text:
Kohtuasjas C‑456/10,
mille ese on Tribunal Supremo (Hispaania) 1. juuli 2010. aasta otsusega ELTL artikli 267 alusel esitatud eelotsusetaotlus, mis saabus Euroopa Kohtusse 17. septembril 2010, menetluses
versus Administración del Estado ,
intervening parties: menetluses osalesid:
Unión de Asociaciones de Estanqueros de España, Unión de Asociaciones de Estanqueros de España, Logivend SLU, Logivend SLU, Organización Nacional de Asociaciones de Estanqueros, Organización Nacional de Asociaciones de Estanqueros ,
koosseisus: koja esimees K. Lenaerts, kohtunikud J. Malenovský (ettekandja), R. Silva de Lapuerta, G. Arestis ja T. von Danwitz,
arvestades kirjalikus menetluses ja 15. novembri 2011. aasta kohtuistungil esitatut,
– Asociación Nacional de Expendedores de Tabaco y Timbre (ANETT), by J. E. Garrido Roselló, abogado, – Asociación Nacional de Expendedores de Tabaco y Timbre (ANETT), esindaja: advokaat J. E. Garrido Roselló, – the Spanish Government, by B. Plaza Cruz and S. Centeno Huerta, acting as Agents,
– Hispaania valitsus, esindajad: B. Plaza Cruz ja S. Centeno Huerta,
– Itaalia valitsus, esindaja: G. Palmieri, keda abistas avvocato dello Stato B. Tidore,
– the European Commission, by A. Alcover San Pedro and by L. Banciella and G. Wilms, acting as Agents, – Euroopa Komisjon, esindajad: A. Alcover San Pedro, L. Banciella ja G. Wilms, having decided, after hearing the Advocate General, to proceed to judgment without an Opinion,
Judgment otsuse Grounds
1. This reference for a preliminary ruling concerns the interpretation of Article 34 TFEU. 1. Eelotsusetaotlus käsitleb ELTL artikli 34 tõlgendamist.
2. Taotlus on esitatud kohtumenetluses, mille poolteks on Asociación Nacional de Expendedores de Tabaco y Timbre (ANETT) ja Administración del Estado ja mis käsitleb siseriiklikke sätteid, mis keelavad tubakatoodete ja postmarkide jaemüügikohtade omanikel (edaspidi „tubaka jaemüüjad”) importida tubakatooteid teistest liikmesriikidest.
The national legal framework Siseriiklik õiguslik raamistik 3. As set out in Article 1(1) and (2) of Law No 13/1998 organising the Tobacco Market and Taxation Regulations (Ley 13/1998 de Ordenación del Mercado de Tabacos y Normativa Tributaria), of 4 May 1988 (BOE No 107 of 5 May 1998, p. 14871) as amended (‘Law No 13/1998’):
3. 4. mai 1998. aasta seaduse 13/1998 tubakaturu korralduse ja maksustamiseeskirjade kohta (Ley 13/1998 de Ordenación del Mercado de Tabacos y Normativa Tributaria) ( Boletín Oficial del Estado, edaspidi „BOE”, nr 107, 5.5.1998, lk 14871), muudetud redaktsioonis (edaspidi „seadus 13/1998”), artikli 1 lõigetes 1 ja 2 on sätestatud:
‘1. The market in tobacco is liberalised, subject to the limitations set out in the present Law, and consequently, the monopoly over the manufacture, importation and wholesale of non-community manufactured tobacco products … are abolished on the territory of the peninsula, the Balearic Islands, Ceuta and Melilla. „1. Tubakaturg liberaliseeritakse käesolevas seaduses kehtestatud piire arvestades ja seetõttu kaotatakse ühenduseväliste tubakatoodete tootmis-, impordi- ja hulgimüügimonopol [...] poolsaare, Baleaari saarte, Ceuta ja Melilla territooriumil.
2. Kõik õigus- ja teovõimega füüsilised ja juriidilised isikud võivad lõikes 1 märgitud toiminguid teha käesoleva seaduse artiklites 2 ja 3 sätestatud tingimustel. Siiski ei või viidatud toiminguid teha järgnevalt loetletud isikud või isikud, kes omandavad sellise staatuse:
c) kes on [tubaka jaemüüja]; kellel on edasimüügipunkti luba; või kes on erikorraga tubakamüügipunkti omanik [...]”.
4. Article 2(3) of the Law states: 4. Viidatud seaduse artikli 2 lõikes 3 on sätestatud:
‘Manufacturers and, where appropriate, importers shall ensure that their [manufactured tobacco products] are available throughout the national territory referred to in Article 1(1), where there is demand for those products.’ „Tootjad ja olenevalt olukorrast importijad peavad tagama, et nende tooted jõuaksid kogu artikli 1 lõikes 1 viidatud territooriumile, juhul kui [tubakatoodete] järele on nõudlust.”
5. Sama seaduse artikli 3 lõige 1 sätestab:
„Tubakatooteid võib sõltumata nende päritolust vabalt importida ja hulgi müüa tingimusel, et tubakaturu komisjonile esitatakse asjaomane deklaratsioon [kohaldatavate eeskirjade] täitmise kohta […]”.
6. Article 4 of Law No 13/1998 states: 6. Seaduse 13/1998 artikkel 4 sätestab:
„1. Tubakatoodete jaekaubandus toimub Hispaanias, v.a. Kanaari saared, riigile kuuluva monopoli abil, kes teeb seda tubaka ja postmarkide jaemüügivõrgustiku abil.
2. Hispaanias, v.a Kanaari saared, turustatava eri liiki, marki ja laadi tubakatoodete müügihinna tarbijatele määravad […] tootjad või vajaduse korral nende Euroopa Liidus asuvad müügiesindajad või volitatud esindajad […]
3. [Tubaka jaemüüjal], kes peab olema mis tahes Euroopa Liidu liikmesriigi kodanikust füüsiline isik, peab olema riigi kontsessionääri staatus. […] Ta ei tohi olla mõne teise jaemüügipunkti või edasimüügipunkti omanik ega olla kutse- või tööalastes sidemetes ühegi tubakaturul tegutseva importija, tootja või hulgimüüjaga, välja arvatud juhul, kui need sidemed lõpevad enne lõpliku lepingu sõlmimist müügipunktiga.
4. Müügipunkti kontsessioonileping sõlmitakse pärast konkurssi [...]
Kontsessioonileping sõlmitakse 25 aastaks. […]
7. Jaemüüjate, kes on kohustatud tubakatooteid hankima volitatud hulgimüüjalt, kasumimarginaal on 8,5% jaemüügihinnast, sõltumata kauba hinnast, tüübist, päritolust või seda tarninud hulgimüüjast. Jaemüüja saab sigarite müügi eest igal juhul 9% suuruse kasumimarginaali.
7. Article 1(1) of Royal Decree No 1199/1999 of 9 July 1999 laying down detailed rules for the implementation of Law No 13/1998 (BOE No 166 of 13 July 1999, p. 26330; ‘Royal Decree 1199/1999) states: 7. 9. juuli 1999. aasta kuningliku dekreedi 1199/1999, millega rakendatakse seadust 13/1998 ( BOE nr 166, 13.7.1999, lk 26330, edaspidi „kuninglik dekreet 1199/1999”), artikli 1 lõikes 1 on sätestatud:
‘In accordance with Article 1 of Law [13/1998], any natural or legal person having the legal capacity to carry on a trade may engage in the activities of manufacture, importation and wholesale of manufactured tobacco products, regardless of their origin, under the conditions set out in the present regulation.’ „Kooskõlas seaduse [13/1998] artikliga 1 võib iga füüsiline või juriidiline isik, kellel on kaubanduses tegutsemiseks teovõime, tegeleda tubakatoodete tootmise, impordi ja hulgimüügiga, sõltumata nende päritolust, vastavalt käesolevas määruses kehtestatud tingimustele.”
8. Article 2(1) of the royal decree provides: 8. Selle kuningliku dekreedi artikli 2 lõikes 1 on sätestatud:
„Mõnes alljärgnevas olukorras olevad isikud ei tohi artikli 1 lõikes 1 mainitud toiminguid teha:
c) kes on [tubaka jaemüüja], kellel on edasimüügipunkti luba; või kes on erikorraga tubakamüügipunkti omanik […]”.
9. Royal Decree No 1199/1999 was amended by Royal Decree No 1/2007 of 12 January 2007 (BOE No 18 of 20 January 2007, p.2845; ‘Royal Decree No 1/2007’). 9. Kuninglikku dekreeti 1199/1999 muudeti 12. jaanuari 2007. aasta kuningliku dekreediga 1/2007 ( BOE nr 18, 20.1.2007, lk 2845, edaspidi „kuninglik dekreet 1/2007”).
The dispute in the main proceedings and the question referred for a preliminary ruling Põhikohtuasi ja eelotsuse küsimus 10. By an action brought before the Tribunal Supremo (Supreme Court), ANETT requested that several provisions of Royal Decree No 1/2007 be annulled, on the ground that they modified Royal Decree No 1199/1999 without resolving an alleged contradiction between European Union law and the rules governing the tobacco market and the monopoly over tobacco distribution in Spain. 10. ANETT palub Tribunal Supremole esitatud kaebuses tunnistada tühiseks kuningliku dekreedi 1/2007 mitu sätet, kuna see muudab kuninglikku dekreeti 1199/1999 ilma, et lahendaks väidetava vastuolu liidu õiguse ning Hispaanias tubakaturgu ja selle turustamismonopoli reguleerivate sätete vahel.
11. ANETT claimed, inter alia, that the prohibition of tobacco retailers from importing tobacco was contrary to the principles of the free movement of goods, as provided by Article 34 TFEU, since this prohibition constituted a quantitative restriction or a measure having equivalent effect. 11. ANETT väidab eelkõige, et tubaka jaemüüjatele kehtestatud keeld importida tubakatooteid on vastuolus kaupade vaba liikumise põhimõttega, mis on tagatud ELTL artikliga 34, sest see keeld kujutab endast koguselist piirangut või samaväärse toimega meedet.
12. In those circumstances, the Tribunal Supremo decided to stay proceedings and to refer the following question to the Court for a preliminary ruling: 12. Selles olukorras otsustas Tribunal Supremo menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmise eelotsuse küsimuse:
„Kas [ELTL] artiklit 34 tuleb tõlgendada nii, et Hispaania siseriiklikus õiguses tubaka [jaemüüjate] suhtes kehtestatud keeld importida tubakatooteid teistest liikmesriikidest kujutab endast koguselist impordipiirangut või samaväärse toimega meedet, mis on [ELT] lepingu alusel keelatud?”
