text:
18. oktoober 2018 ( *1 )
Oma hagis palub Euroopa Komisjon Euroopa Kohtul tuvastada, et kuna Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriik ei ole määranud harilike pringlite (Phocoena phocoena) (edaspidi „pringel“) kaitsmiseks mõeldud alasid, on see liikmesriik rikkunud kohustusi, mis tulenevad nõukogu 21. mai 1992. aasta direktiivi 92/43/EMÜ looduslike elupaikade ning loodusliku loomastiku ja taimestiku kaitse kohta (EÜT 1992, L 206, lk 7; edaspidi „elupaikade direktiiv“) artikli 4 lõikest 1 ning II ja III lisast, ja kuna seetõttu ei ole Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriik andnud oma panust Natura 2000 võrgustiku loomisse vastavalt sellele, mil määral tema territooriumil leidub selle liigi elupaiku, on see liikmesriik rikkunud ka kohustusi, mis tulenevad sama direktiivi artikli 3 lõikest 2.
Elupaikade direktiivi artikli 2 lõike 1 kohaselt on selle direktiivi eesmärk looduslike elupaikade ning loodusliku loomastiku ja taimestiku kaitsmisega kaasa aidata bioloogilise mitmekesisuse säilimisele liikmesriikide Euroopa territooriumil, kus kohaldatakse asutamislepingut.
Direktiivi artiklis 1, milles on määratletud peamised direktiivis kasutatud mõisted, on sätestatud:
ühenduse tähtsusega liigid – liigid, mis artiklis 2 nimetatud territooriumil on:
ohustatud, välja arvatud need liigid, mille looduslik levila on sellel territooriumil marginaalne ja mis ei ole ohustatud või ohualdis lääne palearktilises piirkonnas;
ohualtid, st arvatakse, et tõenäoliselt liigub see lähemal ajal ohustatud liikide kategooriasse, kui põhjuslikud tegurid toimivad edasi;
harvad, st väikeste populatsioonidega, mis praegu ei ole ohustatud või ohualtid, kuid võivad sellisteks muutuda. Need liigid asuvad piiratud geograafilisel alal või on hõredalt levinud laiemal looduslikul levilal; või
endeemsed ja nõuavad erilist tähelepanu nende elupaiga erilaadi ja/või nende elupaiga kasutamise võimalike tagajärgede tõttu, mis nende kasutamisel võib olla nende kaitsestaatusele.
ala – geograafiliselt määratletud ala, mille piirid on selgelt märgitud;
ühenduse tähtsusega ala – ala, mis annab olulise panuse I lisa loodusliku elupaigatüübi või II lisa liigi soodsa kaitsestaatuse säilimisele või taastamisele selles biogeograafilises piirkonnas või nendes biogeograafilistes piirkondades, kuhu see ala kuulub, ning võib oluliselt kaasa aidata ka artiklis 3 nimetatud Natura 2000 sidususele ning/või aitab oluliselt kaasa asjaomase biogeograafilise piirkonna või asjaomaste biogeograafiliste piirkondade bioloogilise mitmekesisuse säilitamisele.
erikaitseala – ühenduse tähtsusega ala, mille liikmesriik on määranud õigus- ja haldusaktide ja/või lepingu alusel ning kus kohaldatakse vajalikke kaitsemeetmeid, et säilitada või taastada nende looduslike elupaikade ja/või liikide populatsioonide soodsat kaitsestaatust, mille jaoks ala on määratud;
Direktiivi artikli 3 lõigetes 1 ja 2 on ette nähtud:
Erikaitsealade määramise kord on sätestatud elupaikade direktiivi artiklis 4 ja see toimub neljas etapis.
Esiteks on selle direktiivi artikli 4 lõikes 1 alade kindlaksmääramise ja nendest komisjonile teatamise kohta sätestatud:
Kui asjaomane liikmesriik on saatnud alade loetelu, kus on märgitud, milliseid I lisas nimetatud looduslikke elupaigatüüpe ja II lisas nimetatud pärismaiseid liike alal esineb, siis tuleneb nimetatud direktiivi artikli 4 lõike 2 esimesest ja teisest lõigust, et teiseks kehtestab komisjon selle loetelu alusel ja kokkuleppel asjaomase liikmesriigiga ühenduse jaoks oluliste alade esialgse loetelu (edaspidi „ühenduse tähtsusega ala“). Kolmandaks tuleneb sama direktiivi artikli 4 lõike 2 kolmandast lõigust ja lõikest 3, et ühenduse tähtsusega alaks valitud alade loetelu kinnitab komisjon selle direktiivi artiklis 21 sätestatud korras. Neljandaks ilmneb elupaikade direktiivi artikli 4 lõikest 4, et kui ala on selle korra kohaselt kinnitatud ühenduse tähtsusega alaks, määrab asjaomane liikmesriik ala erikaitsealaks.
Elupaikade direktiivi II lisa, kus on loetletud ühenduse tähtsusega looma- ja taimeliigid, mille säilitamine nõuab erikaitsealade määramist, toob punktis a „Loomad“ esile „Selgroogsed“, kelle hulka vaalaliste (Cetacea) loetelus kuulub harilik pringel.
Selle direktiivi III lisa kannab pealkirja „Ühenduse tähtsusega aladeks sobivate alade valiku kriteeriumid ning nende määramine erikaitsealadeks“. Pealkirja all „1. ETAPP: Alade suhtelise tähenduse siseriiklik hindamine iga I lisa loodusliku elupaigatüübi ja II lisa liigi osas (sealhulgas esmatähtsad looduslikud elupaigatüübid ja esmatähtsad liigid)“ esineb punkt B, kus „Ala hindamiskriteeriumid II lisas nimetatud liikide osas“ on loetletud järgmiselt:
Alal esinevate liikide populatsiooni suurus ja tihedus võrreldes kogu riigi territooriumil esinevate populatsioonidega.
Kõnealuse liigi seisukohast tähtsate elupaigatunnuste kaitse aste ja taastamisvõimalused.
Alal esinevate liikide populatsiooni isolatsiooniaste võrreldes liigi loodusliku levilaga.
Ala väärtuslikkuse üldhinnang asjaomaste liikide kaitse seisukohast.“
Nimetatud direktiivi III lisa see osa hõlmab ka punkti C, kus on täpsustatud, et „[l]iikmesriigid klassifitseerivad [punktis B sätestatud] kriteeriumide alusel alad, mis nad esitavad kandmiseks siseriiklikku loetelusse, et määrata need ühenduse tähtsusega alaks kooskõlas nende suhtelise tähtsusega iga I lisas nimetatud loodusliku elupaiga ja II lisas nimetatud liigi kaitsele“.
Komisjon sai 2012. aastal vabaühenduselt World Wildlife Fund UK kaebuse eelkõige selle kohta, et Ühendkuningriik ei olnud määranud pringlitele erikaitseala.
Oma kaebuse põhjenduseks lisas World Wildlife Fund UK sellele aruande „Pringlite kaitse Briti vetes“, mille oli koostanud kaks asjaomase liigi eksperti: Peter Evans ja Sian Prior (edaspidi „Evansi ja Priori aruanne“). Selles aruandes toodi välja kuus ala, mille puhul osutus olemasolevate teaduslike andmete alusel vajalikuks nende määratlemine selle liigi erikaitsealana. Tegemist oli järgmiste aladega: „Western Scotland and Inner Hebrides“, „North & West Anglesey“, „South-west Llyn“, „South Cardigan Bay“, „Pembrokeshire Marine/Sir Benfro Forol“ ja „Outer Bristol Channel“. Nimetatud aruande kohaselt võiksid lisaks veel viis teist ala kuuluda erikaitsealade võrgustikku, nimelt „Northern Isles“, „Moray Firfth“, mis ulatub kuni East Grampianini, „Eastern England“, „Dogger Bank“ ja „Skerries and Causeway“, mis asub Põhja-Iirimaal. Evansi ja Priori aruanne sisaldas iga määratletud ala kohta esialgseid standardseid andmevorme.
Ühendkuningriik tõdes septembris 2012, et pringleid esines 34‑l Natura 2000 alal, mille kohta oli ta elupaikade direktiivi artikli 4 lõike 1 alusel teinud ettepaneku, kuid populatsioonikriteeriumiks oli ta eraldanud sellele liigile vaid märke D, mis tähendab, et 34‑st pakutud alast 33 ei saanud nimetatud liigi jaoks selle direktiivi artikli 4 lõike 2 alusel arvesse võtta, et luua ühenduse tähtsusega ala ja seejärel erikaitseala. Vaid ühe ala puhul Ühendkuningriigis tehti kindlaks, et see vastab populatsioonikriteeriumile C, nimelt ala UK0030383 „Skerries and Causeway“.
Komisjon esitas 25. oktoobril 2012 Ühendkuningriigi valitsusele ametlikult küsimused mehhanismi EU Pilot kaudu.
Ühendkuningriik vastas neile küsimustele sama mehhanismi kaudu ametlikult 17. detsembril 2012.
Leides, et kõnealuse liigi jaoks vaid ühe ala pakkumine oli eelkõige Evansi ja Priori aruannet silmas pidades ebapiisav, saatis komisjon 21. juunil 2013 Ühendkuningriigile märgukirja, heites viimasele ette, et see ei ole täitnud oma kohustust pakkuda pringlite jaoks välja alasid vastavalt elupaikade direktiivi artikli 3 lõikele 2 ja artikli 4 lõikele 1.
Ühendkuningriik vastas märgukirjale 19. augusti 2013. aasta kirjas, vaieldes sisuliselt vastu sellele, et Evansi ja Priori aruandes leidus piisavaid tõendeid selle kohta, et oli ka muid alasid, mida olemasolevate teaduslike andmete põhjal tasub pakkuda. Ühendkuningriik märkis siiski, et ta uuris seda küsimust eesmärgiga pakkuda pringlite jaoks teisi alasid elupaigadirektiivi artikli 4 lõike 1 alusel.
Kuna ühtki teist ala sellega seoses välja ei pakutud, saatis komisjon 17. oktoobril 2014 Ühendkuningriigile ELTL artikli 258 esimese lõigu kohaselt põhjendatud arvamuse, heites viimasele ette, et see ei ole täitnud oma kohustust pakkuda selle direktiivi artikli 3 lõike 2 ja artikli 4 lõike 1 kohaselt välja pringlite jaoks piisav arv alasid.
Oma põhjendatud arvamuses märkis komisjon esiteks, et selle saatmise kuupäeval oli „Skerries and Causeway“ ainus elupaikade direktiivi artikli 4 lõike 1 alusel väljapakutud ala, ja teiseks, et esialgsetes standardsetes andmevormides esitatud tõendid – nagu need, mis sisaldusid Evansi ja Priori aruandes – olid selle sätte alusel pakutavate alade määramisel „parimad olemasolevad tõendid“. Komisjon märkis lisaks, et ta kartis, et selle kohustuse rikkumine ja sellest tulenevalt nendele aladele selle direktiivi artiklist 6 tuleneva kaitse andmata jätmine tähendab konkreetselt eelkõige seda, et meres asuvate tuuleparkide taotluseid võib läbi vaadata ilma, et arvestataks nende taotluste mõju pringlite populatsioonile.
Põhjendatud arvamuse järgimiseks määrati tähtajaks 16. detsember 2014.
Ühendkuningriik esitas oma 16. detsembri 2014. aasta vastuses meetmed, mille ta oli pringlite jaoks mõeldud alade määratlemiseks ja loetellu esitamiseks võtnud, ja orienteeruva ajakava selleks vajalike meetmete – sealhulgas üldsusega konsulteerimise – lõpuleviimiseks.
Brüsselis (Belgia) toimus 29. jaanuaril 2015 komisjoni ja Ühendkuningriigi ametnike koosolek, et põhjendatud arvamusele järgnenud Ühendkuningriigi tegevust põhjalikumalt uurida. Sel puhul esitas nimetatud liikmesriik nende alade kaardi, mis olid võimalikuks üldsusega konsulteerimiseks välja valitud.
Ühendkuningriik saatis komisjonile 28. mai 2015. aasta e-kirjas koopia oma avalik-õigusliku nõuandva organi esialgsest arvamusest, ning selgitava dokumendi, kus oli kirjeldatud, kuidas elupaikade direktiivis sätestatud kriteeriume esialgses analüüsis kohaldati. Need dokumendid määrasid võimalikuks üldsusega konsulteerimiseks kindlaks kaheksa valitud piirkonda, mis jagati kolmeks „haldusüksuseks“, et saada „esinduslik alade võrgustik“.
Olles 3. detsembril 2015 edastanud komisjonile ajakohastatud ajakava, mis nägi ette vähemalt kaheksakuulise täiendava hilinemise, teatas Ühendkuningriik 19. jaanuaril 2016 komisjonile, et üldsusega konsulteerimine nende alade kindlaksmääramise küsimuses, mida ta oli kavatsenud pakkuda pringlite jaoks, viidi viie pakutud ala kohta läbi Inglismaal, Walesis ja Põhja-Iirimaal.
Ühe Šotimaal asuva ala osas oli üldsusega eraldi konsulteeritud 23. märtsil 2016.
Ühendkuningriik esitas 22. septembril 2016 ametlikult ettepaneku, et Šotimaa vetes asuvat piirkonda „Inner Hebrides and Minches“ käsitataks pringlite erikaitsealana Lääne-Šotimaal.
Leides, et Ühendkuningriik ei olnud järelikult võtnud nõutud meetmeid, et täita elupaikade direktiivi artikli 3 lõikest 2 ja artikli 4 lõikest 1 tulenevaid kohustusi, esitas komisjon 23. detsembril 2016 käesoleva hagi.
Ühendkuningriik esitas 14. märtsi 2017. aasta eraldi dokumendiga Euroopa Kohtu kodukorra artikli 151 alusel selle hagi vastuvõetamatuse vastuväite.
Euroopa Kohus liitis 26. septembri 2017. aasta otsusega vastuvõetamatuse vastuväite põhivaidlusega ja palus Ühendkuningriigil esitada kostja vastuse.
Ühendkuningriik väidab sisuliselt, et hagi on vastuvõetamatu, kuna niisugused etteheited nagu hagiavalduses esitatud on suunatud eelkõige meetmete vastu, mida võeti alles pärast põhjendatud arvamuse täitmiseks kehtestatud tähtaega, see kehtib eelkõige selle liikmesriigi 22. septembril 2016 koostatud ettepaneku kohta Šotimaa vetes asuva täiendava erikaitseala „Inner Hebrides and Minches“ loomiseks.
Lisaks viitab hagi – hagiavalduse punktis 33 – sõnaselgelt pringlite jaoks pakutud „alade“ ebapiisavusele, samas kui põhjendatud arvamus tugineb asjaolul, et Ühendkuningriik esitas vaid ühe ala, millest pidi saama erikaitseala. Oma hagiavalduse punktides 57–58 heitis komisjon Ühendkuningriigile ette asjaolu, et ala „Inner Hebrides and Minches“ määramine ei võimaldanud tal täita elupaikade direktiivi artikli 4 lõikest 1 tulenevaid kohustusi.
