text:
Riigikohtu lahend osanike otsuste vastu võtmisest
Maksuhalduri tasuta koolitused märtsis 2018
Kõrged tööjõumaksud piiravad Eesti ettevõtete kasumlikkust
Partner Egon Talur: lubage äridel võtta riske ja teenida kasumit ning suhtuda sk…
Jüri Raidla: ametnikkonda peaks vähendama poole võrra
Kuidas korteriühistu saab hinnata oma laenuvõimekust ja planeerida tagasimakseid…
Pankrotiohtu ei tuvasta ainult võlad ja põhinäitajad
Finantsinspektsioon: Läti ABLV Banki juhtumil ei ole mõju EestileFinantsinspektsiooni teatel puudub Eesti pankadel suurem seotus Läti ABLV pangaga ja seega ei kandu selle finantsriskid üle Eestisse, kuid Lätis toimuvat seiratakse tähelepanelikult.
Eesti Pank: Läti panganduses toimuva mõju Eestile on vara hinnataEesti Pank jälgib Läti pangandusmaastikul toimuvat, kus viimastel päevadel on esitatud kahtlustus kriminaalkuriteos sealsele keskpanga juhile, üks kommertspank on uurimise all ja ühe kommertspangaga seoses on alustatud kriminaalmenetlust, kuid Eesti…
Karis: Tallinna piirkonda on investeeritud kõige vähem eurorahaRiigikontrolör Alar Karise sõnul on Euroopa Liidu toetusi Tallinna ja Harjumaa piirkonda kõige vähem investeeritud, vaatamata sellele, et pealinna piirkonnas on kõige enam teenuste tarbijaid ning kõige suurem arenguperspektiiv.
Mölder: pealinnas on töötuse määr nelja aasta kõrgeimTöötukassa andmetel on Tallinnas registreeritud töötuse tase jätkuvalt tõusutrendis.
Luminor muudab Läti ja Leedu üksused filiaalideksEelmise aasta oktoobrist DNB ja Nordea Baltikumi üksuste ühendamisel loodud Luminor alustab organisatsiooni struktuuri ümberkorraldustega, mille tulemusel muutub Eesti üksus peakontoriks ning Läti ja Leedu üksused filiaalideks.
Alkoholiaktsiisi laekumisest kainelt ja analüütiliselt Alkoholiaktsiisi 55 miljoni euro suurusest alalaekumisest võrreldes 2017. aasta riigieelarve ootusega ligikaudu pool ehk 28 miljonit eurot laekus tegelikult 2016. aastal ja 2018. aastal aktsiisitõusu eel madalama aktsiisimääraga soetatud varude…
MTA avastas tollikontrolli käigus ligi 4,5 miljonit salasigarettiMaksu- ja tolliameti (MTA) ametnikud avastasid 10. veebruaril Paldiski sadamas tollikontrolli käigus Leedu registreerimismärgiga veoauto koormast ligi 4,5 miljonit salasigaretti.
Vale hinnang piirikaubandusele vähendas aktsiisilaekumist 23 miljonitRahandusministeeriumi fiskaalpoliitika analüütikute hinnangul põhjustas mullusest 55-miljonilisest alkoholiaktsiisi alalaekumisest vale hinnang piirikaubandusele ja tarbimisele 23 miljonit eurot.
Hüvasti, Eesti hea raamatupidamistava!Raamatupidamise seadusega kooskõlas esitas Raamatupidamise Toimkond ettevalmistatud ja heakskiidetud värskendatud toimkonna juhendite eelnõud valdkonna eest vastutavale ministrile (rahandusminister), tehes juhendite kehtestamise ettepaneku.
Reede, 23 Oktoober 2015 11:50
Riigikohtu lahend osanike otsuste vastuvõtmisest
Riigikohus rahuldas 16.09.2015 Aleksander Raagi (Raag), keda esindas vandeadvokaat Siiri Malmberg, kassatsioonkaebuse ning saatis asja uueks läbivaatamiseks Harju Maakohtule.
Nimetatud asjas sõlmis osaühing nõude loovutamise lepingu isikuga, kes oli ühtlasi sama äriühingu juhatuse liige ja osanik. Kuigi kõik osanikud olid andnud nõusolekud tehingu tegemiseks, siis ei olnud nõusolekud väljendatud vormiliselt osanike otsusena.
Riigikohus nõustus maakohtu järeldusega, et nõude loovutamise lepingu sõlmimine osaühingu ja tema juhatuse liikme vahel ei ole igapäevane majandustegevus äriseadustiku (ÄS) § 181 lg 3 teise lause mõttes. Seega on selleks vajalik osanike nõusolek ÄS § 181 lg 3 esimese lause järgi.
Kolleegium ei nõustunud maa- ja ringkonnakohtu seisukohtadega, et osanike nõusolek vaidlusaluse tehingu tegemiseks oleks saanud olla väljendatud vaid osanike otsusena.
ÄS § 181 lg 3 esimene lause sätestab, et osaühingu ja juhatuse liikme vahel tehtud tehing on tühine, kui tehinguga ei nõustunud osanikud või nõukogu.
Osanikud võivad võtta otsuseid vastu kolmel viisil: osanike koosolekul (ÄS § 170-1721), koosolekut kokku kutsumata, korraldades hääletamise kirja teel (ÄS § 173 lg-d 1-4) või erandina ka kirjaliku ühehäälse otsusena muid formaalsusi järgimata (ÄS § 173 lg-d 6 ja 7). Kolleegium asus seisukohale, et erinevalt nt juhatuse liikme valimise otsustamisest ei näe ÄS § 181 lg 3 ette, et osanike nõusolek juhatuse liikmega tehingu tegemiseks peaks olema tingimata väljendatud osanike otsusena. See tähendab, et osanikud võivad sellise tehingu tegemiseks nõusoleku anda osanike otsusega, mis on tehtud ükskõik millisel eespool nimetatud viisil, kuid see nõusolek võib olla väljendatud ka eraldi antud kirjalike tahteavaldustena.
Osanike nõusolek võib olla antud nii enne tehingu tegemist kui ka hiljem heakskiiduna tsiviilseadustiku üldosa seaduse (TsÜS) § 111 lg 1 teise lause mõttes.
Asja uuel läbivaatamisel peab maakohus uuesti hindama, kas RV osanikud või nende esindajad on väljendanud nõutavas vormis nõusolekut nt RV juhatuse 29. juuli 2013. a otsuses, A. Gailitile nõude loovutamise lepingu sõlmimiseks 3. septembril 2013 antud volikirjas või muus dokumendis.
Lisaks märkis kolleegium, et kui hageja oli ühtlasi nii RV juhatuse liige kui ka osanik, ei ole hageja enda antud tahteavaldusel loovutusega nõustumise kohta õiguslikku tähendust, sest osanik ei saa hääletada (tahet avaldada), kui otsustatakse temaga tehingu tegemist. Nimelt ei või osanik ÄS § 177 lg 1 järgi muu hulgas hääletada, kui otsustatakse tema ja osaühingu vahel tehingu tegemist ning selles tehingus või õigusvaidluses osaühingu esindaja määramist. Esindatuse määramisel selle osaniku hääli ei arvestata.
Riigikohtu lahend 3-2-1-74-15
Loe samal teemal tuleval nädalal ajakirjast Raamatupidamisuudised Pluss põhjalikumat artiklit.
Veel selles kategoorias: « Riigikohus leidis kohtute seaduses vastuolu põhiseadusega	Kalev kaotas kohtus Venemaa magusatootjale »
Konkurentsiamet: apteekide omandireform oleks odavam tühistada
Konkurentsiameti peadirektori hinnangul oleks odavam tühistada apteekide omandipiirangu reform, mille alusel saaksid apteekide omanikud 2020. aasta aprillist olla vaid proviisorid, ja maksta juba apteegid omandanud proviisoritele hüvitist, kui hakata tähtaja kukkumisel ülejäänud apteeke riigistama, kirjutab Eesti Päevaleht.
15. veebruaril otsustas ka Tallinna ringkonnakohus, et riik ei pea juhatuse liikme lepingu alusel töötavale isikule hüvitama isapuhkuse tasu; viimati tegi möödunud suvel madalama astme kohus samasuguse otsuse.
Kaubanduskoda tahab ametiühingute seaduse muutmist
Eesti Kaubandus-Tööstuskoda tegi sotsiaalministeeriumile ettepaneku täiendada ametiühingute seadust nii, et seadusest tulenevad hüved antakse ettevõttepõhiselt vaid ühele ametiühingute usaldusisikule.
Kaubamärgiomanike õiguste kaitse internetis – Eesti kohus pöördus küsimusega Euroopa Liidu Kohtusse
15:23 Maksuhalduri tasuta koolitused märtsis 2018
15:08 Kõrged tööjõumaksud piiravad Eesti ettevõtete kasumlikkust
14:43 Pensionid tõusevad aprillist keskmiselt 7,6 protsenti
13:58 Luksemburgi andmesaatkonna rajamise eelnõu läbis esimese lugemise
13:37 Partner Egon Talur: lubage äridel võtta riske ja teenida kasumit ning suhtuda skeptiliselt kõikvõimsasse riiki
12:44 Töötervishoiu ja -ohutuse seaduse muudatused läbisid esimese lugemise
11:28 Jüri Raidla: ametnikkonda peaks vähendama poole võrra
11:13 Peibutavad virtuaalvääringud
10:45 Kuidas korteriühistu saab hinnata oma laenuvõimekust ja planeerida tagasimakseid?
10:21 Mullu veeti raudteedel 27 ja sadamate kaudu 35 miljonit tonni kaupa
10:10 Tööinspektsioon: reedel on lühendatud tööpäev
09:47 Vakra: jäätmeseadus peab lahendama jäätmekäitluse rahastamise küsimuse
09:24 Pankrotiohtu ei tuvasta ainult võlad ja põhinäitajad
09:08 Finantsinspektsioon: Läti ABLV Banki juhtumil ei ole mõju Eestile
16:33 Eesti Pank: Läti panganduses toimuva mõju Eestile on vara hinnata

matches:
Riigikohus
Riigikohus
§ 181
§ 181
§ 181
§ 170
§ 173
§ 173
§ 181
§ 111
§ 177
Riigikohus
kohus
kohus


Lapse sünnitoetuse maksmise kord – Riigi Teataja
Lapse sünnitoetuse maksmise kord
Lapse sünnitoetuse maksmise kord - sisukord
§ 2 Sünnitoetuse määr
§ 3 Sünnitoetuse maksmise tingimused
§ 4 Sünnitoetuse taotlemine
§ 5 Sünnitoetuse määramine ja maksmine
§ 6 Vastuvõtt lapsele ja vanematele
RT IV, 24.03.2016, 37
Vastu võetud 20.11.2007 nr 77
17.02.2009 KO 2009, 38, 532 01.03.2009
16.02.2010 KO 2010, 50, 695 22.02.2010
16.11.2010 22.11.2010
15.03.2016 RT IV, 24.03.2016, 35 27.03.2016
Määrus kehtestatakse kohaliku omavalitsuse korralduse seaduse § 22 lõike 1 punkt 5, sotsiaalhoolekande seaduse § 14 ja Märjamaa Vallavolikogu 19.01.2010 määruse nr 8 „Sotsiaaltoetuste määramise ja maksmise kord Märjamaa vallas“ § 5 punkt 1 alusel.
[RT IV, 24.03.2016, 35 - jõust. 27.03.2016]
(1) Määrus sätestab Märjamaa valla eelarvest makstava lapse sünnitoetuse (edaspidi sünnitoetus) taotlemise, määramise ja maksmise korra ning tingimused.
(2) Sünnitoetus on ühekordne sotsiaaltoetus.
§ 2. Sünnitoetuse määr
(1) Sünnitoetuse määra kinnitab Märjamaa Vallavolikogu eraldi määrusega.
(2) Sünnitoetus määratakse lapse sünnikuupäeval kehtinud sünnitoetuse määras.
§ 3. Sünnitoetuse maksmise tingimused
(1) Sünnitoetust on õigus taotleda lapse vanemal, eestkostjal või lapsendajal (edaspidi taotleja), kes on Eesti Vabariigi kodanik või omab kehtivat elamisluba ning kelle elukohana Eesti rahvastikuregistris (edaspidi register) on registreeritud Märjamaa vald ja lapse elukoht on registri andmetel sama mis toetuse taotlejal ning vähemalt üks lapse vanematest on rahvastikuregistri andmetel elanud Märjamaa vallas vähemalt üks aasta vahetult enne lapse sündi.
[KO 2009, 38, 532 - jõust. 01.03.2009]
(2) Sünnitoetust võib taotleda enne lapse üheaastaseks saamist tingimusel, et varem pole üheski omavalitsuses selle lapse sünni puhul toetust makstud.
(3) Märjamaa valla eelarves sünnitoetuse maksmiseks eraldatud vahendite kasutamist korraldab Märjamaa Vallavalitsuse (edaspidi vallavalitsus) sotsiaalosakond ning arvestuse pidamist rahandusosakond.
§ 4. Sünnitoetuse taotlemine
(1) Lapsevanem, eestkostja või lapsendaja esitab sünnitoetuse taotlemiseks vallavalitsusele vormikohase avalduse (määruse lisa) kaheteistkümne kuu jooksul peale lapse sündi.
[ - jõust. 22.11.2010]
(2) [Kehtetu- - jõust. 22.11.2010]
§ 5. Sünnitoetuse määramine ja maksmine
(1) Sünnitoetuse määramise või sellest keeldumise otsustab volitatud ametnik kümne tööpäeva jooksul sünnitoetuse taotlemise dokumentide esitamise kuupäevast arvates. Volitatud ametnikul on õigus vajadusel nõuda täiendavaid dokumente.
[KO 2010, 50, 695 - jõust. 22.02.2010]
(2) Keeldumisest teatab volitatud ametnik taotlejale kirjalikult viie tööpäeva jooksul otsuse tegemise päevast arvates, märkides ära keeldumise põhjuse.
(3) Sünnitoetus kantakse taotleja arveldusarvele või makstakse välja sularahas kümne tööpäeva jooksul volitatud ametniku otsusest arvates.
(4) Sotsiaalosakonna ettepanekul võib vallavalitsus oma korraldusega asendada rahalise toetuse lapsele vajalike esemete, toiduainete või ravimitega.
(5) Sünnitoetus nõutakse tagasi juhul, kui sünnitoetuse määramise alusena esitas taotleja vallavalitsusele teadlikult valeandmeid.