The admissibility of the reference for a preliminary ruling Eelotsusetaotluse vastuvõetavus 13. At the hearing, the Spanish Government challenged the admissibility of the reference for a preliminary ruling, maintaining that the Court’s response served no purpose in relation to the outcome of the main proceedings since those proceedings concern the validity of Royal Decree 1/2007. 13. Kohtuistungil vaidlustas Hispaania valitsus eelotsusetaotluse vastuvõetavuse, väites, et Euroopa Kohtu vastust ei saa kasutada vaidluse lahendamiseks põhikohtuasjas, mis käsitleb kuningliku dekreedi 1/2007 õiguspärasust.
14. That decree modified certain provisions of Royal Decree 1199/1999 without governing or even mentioning the prohibition of tobacco retailers from importing tobacco products. This prohibition arises from Article 4 of Law No 13/1998 and Article 2 of Royal Decree No 1199/1999, which are not affected by Royal Decree 1/2007. It follows that, in the main proceedings, the referring court may not annul any provision connected to the aforementioned prohibition. 14. Nimelt muudab see dekreet kuningliku dekreedi 1199/1999 teatud sätteid, ilma et see reguleeriks või isegi mainiks tubaka jaemüüjatele kehtestatud keeldu importida tubakatooteid. Keeld tuleneb seaduse 13/1998 artiklist 4 ja kuningliku dekreedi 1199/1999 artiklist 2, mida kuninglik dekreet 1/2007 ei mõjuta. Sellest tuleneb, et põhikohtuasjas ei saa eelotsusetaotluse esitanud kohus tühistada ühtegi selle keeluga seotud sätet.
15. Moreover, ANETT has already brought an action against Royal Decree No 1199/1999 which lays downs this same prohibition, without challenging that prohibition, and this action has been rejected by the Tribunal Supremo. In light of the principles of legal certainty and res judicata , the national court cannot thereby revaluate the prohibition in question in the main proceedings. 15. Lisaks on ANETT juba esitanud seda keeldu sätestava kuningliku dekreedi 1199/1999 peale kaebuse, millega ta keeldu ei vaidlusta ja mille Tribunal Supremo jättis läbi vaatamata. Õiguskindluse ja kohtuotsuse seadusjõu põhimõtete alusel ei saa seega siseriiklik kohus uuesti hinnata põhikohtuasjas käsitletud keeldu.
16. Sellega seoses tuleb meenutada, et liidu õiguse tõlgendamist puudutavate küsimuste asjakohasust, mida siseriiklik kohus on esitanud õiguslikus ja faktilises raamistikus, mille ta on määratlenud omal vastutusel ja mille täpsust Euroopa Kohus ei pea kontrollima, eeldatakse. Siseriikliku kohtu esitatud eelotsusetaotlusele saab Euroopa Kohus jätta vastamata vaid siis, kui on ilmne, et taotletud liidu õiguse tõlgendamine ei ole mingil viisil seotud põhikohtuasja faktiliste asjaolude või esemega, või ka juhul, kui probleem on hüpoteetiline või kui Euroopa Kohtule ei ole teada vajalikke faktilisi või õiguslikke asjaolusid, et anda tarvilik vastus talle esitatud küsimustele (vt eelkõige 7. juuni 2007. aasta otsus liidetud kohtuasjades C‑222/05−C‑225/05: Van der Weerd jt, EKL 2007, lk I‑4233, punkt 22, ja 4. juuni 2009. aasta otsus kohtuasjas C‑158/08: Pometon, EKL 2009, lk I‑4695, punkt 13).
17. In the main proceedings, it is admittedly not certain that an incompatibility of the prohibition in question with EU law will affect the validity of Royal Decree 1/2007, since that decree does not govern the prohibition and since an action against Royal Decree 1199/1999 which lays down this prohibition has already been rejected by the Tribunal Supremo. 17. Põhikohtuasjas ei ole tõesti kindel, kas keelu võimalik kokkusobimatus liidu õigusega mõjutab kuningliku dekreedi 1/2007 õiguspärasust, kuna see dekreet ei reguleeri viidatud keeldu ja kuna Tribunal Supremo on juba jätnud läbi vaatamata seda keeldu sätestava kuningliku dekreedi 1199/1999 peale esitatud kaebuse.
18. However, when the decision to refer is considered in its entirety, it cannot be completely excluded that the response of the Court may serve a purpose in relation to the outcome of the main proceedings. In those circumstances, the abovementioned elements do not suffice, in themselves, to reverse the presumption of relevance evoked in paragraph 16 of the present judgment. 18. Seetõttu ei saa terve eelotsusetaotluse lugemise põhjal lõplikult välistada, et Euroopa Kohtu vastus on põhikohtuasja lahendamise seisukohast tarvilik. Selles olukorras ei ole eespool mainitud asjaolud iseenesest piisavad, et lükata ümber käesoleva kohtuotsuse punktis 16 viidatud asjakohasuse eeldust.
19. Consequently, the reference for a preliminary ruling must be held to be admissible. 19. Järelikult tuleb eelotsusetaotlus lugeda vastuvõetavaks.
The question referred for a preliminary ruling Eelotsuse küsimuse analüüs 20. By its question, the national court essentially asks whether Article 34 TFEU must be interpreted as precluding national legislation, such as that at issue in the main proceedings, which imposes prohibitions on tobacco retailers from importing tobacco products from other Member States. 20. Oma küsimusega soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt teada, kas ELTL artiklit 34 tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus siseriiklikud õigusnormid, nagu põhikohtuasjas käsitletakse, mis keelavad tubaka jaemüüjatel tegeleda tubakatoodete impordiga teistest liikmesriikidest.
Applicable Legislation Kohaldatavad sätted 21. The European Commission, in its written observations, and the Spanish Government, at the hearing, claimed that, contrary to what the referring court stated in its reference for a preliminary ruling, the national legislation must be assessed in the light of Article 37 TFEU and not of Article 34 TFEU. The legislation in question concerns the operation of a monopoly of a commercial character within the meaning of Article 37 TFEU and gives rise to restrictions on trade which are inherent in the existence of such a monopoly.
21. Euroopa Komisjon väitis oma kirjalikes märkustes ja Hispaania valitsus väitis kohtuistungil, et vastupidi sellele, mida eelotsusetaotluse esitanud kohus oma eelotsuse küsimuses märkis, tuleb siseriiklikke õigusnorme hinnata ELTL artikli 37 alusel, mitte aga ELTL artikli 34 alusel. Nimelt puudutavad need õigusnormid kaubandusliku monopoli toimimist ELTL artikli 37 tähenduses ja toovad kaasa piiranguid kaubandusele, mis on vahetult sellise monopoli olemasoluga seotud.
22. In this respect, according to the case-law of the Court, the rules relating to the existence and the operation of a monopoly must be examined in the light of the provisions of Article 37 TFEU, which are specifically applicable to the exercise, by a domestic commercial monopoly, of its exclusive rights (see, inter alia, Case C-189/95 Franzén [1997] ECR I-5909, paragraph 35, and Case C-170/04 Rosengren and Others [2007] ECR I-4071, paragraph 17). 22. Sellega seoses tuleb Euroopa Kohtu praktikat arvestades analüüsida monopoli olemasolu ja toimimist puudutavaid õigusnorme ELTL artikli 37 alusel, mis on kaubandusliku riigimonopoli poolt ainuõiguse teostamist käsitlev erisäte (vt eelkõige 23. oktoobri 1997. aasta otsus kohtuasjas C‑189/95: Franzén, EKL 1997, lk I‑5909, punkt 35, ja 5. juuni 2007. aasta otsus kohtuasjas C‑170/04: Rosengren jt, EKL 2007, lk I‑4071, punkt 17).
23. However, the effect on trade within the Union of the other provisions of the domestic legislation, which are separable from the operation of the monopoly although they have a bearing upon it, must be examined in the light of Article 34 TFEU (see, inter alia, Franzén , paragraph 36, and Rosengren and Others , paragraph 18). 23. Seevastu tuleb mõju, mida võivad liidusisesele kauplemisele avaldada siseriiklike õigusaktide muud sätted, mida on võimalik käsitleda monopoli toimimisest eraldi, kuigi need võivad seda mõjutada, analüüsida lähtudes ELTL artiklist 34 (vt eespool viidatud kohtuotsused Franzén, punkt 36, ja Rosengren jt, punkt 18).
24. In those circumstances, it is necessary to check whether the prohibition at issue in the main proceedings amounts to a rule relating to the existence or the operation of the monopoly. 24. Selles olukorras tuleb kindlaks teha, kas põhikohtuasjas käsitletav keeld kujutab endast monopoli olemasolu või toimimist puudutavat õigusnormi.
25. Sellega seoses tuleb esiteks meenutada, et kõnealusele monopolile omistatud eriülesanne seisneb selles, et üksnes kontsessionääridel on õigus tegeleda tubakatoodete jaemüügiga, ilma et see monopol tähendaks, et neil on keelatud selliseid tooteid importida.
26. Takistades niisiis tubaka jaemüüjatel importida neid tooteid Hispaania territooriumile, mõjutab põhikohtuasjas käsitletud keeld kaupade vaba liikumist liidus ning ei reguleeri kõnealuse monopoli alla kuuluva ainuõiguse kasutamist.
27. Seetõttu ei puuduta see meede kõnealuse monopoli eriülesannet ja seetõttu ei saa seda ka lugeda monopoli olemasoluga seonduvaks (vt analoogia alusel eespool viidatud kohtuotsus Rosengren jt, punkt 22).
28. Secondly, it must be noted that the prohibition imposed on retailers’ importing tobacco products has the effect of forcing those tobacco retailers to procure their supplies from authorised wholesalers. On that basis, the prohibition in question is capable of having an impact on the operation of the monopoly. 28. Teisalt tuleb märkida, et tubaka jaemüüjatele kehtestatud keeld importida tubakatooteid tähendab, et jaemüüjad saavad end varustada üksnes volitatud hulgimüüjate juures. Seetõttu võib põhikohtuasjas käsitletud keeld mõjutada viidatud monopoli toimimist.
