Arved | Maksu- ja Tolliamet
Avaleht Äriklient Tulu, kulu, käive, kasum Käibemaksuseaduse selgitused Arved
17.1. Arve väljastamine
17.2. Arve vormistamine
17.2.1. Arvele märgitavad andmed
17.2.2. Arvele märgitavad viited
17.3. Lihtsustatud arve väljastamine
Käibemaksuseaduse (KMS) § 37
Maksukohustuslane on kohustatud väljastama kauba võõrandamise või teenuse osutamise korral arve seitsme kalendripäeva jooksul, alates päevast, mil kaup ostjale lähetati või kättesaadavaks tehti või teenust osutati. Pikaajaliste teenuste ning regulaarselt võõrandatavate kaupade või regulaarselt osutatavate teenuste korral tuleb arve väljastada seitsme kalendripäeva jooksul KMS § 11 lõikes 4 nimetatud maksustamisperioodi viimasest päevast.
Maksukohustuslane võib volitada enda eest arvet väljastama ka isikut või ostjat, kes tegutseb tema nimel ja arvel. Ka sel juhul peab ta tagama, et arve väljastataks sama tähtaja jooksul (seitse kalendripäeva) (KMS § 37 lg 1).
Eestis registreeritud maksukohustuslasel on kohustus väljastada Eestis kehtiva KMS nõuetele vastav arve, kui (KMS § 37 lg 11):
Kui käive tekib kauba või teenuse eest osalisel või täielikul makse laekumisel, tuleb arve väljastada seitsme kalendripäeva jooksul, alates kauba või teenuse eest osalise või täieliku makse laekumise päevast (KMS § 37 lg 2).
Kui üldjuhul on kohustus väljastada arve 7 kalendripäeva jooksul käibe tekkimisest, siis kauba ühendusesisese käibe korral ning KMS § 10 lg 4 p 9 nimetatud teenuse osutamisel teise liikmesriigi maksukohustuslasele või piiratud maksukohustuslasele võib esitada arve kauba lähetamisele või kättesaadavaks tegemise või teenuse osutamise kuule järgneva kalendrikuu 15. kuupäevaks (KMS § 37 lg 21).
KMS § 37 nõuetele vastavat arvet ei pea väljastama kauba võõrandamisel või teenuse osutamisel füüsilisele isikule isiklikuks otstarbeks, välja arvatud kaugmüügi, uue transpordivahendi võõrandamise ning ühendusevälise riigi füüsilisele isikule müüdava kauba ekspordina käsitamise korral (tax-free müügi puhul). Arve väljastamise kohustus puudub ka KMS § 16 lõikes 1, 2 või 21 sätestatud maksuvaba kauba võõrandamisel või teenuse osutamisel, kui vastavat käivet ei maksustata käibemaksuga (KMS § 37 lg 1 ja 3).
Maksukohustuslase või välisriigi maksukohustuslase asemel võib arve väljastada ka kauba soetaja või teenuse saaja (ingl. k self-billing). Seda, et ostja arve väljastab, peab müüja aktsepteerima, kuna arve tähtajalise väljastamise tagab alati müüja. Self-billingu kasutamiseks peavad ostja ja müüja olema varem kirjalikult kokku leppinud, kusjuures kokkuleppes peab olema sätestatud, mil viisil kauba müüja või teenuse osutaja aktsepteerib ostja poolt väljastatud arvet (KMS § 37 lg 5).
Näiteks võib müüja kokkulepitud tähtaja jooksul ostja poolt väljastatud ja müüjale edastatud arve kinnitada aktsepteerimise märgiks oma allkirjaga, kuigi allkiri ei ole kohustuslik arve rekvisiit. Või on kokku lepitud ajaline periood, mille jooksul on müüjal võimalik väljastatud arvet vaidlustada ning pärast mida loetakse arve aktsepteerituks. Kuna müüjal on kohustus pidada arvestust oma käibe üle ning säilitada ka enda eest väljastatud arveid, siis loomulikult ei saa teine isik väljastada müüja eest arvet ilma, et ta selle ka müüjale edastaks.
See, et ostja väljastab arve, on otstarbekas juhul, kui müüjal puudub tehingut tehes arve väljastamiseks vajalik informatsioon. Näiteks kasutatakse seda vahel põllumajanduslike toodete müümisel tööstusettevõttele, kus liha, vilja vms koguse mõõtmine ja kvaliteedi määramine ning sellele vastava hinna arvutamine toimub kauba ostja poolt.
Dokumenti, sealhulgas kreeditarvet, millega muudetakse algset arvet ja millel on viide sellele arvele, käsitatakse arvena, mistõttu laienevad sellele dokumendile ka KMS § 37 sätestatud nõuded arve sisu osas (KMS § 37 lg 4). Arve võib väljastada paberil või ka kauba soetaja või teenuse saaja nõusolekul elektrooniliselt (KMS § 37 lg 6). Arve säilitamise nõuded kehtivad ka elektroonilistele arvetele ning maksuhalduri nõudel tuleb võimaldada maksuhalduril ligipääs elektrooniliselt säilitatavatele arvetele.
Teatud ühendusesiseste tehingute puhul kehtestatakse arvele täiendavad nõuded. Kui kauba väljastamise või teenuse osutamise aeg või teenuse eest osalise või täieliku ettemakse kuupäev on erinev arve väljastamise kuupäevast, tuleb arvele märkida, kas kauba väljastamise/teenuse osutamise kuupäev või siis ettemaksu kuupäev, kui seda on võimalik kindlaks määrata.
Kauba ühendusesisese käibe korral on oluline märkida arvele ostja teises liikmesriigis maksukohustuslasena või piiratud maksukohustuslasena registreerimise number, kuna üksnes kehtiv ostja registreerimise number annab õiguse vastavat müüki käsitada nullmääraga maksustatava ühendusesisese käibena. Kui müüja ei märgi arvele ostja kehtivat registreerimise numbrit, tuleb käive deklareerida ja maksustada siseriikliku käibena. Ostja maksukohustuslasena registreerimise numbrit on võimalik kontrollida siit.
Allolevates tabelites on ära toodud arvele märgitavad viited vastavalt käibemaksuseaduse § 37 lõikele 8.
1 Teenuse osutamine teise liikmesriigi maksukohustuslasena või piiratud maksukohustuslasena registreeritud isikule, välja arvatud KMS § 10 lg 2 ja § 10 lg 4 punktides 1-8 nimetatud juhtudel. (KMS § 10 lg 4 p 9) „Pöördmaksustamine“ (ingl. k „Reverse charge“)
2 Teenuse osutamine ettevõtlusega tegelevale ühendusvälise riigi isikule, välja arvatud KMS § 10 lg 2 ja § 10 lg 4 punktides 1-8 nimetatud juhtudel. (KMS § 10 lg 4 p 9) § 15 lg 4 p 1 -
3 Välisriigis asuva kinnisasjaga seotud teenus, sealhulgas ehitamine, hindamine või hooldamine või kinnisasja võõrandamiseks, ehitamise ettevalmistamiseks või korraldamiseks osutatav teenus ja majutusteenus. (KMS § 10 lg 4 p 1) § 15 lg 4 p 1 -
4 Osutatakse välisriigis kultuuri-, kunsti-, spordi-, haridus-, teadus- või meelelahutusteenust või messi või näitusega seotud teenust isikule, kes ei ole üheski liikmesriigis maksukohustuslasena ega piiratud maksukohustuslasena registreeritud isik ega ettevõtlusega tegelev ühendusvälise riigi isik. Teenuse hulka arvatakse ka asjaomase ürituse korraldamine ja kõrvalteenuse osutamine. (KMS § 10 lg 4 p 2) § 15 lg 4 p 1 -
5 Osutatakse välisriigis kultuuri-, kunsti-, spordi-, haridus-, teadus- või meelelahutusüritusele või messile või näitusele sissepääsu teenust või sissepääsuteenusega seotud kõrvalteenust maksukohustuslasele või piiratud maksukohustuslasele või ettevõtlusega tegelevale ühendusvälise riigi isikule. (KMS § 10 lg 4 p 21) § 15 lg 4 p 1 -
6 Töö välisriigis asuva vallasasjaga või hinnatakse välisriigis asuvat vallasasja ning teenus osutatakse isikule, kes ei ole üheski liikmesriigis maksukohustuslasena ega piiratud maksukohustuslasena registreeritud isik ega ettevõtlusega tegelev ühendusväline isik. (KMS § 10 lg 4 p 3) § 15 lg 4 p 1 -
7 Osutatakse väljaspool Eestit reisijateveo teenust, kaasa arvatud reisijate isikliku pagasi ja isikliku transpordivahendi vedu. (KMS § 10 lg 4 p 4) § 15 lg 4 p 1 -
8 Transpordivahend antakse välisriigis lühiajaliselt üürile, rendile või kasutusvaldusesse. (KMS § 10 lg 4 p 41) § 15 lg 4 p 1 -
9 Transpordivahend (v.a huvi- ja lõbusõidulaev) antakse üürile, rendile või kasutusvaldusesse isikule, kes ei ole üheski liikmesriigis maksukohustuslasena või piiratud maksukohustuslasena registreeritud isik ega ettevõtlusega tegelev ühendusvälise riigi isik ja kelle asu- või elukoht on välisriigis, v.a lühiajaline üürile, rendile või kasutusvaldusesse andmine. (KMS § 10 lg 4 p 42) § 15 lg 4 p 1
