RT I, 18.04.2013, 1
09.04.2013 otsus nr 254
1) paragrahvi 8 lõike 2 punkt 3 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„3) kaarti, millele on kantud loodusobjekti asukoht või piir ja loodusväärtused, mille kaitse eesmärgil loodusobjekti kaitse alla võtmise ettepanek esitatakse;”;
2) paragrahvi 8 lõiked 3–5 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„(3) Kaitse alla võtmise algataja korraldab ettepanekus nimetatud loodusobjekti kaitse alla võtmise põhjendatuse ja otstarbekuse ning kavandatavate piirangute otstarbekuse ekspertiisi, kaasates selleks vastava ala eriteadmistega isiku (edaspidi ekspert).
(5) Kui loodusobjektil on käesoleva seadusega sätestatud kaitse alla võtmise eeldused ja kaitse alla võtmine on otstarbekas, algatatakse kaitse alla võtmise menetlus kooskõlas käesoleva seaduse §-s 9 sätestatuga.”;
3) paragrahvi 8 lõike 6 teine lause muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„Haldusakti andmise menetlus peatatakse kuni loodusobjekti kaitse alla võtmise või kaitse alla võtmisest keeldumise otsuse tegemiseni, kuid mitte kauemaks kui 28 kuuks haldusakti andmise menetluse peatamise otsuse tegemisest arvates.”;
4) paragrahvi 9 lõiked 1 ja 2 muudetakse ning sõnastatakse järgmiselt:
„(1) Loodusobjekti kaitse alla võtmise menetluse algatab ja menetluse läbiviija määrab Keskkonnaministeerium, välja arvatud käesoleva paragrahvi lõikes 2 sätestatud juhul, arvestades käesoleva seadusega sätestatud eeldusi loodusobjekti kaitse alla võtmiseks.
(2) Loodusobjekti kohaliku kaitse alla võtmise menetluse algatab ja viib läbi kohalik omavalitsus.”;
5) paragrahvi 9 lõigetes 3, 5 ja 6 asendatakse sõna „algataja” sõnadega „menetluse läbiviija”;
6) paragrahvi 9 lõiget 4 täiendatakse punktidega 5 ja 6 järgmises sõnastuses:
„5) kaitse alla võtmise menetluse läbiviija kohta;
6) loodusobjekti kaitse alla võtmise menetluse edasise käigu ja tõenäoliste menetlustähtaegade ning menetluse tõenäolise lõppemise aja kohta.”;
7) paragrahvi 9 täiendatakse lõikega 61 järgmises sõnastuses:
„(61) Menetlusosaline käesoleva seaduse tähenduses on kaitse alla võetava loodusobjekti piires oleva või seda sisaldava kinnisasja omanik ja kohalik omavalitsus ning muu isik, kes on osalenud kaitse alla võtmise menetluses.”;
8) paragrahvi 9 täiendatakse lõikega 71 järgmises sõnastuses:
„(71) Loodusobjekti kaitse alla võtmise menetluses ettepaneku või vastuväite esitamisel tuleb märkida selgelt väljendatud ettepanek või vastuväide ning põhjendused:
4) muud olulised asjaolud, mis võivad mõjutada loodusobjekti kaitse alla võtmist.”;
9) paragrahvi 9 lõige 8 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„(8) Avaliku väljapaneku kestel kirjalikult esitatud ettepanekutele ja vastuväidetele vastab menetluse läbiviija 30 päeva jooksul pärast väljapaneku lõppemist, kuid juhul, kui toimub avalik arutelu, enne avaliku arutelu toimumist.”;
10) paragrahvi 10 lõigetest 2 ja 6 jäetakse välja sõna „määrusega”;
11) paragrahvi 10 lõige 7 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„(7) Kohaliku omavalitsuse tasandil võtab kaitstava loodusobjekti kaitse alla volikogu:
2) ilma planeeringut koostamata.”;
12) paragrahvi 11 täiendatakse lõigetega 4–6 järgmises sõnastuses:
„(4) Loodusobjekti kaitse alla võtmise otsuse seletuskirjas esitatakse:
(6) Loodusobjekti kaitse alla võtmise otsus jõustub kümnendal päeval pärast Riigi Teatajas avaldamist või otsuses sätestatud ajal.”;
13) seadust täiendatakse §-dega 111 ja 112 järgmises sõnastuses:
„§ 111. Kaitse alla võtmisest keeldumine
(4) Kui elektrooniline kättetoimetamine ei ole võimalik ja väljastusteatega tähtkirjaga saatmine ei ole otstarbekas või võimalik, toimetab menetluse läbiviija käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud dokumendid kätte haldusmenetluse seaduse §-des 28–32 kehtestatud korras.”;
14) paragrahvi 14 lõike 1 punkt 3 tunnistatakse kehtetuks;
15) paragrahvi 14 lõiget 1 täiendatakse punktiga 10 järgmises sõnastuses:
„10) jahiulukeid lisasööta.”;
16) paragrahvi 16 lõike 1 sissejuhatav lauseosa muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„Kaitsealal või hoiualal asuva või kaitstavat looduse üksikobjekti või püsielupaika sisaldava kinnisasja või selle osa võõrandamisel või asjaõigusega koormamisel peab asjakohane leping sisaldama järgmist loodusobjektiga seotud teavet:”;
17) paragrahvi 18 lõike 4 punkt 4 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„4) kui tegevus toimub maatükil, mille kohta taotletakse jooksval aastal rändel viibivate lindude tekitatud kahju hüvitamist käesoleva seaduse § 61 lõike 1 alusel.”;
18) paragrahvi 24 lõige 1 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„(1) Kaitsekohustuse teatis on pruunkaru talvitumispaika või I kaitsekategooria liigi isendite kasvukohta või elupaika sisaldava või selle piiresse jääva kinnisasja omanikule, kinnistusraamatusse kantud valdajale, riigivara valitsejale või volitatud asutusele (edaspidi koos valdaja) väljastatav teabedokument.”;
19) paragrahvi 24 lõike 2 punkt 3 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„3) andmeid kaitstava loodusobjekti valitseja kohta;”;
20) paragrahvi 24 lõige 3 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„(3) Keskkonnaamet väljastab kaitsekohustuse teatise kohe pärast pruunkaru talvitumispaiga või I kaitsekategooria liigi kasvukoha või elupaiga avastamise teate saamist.”;
21) paragrahvi 24 täiendatakse lõikega 41 järgmises sõnastuses:
„(41) Kaitsekohustuse teatist ei toimetata kätte Riigimetsa Majandamise Keskusele.”;
22) paragrahvi 24 lõiked 5 ja 6 tunnistatakse kehtetuks;
23) paragrahvi 31 lõike 2 punkt 6 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„6) maastikukaitseala eritüübina kaitstavates parkides, arboreetumites ja puistutes ning kaitseala piiranguvööndis, mille kaitse-eesmärk on kaitsta parki, arboreetumit ja puistut, puuvõrade ja põõsaste kujundamine, puittaimestiku istutamine ja raie ilma kaitseala valitseja nõusolekuta;”;
24) paragrahvi 31 lõige 3 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„(3) Kaitse-eeskirjaga võib piiranguvööndis seada tingimusi maastikuilme ning koosluse loodusliku tasakaalu, liikide ja vanuse mitmekesisuse säilitamiseks ning keelata puidu kokku- ja väljavedu külmumata pinnaselt. Kui kaitse-eeskirjaga on keelatud puidu kokku- ja väljavedu külmumata pinnaselt, võib kaitseala valitseja seda lubada juhul, kui pinnas võimaldab.”;