29. However, and even if, in contrast to the legislation at issue in the proceedings which gave rise to the judgment in Rosengren and Others , the prohibition at issue in the main proceedings does not affect private individuals but rather the licensees under the monopoly in question, namely the tobacco retailers, such a prohibition is separable from the operation of the monopoly as it relates not to the selling arrangements for retail sale of tobacco products on the Spanish territory but to the upstream market in those products. It does not aim to organise the monopoly’s system of product selection. Likewise, the prohibition does not target either the sale network of the monopoly in question or the marketing or advertising of the products distributed by the monopoly (see, by analogy, Rosengren and Others, paragraph 24). 29. Isegi kui erinevalt eespool viidatud kohtuotsuses Rosengren jt osutatud õigusnormidest ei mõjuta põhikohtuasjas käsitletud meede üksikisikuid, vaid kõnealuse monopoli kontsessionääre, st tubaka jaemüüjaid, võib seda meedet eraldada monopoli toimimisest, kuna see ei mõjuta tubakatoodete jaemüügi tingimusi Hispaania territooriumil, vaid nende toodete eelnevat turgu. Nimelt ei ole selle eesmärk korraldada monopoli poolt toodete valimise süsteemi. Samuti ei käsitle see meede kõnealuse monopoli müügivõrgustikku ega monopoliga levitatud toodete turustamist või reklaami (vt analoogia alusel eespool viidatud kohtuotsus Rosengren jt, punkt 24).
30. Neil asjaoludel ei saa põhikohtuasjas arutusel olevat keeldu lugeda monopoli olemasolu ja toimimist puudutavaks õigusnormiks. Seega on ELTL artikkel 37 asjassepuutumatu selleks, et kontrollida nimetatud meetme kooskõla ühenduse õigusega, eelkõige kaupade vaba liikumist käsitlevate aluslepingu sätetega.
31. Seetõttu tuleb selliseid siseriiklikke õigusnorme, mis on põhikohtuasjas käsitlusel ja mis keelavad tubaka jaemüüjatel importida tubakatooteid, hinnata ELTL artikli 34 alusel.
The existence of a restriction on the free movement of goods Kaupade vaba liikumise piirangu esinemine 32. According to settled case-law, all trading rules enacted by Member States which are capable of hindering, directly or indirectly, actually or potentially, trade within the European Union are to be considered as measures having an effect equivalent to quantitative restrictions within the meaning of Article 34 TFEU (see, inter alia, Case 8/74 Dassonville [1974] ECR 837, paragraph 5, and Case C‑110/05 Commission v Italy [2009] ECR I‑519, paragraph 33). 32. Väljakujunenud kohtupraktika järgi tuleb kõiki liikmesriikide kaubanduseeskirju, mis võivad otse või kaudselt, tegelikult või potentsiaalselt takistada ühendusesisest kaubandust, pidada koguseliste piirangutega samaväärse toimega meetmeteks ELTL artikli 34 tähenduses (vt eelkõige 11. juuli 1974. aasta otsus kohtuasjas 8/74: Dassonville, EKL 1974, lk 837, punkt 5, ja 10. veebruari 2009. aasta otsus kohtuasjas C‑110/05: komisjon vs. Itaalia, EKL 2009, lk I‑519, lk 33).
33. It is also apparent from settled case-law that Article 34 TFEU reflects the obligation to comply with the principles of non-discrimination and of mutual recognition of products lawfully manufactured and marketed in other Member States, as well as the principle of ensuring free access of EU products to national markets (see Commission v Italy , paragraph 34, and Case C-108/09 Ker-Optika [2010] ECR I-0000, paragraph 48). 33. Veel nähtub väljakujunenud kohtupraktikast, et ELTL artiklis 34 avaldub kohustus järgida diskrimineerimiskeeldu ja teistes liikmesriikides seaduslikult toodetud ja turustatud kauba vastastikuse tunnustamise kohustust, samuti kohustust tagada liidu kaupade vaba pääs siseriiklikele turgudele (vt eespool viidatud kohtuotsus komisjon vs. Itaalia, punkt 34, ja 2. detsembri 2010. aasta otsus kohtuasjas C‑108/09: Ker-Optika, kohtulahendite kogumikus veel avaldamata, punkt 48). 34. Accordingly, measures adopted by a Member State the object or effect of which is to treat goods coming from other Member States less favourably are to be regarded as measures having an effect equivalent to quantitative restrictions, as are rules that lay down requirements to be met by such goods, even if such rules apply to all products alike (see Commission v Italy , paragraphs 35 and 37 and Ker-Optika , paragraph 49). 34. Seega tuleb koguseliste impordipiirangutega samaväärse toimega meetmeteks pidada nii liikmesriigi võetud meetmeid, mille eesmärk või toime seisneb teistest liikmesriikidest pärit kaupade ebasoodsamas kohtlemises, kui ka nende kaupade suhtes nõudeid kehtestavaid õigusakte, isegi kui neid nõudeid kohaldatakse vahet tegemata kõikidele toodetele (vt eespool viidatud kohtuotsused komisjon vs. Itaalia, punktid 35 ja 37, ning Ker-Optika, punkt 49).
35. Sama mõiste alla kuuluvad kõik muud meetmed, mis takistavad teistest liikmesriikidest pärit kaupade pääsu liikmesriigi turule (eespool viidatud kohtuotsused komisjon vs. Itaalia, punkt 37, ja Ker-Optika, punkt 50).
36. In the main proceedings, nothing indicates that the national legislation at issue has the object or effect of treating tobacco coming from other Member States less favourably. Nor does it concern the requirements that those products must meet. 36. Põhikohtuasjas ei ole mingeid tõendeid sellest, et käsitletud siseriiklike õigusnormide eesmärk või toime on selline, et muudest liikmesriikidest pärit tubakatooteid koheldakse ebasoodsamalt. Need õigusnormid ei mõjuta ka tingimusi, millele viidatud tooted peavad vastama.
37. However, it is still necessary to examine whether this legislation hinders the access of tobacco products coming from other Member States to the Spanish market. 37. Sellises olukorras tuleb veel analüüsida, ega sellised õigusnormid ei takista teistest liikmesriikidest pärit tubakatoodete pääsu Hispaania turule.
38. In this respect, it should be noted that, by prohibiting tobacco retailers from directly importing such products from other Member States, the legislation in question forces them to procure their supplies from authorised wholesalers. Such a procurement method is likely to present various disadvantages which the retailers would not encounter if they carried out the importation themselves. 38. Sellega seoses tuleb märkida, et kuna need õigusnormid keelavad tubaka jaemüüjatel importida nimetatud tooteid otse teistest liikmesriikidest, siis kohustavad need jaemüüjaid ostma oma kauba volitatud hulgimüüjatelt. Selline varustamisviis võib tekitada erinevaid raskusi, mida neil jaemüüjatel ei tekiks, kui nad ise impordiksid.
39. In particular, the retailers in question can only sell a tobacco product coming from another Member State if such a product is included in the range of products offered by the authorised wholesalers in Spain and if those wholesalers have the product in stock. Hence, where the range of products offered by those wholesalers does not include a specific product, the tobacco retailers have no direct, flexible and quick means of meeting the demands of their own customers who are interested in this product. 39. Täpsemalt saavad kõnealused jaemüüjad turustada teisest liikmesriigist pärit tubakatoodet üksnes siis, kui sellist toodet pakutakse Hispaanias volitatud hulgimüüjate tootevalikus ja kui neil on see laos olemas. Kui aga nende hulgimüüjate tootevalikus kindlat toodet ei ole, ei ole tubaka jaemüüjatel ühtegi otsest, paindlikku ja kiiret võimalust vastata oma klientide nõudlusele, kes on sellest tootest huvitatud.
40. Seda järeldust ei sea sugugi kahtluse alla importijate kohustus tagada tubakatoodete kättesaadavus riigi kogu territooriumil, kui nende toodete järgi esineb nõudlus, nagu on ette nähtud siseriiklikes õigusnormides. Nimelt võivad sellised importijad otsustada, et nad ei impordi teatud tooteid, mille järele on nende hinnangul liiga piiratud nõudlus, või impordivad neid hilinemisega. Seevastu suudaks kõik tubaka jaemüüjad kahtlemata reageerida nende importijate asemel paindlikumalt ja kiiremalt selliste klientide nõudlusele, kellel on jaemüüjaga vahetu ja sage kontakt.
41. Moreover, the tobacco retailers are prevented from procuring supplies in other Member States, even if the manufacturers and wholesalers located there could offer more advantageous procurement conditions, particularly in border areas, either because of their geographic proximity or because of the specific delivery methods they offer. 41. Lisaks takistatakse tubaka jaemüüjatel tarnida teistest liikmesriikidest, ehkki seal asutatud tootjad ja hulgimüüjad võivad pakkuda eelkõige piiriäärsetel aladel soodsamaid tarnetingimusi, mis on tingitud kas nende geograafilisest lähedusest või pakutud kättetoimetamisviisi tingimustest.
42. All of these elements are capable of having a negative effect on the choice of products that the tobacco retailers include in their range of products and, ultimately, on the access of various products coming from other Member States to the Spanish market. 42. Kõik need asjaolud võivad negatiivselt mõjutada tootevalikut, mida tubaka jaemüüjad pakuvad, ja lõpuks ka teistest liikmesriikidest pärit erinevate toodete pääsu Hispaania turule.
43. In those circumstances, it must be held that the prohibition at issue hinders the access of these products to the market. 43. Selles olukorras tuleb järeldada, et põhikohtuasjas käsitletud keeld takistab nende toodete turulepääsu.
44. It follows that the legislation at issue in the main proceedings constitutes a measure having equivalent effect to a quantitative restriction within the meaning of Article 34 TFEU. 44. Sellest tuleneb, et põhikohtuasjas käsitletud õigusnormid kujutavad endast koguseliste piirangutega samaväärse toimega meedet ELTL artikli 34 tähenduses.
Justification for the restriction on the free movement of goods Kaupade vaba liikumise piirangu õigustus 45. According to settled case-law, an obstacle to the free movement of goods may be justified on one of the public interest grounds set out in Article 36 TFEU or in order to meet overriding requirements. In either case, the national provision must be appropriate for securing the attainment of the objective pursued and must not go beyond what is necessary in order to attain it (see, inter alia, Commission v Italy , paragraph 59, and Ker-Optika , paragraph 57). 45. Väljakujunenud kohtupraktika kohaselt võib kaupade vaba liikumise takistust õigustada mõnega ELTL artiklis 36 loetletud üldistest huvidest või kohustuslike nõuetega. Mõlemal juhul peab liikmesriigi meede olema taotletava eesmärgi saavutamiseks sobiv ega tohi minna kaugemale sellest, mis on eesmärgi saavutamiseks vajalik (vt eelkõige eespool viidatud kohtuotsused komisjon vs . Itaalia, punkt 59, ja Ker-Optika, punkt 57).