10 Huvi- või lõbusõidulaev antakse üürile-, rendile- või kasutusvaldusesse isikule, kes ei ole üheski liikmesriigis maksukohustuslasena või piiratud maksukohustuslasena registreeritud isik ega ettevõtlusega tegelev ühendusvälise riigi isik ja teenuse osutaja asukoht või püsiv tegevuskoht on välisriigis, v.a KMS § 10 lg 4 punktis 41 sätestatud juhul. (KMS 10 lg 4 p 43) § 15 lg 4 p 1 -
11 Osutatakse ühenduse territooriumil toimuva reisijateveo ajal restorani- või toitlustusteenust sellise vee- või õhusõiduki pardal või rongis, mis väljub teisest liikmesriigist rahvusvahelisele reisile. (KMS § 10 lg 4 p 5) § 15 lg 4 p 1 -
12 Osutatakse välisriigis restorani- ja toitlustusteenust, v.a KMS §10 lg 2 p 5 nimetatud juhul. (KMS § 10 lg 4 p 51) § 15 lg 4 p1 -
13 Osutatakse kauba teisest liikmesriigist Eestisse või väljaspool Eestit vedamise teenust, kaasa arvatud kaubaveoga seotud transpordivahendi vedu, või korraldatakse sellist kaubavedu isikule, kes ei ole üheski liikmesriigis maksukohustuslasena ega piiratud maksukohustuslasena registreeritud isik ega ettevõtlusega tegelev ühendusevälise riigi isik. (KMS § 10 lg 4 p 6) § 15 lg 4 p 1 -
14 Osutatakse väljaspool Eestit kaubaveoga seotud kõrvalteenust isikule, kes ei ole üheski liikmesriigis maksukohustuslasena ega piiratud maksukohustuslasena registreeritud isik ega ettevõtlusega tegelev ühendusevälise riigi isik. (KMS §10 lg 4 p 7) § 15 lg 4 p 1 -
15 Vahendatakse tehingut või toimingut, mille käibe tekkimise koht ei ole Eesti, ning vahendamisteenust osutatakse isikule, kes ei ole üheski liikmesriigis maksukohustuslasena ega piiratud maksukohustuslasena registreeritud isik ega ettevõtlusega tegelev ühendusevälise riigi isik. (KMS § 10 lg 4 p 8) § 15 lg 4 p 1 -
16 KMS § 10 lõikes 5 nimetatud teenuste osutamine ettevõtlusega mittetegelevale ühendusvälise riigi isikule. § 15 lg 4 p 1 -
17 Rahvusvahelise reisi ajal laeval või õhusõidukil reisijale osutatav reisiks vajalik teenus. § 15 lg 4 p 2 Art 37 (3)
18 Rahvusvahelistes vetes sõitva laeva teenindamisega otseselt seotud sadamateenus. § 15 lg 4 p 3 Art 148(d)
19 Peamiselt rahvusvahelistel lende korraldava lennuettevõtja õhusõiduki teenindamisega otseselt seotud navigatsiooniteenus ja lennuväljateenus. § 15 lg 4 p 4 Art 148(g)
20 Rahvusvahelistes vetes sõitva merelaeva, välja arvatud ettevõtlusega mitteseotud huvi- või lõbusõiduks kasutatava laeva, remontimine, hooldamine, prahtimine, rendile või kasutusvaldusesse andmine või sellisel merelaeval kasutatava seadme remontimine, hooldamine, rendile või kasutusvaldusesse andmine. § 15 lg 4 p 6 Art 148(c)
21 Peamiselt rahvusvahelisi lende teostava lennuettevõtja kasutatava õhusõiduki remontimine, hooldamine, prahtimine, rendile või kasutusvaldusesse andmine või sellises õhusõidukis kasutatava seadme remontimine, hooldamine, rendile või kasutusvaldusesse andmine. § 15 lg 4 p 6 Art 148 (f)
22 Vahendamisteenus, kui vahendatakse tehingut, mille käive tekib ühendusevälises riigis. § 15 lg 4 p 7 Art 153
§ 15 lg 4 p 7 Art 153
25 Välistransiidi tolliprotseduuril oleva kauba veoteenus, sellise kaubaveo korraldamise teenus ning sellise kaubaveoga seotud kõrvalteenused, kui see vedu moodustab osa veost, mis algab või lõpeb ühendusevälises riigis. § 15 lg 4 p 8 -
26 Kauba eksportimiseks osutatav kaubaveoteenus, kaubaveo korraldamise teenus ning sellise kaubaveoga seotud kõrvalteenused. § 15 lg 4 p 9 Art 146 (1) (e)
27 Kauba importimiseks osutatav kaubaveoteenus, kaubaveo korraldamise teenus ning sellise kaubaveoga seotud kõrvalteenused, kui nimetatud teenuste kulu on arvatud imporditava kauba maksustatava väärtuse hulka. § 15 lg 4 p 10 Art 146 (1) (e)
28 Kauba vedu Assooridele või Madeirale või sealt Eestisse või teise liikmesriiki. § 15 lg 4 p 11 Art 142
29 Töö vallasasjaga, mis on selle teenuse osutamiseks soetatud Eestist või toimetatud Eestisse ning see vallasasi toimetatakse pärast teenuse osutamist ühendusest välja. § 15 lg 4 p 12 Art 146 (1) (d)
30 Eestis osutatakse reisijateveo teenust (nimetatud KMS § 10 lg 2 p 3), kaasaarvatud reisijate isikliku pagasi ja isikliku transpordivahendi vedu, kui Eestis osutatav reisijateveo teenus on rahvusvahelise reisi osa. § 15 lg 4 p 13 Art 382
31 Teenus, mida osutatakse välisriigis asuvale käibemaksuseaduse § 15 lõike 3 punktides 5 või 6 nimetatud isikule, esindusele, asutusele, erimissioonile, ühenduse institutsioonile või relvajõule. § 15 lg 4 p 14 Art 151(1)
32 Universaalne postiteenus postiseaduse tähenduses ja riikliku pensionikindlustuse seadusega ettenähtud korras riiklike pensionide, abirahade, toetuste ja hüvitiste posti vahendusel väljamaksmine. § 16 lg 1 p 1 Art 132 (1) (a)
33 Tervishoiuteenus tervishoiuteenuse korraldamise seaduse tähenduses. § 16 lg 1 p 2 Art 132 (1) (b) ja (c)
34 Sotsiaalministri määrusega kinnitatud nimekirjas nimetatud inimorgan või -kude, inimveri või inimverest valmistatud verepreparaat ja rinnapiim. § 16 lg 1 p 2 Art 132 (1) (d)
35 Hambatehniku poolt kutsealases tegevuses osutatav teenus. § 16 lg 1 p 21 Art 132 (e)
36 Teenus, mida mittetulundusühing tasuta või liikmemaksu eest osutab oma liikmele, ning spordirajatise või spordivahendite kasutamise teenus, mida mittetulundusühing osutab füüsilisele isikule. § 16 lg 1 p 3 Art 132 (1) (f) või (l) või (m)
37 Sotsiaalhoolekande seaduse § 10 punktides 1, 11, 12, 13, 14, 15, 16, 3, 4, 5, 51 ja 6 nimetatud sotsiaalteenus ja § 10 punktis 21 nimetatud riigi- või kohaliku omavalitsuse eelarvest rahastatav sotsiaalteenus. § 16 lg 1 p 4 Art 132 (1) (g)
38 Laste ja noorukite kaitsega seotud turvakoduteenus. § 16 lg 1 p 5 Art 132 (1) (h)
39 Alus-, põhi-, kutse-, kesk- või kõrghariduskoolitus, sealhulgas õppevahend, mille koolitusteenuse osutaja võõrandab teenuse saajale, üldhariduskoolitusega seotud eraõppetunni andmine ja muu koolitus, välja arvatud ärilistel eesmärkidel antav muu koolitus. § 16 lg 1 p 6 Art 132 (1) (i) või (j)
40 Haige, vigastatu või puudega inimese vedu selleks kohandatud sõidukiga, mis vastab liiklusseaduses kehtestatud nõuetele. § 16 lg 1 p 7 Art 132 (1) (p)
41 Teenus, mida sõltumatu isikuteühendus osutab oma liikmele, kui on täidetud järgmised tingimused: teenuse saaja käive on 90% ulatuses maksuvaba või tema tegevus ei kuulu käibemaksuga maksustamisele; teenus on otseselt vajalik liikme põhitegevuseks ning teenuse eest makstav tasu ei ületa teenuse osutamiseks tehtud kulutusi. § 16 lg 1 p 8 Art 132 (1) (f)
42 Kindlustusteenus, sealhulgas edasikindlustus- ja kindlustusvahendusteenus. § 16 lg 2 p 1 Art 135 (1) (a)
43 Kinnisasja või selle osa üürile, rendile või kasutusvaldusesse andmine. § 16 lg 2 p 2 Art 135 (1) (l)
44 Väärtpaber § 16 lg 2 p 6 Art 135 (1) (f)
45 Loteriipilet ja hasartmängu korraldamine, välja arvatud kaubandusliku loterii korraldamine ning sellise osavusmängu korraldamine, mille ainus võimalik võit on uuesti osaleda samas mängus. § 16 lg 2 p 7 Art 135 (1) (i)
46 Investeeringukulla võõrandamise või võõrandamislepingu sõlmimisega seotud teenus või nende käibega seotud teenus, mida osutab teise isiku nimel ja arvel tegutsev agent. § 16 lg 2 p 8 Art 347
47 Käibemaksuseaduse § 16 lg 21 nimetatud finantsteenused:
11) investeerimisfondide seaduses sätestatud investeerimisfondi ja muu finantsjärelevalve alla kuuluva Euroopa Majanduspiirkonna lepinguriigi investeerimisfondi valitsemine, sealhulgas fondivalitseja ülesannete edasiandmise korral fondi valitsemisega seonduvate teenuste osutamine fondile. § 16 lg 21 vastavale punktile Art 135 (1) punktid b kuni g
48 Erikorra alusel maksustatav reisiteenus „Kasuminormi maksustamise kord – reisibürood“
1 Kauba võõrandamine teise liikmesriigi maksukohustuslasele või piiratud maksukohustuslasele koos selle toimetamisega Eestist teise liikmesriiki ning aktsiisikauba võõrandamine teise liimesriigi isikule koos selle toimetamisega Eestist teise liimesriiki.