25) paragrahvi 36 pealkiri ja lõige 1 muudetakse ning sõnastatakse järgmiselt:
„§ 36. Läbi- ja juurdepääsu tagamine
(1) Rannal või kaldal asuva kinnisasja valdaja on kohustatud tagama läbipääsu kogu kallasraja ulatuses veeseaduse § 10 tähenduses.”;
26) paragrahvi 36 täiendatakse lõikega 11 järgmises sõnastuses:
„(11) Rannal või kaldal asuva kinnisasja valdaja võib kohaliku omavalitsuse kirjalikul nõusolekul kallasrada tõkestada põhjendatud vajaduse korral, nagu loomade karjatamine või maa kuivendamine, kuid ta peab tagama tõkkest üle- või läbipääsu kallasrada mööda liikumiseks.”;
27) paragrahvi 56 lõikes 5 asendatakse sõna „toidukaupade” tekstiosaga „vahetult tarbijale toodete, nagu toidukaupade, kosmeetika ja ravimite”;
28) paragrahvi 56 täiendatakse lõikega 6 järgmises sõnastuses:
„(6) Hülgetoodetega tehtavad tehingud, mis ei vasta Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruses (EÜ) nr 1007/2009 hülgetoodetega kauplemise kohta (ELT L 286, 31.10.2009, lk 36–39) ning komisjoni määruses (EL) nr 737/2010, millega kehtestatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 1007/2009 (hülgetoodetega kauplemise kohta) üksikasjalikud rakenduseeskirjad (ELT L 216, 17.08.2010, lk 1–10), kehtestatud tingimustele, on keelatud.”;
29) paragrahvi 57 täiendatakse lõikega 9 järgmises sõnastuses:
„(9) Nõukogu määruse (EÜ) nr 708/2007 võõrliikide ja piirkonnast puuduvate liikide kasutamise kohta vesiviljeluses (ELT L 168, 28.06.2007, lk 1–17) artiklis 5 nimetatud pädev asutus on Keskkonnaamet.”;
30) seadust täiendatakse §-ga 631 järgmises sõnastuses:
„§ 631. Hülgetoodetega kauplemist kontrolliv asutus
Komisjoni määruse (EL) nr 737/2010 artikli 9 lõikes 1 nimetatud pädev asutus on Keskkonnaministeerium.”;
31) paragrahvi 69 punktis 1 asendatakse tekstiosa „EÜ Nõukogu direktiivi 79/409/EMÜ loodusliku linnustiku kaitsest (EÜT L 103, 25.04.1979, lk 1–18)” tekstiosaga „Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2009/147/EÜ loodusliku linnustiku kaitse kohta (ELT L 20, 26.01.2010, lk 7–25)”;
32) paragrahvis 70 ja § 91 lõikes 6 asendatakse tekstiosa „EÜ Nõukogu direktiivi 79/409/EMÜ loodusliku linnustiku kaitsest” tekstiosaga „Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2009/147/EÜ”;
33) seadust täiendatakse peatükiga 101 järgmises sõnastuses:
„101. peatükk
(2) Järelevalvet teostaval isikul on õigus käesoleva seaduse täitmise tagamiseks teha ettekirjutusi. Ettekirjutuse täitmata jätmise korral võib rakendada sunnivahendeid asendustäitmise ja sunniraha seaduses sätestatud korras. Sunniraha ülemmäär on 32 000 eurot.”;
34) seadust täiendatakse §-ga 745 järgmises sõnastuses:
„§ 745. Hülgetoodetega tehtavate tehingute nõuete rikkumine
35) paragrahvi 75 lõikes 1 asendatakse tekstiosa „§-des 71–744” tekstiosaga „§-des 71–745”;
36) paragrahvi 75 lõikes 4 asendatakse tekstiosa „§-s 741” tekstiosaga „§-des 741 ja 745”;
37) seadust täiendatakse §-ga 751 järgmises sõnastuses:
„§ 751. Konfiskeerimine
(2) Keskkonnaministeerium otsustab, kas konfiskeeritud isend või ese, mis kuulub kaitsealuste liikide või võõrliikide hulka või millega kauplemist reguleerib loodusliku loomastiku ja taimestiku ohustatud liikidega rahvusvahelise kaubanduse konventsioon, antakse tasuta üle Keskkonnaministeeriumi määratud asutusele või võõrandatakse või hävitatakse vastavalt väärteomenetluse seadustiku §-s 206 kehtestatud korrale.”;
38) paragrahvi 91 täiendatakse lõigetega 16–18 järgmises sõnastuses:
„(16) Kui haldusakti andmise menetlus on peatatud käesoleva seaduse § 8 lõike 6 alusel enne 2013. aasta 1. maid, loetakse haldusakti andmise menetlus peatatuks kuni loodusobjekti kaitse alla võtmise või sellest keeldumise otsuse tegemiseni, kuid mitte kauemaks kui 28 kuuks alates 2013. aasta 1. maist.
(18) Käesoleva seaduse § 9 lõike 1 alusel algatatud pooleli olevates kaitse alla võtmise menetlustes, mille avalik väljapanek on toimunud rohkem kui kaks aastat enne 2013. aasta 1. maid, või kui menetluse ajal on asjaolud muutunud, korraldatakse uus avalik väljapanek käesoleva seaduse § 9 lõigetes 7–9 sätestatud korras. Kaitse alla võtmise menetluse läbiviija avaldab käesoleva seaduse § 9 lõike 4 kohase teabega teate avaliku väljapaneku toimumise kohta Keskkonnaameti kodulehel, ametlikus väljaandes Ametlikud Teadaanded ning vähemalt ühes üleriigilise levikuga ajalehes ja kohalikus ajalehes.”;
39) normitehnilises märkuses asendatakse tekstiosa „EÜ Nõukogu direktiiv 79/409/EMÜ loodusliku linnustiku kaitsest (EÜT L 103, 25.04.1979, lk 1–18)” tekstiosaga „Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2009/147/EÜ loodusliku linnustiku kaitse kohta (ELT L 20, 26.01.2010, lk 7–25)”.
Käesolev seadus jõustub 2013. aasta 1. mail.


RT I 1998, 64, 1009
Vastu võetud 26.06.1998
Käesolev seadus sätestab riikliku pensioni mõiste, liigid, riikliku pensionikindlustuse korralduse, riikliku pensionikindlustuse eelarve koostamise alused, samuti riikliku pensionikindlustuse registri loomise ja pidamise alused ning riikliku pensioni määramise, arvutamise ja maksmise tingimused ning korra.
Käesoleva seaduse alusel makstav riiklik pension on solidaarsuspõhimõttele tuginev igakuine rahaline sotsiaalkindlustushüvitis vanaduse, töövõimetuse või toitja kaotuse korral, mida makstakse riikliku pensionikindlustuse eelarve tuludest.
1) kes vastavalt sotsiaalmaksuseadusele (RT I 1998, 40, 611) on maksnud või kelle eest on kohustus maksta sotsiaalmaksu;
§ 4. Riikliku pensioni saamise õigus
(1) Riiklik pension määratakse ja makstakse Eesti alalisele elanikule või tähtajalise elamisloa alusel Eestis elavale välismaalasele pensioni saamise õiguse tekkimisel käesoleva seadusega ettenähtud juhtudel.
(2) Eestis viibival pagulasel on riikliku pensioni saamise õigus Eesti alalise elanikuga võrdsetel alustel.
(3) Käesoleva seaduse alusel määratakse riiklik pension juhul, kui isik ei saa riiklikku pensioni Eesti teiste seaduste alusel.
(4) Kui Eesti Vabariigi poolt sõlmitud välisleping sisaldab pensioni määramiseks ja maksmiseks teistsuguseid sätteid kui käesolev seadus, siis kohaldatakse välislepingut.
(1) Käesolev seadus sätestab järgmised riikliku pensioni liigid:
(2) Isikule, kellel on õigus mitmele käesolevas paragrahvis loetletud riikliku pensioni liigile, määratakse üks liik tema valikul.
§ 6. Riikliku pensionikindlustuse korraldamine
Riiklikku pensionikindlustust korraldab Sotsiaalministeeriumi valitsemisalas olev Sotsiaalkindlustusamet elukohajärgsete pensioniametite kaudu.
