav sellisel juhul nagu käesolevas asjas, kus vaidlustatud teostusluba anti enne selle direktiivi ülevõtmise tähtpäeva ja asjaomase teostusloa vaidlustamise menetlus algatati samuti enne kõnealust kuupäeva? Kui jah, siis kas nõuet tagada, et menetlus „[ei ole] üle jõu käivalt kulukas“, võib kohaldada kõikide menetlusega seoses kantud kulude suhtes või üksnes pärast direktiivi ülevõtmise tähtpäeva kantud kulude suhtes?
2. Kas liikmesriigi kohus, kellel on kaalutlusõigus seoses kohtukulude väljamõistmisega kohtuvaidluse kaotanud poolelt, on juhul, kui asjaomane liikmesriik ei ole vastu võtnud ühtegi konkreetset meedet [muudetud direktiivi 85/337] artikli 10a ülevõtmiseks, kohustatud kõnealuse õigusnormi kohaldamisalasse kuuluvas menetluses selle üle otsustades, milline kohtukulude väljamõistmise määrus teha, tagama, et tehtav määrus ei muuda menetlust „üle jõu käivalt kulukaks“, kusjuures see kohustus tuleneb kas asjaomase õigusnormi vahetust õigusmõjust või asjaomase liikmesriigi kohtu kohustusest tõlgendada riigisisest menetlusõigust võimalikult suures ulatuses kooskõlas artikli 10a eesmärkidega?
3. Kui kohtukulude väljamõistmine on tingimusteta ja kui seda edasikaebuse puudumisel käsitatakse riigisisese õiguse kohaselt lõpliku ja jõustununa, siis kas liidu õigus nõuab, et:
a) Taxing Master, kellel on riigisisese õiguse kohaselt ülesanne määrata kindlaks kohtuvaidluse võitnud poole kantud mõistlike kulude summa, või
b) kohus, kellelt taotletakse Taxing Master’i otsuse kohtulikku kontrolli,
on siiski kohustatud muidu kohaldatavatest riigisisese õiguse meetmetest kõrvale kalduma ja määrama väljamõistetavate kulude summa kindlaks viisil, mis tagab, et selliselt välja mõistetavad kulud ei muuda menetlust üle jõu käivalt kulukaks?“
25 Eelotsusetaotluse esitanud kohus palub oma teise küsimusega, mida tuleb uurida esimesena, sisuliselt selgitust, kas muudetud direktiivi 85/337 artikli 10a viienda lõigu kohane keskkonnaalaste kohtumenetluste üle jõu käivat kulukust keelav nõue (edaspidi „mitte üle jõu käiva kulukuse reegel“) on vahetult kohaldatav või peab liikmesriigi kohus riigisisest õigust vaid tõlgendama võimalikult suures ulatuses viisil, mis võimaldab saavutada selle reegli eesmärgiga kooskõlalise lahenduse.
26 Mitte üle jõu käiva kulukuse reegli vahetu õigusmõju küsimus tekib põhikohtuasjas seetõttu, et Iirimaa ei olnud võtnud muudetud direktiivi 85/337 artikli 10a viiendat lõiku oma õigusesse üle direktiivi 2003/35 artiklis 6 määratud tähtajaks, see tähendab hiljemalt 25. juuniks 2005. Selle liikmesriigi kohustuste rikkumise tuvastas Euroopa Kohus 16. juuli 2009. aasta otsuses komisjon vs. Iirimaa (C‑427/07, EU:C:2009:457, punktid 92–94 ja resolutsioon). Eelotsusetaotluse esitanud kohtu selgitustest nähtub veel, et riigisisene õigusnorm mitte üle jõu käiva kulukuse reegli ülevõtmiseks võeti vastu alles 2011. aastal, see tähendab pärast põhikohtuasjas käsitletavat otsust, mis lõpetas kohtumenetluse, mille kohtukulude küsimust põhikohtuasjas arutatakse.
27 Tuleb meenutada, et kui liidu õigusnormid annavad isikutele õigusi, mille tagamiseks nad võivad pöörduda liikmesriigi kohtusse, siis on nad vahetult kohaldatavad (4. detsembri 1974. aasta kohtuotsus van Duyn, 41/74, EU:C:1974:133, punktid 4 ja 8).
28 Need õigusnormid panevad liikmesriigile täpse kohustuse, mis ei nõua edasiste meetmete võtmist ei liidu institutsioonide ega liikmesriikide poolt ning mis selle rakendamise puhul ei jäta liikmesriikidele kaalutlusõigust (4. detsembri 1974. aasta kohtuotsus van Duyn, 41/74, EU:C:1974:133, punkt 6).
29 Siinkohal tuleb kõigepealt märkida, et muudetud direktiivi 85/337 artikli 10a viies lõik piirdub sätestamisega, et kohtulik kontroll peab olema „erapooletu, õiglane, õigeaegne ning mitte üle jõu käivalt kulukas“. Pidades silmas kasutatud sõnade üldist iseloomu, on raske neid sätteid pidada liikmesriikidele selliseid kohustusi seadvateks, mis on piisavalt täpsed, et ei nõua riigisiseseid meetmeid nende rakendamise tagamiseks.
30 Lisaks on Euroopa Kohus otsustanud, et liikmesriikidel on oma menetlusautonoomia alusel ja tingimusel, et järgitakse võrdväärsuse ja tõhususe põhimõtteid, ulatuslik kaalutlusõigus muudetud direktiivi 85/337 artikli 10a rakendamisel (16. veebruari 2012. aasta kohtuotsus Solway jt, C‑182/10, EU:C:2012:82, punkt 47, ja 7. novembri 2013. aasta kohtuotsus Gemeinde Altrip jt, C‑72/12, EU:C:2013:712, punkt 30).
31 Lõpuks on kõige olulisem, et Euroopa Kohus on juba käsitlenud mitte üle jõu käiva kulukuse reegli vahetut mõju. Tegelikult on see reegel väga sarnases sõnastuses esitatud ka Århusi konventsiooni artikli 9 lõikes 4. See sarnasus ei ole juhuslik, sest direktiivi 2003/35, millega lisati direktiivi 85/337 artikkel 10a, eesmärk oli just nimelt viia ühenduse õigus vastavusse Århusi konventsiooniga, et ühendus saaks selle ratifitseerida, nagu nähtub direktiivi 2003/35 põhjendusest 5.
32 Samas otsustas Euroopa Kohus 15. märtsi 2018. aasta otsuses North East Pylon Pressure Campaign ja Sheehy (C‑470/16, EU:C:2018:185, punktid 52 ja 58), et Århusi konventsiooni artikli 9 lõige 4 ei ole vahetult kohaldatav.