§ 6. Vastuvõtt lapsele ja vanematele
(1) Laste sünni pidulikuks tähistamiseks korraldatakse lastele ja nende vanematele vallavanema vastuvõtt.
(2) Vastuvõtule kutsutud lapsele kingitakse valla sümboolikaga hõbelusikas
(3) Vallavanema vastuvõtu korraldab sotsiaalosakond koostöös avalike suhete nõunikuga. Vastuvõtu toimumise aja ja koha teatab avalike suhete nõunik kutsutuile kirjalikult vähemalt kolm nädalat ette.
(2) Määrus jõustub 01. jaanuaril 2008.
Lisa Sünnitoetuse taotlemise avalduse vorm


§ 68 Keskkonnatasude seaduse muutmine
§ 69 Looduskaitseseaduse muutmine
§ 70 Relvaseaduse muutmine
§ 71 Riigilõivuseaduse muutmine
09.05.2013 otsus nr 265
(3) Väikeulukite loetelu sätestatakse jahieeskirjas, mille kehtestab keskkonnaminister määrusega.
(1) Riik võib kaasata jahindustegevuse korraldamisse eraõiguslikust juriidilisest isikust jahindusorganisatsiooni. Jahindusorganisatsioonide kaasamiseks võib keskkonnaminister sõlmida halduslepingu käesoleva seaduse § 29 lõikes 3, § 36 lõikes 8 ja § 42 lõikes 8 nimetatud ülesande üleandmiseks halduskoostöö seaduses sätestatud korras.
(3) Seireandmete loetelu ja kogumise korra kehtestab ning riiklikku seiret korraldama volitatud asutuse määrab keskkonnaminister määrusega.
(5) Käesoleva paragrahvi lõike 4 punktides 6 ja 7 sätestatud juhul kehtestab jahipidamise korraldamise alused ning jahiloa kehtivuse aja ja hinna uluki liikide kaupa keskkonnaminister määrusega.
(3) Lubatud jahipidamisvahendi ja -viisi ning jahiaja uluki liikide kaupa kehtestab keskkonnaminister jahieeskirjas.
(4) Jahivibu kasutamise täpsustatud nõuded kehtestab keskkonnaminister jahieeskirjas.
6) uluki kohe surmavat püünisrauda.
(2) Jahipidamisel kasutada lubatud koeratõugude nimekirja kehtestab keskkonnaminister jahieeskirjas.
(4) Jahikoerapassi taotlemise ja andmise korra ning passi vormi kehtestab keskkonnaminister määrusega.
Ohutusnõuded jahipidamisel kehtestab keskkonnaminister jahieeskirjas.
(9) Jahitunnistuse vormi, jahiteooriaeksami ja laskekatse sooritamise ning jahitunnistuse taotlemise ja andmise korra, samuti jahindusalasele koolitusele ja koolitajale esitatavad nõuded ning koolitamise korra kehtestab keskkonnaminister määrusega.
(4) Jahipiirkonna kasutaja on kohustatud kehtiva jahitunnistuse alusel andma tasuta jahiloa väikeulukite küttimiseks oma kinnisasjal jahti pidavale maaomanikule või tema määratud isikutele.
(13) Jahiloa vormi kehtestab keskkonnaminister määrusega.
(3) Suuruluki laskekatse tunnistuse ja vibujahi laskekatse tunnistuse taotlemise, andmise ja arvestuse pidamise korra, katse sooritamise nõuded ning suuruluki laskekatse tunnistuse vormi ja vibujahi laskekatse tunnistuse vormi kehtestab keskkonnaminister määrusega.
(4) Põllumajanduskultuuridele ning metsamaal kasvavatele okaspuudele uluksõraliste tekitatud kahju hindamise alused ja metoodika, nõuded hindamisaktile, kahju hüvitamise täpsustatud ulatuse ja hüvitamise korra ning hüvitatavate okaspuude nimekirja kehtestab keskkonnaminister määrusega.
(3) Käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud juhul tekkinud kahju hüvitamise korra kehtestab keskkonnaminister määrusega.
Riiklikku järelevalvet käesoleva seaduse ja selle alusel kehtestatud õigusaktide nõuete täitmise üle teostab Keskkonnainspektsioon keskkonnajärelevalve seadusega sätestatud korras.
Jahipiirkonna kasutusõiguse loaga kaasnevate kohustuste täitmata jätmise eest –
Maaomanikule väikeuluki jahiloa andmise nõuete täitmata jätmise eest –
(1) Käesoleva seaduse §-des 49–63 sätestatud väärtegude menetlemisele kohaldatakse karistusseadustiku üldosa ja väärteomenetluse seadustiku sätteid.
§ 68. Keskkonnatasude seaduse muutmine
1) paragrahvi 5 lõike 2 punkt 6 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„6) jahipidamisõiguse tasu maksmist tõendav dokument või elektrooniline kinnitus selle kohta;”;
2) paragrahvi 7 punkt 5 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„5) jahipidamisõiguse tasu.”;
3) paragrahv 12 tunnistatakse kehtetuks;
4) seadust täiendatakse §-ga 121 järgmises sõnastuses:
„§ 121. Jahipidamisõiguse tasu
(3) Jahipidamisõiguse tasu alammäär on 10 eurot ja ülemmäär 25 eurot aastas.”;
5) paragrahvi 13 lõige 5 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„(5) Jahipidamisõiguse tasu kantakse riigieelarvesse.”;
6) paragrahvi 31 lõige 3 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„(3) Jahipidamisõiguse tasu suurus määratakse käesoleva seaduse § 121 lõikes 2 nimetatud määrusega.”;
7) paragrahvi 32 lõige 5 tunnistatakse kehtetuks;
8) paragrahvi 34 pealkirjast jäetakse välja sõnad „ja jahipiirkonna kasutusõiguse tasu”;
9) paragrahvi 34 lõige 2 tunnistatakse kehtetuks;
10) paragrahvi 37 lõige 5 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„(5) Jahipidamisõiguse tasu makstakse enne jahipidamisõiguse kasutama asumist.”;
11) paragrahvi 39 lõige 5 tunnistatakse kehtetuks;
12) paragrahvi 40 lõigetest 1 ja 2 ning § 43 lõikest 2 jäetakse välja sõnad „jahipiirkonna kasutusõiguse tasu ning”;
13) paragrahvi 43 lõikest 1 ja § 61 lõike 1 punktist 11 jäetakse välja sõnad „jahipiirkonna kasutusõiguse tasu ja”;
14) paragrahvi 431 lõige 1 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„(1) Makstud jahipidamisõiguse tasu ja kalapüügiõiguse tasu tagastatakse käesolevas peatükis sätestatud korras.”;
15) paragrahvi 45 lõige 2 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„(2) Kutselise kalapüügiõiguse ja harrastuskalapüügiõiguse või jahipidamisõiguse tasu maksnud isikul on õigus omandatud püügivõimaluse või jahipidamise õiguse kasutamise aasta jooksul taotleda makstud keskkonnatasu tagastamist käesoleva seaduse § 44 alusel.”
§ 69. Looduskaitseseaduse muutmine
„§ 58. Kodumaiste liikide asustamine, loodusest eemaldamine ja tehiskeskkonnas hoidmine”;
2) paragrahvi 58 täiendatakse lõigetega 21–26 järgmises sõnastuses:
„(21) Kohaliku liigi loomi tohib loodusest eemaldada:
(26) Jahiulukite tehiskeskkonnas hoidmise koha registreerimisest keeldutakse, kui see ei välista jahiuluki loodusesse sattumist ja haiguse levimist ega vasta loomakaitseseaduse nõuetele.”;
3) paragrahvi 58 lõige 7 tunnistatakse kehtetuks;
4) seadust täiendatakse §-ga 582 järgmises sõnastuses:
„§ 582. Loomade jälitamine, surmamine, püüdmine ja märgistamine teaduseesmärgil
(2) Loomaliigi isendi märgistamine käesoleva seaduse tähenduses on looma püüdmine ja varustamine teadusuuringute eesmärgil märgisega, sealhulgas raadiosaatja või kiibiga.”
§ 70. Relvaseaduse muutmine
1) paragrahvi 18 täiendatakse lõikega 51 järgmises sõnastuses:
„(51) Käesoleva paragrahvi lõike 1 punktis 8 nimetatud relva võib kasutada jahiks vähemalt 18-aastane isik jahiseaduses sätestatud korras ja tingimustel.”;
„(3) Jahitulirelv on jahipidamiseks ettenähtud kergesti lülitatava kaitseriiviga sileraudne, vintraudne ja kombineeritud püss, püstol ning revolver. Jahitulirelva võib isik soetada, seda omada ja vallata tingimusel, et tal on jahitunnistus.”;
3) paragrahvi 31 lõikes 6 asendatakse sõna „jahipüssi” sõnaga „jahitulirelva”.
„§ 97. Jahitunnistuse, jahipiirkonna kasutusõiguse loa ja jahipiirkonna piiride muutmise taotluse läbivaatamine
(1) Jahitunnistuse andmise taotluse läbivaatamise eest tasutakse riigilõivu 20,00 eurot.
(2) Jahitunnistuse vahetamise, pikendamise või kehtivuse taastamise taotluse läbivaatamise eest tasutakse riigilõivu 10,00 eurot.
(3) Jahipiirkonna kasutusõiguse loa taotluse läbivaatamise eest tasutakse riigilõivu 100,00 eurot.
(4) Jahipiirkonna piiride muutmise taotluse läbivaatamise eest tasutakse riigilõivu 100,00 eurot.”;
2) seaduse 6. peatüki 3. jao 3. jaotist täiendatakse §-ga 971 järgmises sõnastuses:
„§ 971. Jahiteooriaeksami ja laskekatse vastuvõtmine ning tunnistuse väljastamine
(1) Jahiteooriaeksami või laskekatse vastuvõtmise eest tasutakse riigilõivu 10,00 eurot.
(2) Suuruluki laskekatse või vibujahi laskekatse vastuvõtmise eest tasutakse riigilõivu 7,00 eurot.
(3) Suuruluki laskekatse tunnistuse või vibujahi laskekatse tunnistuse väljastamise eest tasutakse riigilõivu 3,00 eurot.”


Lennuvälja ja kopteriväljaku sertifitseerimise kord ning nõuded lennuvälja ja kopteriväljaku käsiraamatu sisule ja koostamisele – Riigi Teataja
Lennuvälja ja kopteriväljaku sertifitseerimise kord ning nõuded lennuvälja ja kopteriväljaku käsiraamatu sisule ja koostamisele - sisukord
§ 2 Lennuväljade ja kopteriväljakute sertifitseerimist reguleerivad rahvusvahelised nõuded
§ 3 Lennuvälja või kopteriväljaku sertifikaat
§ 4 Sertifikaadi taotlemine
§ 7 Sertifikaadi väljaandmisest keeldumine
3 SERTIFIKAADI VÕI KÄITAMISTINGIMUSTE MUUTMINE, KEHTETUKS TUNNISTAMINE JA KEHTIVUSE PEATAMINE
§ 8 Sertifikaadi ja käitamistingimuste muutmine
4 KÄITAJA VASTUTUS JA KOHUSTUSED
§ 10 Sertifikaadist tulenev vastutus
§ 11 Sertifikaadist tulenevad kohustused
5 LENNUVÄLJA VÕI KOPTERIVÄLJAKU KÄSIRAAMAT
§ 12 Lennuvälja või kopteriväljaku käsiraamat
§ 13 Käsiraamatu muutmine
6 ERANDITE TEGEMINE
§ 14 Käesoleva määruse sätetest erandite tegemine
§ 15 Käsiraamatu sisu osas tehtavad erandid
§ 16 Erisäte
RT I, 08.07.2011, 15
RTL 2005, 67, 955
01.07.2011 RT I, 08.07.2011, 2 11.07.2011
Määrus kehtestatakse «Lennundusseaduse» § 351 lõike 2 ja § 36 lõike 2 alusel.
§ 2. Lennuväljade ja kopteriväljakute sertifitseerimist reguleerivad rahvusvahelised nõuded
Lennuvälja ja kopteriväljaku sertifitseerimisel juhindutakse 1944. aasta Chicago «Rahvusvahelise tsiviillennunduse konventsiooni» (RT II 2000, 2, 12) lisast 3 „Rahvusvahelise lennunduse meteoroloogiline teenindamine“, lisa 14 osadest I «Lennuväljad» ja II «Kopteriväljakud», lisast 15 „Aeronavigatsioonilise info teenistused“, lisast 17 „Lennundusjulgestus“, nõukogu määruse (EMÜ) 3922/91 tehniliste nõuete ja haldusprotseduuride kooskõlastamise kohta tsiviillennunduses III lisast (EL-OPS) (EÜT L 373, 31.12.1991, lk 4-8), Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusest (EÜ) nr 300/2008, mis käsitleb tsiviillennundusjulgestuse ühiseeskirju ja millega tunnistatakse kehtetuks määrus (EÜ) nr 2320/2002 (ELT L 97, 9.04.2008, lk 72–84), Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusest (EÜ) nr 1008/2008 ühenduses lennuteenuste osutamist käsitlevate ühiseeskirjade kohta (ELT L 293, 31.10.2008, lk 3–20), Euroopa Ühinenud Lennuametite dokumendist „Ühtsed lennundusnõuded“ (JAR-FCL) ning Rahvusvahelise Tsiviillennunduse Organisatsiooni (ICAO) dokumendist 9774 „Lennuväljade sertifitseerimise käsiraamat“ ja dokumendist 9859 „Ohutusjuhtimise käsiraamat."
[RT I, 08.07.2011, 2 - jõust. 11.07.2011]
§ 3. Lennuvälja või kopteriväljaku sertifikaat
(1) Lennuvälja või kopteriväljaku sertifikaat (edaspidi sertifikaat) on Lennuameti poolt väljaantud dokument, mis kinnitab lennuvälja või kopteriväljaku vastavust õhusõidukite ohutu käitamise nõuetele ja mis annab õiguse lennuvälja või kopteriväljaku käitamiseks.
(2) Sertifitseerimisele kuulub lennuväli ja kopteriväljak:
1) mis on avatud rahvusvaheliseks lennuliikluseks;
2) mida kasutatakse ärilises lennutegevuses, üldlennunduses ning koolitus-, katse- ja kontroll-lendudeks (lennuoskuste tasemekontrollideks või lennuoskustestideks).
(3) Maa-ala kasutamine reisijate veoks, juhul kui lennu lähte- ja sihtkoht on samad, peab olema Lennuametiga kooskõlastatud.