2 Kauba toimetamine Eestist teise liikmesriiki oma seal toimuva ettevõtluse tarbeks, sealhulgas äriühingu ja tema teises liikmesriigis asuva püsiva tegevuskoha vaheline kauba üleandmine. (eeldusel, et kaupade toimetamist käsitatakse teises liikmesriigis ühendusesisese kauba soetusena ning Eesti äriühing on end teises liikmesriigis maksukohustuslasena registreerinud).
3 Võrgu kaudu edastatava maagaasi või elektri-, soojus- või jahutusenergia võõrandamine teise liikmesriigi edasimüüjale või muule isikule, kes Eestis seda kaupa ei kasuta. (KMS § 9 lg 2 p 3) „Pöördmaksustamine“
4 Rahvusvahelistes vetes sõitev merelaev (välja arvatud ettevõtlusega mitteseotud huvi- või lõbusõitudeks kasutatav merelaev) ja sellise merelaeva varustus, seadmed, varuosad, kütus ja muud varud ning reisijale kohapeal tarbimiseks võõrandatav kaup. (Kaasamüüdava kauba korral ei rakendata) § 15 lg 3 p 3 Merelaev, seadmed ja varuosad art 148 (c).
5 Peamiselt rahvusvahelisi lende korraldava lennuettevõtja kasutatav õhusõiduk ning selle varustus, seadmed, varuosad, kütus ja muud varud ning reisijale kohapeal tarbimiseks võõrandatav kaup. (Kaasamüüdava kauba korral ei rakendata) § 15 lg 3 p 4 Õhusõiduk, seadmed ja varuosad art 148 (f).
6 Kaup, mis võõrandatakse ja toimetatakse teise liikmesriiki diplomaatilisele esindajale, konsulaarametnikule (välja arvatud aukonsul) ning erimissiooni ja Välisministeeriumi tunnustatud rahvusvahelise organisatsiooni esindajale või esindusele, diplomaatilisele esindusele või konsulaarasutusele, erimissioonile ning ühenduse institutsioonile. § 15 lg 3 p 5 Art 151 (1)
7 Teise liikmesriiki, mis on Põhja-Atlandi Lepingu Organisatsiooni (edaspidi NATO) liikmesriik, võõrandatav ja toimetatav kaup mis tahes muu NATO liikmesriigi relvajõudude või nendega kaasas oleva tsiviilkoosseisu tarbeks või toitlustamiseks, kui need relvajõud osalevad ühises kaitsetegevuses. § 15 lg 3 p 6 Art 151 (1)
8 Vabatsoonis või vabalaos olev ühenduseväline kaup (ühenduse tolliseadustiku tähenduses), kui seda kaupa ei ole suunatud ühelegi tolliprotseduurile ning seda ei ole tarbitud ega kasutatud muudel kui tollieeskirjades ettenähtud juhtudel. § 15 lg 3 p 7 Art 156 (1) (b)
9 Vabatsooni või vabalattu paigutatud või muu ühenduseväline kaup, mis on suunatud tolliladustamise tolliprotseduurile, peatamissüsteemiga seestöötlemise tolliprotseduurile, transiidi tolliprotseduurile või impordimaksudest täieliku vabastusega ajutise impordi tolliprotseduurile, või ajutiselt ladustatud ühenduseväline kaup tingimusel, et seda kaupa ei ole viidud tollijärelevalve alt ebaseaduslikult välja ja ei ole tarbitud ega kasutatud muudel kui tollieeskirjades ettenähtud juhtudel. § 15 lg 3 p 8 Art 156 (1) (a) (b) (c)
10 Ekspordi eesmärgil vabatsooni või vabalattu toimetatav ja võõrandatav ühenduse kaup ja vabatsoonis või vabalaos olev ühenduse kaup, mis eksporditakse kahe kuu jooksul vabatsooni või vabalattu toimetamisest. § 15 lg 3 p 9 Art 156 (1) (b)
11 Eesti Pangale võõrandatav kuld. § 15 lg 3 p 10 Art 152
12 Direktiivi 2006/112/EÜ V lisas nimetatud kaup, kui see suunatakse viivitamata maksuladustamisele või on maksuladustatud ja tehinguga ei kaasne kauba maksuladustamise lõpetamine. (V.a juhul kui tarbimisse lubatud kütus on paigutatud ka aktsiisilattu) § 15 lg 3 p 11 Art 160
13 Aktsiisilattu paigutatud ajutises aktsiisivabastuses olev aktsiisikaup, kui tehinguga ei kaasne kauba aktsiisilaost väljatoimetamist, välja arvatud aktsiisikauba toimetamine ühest aktsiisilaost teise. § 15 lg 3 p 12 Art 160 (1) (b)
14 Ühendusevälise riigi füüsilisele isikule müüdava kauba ekspordina käsitamine. § 5 lg 2 Art 147
15 Hambaarsti või hambatehniku poolt võõrandatav hambaprotees. § 16 lg 1 p 21 Art 132 (1) (e)
16 Kinnisasi või selle osa. (Maksuvabastust ei kohaldata kinnisasjale, mille oluline osa on ehitis ehitusseadustiku tähenduses või ehitise osa, mis võõrandatakse enne ehitise või selle osa esmast kasutuselevõttu; ega kinnisasjale, mille oluline osa on oluliselt parendatud ehitis või selle osa ning mis võõrandatakse enne ehitise või selle osa parendamisele järgnevat taaskasutuselevõttu, ning krundile planeerimisseaduse tähenduses, kui sellel ei asu ehitist) § 16 lg 2 p 3 Art 135 (1) (j) või (k)
17 Eesti Vabariigis kehtiv postimaksevahend, kui müüakse nimiväärtuses. § 16 lg 2 p 4 Art 135 (1) (h)
18 Investeeringukuld. § 16 lg 2 p 8 Art 346
19 Kaup, mille soetamisel puudus õigus sisendkäibemaksu mahaarvamiseks, välja arvatud juhul, kui kaup on soetatud enne soetaja maksukohustuslasena registreerimist või kui kauba soetamisel on sisendkäibemaks maha arvatud osaliselt. § 16 lg 2 p 9 Art 136
20 Uue transpordivahendi ühendusesisene võõrandamine. § 15 lg 3 p 2 + andmed, mis tõendavad, et on uus transpordi-vahend Art 138 (2) (a) + andmed, mis tõendavad, et on uus transpordi-vahend
21 Kolmnurktehingu puhul kauba võõrandaja. (Esimese liikmesriigi maksukohustuslane, kes käsitab tehingut kauba ühendusesise käibena)
22 Kolmnurktehingu puhul kauba edasimüüja. „Pöördmaksustamine“
23 Kasutatud kauba edasimüügi maksustamine erikorra alusel. (KMS § 41 ja § 42) „Kasuminormi maksustamise kord – kasutatud kaubad“
24 Originaalkunstiteose edasimüügi maksustamine erikorra alusel. (§ 41 ja § 42) „Kasuminormi maksustamise kord – kunstiteosed“
(ingl. k „Margin sceme – Works of art“)
25 Kollektsiooni- ja antiikeseme edasimüügi maksustamine erikorra alusel. (§ 41 ja § 42) „Kasuminormi maksustamise kord - kollektsiooni ja antiikesemed“
(ingl. k „Margin sceme – Collector`s items and antiques“
26 Kinnisasja, metallijäätmete ja kulla maksustamine erikorra alusel vastavalt KMS § 411 toodud juhtudel. (Siseriiklik pöördmaksustamine) „Pöördmaksustamine“
Kui ettevõtlusega tegelev välisriigi isik on määranud maksuesindaja (KMS § 20), siis selle maksuesindaja maksukohustuslasena registreerimise number, nimi, aadress ning viide KMS § 20 lõikele 6 või direktiivi 2006/112/EÜ artiklile 204
Maksuvabastuse ning 0% määra rakendamisel (v.a juhul kui märkida tuleb „pöördmaksustamine“) võib viited käibemaksuseadusele või direktiivile asendada muu selge ja üheselt mõistetava märkega.