33 Kuna Euroopa Kohus ei hinda liidu allkirjastatud lepingu klauslite vahetut kohaldatavust muude kriteeriumide alusel kui need, mida ta kasutab selle kindlaks määramiseks, kas mõne direktiivi sätted on vahetult kohaldatavad (vt selle kohta 30. septembri 1987. aasta kohtuotsus Demirel, 12/86, EU:C:1987:400, punkt 14), siis võib ka eelmises punktis nimetatud kohtuotsusest järeldada, et muudetud direktiivi 85/337 artikli 10a viiendas lõigus esitatud mitte üle jõu käiva kulukuse reeglil ei ole vahetut kohaldatavust.
34 Võttes arvesse, et käsitletavatel muudetud direktiivi 85/337 sätetel ei ole vahetut õigusmõju ja et asjaomase liikmesriigi õiguskorda võeti need üle hilinenult, on viimati nimetatud liikmesriigi kohtud kohustatud alates liikmesriikidele nende ülevõtmiseks antud tähtaja möödumisest tõlgendama riigisisest õigust võimalikult suures ulatuses viisil, mis võimaldab saavutada selle reegli eesmärgiga kooskõlalise lahenduse, eelistades riigisiseste õigusnormide sellist tõlgendamist, mis on selle sihiga kõige rohkem kooskõlas, et leida seeläbi nimetatud direktiiviga sätetega kooskõlas olev lahendus (vt selle kohta 4. juuli 2006. aasta kohtuotsus Adelener jt, C‑212/04, EU:C:2006:443, punkt 115 ja resolutsioon).
35 Liidu õiguslooja eesmärk oli muudetud direktiivi 85/337 artiklis 10a sätestatud mitte üle jõu käiva kulukuse reeglit kehtestades, et üksikisikuid ei takistaks selle sätte kohaldamisalasse kuuluva kohtumenetluse algatamisel või jätkamisel sellest tekkida võiv rahaline koormus (11. aprilli 2013. aasta kohtuotsus Edwards ja Pallikaropoulos, C‑260/11, EU:C:2013:221, punkt 35). See eesmärk, milleks on anda asjaomasele üldsusele laialdane võimalus õiguskaitseks, teenib laiemalt liidu õiguslooja tahet säilitada, kaitsta ja parandada keskkonna kvaliteeti ning saavutada, et üldsusel oleks selles aktiivne roll, ja tagada õigus tõhusale õiguskaitsevahendile ja tõhususe põhimõtte kohaldamine (vt selle kohta 11. aprilli 2013. aasta kohtuotsus Edwards ja Pallikaropoulos, C‑260/11,EU:C:2013:221, punktid 31–33).
36 Eeltoodud kaalutlusi arvestades tuleb teisele küsimustele vastata, et muudetud direktiivi 85/337 artikli 10a viiendat lõiku tuleb tõlgendada nii, et selles sätestatud mitte üle jõu käiva kulukuse reegel ei ole vahetult kohaldatav. Kui liikmesriik ei ole kõnealust artiklit üle võtnud, siis on viimati nimetatud liikmesriigi kohtud siiski kohustatud, niivõrd kui see on võimalik, tõlgendama riigisisest õigust alates selle artikli ülevõtmise tähtaja möödumisest nii, et üksikisikuid ei takistaks selle artikli kohaldamisalasse kuuluva kohtumenetluse algatamisel või jätkamisel sellest tekkida võiv rahaline koormus.
37 Oma esimese küsimusega soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt teada, kas muudetud direktiivi 85/337 artiklis 10a sätestatud mitte üle jõu käiva kulukuse reegel on kohaldatav sellises menetluses, nagu käsitletakse põhikohtuasjas, mis algatati enne selle artikli ülevõtmise tähtaja möödumist. Kui sellele küsimusele vastatakse jaatavalt, siis soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus ka teada, kas see reegel kohaldub kõigile asjaomases menetluses kantud kuludele või üksnes pärast selle ülevõtmise tähtpäeva kantud kulude suhtes.
38 Vastavalt Euroopa Kohtu järjepidevale praktikale kohaldatakse uut normi varasema normi kehtivusajal tekkinud olukorra tulevastele tagajärgedele kohe (11. detsembri 2008. aasta kohtuotsus komisjon vs. Freistaat Sachsen, C‑334/07 P, EU:C:2008:709, punkt 43 ja seal viidatud kohtupraktika; 6. juuli 2010. aasta kohtuotsus Monsanto Technology, C‑428/08, EU:C:2010:402, punkt 66, ja 6. oktoobri 2015. aasta kohtuotsus komisjon vs. Andersen, C‑303/13 P, EU:C:2015:647, punkt 49).
39 Teisiti on asi üksnes siis, kui uue õigusnormiga kaasnevad erisätted, mis määravad konkreetselt kindlaks selle ajalise kohaldamise tingimused, välja arvatud juhul, kui õigusaktide tagasiulatuva jõu puudumise põhimõttest ei tulene teisiti (16. detsembri 2010. aasta kohtuotsus Stichting Natuur en Milieu jt, C‑266/09, EU:C:2010:779, punkt 32).
40 Seega tuleb direktiivi ülevõtmiseks võetud meetmeid kohaldada varasema seaduse kehtivusajal tekkinud olukordade tulevaste tagajärgede suhtes alates ülevõtmise tähtpäevast, välja arvatud juhul, kui asjaomases direktiivis on sätestatud teisiti.
41 Samas ei sisalda direktiiv 2003/35 ühtegi erisätet muudetud direktiivi 85/337 artikli 10a ajalise kohaldamise tingimuste kohta (7. novembri 2013. aasta kohtuotsus Gemeinde Altrip jt, C‑72/12, EU:C:2013:712, punkt 23).
42 Selles osas on Euroopa Kohus otsustanud, et muudetud direktiivi 85/337 artiklit 10a tuleb tõlgendada nii, et selle artikli ülevõtmiseks kehtestatud riigisiseseid õigusnorme tuleb kohaldada haldusõiguslikele loamenetlustele, mis on selle sätte ülevõtmise tähtaja möödumise ajal käimas (vt selle kohta 7. novembri 2013. aasta kohtuotsus Gemeinde Altrip jt, C‑72/12, EU:C:2013:712, punkt 31).
43 Kui direktiiviga määratud tähtajal ei võetud vastu ühtegi ülevõtmiseks vajalikku õigusakti, nagu see toimus põhikohtuasjas, siis tuleb tõdeda, et kohustus tõlgendada riigisisest õigust kooskõlas ülevõtmata reegliga kohaldub alates selle tähtaja möödumisest samuti sellistel tingimustel, mida on meenutatud käesoleva kohtuotsuse punktides 39 ja 40.
44 Nimelt on sellises olukorras liikmesriigi kohtul kohustus tõlgendada riigisisest õigust võimalikult suurel määral nii, et jõutakse direktiivi ülevõtmata sätetes ette nähtud tulemusele, nagu on juba meenutatud käesoleva kohtuotsuse punktis 35. Samas on direktiivist tuleneva uue normi vahetu kohaldatavus varasema normi kehtimisajal tekkinud olukorra tulevaste tagajärgede suhtes, alates selle ülevõtmise tähtaja möödumisest, osa sellest tulemusest, välja arvatud juhul, kui asjaomasest direktiivist ei tulene teisiti.