Ühendkuningriik leiab, et talle sellest direktiivist tulenevate kohustuste rikkumise etteheitmiseks seetõttu, et ta pakkus võimalikuks erikaitsealaks ala „Inner Hebrides and Minches“, oleks komisjon pidanud algatama kohtueelse menetluse.
Järelikult sisaldas hagi – selles osas välja kujunenud Euroopa Kohtu järjepidevast praktikast tulenevaid põhimõtteid rikkudes – võrreldes põhjendatud arvamuses sisaldunud etteheidetega uusi etteheiteid, mis olid esitatud sellest arvamusest hiljem võetud riigisiseste meetmete vastu.
Neil asjaoludel – vähemalt ELTL artikli 258 lõike 1 alusel liikmesriikidele antud oluliste tagatiste kahjustamise tõttu – tuleb käesolev hagi tunnistada vastuvõetamatuks, ilma et oleks vaja asja sisuliselt läbi vaadata.
Komisjoni sõnul on hagiavalduses esitatu kooskõlas nende etteheidetega, mis olid sõnastatud põhjendatud arvamuses, vastavalt ELTL artiklis 258 nõutule ja Euroopa Kohtu praktikas välja kujunenud põhimõtetele. Sellepärast tuleks see vastuvõtematuse vastuväide tagasi lükata.
Nimelt esiteks puudutasid põhjendatud arvamuses nimetatud rikkumine ja hagiavalduses nimetatud rikkumine sisuliselt sama Ühendkuningriigile etteheidetava kohustuse rikkumist – nimelt asjaolu, et pringlite jaoks ei esitatud piisaval arvul alasid elupaikade direktiivi artikli 4 lõike 1 alusel – ja sellest tulenevalt Natura 2000 võrgustiku loomisesse panustamise kohustuse rikkumist. Hagiavalduses nimetatud erinevad alad on seal pigem selleks, et näidata, et Ühendkuningriik rikkus jätkuvalt oma kohustust pakkuda piisaval arvul alasid. Just niisuguses kontekstis tuleks lugeda kogu hagiavaldust, sealhulgas selle punkti 33.
Komisjon väidab seejärel, et hagiavaldusest ilmneb selgelt, et viited pärast 16. detsembrit 2014 aset leidnud faktidele ja asjaoludele on mõeldud vaid selleks, et anda Euroopa Kohtule täielik faktiline kontekst ja „terviklikkuse huvides“ täpsustada, et komisjoni arvates esines rikkumine hagiavalduse kuupäeval.
Lõpetuseks, isegi kui Euroopa Kohus peaks leidma, et hagiavalduse ulatus on laiem kui põhjendatud arvamuses esitatud etteheidetel, kuna seal viidatakse pärast 16. detsembrit 2014 aset leidnud faktidele ja asjaoludele, ei tähenda see ühelgi juhul, et hagi on tervikuna vastuvõetamatu.
Olgu märgitud, et Euroopa Kohtu väljakujunenud praktika kohaselt on ELTL artikli 258 alusel esitatud liikmesriigi kohustuste rikkumise hagi ese piiritletud komisjoni põhjendatud arvamusega, mistõttu hagi peab rajanema samadel põhjendustel ja väidetel kui põhjendatud arvamus (8. juuli 2010. aasta kohtuotsus komisjon vs. Portugal, C‑171/08, EU:C:2010:412, punkt 25, ja 5. aprilli 2017. aasta kohtuotsus komisjon vs. Bulgaaria, C‑488/15, EU:C:2017:267, punkt 37).
Lisaks ilmneb Euroopa Kohtu väljakujunenud praktikast, et liikmesriigi kohustuste rikkumise olemasolu tuleb hinnata põhjendatud arvamuses määratud tähtaja lõppemisel liikmesriigis esineva olukorra alusel ja hiljem toimunud muutusi ei saa Euroopa Kohus arvesse võtta (vt 4. septembri 2014. aasta kohtuotsus komisjon vs. Kreeka, C‑351/13, ei avaldata, EU:C:2014:2150, punkt 20, ja 5. aprilli 2017. aasta kohtuotsus komisjon vs. Bulgaaria, C‑488/15, EU:C:2017:267, punkt 40).
Käesoleval juhul tuleb tõdeda, et nii põhjendatud arvamuses kui ka hagiavalduses heitis komisjon Ühendkuningriigile ette elupaikade direktiivi artikli 3 lõikest 2 ja artikli 4 lõikest 1 talle tulenevate kohustuste rikkumist, kuna ta ei olnud määranud alasid pringlite kaitseks ja järelikult ei olnud panustanud Natura 2000 võrgustiku loomisesse.
Selle kohta, kui hagiavalduses mainitakse pringlite jaoks pakutud „alasid“, tuleb esiteks märkida, et mitmuse vormi kasutamine kajastab vaid elupaikade direktiivi nimetatud sätete sõnastust.
Teiseks, kuigi vastab tõele – nagu ka Ühendkuningriik rõhutab –, et põhjendatud arvamuses oli küsimus vaid alas „Skerries and Causeway“, mida ainsa alana pakuti välja enne põhjendatud arvamuses kinnitatud tähtaja möödumist, samas kui hagiavalduse punktides 57–58 esitas komisjon oma arvamuse ala „Inner Hebrides and Minches“ pakkumise kohta, mis pealegi leidis aset pärast nimetatud tähtaja möödumist, siis ilmneb hagiavalduse nimetatud lõikude kontekstis lugemisel, et viite sellele viimasele alale tegi komisjon vaid terviklikkuse huvides ja täiendavalt, ilma et ta oleks seeläbi laiendanud vaidluse eset, nagu see kokkulangevalt on määratletud põhjendatud arvamuse ja hagiavalduse nõuetes.
Igal juhul – tulenevalt käesoleva kohtuotsuse punktis 40 viidatud kohtupraktikast – ei võta Euroopa Kohus selle teise ala pakkumist käesolevas asjas väidetud liikmesriigi kohustuste rikkumise hindamisel arvesse (vt analoogia alusel 10. novembri 2016. aasta kohtuotsus komisjon vs. Kreeka, C‑504/14, EU:C:2016:847, punkt 69).
Eelnevast järeldub, et hagi on vastuvõetav.
Komisjon väidab, et Ühendkuningriik rikkus elupaikade direktiivi artikli 3 lõikest 2 ja artikli 4 lõikest 1 ning II ja III lisast tulenevaid kohustusi pringlite kaitset puudutavas osas.
Vastavalt neile sätetele pidid liikmesriigid, kelle territooriumil leidub pringlite elupaiku, saatma komisjonile hiljemalt 10. juuniks 1995 loetelu aladest, mida kõnesoleva liigi kaitseks pakutakse. Võttes arvesse erinevatest erikaitsealadest koosneva Natura 2000 võrgustiku loomise keerukust merekeskkonnas, ei olnud komisjonil esialgu kavas hageda liikmesriike, kes seda tähtaega ei olnud järginud. Siiski oli komisjoni 22. mai 2006. aasta teatises [KOM(2006) 216] „Bioloogilise mitmekesisuse hävimise peatamine 2010. aastaks ja pärast seda. Säästvad ökosüsteemi teenused inimeste hüvanguks“ nähtud ette, et Natura 2000 võrgustik merekeskkonnas tuleb luua hiljemalt aastaks 2012 ja et kõik liikmesriigid, kus leidub pringlite elupaiku Atlandi piirkonnas, välja arvatud Ühendkuningriik, pidid selleks tähtajaks määratlema alad oma vetes.
Ühendkuningriik oli 16. detsembril 2014 pakkunud pringlite jaoks ainult ühe ala, nimelt ala „Skerries and Causeway“, mis oli ebapiisav selleks, et järgida kohustust koostada nendest aladest ammendav loetelu, nagu näeb ette elupaikade direktiivi artikli 4 lõige 1. Kuna selle kohustuse järgimata jätmine takistas tegelikult Natura 2000 võrgustiku loomist, mis on ette nähtud selle direktiivi artikli 3 lõikes 1, siis on Ühendkuningriik rikkunud ka seda viimast kohustust.
Komisjoni sõnul on ainult ühe ala kohta ettepanekut sisaldav loetelu ebapiisav esiteks seetõttu, et vastavalt teabele, mida ta elupaikade direktiivi artiklis 17 viidatud aruannete alusel valdab, asub 56% asjaomase liigi levialast Atlandi piirkonnas Ühendkuningriigi vetes, samas kui selle liikmesriigi pakutud ala katab vaevalt 0,1% sellest levialast.
Teiseks on Evansi ja Priori aruandes tehtud kindlaks kuus ala, mille kohta selle aruande avaldamise kuupäeval 2012. aastal olemasolev asjakohane teave oleks pidanud viima selleni, et Ühendkuningriik pakub need kuus ala erikaitsealadeks ja viis teist ala pakub ta erikaitsealade võrgustikku lõimimiseks sobivateks aladeks.
Kolmandaks on pringlite jaoks Ühendkuningriigis ainult ühte ala sisaldav loetelu ebapiisav ka muude allikate kohaselt, nagu Galways (Iirimaa) 24. ja 25. märtsil 2009 toimunud Natura 2000 Atlandi regiooni biogeograafia mereseminaril tehtud järeldused, ja Joint Nature Conservation Committee (loodushoiu ühiskomitee) esialgne arvamus, milles määratleti pringlite jaoks kaheksa võimalikku ala Ühendkuningriigi vetes.
Neljandaks oleksid teised liikmesriigid võinud määrata pringlite jaoks alasid, mille vahetus läheduses asub ala, mida Evansi ja Priori aruande kohaselt tasub pakkuda erikaitsealaks, kuid Ühendkuningriik ei ole seda välja pakkunud.
Komisjon lükkab tagasi argumendid, millega Ühendkuningriik seab kahtluse alla selle teabe ja nende tõendite asjakohasuse, millele komisjon tugineb, eelkõige Evansi ja Priori aruande. Ühendkuningriik ei saanud tugineda ka merealade määratlemisega seotud keerukusele ja raskustele. Lisaks ei ole see liikmesriik mitmel korral järginud oma enda esialgset ajakava.
Komisjon märgib veel, et täiendav ala, mille Ühendkuningriik määras alates 16. detsembrist 2014, nimelt ala „Inner Hebrides and Minches“, on samuti ebapiisav, et tagada elupaikade direktiivist tulenevate kohustuste järgimine, kuna selle ala ja ala „Skerries and Causeway“ pindala kokku katab vähem kui 3% pringlite hinnangulisest levialast Ühendkuningriigi vete Atlandi piirkonnas.
Oma kostja vastuses rõhutab Ühendkuningriik kõigepealt, et pringlitele sobivate võimalike erikaitsealade määratlemine on äärmiselt keeruline protsess eelkõige seetõttu, et elupaikade direktiivis nõutakse sõnaselgelt, et alad võib esitada erikaitsealadena alles siis, kui neid alasid saab „selgelt määratleda“; et ala sobivust võimaliku erikaitsealana määratlemiseks peab rangelt teaduslikult hindama ja et tingimata tuleb vältida ressursside asjatult kasutamise jätkamist nendel aladel, mis selgelt ei panusta elupaikade direktiivi ja Natura 2000 võrgustiku eesmärkide elluviimisesse. Alade piiritlemine võimalike erikaitsealadena on osutunud eriti keeruliseks pringlite puhul, kuna tegemist on looduslikult väga laial alal levinud vaalalistega, kelle reproduktiivne käitumine on suhteliselt vähe teada. Mis puudutab niisugust piiritlemist, siis tuleb sellegipoolest märkida, et Ühendkuningriik on põhjendatud arvamuse kuupäevast alates ja seejärel alates käesoleva hagi esitamisest teinud märkimisväärseid edusamme.
Siiski tunnistab Ühendkuningriik, et kuna põhjendatud arvamuse järgimise tähtaja saabumisel sisaldas Ühendkuningriigi määratletud ja välja pakutud loetelu vaid ühte ala, mis oleks võinud sobida erikaitsealaks, nimelt ala „Skerries and Causeway“, siis oli see ebapiisav tagamaks elupaikade direktiivi artikli 4 lõikest 1 tulenevate kohustuste täitmist pringleid puudutavas osas. Seetõttu tunnistab Ühendkuningriik, et – sellel kuupäeval – ta on ühtlasi rikkunud selle direktiivi artikli 3 lõikest 2 tulenevat kohustust anda oma panus Natura 2000 võrgustiku loomisesse võrdeliselt sellega, mil määral tema territooriumil leidub pringleid.
Seevastu ei ole Ühendkuningriik nõus komisjoni kriitikaga seoses nende alade määratlemisel ja loetellu esitamisel kasutatud metoodilise lähenemisega. Euroopa Kohus ei pea siiski nendele küsimustele vastama, võttes arvesse seda – nagu ka eelmisest punktist ilmneb –, et asjaomane liikmesriik on tunnistanud kohustuste rikkumist, mida põhjendatud arvamuses talle ette heideti.
Olgu märgitud, et elupaikade direktiivi artikli 3 lõike 1 esimene lõik näeb ette erikaitsealade sidusa ökoloogilise võrgustiku Natura 2000 loomise, mis koosneb aladest, kus esinevad selle direktiivi I lisas loetletud looduslikud elupaigatüübid ja II lisas loetletud liikide elupaigad, näiteks pringli elupaigad, mis on käesoleva hagi esemeks.
Elupaikade direktiivi artikli 3 lõige 2 paneb liikmesriikidele kohustuse panustada Natura 2000 võrgustiku loomisesse võrdeliselt sellega, mil määral nende territooriumil leidub looduslikke elupaigatüüpe ja liikide elupaiku, ning määrama nimetatud direktiivi artikli 4 kohaselt ja seal kehtestatud menetluse lõppedes alad erikaitsealadeks.
Elupaikade direktiivi artiklis 4 ette nähtud erikaitsealade määramise menetlus kulgeb neljas etapis, millest esimene seisneb selle artikli lõike 1 kohaselt selles, et iga liikmesriik esitab selle direktiivi III lisas sätestatud valikukriteeriumide alusel alade loetelu, kus märgitakse, millised I lisas nimetatud looduslikke elupaigatüüpe ja II lisas nimetatud liike alal esineb, ja edastab selle loetelu komisjonile.
Olgu märgitud, et selliselt liikmesriikide pakutud alade loetelud võetakse seejärel – nagu ilmneb elupaikade direktiivi artikli 4 lõikest 2 – aluseks, kui komisjon koostab ühenduse tähtsusega alade esialgse loetelu.