46. The Spanish and Italian Governments claim, first, that the prohibition at issue in the main proceedings may be justified by the necessity of guaranteeing fiscal and customs control of tobacco products and ensuring their control of health-related aspects. 46. Hispaania ja Itaalia valitsus väidavad esiteks, et põhikohtuasjas käsitletavat keeldu võib põhjendada vajadus tagada tubakatoodete maksu- ja tollikontroll ning nende sanitaarkontroll.
47. Second, those governments claim that the abovementioned prohibition is necessary to achieve the objective of protecting consumers. If tobacco retailers were authorised to import tobacco products, they might be tempted to favour certain products over others, to the detriment of the neutrality of the tobacco market. 47. Teiseks väidavad need valitsused, et viidatud meede on vajalik tarbijakaitse eesmärgi saavutamiseks. Kui tubaka jaemüüjatel lubataks importida tubakatooteid, võiksid nad eelistada teatud tooteid, kahjustades nii tubakaturu neutraalsust.
48. Third, the Spanish Government considers that the prohibition at issue in the main proceedings is justified by the fact that allowing tobacco retailers to import these products would amount to giving them an excessive competitive advantage. 48. Kolmandaks leiab Hispaania valitsus, et põhikohtuasjas käsitletavat keeldu võib põhjendada sellega, et kui tubaka jaemüüjatele antakse võimalus importida oma tooteid, siis saaksid nad ülemäärase konkurentsieelise.
49. Fourth, the Spanish Government is of the opinion that, in any event, a restriction on the free movement of goods should be removed only if doing so would present an advantage for consumers such as, in particular, a decline in prices. However, given that tobacco is a monopolised product, sold at fixed prices, the removal of the prohibition of importation by tobacco retailers could not have any benefit for consumers; the only possible beneficiary being the retailers themselves. 49. Neljandaks leiab Hispaania valitsus, et igal juhul tuleks kaotada kaupade vaba liikumise piirang üksnes siis, kui selline kaotamine toob kaasa eelise tarbijatele, näiteks hinnalanguse. Kuna tubakas on monopoolne toode, mida müüakse kindlaksmääratud hindadega, siis ei tooks tubaka jaemüüjatele kehtestatud impordikeelu kaotamine tarbijatele mingeid eeliseid, sest sellest saaksid kasu vaid jaemüüjad ise.
50. With regard, first of all, to the argument of the Spanish and Italian Governments, based on the necessity of ensuring fiscal, customs, and health control of tobacco products, it should be noted that it is for the national authorities, where they adopt a measure derogating from a principle enshrined by European Union Law, to show in each individual case that that measure is appropriate for securing the attainment of the objective relied upon and does not go beyond what is necessary to attain it. The reasons invoked by a Member State by way of justification must thus be accompanied by an analysis of the appropriateness and proportionality of the measure adopted by that State and by specific evidence substantiating its arguments (see Case C-8/02 Leichtle [2004] ECR I-2641, paragraph 45, and Case C-73/08 Bressol and Others [2010] ECR I-2735, paragraph 71). 50. Mis puudutab Hispaania ja Itaalia valitsuse argumente, mis käsitlevad vajadust tagada tubakatoodete maksu-, tolli- ja sanitaarkontroll, siis tuleb meenutada, et kui siseriiklikud asutused võtavad vastu liidu õiguses tagatud põhimõttest erandi tegeva meetme, siis peavad need asutused igal üksikjuhul tõendama, et meede on viidatud eesmärgi saavutamise tagamiseks sobiv ega lähe kaugemale, kui on eesmärgi saavutamiseks vajalik. Liikmesriigi poolt esitamisele tulla võivate õigustustega peab kaasnema selle liikmesriigi poolt vastu võetud meetme sobivuse ja proportsionaalsuse analüüs ning täpsed tõendid tema argumentatsiooni toetuseks (vt 18. märtsi 2004. aasta otsus kohtuasjas C‑8/02: Leichtle, EKL 2004, lk I‑2641, punkt 45, ja 13. aprilli 2010. aasta otsus kohtuasjas C‑73/08: Bressol jt, EKL 2010, lk I‑2735, punkt 71).
51. However, the Spanish and Italian Governments do not substantiate their argument with any evidence which satisfies the requirements referred to in the previous paragraph. In particular, they have not explained in what respect offering tobacco retailers the possibility of importing tobacco products themselves would constitute an obstacle to the application of fiscal, customs, and health control measures to those products. 51. Hispaania ja Itaalia valitsus ei esita oma argumentide toetuseks ühtegi tõendit, mis vastaks eelmises punktis toodud tingimustele. Konkreetselt ei selgitanud nad, kuidas tubaka jaemüüjatele antud võimalus importida ise tubakatooteid takistaks nende toodete maksu-, tolli- ja sanitaarkontrolli meetmete rakendamist.
52. Moreover, the argument based on the protection of consumers must be rejected. Even if the requirement to ensure a uniform range of products constituted an legitimate public interest objective which merited being pursued by legislation, rather than the law of the market, compliance with such a requirement could, in any event, be achieved by less restrictive measures, such as the imposition of an obligation on tobacco retailers to stock a predefined minimum range of products. 52. Lisaks tuleb tagasi lükata tarbijakaitset käsitlev argument. Isegi kui nõue tagada üldiselt ühetaoline tootevalik kujutab üldise huvi õiguspärast eesmärki, mida peab õigusnormidega taotlema, mitte jätma seda turujõududele, siis võib seda eesmärki igal juhul saavutada vähem piiravate meetmetega, näiteks kehtestades tubaka jaemüüjatele kohustuse hoida laos eelnevalt määratletud minimaalset tootevalikut.
53. Seejärel ei saa Hispaania valitsus väita, et kõnealust piirangut võib õigustada sellega, et võimalus importida tubakatooteid annaks tubaka jaemüüjatele ülemäärase konkurentsieelise. Nimelt on sellisel kaalutlusel üksnes majanduslik mõõde. Väljakujunenud kohtupraktika alusel ei saa puhtmajanduslikke kaalutlusi pidada ülekaalukaks üldiseks huviks, millega põhjendada aluslepinguga tagatud põhivabaduse piiramist (vt 13. jaanuari 2000. aasta otsus kohtuasjas C‑254/98: TK-Heimdienst, EKL 2000, lk I‑151, punkt 33, ja 17. märtsi 2005. aasta otsus kohtuasjas C‑109/04: Kranemann, EKL 2005, lk I‑2421, punkt 34).
54. Lõpuks tuleb tagasi lükata Hispaania valitsuse argument, et kaupade vaba liikumise piirangu kaotamist saaks õigustada vaid siis, kui see võib kaasa tuua eelise tarbijatele. Sellega seoses piisab, kui märkida, et käesolevas asjas võib põhikohtuasjas käsitletud keelu kaotamine kasu tuua tarbijatele, võimaldades tubaka jaemüüjatel laiendada oma tootevalikut.
55. In light of all the foregoing, it must be held that the restriction arising from the legislation at issue in the main proceedings cannot be justified by the achievement of the objectives invoked. 55. Kõike eelnevat silmas pidades tuleb järeldada, et põhikohtuasjas käsitletud õigusnormidest tulenevat piirangut ei saa põhjendada viidatud eesmärkide saavutamisega.
56. Consequently, the answer to the question referred is that Article 34 TFEU must be interpreted as precluding national legislation, such as that at issue in the main proceedings, which prohibits tobacco retailers from importing tobacco products from other Member States. 56. Seetõttu tuleb esitatud küsimusele vastata, et ELTL artiklit 34 tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus sellised siseriiklikud õigusnormid, nagu käsitletakse põhikohtuasjas, mis keelavad tubaka jaemüüjatel tegeleda tubakatoodete impordiga teistest liikmesriikidest.
Costs Kohtukulud 57. Since these proceedings are, for the parties to the main proceedings, a step in the action pending before the national court, the decision on costs is a matter for that court. Costs incurred in submitting observations to the Court, other than the costs of those parties, are not recoverable. 57. Kuna põhikohtuasja poolte jaoks on käesolev menetlus eelotsusetaotluse esitanud kohtus poolelioleva asja üks staadium, otsustab kohtukulude jaotuse siseriiklik kohus. Euroopa Kohtule märkuste esitamisega seotud kulusid, välja arvatud poolte kohtukulud, ei hüvitata.