(1) Õigus vanaduspensionile on 63-aastaseks saanud või käesoleva paragrahvi lõikes 2 märgitud vanuses oleval isikul, kellel on vähemalt 15 aastat Eestis omandatud pensioniõiguslikku staaži või pensionikindlustusstaaži.
(2) Enne käesoleva paragrahvi lõikes 1 sätestatud ea saabumist tekib meestel ja naistel õigus vanaduspensionile alljärgnevalt sätestatud vanuses:
Pensioniikka jõudmise aeg Naised Mehed
1999/2000 1942 57 a 6 kuud 1937 62 a 6 kuud
2002/2003 1944 58 a 6 kuud
2005/2006 1946 59 a 6 kuud
2008/2009 1948 60 a 6 kuud
2011/2012 1950 61 a 6 kuud
2014/2015 1952 62 a 6 kuud
(3) Vanaduspension määratakse eluajaks. Vanaduspensioni määramist võib taotleda mis tahes ajal pärast pensioni saamise õiguse tekkimist.
§ 8. Ennetähtaegne vanaduspension
(1) Ennetähtaegse vanaduspensioni saamise õigus tekib mitte varem kui kolm aastat enne käesoleva seaduse § 7 lõikes 1 sätestatud vanusesse jõudmist isikul, kellel on vanaduspensioni määramiseks nõutav § 7 lõikes 1 sätestatud pensioniõiguslik või pensionikindlustusstaaž.
(2) Isikul, kellel tema sünniaasta kohaselt tekib õigus vanaduspensionile vastavalt käesoleva seaduse § 7 lõikele 2, on ennetähtaegse vanaduspensioni saamise õigus mitte varem kui kolm aastat enne § 7 lõikes 2 näidatud aega, kui tal on vanaduspensioni määramiseks nõutav § 7 lõikes 1 sätestatud pensioniõiguslik või pensionikindlustusstaaž.
(3) Ennetähtaegne vanaduspension arvutatakse käesolevas seaduses vanaduspensioni arvutamiseks ja ümberarvutamiseks kehtestatud korras, vähendades pensioni iga käesoleva seaduse § 7 lõigetes 1 või 2 ettenähtud pensionieast varem pensionile jäämise kuu eest 0,4 protsendi võrra.
(4) Ennetähtaegne vanaduspension määratakse eluajaks.
§ 9. Õigus soodustingimustel vanaduspensionile
(1) Õigus soodustingimustel vanaduspensionile tekib:
1) emal või isal või eestkostjal või hooldajal, kes on kasvatanud lapsinvaliidi, invaliidi lapseeast või viit või enamat last vähemalt kaheksa aastat, viis aastat enne käesoleva seaduse § 7 lõigetes 1 või 2 ettenähtud vanusesse jõudmist, kui tal on vähemalt 15 aastat pensioniõiguslikku või pensionikindlustusstaaži;
2) emal või isal või eestkostjal või hooldajal, kes on kasvatanud vähemalt kaheksa aastat nelja last, -- kolm aastat või kolme last -- üks aasta enne käesoleva seaduse § 7 lõigetes 1 või 2 ettenähtud vanusesse jõudmist, kui tal on vähemalt 15 aastat pensioniõiguslikku või pensionikindlustusstaaži;
3) hüpofüsaarse kääbuskasvuga isikul -- 45-aastaseks saanud naisel või mehel, kellel on vähemalt 15 aastat pensioniõiguslikku või pensioni-kindlustusstaaži;
4) isikul, kes võttis osa Tšernobõli aatomielektrijaama avarii tagajärgede likvideerimisest, viis aastat enne käesoleva seaduse § 7 lõigetes 1 või 2 ettenähtud vanusesse jõudmist, kui tal on vähemalt 15 aastat pensioniõiguslikku või pensionikindlustusstaaži;
5) rehabiliteeritud isikul, kes õigusvastaselt represseerituna on viibinud kinnipidamiskohas. Temal vähendatakse käesoleva seaduse § 7 lõigetes 1 või 2 ettenähtud pensionile õigust andvat vanust ühe aasta võrra iga kinnipidamiskohas viibitud täisaasta eest, ent kokku mitte rohkem kui viie aasta võrra, kui tal on vähemalt 15 aastat pensioniõiguslikku või pensionikindlustusstaaži.
(2) Käesoleva paragrahvi lõikes 1 nõutud vähemalt 15-aastane pensioniõiguslik või pensionikindlustusstaaž peab olema omandatud Eestis.
§ 10. Õigus töövõimetuspensionile
(1) Õigus töövõimetuspensionile on vähemalt 16-aastasel isikul kuni käesoleva seaduse § 7 lõigetes 1 või 2 sätestatud vanaduspensioniikka jõudmiseni, juhul kui ta on Vabariigi Valitsuse kehtestatud korras tunnistatud püsivalt töövõimetuks.
(2) Üldhaigestumise või vigastuse tagajärjel tekkinud püsiva töövõimetuse korral on õigus töövõimetuspensionile isikul, kellel pensioni määramise algtähtajaks on Eestis omandatud järgmine pensioniõiguslik või pensionikindlustusstaaž:
Vanus Nõutav pensioniõiguslik või pensionikindlustusstaaž
16--20 aastat
21--23 aastat
24--26 aastat
27--29 aastat
30--32 aastat
33--35 aastat
36--38 aastat
39--41 aastat
42--44 aastat
45--47 aastat
48--50 aastat
51--53 aastat
54--56 aastat
57--59 aastat
60--62 aastat
(3) Töövõimetusastme muutmisel või pensioniõigusliku või pensionikindlustusstaaži alusel töövõimetuspensioni ümberarvutamisel kohaldatakse esmase töövõimetuse määramisel esitatud pensioniõigusliku või pensionikindlustusstaaži nõuet.
(4) Töövigastuse või kutsehaiguse tagajärjel tekkinud püsiva töövõimetuse puhul on õigus saada töövõimetuspensioni pensioniõiguslikust või pensionikindlustusstaažist olenemata.
(5) Püsivalt töövõimetuks tunnistatud isikule määratakse töövõimetuspension kogu töövõimetuse ajaks, kuid mitte kauemaks kui käesoleva seaduse § 7 lõigetes 1 või 2 sätestatud vanaduspensioniikka jõudmiseni.
(6) Tähtajalise elamisloaga Eestis elaval välismaalasel on Eestis töövõimetuks tunnistamise korral õigus töövõimetuspensionile tähtajalise elamisloa kehtivuse perioodil, kui ta vastab selle pensioni saamiseks käesolevas seaduses sätestatud tingimustele.
§ 11. Püsiv töövõimetus
(1) Püsivalt töövõimetuks tunnistatakse isik, kelle tervislik seisund takistab tal töötamast vastavalt hariduse või töökogemustega omandatud tööoskustele.
(2) Püsiv töövõimetus võib olla täielik või osaline.
(3) Täielikult töövõimetu on isik, kellel esineb haigusest või vigastusest põhjustatud tugevasti väljendunud funktsioonihäire, mille tõttu ta ei ole võimeline elatist teenima suuruses, mis vastab Vabariigi Valitsuse kehtestatud kuupalga alammäärale, samuti isik, kellel kuupalga alammäära väljateenimiseks vajalik töö otseselt kahjustab tervist ja raskendab haiguse kulgu.
(4) Osaliselt töövõimetu on isik, kellel esineb haigusest või vigastusest põhjustatud funktsioonihäire, mis ei luba jätkata erialast tööd endises mahus või erialast tööd üldse.
(5) Püsiva töövõimetuse aeg ja põhjus tuvastatakse arstliku töövõimetuse ekspertiisiga Vabariigi Valitsuse kehtestatud korras.
§ 12. Töövõimetuspensioni arvutamine ja erisused
(1) Isiku puhul, kellel on õigus töövõimetuspensionile vastavalt käesoleva seaduse §-le 10 ja kellel olemasolev pensioniõiguslik või pensionikindlustusstaaž on vähemalt 15 aastat, rakendatakse pensioni arvutamisel §-de 21 ja 22 sätteid.