45 Liikmesriikide kohtud peavad seega riigisisest õigust alates ülevõtmata direktiivi ülevõtmise tähtaja möödumisest tõlgendama nii, et varasema õigusakti kehtivusajal tekkinud olukordade tulevased tagajärjed oleksid kooskõlas asjaomase direktiivi sätetega.
46 Silmas pidades mitte üle jõu käiva kulukuse reegli eesmärki, mis seisneb teatud kohtumenetluste kohtukulude jaotuse muutmises, peab enne direktiivi 2003/35 ülevõtmise tähtaega algatatud menetlust käsitama olukorrana, mis on tekkinud varasema õigusakti kehtivusajal. Lisaks puudutab kohtumenetluse lõpus tehtav kohtuotsus kohtukulude jaotamise kohta käimasoleva kohtuvaidluse tulevasi tagajärgi, mis on pealegi ebaselged. Järelikult peavad liikmesriigi kohtud nendes menetlustes, mis on selle direktiivi ülevõtmise tähtaja möödumise ajal käimas, kulude jaotamise otsust tehes tõlgendama riigisisest õigust võimalikult suurel määral nii, et leitakse lahendus, mis on kooskõlas mitte üle jõu käiva kulukuse reegli eesmärgiga.
47 Selles osas ei tule eristada kohtukulusid sel alusel, kas need tegelikult on kantud enne või pärast ülevõtmise tähtaega, sest kohtukulude väljamõistmise otsust ei ole sel hetkel veel tehtud ja seega on kohustus tõlgendada riigisisest õigust kooskõlas mitte üle jõu käiva kulukuse reegliga selle otsuse suhtes kohaldatav, nagu on öeldud eelmises punktis. Lisaks on Euroopa Kohus otsustanud, et menetluse üle jõu käivat kulukust tuleb hinnata tervikuna, võttes arvesse kõiki menetlusosalisel tekkinud kulusid (11. aprilli 2013. aasta kohtuotsus Edwards ja Pallikaropoulos, C‑260/11, EU:C:2013:221, punkt 28).
48 Sellegipoolest piiravad liikmesriigi kohtu kohustust lähtuda riigisisese õiguse asjaomaste normide tõlgendamisel ja kohaldamisel direktiivi sisust õiguse üldpõhimõtted, eelkõige õiguskindluse ja tagasiulatuva jõu puudumise põhimõtted (8. novembri 2016. aasta kohtuotsus Ognyanov, C‑554/14,EU:C:2016:835, punkt 63 ja seal viidatud kohtupraktika).
49 Planeerimiskomisjon toob selles osas esile, et mitte üle jõu käiva kulukuse reegli vahetu kohaldatavus käimasolevates menetlustes on vastuolus õiguskindluse põhimõttega. Ta leiab, et kohtukulude jaotuse reegel, sellisena nagu see oli teada alates menetluse algusest, mõjutas nende kulude suurust, mis pooled otsustasid oma õiguste kaitseks kanda.
50 Vastavalt õiguskindluse põhimõttele, millega kaasneb õiguspärase ootuse kaitse põhimõte, peavad aga õigusnormid olema muu hulgas selged, täpsed ja ettenähtavate tagajärgedega eriti siis, kui need normid võivad üksikisikute ja äriühingute suhtes kaasa tuua ebasoodsaid tagajärgi (22. juuni 2017. aasta kohtuotsus Unibet International, C‑49/16, EU:C:2017:491, punkt 43 ja seal viidatud kohtupraktika).
51 Lisaks sellele laieneb õigus tugineda õiguspärase ootuse kaitse põhimõttele igale isikule, kes on olukorras, kus ilmneb, et pädev asutus on konkreetseid tagatisi andes tekitanud temas põhjendatud lootusi (vt selle kohta 14. oktoobri 2010. aasta kohtuotsus Nuova Agricast ja Cofra vs. komisjon, C‑67/09 P, EU:C:2010:607, punkt 71).
52 Siiski on põhikohtuasjas kõne all oleva menetluse puhul ilmne, et pooled ei olnud saanud mingeid tagatisi, et kohtukulude jaotuse reegel jääb jõusse kuni menetluse lõpuni. Vastupidi, selle menetluse alguses 24. juunil 2004, kuupäeval, kui V. Klohn taotles luba esitada kaebus, võisid pooled, silmas pidades 25. juunil 2003 jõustunud direktiivist 2003/35 Iirimaale tulenevaid kohustusi, ette näha, et seda reeglit võidakse õige pea muuta ja kõige hiljem enne 25. juunit 2005, see tähendab tõenäoliselt enne kõnealuse menetluse lõppu. Eelkõige ei või Iirimaa ega planeerimiskomisjon selle liikmesriigi asutusena tugineda sellise reegli säilimise õiguspärasele ootusele, mille Iirimaa jättis muutmata hoolimata talle pandud kohustusest seda muuta selles direktiivis määratud tähtpäevaks, nagu Euroopa Kohus tuvastas oma 16. juuli 2009. aasta otsuses komisjon vs. Iirimaa (C‑427/07, EU:C:2009:457).
53 Lõpuks on Euroopa Kohus otsustanud, et õiguspärase ootuse kaitse põhimõtte kohaldamisala ei saa laiendada nii, et uue normi kohaldamine varasema seaduse kehtivusajal tekkinud olukordade tulevaste tagajärgede suhtes on üldiselt välistatud (6. oktoobri 2015. aasta kohtuotsus komisjon vs. Andersen, C‑303/13 P, EU:C:2015:647, punkt 49).
54 Niisiis ei ole planeerimiskomisjonil alust kohtukulude jaotuse üle otsustamisel väita, et õiguskindluse põhimõttega on vastuolus liikmesriigi kohtute kohustus tõlgendada riigisisest õigust kooskõlas mitte üle jõu käiva kulukuse reegliga.
55 Eeltoodud kaalutlusi arvestades tuleb esimesele küsimustele vastata, et muudetud direktiivi 85/337 artikli 10a viiendat lõiku tuleb tõlgendada nii, et kui liikmesriigi kohtud teevad menetlustes, mis on kõnealuse artikli 10a viiendas lõigus ette nähtud mitte üle jõu käiva kulukuse reegli ülevõtmise tähtaja möödumise ajal käimas, otsuse kulude jaotuse kohta, siis peavad nad järgima liidu õigusega kooskõlalise tõlgendamise kohustust, võtmata arvesse kuupäeva, mil need kulud kõnealuse menetluse käigus tekkisid.
