Raplamaa Ühistöö nr 2 by Peeter Piir - issuu
Nr. 2(54) 9. jaanuar 2013 Maailmalõpp jäi ära, aga tulekul on Nädalalõpp N
lõpp Ühis
2. jaa nuar Kuna Raplamaal on 2013 tänaseks päevaks kujunenud välja olukord, kus nädala teises pooles ei ilmu ühtegi ajakirjandusväljaannet, otsustas Raplamaa Ühistöö seltsing oma võimaluste piires tühimiku täita ja hakata katseliselt välja andma netilehena Ühistöö Nädalalõppu. Esialgu on seatud eesmärgiks anda lehte välja veebruari lõpuni, seejärel otsustame lugejate vastuvõtu põhjal, kas väljaandega jätkata või mitte. Ühistöö Nädalalõpp on esialgsete plaanide kohaselt väiksemamahuline, sisaldades esmajoones teateid ja reklaami sündmustest, mis leiavad aset nädalavahetusel ja mis laekuvad meie lugejatelt pärast kolmapäevase lehe valmimist. Avaldame samuti leinateateid ja kaastundeavaldusi.
Kõik reklaamid, teated ja kuulutused on veebruari lõpuni tasuta. Nagu Raplamaa Ühistöös, on ka Ühistöö Nädalalõpus kindlasti ristsõnad, kuid põhilehe omadest veidi teistsugused. Üleslaadimiskohad saavad olema täpselt samad kui Raplamaa Ühistööl. Samuti saadame Ühistöö Nädalalõpu emailile kõigile neile, kellel on tellitud Raplamaa Ühistöö. Kui keegi nimetatutest Ühistöö Nädalalõppu ei soovi, palume sellest emailil nadalalopp@raplayhis. eu märku anda. Samal emailil palume märku anda ka neil, kes sooviksid oma emailile ainult Nädalalõppu. Emailil nadalalopp@raplayhis.eu ootame samuti teie reklaame, teateid, kuulutusi ja kõikvõimalikke teisi kaastöid. Ühistöö Nädalalõpp ilmub laupäeviti, materjalid peavad meieni jõudma reede lõunaks. Tavapäraselt jõuab leht üles reede õhtul.
Ootame kõikide ettevõtlike inimeste pilte mööduva aasta sündmustest. Pildile palume lisada pildi autori andmed ja lühikirjelduse sündmusest (mis üritus või ettevõtmine, kus ja millal aset leidis, kes osalesid). Igast ettevõtmisest avaldame maksimaalselt 2 pilti, aga saata võib loomulikult rohkem, siis saab välja valida parimad pildid. Pildid (sündmused) järjestame toimumisaja alusel. Pilte ootame kõikvõimalikest ühistest ettevõtmistest, spordivõistlustest, kokkutulekutest, pidudest, esinemistest, kohtumistest jne jne. Püüame kogu maailmale näidata, et sellel aastal elas Raplamaa tegusat ja toimekat elu ja et siin maksab elada ja siia maksab tulla. Pildid palume saata aadressile pildiaasta@raplayhis.eu hiljemalt 15. jaanuaril. Pärast nimetatud kuupäeva me kahjuks pilte enam vastu võtta ei saa, kuna anname saabunud materjalid kujundajale. Pildialbum valmib hiljemalt 25. jaanuariks. Esimeses järjekorras saavad valminud pildialbumiga tutvuda kõik need, kes annavad oma panuse albumi valmimisse.
Piltide vastuvõtt lõpeb 15. jaanuaril kell 24.00! Kas jätate oma möödunud aasta tegemistest jälje ajalukku või mitte, sõltub ainult teist endast!