§ 4. Sertifikaadi taotlemine
(1) Sertifikaadi taotleja esitab Lennuametile lisas 3 toodud vormikohase taotluse koos lõikes 2 nimetatud dokumentidega vähemalt 80 kalendripäeva enne lennuvälja või kopteriväljaku kasutuselevõtmist või olemasoleva sertifikaadi kehtivusaja lõppemist.
1) maa omandi- või kasutamisõigust tõendavad dokumendid;
2) juriidilisest isikust taotleja põhikiri või eraisikust taotleja CV;
3) kokkuvõte toimunud lennuintsidentidest (korduvtaotluse korral);
4) lennuvälja või kopteriväljaku käsiraamatu ja ohutusjuhtimise süsteemi käsiraamatu ajakohane versioon;
5) lennuvälja või kopteriväljaku lähiümbruse piirangupindade kaart;
6) lennutegevuse meteoroloogiaalase teenindamise juhend;
7) asjaomase lennuliiklusteenistusega sõlmitud koostöökokkulepe õhuruumi kasutamise kohta;
8) Eesti tsiviillennunduse julgestuskäsiraamatu nõuete täitmiseks kohaldatavaid meetmeid ja menetlusi kirjeldav julgestuskäsiraamat;
9) riigilõivu tasumist tõendav dokument.
(1) Taotlus vaadatakse Lennuametis läbi 30 kalendripäeva jooksul pärast taotluse registreerimist Lennuametis.
(2) Kui esitatud taotluses või dokumentides esineb puudusi või kui ei ole esitatud kõiki § 4 lõikes 2 nimetatud dokumente, teatab Lennuamet puudustest taotlejale hiljemalt 20 kalendripäeva jooksul taotluse registreerimisest ja annab taotlejale kuni 15 kalendripäeva aega puuduste kõrvaldamiseks. Nimetatud juhul loetakse taotlus esitatuks pärast parandatud taotluse või dokumentide registreerimist Lennuametis.
(3) Taotlus võidakse jätta läbi vaatamata, kui taotleja ei ole kõrvaldanud puudusi § 5 lõikes 2 nimetatud tähtajaks. Taotlejat teavitatakse taotluse läbi vaatamata jätmisest kirjalikult.
(1) Lennuamet annab sertifikaadi välja ja teavitab taotlejat kirjalikult sertifikaadi väljaandmise otsusest 10 kalendripäeva jooksul pärast lennuvälja või kopteriväljaku inspekteerimist, kui taotleja on tähtaegselt esitanud vormikohase taotluse ja vajalikud dokumendid vastavalt § 4 lõigetele 1 ja 2 ning on täidetud järgmised tingimused:
1) taotleja ning lennuvälja või kopteriväljaku personal omab pädevust lennuvälja või kopteriväljaku nõuetekohaseks käitamiseks ja hooldamiseks;
2) lennuväli või kopteriväljak, selle rajatised, teenistused ja seadmed vastavad käesoleva määruse lisades 5 ja 6 esitatud nõuetele.
3) taotlejal on nõuetele vastav lennuvälja või kopteriväljaku lennundusjulgestuse korraldus, sealhulgas julgestuskäsiraamat ning nõuetekohaselt tööle võetud ja koolitatud julgestuspersonal.
[Kehtetu – RT I, 08.07.2011, 2 - jõust. 11.07.2011]
(2) Lõikes 1 nimetatud tingimuste täitmist kontrollib Lennuamet taotluse ja esitatud dokumentide põhjal ning lennuvälja või kopteriväljaku inspekteerimise käigus.
(3) Sertifikaat antakse välja tähtajaliselt kehtivusajaga kuni kolm aastat.
§ 7. Sertifikaadi väljaandmisest keeldumine
(1) Taotlus jäetakse rahuldamata ja sertifikaadi väljaandmisest keeldutakse, kui § 6 lõikes 1 esitatud nõuded ja tingimused ei ole täidetud.
(2) Taotluse rahuldamata jätmise ning sertifikaadi väljaandmisest keeldumise otsusest teatab Lennuamet taotlejale kirjalikult 10 kalendripäeva jooksul pärast lennuvälja või kopteriväljaku inspekteerimist.
3. peatükk SERTIFIKAADI VÕI KÄITAMISTINGIMUSTE MUUTMINE, KEHTETUKS TUNNISTAMINE JA KEHTIVUSE PEATAMINE
§ 8. Sertifikaadi ja käitamistingimuste muutmine
(1) Sertifikaadi ja selle juurde kuuluvate käitamistingimuste muutmiseks esitatakse Lennuametile kirjalik taotlus, mis sisaldab § 4 lõikes 2 loetletud dokumente. Taotlus esitatakse vähemalt 80 kalendripäeva enne planeeritud muudatuste rakendamist.
(2) Taotluses puuduste esinemisel tuleb puudused kõrvaldada 30 kalendripäeva jooksul arvates puudustest teatamisest taotlejale. Puuduste mittekõrvaldamisel võidakse taotlus jätta läbi vaatamata. Taotluse läbi vaatamata jätmisest teavitab Lennuamet taotlejat kirjalikult.
(3) Enne otsuse tegemist sertifikaadi ja selle juurde kuuluvate käitamistingimuste muutmise kohta viib Lennuamet vajadusel läbi sertifikaati omava lennuvälja või kopteriväljaku käitaja (edaspidi käitaja) inspekteerimise.
(4) Otsuse sertifikaadi ja selle juurde kuuluvate käitamistingimuste muutmise kohta teeb Lennuamet 80 kalendripäeva jooksul arvates taotluse esitamisest.
(5) Sertifikaadi ja selle juurde kuuluvate käitamistingimuste muutmisel asendab Lennuamet varem välja antud sertifikaadi ja selle lisa uuega, tehes muudetava dokumendi paremas ülaservas numbrilisele järjestusele osutava märke «Muudatus nr …». Uuel dokumendil säilitatakse endine registreerimisnumber ja kehtivusaeg.
(1) Lennuamet võib sertifikaadi kehtetuks tunnistada või kehtivuse peatada, kui:
1) lennuväli või kopteriväljak ei vasta lennuohutusnõuetele;
2) käitajal on ebapiisav ohutusjuhtimise süsteem;
3) ohtliku olukorra õigeaegseks likvideerimiseks või õhusõidukite ohutuse tagamiseks kasutusele võetud meetmed ei ole tulemusi andnud;
4) käitajal on ebapiisavad tehnilised oskused või kvalifikatsioon ohutusalaselt kriitiliste tegevuste teostamiseks;
5) käitaja ei likvideeri või tal ei ole võimalik likvideerida lennuohutust negatiivselt mõjutavat olukorda;
6) käitaja on vastutustundetu, tahtlikult sooritanud nõuetele mittevastavaid tegevusi või seadnud valeandmete esitamisega ohtu lennuohutuse;
7) käitaja on rikkunud lennundusalaste õigusaktide sätteid;
8) käitaja on selgelt näidanud, et tema käideldav lennuväli või kopteriväljak on üldsusele kahjulik;
9) käitaja ei ole täitnud riiklikku järelevalvet teostava ametniku ettekirjutuses esitatut;
10) käitaja loobub sertifikaadist;
11) käitaja lennundusjulgestuse korraldus ei vasta nõuetele.
(2) Sertifikaadist loobumise korral peab käitaja sellest Lennuametit kirjalikult teavitama. Lennuamet tunnistab sertifikaadi kehtetuks käitaja poolt teatatud kuupäeva seisuga.
(3) Sertifikaadi kehtetuks tunnistamise või kehtivuse peatamise asjaoludest teavitab Lennuamet käitajat kirjalikult 10 kalendripäeva jooksul pärast lennuvälja või kopteriväljaku inspekteerimist. Sertifikaadist loobumise korral inspekteerimist läbi ei viida.
(4) Sertifikaadi kehtivus taastatakse selle peatamise korral pärast lõikes 1 nimetatud tingimuste äralangemist ja pärast lennuvälja või kopteriväljaku inspekteerimist.
4. peatükk KÄITAJA VASTUTUS JA KOHUSTUSED
§ 10. Sertifikaadist tulenev vastutus
Sertifitseeritud lennuvälja või kopteriväljaku sertifitseerimisnõuete ja käitaja kohustuste täitmise eest vastutab sertifikaadi omanik.
§ 11. Sertifikaadist tulenevad kohustused
Käitaja on kohustatud:
1) agama lennuvälja või kopteriväljaku ohutu käitamise vastavalt §-s 2 loetletud nõuetele ja juhendmaterjalidele ning käsiraamatus kirjeldatud protseduuridele;
2) tagama vajalikul hulgal pädeva personali olemasolu;
3) tagama koostöös lennuliiklusteenistusega lennuliikluse juhtimise lennuvälja või kopteriväljakuga seotud õhuruumis;
4) tagama aeronavigatsioonialase teabe edastamise, meteoroloogiaalase teeninduse ning lennundusjulgestuse;
5) tagama lennuvälja või kopteriväljaku käitamisel julgestuskäsiraamatus toodud meetodite ja menetluste kohaldamise;
6) viivitamata teatama kirjalikult Lennuametile kõigist kiireloomulistest muudatustest lennuvälja parameetrites, dokumentides või seadmetes, mis võivad mõjutada lennuohutust;
7) sertifikaadiga lubatavale lennutegevusele mittevastavate tingimuste avastamise korral rakendama lennuohutust tagavaid käitamise piiranguid ning teavitama sellest Lennuametit ja aeronavigatsioonilise teabe teenistuse (Aeronautical Information Service-AIS) osakonda;
8) teatama lennuohutust mõjutavatest juhtumitest Majandus- ja Kommunikatsiooniministeeriumi kriisireguleerimise osakonnale ning Lennuametile.
5. peatükk LENNUVÄLJA VÕI KOPTERIVÄLJAKU KÄSIRAAMAT
§ 12. Lennuvälja või kopteriväljaku käsiraamat
(1) Käsiraamatu sisu ja ülesehitus peab olema vastavuses lisas 4 esitatud käsiraamatu sisu ja struktuuriga.
(2) Käitaja peab käsiraamatu kooskõlastama Lennuametiga. Käsiraamat esitatakse kooskõlastamiseks sertifikaadi taotlemisel ja käsiraamatu muutmisel.
(3) Kooskõlastatud käsiraamatu kontrolleksemplar asub Lennuametis.
(4) Käitajal peab lennuväljal või kopteriväljakul olema vähemalt üks kooskõlastatud käsiraamatu eksemplar ning üks eksemplar käitaja põhitegevuskohas, kui see ei ole lennuväli või kopteriväljak.
(5) Käsiraamat tehakse kättesaadavaks lennuvälja või kopteriväljaku töötajatele ja koostööpartneritele.
(6) Lennuvälja või kopteriväljaku sertifikaadi kehtivusaja lõppemisel ajakohastatakse lennuvälja või kopteriväljaku käsiraamatut, mis esitatakse Lennuametile kooskõlastamiseks koos lennuvälja või kopteriväljaku sertifikaadi taotlusega.
§ 13. Käsiraamatu muutmine
(1) Käsiraamatu muutmiseks peab käitaja esitama vähemalt 30 kalendripäeva enne muudatuse planeeritavat rakendamist Lennuametile taotluse, milles on kavandatavad muudatused ning Lennuameti nõudmisel lisatud asjakohane riskianalüüs.
(2) Käsiraamatu muutmisest tuleb teatada, kui muutub:
1) lennuvälja või kopteriväljaku omanik või juhtimisstruktuur;
2) lennuvälja või kopteriväljaku kasutusala või käitamistingimused;
3) lennuvälja või kopteriväljaku tehnilised parameetrid;
4) eelnevalt Lennuametis kooskõlastatud eeskiri või protseduur.
(3) Kui käsiraamatus sisalduv informatsioon ei vasta tegelikkusele, tuleb vormistada sellekohane käsiraamatu muudatus.
(4) Lõikes 2 ja 3 nimetatud muudatustega seoses viib Lennuamet läbi inspekteerimise.
(5) Lennuameti poolt kooskõlastatud käsiraamatu muudatus on aluseks lennuvälja või kopteriväljaku sertifikaadi juurde kuuluvate käitamistingimuste muutmiseks.
6. peatükk ERANDITE TEGEMINE
§ 14. Käesoleva määruse sätetest erandite tegemine
(1) Kui lennuväli või kopteriväljak ei vasta mõnele 1944. aasta Chicago «Rahvusvahelise tsiviillennunduse konventsiooni» lisa 14 osas I «Lennuväljad» või osas II «Kopteriväljakud» toodud standardile või soovitatavale praktikale, teostab käitaja riskianalüüsi, mille tulemusena Lennuamet määrab tingimused ja protseduurid, mis on vajalikud standardites ja soovitatavas praktikas sätestatuga samaväärse ohutustaseme tagamiseks.
(2) Kui lõikes 1 nimetatud tingimusi ja protseduure on käitaja poolt arvestatud, võib Lennuamet teha erandi lõikes 1 nimetatud standardite ja soovitatava praktika kohta. Lennuamet teeb sertifikaadi lisale märke erandi kohta. Teave erandite kohta avaldatakse lennundusteabe kogumikus (Aeronautical Information Publication-AIP).
(3) Käitaja võib erandi tegemist taotleda nii sertifitseerimise käigus kui ka sertifikaadi kehtivusaja jooksul.
(4) Aeronavigatsioonilise teabe edastamise ja meteoroloogiaalase teenindus tagatakse lennuväljal ja kopteriväljakul, mille käitajale on väljastatud aeronavigatsiooniteenuse osutamise sertifikaat.
(5) Lennundusjulgestus tagatakse lennuväljadel ja kopteriväljakutel, kus toimub äriline lennutransport.
§ 15. Käsiraamatu sisu osas tehtavad erandid
Lennuamet võib käitajale teha käsiraamatu 5. peatüki sätete täitmise osas erandeid, välja arvatud käesoleva määruse § 3 lõikes 2 loetletud sertifitseeritavate lennuväljade ja kopteriväljakute suhtes.
§ 16. Erisäte
Peatükk 5 jõustub 2005. aasta 24. novembril.
Lisa 5 Nõuded lennuväljale
Lisa 6 Nõuded kopteriväljakule


§ 12 Katastrimõõdistamine ja katastriüksuse registreerimine maakatastris
§ 13 Linna- või vallavalitsuse toimingud
§ 16 Erastamisotsuse kättetoimetamine
§ 20 Aruanne soodustuste rakendamisest
3 Ostu-müügilepingu sõlmimine
RT I, 12.12.2017, 17
(1) Paragrahvis 1 nimetatud maa erastamist korraldab Maa-amet (edaspidi erastamise korraldaja).