Kauba ekspordi korral viidet maksumäära aluseks olevale sättele ei tule märkida (v.a juhul kui kauba ekspordina käsitatakse ühendusvälise riigi füüsilisele isikule kauba müümist).
KMS § 37 lõike 9 kohaselt on võimalik väljastada lihtsustatud nõuetele vastavaid arveid, kui arve väljastatakse reisijateveo teenuse osutamisel või parkimisautomaadi, automaattankla makseterminali jm samalaadsete aparaatide kaudu. Vastav säte tähendab eelkõige seda, et ka maksukohustuslasel, kes vastava teenuse saab, on sisendkäibemaksu mahaarvamisel võimalik aluseks võtta arve, mis vastab üksnes lihtsustatud arve nõuetele. Lihtsustatud arve võib väljastada, kui arvel olev summa ei ületa 160 eurot ilma käibemaksuta.
Lihtsustatud arvele tuleb märkida vähemalt arve väljastamise kuupäev, maksukohustuslase nimi ja maksukohustuslasena registreerimise number, kauba või teenuse nimetus või kirjeldus ning maksustatav summa ja tasumisele kuuluv käibemaksusumma (KMS § 37 lg 10).
Maksukohustuslane, kellele väljastatakse lihtsustatud arve, on kohustatud sellele arvele märkima oma nime ja maksukohustuslasena registreerimise numbri (KMS § 37 lg 11).


Juhatuse liikme käendus | IURING Õigusbüroo
Juhatuse liikme käendus
Post Author:Tiia Raudmägi
Post Category:blogi / Võlaõigus
Post Comments:0 Kommentaari
Ettevõtluses võib aeg-ajalt ette tulla olukord, kus äri arendamiseks on vajalik juhatuse liikmel anda äriühingu kohustuste tagamiseks isiklik käendus kui täiendav tagatis võetavate kohustuste täitmiseks.
Näiteks võib tegemist olla ehitusettevõtjaga, kelle osaühing ostab mitmesuguseid kaupu hulgikaupmehelt. Osaühingule võimaldatakse hulgimüüja juures krediit, kuid tagatiseks tuleb juhatuse liikmel anda isiklik käendus. Juhul, kui ehitusettevõte saab küll kaupa, kuid ei suuda kauba eest hiljem tasuda, saab hulgimüüja (võlausaldaja) pöörduda kohustuse täitmiseks juba juhatuse liikme enda poole ja nõuda täitmist temalt. Juhatuse liige kas tasub võla vabatahtlikult või saab pöörduda nõudega kohtusse.
Käenduse mõiste
Vastavalt võlaõigusseaduse (VÕS) § 142 lg 1 kohustub käenduslepinguga käendaja kolmanda isiku (põhivõlgnik) võlausaldaja ees vastutama põhivõlgniku kohustuse täitmise eest.
Käendus kuulub isiklike tagatiste hulka ehk käendaja vastutab võlgniku kohustuste täitmise eest mitte üksnes mingi temale kuuluva konkreetse asjaga, vaid kogu oma varaga. Võlausaldajal on õigus nõuda kohustuse täitmist käendajalt samamoodi nagu saab võlausaldaja nõuda põhivõlgnikult kohustuse täitmist.
Tavaliselt kasutatakse käendust rahalise kohustuse täitmise tagamiseks. Käendus on sageli kasutusel just müügi- ja laenulepingu puhul. Käendus on üks tavalisemaid isiklike tagatiste liike.
Käenduslepingu sõlmimine
Oluline on tähele panna, et käenduslepingu puhul piisab üksnes sellest, kui käendaja on oma tahet väljendanud ja teine pool on selle kätte saanud. Võlausaldaja ei pea väljendama nõustumust, kuna tema nõustumus loetakse pakkumuse kättesaamisel antuks ja käendusleping seega sõlmituks (kui ta ei väljenda vastupidist). Põhjuseks on asjaolu, et käendusleping on ühekülge leping – lepingust tekivad olulised kohustused üksnes käendajale. Põhivõlgniku osalemine käenduslepingu sõlmimisel või tema nõusolek ei ole vajalik (VÕS § 142 lg 4).
Seega on käendusleping sõlmitud ka käendaja ühepoolse avalduse üleandmisega võlausaldajale.
VÕS § 143 lg 1 eristab nö tavalisest käendusest rangemate nõuetega tarbijakäenduslepingut: tarbijakäendus on käendusleping, kus käendajaks on füüsiline isik (tarbija). Tarbija puhul ei ole käenduse andmine seotud tema majandus- või kutsetegevusega. Tarbijat tuleb lepingu sõlmimisel teavitada käendatava kohustuse suurusest ja vastutuse rahalisest maksimumsummast. Vastavalt VÕS § 154 lg 1 võib tulevase kohustuse tagamiseks sõlmitud tähtajatu tarbijakäenduslepingu käendaja igal ajal üles öelda. Kui selline leping on aga tähtajaline, võib lepingu üles öelda viie aasta möödudes lepingu sõlmimisest. Samas sätestab VÕS § 154 lg 2, et pärast lepingu ülesütlemist jääb käendus enne ülesütlemist tekkinud kohustuse eest ikkagi kehtima. Nõutav on, et tarbijaga sõlmitud leping peab olema kirjalikus vormis (VÕS § 144 lg 2).
Juhatuse liige ei ole tarbija
Praktikas võib tekkida küsimus, kui juhatuse liige on füüsiline isik, siis kas on tema puhul ka tegemist tarbijaga? Riigikohus on tsiviilasjas nr 3-2-1-148-11 leidnud, et juhul, kui äriühingu juhatuse liige sõlmib äriühingu kohustuse tagamiseks lepingu, siis tuleb teda eeldatavasti pidada tegutsenuks majandus- või kutsetegevuses VÕS § 155 lg 1 järgi juhul, kui ta oli samal ajal äriühingu ainsaks või põhiliseks osanikuks või aktsionäriks. Osaühingu osaniku ja juhatuse liikme osaühingu kohustuse täitmise tagamiseks sõlmitud lepingule ei laiene VÕS-i tarbijakaitse sätted, kuna leping osaühingu kohustuse täitmise tagamiseks sõlmiti huvist ühingu majandustegevuse vastu ning osaühingu juhatuse liige ei olnud lepingus tarbija.
Käendaja vastutuse ulatus
Praktikas tõusetub sageli küsimus, milline on käendaja vastutuse ulatus. Kohtud on leidnud, et käendaja vastutus võib ületada krediidipiiri. Näiteks Tallinna Ringkonnakohtu 30.09.2016. a otsuses tsiviilasjas nr 2-15-9200 on leitud, et poolte vahel kokkulepitud krediidipiir ei mõjuta kostja vastutust. Nimetatud lahendis (p 30) leidis kolleegium, et “Kolleegium nõustub maakohtu järeldustega, et kostja käendas Elikas Elekter OÜ kohustusi hageja ees, käendusega tagatud kohustus ja käendus ei olnud lõppenud ning hageja ja Elikas Elekter OÜ vahelises müügilepingus kokkulepitud krediidipiiri ületamine ei mõjuta kostja vastutust.“ Kohtupraktika kohaselt annab krediidipiir müüjale vaid õiguse, mitte aga kohustuse piirata ostja krediidi suurust. Samuti võib käendajalt nõuda välja ka viivised, mis ületavad käendaja vastutuse ülemmäära, kui viiviste tekkimine on tingitud sellest, et käendaja on viivitanud oma kohustuste täitmisega.
Ero Liivik, IURING õigusbüroo jurist
Tags: juahtuse liikme käendus, käendaja vastustus, käendus, käendusleping, tarbijakäendus
Õigusbüroo abi ettevõtete ühinemise läbiviimisel
Osanike koosolek – kutse ja päevakord
Uus töövaidluste lahendamise seadus
Hüpoteek kui arvestatav tagatis
Osakapitali vähendamine vastavalt äriseadustikule
Osaühingu tegevuse lõpetamine ja osaühingu likvideerimine
© Kõik õigused kaitstud - IURING Konsult OÜ - Privaatsustingimused


text:
10. juuli 2014 ( *1 )
„Eelotsusetaotlus — Hanked — Hanked, mille maksumus ei ulatu direktiivis 2004/18/EÜ ette nähtud piirmäärani — ELTL artiklid 49 ja 56 — Proportsionaalsuse põhimõte — Hankemenetlusest kõrvaldamise kriteeriumid — Kvalifitseerimise kriteeriumid, mis puudutavad taotleja või pakkuja isiklikku olukorda — Sotsiaalkindlustusmaksetega seonduvad kohustused — Mõiste „raske rikkumine” — Maksmisele kuuluvate ja makstud summade vahe üle 100 euro ja suurem kui 5% maksmisele kuuluvatest summadest”
Kohtuasjas C‑358/12,
mille ese on ELTL artikli 267 alusel Tribunale amministrativo regionale per la Lombardia (Itaalia) 15. märtsi 2012. aasta otsusega esitatud eelotsusetaotlus, mis saabus Euroopa Kohtusse 30. juulil 2012, menetluses
koosseisus: A. Rosas kümnenda koja presidendi ülesannetes, kohtunikud D. Šváby ja C. Vajda (ettekandja),
arvestades kirjalikus menetluses ja 11. juulil 2013 toimunud kohtuistungil esitatut,
Consorzio Stabile Libor Lavori Pubblici, esindajad: avvocato N. Seminara, avvocato R. Invernizzi ja avvocato M. Falsanisi,
Comune di Milano, esindajad: avvocato M. Maffey ja avvocato S. Pagano,
Pascolo Srl, esindajad: avvocato A. Tornitore, avvocato F. Femiano, avvocato G. Fuzier ja avvocato G. Sorrentino,
Itaalia valitsus, esindaja: G. Palmieri, keda abistas avvocato dello Stato G. Aiello,
Euroopa Komisjon, esindajad: A. Tokár ja L. Pignataro-Nolin,
Eelotsusetaotlus käsitleb ELTL artiklite 49, 56 ja 101 tõlgendamist.