(2) Isiku puhul, kellel on õigus töövõimetuspensionile vastavalt käesoleva seaduse §-le 10, kuid kelle pensioniõiguslik või pensionikindlustusstaaž on väiksem kui 15 aastat, rakendatakse pensioni arvutamisel §-de 21 ja 22 sätteid järgmiste erisustega:
1) pensioni arvutamisel lähtutakse 15-st staažiaastast, säilitades seejuures isikul olemasoleva pensioniõigusliku ja pensionikindlustusstaaži proportsiooni;
2) kui isiku pensionikindlustusstaaž on lühem kui üks aasta või kui isiku püsivalt töövõimetuks tunnistamisele eelnenud kalendriaasta pensionikindlustuse aastakoefitsient on väiksem kui 1,0, laiendatakse töövõimetuspensioni arvutamisel käesoleva lõike punkti 1 kohaselt leitud pensionikindlustusstaažile, mille aastakoefitsient on väiksem kui 1,0, pensionikindlustuse aastakoefitsienti 1,0;
3) kui isiku pensionikindlustusstaaž on pikem kui üks aasta ja kui isiku püsivalt töövõimetuks tunnistamisele eelnenud kalendriaasta pensionikindlustuse aastakoefitsient on suurem kui 1,0, laiendatakse töövõimetuspensioni arvutamisel käesoleva lõike punkti 1 kohaselt leitud pensionikindlustusstaažile isiku püsivalt töövõimetuks tunnistamisele eelnenud kalendriaasta tegelikku pensionikindlustuse aastakoefitsienti.
(3) Püsivalt täielikult töövõimetu isiku pension moodustab 100 protsenti pensionist, mis on arvutatud käesoleva paragrahvi sätteid arvestades.
(4) Püsivalt osaliselt töövõimetu isiku pension moodustab 50 protsenti pensionist, mis on arvutatud käesoleva paragrahvi sätteid arvestades.
§ 13. Õigus toitjakaotuspensionile
(1) Toitjakaotuspension määratakse toitja surma korral tema ülalpidamisel olnud perekonnaliikmele. Lapsele, vanemale või lesele määratakse pension sõltumata sellest, kas nad olid toitja ülalpidamisel või mitte.
(2) Eestis tähtajalise elamisloaga elavale välismaalasele määratakse toitjakaotuspension tähtajalise elamisloa kehtivuse perioodil, kui õigus sellele pensionile tekkis Eestis.
(3) Toitjakaotuspensionile õigust omavaks perekonnaliikmeks on:
1) laps, vend, õde või lapselaps, kes on alla 18-aastane (alla 24-aastane gümnaasiumi, kutseõppeasutuse, ülikooli või rakenduskõrgkooli päevases õppevormis õppija) või sellest east vanem, kui ta on tunnistatud töövõimetuks enne 18-aastaseks (päevases õppevormis õppija enne 24-aastaseks) saamist. Vennal, õel või lapselapsel on õigus pensionile siis, kui tal ei ole töövõimelisi vanemaid;
3) lahutatud abikaasa, kui ta jõudis pensioniikka või tunnistati püsivalt töövõimetuks enne abielu lahutamist või enne kolme aasta möödumist abielu lahutamisest, kui abielu oli kestnud vähemalt 25 aastat;
4) üks vanematest, lesk või eestkostja, kes ei tööta ning kasvatab toitja alla 14-aastast last, venda, õde või lapselast oma perekonnas.
(4) Käesoleva paragrahvi lõikes 3 loetletud isikutele määratakse toitjakaotuspension, kui toitjal oli surma päevaks pensioniõiguslik või pensionikindlustusstaaž, mis oleks olnud vajalik temale töövõimetuspensioni määramiseks.
(5) Võõraslapsel või kasulapsel, kes ei saa elatist oma vanemalt, samuti võõrasvanemal või kasuvanemal on õigus saada toitjakaotuspensioni.
(6) Käesolevat seadust kohaldatakse toitjakaotuspensioni määramiseks ka siis, kui toitja on kehtestatud korras tunnistatud teadmata kadunuks.
(7) Toitjakaotuspension määratakse ajaks, mil isik vastab selle pensioni saamiseks käesolevas paragrahvis ettenähtud tingimustele.
§ 14. Erisused toitjakaotuspensioni arvutamisel
(1) Toitjakaotuspensioni arvutamise aluseks on toitjal käesoleva seaduse § 10 lõikes 2 sätestatud pensioniõigusliku või pensionikindlustusstaaži olemasolu, arvestades § 10 lõikes 4 ja käesoleva paragrahvi lõikes 3 sätestatud eranditega.
(2) Kui toitja oli pensionär, on toitjakaotuspensioni arvutamise aluseks temale määratud vanaduspension või töövõimetuspension.
(3) Orvul on õigus saada toitjakaotuspensioni tema vanemate pensioniõiguslikust või pensionikindlustusstaažist olenemata.
(4) Orvule toitjakaotuspensioni arvutamiseks liidetakse vanemate pensioniõiguslik või pensionikindlustusstaaž ning aastakoefitsiendid.
(5) Toitjakaotuspension määratakse käesoleva seaduse § 12 lõigete 1--3 ning §-de 21 ja 22 alusel arvutatud pensionist järgmistes määrades:
1) kolmele või enamale perekonnaliikmele 90 protsenti;
2) kahele perekonnaliikmele 75 protsenti;
3) ühele perekonnaliikmele 50 protsenti.
§ 15. Õigus rahvapensionile
(1) Rahvapension määratakse isikule, kellel ei ole õigust vanadus-, töövõimetus- või toitjakaotuspensionile nõutava pensioniõigusliku või pensionikindlustusstaaži puudumise tõttu.
(2) Õigus rahvapensionile on:
1) Eesti kodanikul, kes on jõudnud käesoleva seaduse § 7 lõigetes 1 või 2 sätestatud vanaduspensioniikka ja kellel puudub vanaduspensioni määramiseks nõutav pensioniõiguslik või pensionikindlustusstaaž, kui ta ei saa mõne teise riigi pensioni;
2) 63-aastaseks saanud isikul, kellel ei ole õigust teist liiki pensionile ja kes on elanud Eestis alalise elanikuna või tähtajalise elamisloa alusel vähemalt viis aastat enne pensioni taotlemist, kui ta ei saa mõne teise riigi pensioni;
3) püsivalt töövõimetuks tunnistatud isikul, kellel puudub töövõimetuspensioni määramiseks nõutav pensioniõiguslik või pensionikindlustusstaaž, kui ta ei saa mõne teise riigi pensioni;
4) käesoleva seaduse §-s 13 nimetatud isikul, kellel seoses toitjal nõutava pensioniõigusliku või pensionikindlustusstaaži puudumisega ei ole õigust toitjakaotuspensionile, kui ta ei saa mõne teise riigi pensioni.
(3) Käesoleva paragrahvi lõike 2 alusel määratakse rahvapension järgmiseks tähtajaks:
1) punktides 1 ja 2 nimetatud isikutele eluajaks;
2) punktis 3 nimetatud isikule püsiva töövõimetuse ajaks, kuid mitte kauemaks kui vanaduspensionieani;
3) punktis 4 nimetatud isikule ajaks, mil ta vastab käesoleva seaduse §-s 13 ettenähtud tingimustele.
§ 16. Rahvapensioni suurus
(1) Rahvapensioni määra kehtestab Riigikogu igaks eelarveaastaks riigieelarve vastuvõtmisel.
(2) Rahvapension määratakse järgmistes suurustes:
1) käesoleva seaduse § 15 lõike 2 punktides 1 ja 2 nimetatud isikule 100 protsenti rahvapensioni määrast;
2) käesoleva seaduse § 15 lõike 2 punktis 3 nimetatud isikule täieliku töövõimetuse korral 90 protsenti ja osalise töövõimetuse korral 50 protsenti rahvapensioni määrast;
3) käesoleva seaduse § 15 lõike 2 punktis 4 nimetatud isikule kolme või enama perekonnaliikme korral 90 protsenti, kahe perekonnaliikme korral 75 protsenti ja ühe perekonnaliikme korral 50 protsenti rahvapensioni määrast.