Selles osas on Euroopa Kohus juba korduvalt rõhutanud, et niisuguse ühenduse tähtsusega alade esialgse loetelu koostamiseks, mille alusel võidakse luua Euroopa erikaitsealade sidus ökoloogiline võrgustik, peab komisjonil olema ammendav loetelu aladest, mis pakuvad siseriiklikul tasandil olulist ökoloogilist huvi elupaikade direktiivi eesmärgi seisukohast, milleks on looduslike elupaikade ning loodusliku loomastiku ja taimestiku kaitse (vt eelkõige 7. novembri 2000. aasta kohtuotsus First Corporate Shipping, C‑371/98, EU:C:2000:600, punkt 22, ja 11. septembri 2001. aasta kohtuotsus komisjon vs. Prantsusmaa, C‑220/99, EU:C:2001:434, punkt 31).
Ainult nii on võimalik saavutada elupaikade direktiivi artikli 3 lõike 1 esimeses lõigus sätestatud eesmärk säilitada või vajaduse korral taastada asjaomaste looduslike elupaigatüüpide ja liikide elupaikade soodsat kaitsestaatust nende looduslikul levilal, mis võib ulatuda üle ühe või mitme Euroopa Liidu sisepiiri. Direktiivi artikli 1 punktidest e ja i koostoimes sama direktiivi artikli 2 lõikega 1 ilmneb nimelt, et loodusliku elupaiga või liigi soodsa kaitsestaatuse hindamisel tuleb lähtuda liikmesriikide kogu Euroopa territooriumist, kus kohaldatakse aluslepingut (11. septembri 2001. aasta kohtuotsus komisjon vs. Saksamaa, C‑71/99, EU:C:2001:433, punkt 28).
Käesoleval juhul ei ole vaidlust selles, et põhjendatud arvamuses kehtestatud tähtaja möödudes ehk 16. detsembril 2014 oli Ühendkuningriik elupaikade direktiivi artikli 4 lõikes 1 nimetatud paikade loetelu koostamiseks pakkunud loetellu vaid ühe pringlite leviala ehk ala „Skerries and Causeway“.
Kostja vastuses tõdeb aga Ühendkuningriik, et sel kuupäeval oli selle ala määratlemine ja tehtud ettepanek ebapiisav, et artikli 4 lõike 1 tähenduses tagada tema kohustuse koostada loetelu pringlite levialadest täitmine ja panustada seeläbi Natura 2000 võrgustiku loomisesse vastavalt selle direktiivi artikli 3 lõikes 2 sätestatule.
Kuna komisjon on lisaks esitanud piisavalt tõendeid selle kohta, et Ühendkuningriigi edastatud loetelus esinevatest aladest ei piisa, siis tuleb tõdeda, et kuna Ühendkuningriik ei ole ettenähtud tähtajaks teinud ettepanekut ega esitanud elupaikade direktiivi artikli 4 lõike 1 ning II ja III lisa kohaselt loetelu, milles on nimetatud piisaval arvul pringlite levialasid, ega ole selles osas vastavalt kõnealuse direktiivi artikli 3 lõikele 2 andnud oma panust Natura 2000 võrgustiku loomisse vastavalt sellele, mil määral tema territooriumil leidub selle liigi elupaiku, on see liikmesriik rikkunud nendest sätetest talle tulenevaid kohustusi.
Euroopa Kohtu kodukorra artikli 138 lõike 1 alusel on kohtuvaidluse kaotanud pool kohustatud hüvitama kohtukulud, kui vastaspool on seda nõudnud. Kuna komisjon on kohtukulude hüvitamist nõudnud ja Ühendkuningriik on kohtuvaidluse kaotanud, tuleb kohtukulud välja mõista Ühendkuningriigilt.
Kuna Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriik ei ole ettenähtud tähtajaks teinud ettepanekut ega esitanud nõukogu 21. mai 1992. aasta direktiivi 92/43/EMÜ looduslike elupaikade ning loodusliku loomastiku ja taimestiku kaitse kohta artikli 4 lõike 1 ning II ja III lisa kohaselt loetelu, milles on nimetatud piisaval arvul pringlite (Phocoena phocoena) levialasid, ega ole selles osas vastavalt direktiivi artikli 3 lõikele 2 andnud oma panust Natura 2000 võrgustiku loomisse vastavalt sellele, mil määral tema territooriumil leidub selle liigi elupaiku, on Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriik rikkunud nendest sätetest talle tulenevaid kohustusi.

matches: Kohus Kohus Kohus Kohus Kohus Kohus


text:
Täienduskoolituse standard – Riigi Teataja
Täienduskoolituse standard - sisukord
§ 2 Täienduskoolituse õppekava nõuded
§ 3 Täienduskoolituse läbimise ja täienduskoolituses osalemise kohta väljastatavad dokumendid
§ 4 Täienduskoolituse õppekavarühmad
RT I, 26.06.2015, 9
Vastu võetud 19.06.2015 nr 27
Määrus kehtestatakse täiskasvanute koolituse seaduse § 9 lõike 1 alusel.
Määruses kehtestatakse täienduskoolituse õppekava nõuded, täienduskoolituse läbimise ja selles osalemise kohta väljastatavate dokumentide nõuded ning täienduskoolituse õppekavarühmade loetelu.
§ 2. Täienduskoolituse õppekava nõuded
(1) Täienduskoolituse õppekavas sätestatakse vähemalt järgmised andmed:
(2) Õppekava koostatakse õpiväljundipõhiselt. Õpiväljundid on kirjeldatud õppekava läbimiseks vajalikul miinimumtasemel. Täienduskoolituse õpiväljundid sõnastatakse nii, et nende alusel on võimalik hinnata õppekava läbinu teadmisi ja oskusi.
(3) Õppekava nimetus peab võimalikult täpselt väljendama täienduskoolituse sisu ja ei tohi olla eksitav. Õppekava nimetuseks ei piisa üksnes ametinimetusest. Õppekava nimetuses ja õpiväljundites kirjeldatut peab olema võimalik etteantud õppeajaga saavutada.
(4) Kui täienduskoolituse eesmärk on kutsestandardis või tasemeõppe õppekavas sisalduvate kutse-, ameti- või erialase kompetentside omandamine, viidatakse õppekava eesmärgis asjaomasele kutsestandardile ja selle kutsetasemele või õppekavale ja loetletakse asjaomased kompetentsid.
(5) Kui täienduskoolituse eesmärk on anda täienduskoolitusel osalejale õigus mingis valdkonnas tegutsemiseks või vastava õiguse taotlemiseks, märgitakse see õppekavas eesmärgina ning õppekava koostamisel arvestatakse õigusaktides sellele koolitusele sätestatud nõuetega.
§ 3. Täienduskoolituse läbimise ja täienduskoolituses osalemise kohta väljastatavad dokumendid
(1) Tõend täienduskoolituses osalemise või selle läbimise kohta väljastatakse isikule juhul, kui koolituse käigus ei hinnatud õpiväljundite saavutatust või kui isik ei saavutanud kõiki õppekava lõpetamiseks nõutud õpiväljundeid.
(2) Tunnistus on täienduskoolituse lõpetamist tõendav dokument, mis väljastatakse isikule juhul, kui koolituse käigus hinnati õpiväljundite saavutatust ja isik saavutas kõik õppekava lõpetamiseks nõutud õpiväljundid.
(3) Tunnistusele ja tõendile märgitakse vähemalt järgmised andmed:
1) täienduskoolituses osalenud või selle läbinud isiku nimi ja isikukood;
2) täienduskoolitusasutuse nimi ja täienduskoolitusasutuse pidaja registrikood;
3) majandustegevusteate või tegevusloa registreerimisnumber Eesti Hariduse Infosüsteemis;
5) täienduskoolituse toimumise aeg ja täienduskoolituse maht;
(4) Käesoleva paragrahvi lõike 3 punktis 8 nimetatud andmed võib märkida ka tunnistuse või tõendi lisas.
(5) Tunnistusel või selle lisas märgitakse lisaks käesoleva paragrahvi lõikes 3 sätestatule omandatud õpiväljundid ja õpiväljundite saavutatuse hindamise viisid.
(6) Käesoleva määruse § 2 lõikes 4 nimetatud juhul märgitakse tunnistusele või selle lisale ka kutsestandard ja selle kutsetase või õppekava, milles sisalduvate kompetentside omandamine oli täienduskoolituse eesmärgiks.
(7) Tunnistus ja tõend allkirjastatakse täienduskoolitusasutuse pidaja kehtestatud korras.
(8) Täienduskoolitusasutuse väljastatud tunnistused ja tõendid nummerdatakse ja täienduskoolitusasutus peab nende üle arvestust pidama. Tunnistusi ja tõendeid võib väljastada ka elektrooniliselt.
§ 4. Täienduskoolituse õppekavarühmad
(1) Õppekavade liigitamisel õppekavarühmadesse, õppesuundadesse ja õppevaldkondadesse lähtutakse rahvusvahelisest ühtsest hariduse liigitusest ISCED 97 (International Standard Classification of Education, UNESCO; 1997).
(2) Täienduskoolituse õppekavarühmade loetelu esitatakse käesoleva määruse lisas.
Lisa Täienduskoolituse õppekavarühmad

matches:
§ 2
§ 3
§ 4
§ 9
§ 2
§ 3
§ 2
§ 4


text:
Kokku: 921| Näitan: 21 - 40
1-16-2411/567 Riigikohtu kriminaalkolleegium 05.11.2018
Riigikohtu kriminaalkolleegium leidis 5. novembri 2018. a määruses nr 1-18-2232/94, et kohtumäärus, millega jäetakse kohtumenetluses rahuldamata poole taotlus vahistamise asendamiseks elektroonilise valvega, on endiselt määruskaebe korras vaidlustatav.
1-18-5295/66 Riigikohtu kriminaalkolleegium 05.11.2018
1-18-5412/38 Riigikohtu kriminaalkolleegium 05.11.2018
Riigikohtu kriminaalkolleegium leidis 5. novembri 2018. a määruses nr 1-18-2232/94, et kohtumäärus, millega jäetakse kohtumenetluses rahuldamata poole taotlus vahistamise asendamiseks elektroonilise valvega, on jätkuvalt määruskaebe korras vaidlustatav.
1-17-2629/58 Riigikohtu kriminaalkolleegium 05.10.2018
SKHS § 21 lg 2
SKHS § 21 lg-s 1 sätestatud taotluse võib ringkonnakohtule esitada sama paragrahvi lõikes 3 sätestatud tähtaja jooksul, s.o kuue kuu jooksul. Riigikohtu praktika kohaselt tuleb SKHS § 21 lg-s 3 märgitud tähtaja kulgemist arvestada kuupäevast, mil maakohus pärast resolutiivosa kuulutamist teeb kättesaadavaks põhjendustega tervikotsuse (vt RKKKm nr 3-1-1-100-16, p 12). (p 15)
1-17-11113/26 Riigikohtu kriminaalkolleegium 08.06.2018
Ringkonnakohus peab vaatamata maakohtu põhistuste puudulikkusele andma prokuratuuri arestimistaotlusele oma hinnangu ja sellest lähtuvalt otsustama, kas maakohtu arestimismäärus jäetakse muutmata, täiendades või asendades selle põhistused, või tuleb arestimismäärus tühistada ja prokuratuuri taotlus rahuldamata jätta. Kui Riigikohtu arvates on kohtute hinnang prokuratuuri arestimistaotlusele vastuoluline või puudulik või kui kohtud on jätnud välja selgitamata mõne taotluse põhjendatuse üle otsustamiseks olulise asjaolu, tuleb kohtuasi - juhul kui Riigikohus ei saa rikkumist ise kõrvaldada - saata uueks arutamiseks ringkonnakohtule, mitte maakohtule. Seda ka siis, kui menetlusõiguse oluline rikkumine sai alguse juba maakohtust. (RKKKm 3-1-1-97-13, p-d 25-26). (p 12)
1-17-1205/147 Riigikohtu kriminaalkolleegium 07.06.2018
KrMS §-des 262 ja 263 märgitu kohaselt võib kohtu alla andmise määrusena pealkirjastatud dokument sisaldada lisaks kohtu alla andmisele ka muid menetlusotsustusi ning samuti on võimalik kohtu alla andmise määrusena pealkirjastatud menetlusdokumentide paljusus. Just seetõttu tuleb KrMS § 385 p-s 16 ette nähtud edasikaebepiirangut tõlgendada kitsendavalt ja asuda seisukohale, et kõnealune õigusnorm hõlmab vaid keeldu vaidlustada määruskaebemenetluses maakohtu otsustusi, millega kontrollitakse kohtu alla andmise eelduste täidetust. Nii pole KrMS § 385 p-st 16 lähtudes vaidlustatavad otsustused, millega maakohus on kohtuliku eelmenetluse käigus sedastanud, et asja arutamine allub sellele kohtule, süüdistusakt vastab KrMS § 154 nõuetele ja puuduvad KrMS § 199 lg 1 p-des 2–6 ette nähtud kriminaalmenetluse lõpetamise alused. (Vt RKKKm 3-1-1-22-16, p-d 17 ning 37.) (p 20) Kui aga kohtu alla andmise määrus sisaldab selliste küsimuste lahendust, mis pole käsitatavad eespool nimetatud kohtu alla andmise eelduste tuvastamisena, tuleb igal üksikjuhul kontrollida, kas seda otsustust saab määruskaebemenetluses vaidlustada. Kooskõlas öelduga on kohtupraktikas leitud, et kui kohtu alla andmise määrusega jäetakse muutmata kohtueelsel uurimisel tõkendina kohaldatud vahistamine, siis vahistamise muutmata jätmise vaidlustamisele KrMS § 385 p-s 16 ette nähtud edasikaebeõiguse piirang ei laiene (vt RKKKm 3-1-1-118-16, p 16). Samuti on märgitud, et kuigi KrMS § 385 p 10 järgi ei saa esitada määruskaebust KrMS § 202 alusel tehtava kriminaalmenetluse lõpetamise määruse peale, ei hõlma vaadeldav edasikaebepiirang kriminaalmenetluse lõpetamisel kriminaalmenetluse tagamise vahendite lõpetamise kohta tehtavat otsustust (vt RKKKm 3-1-1-3-17, p 49 ja RKKKm 3-1-1-33-17, p 10). (p 21) Edasikaebeõigusest kõnelemiseks ei anna alust see, et kaitsja maakohtu põhjendustega ei nõustu või käsitab põhjenduste puudumist kriminaalmenetlusõiguse olulise rikkumisena. Kõrgema astme kohus on menetluslikult pädev kontrollima üksnes lubatava kaebuse põhjendatust, mis tähendab, et kirjeldatud puudustele osutamine määruskaebuse sisuliseks läbivaatamiseks alust ei anna (vt RKKKm 3-1-1-22-16, p-d 15 ja 32). (p 22) KrMS § 385 sisaldab ammendavat loetelu nendest