Siht on seatud, nüüd kibekiirelt tegutsema
Andis Siim Kallas veel vanal aastal käsud kätte ja soovitas parteijuht välja vahetada. Reformierakonna uus juht võiks olla Jürgen Ligi või Rein Lang. Seega siis Euroopa Liit nähtusena vaid tugevneks ja Eesti näeks seal hea välja. Ja jutud sellest, kui halvasti Eestil läheb, on absurdne, väidab eurosaadik. Ja oma sõnade kinnituseks toob kommunistidele omase propagandatriki: „Keskpanga kurss ja keskpanga juhi Mario Draghi ütlemine, et euro päästetakse mistahes hinnaga“. Kas pole tuttav? Niimoodi lollitas meid igatsugu lootust andvate ütlustega nii Brežnev, Gorbatšov kui ka kohalik Karl Vaino. Ja mis sellest kõigest välja tuli? Täielik kaos. Kas siis miljardärist pangajuhi jutt peab parema lootusega paika? Ei usu. Mis aga meie kodusest elust kaugelt vaatajat häirib? „Jutt, mida mõned inimesed Reformierakonna sees levitavad ja usuvad, on see, et mitte see, mis tehti pärast Silver Meikari artikli avaldamist, ja mitte selles pole probleem, et midagi tehti valesti, vaid probleem on selles, et keegi sellest avalikult rääkima hakkas ja sellega tekitati erakonnas lõhe. Lõhe tekitanud inimesed on omakorda aga süüdi erakonna reitingu langemises. See tähendab, et probleem on nendes inimestes, kes kritiseerisid erakonna juhtide tegevust“. Kas ei tule tuttav ette? Ka kommnistliku parteid ega tema tegelasi ei tohtinud mitte iial kritiseerida. Nende ütlused olid püha ja sellega ka meie au, uhkus ja südametunnistus! Siim Kallas aga jätkab meie riigi kiitmist: „Võrreldes Eestit kõigi teiste Euroopa riikidega, ei saa ma jätta ütlemata, et Eesti näeb ikka päris hea välja. Seetõttu on kõigile soovitus näha Eestit suuremas pildis“ ja lisab veidi madalamal toonil: „Kindlasti on väga palju inimesi, kellel on Eestis suuri probleeme. Kõigile neile on vaja sisendada lootust ning näidata võimalusi, mis saab. Oluline on üldise hoiaku loomine, et pole ainult must masendus, vaid on ka lootus“. Eks see pilt võib Brüssseli poolt ilus tunduda, kuid Siim võiks ka Tallinnast kaugemale vaadata, kuidas inimesed elavad.Tihti aitame võõraid, kuid omade jaoks silmi ei jätku.Kas riik, kus haiglad kerjavad igal aastal annetusi, et mõni aparaat osta, on ikka jätkusuutlik? Miks nii suur hulk inimesi lahkub riigist, kui siin nii hea on?
Huvitav, millele see Kallase poolt pakutav lootus rajada? Kakskümmend aastat tagasi oli tõesti lootus, aga see võeti koheselt ärastamiste, raha vahetusega kümnekordse kahjumina tollasest nominaalist ja vigase riigikorraldusega. Esmase ülesandena seadustati iseenda kõrged palgad nii Riigikogus kui ministritele ja parteidele. Tegelikult paistab Eesti Euroopa suuremas pildis päris armetuna. Ärme hakakem hämama sisemajanduse kogutoodanguga ja taandama seda jõukusele. See küll lohutab, kuid ei innusta rõhuasetusi muutma. Madalalt tasemelt kasvamine pole kunst. See tuleb ponnistusi tegemata. Toetustest ja abidest tuleva majanduskasvuga pole põhjust uhkustada. Kõrge maksustamine (sh varjatud) ja poliitiline laristamine ei saa lõpmatuseni kesta, varem või hiljem tuleb sellele piir panna. Unustada ei tasuks ka seda, et kasv tingimustes, kus elanikud vaesestuvad – inflatsioon on kõrge, reaalsed maksud tõusevad (sh varjatud), sotsiaalsed tagatised lahjuvad – pole õnnistus, vaid tagasilöök. Teiste riikidega kõrvutamisel ei tohiks unustada ka seda, et arvud, mida üritame võrrelda, pole võrreldavad. Nende saamisel kasutatakse erinevaid võrdlusbaase. Hinnangute andmisel tuleks suhtumist muuta, vastasel korral jäävadki eestlased vooridena kodumaalt lahkuma. Need, kellel selleks võimalused puuduvad, aga teistest kehvemat elu elama. Kummalised inimesed need piruka juurde saanud. Neile oleme nagu harimatu orjad, kellele piisab palgaks meie “eliidi” meelest isegi 100 korda vähemast kui neile endile. Nemad teavad kõige paremini, kui hästi meil läheb!? Võib-olla selles meie ime peitubki, et meie ise ei tea, kui hästi meil läheb. Mis sellest, et inimesed elavad allpool vaesuspiiri ja välismaa külalise silm märjaks tõmbub meie vaesust nähes. Uus aasta toob valitsuse vahetuse, teatab ka nõid Nastja. Kas see aga annab meile viimase lootuse?