56 Kolmandast küsimusest täpselt arusaamiseks tuleb kõigepealt meede tuletada, et kohtkulude menetlus Iirimaal toimub kahes etapis. Pärast sisulise otsuse tegemist otsustab asja menetlev kohus esmalt kohtukulude jaotuse. Teiseks määrab Taxing Master kindlaks nende suuruse, mille üle teostab järelevalvet kohus, see tähendab High Court (kõrge kohus) ja seejärel vajaduse korral Supreme Court (Iirimaa kõrgeim kohus).
57 Eelotsusetaotluse esitanud kohtu poolt põhikohtuasja menetluse kohta esitatud andmete kohaselt mõistis High Court (kõrge kohus) pärast V. Klohni kaebuse rahuldamata jätmist temalt 6. mail 2008 välja planeerimiskomisjoni kantud kohtukulud vastavalt kõrgemate kohtute kodukorra artiklile 99, mille kohaselt peavad „kulud järgnema sündmusele“. See otsus on jõustunud, kuna seda ei vaidlustatud ette nähtud tähtaja jooksul. Taxing Master määras 24. juuni 2010. aasta otsuses V. Klohni poolt planeerimiskomisjonile hüvitatavate kohtukulude summaks ligikaudu 86 000 eurot, ja see otsus vaidlustati High Courtis (kõrge kohus) ja seejärel eelotsusetaotluse esitanud kohtus.
58 Neid asjaolusid arvesse võttes tuleb kolmandat küsimust mõsta nii, et sellega soovitakse teada, kas põhikohtuasjas, kus High Courti (kõrge kohus) 6. mai 2008. aasta kohtuotsuse seadusjõudu silmas pidades on kohtukulude jaotamise otsus muutunud lõplikuks, peab liikmesriigi kohus põhikohtuasja kaebaja poolt Taxing Master’i kohtukulude suuruse kindlaksmääramise otsuse peale esitatud kaebuse suhtes otsuse tegemisel tõlgendama riigisisest õigust nii, et kaebaja ei pea kandma üle jõu käivaid kulusid.
59 Järjepideva kohtupraktika kohaselt peavad liikmesriigi kohtud riigisisest õigust tõlgendama võimalikult suures ulatuses asjakohase direktiivi sõnastust ja eesmärki arvesse võttes, et saavutada direktiivis ette nähtud tulemus, ning seeläbi täitma ELTL artikli 288 kolmanda lõigu nõudeid (4. juuli 2006. aasta kohtuotsus Adelener jt, C‑212/04,EU:C:2006:443, punkt 108 ning seal viidatud kohtupraktika).
60 Riigisisese õiguse kooskõlalise tõlgendamise kohustus on nimelt omane EL toimimise lepinguga loodud süsteemile, kuna see võimaldab liikmesriigi kohtutel oma pädevuse piires kohtuvaidluste lahendamisel tagada liidu õiguse tõhusa toime (4. juuli 2006. aasta kohtuotsus Adelener jt, C‑212/04,EU:C:2006:443, punkt 109 ning seal viidatud kohtupraktika).
61 Samas on riigisisese õiguse kooskõlalise tõlgendamise põhimõttel teatud piirid.
62 Nagu käesoleva kohtuotsuse punktis 48 on märgitud, piiravad liikmesriigi kohtu kohustust lähtuda riigisisese õiguse asjaomaste normide tõlgendamisel ja kohaldamisel direktiivi sisust esiteks õiguse üldpõhimõtted.
63 Selles osas tuleb märkida, et kohtuotsuse seadusjõu põhimõte on nii liidu õiguskorras kui ka liikmesriikide õiguskordades väga oluline. Selleks et tagada nii õigusrahu kui õigussuhete stabiilsus ja ka korrakohane õigusemõistmine, on oluline, et kohtulahendeid, mis on jõustunud peale olemasolevate edasikaebevõimaluste ammendamist või selleks sätestatud tähtaegade möödumist, ei oleks enam võimalik vaidlustada (11. novembri 2015. aasta kohtuotsus Klausner Holz Niedersachsen, C‑505/14, EU:C:2015:742, punkt 38 ja seal viidatud kohtupraktika).
64 Samuti ei nõua liidu õigus, et jäetaks kohaldamata riigisisesed menetlusnormid, mis omistavad kohtulahendile seadusjõu (20. märtsi 2018. aasta kohtuotsus Di Puma ja Consob, C‑596/16 ja C‑597/16, EU:C:2018:192, punkt 31 ning seal viidatud kohtupraktika).
65 Teiseks ammendub kooskõlalise tõlgendamise kohustus, kui riigisisest õigust ei ole võimalik tõlgendada nii, et see toob kaasa asjaomase direktiiviga kooskõlas oleva tulemuse. Teiste sõnadega ei saa see põhimõte olla aluseks riigisisese õiguse contra legem tõlgendusele (4. juuli 2006. aasta kohtuotsus Adelener jt, C‑212/04,EU:C:2006:443, punkt 110, ja 15. aprilli 2008. aasta kohtuotsus Impact, C‑268/06, EU:C:2008:223, punkt 100).
66 Tuleb märkida, et ELTL artikli 267 alusel algatatud menetluses ei ole Euroopa Kohus pädev hindama, kas eespool nimetatud piirangud välistavad riigisiseste õigusnormide sellise tõlgenduse, mis on kooskõlas liidu õigusnormiga. Üldreeglina ei tohi Euroopa Kohus eelotsusemenetluses riigisisest õigust tõlgendada (1. detsembri 1965. aasta kohtuotsus Dekker, 33/65 EU:C:1965:118), kuna see kuulub ainuüksi siseriikliku kohtu pädevusse (vt selle kohta 26. septembri 2013. aasta kohtuotsus Ottica New Line, C‑539/11, EU:C:2013:591, punkt 48).
67 Seega peab eelotsusetaotluse esitanud kohus hindama 6. mai 2008. aasta otsusega, millega High Court (kõrge kohus) mõistis V. Klohnilt välja kohtukulud, seonduvat seadusjõudu, et kindlaks määrata, kas ja mil määral on võimalik põhikohtuasjas tõlgendada riigisisest õigust kooskõlas mitte üle jõu käiva kulukuse reegliga.
68 Neil kaalutlustel saab Euroopa Kohus üksnes esitada täpsustusi, mille eesmärk on juhendada eelotsusetaotluse esitanud kohut temapoolsel hindamisel (21. veebruari 2006. aasta kohtuotsus Halifax jt, C‑255/02, EU:C:2006:121, punkt 77), ja talle näidata, milline riigisisese õiguse tõlgendus võimaldaks täita tema kohustuse tõlgendada seda liidu õigusega kooskõlas.