määrustest, mida ei saa määruskaebuse lahendamise menetluses vaidlustada. Seadusandja on osutatud normis edasikaebeõiguse piirangute sätestamisel lähtunud arusaamast, et tegemist on määrustega, mille eraldi vaidlustamine pole otstarbekas. Kui konkreetset kohtumäärust kõnealuses loetelus pole nimetatud, saab selle peale KrMS § 383 lg 1 kohaselt edasi kaevata. (p 26) KrMS § 385 p 5 kohaselt on erandina vaidlustatavad kohtumäärused, millega antakse luba põhiõigusi oluliselt ja pikaajaliselt riivavate menetlustoimingute tegemiseks. Selles normis toodud loetelu järgi on ka vara arestimise määrust käsitatud isiku põhiõigusi oluliselt ja pikaajaliselt riivava kohtulahendina, mille puhul edasikaebepiirang ei kehti. Samas tuleb tähele panna, et neil juhtudel, mil kohus kontrollib KrMS § 385 p 5 alusel tekkinud riive jätkuvat põhjendatust, pole tegemist menetlustoiminguks loa andmisega. Selliste määruste vaidlustamisele kehtivad edasikaebepiirangud KrMS § 385 p-des 7–9 ette nähtud juhtudel. Kohtupraktikas omaksvõetud seisukoha järgi käsitati ka kohtueelsel uurimisel kohaldatud vahistamise muutmata jätmist kohtu alla andmise raames olemuslikult tõkendi jätkuva kohaldamise põhjendatuse kontrollina, mille vaidlustamine määruskaebe korras oli kuni 1. septembrini 2016 kehtinud KrMS § 385 p 6 kohaselt välistatud. Kehtiva menetlusseaduse redaktsiooni järgi see aga enam nii ei ole, sest KrMS § 385 p 6 tunnistati nimetatud kuupäevast kehtetuks. (Vt RKKKm 3-1-1-118-16, p 16.) Sama moodi kui vahistamise puhul, pole seadusandja KrMS §-s 385 piiranud ka sellise määruse vaidlustamist, millega kohus kontrollib kohtu alla andmise raames vara arestimise jätkuvat põhjendatust. (p-d 27 ja 28) Kui nõustuda seisukohaga, et vara arestimise jätkuva põhjendatuse kontrollimiseks tehtud määrust ei saa KrMS § 385 p 20 kohaselt vaidlustada, poleks sellest edasikaebepiirangust hõlmatud olukorrad, kus kohus jätab vara arestimise määruse muutmata oma algatusel. Loogiline ei oleks arusaam, et sellisel juhul puuduvad vaadeldava määruse vaidlustamiseks menetlusseaduses ettenähtud piirangud. Teisalt satuksid ebasoodsasse olukorda need kohtumenetluse pooled, kelle huve vara arestimine puudutab (nt kannatanu või kolmas isik). Kui kohus tühistab ühe kohtumenetluse poole taotluse alusel vara arestimise, puuduks neil ringkonnakohtu käsitluse kohaselt õigus määrust vaidlustada. Seega on kohtu alla andmise määruses sisalduv otsustus, millega jäetakse rahuldamata kaitsjate taotlused süüdistatavate vara arestimise määruste tühistamiseks ja vara aresti alt vabastamiseks, KrMS § 383 lg 1 kohaselt määruskaebemenetluses vaidlustatav. (p-d 29 ja 30)
KrMS § 385 p 5 kohaselt on erandina vaidlustatavad kohtumäärused, millega antakse luba põhiõigusi oluliselt ja pikaajaliselt riivavate menetlustoimingute tegemiseks. Selles normis toodud loetelu järgi on ka vara arestimise määrust käsitatud isiku põhiõigusi oluliselt ja pikaajaliselt riivava kohtulahendina, mille puhul edasikaebepiirang ei kehti. Samas tuleb tähele panna, et neil juhtudel, mil kohus kontrollib KrMS § 385 p 5 alusel tekkinud riive jätkuvat põhjendatust, pole tegemist menetlustoiminguks loa andmisega. Selliste määruste vaidlustamisele kehtivad edasikaebepiirangud KrMS § 385 p-des 7–9 ette nähtud juhtudel. Kohtupraktikas omaksvõetud seisukoha järgi käsitati ka kohtueelsel uurimisel kohaldatud vahistamise muutmata jätmist kohtu alla andmise raames olemuslikult tõkendi jätkuva kohaldamise põhjendatuse kontrollina, mille vaidlustamine määruskaebe korras oli kuni 1. septembrini 2016 kehtinud KrMS § 385 p 6 kohaselt välistatud. Kehtiva menetlusseaduse redaktsiooni järgi see aga enam nii ei ole, sest KrMS § 385 p 6 tunnistati nimetatud kuupäevast kehtetuks. (Vt RKKKm 3-1-1-118-16, p 16.) Sama moodi kui vahistamise puhul, pole seadusandja KrMS §-s 385 piiranud ka sellise määruse vaidlustamist, millega kohus kontrollib kohtu alla andmise raames vara arestimise jätkuvat põhjendatust. (p-d 27 ja 28) Kui nõustuda seisukohaga, et vara arestimise jätkuva põhjendatuse kontrollimiseks tehtud määrust ei saa KrMS § 385 p 20 kohaselt vaidlustada, poleks sellest edasikaebepiirangust hõlmatud olukorrad, kus kohus jätab vara arestimise määruse muutmata oma algatusel. Loogiline ei oleks arusaam, et sellisel juhul puuduvad vaadeldava määruse vaidlustamiseks menetlusseaduses ettenähtud piirangud. Teisalt satuksid ebasoodsasse olukorda need kohtumenetluse pooled, kelle huve vara arestimine puudutab (nt kannatanu või kolmas isik). Kui kohus tühistab ühe kohtumenetluse poole taotluse alusel vara arestimise, puuduks neil ringkonnakohtu käsitluse kohaselt õigus määrust vaidlustada. Seega on kohtu alla andmise määruses sisalduv otsustus, millega jäetakse rahuldamata kaitsjate taotlused süüdistatavate vara arestimise määruste tühistamiseks ja vara aresti alt vabastamiseks, KrMS § 383 lg 1 kohaselt määruskaebemenetluses vaidlustatav. (p-d 29 ja 30)
Kui valitud esindajale makstud tasu hüvitamiseks esitatud taotlusele pole lisatud õigusabikulude tasumise kohustuse tekkimist või kandmist kajastavaid dokumente, ei saa Riigikohus võtta KrMS § 175 lg 1 p 1 kohaselt seisukohta, kas süüdistataval on tekkinud seoses määruskaebemenetlusega menetluskulu. Järelikult pole siis vajalik hinnata, kas taotluses märgitud summa on käsitatav valitud kaitsjale makstud mõistliku suurusega tasuna ja esitatud taotlus tuleb jätta rahuldamata. (p 34)
Ringkonnakohus, kes lahendab KrMS § 126^16 lg 1 alusel esitatud määruskaebust kohtu poolt jälitustoiminguks loa andmise määruse peale, on pädev vaatama samas menetluses läbi ka isiku kaebuse määruskaebuses vaidlustatud jälitustoimingu loa ja selle aluseks olnud prokuratuuri taotluse teksti osalise tutvustamata jätmise peale. Jõudes järeldusele, et jälitustoimingu loa või selle aluseks olnud prokuratuuri taotluse teksti osaline varjamine on alusetu, saab ringkonnakohus rikkumise kõrvaldada, kohustades jälitusasutust ja prokuratuuri tutvustama isikule ka jälitustoimingu loa ning prokuratuuri taotluse teksti seda osa, mis jäeti isikule alusetult tutvustamata. (vt RKKKm 3-1-1-1-17, p-d 60 ja 62.) (p 23) Kui KrMS § 126^16 lg 1 alusel esitatud kaebusest saab välja lugeda, et isik tahab muu hulgas vaidlustada jälitustoimingute lubade ja nende aluseks olnud taotluste tutvustamata jätmist, tuleb see taotlus ringkonnakohtus toimuvas määruskaebemenetluses sisuliselt lahendada. Küsimuse andmete tutvustamata jätmise põhjendatuse kohta võib tõstatada ka määruskaebemenetluse vältel, kui vastava prokuratuuri otsustuse olemasolu ja/või tutvustamata jätmise põhjendused selguvad alles pärast määruskaebuse esitamist. (p 31) Vastupidine seisukoht tähendaks, et kui isik saavutab uurimiskaebemenetluse tulemusena õiguse tutvuda jälitustoimingu loa ja prokuratuuri taotluse terviktekstiga, võib täiendavate asjaolude teatavaks saamine tingida vajaduse esitada jälitustoiminguks loa andmise peale uus kaebus. Kriminaalkolleegium on varem märkinud, et selline lahendus oleks ebamõistlikult koormav nii isiku õiguste kaitse kui ka kohtusüsteemi efektiivse toimimise seisukohalt (vt RKKKm 3-1-1-1-17, p 59). Kirjeldatud tulemuseni viiks aga seisukoht, mille kohaselt võimaldatakse kaitsjal tutvuda jälitustoimingute lubade ja nende aluseks olnud taotluste osalise tutvustamata jätmise kohta tehtud määrustega pärast seda, kui ringkonnakohus on KrMS § 126^16 lg 1 alusel esitatud kaebuse lahendanud ja kriminaalasja materjali prokuratuurile tagastanud. (p 32)

matches:
§ 21
§ 21
§ 21
Riigikohus
§ 385
§ 385
§ 154
§ 199
§ 385
§ 385
§ 202
kohus
§ 385
§ 383
§ 385
kohus
§ 385
§ 385
§ 385
§ 385
kohus
§ 385
kohus
kohus
§ 383
§ 385
kohus
§ 385
§ 385
§ 385
§ 385
kohus
§ 385
kohus
kohus
§ 383
Riigikohus
§ 175
§ 126
§ 126
§ 126


Constitution 1920 | Licodu
Home » Estonia Leggi » Constitution 1920
Constitution 1920
Eesti rahvas, kõikumatus usus ja vankumatus tahtmises luua riiki, mis on rajatud õiglusele ja seadusele ja vabadusele, kaitseks sisemisele ja välisele rahule ning pandiks praegustele ja tulevastele põlvedele nende ühiskondlikus edus ja üleüldises kasus, võttis vastu ja määras Asutava Kogu kaudu järgmise põhiseaduse:
Üleüldised määrused.
§1.Eesti on iseseisev, rippumatu vabariik, kus riigivõim on rahva käes.
§2.Eesti maa-alasse kuuluvad Harjumaa, Läänemaa, Järvamaa, Virumaa ühes Narva linna ja ümbruskonnaga, Tartumaa, Viljandimaa, Pärnumaa, Valga linn, Võrumaa, Petserimaa ja muud piiriäärsed mannermaa kohad, kus Eesti rahvast asumas, Saaremaa, Muhumaa, Hiiumaa ja muud Eesti vetes olevad saared ja leetseljakud.
§3.Eesti riigivõimu ei saa keegi teostada muidu, kui põhiseaduse või põhiseaduse alusel antud seaduste põhjal.
§4.Eestis maksavad tema enese asutuste poolt antud või tunnustatud seadused. Rahvusvahelise õiguse üldtunnustatud määrused maksavad Eestis tema õigusliku korra lahutamata osadena.
Keegi ei või end vabandada seaduse mittetundmisega.
§5.Eesti vabariigi riigikeeleks on Eesti keel.
Eesti kodanikkude põhiõigustest.
§6.Kõik Eesti kodanikud on seaduse ees ühetaolised. Ei või olla avalik-õiguslikke eesõigusi ja paheõigusi, mis olenevad sündimisest, usust, soost, seisusest või rahvusest. Seisusi ja seisuslikke tiitleid Eestis ei ole.
§7.Eesti Vabariik ei anna autähti ega aumärke oma kodanikkudele, välja arvatud kaitseväeliste sõja ajal. Samuti ei ole Eesti kodanikkudel õigust vastu võtta võõraste riikide aumärke ega autähti.
§8.Isikupuutumatus on Eestis kindlustatud. Kedagi ei või jälgida muidu kui seadustes ettenähtud juhtumitel ja korras.
Välja arvatud kuriteolt tabamisel, ei või kedagi vangistada või kitsendada isikulises vabaduses muidu kui kohtuvõimude otsusel, kusjuures see otsus põhjendatuna peab olema kuulutatud vangistatule mitte hiljemalt kui 3 päeva peale vangistamist. Otsuse kuulutamist vangistatule on õigus nõuda igal kodanikul, kui kuulutamine mitte sündinud ei ole eelnimetatud tähtajal.
Ühtki kodanikku ei või vastu tema tahtmist temale seaduse poolt määratud kohtu alt üle viia teise alla.
§9.Eestis ei või karistada kedagi tema teo pärast, ilma et see tegu karistusvääriliseks oleks tunnistatud seaduses, mis enne selle teo kordasaatmist maksma hakanud.
§10.Kodu on puutumatu. Ei või olla tungimist eluasemesse või selle läbiotsimist muidu kui juhtumistel ja nõuete täitmisel, mis on seaduses tähendatud.
§11.Eestis on usu ja südametunnistuse vabadus. Keegi ei ole kohustatud korda saatma usutunnistuslikke tegusid, olema usutunnistusliku ühingu liige ega kandma selle kasuks avalikke kohustusi. Usuliste talituste täitmine on takistamatu, kui see ei käi avaliku korra ja kõlbluse vastu.
Usutunnistus ega ilmavaade ei või vabanduseks olla kuriteo kordasaatmisele või kodaniku kohuste täitmisest kõrvalehoidmisele.
Riigiusku Eestis ei ole.
§12.Teadus, kunst ja nende õpetus on Eestis vaba. Õpetus on kooliealistele lastele sunduslik ja rahvakoolides maksuta. Vähemusrahvustele kindlustatakse emakeelne õpetus. Õpetuse andmine seisab riigi ülevalve all.
Kõrgemaile õppeasutustele kindlustatakse autonoomia neis piirides, nagu seda ette näeb nende asutuste seadusandlikul teel kinnitatud põhikiri.
§13.Eestis on vabadus omi mõtteid avaldada sõnas, trükis, kirjas, pildis või kujutuses. Seda vabadust võib kitsendada ainult kõlbluse ja riigi kaitseks.
Tsensuuri Eestis ei ole.
§14.Eestis on kindlustatud sõnumite ja kirjade saladus, mis antakse edasi posti, telegraafi ja telefoni või mõnel muul üldtarvitataval teel. Erandeid teha on õigus kohtuvõimudel seaduses ettenähtud juhtumistel.
§15.Eestis on kindlustatud õigus pöörata kaebustega ja palvetega vastavate avalikkude asutuste poole. Pöördumiste kaasas ei tohi käia mingi surveabinõu. Vastavad asutused on kohustatud asjale andma seadusliku käigu.
§16.Ei ole tarvis mingisugust eelluba riigiametnikkude kohtulikule vastutusele võtmiseks.