§ 17. Õigus pensionilisale
(1) Vanadus- ja töövõimetuspensionile arvutatakse juurde järgmised pensionilisad:
1) Vabadussõjast osavõtnule 100 protsenti rahvapensioni määrast;
2) kaitseväeteenistuses teenistusülesannete täitmisel või seoses teenistuskohustustega saadud vigastuse või sellega seotud haiguse tõttu töövõimetuks tunnistatud isikule 25 protsenti rahvapensioni määrast;
3) tuumakatastroofi, tuumakatsetuse, samuti aatomielektrijaama avarii tagajärjel töövõimetuks tunnistatud isikule 10 protsenti rahvapensioni määrast;
4) II maailmasõjast osavõtnule või Omakaitse liikmele 10 protsenti rahvapensioni määrast;
5) Vabadussõjast osavõtnu lesele 100 protsenti rahvapensioni määrast.
(2) Käesoleva paragrahvi lõike 1 punktides 1--4 ettenähtud pensionilisa arvutatakse juurde ka nimetatud punktides loetletud isikute perekonnale määratud toitjakaotuspensionile.
(3) Käesoleva paragrahvi lõike 1 punktis 5 ettenähtud pensionilisa arvutatakse juurde ka toitjakaotuspensioni saajale, kes vastab nimetatud lisa saamise tingimustele.
(4) Rehabiliteeritud isiku või sõjavangis või II maailmasõja ajal koonduslaagris, getos, samuti aastatel 1941--1942 töö- ja ehituspataljonis või töö- ja ehituskolonnis viibinud isiku töövõimetuspensionile arvutatakse juurde pensionilisa 20 protsenti rahvapensioni määrast.
(5) Isikule, kellel on õigus mitmele käesolevas paragrahvis loetletud pensionilisale, makstakse üks pensionilisa tema valikul.
PENSIONIÕIGUSLIK STAAÞ
§ 18. Pensioniõigusliku staaži hulka arvatava tegevuse aeg
4) õpiaeg kutseõppeasutuse, ülikooli või rakenduskõrgkooli päevases õppevormis ning nendega võrdsustatud õppevormides;
6) I grupi invaliidi, lapsinvaliidi, alla 18-aastase lapseeast invaliidi eest hoolitsemise aeg ning emale või isale või eestkostjale väikelapse eest hoolitsemise aeg kuni lapse 3-aastaseks saamiseni;
7) riigi tööhõivetalituses töötuna arvel oleku aeg või tööhõivetalituse vahendusel tööturukoolituses osalemise aeg;
8) töötamise aeg kirikus (koguduses) või muus registreeritud usuorganisatsioonis. 1991. aasta 1. jaanuarist arvatakse nimetatud töötamise aeg staaži hulka juhul, kui maksti sotsiaalmaksu;
11) ühele vanematest või eestkostjale või peres hooldajale kaks aastat iga lapse kohta, keda ta on kasvatanud vähemalt kaheksa aastat;
(3) Sooduskorras arvatakse pensioniõigusliku staaži hulka:
2) sõjavangis, II maailmasõja ajal koonduslaagris, getos, samuti aastatel 1941--1942 töö- ja ehituspataljonis või töö- ja ehituskolonnis viibimise aeg kolmekordselt.
(4) Pensioniõigusliku staaži hulka arvatakse käesolevas paragrahvis sätestatud tegevus endise NSV Liidu territooriumil kuni 1991. aasta 1. jaanuarini juhul, kui isikul on vähemalt 15 aastat Eestis omandatud pensioniõiguslikku või pensionikindlustusstaaži.
(5) Käesolevas paragrahvis sätestatud pensioniõiguslikku staaži arvestatakse kuni 1998. aasta 31. detsembrini.
§ 19. Pensioniõigusliku staaži arvutamine
(1) Pensioniõiguslik staaž arvutatakse täisaastates. Täisaastani ümardatakse staaž, mille pikkus on vähemalt kuus kuud, välja arvatud käesoleva paragrahvi lõikes 2 toodud juhul.
(2) Vanadus-, töövõimetus- või toitjakaotuspensionile õigust andva staaži kindlakstegemisel lähtutakse ümardamata pensioniõiguslikust staažist.
(3) Pensioniõigusliku staaži tõendamise juhendi kinnitab Vabariigi Valitsus.
PENSIONIKINDLUSTUSSTAAÞI ARVESTAMINE
§ 20. Pensionikindlustusstaaži arvestamine
(1) Pensionikindlustusstaaži arvestamise aluseks on andmed pensionikindlustatu poolt või tema eest makstud või arvestatud sotsiaalmaksu kohta.
(2) Õigus pensionikindlustusstaaži ühele aastale on pensionikindlustatul, kes ise on maksnud või kelle eest on vastavalt sotsiaalmaksuseadusele arvestatud sotsiaalmaksu vähemalt kuupalga alammäära aastasummalt. Kuupalga alammäära aastasummalt ettenähtust vähem arvestatud sotsiaalmaksule vastav pensionikindlustusstaaž arvutatakse kuudes proportsionaalselt arvestatud sotsiaalmaksule.
(3) Pensionikindlustusstaaži arvestamise juhendi kinnitab Vabariigi Valitsus.
RIIKLIKU PENSIONI ARVUTAMINE
§ 21. Pensioni koostisosad ja pensioni arvutamine
(1) Riiklik pension, välja arvatud rahvapension, koosneb kolmest osast:
1) baasosast, mille suuruse kehtestab Riigikogu igaks eelarveaastaks riigieelarve vastuvõtmisel;
2) staažiosakust, mille suurus võrdub pensioniõigusliku staaži aastate arvu ja staažiaasta hinde korrutisega. Staažiaasta hinde kinnitab Vabariigi Valitsus lähtuvalt riikliku pensionikindlustuse eelarves staažiosakute maksmiseks ettenähtud kuludest;
3) kindlustusosakust, mille suurus võrdub pensionikindlustatu aastakoefitsientide summa ja aastakoefitsiendi hinde korrutisega.
(2) Kui pensioni taotlejal ei ole pensionikindlustusstaaži, määratakse riiklik pension käesoleva paragrahvi lõike 1 punktides 1 ja 2 sätestatud osade alusel.
(3) Rahvapension arvutatakse protsentides rahvapensioni määrast.
§ 22. Pensionikindlustatu aastakoefitsiendi ja kindlustusosaku arvutamine
(1) Pensionikindlustatu aastakoefitsiendi arvutamiseks liidetakse pensionikindlustatu kohta riikliku pensionikindlustuse registris arvestatud sotsiaalmaksu summad ning jagatakse riikliku pensionikindlustuse registrisse kantud sotsiaalmaksu keskmise suurusega antud kalendriaastal.
(2) Pensionikindlustuse aastakoefitsiendi hinde kinnitamisel lähtub Vabariigi Valitsus alljärgnevast:
1) Sotsiaalkindlustusameti koostatud prognoos pensionikindlustuse aastakoefitsientide kogusumma kohta;
2) riikliku pensionikindlustuse eelarves ettenähtud kulud kindlustusosakute maksmiseks.
(3) Juhendi kindlustusosaku suuruse arvutamiseks kinnitab sotsiaalminister.
RIIKLIKU PENSIONIKINDLUSTUSE EELARVE
§ 23. Eelarve koostamise alus
Riikliku pensionikindlustuse eelarve koostatakse, võetakse vastu ja selle täitmine korraldatakse kooskõlas seadusega.