Article 34 TFEU must be interpreted as precluding national legislation, such as that at issue in the main proceedings, which prohibits tobacco retailers from importing tobacco products from other Member States. ELTL artiklit 34 tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus sellised siseriiklikud õigusnormid, nagu käsitletakse põhikohtuasjas, mis keelavad tubaka ja postmarkide jaemüügikohtade omanikel tegeleda tubakatoodete impordiga teistest liikmesriikidest. Top

matches: kohus kohus kohus Kohus Kohus kohus kohus


text:
vaidluse lahendamine vahekohtus
vahekohtu pädevus
2-17-5977/27 Riigikohtu tsiviilkolleegium 06.12.2017
TsMS § 721 lg 1
TsMS § 732 lg 2
TsMS § 732 lg 1
TsMS § 9 lg 2
TsMS § 716 lg 1
TsMS § 9 lg-st 2 tulenev võimalus lahendada eraõigussuhtest tulenev vaidlus vahekohtus on poolte autonoomia põhimõtte üks väljendustest. Ainult seaduses ette nähtud üksikutel juhtudel (vt eelkõige TsMS § 718) ei või vaidlust lahendada vahekohtus. (p 7.1)
Ka vahekohtu menetluse korraldust iseloomustab üldjuhul poolte autonoomia põhimõte. (p 7.2)
Vahekohtu menetluse korraldust iseloomustab üldjuhul poolte autonoomia põhimõte. Pooled võivad TsMS § 732 lg 2 esimese lause kohaselt vahekohtu menetluskorras ise kokku leppida, arvestades § 732 lg-s 1 sätestatud poolte võrdse kohtlemise ja seisukoha avaldamise võimaldamise põhimõtet. TsMS § 732 lg 2 teise lause kohaselt ei või pooled kõrvale kalduda vahekohtumenetluse jaoks TsMS 14. osas kohustuslikult sätestatust. (p 7.2)
TsMS § 732 lg 2 esimese lause kohaselt võivad pooled menetluskorras kokku leppida ka selliselt, et viitavad mõne vahekohtu reglemendile. Sel juhul muutub vahekohtu reglemendis vahekohtumenetluse menetluskorra kohta sätestatu TsMS § 732 lg 2 eesmärgipärase tõlgendamise kohaselt poolte kokkuleppe osaks. (p 7.2.1)
Vahekohtu moodustamine toimub poolte autonoomia põhimõttest johtuvalt poolte kokkuleppel. Nii võivad pooled TsMS § 721 lg 1 esimese lause kohaselt kokku leppida vahekohtunike arvus ja nt TsMS § 724 lg 1 kohaselt ka vahekohtunike nimetamise korras. Viidatud kokkuleppeid on võimalik sõlmida erineval moel, nii eraldi kokkuleppena, milles on selgelt märgitud, et vaidluse lahendab nt üks vahekohtunik või kolm vahekohtunikku, kui ka viiteliselt mõne vahekohtu reglemendile. (p 7.3)
TsMS § 716 lg-s 1 nimetatud menetlusreeglid hõlmavad mh ka reglemendis sätestatud reegleid selle kohta, kuidas moodustada konkreetset vaidlust lahendav vahekohus. Sellised sätted erinevate vahekohtute reglementides on rahvusvahelise praktika kohaselt tavalised. (p 4.7.2)
Kui pooled on kokku leppinud vahekohtu kokkuleppes selliselt, et vaidlus tuleb lahendada arbitraažikohtus (TsMS § 716 lg 1), määratakse vahekohtunike arv muu kokkuleppe puudumisel kindlaks arbitraažikohtu reglemendis sätestatu kohaselt. Selline kokkulepe on käsitatav vahekohtunike arvu määramise kokkuleppena TsMS § 721 lg 1 esimese lause tähenduses. (p 7.4.3)
TsMS § 749 lg 1 kohaselt otsustab vahekohus otsuses, millistes osades peavad pooled kandma vahekohtumenetluse ja pooltele vahekohtus käimisest tekkinud vajalikud kulud, kui pooled ei ole kokku leppinud teisiti. Kohtusse pöördumisest tingitud kulud tuleb lugeda pooltele vahekohtus käimisest tekkinud kulude hulka viidatud sätte tähenduses (vt ka Riigikohtu 29. märtsi 2017 määrus tsiviilasjas nr 3-2-1-3-17, p 19). (p 10)
3-2-1-139-05 Riigikohus 21.12.2005
Vt Riigikohtu tsiviilkolleegiumi otsus nr 3-2-1-132-04
LKindlS § 45 lg 2 kohaselt peatub tähtaja kulgemine kindlustusjuhtumi kohta toimuva tsiviilkohtu-, kriminaal- või haldusmenetluse või kindlustuse vahekohtu menetluse ajaks, kui sellisel menetlusel on otsuse tegemisel oluline tähtsus.
LKindlS § 35 lg 1 ei välista VÕS § 128 lg 3 ja § 132 lg 3 kohaldamist. Seetõttu peaks kindlustusandja tegema otsuse selle kohta, kas ja missuguses ulatuses ta peab kahju suurust tõendatuks.
liikluskahju suuruse hindamine
3-2-1-132-04 Riigikohus 18.11.2004
Kindlustuse vahekohus on vaidluse lahendamise kohtueelne komisjon, mille pädevus on sarnane töövaidluskomisjoniga. Seetõttu saab kindlustuse vahekohtu otsuste vaidlustamise korral kohaldada senist kohtupraktikat töövaidluskomisjoni otsuste vaidlustamise kohta.
liikluskahju hüvitamisega viivitamine
Kindlustusandjale läheb VÕS § 492 lg 1 kohaselt tema poolt hüvitatava kahju ulatuses üle kindlustusvõtjale või kindlustatud isikule kolmanda isiku vastu kuuluv kahju hüvitamise nõue. Nõude omandajale lähevad VÕS § 167 lg-st 3 tulenevalt üle ka kõik senise võlausaldaja kõrvalnõuded. Seega läheb kindlustusandjale üle ka õigus nõuda viivist.
3-2-1-34-04 Riigikohus 15.04.2004
Vahekohtu kokkulepe on vormipuuduse tõttu tühine, kui kirjaliku vormi nõue ei ole täidetud.
Põhilepingu tühisus ei too reeglina iseenesest kaasa vahekohtu kokkuleppe tühisust. Vahekohtu kokkuleppe tühisus tuleb tuvastada põhilepingust eraldi.
New Yorki konventsiooni art 2 p 3 väljendab rahvusvaheliselt tunnustatud vahekohtu kokkuleppe iseseisvuse põhimõtet, mille kohaselt ei too põhilepingu tühisus reeglina iseenesest kaasa vahekohtu kokkuleppe tühisust. Vahekohtu kokkulepe on vormipuuduse tõttu tühine, kui kirjaliku vormi nõue ei ole täidetud.
3-2-1-104-02 Riigikohus 10.10.2002
Poolte omaksvõtuks TsMS § 116 tähenduses saab lugeda üksnes poole selgesõnalist ja tingimusteta nõustumist vastaspoole väitega, mis on kohtule esitatud kirjalikus avalduses või protokollitud kohtuistungil.
Ringkonnakohtu otsus on vatuoluline ja ei vasta TsMS § 330 lg- s 4 otsuse põhjendavale osale kehtestatud nõuetele.
Sõltumata lepingus ette nähtud kokkuleppest lahendada vaidlused Rootsi seaduse alusel Stockholmi Kaubanduskoja Vahekohtus, saab kohus hinnata siiski vahekohtu kokkuleppe kehtivust, st tehingu kehtetuse aluste olemasolu, muuhulgas ette nähtud vorminõuete järgimist, lähtudes seejuures 10. juunil 1958. sõlmitud Välisriigi vahekohtu otsuste tunnustamise ja täitmise New York'i konventsiooni art-st 2. Kui vahekohtu kokkulepe on kehtiv, saab lepingu kehtivust muus osas ja selle täitmisega seonduvat hinnata vaid kokkulepitud vahekohus.
Ainuüksi asjaolu, et leping sõlmiti formaalselt viie isiku vahel, ei tähenda veel seda, et sellest ühele lepingupoolele tulenevaid kohustusi teise poole suhtes ei võiks täpsustada või ka muuta, kui sellega ei mõjutata teiste lepingupoolte õigusi ega kohustusi. Samadel tingimustel võib tunnistada lepingust tulenevat võlga või selle asendada TsK § 238 lg 1 alusel, samuti võib lepingupool võtta vastu ka kolmanda isiku poolse kohustuse täitmise.
TsK § 272 lg 3 võimaldab pooltel iga võlga vormistada laenulepinguna. Võla ümbervormistamise õiguslikuks tagajärjeks on TsK § 276 lg-st 1 tulenevalt tõenduskoormuse ümberpööramine, st et pärast võla ümbervormistamist peab võlgnik (laenaja) tõendama, et ta laenu ei saanud. Ringkonnakohus peab vaidlusaluse lepingu ja võlakirja rahatuse hindamisel tuvastama, kas sõlmitud lepingus, millest tulenes kohustus ja mis vormistati ümber laenuks, sisalduv kokkulepe oli kehtiv.
3-2-1-38-02 Riigikohus 28.03.2002
TsMS § 217 p 6 järgi lõpetab kohus asjas menetluse, kui pooled on sõlminud lepingu selle kohta, et annavad vaidluse vahekohtu lahendada. Kokkulepe vaidluse üleandmise kohta arbitraažikohtu lahendada peab olema selge, sest sellega jätab pool end ilma võimalusest pöörduda vaidluse lahendamiseks kohtusse.
Poolte käitumise põhjal võib järeldada, et sõlmitud käenduslepingus puudus kokkulepe vaidluse vahekohtu lahendada andmiseks. Sellises olukorras ei olnud apellatsioonikohtul alust tõlgendada pooltest erinevalt nendevahelist käenduslepingut vaidluste lahendamise korra osas.
III-2/1-11/94 Riigikohus 09.05.1994

matches:
§ 721
§ 732
§ 732
§ 9
§ 716
§ 9
§ 718
§ 732
§ 732
§ 732
§ 732
§ 732
§ 721
§ 724
§ 716
§ 716
§ 721
§ 749
Riigikohus
§ 45
§ 35
§ 128
§ 132
Riigikohus
§ 492
§ 167
Riigikohus
Riigikohus
§ 116
§ 330
kohus
§ 238
§ 272
§ 276
Riigikohus
§ 217
kohus
Riigikohus


Nõuame, et teadmata kadunud inimese otsingu alguses kaasaks riik KOHE kogu olemasoleva ressursi, kaasaarvatud vabatahtliku organisatsiooni SA Kadunud OPEROG. - Rahvaalgatus
Nõuame, et teadmata kadunud inimese otsingu alguses kaasaks riik KOHE kogu olemasoleva ressursi, kaasaarvatud vabatahtliku organisatsiooni SA Kadunud OPEROG.
Aare Rüütel, 19.11.2018
19.11—23.11.2018
1129 allkirja
Riigikogus Õiguskomisjon
27.12.2018—10.06.2019
Algatus on valitsusasutuses. Vaata menetlust.
Teadmata kadunud inimesel on õigus ja õigustatud ootus, et koheselt otsingu alguses oleks Eesti riigi poolt rakendatud kogu olemasolev ressurss tema leidmiseks ja elu päästmiseks. Riigi vastavate ametkondade senine tegevus seda õigust ja õigustatud ootust ei suuda täita, on puudulik ja vajab täiendavat korraldamist.