§17.Liikumine ja elukoha muutmine on Eestis vaba. Selles vabaduses ei või kitsendada ega takistada kedagi muidu kui kohtuvõimude poolt.
Tervishoidlikel põhjusil võivad seda vabadust kitsendada või takistada ka teised võimud vastavais seadustes ettenähtud juhtumistel ja korras.
§18.Kõigil Eesti kodanikkudel on õigus avaliku rahu rikkumata koosolekuid pidada sõjariistadeta.
Ühinguisse ja liitudesse koondumine on Eestis vaba.
Streigivabadus on Eestis kindlustatud. Neid õigusi võib seadus piirata ainult avaliku julgeoleku huvides.
§19.Eestis on kindlustatud vabadus elukutset valida ja ettevõtteid avada ning kasutada põllutöös, kaubanduses, tööstuses, samuti muil majandusaladel. Selles vabaduses ei või kedagi kitsendada või takistada muidu kui seaduste põhjal ja piirides.
§20.Iga Eesti kodanik on vaba oma rahvuse määramises. Juhtumitel, mil isiklik määramine mitte võimalik ei ole, sünnib see seaduses ettenähtud korras.
§21.Eesti piirides elavate vähemusrahvuste liikmed võivad ellu kutsuda oma rahvuskultuurilistes ja hoolekande huvides sellekohaseid autonoomseid asutusi, niipalju kui need vastu ei käi riigi huvidele.
§22.Neis kohtades, kus elanikkude enamus ei ole Eesti, vaid kohalikul vähemusrahvusel, võib kohalikkude omavalitsusasutuste asjaajamise keeleks olla selle vähemusrahvuse keel, kusjuures igaühel õigus on tarvitada neis asutustes riigikeelt. Kohalikud omavalitsusasutused, kus vähemusrahvuse keel tarvitusel, peavad riigikeelt tarvitama läbikäimises riiklikkude asutustega kui ka nende teiste omavalitsusüksustega, kus ei ole tarvitusel sama vähemusrahvuse keel.
§23.Saksa, Vene ja Rootsi rahvusest kodanikkudel on õigus pöörata riiklikkudesse keskasutustesse kirjalikult oma keeli. Eriseaduses määratakse ligemalt nende rahvuste keelte tarvitamine kohtus ja kohalikkudes riiklikkudes asutustes, kui ka omavalitsusasutustes.
§24.Eraomandus on Eestis igale kodanikule kindlustatud. Ilma omaniku nõusolekuta võib seda võõrandada ainult üleüldistes huvides seaduse põhjal ja seadustes ettenähtud korras.
§25.Majandusliku elu korraldamine Eestis peab vastama õigluse põhimõtteile, mille sihiks on inimväärilise ülespidamise kindlustamine sellekohaste seaduste läbi, mis käivad harimiseks maa saamise, eluaseme ja töö saamise, samuti omakaitse, tööjõukaitse ning nooruse, vanaduse, töövõimetuse või õnnetuste puhul tarviliku toetuse saamise kohta.
§26.Kodanikkude õiguste ja vabaduste üleslugemine eelseisvais §§ (6-24) ei kõrvalda mitte teisi õigusi, mis järgnevad selle põhiseaduse mõttest ehk on temaga kokkukõlas.
Kodanikkude vabaduse ja põhiõiguste erakorralised kitsendused astuvad jõusse seaduslikus korras kindla tähtajani väljakuulutatud kaitseseisukorra puhul vastavate seaduste põhjal ja piirides.
§27.Riigivõimu kõrgemaks teostajaks Eestis on rahvas ise oma hääleõiguslikkude kodanikkude näol. Hääleõiguslik on iga kodanik, kes on saanud kakskümmend aastat vanaks ja on olnud vahet pidamata vähemalt ühe aasta Eesti riikkondsuses.
§28.Hääleõiguslikud ei ole kodanikud: 1)kes seaduslikus korras on tunnistatud nõrda- või hullumeelseks ja 2) pimedad, kurttummad ja pillajad, kui nad on eestkostmise all. Hääleõigusest jäetakse ilma mõned liigid kurjategijaid Riigikogu valimisseaduse põhjal.
§29.Rahvas teostab riigivõimu: 1)rahvahääletamise, 2)rahvaalgatamise ja 3) Riigikogu valimise teel.
§30.Iga Riigikogu poolt vastuvõetud seadus jääb välja kuulutamata kahe kuu kestes tema vastuvõtmise päevast arvates, kui seda nõuab kolmas osa Riigikogu seaduslikust koosseisust. Kuio selle aja jooksul kakskümmendviis tuhat hääleõiguslikku kodanikku nõuab, et nimetatud seadus esitatakse rahvale vastuvõtmiseks või tagasilükkamiseks, siis oleneb pärastine väljakuulutus rahvahääletuse tagajärgedest.
§31.Rahvaalgatamise korras on kahelkümnelviiel tuhandel hääleõiguslikul kodanikul õigus nõuda, et seadus antaks, muudetaks või tunnistataks maksvusetuks. Sellekohane nõudmine antakse väljatöötatud seaduseelnõuna Riigikogule. Riigikogu võib eelnõu seadusena välja anda või tagasi lükata. Viimasel juhtumisel pannakse eelnõu rahvale ette vastuvõtmiseks või tagasilükkamiseks rahvahääletamise korras. Tunnistab rahvahääletusest osavõtjate enamus eelnõu vastuvõetuks, omab ta seadusliku jõu.
§32.Kui rahvas lükkab tagasi Riigikogu poolt vastu võetud seaduse või võtab vastu Riigikogu poolt tagasilükatud seaduse, kuulutatakse välja uued Riigikogu valimised, mis võetakse ette hiljemalt seitsekümmendviis päeva pärast rahvahääletamist.
§33.Rahvahääletused sünnivad Rigikogu juhatuse ülevalvel, Rahvahääletamise alused ja kord määratakse eriseadustes.
§34.Rahvahääletamisele ei kuulu ega või rahvaalgatamise teel otsustamisele tulla eelarve ja laenude tegemine, maksuseadused, sõjakuulutamine ja rahutegemine, kaitseseisukorra väljakuulutamine ja lõpetamine, mobilisatsiooni ja demobilisatsiooni väljakuulutamine, samuti ka lepingud võõraste riikidega.
§35.Rahvaesindajana teostab riigi seadusandlikku võimu Riigikogu.
§36.Riigikogus on sada liiget, kes valitakse üleüldisel, ühetaolisel, otsekohesel ja salajasel hääletamisel proportsionaalsuse põhimõtete alusel.
Riigikogul on õigus oma liikmete arvu suurendada; sellekohane seadus hakkab maksma järgmistel Riigikogu valimistel.
Riigikogu valimisseadus antakse välja eriseadusena.
§37.Õigus Riigikogu liikmete valimistest osa võtta või ennast Riigikogu liikmeks valida lasta on igal Eesti kodanikul, kes on hääleõiguslikk.
§38.Riigikogu liikmed, väljaarvatud Vabariigi valitsuse liikmete abid, ei või olla Vabariigi valitsuse ega tema asutuste poolt nimetatud ametites.
§39.Iga kolme aasta järel võetakse ette uued Riigikogu valimised. Riigikogu volituste algus arvatakse Riigikogu valimiste tagajärgede väljakuulutamise päevast.
§40.Juhtumisel, kui Riigikogu liige kaotab oma valimisõiguse, on vangistatud Riigikogu loal, lahkub surma läbi või volitused maha pannes, astub tema asemele valimisseaduse korras uus liige eelmises paragrahvis ettenähtud tähtajani.
§41.Riigikogu astub kokku korraliseks istungjärguks igal aastal oktoobri esimesel esmaspäeval.
§42.Riigikogu juhatus võib Riigikogu kokku kutsuda ka erakorralisteks istungiteks, kui asjaolud seda nõuavad. Ta peab seda tegema, kui seda nõuab Vabariigi valitsus või ¼ Riigikogu seaduslikust koosseisust.
§43.Riigikogu valib oma esimesel peale valimist istungil esimehe ja teised juhatuse liikmed. Seda istungit juhatab kuni esimehe valimiseni eelmise Riigikogu esimees.
§44.Riigikogu annab välja oma kodukorra, mis avaldatakse seadusena.
§45.Riigikogu liikmed ei ole seotud mandaatide läbi.
§46.Riigikogu on otsusvõimeline, kui on koos vähemalt pooled liikmed tema seaduslikust koosseisust.
§47.Riigikogu koosolekud on avalikud. Ainult erakorralistel juhtumistel, kui sellega on nõus 2/3 koosolijaist liikmetest, võib kuulutada Riigikogu koosoleku kinniseks.
§48.Riigikogu liige ei kanna mingisugust vastutust peale kodukorras ettenähtud poliitiliste avalduste eest, mis ta on teinud Riigikogus ja tema komisjonides.
§49.Ilma Riigikogu nõusolekuta ei või tema liiget vangistada, välja arvatud juhtumised, mil ta on tabatud kuriteolt. Seesugusel juhtumisel antakse vangistusest teada ühes selle põhjustega mitte hiljem kui 48 tunni kestes Riigikogu juhatusele, kes paneb selle ette Riigikogule otsustamiseks järgmisel koosolekul.
Riigikogul on õigus oma liikmetele määratud vangistust või teist kitsendust edasi lükata kuni Riigikogu istungjärgu vaheajani või volituste lõpuni.
§50.Riigikogu liikmed vabastatakse nende volituste kestusel riigikaitseteenistusest.
§51.Riigikogu liikmed saavad sõiduraha ja tasu, mille suurus määratakse kindlaks seaduses ja mida Riigikogu võib muuta ainult järgnevate Riigikogu koosseisude kohta.
§52.Riigikogu annab välja seadusi, määrab riigi sissetulekute ja väljaminekute eelarve, otsustab laenude tegemise ja muid asju põhiseaduse alusel.
§53.Riigikogu poolt vastu võetud seadused kuulutab välja Riigikogu juhatus.
§54.Kui seaduses eneses muud korda ja tähtaega ei ole ette nähtud, hakkab ta maksma kümnendal päeval peale avaldamist „Riigi Teatajas“.
§55.Riigikogu teostab riigi asutuste ja ettevõtete majandusliku tegevuse ja riigi eelarve täitmise kontrolli tema poolt ametisse seatavate vastavate asutuste kaudu.
§56.Igal Riigikogu liikmel on õigus Riigikogu koosolekul küsimustega valitsuse poole pöörata. Ühel neljandikul Riigikogu seaduslikust koosseisust on õigus valitsuselt aru pärida, mille peale tuleb seletus anda.
Valitsusest.
§57.Valitsemisvõimu teostab Eestis Vabariigi valitsus.
§58.Valitsus seisab koos riigivanemast ja ministritest. Viimaste arv, tööjaotus nende vahel kui ka lähem asjaajamise kord määratakse kindlaks eriseaduses.
§59.Vabariigi valitsuse kutsub ametisse ja vabastab sellest Riigikogu. Üksiku ministri lahkumise puhul täidab tema kohuseid uue ametisseastumiseni üks Vabariigi valitsuse liikmetest valitsuse määramisel.
§60.Vabariigi valitsus juhib riigi- ja välispoliitikat, hoolitseb riigi välise puutumatuse, sisemise julgeoleku ja seaduste täitmise eest. Tema
1)seab kokku riigi sissetulekute ja väljaminekute eelarve ja esitab selle kinnitamiseks;
2)nimetab ametisse ja vabastab sellest kaitseväelisi ja kodanlisi ametnikke, kuivõrd see ülesanne ei ole usaldatud seaduse järele teiste ametiasutuste kätte;
3)teeb Eesti Vabariigi nimel lepinguid võõraste riikidega ja esitab need Riigikogule kinnitamiseks;
4)kuulutab sõja ja teeb rahu Riigikogu vastava otsuse põhjal;
5)kuulutab välja kaitseseisukorra nii üksikuis riigi osades kui ka kogu riigis ja esitab selle Riigikogule kinnitamiseks;
6)esitab seaduseelnõusid Riigikogule;
7)annab välja seadusega kokkukõlas määrusi ja korraldusi ja
8)otsustab armuiandmise palved.
§61.Riigivanem esindab Vabariiki, juhib ja ühtlustab Vabariigi valitsuse tegevust, juhatab valitsuse istungeid ja võib aru pärida üksikuilt ministritelt nende tegevuse kohta.
§62.Riigivanemale määrab Vabariigi valitsus oma liikmete hulgast asetäitja.
§63.Valitsuse istungid on kinnised. Ainult iseäralistel pidulikel juhtumisil võib neid lahtisteks kuulutada.
§64.Vabariigi valitsusel peab olema Riigikogu usaldus. Valitsus või tema üksikud liikmed lahkuvad ametist, kui Riigikogu neile avaldab otsekohest umbusaldust.
§65.Vabariigi valitsuse juures on riigikantselei, mis seisab riigivanema valve all. Riigikanseleid juhatab riigisekretär, kelle nimetab ametise Vabariigi valitsus.
§66.Kõik valitsemise aktid, mis antakse valitsuse poolt, peavad kandma riigivanema, vastava ministri ja riigisekretäri allkirja.
§67.Riigivanema ja ministrite kohtulikule vastutusele võtmine ametialaste süütegude eest võib sündida üksnes Riigikogu sellekohase otsuse põhjal. Asja harutamine allub Riigikohtule .
Kohtust.
§68.Õiguse mõistmist Eestis teostavad oma tegevuses rippumatud kohtud.
§69.Ülemat kohtuvõoimu Eestis teostab Riigikogu poolt valitud riigikohtunikkudest koosseisev Riigikohus.
§70.Kohtunikke, kui nad seaduse järele ei ole valitavad, nimetab ametisse Riigikohus.
§71.Kohtunikke võib tagandada ametist ainult kohtu teel.
Kohtunikke võib vastu nende tahtmist, paigutada ühest kohast teise ainult seaduse täitmisest, tingitud juhtumistel.
§72.Kohtunikud ei või pidada peale seaduses ettenähtud juhtumiste kõrvalist palgalist ametit.
§73.Sellekohaste seaduste alusel ja korras alluvad üksikud liigid kriminaalasju vandekohtutele. Vandekohtunikke ei seo eelmise paragrahvi nõuded.
§74.Erakorralised kohtud on lubatud sellekohase seaduse piirides ainult sõjaajal, kaitseseisukorras ja sõjalaevadel.
§75.Omavalitsuste kaudu teostab valitsemist kohal riigivõim, kuivõrd seaduses selleks ei ole loodud eriasutusi.
§76.Omavalitsusüksuste esinduskogud valitakse üleüldistel, ühetaolisel, otsekohesel ja salajasel hääletamisel proportsionaalsuse põhimõtete alusel.
§77.Omavalitsusüksustel on õigus oma ülesannete täitmiseks maksusid võtta ja koormusi peale panna seaduses kindlaksmääratud piirides ja korras.
VIII Peatükk.
Riigikaitsest.