(1) Vaba maa plaani koostamiseks kannab linna- või vallavalitsus vaba maa tükkide piirid võimalikult kaasaegse situatsiooniga kaardile või ortofotole, mille mõõtkava on 1:10 000 või suurem. Maatükkide piirid määratakse, arvestades maa efektiivse kasutamise, planeeringu ja maakorralduse nõudeid. Plaan koostatakse kahes identses eksemplaris. Plaani võib koostada ka elektrooniliselt.
(1) Vaba maa plaani ja maatükkide registreerimise lehe üks eksemplar jääb omavalitsusse avalikuks tutvumiseks, teine esitatakse erastamise korraldajale. Juhul kui vabade maade plaan koostati elektrooniliselt, tehakse plaanist vähemalt kaks väljatrükki, millest üks jääb omavalitsusse avalikuks tutvumiseks ning teine esitatakse erastamise korraldajale.
(2) Kui erastamise korraldaja leiab, et vaba maa plaani või maatükkide registreerimise lehe koostamisel ei ole järgitud õigusaktides sätestatud nõudeid, sealhulgas kehtestatud planeeringuid, tagastab ta plaanid ja registreerimise lehe linna- või vallavalitsusele koos omapoolsete märkustega, määrates puuduste kõrvaldamise tähtaja. Kui erastamise korraldaja tagastab plaanid ja maatükkide registreerimise lehe puuduste kõrvaldamiseks, peab linna- või vallavalitsus lõpetama plaanide ja maatükkide registreerimise lehe avaliku väljapaneku, teatades sellest paragrahvi 5 lõikes 1 sätestatud korras, kõrvaldama puudused ning korraldama plaanide ja maatükkide registreerimise lehe uue avaliku väljapaneku, teatades sellest paragrahvi 5 lõikes 1 sätestatud korras. Eelmises lauses sätestatud korras toimib kohalik omavalitsus ka juhul, kui pärast vaba maa plaanide ja maatükkide registreerimise lehe avalikustamist avastab puudused kohalik omavalitsus.
(3) Esitatud plaani ja maatükkide registreerimise lehe alusel võib erastamise korraldaja algatada katastrimõõdistamise või katastriüksuse piiride määramise kaardimaterjalil ning see viiakse läbi maakatastriseaduse ja selle alusel kehtestatud korra kohaselt.
(4) Kui erastamise korraldajale esitatud vaba maa plaanil on vabasid metsamaatükke, mille suurus ületab «Maareformi seaduse» paragrahvi 232 lõikes 5 sätestatud piirmäärasid, algatatakse nende maatükkide osas katastrimõõdistamine või katastriüksuse piiride määramine kaardimaterjalil pärast paragrahvi 7 lõikes 2 sätestatud toimingute teostamist.
(5) Katastrimõõdistamise või katastriüksuse piiride määramise kaardimaterjalil võib erastamise korraldaja algatada ka lõigetes 3 ja 4 sätestatust hiljem.
(1) Linna- või vallavalitsus teatab vaba maa plaani ja maatükkide registreerimise lehe avalikust väljapanekust maakonnalehes, viimase puudumisel vähemalt ühes üleriigilise levikuga päevalehes. Teade peab sisaldama andmeid vähemalt plaanide ja registreerimise lehe väljapaneku koha, alguse ja kestuse kohta.
(3) Vaba maa erastamise avaldus esitatakse erastatava maa asukohajärgsele linna- või vallavalitsusele hiljemalt ühe kuu jooksul vaba maa plaanide ja maatükkide registreerimise lehtede avalikustamise lõpptähtpäevale järgnevast päevast arvates. Põllumajandusliku tootmisega või metsamajandusega tegelejad võivad esitada kas ühe avalduse kõikide erastamiseks taotletavate maatükkide kohta või ka eraldi avaldused iga maatüki kohta. Juhul kui nimetatud isikud tegelevad põllumajandusliku tootmisega või metsamajandusega mitme kohaliku omavalitsusüksuse haldusterritooriumil, on neil õigus esitada vaba maa erastamise avaldusi mitmele taotletava maa asukohajärgsele linna- või vallavalitsusele. Avalduse võib saata ka tähitud kirjaga. Linna- või vallavalitsus on kohustatud esitatud avaldused registreerima.
(7) Kui avaldajal ei ole võimalik lisada lõikes 6 nimetatud dokumenti, tuleb avalduses näidata põhjus, miks ei ole võimalik nimetatud dokumenti lisada. Esitamata jäänud dokument esitatakse hiljemalt 10 päeva jooksul linna- või vallavalitsuse poolt vastava nõude esitamise päevast arvates.
(1) Linna- või vallavalitsus koostab vaba maa erastamise taotlejate nimekirja. Nimekirja kantakse kõik tähtaegselt vaba maa erastamise avalduse ja hiljemalt paragrahvi 6 lõikes 7 nimetatud tähtaja jooksul äriregistris registreerimist tõendava dokumendi esitanud isikud.
(2) Avalikustamisele kuuluva vaba metsamaa erastamise taotlejate nimekirja ja plaani koostamiseks selgitab linna- või vallavalitsus välja lõikes 1 nimetatud isikute arvu ning lähtudes erastamisele kuuluva vaba metsamaa pindalast ja maakorralduse nõuetest määrab keskmise ühele taotlejale erastatava metsamaa pindala. Juhul kui avalikuks tutvumiseks väljapandud metsamaatükid on suuremad «Maareformi seaduse» § 232 lõikes 5 sätestatud piirmäärast, peab linna- või vallavalitsus, arvestades maakorralduse nõudeid, jagama nimetatud maatükid koostöös vastava maatüki erastamiseks avalduse esitanud ja lõikes 1 nimetatud tingimustele vastavate isikutega. Jagamisel tekkinud maatükid nummerdatakse uuesti, kusjuures jagamise käigus tekkinud maatükkide numbrid koosnevad soovitavalt jagatud maatüki numbrist esialgsel plaanil ja sellele lisatud araabia numbrist ülemise indeksina. Lõike teises lauses nimetatud isikutel on linna- või vallavalitsuse poolt määratud vähemalt 20-päevase tähtaja jooksul õigus esitada avaldus, milles märgitakse jagamise käigus tekkinud taotletava maatüki number. Kui avalikuks tutvumiseks väljapandud metsamaatükid vastavad «Maareformi seaduse» § 232 lõikes 5 sätestatud piirmääradele või on nimetatud määradest väiksemad, siis neid maatükke täiendavalt ei jagata.
(1) Kõigil isikutel, kellel on vastuväiteid erastamise taotlejate nimekirja kantud isikute vastavuse kohta «Maareformi seaduses» sätestatud nõuetele või nimekirja täielikkuse või korrektsuse kohta või muude asjaolude kohta, on õigus 10 päeva jooksul vaba maa erastamise taotlejate nimekirja avalikustamise kuupäevast arvates esitada kirjalik kaebus linna- või vallavalitsusele. Kaebusi võib saata ka tähitud kirjaga. Linna- või vallavalitsus on kohustatud registreerima esitatud kaebused.
(3) Kaebused vaatab läbi linna- või vallavolikogu. Linna- või vallavolikogul on õigus jätta läbi vaatamata anonüümsed ja määratud tähtajast hiljem esitatud kaebused. Iga kaebuse kohta võetakse vastu otsus. Vastuvõetud otsusest informeeritakse kaebuse esitajat kirjalikult.
(1) Pärast kõigi kaebuste läbivaatamist kinnitab linna- või vallavolikogu oma otsusega vaba maa erastajate nimekirja. Nimekirja võib kinnitada osade kaupa vastavalt maa erastajate selgumisele. Nimekirja kantakse isikud, kes vastavad «Maareformi seaduse» paragrahvi 231 lõikes 2 ja paragrahvi 232 lõikes 2 sätestatud vaba maa erastamise õigust omava isiku tingimustele. Eelmises lauses nimetatud tingimustele mittevastavate, vaba maa erastamise avalduse esitanud isikute kohta teeb linna- või vallavolikogu motiveeritud otsuse nimekirja kandmisest keeldumise kohta.
(3) Kui ühe maatüki erastamiseks on avalduse esitanud mitu isikut, kontrollib linna- või vallavolikogu nende vastavust seaduses sätestatud vaba maa erastamise õigust omava isiku tingimustele. Nimetatud tingimustele vastavatele isikutele määrab linna- või vallavolikogu vähemalt ühekuulise tähtaja kokkuleppe sõlmimiseks, kusjuures ühesugust tähtaega rakendatakse kõigi kokkuleppemenetluste puhul.
(5) Kui linna- või vallavolikogu poolt määratud tähtpäevaks kirjalikku kokkulepet ei esitata või kui kokkuleppele ei ole alla kirjutanud kõik isikud, kellele ettepanek tehti, otsustab linna- või vallavolikogu «Maareformi seaduse» paragrahvi 231 lõikes 5 ja paragrahvi 232 lõikes 5 sätestatust lähtudes kas ühe isiku eelistamise või suulise enampakkumise korraldamise. «Maareformi seaduse» jõustumisest arvates kauem põllumajandusliku tootmisega tegelenud isiku määramisel lähtutakse füüsiliste isikute puhul «Eesti NSV taluseaduse» alusel või sellega võrdsustatud korras maa kasutamiseks andmise otsuse vastuvõtmise kuupäevast ja juriidiliste isikute puhul juriidilise isiku «Ettevõtteregistris» või «Äriregistris» registreerimise kuupäevast. Enne «Maareformi seaduse» jõustumist maakasutusõiguse saanud füüsilised isikud ja «Ettevõtteregistrisse» kantud juriidilised isikud loetakse põllumajandusliku tootmisega tegelejateks «Maareformi seaduse» jõustumisest arvates.
(6) Vaba maa erastajate nimekirja ei kanta isikuid, kes juba omavad vaba maa erastamise õigust «Maareformi seaduse» paragrahvi 231 lõikes 5 ja paragrahvi 232 lõikes 5 sätestatud piirmäära ulatuses. Isik loetakse vaba maa erastamise õigust omavaks tema linna- või vallavolikogu poolt vaba maa erastajate nimekirja kandmisest või vaba maa erastamiseks korraldatud enampakkumisel paragrahvi 11 lõikes 7 sätestatud korras võitjaks tunnistamisest.
(7) Enampakkumisele minevate maatükkide osas kinnitab linna- või vallavolikogu erastajate nimekirja pärast enampakkumise tulemuste selgumist, kusjuures nimekirjas märgitakse, et nimekiri on kinnitatud enampakkumise tulemuste alusel ja lisatakse iga maatüki enampakkumisel kujunenud hind.
(8) Linna- või vallavolikogu poolt kinnitatav nimekiri peab sisaldama vähemalt «Maareformi seaduse» paragrahvi 231 lõikes 3 ja paragrahvi 232 lõikes 3 sätestatut, andmeid erastaja postiaadressi kohta ning märget selle kohta, kas erastaja on põllumajandusliku tootmisega tegeleja või metsamajandusega tegeleja. Kinnitatud nimekiri esitatakse erastamise korraldajale.
(9) Vaba maa erastamise õigust omav isik, kes on taotlenud vaba maa erastamist «Maareformi seaduse» paragrahvi 231 lõikes 5 või paragrahvi 232 lõikes 5 sätestatud piirmäärast suuremas ulatuses, on kohustatud viivitamatult pärast seda, kui talle on saanud teatavaks, et ta on linna- või vallavolikogu otsusega vaba maa erastajate nimekirja kantud «Maareformi seaduse» paragrahvi 231 lõikes 5 või paragrahvi 232 lõikes 5 sätestatud piirmäära ulatuses, teatama sellest linna- või vallavolikogule ning loobuma seaduses sätestatud piirmäärasid ületava vaba maa erastamisest.
(2) Linna- või vallavalitsusel on õigus kehtestada enampakkumisest osavõtjatele osavõtutasu. Osavõtutasu tagastatakse üksnes juhul, kui enampakkumine nurjus osavõtjatest mitteolenevatel põhjustel. Vaba maa erastamiseks läbiviidaval enampakkumisel tagatisraha ei määrata.
(3) Linna- või vallavalitsus teatab enampakkumise korraldamisest enampakkumisel osalemise õigust omavatele isikutele tähitud kirjaga vähemalt üks kuu ette. Kirjas peavad sisalduma andmed enampakkumise toimumise täpse koha ja aja, samuti enampakkumise objektiks oleva maa suuruse ja enampakkumise alghinna kohta ning juhul, kui on kehtestatud osavõtutasu, siis ka selle suuruse ja tasumise korra kohta. Kirjale lisatakse enampakkumise objektiks oleva maatüki plaani kinnitatud koopia.
(1) Enampakkumise läbiviimiseks moodustab linna- või vallavalitsus vähemalt kolmeliikmelise komisjoni ning määrab komisjoni esimehe. Enampakkumise komisjon kontrollib enne pakkumismenetluse juurde asumist enampakkumisest osa võtta soovivate isikute õigust osaleda enampakkumisel (sealhulgas esindajate volitusi). Isik, kes enampakkumise toimumise päevaks linna- või vallavolikogu poolt vastuvõetud vaba maa erastajate nimekirja kandmise otsuse alusel juba omab õigust erastada vaba maad «Maareformi seaduse» paragrahvi 231 lõikes 5 või paragrahvi 232 lõikes 5 sätestatud piirmäära ulatuses, ei oma õigust osaleda enampakkumisel. Enampakkumisel osalemise õigust omavad isikud registreeritakse ja neile antakse registreerimisnumber, mille all nad teevad pakkumisi enampakkumise lõpuni.
§ 12. Katastrimõõdistamine ja katastriüksuse registreerimine maakatastris
(3) Katastripidaja teatab linna- või vallavalitsusele katastriüksuse üldpindala ja kõlvikute pindalad ning edastab väljavõtte katastrikaardist.
(5) Kui vaba maa erastaja määramiseks korraldatakse enampakkumine, saadab erastamise korraldaja kasvava metsa maksumuse määramise akti kinnitatud koopia linna- või vallavalitsusele.
§ 13. Linna- või vallavalitsuse toimingud
(2) Linna- või vallavalitsus edastab lõikes 1 nimetatud otsuse koos maa erastamise menetluses koostatud ja kogutud dokumentidega erastamise korraldajale. Kasutusse andmise korraldaja kontrollib dokumentide õigusaktidele vastavust ning edastab seejärel katastripidajale linna- või vallavalitsuse otsuse ja esitab taotluse katastriüksuse registreerimiseks.