Tunneme tõsist muret olukorras, kus:
- riiklikud asutused ei ole 2 aasta ja 8 kuu jooksul, peale SA Kadunud ettepanekul toimunud õiguskomisjoni istungeid, suutnud tarvilikul määral tegeleda seaduse muudatuste ja teadmata kadunud inimeste otsingute korraldamisega;
- on tekkinud absurdne situatsioon, kus riik keeldub tasuta professionaalsest abist, kuna vabatahtlikud ei soostu sõlmima politseile meelepärast lepingut ning kasutab politseiga lepingu sõlminud koostööpartnerite tasulist teenust;
- riik ei ole suutnud luua ühtset süsteemi, kus otsingud korraldavad ja viivad läbi politsei koos lepinguliste organisatsioonidega (tasulised) ja mittelepinguliste (vabatahtlikud omafinantseeringul) organisatsioonidega, koos, ühel ja ühisel eesmärgil leida kadunud inimene elusalt;
- ei kaasata kodanikualgatusel põhineva ja ülevabariigiliselt vabatahtlikke otsijaid koondava ja omafinantseeringul tegutsevat sihtasutuse Kadunud OPEROG Operatiivse Otsingugrupi olemasolevat ressurssi, kellel on üheksa-aastase otsingutegevuse praktilised teadmised, oskused ja kogemused otsingu planeerimisel ja vabatahtlikest koosnevate gruppide juhtimisel.
- otsingutegevusse koheselt otsingu alguses mitte kaasamine on viinud olukorrani, kus otsingujuhi otsuste ja otsustamatuste tulemusel mitte ainult ei jää kadunud inimesed reaalses otsingupiirkonnas riigiameti poolt leidmata, vaid ka inimesed, kes maastikul abitus olukorras olles siiski on telefoni teel kontaktis ja näevad visuaalselt rakette või helikopterit, jäävad maastikult õigeaegselt ära toomata ja hukkuvad.
У без вести пропавшего человека есть право, чтобы своевременно в начале поиска были бы использованы все имеющиеся в Эстонской республике государственные и волонтерские ресурсы для нахождения пропавшего человека и для спасения его жизни. Мы находим, что нынешняя деятельность разных ведомств, связанных с поиском пропавшего человека, опирающихся на закон, несовершенна и требует дополнительной доработки.
Мы сильно обеспокоены тем, что:
- государственные учреждения не занялись изменениями в законе и организации поисков без вести пропавших по прошествии двух лет и восьми месяцев с момента заседаний правовой комиссии, проведенных по предложению SA Kadunud
- сложилась абсурдная ситуация, в которой государство отказывается от бесплатной помощи профессионалов, поскольку добровольцы не соглашаются на подходящий для полиции договор, и поэтому используются платные услуги, предоставляемые в рамках партнерского соглашения с полицией
- государство не смогло создать единой системы, где поиски организуют и проводят полиция с контрактными организациями (платная услуга) и не контрактными организациями (добровольцы с собственным финансированием), вместе, для одной и общей цели найти пропавшего человека живым;
- не включают в поиски ресурс, основанный на гражданской инициативе и национальном добровольчестве, а также действующий на самофинансировании фонд Kadunud OPEROG Operatiivse Otsingugrupp, который имеет девятилетний практический опыт, знания и умения поисковой деятельности, а также опыт в планировании поиска и управлении волонтерской группой.
- непривлечение в поисковые работы с самого начала приводило к ситуациям, где вследствие решений и нерешительности руководителя по поискам на реальном поисковом участке, пропавшие люди не только остаются не найденными, но люди, которые находясь на местности в беспомощной ситуации и всё-таки находятся в контакте по телефону и видят ракеты или вертолёты, остаются вовремя не найденными и погибают.
Meie, käesolevale pöördumisele allakirjutanud, seisame teadmata kadunud inimese õiguse ja õigustatud ootuse eest, et koheselt otsingu alguses oleks Eesti riigi poolt rakendatud kogu olemasolev riiklik ja vabatahtlik ressurss kadunud inimese leidmiseks ja tema elu päästmiseks. Leiame, et riigi senine tegevus seadusest tulenevalt kadunud inimese otsingu ja elu päästmisega seotud tegevustes on puudulik ja vajab täiendavat korraldamist.
1. nõuame Riigikogult ja valitsuselt 2016.aasta veebruaris-märtsis õiguskomisjonis otsustatud ettepanekute:
- täiendada PPVS § 3 lõiget 1 punktiga 71 järgmises sõnastuses: „71) teadmata kadunud isikute otsimine;“
- täiendada krediidiasutuste seaduse § 88 lõiget 5 punktiga 21 järgmises sõnastuses: „21) Politsei- ja Piirivalveametile teadmata kadunud isiku asukoha tuvastamiseks“ realiseerimist ja teiste tookord arutlusel olnud ettepanekute õiguskomisjonis uuesti läbivaatamist;
2. teadmata kadunud inimese otsingutel vastutava ameti siseselt ühtse ülevabariigilise korra sisseviimise kehtestamist, mille kohaselt otsingu alguses otsingu eest vastutava ametniku poolt koheselt teavitatakse ka kodanikualgatusel põhineva ja ülevabariigiliselt vabatahtlikke koondava sihtasutuse Kadunud OPEROG Operatiivset Otsingugruppi ööpäevaringsel telefonil 6616776.
Канцлеру права
Политическим партиям Эстонии
Мы, подписавшие данную петицию, отстаиваем права без вести пропавших людей и их справедливые ожидания, что непосредственно в начале поисков эстонское государство применяет все имеющиеся государственные и волонтёрские ресурсы для нахождения человека и спасения его жизни. Считаем, что действия государства по отношению к делам по поиску и спасению жизней без вести пропавших людей исходя из закона недостаточны, и требуют дополнительной организации.
1. Мы требуем от Рийгикогу и правительства, чтобы решённые в феврале-марте 2016 года Комитетом по правовым вопросам предложения:
- дополнить Закон о полиции и погранохраны статьи 3 часть 1, в соответствии с пунктом 71 в следующей письменной форме: «71) поиск лиц пропавших без вести»;
- дополнить Закон о кредитных учреждениях статьи 88 часть 5, в соответствии с пунктом 21 в следующей письменной форме: «21) Для определения местонахождения пропавшего без вести лица для полиции и погранохраны», привели в исполнение и повторно рассмотрели другие предложения, обсуждавшиеся в то время в Комитете по правовым вопросам;
2. Установления в органах, ответственных за розыск пропавших без вести лиц, единой национальной системы, по уставу которой в начале поисков ответственный за поиски сотрудник незамедлительно оповещает также и основанное на гражданской инициативе и национальном добровольчестве целевое учреждение Kadunud OPEROG Operatiivne Otsingugrupp, по круглосуточному телефонному номеру 6616776.
Kadunud inimeste otsimine Eestis on politsei ülesanne Politsei- ja Piirivalve seaduse (PPVS) § 3 lõige 1 punkti 4 järgi hetkel järgmises sõnastuses: “otsingu- ja päästetöö tegemine ning merereostuse avastamise ja likvideerimise korraldamine sise- ja territoriaalmeres, majandusvööndis, Peipsi, Lämmi- ja Pihkva järvel ning muus piiriveekogus.”
PPVS § 3 lõike 5 alusel on otsingu- ja päästetöö kord kehtestatud Vabariigi valitsuse 11.09.2012.a. määrusega “Otsingu- ja päästetöö, sealhulgas merereostuse avastamise ja likvideerimise kord Eesti merealal ning piiriveekogus”, mille § 1 määrab kindlaks ohuolukorda sattunud või kaduma jäänud inimeste otsingu ja päästmise korra.
Määruse § 12 sätestab Politsei- ja Piirivalveameti Pääste- ja Koordinatsioonikeskuse ühe ülesandena, et “Politsei- ja Piirivalveameti Pääste- ja Koordinatsioonikeskus kogub ööpäevaringselt teavet olukorrast Eesti päästepiirkonnas ja korraldab ohuolukorda sattunud või kaduma jäänud inimese, laeva, lennuki või muu sõiduki otsimist ja päästmist ise või koostöös teiste riikide päästeasutustega vastavalt välislepingutele.”
§ 15 ütleb: “Ohuolukorda sattunud või kaduma jäänud inimese, laeva, lennuki või muu sõiduki otsimiseks ja päästmiseks koostab Politsei- ja Piirivalveameti Pääste- ja Koordinatsioonikeskus operatsiooniplaani, millega määratakse kindlaks:1) võimalik otsingu- ja päästepiirkond;2) tegelik päästepiirkond; 3) ohuolukorra eri seisunditest tulenevad ülesanded; 4) osalevad päästeüksused; 5) tegutsemise kord.
Määruse 5. osa “Otsingu- ja päästetöödele kaasatavad jõud ja vahendid” öeldakse § 16, et otsingu- ja päästetöid teevad päästeüksused, kes on selleks väljaõpetatud meeskonnad.
§ 17 lõike 1 punktis 5 öeldakse määruses, et otsingu- ja päästetööde korraldamisel osalevad juriidilised isikud vastavalt päästeplaanile ja lõikes 2, et “Kohalike omavalitsusüksuste ja juriidiliste isikute osalemine otsingu- ja päästetöödes, sealhulgas päästeüksuste moodustamine, varustamine ja väljaõpe, tagatakse nende ja Politsei- ja Piirivalveameti vahel sõlmitud otsingu- ja päästetöödes osalemise lepingutega.”
Sellest seadusest ja määrusest tulenevalt on täna Eestis korraldatud teadmata kadunud inimeste otsimine, mis maismaal on jäetud politseis madalama astme juhi – patrullide vahetuse vanema ehk välijuhi – korraldada.
Sihtasutuse Kadunud poolt 2016.aasta alguses algatatud ja Riigikogu õiguskomisjonis tehtud ettepanekutest osa jõudis küll 09.02.2016.a. PPA peadirektori Elmar Vaheri memos Riigikogu õiguskomisjoni esimehe Heljo Pikhofini, kuid edasi seadusesse pole need ettepanekud siiani jõudnud.
Tulenevalt sellest teadmata kadunud inimeste otsimist peetakse politsei ülesandeks, kuid ei PPVS ega ükski muu seadus vastavat ülesannet siiani otseselt ei sätesta. Tsiteerin väljavõtet 09.02.2016.a. memost õiguskomisjonile: “Vastav kohustus oli sätestatud politseiseaduse § 12 lõike 1 punktis 11. Seoses jälitustegevust puudutava uue regulatsiooni jõustumisega 01.01.2013 ei ole isiku teadmata kadunuks jäämine enam jälitusmenetluse alustamise ajend (varem oli JTS § 9 lg 1 p 4) – seega otseselt ei räägita enam üheski seaduses teadmata kadunud isikute otsimisest ja selle seosest politseiga ega anta ka selle ülesande täitmiseks otseselt volitusi (sekkumisõigust). Eeltoodust tulenevalt teeme ettepaneku täiendada PPVS § 3 lõiget 1 punktiga 71 järgmises sõnastuses:
„71) teadmata kadunud isikute otsimine“.