§78.Kõik Eesti kodanikud on kohustatud osa võtma Vabariigi kaitsest seaduses ettenähtud alustel ja korras.
§79.Vabariigi kaitseks moodustatakse kaitseväed, mille korraldus määratakse kindlaks eriseaduses.
§80.Mobilisatsiooni väljakuulutamise kui ka sõja alguse korral läheb Vabariigi kaitsevägede juhatamine Vabariigi valitsuselt tema poolt määratud iseäralise kaitsevägede ülemjuhataja kätte, kelle võimupiirid on kindlaks määratud eriseaduses.
§81.Vabariigi valitsusel on õigus välja anda eriseaduses ettenähtud alustel ja korras kaitsevägedesse puutuvaid seadlusi ja määrusi.
§82.Vabariigi kaitsejõudude mobilisatsiooni väljakuulutamise otsustab Riigikogu.
Vabariigi valitsusel on õigus ilma Riigikogu otsust ootamata mobilisatsiooni välja kuulutada, kui võõras riik on kuulutanud Vabariigile sõja, alanud sõjalise tegevuse või välja kuulutanud Vabariigi vastu mobilisatsiooni.
IX Peatükk.
Riigi maksudest ja eelarvest.
§83.Ühtegi avalikku maksu ehk koormust ei või kellelegi peale panna muidu kui seaduse alusel.
§84.Ei tohi kellelegi riigi kulul paiukit, vaevatasu või muud tasu määrata muidu kui sellekohase seaduse põhjal.
§85.Iga aasta jaoks seatakse riigi sissetulekute ja väljatulekute üleüldine eelarve kokku. Seadusandlikul teel võib selle maksuvust jaoliselt pikendada kuni uue eelarve vastuvõtmiseni.
X Peatükk.
Põhiseaduse jõust ja muutmisest.
§86.Põhiseadus on vankumatuks juhteks Riigikogu ning kohtu- ja valitsusasutuste tegevuses.
§87.Põhiseaduse muutmise algatamise õigus on rahval rahvaalgatuse korras kui ka Riigikogul harilikus korras.
§88.Rahvas otsustab rahvahääletusel põhiseaduse, olgu see algatatud kas rahvaalgatuse korras või Riigikogu poolt.
§89.Põhiseaduse muutmise eelnõu peab rahvale teada antama vähemalt kolm kuud enne rahvahääletuse päeva.


Maavaravaru kaevandamise mahu aruande esitamise kord – Riigi Teataja
Maavaravaru kaevandamise mahu aruande esitamise kord
Maavaravaru kaevandamise mahu aruande esitamise kord - sisukord
§ 1 Maavaravaru kaevandamise mahu aruande esitamise kohustus
§ 2 Aruanne
§ 3 Mõõdistamine
§ 5 Tasaarvelduse metoodika
§ 6 Aruande kontrollija ja aruande esitamine keskkonnaregistrile
§ 7 Aruande säilitamine
2 KAEVANDAMISÕIGUSE TASU ARVUTAMINE JA MAKSMINE
Vastu võetud 21.04.2005 nr 26
RTL 2005, 47, 647
Määrus kehtestatakse «Maapõueseaduse» § 40 lõike 2 alusel.
§ 1. Maavaravaru kaevandamise mahu aruande esitamise kohustus
(1) Kaevandamisloa omanik on kohustatud esitama loa andjale kord kvartalis maavaravaru kaevandamise mahu aruande (edaspidi aruanne ).
(2) [Kehtetu - RTL 2009, 11, 131 - jõust. 01.02.2009]
(3) Kaevandamisloa omanik peab aruande esitama hoolimata sellest, kas kaevandamine aruandeperioodil toimus või mitte.
§ 2. Aruanne
(1) Aruandes tuleb näidata aruandeperioodi jooksul kaevandatud, kasutatud või kasutuskõlbmatuks muudetud maavaravaru suurus ja järgmise perioodi maavaravaru kaevandamise suuruse prognoos.
(2) Dolokivi, fosforiidi, kristalliinse ehituskivi, kruusa, liiva, lubjakivi, põlevkivi, järvelubja, turba ja savi kaevandatud, kasutatud või kasutuskõlbmatuks muudetud varu suurus määratakse instrumentaalmõõdistamise (edaspidi mõõdistamine) teel.
(3) Järvemuda ja meremuda kaevandamise korral märgitakse aruandesse kaevandaja poolt toodangu mahtude alusel määratud tinglikult kaevandatud, kasutatud või kasutuskõlbmatuks muudetud maavaravaru suurus.
(4) Kaevandatud, kasutatud või kasutuskõlbmatuks muudetud maavaravaru suurus märgitakse tuhandete tonnide või tuhandete kuupmeetrite täpsusega (edaspidi ühik).
§ 3. Mõõdistamine
(1) Kaevandatud, kasutatud või kasutuskõlbmatuks muudetud maavaravaru suuruse mõõdistamise sagedus on lähtuvalt kaevandamise aastamahust karjääris või kaevanduses järgmine:
1) üle 200 ühiku – kord kvartalis;
2) 50–200 ühikut – kord aastas;
3) 10–50 ühikut – kord 2 aasta jooksul;
4) alla 10 ühiku – kord 5 aasta jooksul.
(2) Kaevandatud, kasutatud või kasutuskõlbmatuks muudetud turbavaru suurus mõõdistatakse ja arvutatakse üks kord seitsme aasta jooksul. Mõõdistamise andmete alusel määratakse ka vähelagunenud turbalasundi piir mäeeraldise piires.
(3) Kaevandatud, kasutatud või kasutuskõlbmatuks muudetud maavaravaru suuruse mõõdistamisel tuleb lähtuda markšeideritöödele esitatavatest nõuetest.
(1) Aruanne esitatakse aruandeperioodile järgneva kuu 15. kuupäevaks määruse lisas esitatud tabeli kujul paberil ja elektrooniliselt.
(2) Turbavaru kohta tuleb eraldi real märkida, kui suur osa mäeeraldise pindalast on kaetud vähelagunenud turbaga ja kui suur osa hästilagunenud turbaga.
(3) Kui vastavalt keskkonnaregistri registrikaardile on mäeeraldise piires mitu maavaravaru plokki, märgitakse eri plokkide piires toimunud maavaravaru kaevandamine, kasutamine või kasutuskõlbmatuks muutmine eraldi ridadel plokkide kaupa.
(4) Kui mäeeraldis asub enam kui ühe valla piires, märgitakse maavaravaru kaevandamise, kasutamise või kasutuskõlbmatuks muutmise andmed eraldi ridadel valdade kaupa.
(5) Kui vastavalt keskkonnaregistri registrikaardile on mäeeraldise piires mitu maavaravaru plokki ja mäeeraldis asub mitme valla piires ning plokkide piirid ei lange kokku valdade piiridega, märgitakse maavaravaru kaevandamise, kasutamise või kasutuskõlbmatuks muutmise andmed eraldi ridadel nii plokkide kui ka valdade kaupa.
(6) Kui aruandeperioodi jooksul muutub kaevandamisõiguse tasu määr, märgitakse aruandesse eraldi enne ja pärast kaevandamisõiguse tasu määra muutumist kaevandatud, kasutatud või kasutuskõlbmatuks muudetud maavaravaru suurus.
(7) Kaevandajad, kelle kaevandamise aastamaht on üle 200 ühiku, välja arvatud turbakaevandajad, esitavad aruande vastavalt mõõdistamistulemustele. Kui kaevandaja teostab mõõdistamist § 3 lõigetes 1 ja 2 sätestatust sagedamini, tuleb aruanne esitada vastavalt mõõdistamise tulemustele.
(8) Kaevandajad, kelle kaevandamise aastamaht on alla 200 ühiku, ning turbakaevandajad märgivad mõõdistamise vahelistes aruannetes kaevandatud, kasutatud või kasutuskõlbmatuks muudetud maavara hinnangulise suuruse kaevandamise, tootmise, laoseisu või turba kaevandamisel aunade mõõdistamise järgi.
(9) Kui ühele kaevandajale on sama loa andja andnud mitu maavara kaevandamise luba, võib kõigi objektide andmed esitada ühes aruandes.
(10) Kaevandamisloa andja avalikustab aruande oma veebilehel.
(11) Aruande esitamisega seotud kulud kannab maavara kaevandamisloa omanik.
§ 5. Tasaarvelduse metoodika
(1) Mõõdistamisperioodi aruandes esitatud kaevandamise mahtude osas tehakse vastavalt mõõdistustulemustele tasaarvestus. Mõõdistamisperioodi aruanne on käesoleva määruse tähenduses aruanne, mis esitatakse mõõdistamistulemuste alusel.
(2) Tasaarvestuse tegemisel tuleb märkida mõõdistamisperioodi jooksul esitatud hinnanguliste kaevandamismahtude ja mõõdistamistulemuste vahe. Nimetatud vahe ei tohi olla suurem kui 15%. Suurema erinevuse korral tuleb kaevandajal märkida aruandesse põhjendus, miks ja millal suurem erinevus tekkis.
§ 6. Aruande kontrollija ja aruande esitamine keskkonnaregistrile
(1) Kaevandamisloa andja kontrollib aruande õigsust. Põhjendatud kahtluse korral, et aruandes on esitatud ebatäpsed andmed, on loa andjal õigus nõuda kontrollmõõdistamist.
(2) Kaevandamisloa andja esitab aruande koopia keskkonnaregistri volitatud töötlejale 1. veebruariks, 1. maiks, 1. augustiks ja 1. novembriks.
§ 7. Aruande säilitamine
Maavara kaevandamise loa omanik peab aruannet säilitama viis aastat pärast maavara kaevandamise loa kehtivusaja lõppemist.
2. peatükk KAEVANDAMISÕIGUSE TASU ARVUTAMINE JA MAKSMINE
[Kehtetu - RTL 2006, 19, 330 - jõust. 26.02.2006]
Keskkonnaministri 21. aprilli 2005. a määruse nr 26 «Maavaravaru kaevandamise mahu aruande esitamise ja kaevandamisõiguse tasu maksmise kord»
MAAVARAVARU KAEVANDAMISE MAHU ARUANNE
Kande jrk nr
Maavara kaevandamise luba:
2. Mäeeraldise asukoha omavalitsus
3. Maavaravaru ploki number
Maavara iseloomustus (vastavalt keskkonnaregistri andmetele)
Maavaravaru mõõtühik ja suurus
Maavara nimetus Maavara kasutusala kood Mõõtühik Kaevandatud Kasutatud Kasutus-kõlbmatuks muudetud Järgmise aruande-perioodi prognoos


text:
...tõlgendamine on otsustava tähtsusega Euroopa Liidu liikme kohustuste täitmiseks vajaliku seaduseelnõu vastuvõtmisel......seaduseelnõu vastuvõtmisel. Kolmanda võimalusena osaleb Riigikohus seaduseelnõude ja nende väljatöötamiskavatsuste kooskõlastamise...
...ulatuslikumat kaalutlusruumi. Samuti väärib kaalumist kohustusliku apellatsioonilävendi kehtestamine. Kui apellatsioonkaebustele......apellatsioonilävendi kehtestamine. Kui apellatsioonkaebustele kohustuslikku lävendit ei sätestata, tuleks mõelda, kas...
...on täna kaks apellatsioonikohut: Tallinna Ringkonnakohus ja Tartu Ringkonnakohus. Nende vahel püsib eluterve rivaliteet......Ringkonnakohus. Nende vahel püsib eluterve rivaliteet – võetakse......õigust mõistetakse kõigis kolmes astmes. Ringkonnakohus on Tartus tööd alustanud juba kolmel korral. Esmalt...
...põhimõtteid, millest kohtunik peaks oma tegevuses juhinduma: kohustust järgida teenistushuve ja käituda laitmatult nii......laitmatult nii teenistuses kui ka väljaspool seda, vaikimiskohustust ja nõupidamissaladuse hoidmise kohustust, samuti juhendamis-...
...nimetati algselt Tallinna Ringkonnakohtu nime kandnud kohus kohtupalatiks ja veel hiljem kohtukojaks ning algupärased......moodustamiseni 1920. aastal oli Tallinna Ringkonnakohus riigi kõrgeim kohus, kontrollides apellatsiooni korras...
Berit Aaviksoo, Mait Laaring
2018 9, Lk 606 - 617
...Põhiseaduse § 149 lõike 3 järgi on riigi kõrgeim kohus Riigikohus, kes vaatab kohtulahendeid läbi kassatsiooni......Riigikohus, kes vaatab kohtulahendeid läbi kassatsiooni korras......korras ning kes on ühtlasi põhiseadusliku järelevalve kohus. Põhiseaduse § 149 lõike 4 kohaselt sätestab kohtukorralduse...
...liikmesriikide elanike või äriühingute õigusi ja kohustusi. Ametil on oma menetlussüsteem ja menetlusega......äratuntav. Samal ajal täitis kohtunik omalt poolt kohustust vaidluse asjaolusid mitte avaldada. Seetõttu...
...146 esimene lause sätestab, et õigust mõistab ainult kohus. Põhiseadus õigusemõistmise legaaldefinitsiooni ei......millisel institutsioonil on millist funktsiooni õigus ja kohustus täita? 1. Sissejuhatus Põhiseaduse § 146...
...enam selgesõnalisi seisukohavõtte, millist argumenti kohus parasjagu kasutab. See omakorda võimaldab õigusteadlastel......õigusteadlastel paremini mõista, millisest taustsüsteemist Riigikohus lähtub, mis omakorda võib huvi pakkuda nii õiguspraktikule...
...õigusemõistmisega või selle vahetu tagamisega mitteseotud kohustustest ja eraldada kohtusüsteemist vastavad struktuuriüksused......õigusemõistmisega või selle vahetu tagamisega mitteseotud kohustustest ja eraldada kohtusüsteemist vastavad struktuuriüksused ...
...toimemehhanismide seisukohast. Kuigi Saksa konstitutsioonikohus asus seisukohale, et Lissaboni leping ei ole vastuolus......õiguse tõlgendamisel. Karlsruhes asuv Saksa konstitutsioonikohus omab kahtlemata autoriteeti ja teda peetakse nii...
...Eesti Riigikohus on Euroopas tähelepanuväärne: ta on samal ajal nii......samal ajal nii konstitutsiooni- kui ka kassatsioonikohus, vastutades põhiseaduslikkuse järelevalve eest ning......tsiviil , haldus- ja kriminaalasjades. Kuigi Riigikohus on oma lahendites juba varem viidanud Euroopa Liidu...
...Alates 1. jaanuarist 2006 töötavad Riigikohus analüütikud. Praeguse seisuga on kokku koostatud 37......olukorrale, milles ta oleks olnud, kui kahju hüvitamise kohustuse aluseks olevat asjaolu ei oleks esinenud. Arvestada...