69 Selles osas tuleb märkida, et 6. mai 2008. aasta otsusel, millega High Court (kõrge kohus) määras kohtukulude jaotuse, mõistes muu hulgas planeerimiskomisjoni kantud kohtukulud välja V. Klohnilt, ei ole sama ese kui Taxing Master’i otsusel, mis on eelotsusetaotluse esitanud kohtus toimuva menetluse ese, kuna esimesena nimetatud otsusega ei määratud nimelt kindlaks nende kohtukulude täpset suurust, mis olid välja mõistetud põhikohtuasja kaebajalt. Samas laieneb Euroopa Kohtu praktika kohaselt kohtuotsuse seadusjõud üksnes nendele õiguslikele nõuetele, mille osas kohus on otsuse teinud. Seega ei takista see Taxing Master’it või kohtunikku võtmast mõne hilisema vaidluse lahendamisel seisukohta nendes õigusküsimustes, mida selle jõustunud kohtuotsusega ei lahendatud (vt selle kohta 11. novembri 2015. aasta kohtuotsus Klausner Holz Niedersachsen, C‑505/14, EU:C:2015:742, punkt 36).
70 Lisaks läheks tõlgendus, mis põhineb seisukohal, et arvestades kohtukulude väljamõistmise otsuse ja nende suuruse kindlaks määramise otsuse vahelist tihedat seost, on planeerimiskomisjonil õigus nõuda sisse kõik enda kaitsekuludele tehtud mõistlikud kulutused, vastuollu õiguskindluse põhimõttega ja liidu õiguse ettearvatuse nõudega. Nagu kohtujurist oma ettepaneku punktis 114 märkis, ei olnud V. Klohnil nimelt võimalik kuni Taxing Master’i otsuseni, mis tehti enam kui aasta pärast temalt kohtukulude välja mõistmise otsust, teada saada nende kohtukulude summat, mille ta peaks vaidluse võtnud pooltele hüvitama, ja seega ka mitte võimalust kõigist asjaoludest teadlikuna vaidlustada esimest nendest otsustest. Planeerimiskomisjonile hüvitatavate kulude summa, mille määras kindlaks Taxing Master, oli huvitatud isiku jaoks seda vähem etteaimatav, et see oli peaaegu kolm korda suurem kuludest, mis ta ise oli asjaomases menetluses kandnud.
71 Seetõttu tuleb kolmandale küsimusele vastata, et muudetud direktiivi 85/337 artikli 10a viiendat lõiku tuleb tõlgendada nii, et kui liikmesriigi kohus otsustab sellises kohtuvaidluses, nagu käsitletakse põhikohtuasjas, kohtukulude suuruse üle, siis on tal liidu õigusega kooskõlalise tõlgendamise kohustus selles osas, milles kohtukulude jaotamise lõplikuks muutunud otsuse seadusjõud seda ei takista, mida peab kontrollima eelotsusetaotluse esitanud kohus.
1. Nõukogu 27. juuni 1985. aasta direktiivi 85/337/EMÜ teatavate riiklike ja eraprojektide keskkonnamõju hindamise kohta (muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. mai 2003. aasta direktiiviga 2003/35/EÜ) artikli 10a viiendat lõiku tuleb tõlgendada nii, et selles sätestatud nõue, et teatud keskkonnaalased kohtumenetlused ei tohi olla üle jõu käivalt kulukad, ei ole vahetult kohaldatav. Kui liikmesriik ei ole viidatud artiklit üle võtnud, siis on nimetatud liikmesriigi kohtud siiski kohustatud, niivõrd kui see on võimalik, tõlgendama riigisisest õigust alates selle artikli ülevõtmise tähtaja möödumisest nii, et üksikisikuid ei takistaks selle artikli kohaldamisalasse kuuluva kohtumenetluse algatamisel või jätkamisel sellest tekkida võiv rahaline koormus.
2. Direktiivi 85/337 (muudetud direktiiviga 2003/35) artikli 10a viiendat lõiku tuleb tõlgendada nii, et kui liikmesriigi kohtud teevad menetlustes, mis on kõnealuse artikli 10a viiendas lõigus sätestatud nõude, et teatud keskkonnaalased kohtumenetlused ei tohi olla üle jõu käivalt kulukad, ülevõtmise tähtaja möödumise ajal käimas, otsuse kulude jaotuse kohta, siis peavad nad järgima liidu õigusega kooskõlalise tõlgendamise kohustust, võtmata arvesse kuupäeva, mil need kulud kõnealuse menetluse käigus tekkisid.
3. Direktiivi 85/337 (muudetud direktiiviga 2003/35) artikli 10a viiendat lõiku tuleb tõlgendada nii, et kui liikmesriigi kohus otsustab sellises kohtuvaidluses, nagu käsitletakse põhikohtuasjas, kohtukulude suuruse üle, siis on tal liidu õigusega kooskõlalise tõlgendamise kohustus selles osas, milles kohtukulude jaotamise lõplikuks muutunud otsuse seadusjõud seda ei takista, mida peab kontrollima eelotsusetaotluse esitanud kohus.

matches: kohus Kohus kohus kohus kohus Kohus Kohus Kohus Kohus Kohus kohus kohus Kohus Kohus Kohus Kohus kohus kohus Kohus Kohus kohus Kohus kohus kohus kohus


Tulemused võtmesõna otsingule: "hagi"
... Menetlusõiguslikud küsimused 3.1. Üürileandja hagi ettevõtluskohustuse täitmiseks Asja kasutamisega......nõue mittevaraline, teatud toimingu tegemisele suunatud hagi. Tegelikkuses on üürniku ettevõtluskohustust...
...tohtis kulutusi teha või mitte. Sageli esitatakse hagi olukorras, kus üks kaasomanik on teinud kaasomandi......kaasomanik otsusega ei nõustu, ei ole välistatud näiteks tuvastushagi *17 esitamine, tuvastamaks, et kaasomanike otsust...
...menetlusliigid Tsiviilkohtumenetluse seadustik *9 (TsMS) võimaldab lahendada asju hagimenetluses või hagita menetluses. Kohtute poolt hagimenetluses......või hagita menetluses. Kohtute poolt hagimenetluses ja hagita...
...pangakontode arest, mida Eesti õiguses tuntakse kui hagi tagamise abinõu. Siiani kehtinud reeglistik kaitsemeetmete......võlgniku pangakontode arest, mida Eesti õiguses tuntakse hagi tagamise abinõuna TsMS *4 § 378 lõike 1 punkti 2...
...Võrreldes riigisiseste vaidlustega on hagi tagamine ning esialgse õiguskaitse kohaldamine rahvusvahelise......saavad Eesti kohtud kaitsemeetmena kohaldada kas hagi tagamist või esialgset õiguskaitset. Hagi tagamine...
... Menetlusõiguslikult korraldavad maakohtud kättetoimetamist hagita menetluses, kuigi sisuliselt on tegemist üksnes......Eestisse kättetoimetamiseks eesti keelde tõlgitud hagiavaldus, kuid selle lätikeelsed lisad on tõlkimata ...
...asjas 3-2-1-74-10 pidanud võimalikuks ja selgitanud, et hagi tagamise korras on võimalik keelata kolmandast isikust......õigus nõuda garantiikirja tagastamist eeldusel, et hagi rahuldamise korral oleks kohtuotsuse täitmine võimatu...