§ 24. Eelarve tulud
Riikliku pensionikindlustuse eelarve tuludeks on:
3) distsiplinaartrahv vastavalt töötajate distsiplinaarvastutuse seadusele (RT I 1993, 26, 441; 1995, 16, 228);
5) intressid;
§ 25. Eelarve kulud
(1) Käesoleva seaduse §-s 24 sätestatud tulusid kasutatakse üksnes käesoleva seadusega sätestatud riiklike vanaduspensionide, töövõimetuspensionide, toitjakaotuspensionide, rahvapensionide, samuti väljateenitud aastate pensionide, soodustingimustel vanaduspensionide väljamaksmiseks ning pensionikindlustuse registri pidamise ja sotsiaalkindlustusalaste välislepingutega seotud kulude finantseerimiseks ning eelarveaasta lõpu jäägi moodustamiseks.
(2) Käesoleva paragrahvi lõikes 1 sätestatud kulud eelarveaastal ei tohi olla suuremad käesoleva seaduse §-s 24 sätestatud tuludest.
(3) Riigieelarvest riikliku pensionikindlustuse eelarvesse tehtud eraldiste arvel kuuluvad finantseerimisele:
1) kulud käesoleva seaduse § 9 lõikes 1 sätestatud soodustingimustel vanaduspensionide maksmiseks kuni isiku § 7 lõigetes 1 või 2 sätestatud vanaduspensioniikka jõudmiseni;
2) kulud käesoleva seaduse § 10 lõikes 4 sätestatud töövõimetuspensioni maksmiseks;
3) kulud käesoleva seaduse §-s 17 sätestatud pensionilisade maksmiseks;
4) kulud käesoleva seaduse § 18 lõike 2 punktis 12 ning lõikes 3 pensioniõigusliku staaži aastate eest pensionide ja pensionilisade maksmiseks;
5) kulud käesoleva seaduse §-s 16 sätestatud rahvapensionide maksmiseks;
6) kulud teiste seadustega ettenähtud pensionide ja pensionilisade ning suurenduste maksmiseks nendes seadustes kehtestatud korras;
7) kulud, mis on seotud välislepingutega;
8) kulud pensionikindlustuse registri pidamiseks.
§ 26. Eelarve kulude jaotuse kavandamine.
(1) Käesoleva seaduse § 25 lõigetes 1 ja 3 sätestatud riikliku pensionikindlustuse eelarve kulude kavandamisel kehtib järgmine assigneeringute jaotamise järjekord:
1) kulud eelarveaasta lõpu jäägi moodustamiseks;
2) kulud pensionide maksmise korraldamiseks;
3) sotsiaalkindlustusalaste välislepingutega seotud kulud;
4) kulud pensionilisade maksmiseks;
5) kulud rahvapensionide maksmiseks;
6) kulud soodustingimustel vanaduspensionide seaduse (RT 1992, 21, 292; RT I 1993, 40, 596; 1994, 24, 398; 51, 856; 83, 1450; 1995, 61, 1027; 95, 1631; 1996, 22, 437; 86, 1539; 1997, 81, 1366; 1998, 17, 266) ja väljateenitud aastate pensionide seaduse (RT 1992, 21, 294; RT I 1993, 40, 596; 1994, 24, 398; 51, 856; 83, 1450; 1995, 61, 1027; 95, 1631; 1996, 22, 437; 86, 1539; 1997, 81, 1366; 1998, 17, 266) alusel pensionide maksmiseks;
7) kulud endises suuruses säilitatud pensionide maksmiseks;
8) kulud riiklike pensionide baasosa, staažiosaku ja kindlustusosaku maksmiseks.
(2) Käesoleva paragrahvi lõike 1 punktis 8 sätestatud kulude jaotuse piirmäärad:
1) kuni 35 protsenti käesoleva paragrahvi lõike 1 punktis 8 sätestatud kulude kogusummast eelarveaastal eraldatakse riiklike pensionide baasosa maksmiseks;
2) vähemalt 65 protsenti käesoleva paragrahvi lõike 1 punktis 8 sätestatud kulude kogusummast eelarveaastal jagatakse proportsionaalselt vastavalt pensioniõigusliku staaži ja pensionikindlustusstaaži aastate osakaalule nende üldarvus.
(3) Kui pärast riigieelarve vastuvõtmist kehtestatakse seadusi, mille alusel riikliku pensionikindlustuse eelarve tulude osa väheneb või kulud suurenevad, sätestatakse seaduses täiendavate tulude katteallikas.
§ 27. Riikliku pensionikindlustuse eelarve täitmine
(1) Riikliku pensionikindlustuse eelarve tulude ja kulude kohta peetakse eraldi arvestust.
(2) Riikliku pensionikindlustuse eelarve täitmise, selle aastabilansi koostamise ning ajutiselt vabade vahendite hoiustamise korra kehtestab Vabariigi Valitsus.
(3) Riikliku pensionikindlustuse eelarve tulud on selle eelarveaasta tulud, millal nad riiklikku pensionikindlustuse eelarvesse laekuvad, olenemata sellest, millise aasta eest nad on arvestatud või millal nad oleksid pidanud laekuma.
§ 28. Registri staatus
Riiklik pensionikindlustuse register (edaspidi register) on riiklik register andmekogude seaduse (RT I 1997, 28, 423; 1998, 36/37, 552) § 31 tähenduses, mis sisaldab andmeid pensionikindlustatute kohta.
§ 29. Registri eesmärk
Registri eesmärk on andmete tagamine Sotsiaalkindlustusametile käesoleva seaduse ja teiste seadustega pandud ülesannete täitmiseks.
§ 30. Registri asutamine
Registri asutab Vabariigi Valitsus sotsiaalministri ettepanekul andmekogude seadusega kehtestatud korras.
§ 31. Kannete tegemine registrisse ja andmete saamine registrist
Andmete kandmine registrisse ja andmete saamine registrist toimub vastavalt andmekogude seadusele, isikuandmete kaitse seadusele (RT I 1996, 48, 944), sotsiaalmaksuseadusele, käesolevale seadusele ja teistele seadustele ning riikliku pensionikindlustuse registri pidamise põhimäärusele, mille kinnitab Vabariigi Valitsus.
§ 32. Registri vastutav töötleja
Registri vastutav töötleja on Sotsiaalkindlustusamet.
§ 33. Andmete koosseis ja allikad
Register sisaldab:
1) isikut identifitseerivaid andmeid, mille allikregistriks on rahvastiku arvestuse andmebaas. Isik loetakse registrisse kantuks, kui teda identifitseerivad andmed on registrisse kantud kas rahvastiku arvestuse andmebaasi, passi või sünnitunnistuse alusel;
3) isiku sotsiaalmaksualaseid andmeid, mille allikregistriks on sotsiaalmaksuregister või tööandja tõend arvestatud ja makstud sotsiaalmaksu kohta;
§ 34. Sotsiaalmaksu, pensioniõigusliku ja pensionikindlustusstaaži arvestus
(1) Registris peetakse arvestust isiku kohta tema poolt või tema eest makstud ja arvestatud sotsiaalmaksu ning pensioniõigusliku ja pensionikindlustusstaaži kohta.
(2) Registri andmete alusel arvutatakse käesoleva seaduse §-s 22 sätestatud korras igale pensionikindlustatule kord aastas tema aastakoefitsient.
(3) Registri andmete alusel arvutatakse igale pensionikindlustatule tema pensionikindlustuse aastakoefitsientide summa.
§ 35. Pensionikindlustatu informeerimine
Kord aastas teatab register igale pensionikindlustatule tema poolt või tema eest makstud ja arvestatud sotsiaalmaksu summa, pensionikindlustuse aastakoefitsiendi ja pensionikindlustusstaaži.
RIIKLIKU PENSIONI TAOTLEMINE JA MÄÄRAMINE
§ 36. Riikliku pensioni taotlemine
(1) Riiklikule pensionile õigust omav isik esitab pensioniavalduse elukohajärgsele pensioniametile.
(2) Riikliku pensioni taotlemiseks vajalike dokumentide vormid kehtestab sotsiaalminister.