...roll ühiskonnas olema ning kui ulatuslikult võib kohus parlamendi poolt tehtud otsustusi ümber vaadata.......vastata normatiivsele küsimusele, kuidas põhiseaduskohus käituma peaks ehk teiste sõnadega, milliseid kitsendusi...
...vaid kohaldamiseks. Euroopa Liidu seadusandja ja kohus on välja töötanud mitmesugused võtted ja põhimõtted......asutamislepingu artikkel 10 paneb liikmesriikidele kohustuse võtta „kõik vajalikud üld- või erimeetmed, et...
...sätestatud piiridest ning põhiseaduslikkuse järelevalve kohus on see institutsioon, kes peab need piirid problemaatilistel...... Selline lähenemine tuleneb sellest, et konstitutsioonikohus ei ole poliitiline institutsioon ning Riigikohus on...
...Põhiseaduse § 146 kohaselt mõistab õigust ainult kohus. Kohus on oma tegevuses sõltumatu ja mõistab õigust......kontrollimist raske lahutada õigusemõistmisest, mida kohus peab saama teha sõltumatult. Seetõttu peab järelevalvet...
...ning organisatsiooniline ja institutsiooniline usaldus (kohus tervikuna on üks tüüpilisemaid institutsioonilise......olla eelkõige väärtuselised, võttes eelduseks, et kohus on aus ja õiglane. Sama tõendab ka Sztompka poolt...
...organisatsioonidesse ja võtnud endale erinevaid lepingulisi kohustusi, sh kohustusi olla seotud rahvusvahelise jurisdiktsiooniga......rahvusvahelises jurisdiktsioonis osalemisega endale võetud kohustuste täitmiseks teha korrektiive nii kehtivas õigusdogmaatikas...
...tühistab, samuti analüüsitakse apellatsioonikomisjoni kohustuslikkuse nõude kehtestamise võimalusi. Lisaks peatutakse......selge, et taolise vaidluse lõpplahenduse peab andma kohus. Kuid arvestades tööstusomandi õiguskaitse spetsiifikat...

matches:
Riigikohus
kohus
§ 149
kohus
§ 149
§ 146
kohus
Riigikohus
Riigikohus
Riigikohus
Riigikohus
kohus
kohus
kohus
Riigikohus
§ 146
Kohus
kohus
kohus


E-poe üldtingimused — Rave Mööbel
1.1 Käesolevad üldtingimused („Üldtingimused“) kehtivad kõigi õigussuhete kohta, mis tekivad internetis aadressil www.ravemoobel.ee asuvas ostukeskkonnas („Rave Mööbli e-pood“) tooteid müüva Rave Mööbel OÜ („müüja“) ja ükskõik millisel viisil Rave Mööbli e-poodi külastavate või sellest oste sooritavate isikute („klient“, tarbija puhul ka „tarbija“) vahel. Tingimused, mis kehtivad tarbija suhtes, kohalduvad juhul, kui kliendiks on tarbija võlaõigusseaduse § 1 lg 5 tähenduses.
1.3 Rave Mööbli e-poe kasutamist ja toimimist on täiendavalt kirjeldatud veebilehel www.ravemoobel.ee.
1.4 Müüja kontaktandmed on alati kättesaadavad veebilehelt www.ravemoobel.ee. Müüjaks oleva Rave Mööbel OÜ registrikood on 10453530 ja aadress on Kangru tee 6, Vaela küla, Kiili vald, Harjumaa.
2.1 Rave Mööbli e-poest kauba tellimine toimub tehniliselt järgmiste etappidena:
2.1.1 Leides soovitud toote, saab klient valida endale sobiva kanga ja jalad ning lisada selle oma ostukorvi, vajutades nupule „Lisa ostukorvi“ (ostukorvis saab klient igal ajal enne tellimuse esitamist valitud toodete koguseid muuta või tooteid eemaldada);
2.1.2 kui ostukorvis on kõik soovitud tooted, saab klient asuda tellimust vormistama, vajutades üleval servas olevale nupule „Soorita ost“;
2.1.3 seejärel kuvatakse kliendile kõik esitatava tellimuse andmed ning klient saab valida kauba kohaletoimetamise viisi. Samuti näidatakse kliendile sõlmitava lepingu tingimused, sealhulgas kõik asjakohased hinnad, käesolevad Üldtingimused ja Üldtingimuste viimases peatükis sisalduvad isikuandmete töötlemise nõusoleku tingimused, et kliendil oleks võimalik need üle kontrollida ja parandada sisestusvead;
2.1.4 kui klient on veendunud esitatava tellimuse andmete õigsuses ja nõustub kõigi lepingule kohalduvate tingimustega, sealhulgas käesolevate Üldtingimustega, saab klient esitada tellimuse, vajutades kõigepealt nuppu „Nõustun üld- ja tarnetingimustega“ ning seejärel vajutades nuppu „Soorita ost“;
2.1.5 seejärel palutakse kliendil täita andmete väljad. Peale väljade täitmist vajutada nuppu “Tellimuste ülevaade”;
2.1.6 seejärel kuvatakse kliendile kohaletoimetamise info, tellimuse info ja maksumus ning edasi saab endale valida sobiva makseviisi. Vajutades lingile "Said kusagilt vautšeri või kupongi?" avaneb soodustuse koodi aken, kuhu on kliendil võimalik sisestada kampaaniakood, mille sisestamisel arvutatakse summast maha kampaaniaprotsent.
2.1.7 olles kindel, et tellimus ja info on õige, saab klient asuda maksma. Selleks on kliendil võimalus valida erinevate võimaluste vahel. Valides sealt üks neist, saab klient tasuda ostu;
2.1.8 peale ostu sooritamist saadetakse kliendile kinnitus tellimuse vastuvõtmise kohta („tellimuskinnitus“) kliendi poolt tellimuses märgitud e-posti aadressile. Samuti kuvatakse kliendi tellimus ka ekraanil.
2.2 Müügileping müüja ja kliendi vahel loetakse sõlmituks hetkest, millal klient esitab tellimuse, tehes märke valikkastides „Nõustun lepingule kohalduvate tingimustega“ ja „Annan nõusoleku oma isikuandmete töötlemiseks üldtingimustes nimetatud tingimustel“ ning vajutades nuppu „Tellimus koos maksekohustusega“ ja tasub kogu tellimuse hinna (või klient sõlmib lepingu järelmaksu kasutamiseks) kliendi poolt valitud makseviisil.
2.3 Müüja säilitab iga kliendiga sõlmitud lepingu teksti vähemalt kuni lepingu täitmiseni ja kauba kohaletoimetamiseni. Vahetult pärast lepingu sõlmimist saadetakse kliendile e-kiri. Hiljem on kliendil võimalik lepingu tekstiga tutvuda, esitades müüjale vastava avalduse viisil, mis võimaldab müüjal mõistliku kindlusega kliendi isikusamasuses veenduda.
3.1 Kõik Rave Mööbli e-poes esitatud hinnad on eurodes ning sisaldavad käibemaksu Eesti Vabariigis kehtivas määras.
3.2 Kõik Rave Mööbli e-poes olevate toodete hinnad on väljatoodud vastavalt toote võimalustele ja kangagrupile. Toodete hinnad võivad erineda Rave Mööbli esinduspoes olevatest hindadest.
3.3 Tellimuse eest on kliendil võimalik tasuda järgmistel viisidel:
3.3.1 Pangalingi kaudu Swedbanki, SEB, PocoPay, Luminor, LHV ja Coop Panga internetipangas, Visa või MasterCard krediitkaardiga. Tasumisel on makse saajaks Maksekeskus AS, keda Müüja on volitanud enda nimel makseid vastu võtma. Lubatud on ainult eestisisesed panagaülekanded. Välisriigist makstes valida arvega tasumine. Pärast tellimuse vormistamist suunatakse klient tema poolt valitud panga veebilehele makse teostamiseks kogu ulatuses. Pärast makse sooritamist saadetakse kliendile arve sooritatud makse kohta tellimuses märgitud e-posti aadressile.
3.3.2 Holm Bank AS LiisiID järelmaksu kaudu. Täpsemad tingimused nähtavad veebilehel www.liisi.ee
3.3.3 Arvega. Arvega tasumisel on makse saajaks Rave Mööbel OÜ. Pärast tellimuse vormistamist saadetakse kliendile tellimuse kinnitus ja arve, mis tuleb kliendil tasuda 24 tunni jooksul. Pärast makse laekumist Rave Mööbel OÜ kontole, läheb tellimus töösse. Kui klient ei ole arvet 24 tunni jooksul tasunud, läheb tellimus tühistamisele.
3.4 Tellimuse eest tasumise viisi saab klient valida tellimust esitades.
3.5 Müüja ei paku iseseisvalt Holm Bank AS poolt osutatavaid järelmaksu teenuseid klientidele. Neid teenuseid osutab Holm Bank AS.
4.1 Kliendil on võimalik Rave Mööbli e-poest tellitud kaup kätte saada järgmistel viisidel:
4.1.1 Kohale toimetamine üle Eesti. Üle Eesti toimetab kliendi tellitud kauba kohale kuller. Kauba saabumisel lattu saadetakse kliendile teade kauba saabumise kohta. Kui kauba ja transpordi eest on 100% tasutud, antakse see üle kullerteenust pakkuvale ettevõttele, kes võtab kliendiga ühendust 2-3 tööpäeva jooksul.
4.1.1.1 Kohaletoimetamise tasu kulleriga sisaldab tellimuse transporti maja ette, tuppavedu, lahtipakkimist ja pakendi utiliseerimist ühele aadressile. Kui klient ei soovi tellimuse tuppavedu, lahtipakkimist ja/või pakendi utiliseerimist, siis kohaletoimetamise tasu sellest ei muutu. Kohaletoimetamise tasud on järgnevad:
- Tallinna ja Harjumaa 60€.
- Tartu, Pärnu, Rakvere, Jõhvi, Narva ja Haapsalu 90€.
- Kuressaare ja Kärdla 120€.
Kaubavedu ei teostata Kihnu, Ruhnu, Prangli, Vormsi ja teistele väikesaartele.
NB! Transpordihinnad sisaldavad käibemaksu. Ostukorvis kuvatakse hind ilma käibemaksuta.
4.1.1.2 Tellimuse transport toimub esmaspäevast pühapäevani kell 08.00-17.00, kui kullerteenust pakkuv ettevõte ei lepi kokku teisiti.
4.1.2 Ise esindusse järeletulemine. Kliendil on võimalik tellimise käigus valida Rave Mööbli esindus, millest ta tellitud kauba kätte saab. Pärast seda, kui klient on tellimuse kinnitanud, ei saa ta oma esinduse suhtes langetatud valikut enam muuta. Esindusest väljastatakse kaup kliendile Rave Mööbli e-poe väljaprinditud arve ning kliendi isikut tõendava dokumendi alusel. Juhul kui klient on kaotanud Rave Mööbli e-poe arve või tuleb kaubale järele kolmas isik, keda tellimusel ei ole märgitud, tuleb Rave Mööbli e-poega ühendust võtta veebilehel www.ravemoobel.ee märgitud kontaktandmetel. Valides esindusse järeletulemise, on klient kohustatud kaubale järgi tulema 2-3 tööpäeva jooksul.
4.2 Eestist väljapoole tarneid ei toestata. Kui klient soovib tellitud toote transporti väljaspoole Eesti Vabariiki, tuleb kliendil valida tarneks ise esindusse järeletulemine ning võtta ühendust e-poe klienditoega aadressil epood@ravemoobel.ee. Sellisel juhul saab klienditugi leppida kliendiga kokku täpsemad tarnevõimalused ja -tingimused.
4.3 Kõik Rave Mööbli e-poest tellitud kaubad tarnitakse kliendi poolt tellimusele märgitud esindusse. Kauba saabumisel kliendi poolt valitud esindusse saadetakse kliendile teade kauba saabumise kohta. Tellitud kaupadega on kliendil võimalik enne esindusest väljastamist tutvuda. Esinduste lahtiolekuajad ja kontaktid on avaldatud Rave Mööbli e-poe veebilehel www.ravemoobel.ee.
4.4 Müüja täidab kliendi tellimuse niipea, kui see on tehniliselt võimalik. Üldjuhul on tellimuse täitmine võimalik 2–3 tööpäeva jooksul alates tellimuse edastamisest müüjale, kui tellitud kaup on Rave Mööbli laos olemas. Kui kaup ei ole tellimuse esitamise ajal Rave Mööbli laos olemas, on tellimuse täitmiseks kuluv aeg sõltuvalt tootest 2–8 nädalat. Üksikjuhtudel võib tellimuse täitmiseks kuluda ka rohkem aega. Müüja võib täpsustada tellimuse täitmiseks eeldatavasti kuluvat aega veebilehel www.ravemoobel.ee
4.5 Kui ilmneb, et müüja ei suuda tellimust täita, teatab müüja sellest kliendile ja tagastab tarbijale tema poolt tasutu viivitamata, kuid mitte hiljem kui 30 päeva jooksul. Sellisel juhul loetakse müüja lepingust taganenuks.
4.6 Müüja võib anda kliendile üle tellitu asemel vähemalt sama kvaliteedi ja hinnaga asja või osutada vähemalt sama kvaliteedi ja hinnaga teenuse. Sellisel juhul on tarbijal õigus lepingust taganeda, tehes vastavasisulise teate viivitamatult alates kauba või teenuse asendamise kohta käiva teate või kauba kätte saamisest. Tarbija taganemise korral kannab asja tagastamise kulud müüja.
5.1 Kui kliendiks on tarbija, on tal vastavalt võlaõigusseaduse §-le 56 õigus sidevahendi abil sõlmitud lepingust taganeda 14 päeva jooksul. Kauba puhul algab tähtaeg päevast, mil kaup on jõudnud tarbijani ning tarbijale on esitatud nõuetekohane teave lepingust taganemise õiguse kohta (võlaõigusseaduse § 54 lg 1 p 12). Tarbijal ei ole võlaõigusseaduse § 56 alusel taganemisõigust muu hulgas lepingu puhul, mis on sõlmitud:
5.1.1 asja üleandmiseks, mis on valmistatud, arvestades lepingupooleks oleva tarbija isiklikke vajadusi;
5.1.2 asja üleandmiseks, mis on valmistatud tarbija esitatud tingimuste kohaselt;
5.1.3 asja üleandmiseks, mis oma olemuse tõttu ühendatakse pärast üleandmist muu asjaga selliselt, et neid ei saa enam teineteisest eraldada.
5.2 Kui tarbija lepingust taganeb, tagastatakse tarbijale tema poolt tasutu viivitamata, kuid mitte hiljem kui 14 päeva jooksul lepingust taganemise teate jõudmisest müüjani. Tarbija peab müüjalt saadu tagastama viivitamata, kuid mitte hiljem kui 14 päeva jooksul taganemisavalduse ärasaatmisest. Tarbija loetakse saadu tähtaegselt tagastanuks, kui ta saadab nimetatud tähtaja jooksul asja tavapärast saatmisviisi kasutades tagasi või annab selle isiklikult üle punktis 5.4.2 nimetatud aadressile. Müüja võib võlaõigusseaduse § 111 alusel keelduda tagasimakse tegemisest seni, kuni tarbija on talle tagastanud lepingu esemeks olnud asja või esitanud tõendi, et ta on selle asja tagasi saatnud, välja arvatud juhul kui müüja on nõustunud lepingu esemeks olevale asjale ise järele tulema.