...õiguskeskkond muutub järjest keerulisemaks, siis on hagimenetluses probleemiks, kuidas formuleerida nõue ja......vajalikud asjaolud menetluses õigesti ning tagada, et hagi ei jääks rahuldamata sellepärast, et hageja ei suuda...
...asjaolusid tal õnnestub kohtus tõendada, suurendada hagi rahuldamise võimalusi sellega, et ta esitab kohtule......riigilõivu vaid kõige suurema alternatiivse nõude hagihinnast tulenevalt. Artiklis selgitatakse mitmeid...
...et teatud juhtudel ka kolmanda isiku vastu tsiviilhagi. Kriminaalmenetluse seadustik ei täpsusta, mida ja......täpsusta, mida ja millisel alusel kannatanu tsiviilhagis nõuda võib. Pikka aega oli ja kohati on ikka veel...
...selgitamiskohustust seoses faktiliste asjaolude esitamisega, hagi eseme muutmisega ja tõendite esitamisega, samuti kohaldatava......eesmärk ongi käsitleda kohtu selgitamiskohustust hagimenetluses. 1. Selgitamiskohustuse eesmärk Hagimenetluses...
...võimaldavad keelduda õiguslikult perspektiivitute hagide menetlemisest või jätta sellised hagid pärast menetlusse......menetlemisest või jätta sellised hagid pärast menetlusse võtmist läbi vaatamata. Hagi...
...seaduse § 121 lõike 1 punktist 1, mis nägi ette, et hagi esitamine on aegumise katkemise aluseks. Võlausaldaja......TsÜS § 121 lõike 1 punktist 1, mis nägi ette, et hagi esitamine on aegumise katkemise aluseks. Võlausaldaja...
...peatatav tsiviilasi), mõeldakse TsMS § 356 lõikes 1 nii hagi kui ka hagita asja menetlust*3 , sh tuvastushagi......hagi kui ka hagita asja menetlust*3 , sh tuvastushagi (TsMS § 368......hagita asja menetlust*3 , sh tuvastushagi (TsMS § 368) menetlust. Peatatavaks tsiviilasjaks...
...mõistlikkust. Artiklis käsitletakse sissejuhatavalt kolme hagimenetluse olulist teemat: menetlustoimingut ja selle......tähtaegu, vastuväite esitamist kohtu tegevusele ning hagi tagamise taotlust. Lõppsõnas aga tehakse viide lihtmenetlusele...
...täida ülalpidamiskohustust, mõistab kohus elatise välja alates elatise hagi esitamisest. Sama paragrahvi lõike 2 alusel võib......ka tagasiulatuvalt kuni ühe aasta eest enne elatise hagi kohtule esitamist, kui kohustatud isik ei täitnud...
...arvesta küllaldaselt laevade arestimise omapäraga hagi tagamise abinõuna ning asjaoluga, et enamasti oleksid......pole küllaldaselt arvestatud laevade arestimise omapäraga hagi tagamise abinõuna ning asjaoluga, et enamasti oleksid...
2006 2, Lk 127 - 143
...antakse lühiülevaade sellest, missugused on kostja poolt hagile vastamata jätmise ja poolte kohtuistungilt puudumise......kohtuistungilt puudumise protsessuaalsed tagajärjed hagimenetluses esimese astme kohtus. Võrreldes kuni 1....
Asjaõigusseaduses on sätestatud, et kinnistusraamatusse kantakse asjaõigused ja märked (§ 62). Muud õigussuhted ei kuulu kinnistusraamatusse kandmisele. Sama selgelt on asjaõigusseaduses sätestatud, et ...
...võtmisele, tagasitäitmist ja vastastikust täitmist, hagi tagamise määruse täitmist, manukatega seotud küsimusi......Kohus peab kaebuse läbi vaatama kahe nädala jooksul hagita menetluses. Halduskohtusse kaebamise puhul on kaebuse esitamiseks...


§ 48 Tarbijavaidluse lahendamise menetluse algus ja ettevalmistamine vaidluse lahendamiseks
§ 49 Avalduste liitmine
§ 51 Vaidluse lahendamine
§ 54 Komisjoni istungi protokollimine
§ 621 Tarbijakaitse ja Tehnilise Järelevalve Ameti õigus nõuda teavet kolmandalt isikult
§ 622 Tarbijakaitse ja Tehnilise Järelevalve Ameti õigus nõuda veebiliidesele juurdepääsu piiramist
§ 651 Kaupleja poolt kohustuse võtmine
§ 721 Põhimakseteenuse lepingu sõlmimisele esitatud nõuete rikkumine
RT I, 08.01.2020, 3
6) nõuda maakohtu kaudu tarbijate kollektiivseid huve ebamõistlikult kahjustavate tüüptingimuste ja ebaausate kauplemisvõtete kasutamise keelamist ning tarbija õigusi rikkuva muu tegevuse lõpetamist;
7) teavitada avalikkust kaupleja või tootja tegevusest, mis rikub tarbija õigusi või kahjustab tarbija õigustatud huve, ning teavitada rikkumise tagajärjel kahju kannatanud tarbijaid hüvitise taotlemise võimalustest.
(11) Iga vaidluse lahendamiseks kinnitab Tarbijakaitse ja Tehnilise Järelevalve Amet käesoleva paragrahvi lõigetes 5 ja 7 nimetatud nimekirjadesse kantud isikute hulgast komisjoni koosseisu.
(111) Komisjoni koosseisus on vähemalt kolm liiget: esimees ning võrdne arv ettevõtjate ja tarbijate esindajaid. Ettevõtlus- või kutseliidu esindaja määratakse komisjoni koosseisu sõltuvalt vaidlusega seotud kaupleja tegevusvaldkonnast. Tarbijate esindajana ei määrata komisjoni koosseisu vaidluse läbivaatamist ettevalmistanud ametnikku.
(112) Komisjoni koosseisu võib kinnitada üheliikmelisena, kui vaidluse lahendamise ettevalmistamise käigus kogutud teabe ja tõendite alusel on vaidluse asjaolud selged ning vaidlus on võimalik lahendada käesoleva seaduse § 51 lõike 2 kohases kirjalikus menetluses. Üheliikmeline komisjoni koosseis koosneb komisjoni esimehest.
Kui komisjoni esimees või liige leiab, et esineb asjaolu, mis on tema taandumise aluseks, teeb ta selle teatavaks Tarbijakaitse ja Tehnilise Järelevalve Ameti peadirektorile või tema volitatud isikule, kes asendab komisjoni esimehe või liikme esimesel võimalusel ja kinnitab käesoleva seaduse § 41 lõigete 11–112 kohaselt uue komisjoni koosseisu.
(4) Nõude esitamisel võib tarbija tugineda eelkõige võlaõigusseaduse §-s 101 sätestatud õiguskaitsevahenditele.