(1) Pärast katastriüksuse maakatastris registreerimist kontrollib erastamise korraldaja maa erastamiseks esitatud dokumentide ja andmete õigsust.
§ 16. Erastamisotsuse kättetoimetamine
Erastamise korraldaja otsus toimetatakse erastajale kätte vastavalt „Maareformi seaduse” paragrahvis 381 sätestatule.
(2) «Maareformi seaduse» paragrahvi 223 lõike 9 alusel maa müügihinna vähendamiseks esitatakse avaldus erastamise korraldajale ja enammakstud summa tagastamiseks või väljaostuvõla kustutamiseks Rahandusministeeriumile või valdkonna eest vastutava ministri määratud Rahandusministeeriumi valitsemisala asutusele. Avalduses märgitakse, millise kinnistu väljaostuvõla kustutamist või müügihinna vähendamist millises ulatuses taotletakse, ning kinnitatakse, et kumbki vanematest ei ole kasutanud väljaostuvõla kustutamise või müügihinna vähendamise õigust selle lapse eest. Taotlusele lisatakse lapse sünnitunnistuse kinnitatud koopia. Kui avalduse esitaja või teine lapsevanem on osaliselt kasutanud lapse sünnist tulenevat väljaostuvõla kustutamise või müügihinna vähendamise õigust, peab avaldaja oma avalduses näitama, millise maatüki väljaostuvõlg millises ulatuses on kustutatud või millise maatüki müügihinda on vähendatud, ning avaldusele tuleb lisada väljaostuvõla kustutamise otsuse või vastava lepingu kinnitatud koopia.
(3) «Maareformi seaduse» paragrahvi 223 lõikes 9 sätestatud soodustuse rakendamiseks juhul, kui erastatava maa omandamiseks on ostu-müügileping sõlmitud, langetab Rahandusministeerium või valdkonna eest vastutava ministri määratud Rahandusministeeriumi valitsemisala asutus esitatud dokumentide põhjal otsuse maa väljaostuvõla kustutamise kohta. Otsus sisaldab viite lepingule (sõlmimise kuupäev, ostja nimi, väljaostuvõla suurus jms), mille alusel väljaostuvõlg tekkis, ja väljaostuvõla kustutamise põhimõtted (millises ulatuses, milliste maksetähtaegade osas jne). Kui väljaostuvõlg on väiksem kui 1600 eurot, näidatakse otsuses ära ka kustutussumma kasutamata osa. Väljaostuvõla kustutamist alustatakse järelmaksugraafikus fikseeritud viimasest maksetähtajast. Otsus tehakse teatavaks väljaostuvõla kustutamist taotlenud isikule.
(2) «Maareformi seaduse» paragrahvi 223 lõike 10 alusel maa müügihinna vähendamiseks esitatakse avaldus erastamise korraldajale ja enammakstud summa tagastamiseks või väljaostuvõla kustutamiseks Rahandusministeeriumile või valdkonna eest vastutava ministri määratud Rahandusministeeriumi valitsemisala asutusele. Avalduses märgitakse, millise kinnistu väljaostuvõla kustutamist või müügihinna vähendamist millises ulatuses taotletakse, ning kinnitatakse, et teine neid lapsi kasvatav ja ülal pidav isik ei ole kasutanud väljaostuvõla kustutamise või müügihinna vähendamise õigust nende laste eest. Taotlusele lisatakse laste sünnitunnistuste kinnitatud koopiad või lapsendamist tõendavad dokumendid. Kui avalduse esitaja või teine samade laste kasvatamise ja ülalpidamisega tegelev isik on osaliselt kasutanud laste kasvatamisest ja ülalpidamisest tulenevat väljaostuvõla kustutamise või müügihinna vähendamise õigust, peab avaldaja oma avalduses näitama, millise maatüki väljaostuvõlg millises ulatuses on kustutatud või millise maatüki müügihinda on vähendatud, ning avaldusele tuleb lisada väljaostuvõla kustutamise otsuse või vastava lepingu kinnitatud koopia.
(2) Enammakstud summa tagastamiseks esitab isik vastava avalduse Rahandusministeeriumile või valdkonna eest vastutava ministri määratud Rahandusministeeriumi valitsemisala asutusele. Avalduses näidatakse ära, millise maatüki eest enammakstud summa tagastamist soovitakse. Lisaks peab avaldus sisaldama paragrahvi 17 lõikes 2 või paragrahvi 18 lõikes 2 nimetatud andmeid ja avaldusele peavad olema lisatud eelnimetatud sätetes märgitud dokumendid.
§ 20. Aruanne soodustuste rakendamisest
Vastavalt erastamisest laekuva raha kasutamise seaduse paragrahvi 10 lõikele 9 esitab erastamise korraldaja aruandeid maa müügihinna vähendamise kohta ja valdkonna eest vastutava ministri määratud Rahandusministeeriumi valitsemisala asutus aruandeid väljaostuvõla kustutamise kohta.
3. jaotis Ostu-müügilepingu sõlmimine
Veaparandus - Parandatud ilmne ebatäpsus, jaotise number, mis oli ekslikult 1 muudetud numbriks 3, Riigi Teataja seaduse § 10 lõike 4 alusel.
4) ilma hüpoteegipidaja loata mitte raiuda kasvavat metsa erastataval maal, millele seatakse erastamisel tekkinud nõuete täitmise tagamiseks Eesti Vabariigi kasuks hüpoteek. Loa taotlemiseks tuleb esitada hüpoteegipidajale või tema volitatud esindajale metsateatis ja metsamajandamiskava;
(6) Järelevalvet järelmaksu tasumise üle teostab Rahandusministeerium või valdkonna eest vastutava ministri määratud Rahandusministeeriumi valitsemisala asutus.
(2) Lõikes 1 nimetatud kulude hüvitamine toimub pärast linna- või vallavolikogu poolt kinnitatud vaba maa erastajate nimekirjade esitamist erastamise korraldajale. Kulud hüvitatakse linna- või vallavalitsuse vastava avalduse ja arve alusel. Avalduses peab linna- või vallavalitsus näitama, kui suures ulatuses 22. märtsiks 1999. a riigi maakatastris registreerimata kohaliku omavalitsuse haldusterritooriumist vabade maade väljaselgitamise eest hüvitust taotletakse. Kulude hüvitamine võib toimuda etapiti vastavalt vaba maa erastajate nimekirjade kinnitamisele.
(4) Kui vabade maade väljaselgitamise tööd tellib linna- või vallavolikogu või linna- või vallavalitsuse nõusolekul erastamise korraldaja, siis kohalikule omavalitsusele hüvitust ei maksta. Eelmises lauses sätestatu kehtib ka juhul, kui vabade maade väljaselgitamise õigus on üle antud «Maareformi seaduse» paragrahvi 38 lõike 2 punktis 6 sätestatud korras.
(1) Kinnisasja võõrandamisel, millele vaba maa erastamise käigus tekkinud nõuete täitmise tagamiseks on Eesti Vabariigi kasuks seatud hüpoteek, on hüpoteegipidajal õigus anda nõusolek vaba maa erastamisel tekkinud väljaostuvõla ülekandmiseks kinnisasja omandajale.
(3) Hüpoteegipidajal on võla ülekandmise nõusoleku andmiseks õigus nõuda kinnisasja omandajalt eelmise majandusaasta tuludeklaratsiooni, Maksuameti õiendit maksuvõlgade puudumise kohta või teisi maksevõimet tõendavaid dokumente.


Sõidukitega seotud maksuarvestus | Maksu- ja Tolliamet
Avaleht Äriklient Registreerimine, ettevõtlus Alustavale ettevõtjale Sõidukitega seotud maksuarvestus
Sõidukitega seotud maksuarvestus
Erisoodustuse maksustamise eesmärgiks on maksustada võrdselt töötajale nii rahaliselt kui mitterahaliselt antavad hüved. Oluline on märkida, et erisoodustusena maksustatakse just töötaja rahaline tulu, mitte tööandja kulu. Seega võib mõnikord juhtuda, et tööandja ei olegi (otsest) kulutust teinud, kuid erisoodustus on siiski antud ja maksukohustus tekkinud.
Lähemalt saate lugeda juhendist „Erisoodustuse tekkimine tööandja sõidukitelt (v.a sõiduauto)".
Tööandja sõiduauto erisoodustuse maksustamise kord
Alates 1. jaanuarist 2018 tekkis erisoodustus tööandja sõiduauto erasõitudeks kasutamise võimaldamisel. See tähendab, et enam ei ole oluline tööandja sõiduauto kasutamine erasõitudeks, vaid sõiduauto kasutamise võimaldamine. Samuti ei ole enam oluline tööandja sõiduauto kasutamisel erasõitude hüvitamine, sest see ei muuda erisoodustuse maksustamist.
Tööandja sõiduautode (M1- ja M1G-kategooria sõidukite) puhul on seadusandja maksukohustuse arvutamiseks kehtestanud erireeglid. Põhjuseks on asjaolu, et tööandja sõiduauto töötajale kasutada andmine on väga levinud ning maksukohustuse arvutamine vara kasutada andmise üldreeglite kohaselt oleks maksumaksjale liialt koormav.
Alates 1. jaanuarist 2018 on erisoodustuse hind:
uuel sõiduautol 1,96 eurot kW kohta kuus ja
üle 5 aasta vanusel sõiduautol 1,47 eurot kW kohta kuus.
Sõiduauto mootori võimsuse (kW) leiab Maanteeameti liiklusregistrist või sõiduauto registreerimistunnistuselt (tehnilisest passist).
Samuti on erisoodustuse hind võimalik arvutada kilovatipõhiselt ka kaubiku (N1-kategooria sõiduki) puhul, mida tööandja võimaldab kasutada erasõitudeks.
Alates 1. jaanuarist 2018 ei ole enam võimalik erasõite hüvitada arvestuse alusel. Seetõttu ei ole vajalik ka sõidupäeviku pidamine. Samas kui tööandja tahab tõendada sõiduauto kasutamist üksnes ettevõtluses ja töösõitude tarbeks, siis on võimalik sõidupäevikut pidada (nt elektroonilist GPS-sõidupäevikut vm).
Kui on tõendatud, et tööandja võimaldab sõiduautot kasutada üksnes töösõitudeks, siis erisoodustust ei teki.
Kui tööandja sõiduautot ei ole võimalik kasutada erasõitudeks, siis tuleb tööandjal sellest Maanteeametit teavitada. Sellisel juhul ei pea tasuma ka erisoodustusmaksu.
Maanteeametit tuleb teavitada M1-kategooria sõidukite, st sõiduautode, üksnes töösõitudeks kasutamise võimaldamisest. N1-kategooria sõiduki (kaubiku) kasutamise osas Maanteeametit teavitada ei tule.
Lisainfo leiate veebilehelt „Erisoodustuse tekkimine tööandja sõidukitelt (v.a sõiduauto)".
Erisoodustuse maksukohustuse arvutamine ja deklareerimine
Alates 1. jaanuarist 2018 muutus erisoodustuse hind soodsamaks väiksema mootori võimsusega autode (kuni 130 kW) ja kallimaks suurema mootori võimsusega autode (üle 130 kW) puhul.
Erisoodustuse maksukohustus kujuneb:
uue auto puhul 1,30 eurot ühe kW kohta kuus:
tulu- ja sotsiaalmaks 1,96 eurolt:
tulumaksukohustus: 1,96 × 20/80 = 0,49 eurot
sotsiaalmaksukohustus: (1,96 + 0,49) × 33% = 0,81 eurot
seega kokku maksukohustus: 0,49 + 0,81 = 1,30 eurot;
üle 5 aasta vanuse auto puhul 0,97 eurot ühe kW kohta kuus:
tulu- ja sotsiaalmaks 1,47 eurolt.
Erisoodustuse maksumus arvutatakse sõiduauto võimsuse järgi:
1,96 eurot kW kohta või
kui sõiduauto on vanem kui 5 aastat, siis 1,47 eurot kW kohta.
Uue 190 kW võimsusega sõiduauto puhul on:
erisoodustuse hind: 1,96 × 190 = 372,40 eurot ning
sellelt arvutatud maksukohustus on 246,72 eurot:
tulumaksukohustus: 372,40 × 20/80 = 93,10 eurot ja
sotsiaalmaksukohustus: (372,40 + 93,10) × 33% = 153,62 eurot,
seega kokku maksukohustus: 93,10 + 153,62 = 246,72 eurot.
Uue 90 kW võimsusega sõiduauto puhul on:
erisoodustuse hind: 1,96 × 90 = 176,40 eurot ning
sellelt arvutatud maksukohustus on 116,87 eurot (tulu- ja sotsiaalmaks).
Erisoodustuse deklareerimine ei muutu ja tööandja sõiduauto erisoodustus deklareeritakse maksudeklaratsiooni vormi TSD lisal 4 iga järgneva kuu 10. kuupäevaks. Erisoodustuse maksukohustus tasutakse tavapäraselt TSD alusel.
Ettevõtluses kasutatava sõiduauto soetamisel või kasutuslepingu alusel kasutamisel ning selle sõiduauto tarbeks kaupade ja teenuste saamisel arvatakse üldjuhul arvestatud käibemaksust maha 50% sisendkäibemaksu. Sisendkäibemaksu maha arvamise piirang kehtib M1-kategooria (sh M1G) sõidukile, mille täismass ei ületa 3500 kilogrammi ja millel lisaks juhiistmele ei ole rohkem kui kaheksa istekohta.
Lähemalt lugege veebilehelt „Sõiduautodega seotud käibemaksuarvestus".
Sõiduautode deklareerimine käibedeklaratsioonil
Käibemaksukohustuslane peab teavitama maksuhaldurit ettevõtte sõiduautode kasutusest käibedeklaratsioonis (vormi KMD lahtrid 5.3 ja 5.4) (käibemaksuseaduse (KMS) § 30 lõige 6).
Vormi KMD lahter 5.3
Vormi KMD lahtris 5.3 märgitakse KMS § 30 lõike 4 punktides 3–5 sätestatud tingimustele vastavate sõiduautode arv ehk sõiduautode arv, mida kasutatakse eranditult vaid ettevõtluse jaoks või peamiselt tasuliseks sõitjateveoks või õppesõiduks.
Eraldi tuleb välja tuua ka sellise sõiduauto soetamisel ning sellise sõiduauto tarbeks kaupade ja teenuste saamisel mahaarvatav käibemaks.
Üldjuhul on sisendkäibemaksu õigus maha arvata 100%-liselt.
Kui maksukohustuslasel on lisaks maksustatavale käibele ka maksuvaba käive, siis tuleb sisendkäibemaksu arvestamisel arvestada ka maksustatava käibe osatähtsust kogu käibes.