Selline muudatus annab võimaluse sätestada seaduse tasandil otseselt antud ülesande täitmiseks vajalikke meetmeid või täpsustada olemasolevaid riikliku järelevalve erimeetmeid (näiteks korrakaitseseaduses) vastava kohaldamisalusega.”
Väga lühidalt, mis minu kui SA Kadunud tegevjuhi teada viimasel aastal osade otsingutega seoses aset on leidnud:
13.02.2018 alustasime 06.02 Munalaiu sadamas läbi jää vajunud sõidukist kaduma jäänud mehe otsimisega, kelle otsingud oli politsei 07.02 lõpetanud põhjendusega, et kadunud inimest ei ole mere põhjas sõiduki ümbruses 15 meetri raadiuses ja tugeva jääaluse hoovusega on kadunud inimene võinud kaugele eemale kanduda. SA Kadunud poolt uuesti alustatud otsing kadunud mehe lähedaste palvel vabatahtlike ja eritehnika kaasabil peale politsei lahkumist lõppes hukkunud mehe leidmisega sõidukist 5 meetri kaugusel mere põhjast. Politseile pakkusime omapoolset tehnilist abi 06.02, kuid politsei ei vaevunud meile isegi tagasi helistama.
16.08.2018 alustasime mehe otsimisega, kelle auto leiti 10.08 Aegviidu metsast, võtmed ees. Politsei lepinguline partner Reservpäästerühm 16.08 enam otsingutel ei osalenud, kuna politsei sõnul nemad otsivad vaid elusat inimest. Politsei läks sel päeval kell 16:00 metsast ära, OPEROG jäi. Õhtul helistati mulle ühe otsimiskuulutuse peale, mille olime sama päeva hommikul Aegviidu ümbruses kõikjale üles pannud. See kõne viis meid järgmisel päeval kadunud mehe leidmiseni. Elusalt. Appi läksime mehe lähedaste, mitte Lääne-Harju politsei kutsel.
19.08.2018 alustasime kadunud noore inimese otsimisega tema vanemate palvel, mis läks 24.08 üle ebaseduslikult vabaduse võtnud isikute ja nende auto otsimiseks. 6 päevaga tegime tänu avalikkuse kaasabile kindlaks otsitavate isikute ööbimiskoha Eestis, saime nende andmed ja edastasime Pärnu politseis kriminaaluurijale. Millega tegeles samal ajal politsei, saame teada siis, kui vabaduse võtmise paragrahviga algatatud kriminaalasi kord lõpetatakse ja SA Kadunud kannatanu esindajana saab sellega tutvuda.
02.09.2018 Põlvamaal Leevi hooldekodust kadunud mehe leidsime elusalt, kuna alustasime otsinguga samal õhtul Leevi hooldekodu poolt Facebookis jagatud appikutse peale. Mees oli ühe öö veetnud metsas abitult maas lamades. Kagu politseijaoskonna välijuht SA Kadunud OPEROG otsingugruppi appi ei kutsunud, vaid üks meie Lõuna piirkonna koordinaatoreid, Allan märkas Leevi hooldekodu abipalvet Facebookis ja me kuulutasime välja otsingu, tänu millele on mehel ka teine sünnipäev.
22.09.2018 alustasime otsinguga Vääna-Jõesuus, kui 20.09 kadunud naise tütar mulle 22.09 õhtul helistas. Lääne-Harju politsei oli maastikuotsingu selleks ajaks lõpetanud, öeldes mulle, et pole enam kusagilt otsida, kõik kohad on otsitud. Kaartidel, mis politsei naise tütrele andis, oli see sektor, kust me hukkunud naise 23.09 hommikul leidsime, oranzi värviga otsitud alaks märgitud.
24.09.2018 võtsin tänu meie Lõuna piirkonnajuhtide Uno ja Merly küsimisele just avaldatud PPA pressiteatest ise ühendust Viljandi politsei välijuhiga ja küsisin, kas me võime eelotsingu välja kuulutada, kui jäljekoerad Mulgi vallas 23.09 õhtul kadunud meest ei leia, sest ta oli vaid ühe öö metsas veetnud. Nii algas OPEROG kuus päeva järjest kestnud otsing, hukkunud mehe leidsime kodumajast ca 700 meetri kaugusel metsas.
01.10.2018 hommikul helistasin tänu meie Lõuna piirkonnajuhi Allani küsimisele, mis toimub Põlvamaal 29.09 kadunud Anatoly otsinguga, et miks abi ei kaasata, Kagu politseijaoskonna välijuhile, kes ütles mulle, et kui me ressurssi pakume, siis politsei ära ei ütle. Politsei leidis kadunud mehe 01.10 kell 13:30 – Anatoly – kes oli 29.09 metsas eksinuna telefoni teel ühenduses politseiga ja kelle elu oleks õigeaegse kogu olemasoleva ressursi kaasamisega suudetud päästa. See on SA Kadunud arvamus.
01.10.2018 õhtul kirjutasid mulle Ida-Virumaal 26.09 kadunud mehe lapsed, et kas me saame aidata. Nende Heinasoos kadunud isa suhtles politseiga 26.09 telefoni teel, ütles, et näeb kell 18:00 väljalastud rakette, mis kukuvad tema lähedusse ja näeb kell 00:10 lennanud otsingukopterit. Mees proovis soos olles telefoniga helistada veel reede, 28.09 hommikul, ütles mulle 01.10 õhtul raskel häälel tema poeg. Politsei meid appi ei kutsunud. Remniku lähedale Heinasoosse jõudis SA Kadunud 02.10 õhtuks, sellest päevast algas 13 päeva järjest kestnud maastikuotsing, kuni Ivan õnnestus 3 kilomeetri kauguselt tema viimasest teadaolevast kohast, kaotatud marjaämbrist, selleks otsinguks spontaanselt moodustunud Ida-Virumaa vabatahtlike otsingugrupil leida. Ida politseiprefektuur, kes küll alates 03.10 aktiivsed maastikuotsingud lõpetas, oli igal võimalusel oma vahenditega SA Kadunud OPEROG ja Ida-Virumaa vabatahtlikke sellel otsingul toetamas. Kuid kahjuks sellest ei muutu asjaolu, et Ivani elu esimesel, teisel ja kolmandal päeval riigiameti poolt päästa ei suudetud.
Munalaiu otsingu tõin siia varasemast juurde veel sellepärast, et veebruaris, kui sõitsin Munalaiu otsingule, helistas mulle Lõuna prefektuurist politseinik ja soovis uuendada SA Kadunud OPEROG otsingugrupi telefonilisti, kellele mis järjekorras nad elu päästmise otsingul helistaksid. Ta sai minult meie 5 Lõuna piirkonna koordinaatori mobiilinumbrid. Politsei Lõuna prefektuurist meile sellel aastal abi kutsumiseks helistanud pole.
Siin on väga lühidalt kokku võetud üks osa pooleteist kuu SA Kadunud ja OPEROG osadest otsingutest, mitte kogu tegevusest. Isegi lihtsalt silmadega üle ridade lastes peaks olema arusaadav, et midagi on väga puudulikku teadmata kadunud inimeste otsimise korraldamises. Samas kui patrullpolitseinikud, koerajuhid ja need politseinikud, kes kabinetist otsima üheks päevaks saadetakse, annavad endast kohapeal parima, mis nad oskavad.
See, et vastava valdkonna juhid Siseministeeriumis ja PPA-s pole piisavalt hoolinud kadunud inimeste otsimises tegevuste ümber korraldamisel otsustavaid muudatusi ette võtta, on viinud vigaste otsusteni otsingu juhtimisel, mille tõttu kadunud inimesed jäävad kas leidmata või hukkuvad, oodates päästmist, mis omakorda kahjustab kodanike usaldust oma riigi vastu, ent demokraatlik riik saab areneda üksnes oma kodanike usalduse toel. Demokraatliku õigusruumi vundament on hea valitsemistava, mis nõuab tõhusa eesmärgipärasuse huvides kodanike kaasamist ja nende piisavat teavitamist.
По §3 часть 1 пункт 4 Закона о полиции и погранохране (PPVS) поиск без вести пропавших людей – задача полиции, на данный момент выражен в следующей формулировке: «поисковые и спасательные работы, также обнаружение и организация ликвидации загрязнения моря во внутренних и территориальных морях, экономической зоне, в Чудском, Псковком и Тёплом озёрах и других пограничных водоёмах.»
На основании части 5 §3акона о полиции и погранохране порядок проведения поисковых и спасательных работ установлен постановлением Правительства Эстонской Республики «Поисковые и спасательные работы, в том числе обнаружение и порядок ликвидации загрязнении моря в эстонских водах и пограничных водоёмах» от 11.09.2012 года, §1 которого устанавливает чёткий порядок поиска и спасения попавшего в беду или пропавшего без вести человека.
§12 данного постановления устанавливает одним из задач Спасательного и координационного центра Департамента полиции и погранохраны, что «Спасательный и координационный центр Департамента полиции и погранохраны круглосуточно собирает сведения о ситуации по эстонскому региону спасения и организует поиск и спасение попавших в беду или пропавших без вести людей, кораблей, самолётов или других транспортных средств своими силами или в сотрудничестве с другими государственными спасательными учреждениями согласно внешним договорам.»
§15 гласит: «Для поиска и спасения попавших в беду или пропавших без вести людей, кораблей, самолётов или других транспортных средств Спасательный и координационный центр Департамента полиции и погранохраны составляет план операции, которым определяется: 1) возможная зона поиска и спасения; 2) действительная зона спасения; 3) задачи, обусловленные различными состояниями опасной ситуации; 4) задействованные спасательные подразделения; 5) порядок действий.»
§16 части 5 «Силы и средства, привлечённые к работам по поиску и спасению» гласит, что поисковые и спасательные работы проводят подразделения, которые обучили для этого спасательные команды.
В пункте 5 части 1 §17 постановления говорится, что в организации поисковых и спасательных работ участвуют юридические лица согласно плану операции, и в части 2, что «Участие единиц местных самоуправлений и юридических лиц в поисковых и спасательных работах, в том числе в формировании, оснащении и обучении спасательных подразделений, обеспечивается договорами об участии в поисковых и спасательных работах, заключёнными между спасательными подразделениями и Департаментом полиции и погранохраны.»
Вследствие этого закона и постановления на сегодняшний день в Эстонии организованы поиски без вести пропавших людей, которые на суше предоставлены для организации руководителю младшего звена – старшему смены патрулей.