5.3 Tarbija kannab lepingust taganemise korral lepingu esemeks oleva asja tagastamise tavalised kulud. Tarbijal ei ole tagastamise kulude kandmise kohustust, kui üleantud asi või osutatud teenus ei vasta tellitule.
5.4 Taganemisõiguse kasutamiseks Rave Mööbli e-poes sõlmitud lepingute suhtes tuleb:
5.4.1 saata taganemisavaldus e-posti kaudu aadressile epood@ravemoobel.ee või muul viisil, mis võimaldab müüjal mõistliku kindlusega tarbija isikusamasuses veenduda. Tarbija kasutab taganemisavalduse tegemiseks taganemisavalduse tüüpvormi, mis on talle edastatud koos tellimuskinnitusega või mis on allalaetav SIIT;
5.4.2 eelnevalt tagastamise ajast informeerides tagastada Rave Mööbli e-poest lepingu alusel saadud kaup, võimalusel originaalpakendis, Rave Mööbli esinduskauplusesse aadressil Pärnu mnt 238, Tallinn.
5.5 Tarbija loetakse võlaõigusseaduse § 57 alusel taganenuks ka lepinguga seotud tarbijakrediidilepingust, kui asi omandatakse või teenust saadakse krediidiga ning tarbija taganeb müügi või teenuse osutamise lepingust võlaõigusseaduse § 56 alusel.
6.1 Müüja vastutab asja lepingutingimustele mittevastavuse eest, kui mittevastavus oli olemas juhusliku hävimise ja kahjustumise riisiko ülemineku ajal kliendile. Müüja ei vastuta asja lepingutingimustele mittevastavuse eest, mis ilmneb pärast kahe aasta möödumist kauba üleandmisest kliendile.
6.2 Klient peab teatama asja lepingutingimustele mittevastavusest müüjale kahe kuu jooksul, kui ta sai mittevastavusest teada.
6.3 Asjal puuduse ilmnemise korral tuleb kliendil saata teade Rave Mööbli esinduse e-posti aadressile epood@ravemoobel.ee ning kirjeldada avastatud puudust, lisades võimalusel pildi(d) puudusest. Teates tuleb ära märkida ka kaubamüügilepingu või tellimuse number ja kliendi kontaktandmed. Pärast teate kättesaamist võtab müüja 7 päeva jooksul kliendiga ühendust, et leppida kokku edasine tegevus puuduse ülevaatamiseks ja kõrvaldamiseks.
6.4 Kui asi ei vasta lepingutingimustele ja müüja selle eest vastutab, saab klient kasutada müüja vastu seadusest tulenevaid õiguskaitsevahendeid. Klient võib eelkõige nõuda asja parandamist või asendamist, kui see on võimalik ja mõistlik ega põhjusta ebamõistlikke kulusid. Müüja võib parandamise asemel asendada asja lepingutingimustele vastava asjaga.
6.5 Kui müüja asendab puudusega asja lepingutingimustele vastava asjaga, võib müüja nõuda kliendilt puudusega asja tagastamist.
6.6. Kui klient nõuab õigustatult asja parandamist või asendamist, kannab müüja parandamisega või asendamisega seotud kulud, eelkõige veo-, posti-, töö-, reisi- ja materjalikulud.
7.1 E-poes esitatud tootepildid on illustratiivse tähendusega.
7.2 Rave Mööbli e-poes on kõik tooted välja toodud piiratud valikuvõimalustega. Paremate võimaluste saamiseks soovitame pöörduda Rave Mööbli esindustesse Tallinnas või Haapsalus.
7.3 Kõigi Rave Mööbli e-poega seotud küsimuste tekkimisel on kliendil võimalik pöörduda müüja poole veebilehel www.ravemoobel.ee nimetatud kontaktandmetel. Kiireima teeninduse saavutamiseks soovitab müüja kas helistada või saata e-kiri aadressil epood@ravemoobel.ee
7.4 Müüjal on õigus Üldtingimusi, Rave Mööbli e-poe hinnakirju ja muid e-poega seotud tingimusi muuta ja täiendada. Muudatused ja täiendused jõustuvad alates nende avaldamisest veebilehel www.ravemoobel.ee. Kui klient edastas oma tellimuse enne muudatuse või täienduse jõustumist, kohaldatakse kliendi ja müüja vahel tekkinud õigussuhtele kliendi poolt tellimuse edastamise ajal kehtinud Üldtingimusi, hinnakirju ja muid seotud tingimusi, välja arvatud juhul, kui seaduses või käesolevates Üldtingimustes on ette nähtud teisiti.
7.5 Rave Mööbli e-poe kasutamisel kliendi ja müüja vahel tekkida võivad vaidlused lahendatakse läbirääkimiste teel. Kokkuleppe mittesaavutamisel lahendatakse vaidlus Harju Maakohtus. Lisaks on kliendil õigus pöörduda Tarbijakaitseameti juures tegutseva tarbijakaebuste komisjoni (www.komisjon.ee) või Euroopa Liidu tarbijavaidlusi lahendava platvormi (https://ec.europa.eu/consumers/odr/main/index.cfm?event=main.home2.show&lng=ET) poole.
7.6 Pärast kliendi poolt Rave Mööbli e-poes tellimuse esitamist on müüjal õigus jätta tellitud kaup üle andmata või teenus osutamata ja tagastada kliendile hiljemalt 10 päeva jooksul alates probleemi ilmnemisest kliendi poolt müüjale tellimuse eest makstud tasu, kui:
7.6.1 tellitud toote hind või saadavus on müüja jaoks oluliselt muutunud pärast tellimuse esitamist;
7.6.2 tellimus on esitatud ebaõigete andmete alusel, mis olid Rave Mööbli e-poes avaldatud inimliku eksituse või tehnilise rikke tõttu (näiteks kui toote hinnaks oli tegeliku 250-eurose hinna asemel märgitud ekslikult 25-eurone hind).
8. ISIKUANDMETE TÖÖTLEMISE NÕUSOLEK
8.1 Esitades Rave Mööbli e-poes tellimuse, annab isik („Andmesubjekt“) nõusoleku enda isikuandmete töötlemiseks järgmistel tingimustel.
8.2 Isikuandmete vastutav töötleja on Rave Mööbel OÜ, registrikood 10453530, aadress Kangru tee 6, Vaela küla, 74513 Kiili vald, Harjumaa, e-post info@ravemoobel.ee („Töötleja“).
8.3 Töötleja võib volitada Andmesubjekti isikuandmeid töötlema teisi isikuid või asutusi („Volitatud töötleja“) tingimusel, et sellise Volitatud töötlejaga on Töötleja sõlminud lepingu, mille kohaselt on Volitatud töötleja kohustatud töödeldavad isikuandmed konfidentsiaalsena hoidma ning tagama isikuandmete kaitse seadusest tulenevate Volitatud töötlejale laienevate kohustuste täitmine. Ajakohase nimekirja kõigi Volitatud töötlejate nimede, aadresside ja muude kontaktandmetega teeb Töötleja Andmesubjektile kättesaadavaks Andmesubjekti taotluse alusel.
8.4 Käesoleva nõusoleku andmise hetkel on andmete vastuvõtjaks volitatud töötleja Rave Mööbel OÜ ning maksete teostamiseks vajalikud isikuandmed edastatakse volitatud töötleja Maksekeskus AS-le.
8.5 Töötleja võib töödelda (muuhulgas koguda, salvestada, edastada) järgmisi Andmesubjekti isikuandmeid:
8.5.1 nimi, telefoninumber ja e-posti aadress;
8.5.2 kauba kohaletoimetamise aadress;
8.5.3 pangakonto number;
8.5.4 kaupade ja teenuste maksumus ja maksetega seotud andmed (ostuajalugu);
8.5.5 Andmesubjekti ja Töötleja vahel sõlmitud lepingu täitmise käigus saadud andmed;
8.6 Käesolev isikuandmete töötlemise nõusolek on antud nii selliste Andmesubjekti isikuandmete kohta, mille Töötleja on saanud Andmesubjektilt endalt, kui ka Andmesubjekti isikuandmete kohta, mille Töötleja on saanud kolmandatelt isikutelt.
8.7 Töötleja töötleb Andmesubjekti isikuandmeid järgmistel eesmärkidel:
8.7.1 isikuandmeid kasutatakse kliendi tellimuste haldamiseks ja kauba kohaletoimetamiseks;
8.7.2 ostuajaloo andmeid (ostu kuupäev, kaup, kogus, kliendi andmed) kasutatakse ostetud kaupade ja teenuste ülevaate koostamiseks ning kliendieelistuste analüüsimiseks;
8.7.3 pangakonto numbrit kasutatakse kliendile maksete tagastamiseks;
8.7.4 isikuandmeid nagu e-post, telefoni nr, kliendi nimi, töödeldakse selleks, et lahendada kaupade ja teenuste osutamisega seonduvaid küsimusi (klienditugi);
8.7.5 veebipoe kasutaja IP-aadressi või teisi võrguidentifikaatoreid töödeldakse veebipoe kui infoühiskonna teenuste osutamiseks ning veebikasutusstatistika tegemiseks;
8.8 E-kirja aadressi ja telefoninumbrit kasutatakse osteturunduse saatmiseks, kui klient on andnud selleks vastava nõusoleku. Kui klient ei soovi saada otseturundusteateid, siis tuleb valida e-kirja jaluses vastav viide või võtta ühendust klienditoega.
8.9 Kui isikuandmeid töödeldakse otseturunduse eesmärgil (profileerimine), on kliendil õigus oma isikuandmete nii algse kui ka edasise töötlemise, sealhulgas otseturundusega seotud profiilianalüüsi tegemise suhtes igal ajal vastuväiteid esitada teavitades sellest kliendituge e-posti teel tallinn@ravemoobel.ee
8.10 Töötleja võib edastada Andmesubjekti isikuandmeid järgmistele kolmandatele isikutele:
8.10.1 Töötlejaga samasse kontserni kuuluvad äriühingud;
8.10.2 Töötleja äripartnerid;
8.10.3 Töötleja tegevusega seotud advokaadid ning muud nõustajad;
8.11 Isikuandmeid edastatakse veebipoe klienditoele ostude ja ostuajaloo haldamiseks ja kliendiprobleemide lahendamiseks. Nimi telefoninumber ning e-posti ja kauba kohaletoimetamise aadress edastatakse transporditeenuse pakkujale. Kui veebipoe raamatupidamine toimub teenusepakkuja poolt, siis edastatakse isikuandmed teenusepakkujale raamatupidamistoimingute tegemiseks. Isikuandmeid võidakse edastada infotehnoloogia teenuste pakkujatele, kui see on vajalik veebipoe funktsionaalsuse või andmemajutuse tagamiseks. Töötleja ei edasta Andmesubjekti puudutavaid isikuandmeid ühelegi käesolevas nõusolekus nimetamata kolmandale isikule, välja arvatud kui selline õigus või kohustus tuleneb seadusest.
8.12 Isikuandmeid hoitakse Rave Mööbel OÜ serverites, mis asuvad Euroopa Liidu liikmesriigi või Euroopa Liidu majanduspiirkonnaga liitunud riikide territooriumil. Andmeid võidakse edastada riikidesse, mille andmekaitse taset on Euroopa Komisjon hinnanud piisavalt ning USA ettevõtetele, kes on liitunud andmekaitse kilbi (Privacy Shield) raamistikuga.
8.13 Juurdepääs isikuandmetele on Rave Mööbel OÜ töötajatel, kes saavad isikuandmetega tutvuda selleks, et lahendada veebipoe kasutamisega seonduvaid tehnilisi küsimusi ning osutada klienditoe teenust.
8.14 Rave Mööbel OÜ rakendab asjakohaseid füüsilisi, organisatsioonilisi ja infotehnoloogilisi turvameetmeid, et kaitsta isikuandmeid juhusliku või ebaseadusliku hävitamise, kaotsimineku, muutmise või loata juurdepääsu avalikustamise eest.
8.15 Andmesubjektil on seoses ennast puudutavate isikuandmetega kõik isikuandmete kaitse seadusest tulenevad õigused. Muu hulgas on Andmesubjektil õigus saada Töötlejalt tema kohta käivaid isikuandmeid, nõuda ebaõigete isikuandmete parandamist ning isikuandmete töötlemise lõpetamist ning keelata igal ajal andmete üleandmine kolmandatele isikutele tarbijaharjumuste uurimise või otseturustuse korraldamise eesmärgil. Samuti on Andmesubjektil õigus nõuda õigusvastase isikuandmete töötlemisega tekitatud kahju hüvitamist.
8.16 Lisaks eelmises punktis nimetatud õigustele on Andmesubjektil õigus kõikides enda isikuandmeid puudutavates küsimustes pöörduda nii Töötleja kui ka Andmekaitse Inspektsiooni poole. Andmekaitse Inspektsiooni veebileht asub aadressil www.aki.ee.
8.17 Tagamaks isikuandmete töötlemisel kõrget turvalisust, peab Andmesubjekt esitama Töötlejale kõik enda isikuandmeid puudutavad taotlused kirjalikult, allkirjastades need Töötleja asukohas või esinduses Töötleja esindaja juuresolekul. Isikusamasuse tuvastamiseks peab Andmesubjekt esitama seejuures Töötleja esindajale isikut tõendava dokumendi. Kui taotluse täitmiseks peab Töötleja esitama Andmesubjektile andmeid, lepivad Andmesubjekt ja Töötleja esindaja andmete esitamise viisis ning tähtajas kokku isikusamasuse tuvastamise käigus kohtudes, võttes mõistlikult arvesse üksteise huve efektiivse ja kiire protseduuri tagamiseks. Töötleja sooritab üldjuhul vajalikud toimingud kuu aja jooksul, kui Andmesubjekt ja Töötleja eraldi tähtajas kokku ei lepi.
8.18 Isikuandmete kõrge turvalisuse tagamiseks e-posti või telefoni teel esitatud Andmesubjekti või volitatud isikute kohta käivaid isikuandmete päringuid ei rahuldata.
8.19 Isikuandmete töötlemisega seotud vaidlusete lahendamine toimub klienditoe vahendusel epood@ravemoobel.ee. Järelvalveasutus on Eesti Andmekaitse Inspektsioon (info@aki.ee).
KONTAKTID | EDASIMÜÜJAD | ÜLDTINGIMUSED | PRIVAATSUSTINGUMUSED | KUIDAS KASUTADA SOODUSKOODI?