Vormi KMD lahter 5.4
Vormi KMD lahtris 5.4 märgitakse sõiduautode arv, mida kasutatakse nii ettevõtluses kui ka mitteettevõtluses. See tähendab, et märgitakse selliste sõiduautode arv, mis ei vasta KMS § 30 lõikes 4 sätestatud tingimustele ja sellise sõiduautoga seotud kuludelt arvestatud sisendkäibemaksusumma.
Üldjuhul on nii ettevõtluses kui ka mitteettevõtluses kasutatavate sõiduautodega seotult õigus maha arvata 50% sisendkäibemaksust.
Mahaarvatav osa võib olla erandjuhul ka väiksem kui 50%. Seda juhul, kui ettevõtlus isiku kogutegevuses moodustab väiksema osa kui 50% (nt mittetulundusühingud).
Kui maksukohustuslasel on lisaks maksustatavale käibele ka maksuvaba käive, siis vähendatakse mahaarvatavat sisendkäibemaksu osa vastavalt maksustatava ja maksuvaba käibe osatähtsusele.
Vastavas lahtris tuleb deklareerida ka sõiduautod, mida ei ole reaalselt selles maksustamisperioodis kasutatud (näiteks sõiduauto oli remondis). Sõiduauto tuleb deklareerida selles lahtris, mis vastab sõiduauto kasutamise eesmärgile. Kui sõiduauto on põhimõtteliselt kasutuses nii ettevõtluses kui ka eratarbimises, siis märgitakse selle sõiduautoga seotud andmed lahtris 5.4.
Lahtrites 5.3 ja 5.4 ei deklareerita sõiduautosid, mis on soetatud müügiks või kasutuslepingu alusel kasutusse andmiseks, kui neid sõiduautosid ise kasutusele ei võeta.
Kui sõiduauto loeti soetamisel ainult ettevõtluses kasutatavaks ja arvati ostuhinnalt sisendkäibemaks maha täies ulatuses, kuid kahe aasta jooksul arvates selle soetamisest või müügiks soetatud sõiduauto enda ettevõtluses kasutusele võtmisest hakatakse seda kasutama ka isiklikeks sõitudeks, siis:
kui sõiduauto soetati 2018. aastal või soetatakse hiljem – tuleb vähendada sõiduauto soetamisel mahaarvatud sisendkäibemaksu soetamise kuu käibedeklaratsioonis;
kui sõiduauto on soetatud enne 2018. aastat – tuleb vähendada sõiduauto soetamisel mahaarvatud sisendkäibemaksu 2018. a jaanuari käibedeklaratsioonis.
Soetamisel mahaarvatud sisendkäibemaksu korrigeerimisel loetakse selline sõiduauto kogu esimese kahe kasutusaasta jooksul osaliselt ettevõtluses kasutatavaks, sõltumata selle tegelikust ettevõtluses kasutamise osatähtsusest esimese kahe aasta üksikutel kuudel.
Kui üksnes ettevõtluses kasutatava sõiduauto kasutusotstarve muutub ning sõiduautot hakatakse kasutama ka muul kui ettevõtluse eesmärgil, siis rakendub sellise sõiduauto osas sisendkäibemaksu maha arvamise piirang 50%. Piirangust tuleb lähtuda vähemalt üks aasta (12 kuud) sõiduauto kasutusotstarbe muutmise maksustamisperioodi algusest arvates, olenemata asjaolust, kas sõidukit kasutati kõik need kuud osaliselt eratarbimises või mõni kuu ka eranditult ettevõtluse eesmärgil.
Näiteks kui isik on algselt teavitanud, et kasutab sõidukit vaid ettevõtluse jaoks ning näiteks juunis 2017 võtab selle sõiduauto kasutusele ka eratarbeks, siis saab ta selle sõiduautoga seonduvatelt kuludelt sisendkäibemaksu maha arvata 50 protsendi ulatuses kuni maini 2018 (kaasa arvatud), sõltumata asjaolust, kas ta seda sõiduautot kasutab vaid ettevõtluse jaoks või mitte. Aastane piirang sisendkäibemaksu maha arvamise osas kehtib ka sõltumata sellest, milline on Maanteeameti liiklusregistris sõidukite andmebaasis tehtav märge.
Kuna käibemaksuseaduse muudatus jõustus 1. jaanuaril 2018, siis tehakse sisendkäibemaksu ümberarvestus 2018. a jaanuari käibedeklaratsioonis, vähendades lahtrites 5, 5.2 (kui põhivarana arvel) ja 5.3 algul deklareeritud mahaarvatavat sisendkäibemaksu 2000 euro võrra (50% 4000 eurost on 2000 eurot).
Kuna jooksvate kulude sisendkäibemaksu tagasiulatuvalt ümber ei arvestata, siis jääb sõiduauto ja sellega seotud kulude sisendkäibemaks, sealhulgas ka soetamisel mahaarvatud sisendkäibemaks (hoolimata korrigeerimisest), kuni 2018. a juunini käibedeklaratsiooni lahtrisse 5.3.
Sõiduauto soetatakse detsembris 2018 käibemaksuta hinnas 20 000 eurot ja soetamisel arvatakse maha 100% sisendkäibemaksust (4000 eurot). 2019. a juunis hakatakse sõiduautoga tegema ka erasõite – seega ei ole täidetud nõue kasutada sõiduautot vähemalt kahe aasta jooksul üksnes ettevõtluses.
Sisendkäibemaksu ümberarvestus tuleb teha 2018. a detsembri käibedeklaratsioonis, vähendades lahtrites 5, 5.2 (kui põhivarana arvel) ja 5.3 deklareeritud mahaarvatavat sisendkäibemaksu 2000 euro võrra (50% 4000 eurost on 2000 eurot).
Kuna jooksvate kulude sisendkäibemaksu tagasiulatuvalt ümber ei arvestata, siis jääb sõiduauto ja sellega seotud kulude sisendkäibemaks, sealhulgas ka soetamisel mahaarvatud sisendkäibemaks (hoolimata korrigeerimisest), kuni 2019. a maini käibedeklaratsiooni lahtrisse 5.3.
Kui sõiduautot hakatakse kasutama erasõitudeks, siis alates 1. jaanuarist 2018 saab ühe aasta jooksul alates erasõitudeks kasutusele võtmise kuust sõiduautoga seotud jooksvatelt kuludelt sisendkäibemaksu maha arvata mitte rohkem kui 50% sõltumata sellest, kas sõiduautoga ka selle üheaastase perioodi järgmistel kuudel erasõite tehakse või mitte; maksuvaba käive ja mitteettevõtlus (näiteks MTÜ või FIE puhul) võib mahaarvamise protsenti veelgi vähendada.
See nn ühe aasta reegel kehtib sõltumata sõiduauto soetamise ajast – ka sõiduautode puhul, mille soetamisel mahaarvatud sisendkäibemaksu korrigeerimise periood on juba lõppenud. Kui korrigeerimisperiood veel ei ole lõppenud, siis tuleb soetamisel mahaarvatud sisendkäibemaksu korrigeerimisel konkreetse kalendriaasta lõpul arvestada, et vähemalt ühe aasta jooksul alates erasõitudeks kasutusele võtmise kuust tuleb see sõiduauto lugeda osaliselt ettevõtluses kasutatavaks. KMS § 32 lõikesse 4 on alates 1. jaanuarist 2018 ka lisatud täpsustav lause, et ettevõtluses kasutatava sõiduauto ettevõtluses kasutamise osatähtsus arvestatakse vastavalt KMS § 29 lõikes 4 ja §-s 30 sätestatule.
Kuna juulis 2019 alustati erasõitudega, siis rakendub nüüd uus nn ühe aasta reegel – alates juulist 2019 kuni 2020. aasta juunikuuni saab sõiduautoga seotud jooksvatelt kuludelt sisendkäibemaksu maha arvata 50% hoolimata sellest, et ajavahemikul oktoobrist 2019 kuni juunini 2020 selle autoga tegelikult erasõite ei tehta.
2020. aasta juulis ja augustis tehakse samuti ainult ettevõtlusega seotud sõite – kuna erasõitudeks kasutusele võtmisest on nüüd juba möödas üle ühe aasta, siis saab nendel kuudel jooksvatelt kuludelt sisendkäibemaksu maha arvata 100%. Alates septembrist 2020 hakatakse jälle tegema ka erasõite ning alates sellest kuust on sõiduautoga seotud jooksvatelt kuludelt sisendkäibemaksu mahaarvamise ulatus jälle 50% vähemalt kuni augustini 2021.
Sisendkäibemaksu korrigeerimine käibemaksukohustuslaste registrist kustutamisel
Korrigeerimise tegemisel võetakse aluseks registrist kustutamise aasta osas kalendriaasta algusest kuni registrist kustutamiseni põhivara tegelik maksustatava käibe tarbeks kasutamise osatähtsus ja ainult ajavahemik alates registrist kustutamise kuust kuni korrigeerimisperioodi lõpuni loetakse perioodiks, millal seda põhivara ei kasutata maksustatava käibe tarbeks.
Põhivara soetamisel mahaarvatud sisendkäibemaksu ümberarvestus
KMS § 32 lõikes 4 on sätestatud põhivara soetamisel mahaarvatud sisendkäibemaksu ümberarvestus kord, kui muutub põhivara maksustatava käibe tarbeks kasutamise osatähtsus 5 kalendriaasta jooksul.
Ümberarvestus tehakse iga kalendriaasta lõpus 1/5 ulatuses, arvestades põhivara kasutamist ettevõtluse jaoks ning maksustatava käibe suhet kogu käibesse.
Põhivara ümberarvestuse kord kehtib ka sõiduautodele. Proportsiooni arvestamisel võetakse aluseks sõiduauto ettevõtluses kasutamise osatähtsuseks 50%.
Ettevõtluses kasutamise osatähtsus ei ole 50% juhul, kui:
maksukohustuslase ettevõtlus kogu tegevuses on väiksem kui 50% (nt asutused, mittetulundusühingud, KMS § 29 lg 4).
Sisendkäibemaksu korrigeerimist tuleb teha nii sõiduauto kui selle tarbeks soetatud kaupade ja teenuse puhul, mis suurendavad põhivara soetusmaksumust (üldjuhul sõiduauto tarbeks kaupade ja teenuste soetused ei suurenda sõiduauto soetusmaksumust). Esimeseks kalendriaastaks loetakse ajavahemikku sõiduauto põhivarana arvele võtmist kuni kalendriaasta lõpuni.
Kui sõiduauto võõrandatakse enne viie kalendriaasta möödumist, siis sõiduauto võõrandamise kuul korrigeeritakse sisendkäibemaksu arvestades, et sõiduautot kasutatakse võõrandamise aastal ja sellele järgnevatel aastatel vaid maksustatava käibe tarbeks.
Kui maksukohustuslane (nt mittetulundusühing, asutus) kasutab sisendkäibemaksu mahaarvamisel proportsiooni KMS § 29 lg 4 alusel ehk ettevõtluse proportsiooni kogu tegevuse osas, siis arvatakse sõiduauto ning selle tarbeks kaupade ja teenuste saamisel sisendkäibemaks maha vastava proportsiooni ulatuses, kuid mitte rohkem kui 50%. Näiteks kui mittetulundusühingu ettevõtlus kogu tegevuses on 30%, siis sõiduauto ning selle tarbeks kaupade ja teenuste ostmisel saab sisendkäibemaksu maha arvata 30%. Juhul kui aga ettevõtluse osatähtsus oleks 70%, siis saab sisendkäibemaksu maha arvata 50 protsendi ulatuses (vt ka KMS § 29 lg 4 kommentaare).
maksukohustuslane rakendab KMS § 30 lõikes 4 toodud erandeid.
KMS § 30 lõige 7 puudutab vaid olukorda, kui sõiduauto soetamisel on sisendkäibemaksu maha arvamisel lähtutud KMS § 30 lõike 4 punktides 2–5 toodud erandist, kuid kahe aasta (24 kuu) jooksul sõiduki kasutus ei vasta enam KMS § 30 lõikes 4 sätestatule (st lõikest 7 ei lähtuta juhtudel, kui sõiduauto soetamisel on sisendkäibemaksu maha arvatud 50% vastavalt lõikele 3). Antud lõige (st 2 aasta reegel) puudutab sõiduauto soetamisel tasutud käibemaksu, mitte sõiduauto jooksvaid kulusid.
Näiteks taksoveoks kasutatud sõiduauto kasutusotstarve kahe aasta jooksul muutub ja seda sõiduautot ei kasutata enam ühegi erandipunkti tingimusele vastavalt. Kui sõidukit hakatakse 2 aasta jooksul selle soetamisest alates kasutama muul otstarbel kui erandites ette nähtud, siis tuleb teha sõiduauto soetamisel maha arvatud sisendkäibemaksu osas ümberarvestus. Ümberarvestus tuleb teha maksustamisperioodil, millal sisendkäibemaks maha arvati ja sisendkäibemaks tuleb 50 protsendi ulatuses riigi tuludesse tagasi maksta. Kuna parandus tehakse maksustamisperioodis, mil sisendkäibemaks varemalt maha arvati, siis sellega kaasneb ka intressi tasumise kohustus, kui maksukohustuslasel ei olnud selle summa osas ettemaksu.
Kuna peamiselt reisijateveoks ja õppesõiduks kasutatavate sõiduautode puhul on sisendkäibemaksu 100%-lise maha arvamise õigus, kuid samas sellise sõiduauto eratarbes kasutamist tuleb omatarbena maksustada, siis topeltmaksustamise vältimiseks vähendatakse KMS § 30 lõike 7 alusel tekkinud maksukohustust vastavalt sellise sõiduauto omatarbeks kasutamiselt arvestatud käibemaksusumma võrra.
Kui müügiks soetatud sõiduauto võetakse oma ettevõtluses kasutusele, kuid mitte eranditult ettevõtluse jaoks, siis tehakse sisendkäibemaksu ümberarvestus selles maksustamisperioodis, millal sõiduauto oma kasutusse võeti. Müügiks soetatud sõiduauto kasutusele võtmisel KMS § 30 lõike 4 punktides 2–5 nimetatud otstarbel arvestatakse nimetatud 2 aasta perioodi nimetatud punktides toodud otstarbel kasutusele võtmisest arvates.