Taotlus on esitatud Consorzio Stabile Libor Lavori Pubblici (edaspidi „Libor”) ja Comune di Milano vahelises kohtuvaidluses, mille ese on viimase otsus tühistada otsus sõlmida ehitustööde riigihankeleping Liboriga, põhjusel et Libor oli 278 euro ulatuses rikkunud sotsiaalkindlustusmaksete maksmise kohustust.
Euroopa parlamendi ja nõukogu 31. märtsi 2004. aasta direktiivi 2004/18/EÜ ehitustööde riigihankelepingute, asjade riigihankelepingute ja teenuste riigihankelepingute sõlmimise korra kooskõlastamise kohta (ELT L 134, lk 114; ELT eriväljaanne 06/007, lk 132) (muudetud komisjoni 30. novembri 2009. aasta määrusega (EÜ) nr 1177/2009) (ELT L 314, lk 64; edaspidi „direktiiv 2004/18”) põhjendus 2 on sõnastatud järgmiselt:
„Liikmesriikides tuleb lepingute sõlmimisel riigi nimel või piirkondlike või kohalike omavalitsuste või avalik-õiguslike isikute nimel kohaldada asutamislepingu põhimõtteid, eelkõige kaupade vaba liikumise põhimõtet, asutamisvabaduse ja teenuste osutamise vabaduse põhimõtet ning nendest tulenevaid põhimõtteid, nagu võrdse kohtlemise, mittediskrimineerimise, vastastikuse tunnustamise, proportsionaalsuse ja läbipaistvuse põhimõte. Teatavat maksumust ületavate riigihankelepingute puhul on siiski soovitav koostada lepingute sõlmimise siseriiklikku korda kooskõlastavad ühenduse sätted, mis tuginevad kõnealustele põhimõtetele, et tagada nende mõju ja kindlustada hanketellimuse avatus konkurentsile. Kooskõlastavaid sätteid tuleks seepärast tõlgendada nii eespool nimetatud eeskirjade ja põhimõtete kui ka asutamislepingu muude eeskirjade kohaselt.”
Nimetatud direktiivi artikkel 7 näeb ette piirmäärad, millest alates kohaldatakse ehitustööde, asjade ja teenuste riigihankelepingute sõlmimise kooskõlastatud korda. Ehitustööde puhul kohaldamiseks näeb direktiivi artikli 7 punkt c ette piirmäära 4845000 eurot.
Direktiivi 2004/18 artiklis 45 on toodud kvalifitseerimise kriteeriumid, mis puudutavad taotleja või pakkuja isiklikku olukorda. Selle artikli lõige 2 näeb ette:
„[Hankemenetluses] osalemisest võib välja jätta iga ettevõtja:
kes on täitmata jätnud sotsiaalkindlustusmaksetega seonduvad kohustused, mis tal on vastavalt oma asukohariigi või [hankija] riigi õigusaktidele;
kes on täitmata jätnud maksukohustused, mis tal on vastavalt oma asukohariigi või [hankija] riigi õigusaktidele;
Liikmesriigid määravad kindlaks käesoleva lõike rakenduskorra ühenduse ja siseriikliku õiguse alusel.” [Tsitaati on parandatud Euroopa Kohtus, kuna direktiivi eestikeelne tõlge on ekslik.]
Itaalias reguleerib ehitustööde, teenuste ja asjade riigihankemenetlust 12. aprilli 2006. aasta seadusandlik dekreet nr 163/2006, millega kehtestatakse ehitustööde, teenuste ja asjade riigihangete seadustik ja võetakse üle direktiivid 2004/17/EÜ ja 2004/18/EÜ (decreto legislativo n. 163 – Codice dei contratti pubblici relativi a lavori, servizi e forniture in attuazione delle direttive 2004/17/CE e 2004/18/CE (GURI regulaarne lisa nr 100, 2.5.2006)), muudetud 13. mai 2011. aasta dekreetseadusega nr 70 (GURI nr 110, 13.5.2011, lk 1), mis kinnitati seadusena 12. juuli 2011. aasta seadusega nr 106 (GURI nr 160, 12.7.2011, lk 1; edaspidi „seadusandlik dekreet nr 163/2006”).
Seadusandliku dekreedi nr 163/2006 II osas asub artikkel 38, kus on lepingu maksumusest sõltumata kindlaks määratud kontsessioonide andmise menetluses ja ehitustööde, asjade ja teenuste riigihankemenetluses osalemise üldtingimused. Nimetatud dekreedi artikli 38 lõike 1 punkt i sätestab:
„1. Kontsessioonide andmise menetlusest ning ehitustööde, asjade ja teenuste riigihankemenetlusest kõrvaldatakse sellised isikud ning nimetatud lepingute suhtes all‑töövõtulepinguid ei sõlmita selliste isikutega:
kes on Itaalia või oma asukohariigi õigusaktide kohaselt toime pannud sotsiaalkindlustusmaksete maksmist puudutavate sätete raskeid ja lõplikult tuvastatud rikkumisi”.
Nimetatud dekreedi artikli 38 lõikes 2 on määratletud sotsiaalkindlustusmaksete maksmist reguleerivate õigusnormide rikkumiste raskusastet puudutav kriteerium. Sisuliselt näeb see ette, et seadusandliku dekreedi artikli 38 lõike 1 punkti i tähenduses loetakse raskeks rikkumisi, mille tõttu ei saa sotsiaalkindlustusmaksete maksmist puudutavat vormikohast dokumenti väljastada (documento unico di regolarità contributiva, edaspidi „DURC”).
Rikkumised, mille tõttu ei saa DURC väljastada, on määratletud töö- ja sotsiaalministeeriumi 24. oktoobri 2007. aasta dekreedis, mis reguleerib sotsiaalkindlustusmaksete maksmist puudutavat vormikohast dokumenti (Decreto del ministero del lavoro e della previdenza sociale – che disciplina il documento unico di regolarità contributiva (GURI nr 279, 30.11.2007, lk 11). Nimetatud dekreedi artikli 8 lõige 3 näeb ette:
„Kui tegemist on üksnes hankemenetluses osalemisega, ei takista DURC väljastamist väike lahknevus maksmisele kuuluva ja makstud summa vahel, mida arvestatakse iga sotsiaalkindlustusasutuse või ‑kindlustusfondi kohta. Ühe palga- või kindlustusperioodi pealt maksmisele kuuluva ja makstud summa vahelist lahknevust kuni 5% ei käsitata raske rikkumisena, kusjuures igal juhul ei loeta raskeks rikkumist, mille summa jääb alla 100 euro; vaatamata sellele kehtib kohustus maksta eespool viidatud summa pärast DURC väljastamist 30 päeva jooksul.”
6. juunil 2011 avaldatud hanketeatega kuulutas Comune di Milano välja „Comune di Milanole kuuluvate elamute erakorralise hoolduse ja turvasüsteemide paigaldustööde” hanke, milles pidi leping sõlmitama madalaima hinna kriteeriumi alusel, lähtudes 4784914,61 euro suurusest baashinnast.
Hanketeates nõuti igalt pakkujalt menetlusest kõrvaldamise ähvardusel sõnaselgelt, et nad deklareeriksid, et nad vastavad hankemenetluses osalemise üldnõuetele, mis on sätestatud seadusandliku dekreedi nr 163/2006 artiklis 38.
Libor esitas hankemenetluses osalemise taotluse ja deklareeris vastavalt artikli 38 lõike 1 punktile i, et ta „ei ole Itaalia õigusaktide kohaselt toime pannud sotsiaalkindlustusmakse puudutavate sätete raskeid ja lõplikult tuvastatud rikkumisi”.
Menetluse tulemusel sõlmis Comune di Milano lepingu Liboriga ning teatas talle sellest 28. juuli 2011. aasta teatisega. Seejärel kontrollis ta pakkuja deklaratsiooni. Selleks sai ta pädevalt ametiasutuselt DURC, millest selgus, et hankemenetluses osalemise taotluse esitamise päeva seisuga oli Liboril 2011. aasta maikuu eest sotsiaalkindlustusmakseid maksmata 278 euro ulatuses, mis vastas sellel kuul maksmisele kuuluvate maksete kogusummale. Libor tasus nimetatud summa hilinenult 28. juulil 2011.