(3) Pensioni taotlemise päevaks loetakse päev, millal elukohajärgne pensioniamet võtab vastu avalduse koos kõigi vajalike dokumentidega. Dokumentide vastuvõtmise kohta antakse pensionitaotlejale õiend.
(4) Kui pensionitaotlus on saadetud posti teel ning seejuures on lisatud kõik vajalikud dokumendid, loetakse pensioni taotlemise päevaks taotluse lähtekoha postitempli kuupäev.
(5) Kui pensionitaotlusele ei ole lisatud kõiki vajalikke dokumente, teatatakse pensioni taotlejale, arvates avalduse saabumisest kümne tööpäeva jooksul, missugused dokumendid tuleb esitada täiendavalt. Kui need esitatakse hiljemalt kolme kuu jooksul, arvates täiendavate dokumentide esitamise vajaduse kohta teatise saamise päevast, loetakse pensioni taotlemise päevaks taotluse vastuvõtmise päev või taotluse lähtekoha postitempli kuupäev.
§ 37. Riikliku pensioni määramine
(1) Riikliku pensioni määrab elukohajärgse pensioniameti direktor või tema asetäitja. Pensionitaotleja nõudmisel, samuti kollegiaalset lahendust nõudva pensionitaotluse puhul otsustab pensioni määramise pensionikomisjon, mille moodustamise ja töökorra määrab sotsiaalminister.
1) kõikide käesoleva seaduse alusel tekkinud pensioni taotlemise, määramise, ühelt pensioniliigilt teisele üleviimise, pensioni ümberarvutamise ja pensioni maksmise vaidluste lahendamine;
3) seadusliku aluseta määratud pensioni maksmise lõpetamine; samuti pensioni maksmise peatamine ning liigselt makstud pensionisummade pensionist kinnipidamise otsustamine.
(3) Elukohajärgne pensioniamet osutab pensionitaotlejale vajadusel kaasabi pensioni taotlemiseks vajalike dokumentide saamisel.
(4) Riiklik pension määratakse alates pensioni taotlemise päevast. Varasemast tähtajast määratakse pension järgmistel juhtudel:
1) vanaduspension määratakse pensioniikka jõudmise päevast (§ 7 lõiked 1 või 2 või § 9 lõige 1), töövõimetuspension ning rahvapension püsivalt töövõimetuks tunnistatud isikule määratakse püsiva töövõimetuse kindlakstegemise päevast, kui pensionitaotlus on esitatud kolme kuu jooksul, arvates pensioniikka jõudmise või püsiva töövõimetuse kindlakstegemise päevast;
(5) Perekonnaliikmetele ja nendega võrdsustatud isikutele, kellel on õigus saada toitjakaotuspensioni või rahvapensioni toitja kaotuse korral, määratakse ühine pension. Perekonnaliikme avalduse alusel eraldatakse toitjakaotuspensionist tema osa ja makstakse see talle eraldi välja.
(6) Pensionärile antakse pensionitunnistus, mille vormi määrab sotsiaalminister.
§ 38. Pensioni ümberarvutamise tähtajad
(1) Riikliku pensioni vähendamist või suurendamist tingivate asjaolude tekkimisel arvutatakse pension ümber.
(2) Pensioni vähendamist tingivate asjaolude tekkimisel arvutatakse pension ümber nende asjaolude tekkimise kuule järgneva kuu esimesest päevast.
(3) Pensioni suurendamist tingivate asjaolude tekkimisel arvutatakse pension ümber vastava avalduse ja vajalike dokumentide esitamise päevast, kui avaldus ja vajalikud dokumendid on esitatud ühe kuu jooksul, arvates pensioni suurendamist tingivate asjaolude tekkimisest. Hilisemal avalduse ja vajalike dokumentide esitamisel arvutatakse pension ümber vastava avalduse ja vajalike dokumentide esitamise kuule järgneva kuu esimesest kuupäevast.
(4) Pensionär on kohustatud kümne päeva jooksul oma elukohajärgsele pensioniametile kirjalikult teatama kõikidest asjaoludest, mis toovad kaasa riikliku pensioni ümberarvutamise.
§ 39. Riikliku pensioni ümberarvutamine
(1) Vanaduspensionäril ja töövõimetuspensionäril on iga vähemalt ühe täiendava pensioniõigusliku või pensionikindlustusstaaži aasta järel õigus pensioni ümberarvutamisele.
(2) Rahvapensioni määra, pensioni baasosa suuruse, staažiaasta hinde ning kindlustusosaku suuruse muutmisel arvutatakse kõik pensionid ümber.
RIIKLIKU PENSIONI MAKSMINE
§ 40. Riikliku pensioni maksmine
(2) Riikliku pensioni kättetoimetamine ja saatmine Eestis toimub maksja arvel.
(3) Riikliku pensioni kandmine välisriigis asuvasse panka pensionäri arvele toimub saaja arvel.
(4) Rahvapensioni ja toitjakaotuspensioni (välja arvatud alla 18-aastasele lapsele või alla 24 aastasele päevase õppevormi õppurile) töötamise korral ei maksta.
§ 41. Riikliku pensioni maksmine volikirja alusel
(2) Kui volikirjas kehtivuse aega pole märgitud, kehtib see ühe aasta jooksul tõestamise päevast arvates. Volikiri peab olema tõestatud notariaalselt.
§ 42. Saamata jäänud pension
Kui posti kaudu makstav pension on välja võtmata vähemalt kuus kuud, peatatakse pensioni maksmine. Pärast vastava avalduse ja passi esitamist makstakse pension tagantjärele välja.
§ 43. Riikliku pensioni saamise erijuhud
(2) Kui isiku suhtes on tõkendina kasutatud vahi alla võtmist, peatatakse vahi all oleku ajaks riikliku pensioni maksmine. Pension makstakse pärast isiku õigeks mõistmist või kohtuotsuse jõustumist tagantjärele juhul, kui kohus ei karista süüdiolevat isikut vabadusekaotusega.
(4) Kui käesoleva paragrahvi lõigetes 1--3 nimetatud pensionäril on käesoleva seaduse § 13 lõike 3 punktis 1 loetletud ülalpeetavaid, makstakse neile riiklikku pensioni järgmises suuruses:
(5) Riigieelarvest finantseeritavas hoolekandeasutuses viibivale alaealisele määratud riiklik pension kantakse panka lapse isiklikule arvele.
(6) Riikliku pensioni maksmisel ümardatakse 50 senti ja üle selle kroonini, summat alla 50 sendi aga ei arvestata.
§ 44. Töövõimetus- ja toitjakaotuspensioni maksmise erijuhud
(1) Liiklusõnnetuse tõttu isiku püsivalt töövõimetuks tunnistamise või toitja kaotuse korral nõutakse väljamakstud töövõimetus-, toitjakaotus- või rahvapension sisse liikluskindlustusega tegelevalt kindlustusandjalt, kui riiklikku pensioni saaval isikul tekib nõudeõigus liikluskindlustusega tegeleva kindlustusandja vastu.
(2) Kui isik, kellele makstakse töövõimetuspensioni või seoses nõutava pensioniõigusliku või pensionikindlustusstaaži puudumisega rahvapensioni, ei ilmu mõjuva põhjuseta määratud tähtajaks töövõimetuse ekspertiisi taasläbivaatusele, peatatakse talle riikliku pensioni maksmine. Tema töövõimetuks taastunnistamise korral alustatakse riikliku pensioni maksmist selle peatamise päevast, kuid tagantjärele mitte rohkem kui ühe kuu ulatuses.
(3) Kui töövõimetuks tunnistatud isik ei ilmu taasläbivaatusele mõjuvatel põhjustel, jätkatakse riikliku pensioni maksmist alates selle maksmise peatamise päevast kuni järgmise taasläbivaatuse päevani, kuid mitte üle ühe aasta, tingimusel, et ta tunnistatakse ka sel ajal töövõimetuks.