Sõiduauto soetati jaanuaris 2018 ning arvati sisendkäibemaks maha 100 protsendi ulatuses 4000 eurot, kuna sõidukit kasutatakse vaid erandis toodud tingimustele. Alates oktoobrist 2018 selle sõiduki kasutamine ei vasta enam KMS § 30 lõikes 4 toodud tingimustele. Sisendkäibemaksu osas tuleb teha parandus 50 protsendi ulatuses ehk siis 2000 euro osas 2018. a jaanuarikuu käibedeklaratsioonil.
Näiteid sõiduauto soetamisel sisendkäibemaksu ümberarvestustest
Sõiduauto soetamisel on sisendkäibemaks maha arvatud 50 protsendi ulatuses
Sõiduauto soetati märtsis 2017. Sõiduauto eest maksti 20 000 eurot + käibemaks 4000 eurot. Sisendkäibemaks arvati maha 2000 eurot (s.o 50% 4000 eurost). Sõidukit kasutatakse kuni 1. jaanuarini 2022 nii ettevõtluse kui ka eratarbe jaoks. Seega viie kalendriaasta jooksul kasutusotstarve ei muutunud ning järelikult sisendkäibemaksu ümberarvestust ei tehta.
Sõiduauto soetatakse detsembris 2018 hinnaga 20 000 eurot + käibemaks 4000 eurot. Soetamisel arvatakse maha 50% sisendkäibemaksust (2000 eurot). Auto müüakse veebruaris 2021.
Korrigeerimise perioodi kolme esimese kalendriaasta eest (2018, 2019, 2020) on sõiduauto sisendkäibemaksu õigus maha arvata 50%: 3 × 400 = 1200 eurot.
2021. ja 2022. a eest on õigus sisendkäibemaksu maha arvata 100%: 2 × 800 = 1600 eurot.
Seega korrigeerimise tulemusena on kokku sisendkäibemaksu mahaarvatav osa 2800 eurot.
Arvestades, et sõiduauto soetamisel arvati sisendkäibemaksu maha 2000 eurot, siis korrigeerimise tulemusena 2021. a veebruaris arvatakse lisaks maha 800 eurot (2800 – 2000), mis kajastatakse 2021. a veebruari deklaratsiooni lahtris 11. Sama tulemuse saab ka nii: arvestades et 2 aastat kasutati n-ö vaid ettevõtluse jaoks ja iga aasta eest jäi maha arvamata 50 protsendi ulatuses 400 eurot, siis saab veel maha arvata:
2 × 400 = 800 eurot.
Sõiduauto soetati märtsis 2018. Sõiduauto eest maksti 20 000 eurot + käibemaks 4000 eurot ning soetamisel arvatakse maha 50% sisendkäibemaksust (2000 eurot). Sõidukit hakatakse kasutama eranditult vaid ettevõtluse jaoks 1. jaanuarist 2019 kuni 3. märtsini 2020, millal sõiduk müüakse. Sisendkäibemaksu ümberarvestused tehakse järgmiselt:
esimesel aastal käibemaksu ümberarvestust ei tehta. Esimene ümberarvestus tehakse 2019. a detsembris.
Ümberarvestuses lähtutakse asjaolust, et 2019. aastal kasutati sõidukit eranditult maksustatava käibe tarbeks (vastab KMS § 30 lg-le 4), seega 2019. a eest võib maha arvata 800 eurot (4000 ÷ 5). Sõiduauto soetamisel on maha arvatud ühe aasta kohta 400 eurot (2000 ÷ 5). Seega 2019. a detsembris korrigeerimise tulemusena arvatakse täiendavalt maha 400 eurot, mis deklareeritakse detsembrikuu käibedeklaratsiooni lahtris 11.
teine ümberarvestus tehakse 2020. a märtsis.
Ümberarvestuse tegemisel lähtutakse, et põhivara võõrandamise aastal ning sellele järgnevatel aastatel (arvestades 5aastast korrigeerimisperioodi) kasutatakse põhivara vaid maksustatava käibe tarbeks. Seega kolme aasta eest võib maha arvata 2400 eurot (3 × 800) ning sõiduauto soetamisel on maha arvatud kolme aasta kohta 1200 eurot (3 × 400). Seega arvatakse täiendavalt sisendkäibemaksu maha 1200 eurot (2400 – 1200), mis deklareeritakse märtsikuu käibedeklaratsiooni lahtris 11.
Sõiduauto soetatakse jaanuaris 2018 hinnaga 20 000 eurot + 4000 eurot käibemaks ja soetamisel arvatakse maha 50% sisendkäibemaksust (2000 eurot). Sõidukit kasutatakse nii ettevõtluses kui ka eratarbimises. Auto hakatakse kasutama maksuvaba käibe jaoks veebruaris 2023.
Põhivara ümberarvestuse periood lõppes aastal 2022. Sisendkäibemaksu ümberarvestust ei tehta.
Sõiduauto soetamisel on sisendkäibemaksu maha arvatud KMS § 30 lg 4 kohaselt 100% ning sõiduautot kasutatakse eesmärgipäraselt kahe aasta jooksul
Sõiduauto soetatakse jaanuaris 2018 hinnaga 20 000 eurot + 4000 eurot käibemaks ja soetamisel arvatakse maha 100% sisendkäibemaksust (4000 eurot). Autot kasutatakse 100% ettevõtluses kuni 31. detsembrini 2020, perioodil jaanuar 2021 kuni detsember 2022 kasutatakse sõiduautot ka eratarbes.
Kuna autot kaks esimest aastat kasutati eranditult ettevõtluse jaoks siis KMS § 30 lõike 7 järgi sisendkäibemaksu ümberarvestust ei tehta. Ümberarvestust tehakse KMS § 32 lg 4 kohaselt.
Korrigeerimise perioodi kolme esimese kalendriaasta eest (2018.–2020. a) on sõiduauto sisendkäibemaksu õigus maha arvata 100%.
2021. aastal kasutati sõiduautot nii ettevõtluses kui ka eratarbeks ning sellest tulenevalt tehakse detsembris 2021 ümberarvestus. 800 eurost (4000 ÷ 5) 50%, s.o 400 eurot saab sellel perioodil maha arvata, kuid maha on arvatud selle aasta eest 800 eurot (4000 ÷ 5). Seega tuleb täiendavalt tasumisele kuuluvat käibemaksu arvestada 400 eurot (800 – 400), mis kajastatakse 2021. a detsembrikuu käibedeklaratsiooni lahtris 10.
Samasugune arvestus tehakse ka 5. kalendriaasta eest ning tulemus 400 eurot kajastatakse 2022. a detsembrikuu käibedeklaratsioonil.
Sõiduauto soetatakse jaanuaris 2018 hinnaga 20 000 eurot + 4000 eurot käibemaks ja soetamisel arvatakse maha 100% sisendkäibemaksust (4000 eurot). Autot kasutatakse 100% ettevõtluses kuni 31. detsembrini 2020, perioodil jaanuar 2021 kuni september 2021 kasutatakse sõiduautot ka eratarbes. Alates oktoobrist 2021 kasutatakse sõiduautot vaid ettevõtluse jaoks kuni 2022. a märtsini, millal see sõiduk võõrandatakse.
Kuna autot kaks esimest aastat kasutati eranditult ettevõtluse jaoks, siis KMS § 30 lõike 7 järgi sisendkäibemaksu ümberarvestust ei tehta. Esimene ümberarvestus tehakse 2021. a detsembris KMS § 32 lõike 4 alusel, arvestades KMS § 30 lõikes 8 toodud 1aastast tingimust. Seega sõltumata sellest, et 2021. aastal kasutati sõiduautot 9 kuud nii ettevõtluses kui eratarbes ning 3 kuud vaid ettevõtluse jaoks, on sisendkäibemaksu maha arvamise piirang 12 kuud.
Seega 2021. a detsembris tuleb teha ümberarvestus 800 eurost (4000 ÷ 5) 50%, s.o 400 eurot saab 2021. aastal maha arvata, kuid maha on arvatud selle aasta eest 800 eurot (4000 ÷ 5). Seega tuleb täiendavalt tasumisele kuuluvat käibemaksu arvestada 400 eurot (800 – 400), mis kajastatakse 2021. a detsembrikuu käibedeklaratsiooni lahtris 10.
2022. a osas ümberarvestust ei tehta.
Sõiduauto soetamisel on sisendkäibemaksu maha arvatud KMS § 30 lg 4 kohaselt 100% ning sõiduautot hakatakse kasutama KMS § 30 lg 4 punktides 2–5 nimetamata eesmärkidel
Sõiduauto soetatakse jaanuaris 2018 hinnaga 20 000 eurot + 4000 eurot käibemaks ja soetamisel arvatakse maha 100% sisendkäibemaksust (4000 eurot). Autot kasutatakse 100% ettevõtluses kuni juunini 2019, alates juulist 2019 kasutatakse osaliselt ka eratarbeks ja auto müüakse veebruaris 2020.
Vastavalt KMS § 30 lõikele 7, kui kahe aasta jooksul sõiduauto võetakse kasutusele ka eratarbimises, siis tuleb teha maha arvatud sisendkäibemaksu osas ümberarvestus. Seega kui sõiduk eratarbimisse võetakse, siis tuleb teha 2018. a jaanuarikuu käibedeklaratsioonis parandus ning maha arvatud käibemaks 50% osas (2000 eurot) uuesti riigi tuludesse deklareerida (lahtrid 5, 5.2, 5.3).
Antud näite puhul lähtuvalt KMS § 32 lõikest 4 tuleb teha uus ümberarvestus veebruaris 2020, millal sõiduk võõrandatakse. Ümberarvestuses lähtutakse, et 2 esimese aasta eest saab sisendkäibemaksu maha arvata 50% ning järgneva kolme aasta eest 100%. Seega kolme aasta eest võib maha arvata 2400 eurot (3 × 800) ning sõiduauto soetamisel on maha arvatud kolme aasta kohta 1200 eurot (3 × 400). Seega arvatakse täiendavalt sisendkäibemaksu maha 1200 eurot (2400 – 1200), mis deklareeritakse veebruarikuu käibedeklaratsiooni lahtris 11.
Isikliku sõiduauto töösõitudeks kasutamise kord
Hüvitist isikliku sõiduauto kasutamisel tööalaste sõitude puhul saab maksta:
töötajale (töölepingu seaduse tähenduses);
juriidilise isiku juhtimis- või kontrollorgani liikmele (TuMS § 9 tähenduses).
Seega näiteks äriühingu omanikule või võlaõigusliku lepingu alusel teenust osutavale isikule viidatud määruse alusel maksuvaba hüvitist maksta ei saa. Kuid neile on võimalik juriidilise isiku huvides tehtud kulutused hüvitada TuMS § 12 lg 3 alusel, kui need on dokumentaalselt tõendatud.
Hüvitist saab maksta sõiduauto kasutamise eest, mis ei ole tööandja omanduses ega valduses. Seega ei pea sõiduauto olema kasutaja isiklikus omanduses, kuid tuleb tõendada selle kasutusõigust. Kasutamisõigus on fikseeritud kas sõiduki registreerimistunnistusel või omaniku koostatud volikirjas. Sõiduautoks loetakse M1- ja M1G-kategooria sõidukeid.
Kui hüvitist makstakse puudega isikule, siis võib erandina hüvitada igasuguse mootorsõiduki kasutamise kulud. Mootorsõidukiks loetakse liiklusseaduse § 2 kohaselt mootori jõul liikuvat sõidukit. Sõiduk on teel liiklemiseks ettenähtud või teel liiklev liiklusvahend, mis liigub mootori või muul jõul.
Hüvitise maksmiseks peab olema vormistatud tööandja kirjalik otsus, käskkiri või korraldus, milles näidatakse hüvitist saava isiku andmed, hüvitise suurus ja sõidu kuupäev või periood, mille jooksul tehtud sõite hüvitatakse. Kirjalikule otsusele lisatakse sõiduauto kasutamisõigust tõendava dokumendi koopia. Otsuse võib teha ka pikema perioodi kohta kui üks kalendrikuu.
Maksuvaba hüvitist on võimalik maksta ainult siis, kui töösõitude kohta peetakse arvestust ehk sõidupäevikut. Sõidupäevik peab sisaldama sõiduautot kasutava isiku andmeid, sõiduauto riikliku registrimärgi andmeid, läbisõidumõõdiku alg- ja lõppnäitu iga töösõidu korral ning sõidu kuupäeva ja eesmärki iga sõidu korral. See, millisel kujul sõidupäevikut peetakse, nt kas paberil või elektrooniliselt, ei oma tähtsust – oluline on, et see sisaldaks eelnimetatud andmeid. Sellest tulenevalt ei saa maksuvaba hüvitist maksta tulevaste sõitude eest, vaid ainult juba tehtud sõitude eest.
Kui isikliku sõiduauto kasutamise hüvitist makstakse ilma arvestust pidamata, on väljamakse näol tegemist palgatuluga, mis tuleb deklareerida isikustatult TSD lisal 1 (mitteresidendi puhul lisal 2).
Sõidupäeviku alusel saab hüvitada töösõite kuni 30 senti kilomeetri kohta, kuid mitte rohkem kui 335 eurot ühes kalendrikuus tehtud sõitude eest. See tähendab, et tööandja võib kehtestada ka madalama kilomeetri hinna, nt 20 senti, kuid maksuvabastuse tingimuse täitmiseks ei tohi ületada kumbagi piirmäära. Seega kui hüvitise kilomeetri hinnaks on määratud näiteks 1 euro, on maksustatav kilomeetri piirhinda ületav osa ehk 70 senti ja seda sõltumata sellest, kui suur on hüvitise summa kokku.
Hüvitist saab maksta töötajale ka summeeritult ehk ühes kalendrikuus kassapõhiselt rohkem kui 335 eurot, kuid on oluline, et ühe kuu kohta ei arvestataks hüvitist üle ettenähtud piirmäära.
Piirmäärasid ületav hüvitise summa loetakse erisoodustuseks. Kui kalendrikuu kohta tuleb arvestusliku hüvitise summa suurem kui piirmäär, siis arvestatakse erisoodustus iga kuu kohta eraldi ja erisoodustus tuleb deklareerida selles kuus, millal hüvitise väljamaksmine toimus.
Füüsiline isik võib arvestuse olemasolu korral saada maksuvaba hüvitist ka mitmelt tööandjalt, seejuures rakendatakse 335 eurost ülempiiri iga tööandja kohta eraldi. Hüvitis sisaldab kõiki auto tavapärase kasutamisega seotud kulutusi (sh kütus, parkimine jne).