Võttes arvesse DURC‑st ilmnevat rikkumist, tühistas Comune di Milano otsuse sõlmida hankeleping Liboriga ning kõrvaldas ta hankemenetlusest. Seejärel tunnistas ta edukaks pakkujaks Pascolo Srl.
Libor vaidlustas selle otsuse Tribunale amministrativo regionale per la Lombardia’s (Lombardia maakonna halduskohus), väites eelkõige, et seadusandliku dekreedi nr 163/2006 artikli 38 lõige 2 on liidu õigusega vastuolus.
Eelotsusetaotluse esitanud kohus märgib, et kõnealune hankemenetlus ei kuulu direktiivi nr 2004/18 kohaldamisalasse, kuna hankelepingu maksumus jääb allapoole nimetatud direktiivi artikli 7 punktis c toodud piirmäära. Samas leiab see kohus siiski, et kõnealune hange pakub piiriülest huvi, mistõttu tuleb Euroopa Kohtu praktika kohaselt järgida EL toimimise lepingu alusnorme. Kohtul on kahtlus selles suhtes, kas seadusandliku dekreedi nr 163/2006 artikli 38 lõige 2 on kooskõlas liidu õiguses ette nähtud proportsionaalsuse põhimõtte ja võrdse kohtlemise põhimõttega.
Eelotsusetaotluse esitanud kohtu sõnul on nimetatud sätte eesmärk – sotsiaalkindlustusmaksete maksmise kohustuse rikkumise „raskuse” puhtalt õigusliku kriteeriumina – jätta hankija täiesti ilma kaalutlusõiguseta selle hindamisel, kas sotsiaalkindlustusmaksete õigeaegses maksmises seisnev osalemisnõue on täidetud. Selline kõrvaldamine on iseenesest liidu õigusega kooskõlas, kuna suurendab hankemenetluses osalevate ettevõtjate kohtlemisel võrdsust.
Eelotsusetaotluse esitanud kohtul tekib siiski küsimus riigi seadusandja väljatöötatud kriteeriumide kooskõlast proportsionaalsuse põhimõttega. Ta märgib, et tingimus, et ettevõtja täidaks oma kohustust sotsiaalkindlustusmaksete maksmisel, on seatud eesmärgiga tagada pakkujast ettevõtja usaldusväärsus, hoolsus ja tõsiseltvõetavus ning see, et tema suhted töötajatega on nõuetekohased. Eelotsusetaotluse esitanud kohus kahtleb, kas konkreetses hankemenetluses kujutab selle tingimuse rikkumine endast märkimisväärset tõendit tema usaldusväärsuse puudumisest. Tegelikult on see abstraktne kriteerium, mis ei lähtu konkreetse hankelepingu omadustest, võttes arvesse selle eset ja tegelikku maksumust, rikkumise toime pannud ettevõtja käivet ning majanduslikku ja finantsilist suutlikkust. Liiatigi on ettevõtja hankemenetlusest kõrvaldamine ebaproportsionaalne sellisel juhul nagu põhikohtuasjas, kus rikkumine on vähetähtis.
Eelotsusetaotluse esitanud kohtul on kahtlusi ka selles, kas sotsiaalkindlustusmaksete maksmata jätmises seisnev kõrvaldamiskriteerium on ühtne maksude maksmata jätmisega maksuõigusnormide rikkumiste puhul, mille kohaselt loetakse raskeks alles 10000,00 euro piiri ületavad rikkumised.
Neil asjaoludel otsustas Tribunale amministrativo regionale per la Lombardia menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmise eelotsuse küsimuse:
„Kas proportsionaalsuse põhimõttega, mis tuleneb asutamisõigusest ning diskrimineerimise keelu ja konkurentsi kaitse põhimõtetest, mida käsitlevad [ELTL] artiklid 49, 56 ja 101, ning selles kätkeva mõistlikkuse nõudega on vastuolus sellised liikmesriigi õigusnormid, mis loevad nii [liidu] piirmäära ületavate kui ka sellest allapoole jäävate hangete puhul raskeks sellised sotsiaalkindlustusmaksete maksmise kohustuse lõplikult tuvastatud rikkumised, mille summa on üle 100 euro ning mille puhul iga palga- või kindlustusperioodi pealt maksmisele kuuluva ja makstud summade lahknevus on ühtlasi suurem kui 5%, millest tulenevalt on hankijad kohustatud pakkuja, kes osutub sellise rikkumise eest vastutavaks, hankemenetlusest kõrvaldama, hindamata teisi aspekte, mis väljendavad objektiivselt pakkuja kui lepingupartneri usaldusväärsust?”
Sissejuhatuseks tuleb märkida, et kuigi põhikohtuasjas käsitletavat regulatsiooni kohaldatakse hangete suhtes, mille lepingu maksumus jääb nii alla‑ kui ka ülespoole direktiivi 2004/18 artiklis 7 kehtestatud piirmäära, nagu eelotsuse küsimuses mainitud, jääb põhikohtuasjas käsitletava hankelepingu maksumus alla artikli 7 punktis c toodud summa.
Lisaks tuleneb selle küsimuse sõnastusest ja eelotsusetaotluse esitanud kohtu esitatud kaalutlustest, mis on lühidalt kokku võetud käesoleva kohtuotsuse punktis 18, et nimetatud kohus kahtleb eelkõige selles, kas põhikohtuasjas käsitletavas regulatsioonis on järgitud proportsionaalsuse põhimõtet.
Seega palub eelotsusetaotluse esitanud kohus oma küsimusega sisuliselt selgitada, kas ELTL artikleid 49, 56 ja 101 ning proportsionaalsuse põhimõtet tuleb tõlgenda nii, et nendega on vastuolus sellised liikmesriigi õigusnormid, mis direktiivi 2004/18 artikli 7 punktis c ette nähtud piirmäärast allapoole jääva maksumusega ehitustööde riigihangete puhul kohustavad hankijat kõrvaldama hankemenetlusest pakkuja, kes on vastutav sotsiaalkindlustusmaksete maksmise kohustuse rikkumise eest, kui maksmisele kuuluvate ja makstud summade vahe on üle 100 euro ja ühtlasi suurem kui 5% maksmisele kuuluvatest summadest.
Meenutagem, et selle direktiivi kohaldamisel riigihankele kehtib tingimus, et hanke eeldatav maksumus küünib kõnealuse direktiivi artiklis 7 kehtestatud piirmäärani. Vastasel juhul tuleb kohaldada EL toimimise lepingu alusnorme ja üldpõhimõtteid, tingimusel et asjaomane hange pakub teatavat piiriülest huvi eelkõige oma tähtsuse ja täitmise koha osas (vt selle kohta eelkõige kohtuotsus Ordine degli Ingegneri della Provincia di Lecce jt, C‑159/11, EU:C:2012:817, punkt 23 ja seal viidatud kohtupraktika). Eelotsusetaotluse esitanud kohus peab kontrollima, kas selline huvi on olemas (vt selle kohta kohtuotsus Belgacom, C‑221/12, EU:C:2013:736, punkt 30 ja seal viidatud kohtupraktika).
Vaatamata sellele, et põhikohtuasjas käsitletav ehitustööde riigihange ei küüni nimetatud direktiivi artikli 7 punktis c ette nähtud piirmäärani, peab eelotsusetaotluse esitanud kohus – kui ta leiab, et hange pakub teatavat piiriülest huvi – asuma seisukohale, et nimetatud alusnormid ja üldpõhimõtted on põhikohtuasjas kohaldatavad.
Mis puutub aluslepingu sätetesse, millele eelotsusetaotluse esitanud kohus viitab, siis selline riigihankemenetlusest kõrvaldamise olukord nagu põhikohtuasjas käsitletav ei kujuta endast ettevõtjatevahelisi kokkuleppeid, ettevõtjate ühenduste otsuseid ega kooskõlastatud tegevust ELTL artikli 101 tähenduses. Seega ei ole sellist õigusnormi, nagu käsitletakse põhikohtuasjas, vaja nimetatud artikli seisukohast analüüsida.
Seevastu, nagu tuleneb direktiivi 2004/18 põhjendusest 2, on nende põhimõtete hulgas, mida tuleb riigihangete korraldamisel järgida, eelkõige asutamisvabadus, teenuste osutamise vabadus ja proportsionaalsuse põhimõte.
ELTL artiklite 49 ja 56 osas tuleneb Euroopa Kohtu väljakujunenud praktikast, et nendega on vastuolus kõik siseriiklikud meetmed, mis isegi siis, kui neid kohaldatakse ilma kodakondsusest lähtuva diskrimineerimiseta, keelavad, takistavad või muudavad aluslepinguga tagatud asutamise ja teenuste osutamise vabaduse teostamise liidu kodanikele vähem atraktiivseks (vt eelkõige kohtuotsus Serrantoni ja Consorzio stabile edili, C‑376/08, EU:C:2009:808, punkt 41).
Riigihangete puhul seisneb liidu huvi asutamisvabaduse ja teenuste osutamise valdkonnas selles, et saavutada võimalikult suur konkurentsile avatus (vt selle kohta kohtuotsus CoNISMa, C‑305/08, EU:C:2009:807, punkt 37). Sellise õigusnormi kohaldamine aga, mis kõrvaldab ehitustööde riigihankemenetlusest isikud, kes on toime pannud siseriiklike sotsiaalkindlustusmaksete maksmist puudutavate õigusnormide raske rikkumise, nagu on kirjeldatud seadusandliku dekreedi nr 163/2006 artikli 38 lõike 1 punktis i, võib takistada seda, et hankemenetlustest võtaks osa võimalikult palju pakkujaid.