(4) Lese või lahutatud isiku uuesti abiellumisel säilitatakse temale abikaasa surma või teadmata äraolijaks tunnistamise puhul määratud toitjakaotuspension 12 kuuks.
(5) Saamata jäänud riiklik pension makstakse pensionäri surma korral isikule, kellel on õigus saada toitjakaotuspensioni. Vanemal, abikaasal ja teistel perekonnaliikmetel on õigus saada saamata jäänud riiklikku pensioni ka siis, kui nad ei kuulu toitjakaotuspensioniga kindlustatavate isikute hulka.
(6) Mitme perekonnaliikme pöördumisel elukohajärgse pensioniameti poole pensionäri surma tõttu saamata jäänud riikliku pensioni nõudega jagatakse saada olev pension nende vahel võrdselt.
(7) Riiklik pension makstakse pöördujale välja, kui avaldus on esitatud kuue kuu jooksul pensionäri surma päevast arvates.
(8) Pärast pensionäri surma alusetult panka tema arvele kantud või volikirja alusel panga või posti kaudu väljamakstud riikliku pensioni summad ei kuulu pärandvara koosseisu ning nimetatud summad tagastatakse panga või pärandvara saanud isiku poolt elukohajärgse pensioniameti vastava nõude saamisel.
§ 45. Riiklikust pensionist kinnipidamine
(1) Riiklikust pensionist võib kinni pidada:
1) täitemenetluse seadustiku (RT I 1993, 49, 693; 1997, 43/44, 723; 1998, 41/42, 625; 51, 756) alusel täitmisele kuuluvate lahendite alusel;
2) elukohajärgse pensioniameti pensionikomisjoni otsuse alusel selle pensioni sissenõudmiseks, mis on pensionärile tema kuritarvituse tõttu enam makstud.
(2) Muid kinnipidamisi riiklikust pensionist pole lubatud teha.
(3) Riiklikust pensionist kinnipeetav osa arvutatakse pensionärile maksmiseks ettenähtud pensionist.
(4) Täitemenetluse seadustiku alusel täitmisele kuuluvate lahendite alusel võidakse kinni pidada kuni 50 protsenti riiklikust pensionist.
(5) Pensionikomisjoni otsuse alusel peetakse riiklikust pensionist kinni kuni 20 protsenti lisaks kinnipidamisele käesoleva paragrahvi lõike 4 alusel. Pensionäri kirjalikul nõusolekul võib elukohajärgse pensioniameti pensionikomisjoni otsuse alusel kinni pidada üle 20 protsendi pensionist.
(6) Kõigil riiklikust pensionist kinnipidamise juhtudel säilitatakse pensionärile vähemalt pool rahvapensioni määrast.
(7) Kui riikliku pensioni maksmine lõpetatakse enne, kui pensionikomisjoni otsuse alusel kinnipeetav rohkem makstud summa on täielikult kustutatud, nõutakse maksmata osa sisse kohtu korras.
(8) Riiklikust pensionist kinnipeetava summa arvutamisel ümardatakse 50 senti ja üle selle kroonini, summat alla 50 sendi ei arvestata.
§ 46. Vaidluste läbivaatamine
Elukohajärgse pensioniameti pensionikomisjoni otsusega mittenõustumisel võib pensionitaotleja (pensionär) pöörduda halduskohtusse kolme kuu jooksul, arvates päevast, millal ta sai teada või pidi teada saama oma õiguste rikkumisest.
§ 47. Pensionikindlustusstaaži arvestamine
§ 48. Töövõimetuspensionilt vanaduspensionile üleviimine
Töövõimetuspensionilt vanaduspensionile üleviimisel arvutatakse pension üleviimise ajaks olemasolevast pensioniõiguslikust või pensionikindlustusstaažist käesoleva seaduse §-des 18, 19 ja 20 sätestatud korras ning pensionikindlustuse aastakoefitsient arvutatakse §-s 12 sätestatud korras.
§ 49. Üleminek invaliidsusgruppide alusel määratud riiklikelt pensionidelt töövõimetuse alusel määratavatele riiklikele pensionidele
(1) Riiklike elatusrahade seaduse §-s 9 sätestatud korras isikutele määratud invaliidsusgrupid vaadatakse ümber 3-aastase üleminekuperioodi jooksul, arvates käesoleva seaduse jõustumisest.
(2) Kuni invaliidsusgrupi ümbervaatamiseni arvutatakse riiklike elatusrahade seaduse § 10 kohaselt määratud I ja II grupi invaliidsuspensionärile pension käesoleva seadusega sätestatud täieliku töövõimetuspensioni arvutamise korra kohaselt ja III grupi invaliidsuspensionärile käesoleva seadusega sätestatud osalise töövõimetuspensioni arvutamise korra kohaselt.
§ 50. Varemmääratud pensionide ümberarvutamine
(1) Pensionärile, kellele oli määratud riiklik pension enne käesoleva seaduse jõustumist ja kellel tekib õigus saada pensioni käesoleva seaduse alusel, arvutatakse pension ümber ning kui ümberarvutatud pension osutub väiksemaks varemmakstud pensionist, jätkatakse pensioni maksmist endises suuruses.
(2) Pensionärile, kellel ei teki õigust saada pensioni käesoleva seaduse alusel, makstakse pensioni endises suuruses kuni määratud tähtajani.
§ 51. Riikliku pensioni üldsumma
Käesoleva seaduse alusel riikliku pensioni maksmisel ja riiklikust pensionist kinnipidamisel lähtutakse riikliku pensioni üldsummast, mille moodustab isikule määratud riiklik pension koos pensionilisaga.
§ 52. Vaidlused riiklike elatusrahade seaduse alusel
Pärast käesoleva seaduse jõustumist tekkivad vaidlused pensionitaotleja või pensionäri ja piirkondliku pensioniameti vahel, mis tulenevad riiklike elatusrahade seaduse rakendamisest, vaadatakse läbi käesoleva seadusega sätestatud korras.
§ 53. Riikliku pensioni määramise, ümberarvutamise ja maksmise kord
Riikliku pensioni määramise, ümberarvutamise ja maksmise korra juhendi kehtestab Vabariigi Valitsus.
§ 54. Riiklike elatusrahade seaduse muutmine
Riiklike elatusrahade seaduses (RT 1993, 15, 256; RT I 1993, 35, 542; 74, 1055; 1994, 23, 384; 24, 397; 51, 855; 72, 1261; 1995, 14, 168; 61, 1027; 68, 1139; 95, 1631; 1996, 22, 437; 45, 849; 86, 1539; 1997, 77, 1309; 81, 1366; 1998, 17, 266) tehakse järgmised muudatused:
1) paragrahvides 5, 51, 6, 7 ja 41 asendatakse sõnad «pensioniõiguslik staaž» sõnadega «pensioniõiguslik või pensionikindlustusstaaž» vastavas käändes;
2) seadust täiendatakse §-ga 762 järgmises sõnastuses:
«§ 762. Pensionikindlustusstaaži arvestatakse riikliku pensionikindlustuse seaduse §-des 20 ja 47 sätestatud korras.»
§ 55. Töötajate distsiplinaarvastutuse seaduse muutmine
Töötajate distsiplinaarvastutuse seaduse (RT I 1993, 26, 441; 1995, 16, 228) § 17 lõike 2 kogu tekstis asendatakse sõna «sotsiaalfondi» sõnadega «riikliku pensionikindlustuse eelarvesse».
1) Eesti Vabariigi pensioniseadus (RT 1991, 12, 169; 1993, 15, 256);
2) Eesti Vabariigi Ülemnõukogu 1991. aasta 15. aprilli otsus «Eesti Vabariigi pensioniseaduse rakendamise kohta» (RT 1991, 12, 170; 40, 491; 1992, 33, 422; 1993, 15, 256);
3) riiklike elatusrahade seadus.
(2) Käesoleva seaduse §-d 20, 28--34 ja 47 ning 54 jõustuvad 1999. aasta 1. jaanuaril.