Määruses kehtestatud kilomeetrihind ja maksuvaba piirmäär ei ole seotud tegelike kuludega (kuludokumentidega). TuMS § 12 lg 3 sätestab küll, et füüsilise isiku tulu ei ole teise isiku kasuks tehtud dokumentaalselt tõendatud kulu hüvitis, kuid lisab ka, et seda lõiget ei kohaldata hüvitisele, mille maksmisele on kehtestatud eraldi tingimused ja piirmäärad. Kuna isikliku sõiduauto kasutamise eest makstavale hüvitisele on kehtestatud eraldi tingimused ja piirmäärad, siis kuludokumentide alusel isikliku sõiduauto kasutamise hüvitamine (nt parkimistasu, rehvivahetuse, jooksva remondikulu vms tasumine) on erisoodustus.


Kriminaalkoodeksi, haldusõiguserikkumiste seadustiku ja täitemenetluse seadustiku muutmise ja täiendamise seadus – Riigi Teataja
Kriminaalkoodeksi, haldusõiguserikkumiste seadustiku ja täitemenetluse seadustiku muutmise ja täiendamise seadus
RT I 1997, 5, 30
Vabariigi Presidendi 6. jaanuari 1997. a. otsusega nr. 69
I. Kriminaalkoodeksis (RT 1992, 20, 288; 1993, 7, 103; RT I 1993, 33, 539; 43, 620; 49, 693; 1994, 12, 202; 16, 290; 24, 391; 30, 466; 39, 620; 50, 845; 74, 1324; 83, 1447; 91, 1529; 1995, 4, 36; 5, 40; 11, 114; 14, 170; 15, 173; 24, 336; 25, 352; 26–28, 355; 53, 845; 58, 1005; 60, 1018; 62, 1056; 1996, 3, 56; 6, 101; 26, 528; 31, 631) tehakse järgmised muudatused ja täiendused:
§ 1. Paragrahvi 72 lõiget 2 täiendatakse pärast sõnu «raskemate karistustena» sõnaga «tähtajaline» ja pärast sõnu «üle kaheksa aasta» sõnadega «või eluaegne vabadusekaotus».
§ 2. Paragrahvi 23 lõige 1 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
«(1) Vabadusekaotust võib mõista tähtajaga kolmest kuust kuni viieteistkümne aastani või eluaegsena. Tähtajaliste vabadusekaotuslike karistuste liitmisel vastavalt käesoleva koodeksi § 43 lõikele 31 võib kohus mõista lõpliku karistusena tähtajalise vabadusekaotuse kuni kolmekümne aastani.».
§ 3. Paragrahvi 33 lõiget 2 täiendatakse pärast sõnu «1481 lg. 2» arvuga «1491».
§ 4. Paragrahvis 40:
1) lõikest 1 jäetakse pärast sõnu «täies ulatuses või osaliselt» välja sõnad «käesoleva koodeksi eriosa selle paragrahvi piirides, mis näeb ette raskema karistuse»;
2) lõikest 3 jäetakse pärast sõnu «karistuse ärakandmata osa» välja sõnad «käesoleva koodeksi eriosa selle paragrahvi piirides, mis näeb ette raskema karistuse,».
§ 5. Paragrahvis 43:
1) lõikes 3 asendatakse sõnad «ettenähtud karistuse ülemmäära» sõnadega «ettenähtud raskema karistuse ülemmäära, välja arvatud käesoleva paragrahvi lõigetes 31 ja 32 loetletud juhtudel.»;
«(31) Kui mõni liidetavatest tähtajalistest vabadusekaotuslikest karistustest mõistetakse esimese astme kuriteo eest, võib kohus karistuste täielikul või osalisel liitmisel mõista lõpliku karistusena tähtajalise vabadusekaotuse kuni kolmekümne aastani.»;
«(32) Kui mõni liidetavatest karistustest on eluaegne vabadusekaotus, mõistab kohus lõpliku karistusena eluaegse vabadusekaotuse.».
§ 6. Paragrahvi 47 pealkirjas ja tekstis asendatakse sõna «vabadusekaotus» sõnadega «tähtajaline vabadusekaotus» vastavas käändes.
§ 7. Paragrahvi 55 täiendatakse lõikega 51 järgmises sõnastuses:
«(51) Eluaegse vabadusekaotusega karistatud süüdimõistetu suhtes võib tingimisi enne tähtaega karistusest vabastamist või karistuse ärakandmata osa vähendamist kohaldada, kui süüdimõistetu on mõistetud karistusajast tegelikult ära kandnud vähemalt kolmkümmend aastat.».
§ 8. Paragrahvi 58 täiendatakse lõikega 11 järgmises sõnastuses:
«(11) Eluaegse vabadusekaotusega karistatud süüdimõistetu suhtes karistatuse kustumist ei kohaldata.».
§ 9. Paragrahvi 611 lõike 1 sanktsiooni täiendatakse pärast sõnu «kuni viieteistkümne aastani» sõnadega «või eluaegse vabadusekaotusega».
§ 10. Paragrahv 62 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
«§ 62. Eesti Vabariigi iseseisvuse ja sõltumatuse vastu suunatud tegevus
(1) Välisriigi, välisriigi organisatsiooni, välismaalase või välisriigi ülesandel tegutseva isiku või nende grupi või nende ülesandel tegutseva isiku abistamise eest Eesti Vabariigi iseseisvuse ja sõltumatuse vastu suunatud tegevuses, kui see ei ole seotud vägivallaga ning puuduvad käesoleva koodeksi paragrahvis 63 ettenähtud kuriteo tunnused – karistatakse vabadusekaotusega kuni seitsme aastani.
(2) Eesti Vabariigi iseseisvuse ja sõltumatuse vägivaldsele muutmisele või territoriaalse terviklikkuse vägivaldsele rikkumisele, vägivaldsele võimuhaaramisele või kehtiva riigikorra vägivaldsele muutmisele suunatud tegevuse eest – karistatakse vabadusekaotusega kuni kümne aastani.».
§ 11. Paragrahv 63 muudetakse ja sõnatatakse järgmiselt:
«§ 63. Salakuulamine
Riigisaladust sisaldava teabe kogumise eest selle edasiandmise eesmärgil või selle teabe edasiandmise eest välisriigile, välisriigi organisatsioonile, välismaalasele või välisriigi ülesandel tegutsevale isikule, samuti välisriigi luure ülesandel muu teabe kogumise või edastamise eest – karistatakse vabadusekaotusega kuni kümne aastani.».
§ 12. Paragrahvi 641 lõike 2 sanktsiooni täiendatakse pärast sõnu «kuni viieteistkümne aastani» sõnadega «või eluaegse vabadusekaotusega».
§ 13. Paragrahvi 65 lõike 1 sanktsiooni täiendatakse pärast sõnu «kuni viieteistkümne aastani» sõnadega «või eluaegse vabadusekaotusega».
§ 14. Paragrahvi 73 lõikes 1 asendatakse sõna «spionaaži» sõnaga «salakuulamise».
§ 15. Paragrahvi 101 sanktsiooni täiendatakse pärast sõnu «kuni viieteistkümne aastani» sõnadega «või eluaegse vabadusekaotusega».
§ 16. Koodeksit täiendatakse paragrahviga 1491 järgmises sõnastuses:
«§ 1491. Alkoholi ebaseaduslik tootmine
(1) Alkoholi, mille etanoolisisaldus on üle 15% mahust, ebaseadusliku tootmise eest turustamise eesmärgil tegevusloata käesoleva koodeksi paragrahvis 149 ettenähtud kuriteo tunnuste puudumisel – karistatakse rahatrahvi või arestiga või vabadusekaotusega kuni kahe aastani.
2) isiku poolt, kes on varem toime pannud käesoleva paragrahvi lõikes 1 ettenähtud kuriteo, – karistatakse arestiga või vabadusekaotusega kuni kolme aastani.».
§ 17. Paragrahvis 176:
«karistatakse vabadusekaotusega ühest kuni kolme aastani.»;
«karistatakse vabadusekaotusega kolmest kuni viie aastani.».
§ 18. Koodeksit täiendatakse paragrahviga 1765 järgmises sõnastuses:
«§ 1765 Kinnipeetavate või interneeritute grupi poolt kinnipidamisasutuse või interneerimislaagri ametniku või abiteenistuja teenistuskohustuste täitmise takistamine
Kinnipeetavate või interneeritute grupi poolt kinnipidamisasutuse või interneerimislaagri ametniku või abiteenistuja teenistuskohustuste täitmise takistamise eest, kui takistamise eesmärgiks oli teenistusalase tegevuse lõpetamine või selle piiramine ja takistamine tõi kaasa kinnipidamisrežiimi, kinnipidamisasutuse või interneerimislaagri sisekorra eeskirjade või muude õigusaktide nõuete rikkumise, – karistatakse vabadusekaotusega ühest kuni kolme aastani.».
§ 19. Paragrahv 1772 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
«§ 1772 Aine või eseme ebaseaduslik toimetamine kinnipidamisasutuse või interneerimislaagri või meditsiinilise või kasvatusliku iseloomuga mõjutusvahendeid kohaldava asutuse territooriumile või selle ebaseaduslik üleandmine
(1) Kinnipidamisasutuse või interneerimislaagri või meditsiinilise või kasvatusliku iseloomuga mõjutusvahendeid kohaldava asutuse territooriumile alkohoolse joogi või piiritust sisaldava aine või narkootilise või psühhotroopse aine või raha või relva või muu samalaadse aine, eseme või vahendi ebaseadusliku, mis tahes viisil toimetamise eest, kui isiku suhtes oli samasuguse tegevuse eest kohaldatud halduskaristust, – karistatakse vabadusekaotusega ühest kuni viie aastani.
(2) Kinnipidamisasutuses või interneerimislaagris või meditsiinilise või kasvatusliku iseloomuga mõjutusvahendeid kohaldavas asutuses kinnipeetavale või interneeritule alkohoolse joogi või piiritust sisaldava aine või narkootilise või psühhotroopse aine või raha või relva või muu samalaadse aine, eseme või vahendi ebaseadusliku, mis tahes viisil üleandmise eest, kui isiku suhtes oli samasuguse tegevuse eest kohaldatud halduskaristust, – karistatakse vabadusekaotusega kahest kuni viie aastani.».
§ 20. Koodeksit täiendatakse paragrahviga 1773 järgmises sõnastuses:
«§ 1773 Vahistatu või kinnipeetava või interneeritu poolt alkohoolse joogi või piiritust sisaldava aine või narkootilise või psühhotroopse aine valmistamine, omandamine, hoidmine, edasiandmine või arsti ettekirjutuseta tarvitamine
Vahistatu või kinnipeetava või interneeritu poolt alkohoolse joogi või piiritust sisaldava aine või narkootilise või psühhotroopse aine valmistamise, omandamise, hoidmise, edasiandmise või arsti ettekirjutuseta tarvitamise eest – karistatakse vabadusekaotusega kuuest kuust kuni kolme aastani.».
§ 21. Paragrahvi 1842 lõike 2 sanktsiooni täiendatakse pärast sõnu «kuni viieteistkümne aastani» sõnadega «või eluaegse vabadusekaotusega».
II. Haldusõiguserikkumiste seadustikus (RT 1992, 29, 396; RT I 1995, 76–78, 1345; 83, 1441; 1996, 3, 56 ja 57; 26, 528; 31, 631; 35, 714; 48, 944; 83, 1488; 86, 1538) tehakse järgmised muudatused ja täiendused:
§ 22. Paragrahv 168 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
«§ 168. Aine või eseme ebaseaduslik toimetamine kinnipidamisasutuse või interneerimislaagri või meditsiinilise või kasvatusliku iseloomuga mõjutusvahendeid kohaldava asutuse territooriumile või selle ebaseaduslik üleandmine
(1) Kinnipidamisasutuse või interneerimislaagri või meditsiinilise või kasvatusliku iseloomuga mõjutusvahendeid kohaldava asutuse territooriumile alkohoolse joogi või piiritust sisaldava aine või narkootilise või psühhotroopse aine või raha või relva või muu samalaadse aine, eseme või vahendi ebaseadusliku, mis tahes viisil toimetamise eest – määratakse rahatrahv viiekümne kuni saja viiekümne päevapalga ulatuses või haldusarest kuni viisteist ööpäeva.
(2) Kinnipidamisasutuses või interneerimislaagris või meditsiinilise või kasvatusliku iseloomuga mõjutusvahendeid kohaldavas asutuses kinnipeetavale või interneeritule alkohoolse joogi või piiritust sisaldava aine või narkootilise või psühhotroopse aine või raha või relva või muu samalaadse aine, eseme või vahendi ebaseadusliku, mis tahes viisil üleandmise eest – määratakse rahatrahv viiekümne kuni kahesaja päevapalga ulatuses või haldusarest kuni kolmkümmend ööpäeva.».
§ 23. Seadustikku täiendatakse paragrahviga 1681 järgmises sõnastuses:
«§ 1681 Interneeritu põgenemine
Interneeritu põgenemise eest interneerimislaagrist või eelvangistusmaja, vangla või politsei arestimaja selleks eraldatud osakonnast – määratakse haldusarest kuni kolmkümmend ööpäeva.».
§ 24. Paragrahvi 186 lõiget 1 täiendatakse pärast sõnu «168 lg. 2» arvuga «1681».
§ 25. Paragrahvis 228:
1) lõike 1 punkti 1 täiendatakse pärast arvu «164» arvuga «1681»;
«9) Vanglate Amet – paragrahv 1621, 168 lg. 2, 1681;».
§ 26. Paragrahvi 2362 täiendatakse lõikega 3 järgmises sõnastuses:
«(3) Halduskohtunik võib otsusega vabastada interneeritu edasisest kinnipidamisest interneerimislaagris elamisloa taotluse menetlemise ajaks Eestis elava Eesti kodaniku või Eestis elava välismaalase, kellel on alaline elamisluba, põhjendatud taotluse alusel, kui nimetatud Eesti kodanik või välismaalane on nõus kandma interneeritu ülalpidamiskulud elamisloa taotluse menetlemise ajal.».
III. Täitemenetluse seadustiku (RT I 1993, 49, 693; 72/73, 1019; 1994, 1, 5; 16, 290; 89, 1515; 1995, 22, 327; 30, 380; 1996, 3, 57; 6, 101; 83, 1487) paragrahvi 95 lõiget 1 täiendatakse punktiga 81 järgmises sõnastuses:
«81) isikuid, kellel surmanuhtlus on armuandmise korras asendatud eluaegse vabadusekaotusega;».
§ 27. Vabariigi Valitsusel tagada kriminaalkoodeksi tervikteksti avaldamine Riigi Teatajas kahe kuu jooksul pärast käesoleva seaduse jõustumist.