§ 48. Tarbijavaidluse lahendamise menetluse algus ja ettevalmistamine vaidluse lahendamiseks
(9) Kui vaidluse läbivaatamise ettevalmistamise käigus pooled lahenduseni ei jõua, edastab sekretariaat tarbija avalduse koos selle juurde kuuluva materjaliga komisjoni esimehele.
§ 49. Avalduste liitmine
Komisjoni sekretariaat võib liita avaldused ühte menetlusse, kui nõuded samale kauplejale põhinevad sarnastel asjaoludel ja õiguslikel alustel ning ühine menetlemine võimaldab nende kiiremat lahendamist.
§ 51. Vaidluse lahendamine
(1) Vaidlus lahendatakse poolte kirjalikult esitatud ning sekretariaadi kogutud teabe ja tõendite alusel.
(2) Kui tarbija ei ole avaldanud soovi asja suuliselt arutada ja komisjoni esimees ei pea poolte suulist ärakuulamist vajalikuks, lahendatakse vaidlus kirjalikus menetluses.
(3) Vaidluse suuline arutamine poolte osavõtul korraldatakse juhul, kui tarbija on selleks soovi avaldanud või kui komisjoni esimees peab seda vaidluse lahendamiseks vajalikuks.
(4) Kui vaidlev pool ei ilmu komisjoni istungile mõjuval põhjusel ja teatab sellest enne istungi algust ning selgitab, mis tema ilmumist takistab, lükatakse vaidluse lahendamine edasi.
(5) Kui vaidlev pool jätab mõjuva põhjuseta istungile ilmumata, vaadatakse vaidlus läbi tema kohalolekuta.
(6) Komisjoni esimees võib vajaduse korral kokku kutsuda korraldava istungi selle kindlakstegemiseks, et ei ole alust vaidluse menetlemisest keelduda.
(7) Vaidlevad pooled ja komisjoni esimees võivad mis tahes menetlusetapis teha omapoolse ettepaneku lahendada vaidlus kokkuleppe teel.
(11) Kirjalikus menetluses toimuva komisjoni istungi võib korraldada asjakohaseid suhtlusvahendeid kasutades. Käesoleva seaduse § 41 lõikes 112 nimetatud üheliikmeline komisjon istungit ei korralda.
(7) Kui pooled jõuavad kokkuleppele, koostab komisjoni esimees kirjaliku kokkuleppe, mille vaidluse pooled allkirjastavad.
§ 54. Komisjoni istungi protokollimine
(1) Poolte osavõtul toimuv istung protokollitakse. Poolte osavõtuta toimuva istungi protokollimise vajaduse otsustab komisjoni esimees.
(11) Istungi protokolli märgitakse järgmised andmed:
2) pooltevahelise kokkuleppe sõlmimisega;
(2) Komisjon võib vaidluse lahendamise menetluse lõpetada, kui ilmnevad käesoleva seaduse § 47 lõigetes 1 ja 3 sätestatud alused.
(1) Komisjon teeb otsuse pärast vaidluse läbivaatamist. Otsuse tegemise juures viibivad ainult komisjoni liikmed.
(11) Käesoleva seaduse § 41 lõikes 112 nimetatud üheliikmelise komisjoni otsuse teeb komisjoni esimees ja sellele ei kohaldata käesoleva paragrahvi lõikeid 4 ja 5.
§ 621. Tarbijakaitse ja Tehnilise Järelevalve Ameti õigus nõuda teavet kolmandalt isikult
(1) Tarbijakaitse ja Tehnilise Järelevalve Ametil on õigus nõuda füüsiliselt ja juriidiliselt isikult, sealhulgas krediidiasutuselt, makseasutuselt, side- ja infoühiskonna teenuse osutajalt, samuti riigiasutuselt asjakohase teabe, dokumentide ja andmete esitamist, kui see on vajalik Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) 2017/2394 tarbijakaitsealaste õigusaktide täitmise tagamise eest vastutavate liikmesriigi asutuste vahelise koostöö kohta ja millega tunnistatakse kehtetuks määrus (EÜ) nr 2006/2004 (ELT L 345, 27.12.2017, lk 1–26) lisas nimetatud õigusaktidest (edaspidi tarbijate huve kaitsvad liidu õigusaktid) tulenevate nõuete täitmise tagamisel korrarikkumise väljaselgitamiseks vajalike asjaolude kindlakstegemiseks, kaupleja esitatud teabe kontrollimiseks või korrarikkumise kõrvaldamiseks. Ametil on õigus saada võimalus tutvuda asjakohaste korrarikkumisega seotud mis tahes vormis või vormingus teabe, dokumentide ja andmetega.
(2) Tarbijakaitse ja Tehnilise Järelevalve Ametil on õigus saada elektroonilise side ettevõtjalt üldkasutatava elektroonilise side võrgus kasutatavate identifitseerimistunnustega seotud lõppkasutaja tuvastamiseks vajalikke andmeid.
(3) Käesoleva paragrahvi lõikes 1 sätestatud teavet, dokumente ja andmeid või nendega tutvumise võimalust nõutakse kirjalikku taasesitamist võimaldavas taotluses, milles nimetatakse teabe nõudmise eesmärk ja õiguslik alus, samuti vajaduse korral selle kaupleja nimi või muud identifitseerimist võimaldavad andmed, kelle tegevusega seoses teavet kogutakse. Taotluses viidatakse teabe esitamata jätmise eest ettekirjutuse tegemise võimalusele.
(4) Enne kolmandalt isikult teabe nõudmist tuleb teabe saamiseks pöörduda kaupleja poole, välja arvatud juhul, kui puuduvad andmed kaupleja asu- või tegevuskoha kohta, kaupleja ei ole teadaoleval aadressil kättesaadav või takistab menetluses tähendust omavate asjaolude väljaselgitamist või kui on kahtlus, et kaupleja esitatud teave ei ole tõene.
§ 622. Tarbijakaitse ja Tehnilise Järelevalve Ameti õigus nõuda veebiliidesele juurdepääsu piiramist
(1) Kui esineb tarbijate huve kaitsvatest liidu õigusaktidest tulenevate nõuete rikkumine ja selle lõpetamiseks ning tarbijate kollektiivsetele huvidele tekkiva olulise ohu ärahoidmiseks puuduvad muud tõhusad võimalused, on Tarbijakaitse ja Tehnilise Järelevalve Ametil õigus teha infoühiskonna teenuse osutajale ettekirjutus ja nõuda veebiliidese kaudu esitatava teabe kõrvaldamist, veebiliidesele juurdepääsu piiramist või veebiliidesele juurdepääsul tarbijatele hoiatuse lisamist.
(2) Käesoleva seaduse tähenduses on veebiliides Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) 2017/2394 artikli 3 punktis 15 nimetatud tarkvara, milleks võib olla veebileht, selle osa või muu rakendus.
(3) Internetiühendust pakkuv üldkasutatava elektroonilise side teenuse osutaja on kohustatud Tarbijakaitse ja Tehnilise Järelevalve Ameti ettekirjutuse alusel blokeerima ettekirjutuses nimetatud domeeninime talle kuuluvates nimeserverites.