Selline siseriiklik õigusnorm, mis võib takistada pakkujate osavõttu hankemenetlusest, mis pakub teatavat piiriülest huvi, kujutab endast piirangut ELTL artiklite 49 ja 56 tähenduses.
Niisugune piirang võib siiski olla õigustatud juhul, kui see järgib üldisest huvist kantud õiguspärast eesmärki ja järgib proportsionaalsuse põhimõtet: seega, et see on eesmärgi saavutamiseks sobiv ega lähe kaugemale, kui on selle eesmärgi saavutamiseks vaja (vt selle kohta kohtuotsus Serrantoni ja Consorzio stabile edili, EU:C:2009:808, punkt 44).
Selles osas selgub eelotsusetaotlusest, et seadusandliku dekreedi nr 163/2006 artikli 38 lõike 1 punktis i ette nähtud riigihankemenetlusest kõrvaldamise aluse eesmärk on tagada pakkujast ettevõtja usaldusväärsus, hoolsus ja tõsiseltvõetavus ning see, et tema suhted töötajatega on nõuetekohased. Tuleb tõdeda, et selle tagamine, et pakkujal oleksid sellised omadused, on üldisest huvist kantud õiguspärane eesmärk.
Edasi tuleb tõdeda, et selline kõrvaldamise alus, nagu on ette nähtud seadusandliku dekreedi nr 163/2006 artikli 38 lõike 1 punktis i, on järgitava eesmärgi saavutamiseks sobiv, kuna ettevõtja poolt maksmata sotsiaalkindlustusmaksed näitavad tema usaldusväärsuse, hoolsuse ja tõsiseltvõetavuse puudumist oma seaduslike ja sotsiaalsete kohustuste täitmisel.
Mis lõpuks puutub sellise meetme vajalikkusse, siis tuleb esiteks märkida, et siseriiklikus õiguses riigihankemenetlusest kõrvaldamiseks täpse künnise kindlaksmääramine – nimelt kui sotsiaalkindlustusmaksete maksmisel on makstud ja maksmata summade vahe üle 100 euro ja ühtlasi suurem kui 5% võlgnetavatest summadest – tagab mitte ainult pakkujate võrdse kohtlemise, vaid ka õiguskindluse, mis on põhimõte, mille järgimine on piirava meetme proportsionaalsuse üks tingimusi (vt selle kohta kohtuotsus Itelcar, C‑282/12, EU:C:2013:629, punkt 44).
Teiseks, mis puutub kõrvaldamiskünnise määra, mis on siseriiklikus regulatsioonis kindlaks määratud, siis tuleb meenutada, et direktiivi 2004/18 kohaldamisalasse jäävate riigihangete puhul jätab direktiivi artikli 45 lõige 2 seal viidatud kõrvaldamise aluste kohaldamise liikmesriikide otsustada, nagu sellest annab tunnistust ka väljend „[h]ankemenetluses osalemisest võib välja jätta […]” isiku, keda on nimetatud selle sätte alguses, ning viitab punktides e ja f selgelt siseriiklikele õigusnormidele (vt seoses nõukogu 18. juuni 1992. aasta direktiivi 92/50/EMÜ, millega kooskõlastatakse riiklike teenuslepingute sõlmimise kord (EÜT L 209, lk 1; ELT eriväljaanne 06/001, lk 322), artikliga 29 kohtuotsus La Cascina jt, C‑226/04 ja C‑228/04, EU:C:2006:94, punkt 21). Lisaks peavad liikmesriigid nimetatud artikli 45 lõike 2 teise lõigu kohaselt määrama kindlaks selle lõike rakendamise korra siseriikliku õiguse alusel ja liidu õigust järgides.
Järelikult ei ole direktiivi 2004/18 artiklis 45 lõikega 2 kavandatud hankemenetlusest kõrvaldamise aluste ühtset kohaldamist liidu tasandil, nii et liikmesriigid võivad neid kõrvaldamise aluseid üldse mitte kohaldada või lisada need siseriiklikesse õigusnormidesse erinevate juhtumite korral varieeruva rangusega sätete kaudu ning vastavalt siseriiklikul tasandil valitsevatele õiguskorra, majanduslikele või sotsiaalsetele kaalutlustele. Selles valdkonnas on liikmesriikidel pädevus direktiivi nimetatud sättes kehtestatud kriteeriume leevendada või paindlikumaks muuta (vt seoses direktiivi 92/50 artikliga 29 kohtuotsus La Cascina jt, EU:C:2006:94, punkt 23).
Direktiivi 2004/18 artikli 45 lõike 2 punkt e võimaldab aga liikmesriikidel hankemenetlusest kõrvaldada kõik ettevõtjad, kes on täitmata jätnud sotsiaalkindlustusmaksetega seonduvad kohustused, ilma et mingit miinimumsummat maksetega viitamise korral oleks ette nähtud. Neil asjaoludel kujutab see, kui siseriiklikus õiguses on ette nähtud miinimumsumma, endast kõrvaldamise aluse leevendamist võrreldes nimetatud sättes viidatuga ning ei saa öelda, et see läheks kaugemale sellest, mis on vajalik. Seda enam kehtib see riigihangete puhul, mis ei küüni nimetatud direktiivi artikli 7 punktis c ette nähtud piirmäärani ja mille suhtes järelikult ei kohaldata selles direktiivis ette nähtud konkreetseid ja rangeid menetlusi.
Asjaolu, et siseriiklikus õiguses selleks ette nähtud kõrvaldamise lävi, kui maksud ja lõivud ei ole makstud, on märgatavalt kõrgem kui sotsiaalkindlustusmaksete maksmata jätmise puhul, ei mõjuta viimase proportsionaalsust. Nii nagu käesoleva kohtuotsuse punktist 36 tuleneb, võivad liikmesriigid muu hulgas nimetatud direktiivi artikli 45 lõike 2 punktides e ja f ette nähtud kõrvaldamise alused lisada siseriiklikesse õigusnormidesse erinevate juhtumite korral varieeruva rangusega sätete kaudu ning vastavalt siseriiklikul tasandil valitsevatele õiguskorra, majanduslikele või sotsiaalsetele kaalutlustele.
Pealegi erineb selline olukord olukorrast, mida käsitleti kohtuotsuses Hartlauer (C‑169/07, EU:C:2009:141), milles Euroopa Kohus leidis, et siseriiklikud õigusaktid on konkreetse eesmärgi saavutamiseks sobivad üksnes juhul, kui need vastavad tõepoolest huvile saavutada see eesmärk ühtselt ja süstemaatiliselt. Erinevalt viidatud kohtuotsuses käsitletud õigusnormidest põhineb käesolevas põhikohtuasjas analüüsitav meede objektiivsetel, mittediskrimineerivatel ja varem teada olevatel kriteeriumidel, nagu tuleneb käesoleva kohtuotsuse punktist 34 (vt selle kohta kohtuotsus Hartlauer, EU:C:2009:141, punkt 64).
Sellest järeldub, et selline siseriiklik meede, nagu põhikohtuasjas käsitletakse, ei lähe kaugemale sellest, mis on järgitava eesmärgi saavutamiseks vajalik.
Kõiki eeltoodud kaalutlusi arvestades tuleb esitatud eelotsuse küsimusele vastata, et ELTL artikleid 49 ja 56 ning proportsionaalsuse põhimõtet tuleb tõlgenda nii, et nendega ei ole vastuolus sellised liikmesriigi õigusnormid, mis direktiivi 2004/18 artikli 7 punktis c ette nähtud piirmäärast allapoole jääva maksumusega ehitustööde riigihangete puhul kohustavad hankijat kõrvaldama hankemenetlusest pakkuja, kes on vastutav sotsiaalkindlustusmaksete maksmise kohustuse rikkumise eest, kui maksmisele kuuluvate ja makstud summade vahe on üle 100 euro ja ühtlasi suurem kui 5% maksmisele kuuluvatest summadest.
Et põhikohtuasja poolte jaoks on käesolev menetlus eelotsusetaotluse esitanud kohtus pooleli oleva asja üks staadium, otsustab kohtukulude jaotuse siseriiklik kohus. Euroopa Kohtule seisukohtade esitamisega seotud kulusid, välja arvatud poolte kohtukulud, ei hüvitata.
ELTL artikleid 49 ja 56 ning proportsionaalsuse põhimõtet tuleb tõlgenda nii, et nendega ei ole vastuolus sellised liikmesriigi õigusnormid, mis Euroopa Parlamendi ja nõukogu 31. märtsi 2004. aasta direktiivi 2004/18/EÜ ehitustööde riigihankelepingute, asjade riigihankelepingute ja teenuste riigihankelepingute sõlmimise korra kooskõlastamise kohta, muudetud komisjoni 30. novembri 2009. aasta määrusega (EÜ) nr 1177/2009, artikli 7 punktis c ette nähtud piirmäärast allapoole jääva maksumusega ehitustööde riigihangete puhul kohustavad hankijat kõrvaldama hankemenetlusest pakkuja, kes on vastutav sotsiaalkindlustusmaksete maksmise kohustuse rikkumise eest, kui maksmisele kuuluvate ja makstud summade vahe on üle 100 euro ja ühtlasi suurem kui 5% maksmisele kuuluvatest summadest.