Часть предложений, начатых со стороны целевого учреждения Kadunud в начале 2016 года и сделанных в правовой комиссии Рийгикогу 09.02.2016 достигла председателя правовой комиссии Рийгикогу Хельо Пикхофини в меморандуме генерального директора Департамента полиции и погранохраны Элмара Вахера.
Исходя из этого поиск без вести пропавших людей считается задачей полиции, хотя ни Закон о полиции и погранохране, ни один другой закон до сих пор напрямую не устанавливает соответствующего задания.
Цитирую выдержку из меморандума правовой комиссии: «Соответствующая обязанность была предписана пунктом 11 части 2 §12 закона о полиции. В связи со вступлением в силу 01.01.2013 новой регуляции касательно деятельности по розыску, пропажа человека больше не является поводом для начала производства по розыску (раньше был пункт 4 части 1 §9 Закона о деятельности по розыску) – в связи с этим больше ни в одном законе не говорится напрямую о поиске без вести пропавших людей и связи этой деятельности с полицией, также прямо не даются полномочия (право вмешиваться) для выполнения этого задания.
Исходя из вышеперечисленного, делаем предложение дополнить часть 1 §3 Закона о полиции и погранохране пунктом 71 в следующей формулировке:
«71) поиск без вести пропавших людей».
Данное изменение даст возможность установить на законодательном уровне основание для проведения необходимых мероприятий для выполнения данной задачи или внести уточнения в существующие спецмеры по государственному надзору (например, Закон об охране правопорядка).
Очень коротко о том, что по известным мне данным, как руководителю SA Kadunud, происходило за последний год в поисках пропавших людей:
13.02.2018 мы начали поиски в порту Муналайу пропавшего мужчины из провалившейся под лед машины, поиски которого полиция закончила 07.02 по причине того, что пропавшего мужчину не нашли на дне моря и рядом с машиной в радиусе 15 метров, и из-за сильного течения под льдом человека могло отнести далеко от того места. SA Kadunud возобновила поиски по просьбе родных после ухода полиции. С помощью техники и волонтеров погибший был найден в 5 метрах от машины на дне моря. 06.02 мы предлагали свою техническую помощь полиции, но нам даже не перезвонили.
16.08.2018 начался поиск мужчины, чья машина была найдена 10.08 в лесу Аэгвийду. Партнер полиции на договорной основе Reservpäästerühm больше в поисках не участвовал, так как со слов полиции они занимаются поисками живого человека. Полиция закончила поиски в лесу в 16.00, OPEROG продолжил поиски. Вечером мне позвонили по объявлению, которое мы развесили тем же утром в окрестностях Аэгвийду. После этого к вечеру следующего дня нам удалось найти мужчину. Живым. Мы пришли на помощь близким, а не по просьбе полиции Ляэне-Вирумаа.
19.08.2018 начали поиски пропавшего молодого человека по просьбе его родителей. Молодой человек хотел купить машину у людей, которые впоследствии незаконно удерживали его. В течение 6 дней с помощью общественности мы выяснили место нахождения находящихся в розыске лиц, мы получили их данные и передали их следователю криминальной полиции города Пярну. Чем занималась в это время полиция узнаем тогда, когда начатое уголовное дело по факту насильственного удержания закончат, и представитель пострадавшего SA Kadunud сможет с ним ознакомиться.
02.09.2018 мужчину, пропавшего в Пылвамаа из дома престарелых Лееви, мы нашли живым, так ка сразу отреагировали на просьбу о помощи дома престарелых, которая была размещена на Facebook. Мужчина провел ночь в лесу, беспомощно лежа на земле. Руководитель поисками от Юго-Восточного отделения полиции не обратился за помощью к SA Kadunud OPEROG. Аллан, один из наших координаторов южного региона, заметил объявление дома престарелых в сетях, и мы объявили поиск, благодаря которому у мужчины есть второй день рождения.
22.09.2018 мы начали поиски в Вяэна-Йыэсуу, после того, как мне вечером 22.09 позвонила дочь пропавшей 20.09 женщины. К этому времени Ляэне-Харьюская полиция закончила поиски на местности, сказав мне, что искать уже негде, все проверено. На карте, которую полиция дала дочери пропавшей женщины, сектор, где впоследствии мы нашли женщину, был заштрихован оранжевым цветом, то есть проверенный участок.
24.09.2018 благодаря быстрому реагированию наших координаторов Уно и Мэрли на только что объявленное сообщении PPA, я связался с руководителем поисковых работ полиции города Вильянди и спросил, можем ли мы предварительно объявить поиск, если поисковые собаки не найдут пропавшего в волости Мульги 23.09 вечером мужчину. Мужчина к тому времени провел в лесу только одни сутки. Так OPEROGом начался 6-дневный поиск. Погибшего мужчину нашли в лесу, в 700 метрах от дома.
01.10.2018 утром благодаря запросу нашего руководителя южного региона Аллану, я позвонил руководителю поисковых работ в Юго-Восточное отделение полиции, с вопросом, как обстоят дела с поиском пропавшего 29.09 в Пылвамаа Анатолием, почему не привлекаются вспомогательные силы. Мне ответили, что они не отказываются от нашей помощи. Полиция нашла пропавшего мужчину 01.10 в 13:30. Заблудившийся Анатолий был с 29.09 на связи с полицией. Его жизнь можно было бы спасти при своевременном привлечении всей дополнительной помощи. Это мнение SA Kadunud.
01.10.2018 вечером написали мне дети пропавшего в Ида-Вирумаа мужчины, с просьбой, можем ли мы помочь. Их заблудившийся в Хеинасоо отец общался по телефону с полицией 26.09, сказал, что видит выпущенные ракеты в 18:00, которые падают поблизости, и поисковый вертолет, летавший в 00:10. Мужчина выходил на связь ещё в пятницу 28.09 утром, сказал мне 01.10 его сын. Полиция к нам за помощью не обратилась. В Ремнику SA Kadunud прибыла к вечеру 02.10, с этого дня начался 13-дневный поиск на местности. Ивана нашла в трёх километрах от его последнего ночлега, потерянного ведра с ягодами, спонтанно созданная волонтерская поисковая группа Ида-Вирумаа. Восточная префектура полиции, которая начиная с 03.10 прекратила активные поиски на местности, всячески помогала своими средствами SA Kadunud OPEROG и добровольцам Ида-Вирумаа. Но это не меняет того обстоятельства, что жизнь Ивана в первый, второй и третий день поиска госслужбы не смогли спасти.
Пример с происшедшим в Муналайу я привел потому, что когда я ехал на поиск, мне позвонил полицейский с Южной префектуры и хотел обновить телефонные данные поисковой группы SA Kadunud OPEROG. Я ему продиктовал 5 номеров мобильных телефонов наших координаторов южного региона. Из Южной префектуры нам в этом году за помощью ни разу не обращались.
Здесь очень коротко собрана часть информации о проделанных работе и поисках SA Kadunud и OPEROG за последние полтора месяца. Это не вся ее деятельность. Даже пробежав по страницам глазами понятно, что многое несовершенно в организации поиска пропавших людей. В тоже время как патрульные, полицейские с собаками и те полицейские, которых на один день отправляют на поиски из своих кабинетов, делают все, что от них зависит.
То, что управление Министерства внутренних дел и Департамента полиции и погранохраны в недостаточной степени заботятся о принятии изменений в поиске пропавших людей, привело к некорректным решениям в проведении поисков, из-за чего пропавших не находят, или они погибают в ожидании спасения, что в свою очередь уменьшает доверие граждан по отношению к государству, но демократическое государство может развиваться исключительно при поддержке граждан. Правовой фундамент демократии состоит из хорошего государственного управления, которое требует значительного привлечения граждан в целях выполнения задач и их оповещения в достаточной степени.
Algatuse jälgijaid on 50 ja kõiki algatusi korraga jälgib 88.
Vastus kollektiivsele pöördumisele
(Sisestatud ja saadetud käsitsi.) "Õiguskomisjonis 18.02.2019 toimunud arutelu tulemusena otsustas komisjon konsensuslikult rakendada Riigikogu kodu- ja töökorra seaduse § 15213 punkti 6 ning lahendada pöördumises püstitatud probleem muul viisil. Õiguskomisjon palus siseministeeriumil ning justiitsministeeriumil saata 25. aprilliks 2019 õiguskomisjonile kiri, mis sisaldab konkreetseid ettepanekuid seaduse muutmiseks arvestades 18.veebruaril toimunud arutelu. Õiguskomisjon on valmis menetlema kadunud inimeste otsimisega seonduvaid muudatusi, kuid kahtlemata on vaja võimalikke muudatusi põhjalikult analüüsida, hinnata nende mõjusid ja põhiseaduspärasust. Tänaseks ei ole õiguskomisjonil veel justiitsministeeriumi ja siseministeeriumi koostöös valminud muudatuste kavandeid."
Teavitus algatuse jälgijatele saadetud 12.06.2019 .
Riigikogu õiguskomisjoni istungi protokoll nr 9
VastuskiriPDF, 134.04KiB. Riigikogu dokumendiregistris.
ÕIGK vastuskiri - Kollektiivne pöördumine Nõuame, et teadmata kadunud inimese otsingu alguses kaasaks riik KOHE kogu olemasoleva ressursi, kaasaarvatud vabatahtliku organisatsiooni SA Kadunud OPEROGDigidoc, 136.37KiB. Riigikogu dokumendiregistris.
Arutelu Õiguskomisjon-is
ÕIGK protokoll 10.06.19PDF, 382.55KiB. Riigikogu dokumendiregistris.
ÕIGK protokoll 10.06.19Digidoc, 383.76KiB. Riigikogu dokumendiregistris.
ÕIGK protokoll 18.02.2019PDF, 449.94KiB. Riigikogu dokumendiregistris.
ÕIGK protokoll 18.02.2019Digidoc, 448.27KiB. Riigikogu dokumendiregistris.
Algatus on edastatud menetlemiseks Õiguskomisjon-ile.
Kollektiivse pöördumise menetlusse võtmineDigidoc, 158.46KiB. Riigikogu dokumendiregistris.
Kollektiivse pöördumise menetlusse võtminePDF, 154.87KiB. Riigikogu dokumendiregistris.
Gennadi Bessan, 16.12.2018 10:33
Gennadi Bessan, 16.12.2018 10:36