(4) Domeeniregistri haldaja või domeeni registripidaja on kohustatud ameti ettekirjutuse alusel blokeerima juurdepääsu domeenile või kustutama ettekirjutuses nimetatud domeeninime registreeringu ning võimaldama Tarbijakaitse ja Tehnilise Järelevalve Ametil see domeeninimi registreerida.
(5) Käesoleva paragrahvi lõigetes 1, 3 ja 4 nimetatud teenuse osutaja, domeeniregister või domeeni registripidaja ei vastuta käesolevast paragrahvist tulenevate kohustuste täitmise käigus tehingu tegemata jätmisest, mittetähtaegsest tegemisest ja teenuse osutamise piiramisest tekkiva kahju eest.
(1) Tarbijakaitse ja Tehnilise Järelevalve Ametil ning Terviseametil on õigus teha kontrolltehing, kui käesolevast seadusest või tarbijate huve kaitsvatest liidu õigusaktidest tulenevate nõuete täitmise üle järelevalve teostamine või korrarikkumise väljaselgitamine ei ole muul viisil võimalik või on oluliselt raskendatud käesoleva seaduse §-des 62–622 sätestatud meetmetega.
(2) Kontrolltehing on võlaõigusliku tehingu tunnustega toiming, mille tegemisel võib varjata tehingu tegemise eesmärki.
(3) Kontrolltehingut tegev ametiisik ei pea ennast tehingu tegemisel esitlema ega kandma vormiriietust, samuti ei pea ametiisik esitama ametitunnistust enne kontrolltehingu eesmärgi saavutamist.
(4) Kontrolltehingu tegemisel ei või teha jälitustoiminguid, kihutada isikut süüteo toimepanemisele ega toime panna süüteotunnustega tegu, samuti ei või kontrolltehingu tegemise tagamiseks teeselda juriidilist isikut ega kasutada konspiratsioonivõtteid politsei ja piirivalve seaduse §-de 751 ja 754–756 tähenduses.
(5) Kontrolltehingu tegemisel käitub ametiisik kui keskmine tarbija. Kui kontrolltehingu laadist tulenevalt ei ole võimalik saavutada kontrolltehingu eesmärki, võib ametiisik vajaduse korral kasutada väljamõeldud nime või kaasata tehingu tegemisse avaliku korra eest mittevastutava isiku tema nõusolekul.
(6) Kontrolltehingu tegija teavitab isikut viivitamata pärast kontrolltehingu eesmärgi saavutamist sellest, et tema suhtes tehti kontrolltehing. Kirjaliku põhjendatud otsusega võib lükata isiku teavitamise edasi, kui see on vajalik, et jätkata sama isiku tegevusega seotud järelevalvet või kontrollida teiste isikute poolt niisuguste tehingute tegemisele esitatud nõuete järgimist. Teavitamist ei või edasi lükata rohkem kui kolm kuud tehingu tegemise päevast arvates.
(7) Kontrolltehing protokollitakse korrakaitseseaduse §-s 12 sätestatud korras.
(8) Protokollis esitatakse:
1) viide kontrolltehingu aluseks olnud otsusele;
2) kontrolltehingus osalenud ametiisikud ja isik, kelle suhtes kontrolltehing tehti, ning muud menetlusosalised ja kaasatud isikud;
3) ametiisikute ütlused asjaolude ja tulemuste kohta;
4) üle antud või vastu võetud asjade ja dokumentide kirjeldus;
5) muude menetlusosaliste ja menetlusse kaasatud isikute ütlused, seletused ja arvamused.
(9) Kui kontrolltehingust teavitamine lükatakse edasi, viidatakse kontrolltehingu protokollis edasilükkamise otsusele. Protokoll toimetatakse kätte isikule, kelle suhtes kontrolltehing tehti.
(10) Tarbijakaitse ja Tehnilise Järelevalve Ametil ning Terviseametil on õigus vajaduse korral kontrolltehingu käigus omandatud vallasasja uurida, demonteerida ja katsetada ning jälgida kontrolltehingu käigus teenuse osutamist.
(11) Kontrolltehingu käigus teostatud tehing on tühine.
(3) Ettekirjutus toimetatakse kauplejale kätte posti teel väljastusteatega tähtkirjaga või elektrooniliselt kahe tööpäeva jooksul ettekirjutuse tegemise päevast arvates.
(2) Tarbijakaitse ja Tehnilise Järelevalve Ameti peadirektor või tema volitatud ametiisik võib teha ettekirjutuse ja nõuda kauplejalt, kes on rikkunud võlaõigusseaduse §-des 281, 42, 1132, 4012, 4062, 4192, 4193, 7101, 7211–7214 ja § 7215 lõikes 1 sätestatut, rikkumise lõpetamist ja edasisest rikkumisest hoidumist.
§ 651. Kaupleja poolt kohustuse võtmine
(1) Tarbijakaitse ja Tehnilise Järelevalve Amet võib kokkuleppel kauplejaga ettekirjutuse asemel sõlmida haldusmenetluse seaduse § 99 lõikes 1 sätestatud halduslepingu.
(2) Käesoleva paragrahvi lõikes 1 sätestatud halduslepinguga võtab kaupleja endale kohustuse kindlaks tähtpäevaks korrarikkumine lõpetada ja heastada sellest tekkinud kahju tarbijatele. Kui halduslepingus sätestatud tähtpäevaks ei ole korrarikkumine lõpetatud ja tarbijatele tekitatud kahju heastatud, võib Tarbijakaitse ja Tehnilise Järelevalve Amet teha ettekirjutuse korrarikkumise kõrvaldamiseks.
(1) Euroopa Liidu liikmesriikides tarbijate huve kaitsvate õigusaktide jõustamise eest vastutavaks määratud pädevate asutuste vaheline koostöö toimub Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) 2017/2394 kohaselt.
(5) Teise liikmesriigi pädeva asutuse põhjendatud taotluse alusel ning huvides teeb Tarbijakaitse ja Tehnilise Järelevalve Amet Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EL) 2017/2394 hõlmatud korrarikkumise tuvastamiseks ja lõpetamiseks käesolevas seaduses ja haldusmenetluse seaduses ettenähtud menetlustoimingud ning kohaldab korrakaitseseaduses sätestatud riikliku järelevalve meetmeid või teeb kohtuvälise menetlejana väärteomenetluses ettenähtud toimingud ja määrab karistuse.
§ 721. Põhimakseteenuse lepingu sõlmimisele esitatud nõuete rikkumine
(1) Võlaõigusseaduse §-s 7101 sätestatud põhimakseteenuse lepingu sõlmimisele esitatud nõuete rikkumise eest –
(1) Võlaõigusseaduse §-des 7115, 7211–7214 ja § 7215 lõikes 1 sätestatud makseteenuse üleviimisele esitatud nõuete rikkumise eest –