matches: kohus kohus kohus kohus kohus kohus kohus kohus Kohus


Laimjala vald - Põhimäärus
Laimjalas 28. detsember 2016.a. nr. 11
vt. ka Riigiteatajas
Määrus kehtestatakse kohaliku omavalitsuse korralduse seaduse paragrahvi 8 lg 1 ja 2 ja paragrahvi 22 lõike 1 punkt 9 alusel.
2) Laimjala vallavolikogu (edaspidi volikogu) esimehe ja aseesimeha valimise kord, nende õigused ja kohustused;
10) valla eelarve ja eelarvestrateegia koostamine ja muutmise üldised üõhimõtted ja eelarve avalikustamise kord, valla finantsjuhtimise üldised põhimõtted ning majandusaasta aruande kinnitamise ja avalikustamise kord;
(3) Laimjala vallal avalik-õigusliku juriidile isikuna on iseseisev eelarve.
(4) Laimjala valla vara valdamine, kasutamine ja käsutamise kehtesatb volikogu vallavara valitsemise korraga.
(1) Laimjala vald teostab omavalitsuslikku haldamist Laimjala valla kui haldusüksuse teritooriumil.
(2) Laimjala valla kui haldusüksuse piir määratkse Eesti territooriumi haldusjaotuse seaduse alusel antud õigusaktidega.
1) Vabariigi Valitsuse poolt kehtestatud koras haldusüksuste nimistu muutmisel;
(6) Valla piiride j anime muutmisega kaasnevad kulud kaetakse valla ja asjaomaste ametkondade poolt vastavalt nende pädevusele ja huvitatud poolte kokkuleppele.
(7) Laimjala valla piiride muutmist võivad algatada vastavalt sedausele:
(1) Laimjala vallal on oma vapp ja lipp, mis kuuluvad kooskõlastamisele, kinnitamisele ja registreerimisels vastavalt seadusele.
( 1) Laimjala valla lippu kasutatakse valla pidupäevadel ja muudel avalikel üritustel ning suhtlemisel teiste omavalitsustega.
Volikogu moodustamine, pädevus ja esimese istungi kokkukutsumine
(1) Volikogu valitakse kohaliku omavalitsuse volikogu valimise sedause alusel.
Volikogu esimees ja volikogu aseesimees
(8) Kui samal istungil volikogu esimehe valimiseks korraldatud täiendava valimise käigus ei saa ükski kandidaat volikogu koosseisu häälteenamust, kutsutakse volikogu istung uuesti kokku. Uus istung volikogu esimehe valimiseks tuleb kokku kutsuda 2 nädadala jooksul esimesest istungist arvates.
(9) Kui volikogule tuleb valida uus esimees seoses volikogu esimehe volituste lõppemise või lõpetamisega korraldab volikogu esimehe valimised volikogu., moodustamiseks salajase hääletamise korraldamiseks põhimääruse § 16 lõigetes 2 ja 3 sätestatud korras häältelugemiskomisjoni.
Volikogu liige ja asendusliige
(2) Asendusliige määratakse valimiskomisjoni otsusega kohaliku omavalitsuse korralduse seadusega sätestatud koras valimiskomisjoni kinnitatud asendusliikmete nimekirja alusel.
(4) Volikogu liikme kohalolek fikseeritakse volikogu liikme allkirjaga osavõtulehel, mis lisatakse prtokollile. Istungile hilinemisel või enne istungi lõppu lahkumisel tehakse vastav märge protokolli.
(2) Volikogu korralised istungid toimuvad üldjuhul kord kuus. Volikogul on õigus korraline istung ära jätta volikogu esimehe ettepanekul, kui ei ole päravakorda esitatud ühtegi küsimust. Juulis ja augusti volikogu korralisi istungeid ei toimu. Volikogu korralise istungi igakuise toimumise aja lepib volikogu iga koosseis ise kokku.
(8) Ettekandele järgnevad sõnavõtud. Sõnavõtt on seisukoha motiveeritud esitus arutatavas küsimuses. Pärast sõnavõttu on õigus teha ettekande kohta märkusi ja repliike.
3) korraldab vallavalitsuse istungite ettevalmistamist ning kutus kokku vallavalitsuse istungi vastavalt põhimääruses sätestatud tingimustele ja korrale;
Vallavanema ametipalga ning võimalikud lisatasud kinnitab vallavolikogu oma otsusega.
6) hääletustulemused, kui küsimus otsustati hääletamise teel.;
(7) Eelnõu algatajal on õigus tema poolt algatatud või esitatud eelnõu mis tahes ajal tagasi võtta enne selle lõpphääletusele panemist.
Valla osalemine juriidiliste isikutes
Valla kui avalik-õigusliku juriidilise isiku esindamine
§ 57. Laimjala valla esindamine tsiviilõiguslikes suhetes
§ 58. Laimjala valla esindamine kohtus
§ 59. Laimjala valla esindamine ametikohtumistel, ametlikel läbirääkimistel ja avalikel üritustel
§ 60. Valla arengukava
(3) Arengukava on Laimjala valla pika- ja lühiajalise arengu eesmärke määrav ja nende elluviimiseks tegevusi kavandatav dokument, mis tasakaalustatult arvestab Laimjala valla majandusliku, sotsiaalse ja kultuurilise keskkonna ning looduskeskonna arengu pikaajalisi suundumusi ja vajadusi ning on aluseks erinevate eluvaldkondade arengu integreerimisele ja koordineerimisele. Arengukava peab sisaldama iga-aastast hetkeolukorra analüüsi. Arengukavas kajastatakse Laimjala valla strateegilised eesmärgid ja tegevused eesmärkide saavutamiseks.
§ 61. Arengukava koostamise ja muutmise üldpõhimõtted
§ 62. Valla finantsjuhtimise üldised põhimõtted
§ 63. Finantsjuhtimise korraldamise põhimõtted
§ 64. Eelarvestrateegia ja selle koostamise põhinõuded
§ 65. Eelarvestrateegis eelnõu koostamine ja eelarvestrateegia vastuvõtmine
§ 66. Valla eelarve
§ 67. Vallaeelarve liigendus ja detailsus
§ 68. Vallaeelarve ja lisaeelarve eelnõu koostamise põhialused
§ 69. Vallaeelarve vastuvõtmine ja avalikustamine
§ 70. Vallaeelarve täitmine ja tegemata jäänud väljaminekute kavandamine
§ 71. Majandusaasta aruande koostamine
§ 72. Majandusaasta aruande kinnitamine
§ 73. Majandusaasta aruande avalikustamine
Määrus kehtestatakse kohaliku omavalitsuse korralduse seaduse paragrahvi 8 ja paragrahvi 22 lõike 1 punkt 9 alusel.


Jõustus LEADER-meetme määruse uus redaktsioon
Avaldatud: Teisipäev, 26 Mai 2020
18. mail jõustus määruse „Kohaliku tegevusgrupi toetus ja LEADER-projektitoetus” uus redaktsioon.
Ülevaade määruse muudatustest:
§ 28 lg 3 p 2: ühisprojekti tegevuskava saab muudetud määruse kohaselt nüüd olla ühe- kuni nelja-aastane.
§ 31 lg 1 p 12: määruse muudatuse kohaselt pole liisingumakse abikõlblik juhul, kui asja omandiõigus ei ole toetuse saajale üle läinud hiljemalt viimase toetuseosa maksmiseks, kuid mitte hiljem kui 30.06.2023.
§ 34 lg 14: määruse muudatuse järgselt kohalduvad puhastulu teenimise jälgimise (mahaarvestamise) reeglid ainult teatud projekti abikõlblikust kogumaksumusest alates.
§ 42 lg 1 ja 3: pikendatud on projektitoetuste (v.a ühisprojektid) ja koostööprojektide tegevuste elluviimise tähtaegasid ühe aasta võrra eeldusel, et lõplikuks tähtajaks jääb 31.12.2022. NB! Tähtaja pikenemine kohaldub neile, kel ei ole tähtaeg saabunud ning kes ei ole lõplikult tegevusi ellu viinud või investeeringuid teinud 2020. aasta 1. märtsiks. Eraldi pikendusavaldust määruse muutmisest tulenevalt esitama ei pea, pikendused rakenduvad automaatselt.
§ 42 lg 2: ühisprojektide puhul tuleb määruse muudatuse järgselt tegevused ellu viia ühisprojekti tegevuskavas toodud tähtaja jooksul (vastavalt 1 kuni 4 aasta jooksul).
§ 47 lg 13: muudeti maksuvõla nõuet projektitoetuse saajatele. Enam ei kohaldata maksuvõla nõuet (§ 42 lg 6 p 1) projektitoetuse saajale, kes esitab projektitoetuse maksetaotluse PRIAle 2020. aastal alates 12. märtsist. NB! OTKA maksetaotlustele selleks, et hinnata toetuse saaja usaldusväärsust ja ka toetustaotlustele kehtib maksuvõla nõue edasi.
18.05.2020 jõustunud määruse redaktsioon
Määruse seletuskiri muudatuste osas