Kui palju see „auto“ siis ikkagi maksab? Selverist ka
On ammu teada tõsiasi, et ainult 10% auto hinnast on tema tootmisväärtus. Kogu ülejäänud 90% on nii reklaamikulud, müügikulud kui ka kohaletoimetamise hind, laos vananemise hind. Tegelik auto maksmine ostja poolt saab alguse alles ekspluatatsiooni käigus. Autole on antud garantii. Ärge unustage, et see kehtib vaid siis, kui käite regulaarselt teeninduses ja lasete kõik õlid, vedelikud ja muu vajaliku ikka vastavalt auto passis kirjutatule, õigeaegselt vahetada ja üle vaadata. Teie selle protseduuri juurde ei pääse. See olevat ohtlik teile ja teie tervisele. Eks jah, kunde võib tüütu küll remondimehe jalus olla aga miks ei võiks olla pingikene remonditava auto lähedal kust kõike vaadata saaks? Kaoksid nii mõttetud juurdekirjutised kui ka uskumus lukkseppade lohakast tööst, mis võib alles kunagi hiljem selguda ja üsna ohtlikult. Muuseas, üsna selle riigi alguses oli üks ja tõenäoliselt ainukene selline töökoda Tallinnas, Pärnu maantee 160b, kus praegu on AGM mööblipood. Üleval oli kohvik, kust ideaalne vaade alla kogu töökojale. Ja see oli klaasi taga nii, et ei töömeeste ropud sõnad ega ka nõgihaisud ei tulnud kohvikus istuva auto omanikuni. Tänu kõrgele autode algmüügihinnale ongi võimalik teha ka ülisuuri allahindlusi. Mäletate, kuidas kõrgepalgalised riigikogulased endale üliodavalt Volvosid ostsid? Ega siis ometi vahenduse ärimees Siilats sellest kahju ei saanud. Tema sai oma osa ikka kätte. Sama kõrge juurdehindlus kehtib kogu Eesti kaubanduses. Julgen väita, et vähemalt 300% juurdehindlus on kõikidele kaupadele kodeeritud. Kuidas muidu on võimalik teha kohati allahindlusi 70-80%? Samas peab ju kasum ikkagi vahendajale jääma. 2011. aasta statistika alusel oli Eestis iga elaniku kohta üks ruutmeeter poepinda. Kui veel 1992. aastal oli Eestis 2900 kauplust kokku 300 000 ruutmeetri müügipinnaga, siis kaks kümnendikku hiljem laiutab Eestis 6300 poodi kokku 1 360 000 ruutmeetri müügialaga. Statistikaameti “Eesti statistika aastaraamat 2012” selgitab, et alates 2000. aastast hakkasid Eestis võimust võtma mega- ja hüpermarketid, ning 2011. aastal oli keskmine pood Eestis 213 ruutmeetri müügipinnaga. Müügipinna maht elaniku kohta on 20 aastaga viiekordistunud ehk 1992. aastal oli üks ruutmeeter poepinda viie elaniku kohta. Nüüd siis selles suuruse hullustuses on meil ka Ra-
plas suur „Stockmann“. Kauplus on kena ja küllap maksis ka miljoneid. Avamine oli suurtsugune ja maksis ka veel üsna palju. Teadjad ütlevad, et Tallinna Kaubamaja alluvuses olevad poed on ülikallid. Selver seda ju on. Vaatasin hindu. Jah, võrreldes Rapla Maxima või Säästukaga on iga toode vähemalt paar -kolm €urot kallim! Toiduainetest on esindatud samad asjad, mis ka teistes poodides. Paigutus on rohkem laiali paisatud. Aga küllap hakkab ka neid logistika piinama ja siis topitakse kõik käigud kaubaaluseid täis. Nukker oli kalalett. Norra forell kolm €urot Maximast kallim, teisi kalaliike peaaegu et ei olegi. Vaestele isegi Tallinna Stockmannis pakutav kilu ja silk pole Raplasse veel jõudnud. Märjamaa Maximas aga on ja vägagi odav pealekauba. Lisaks veel isegi silmud!, forell, kala hakkliha, fileed ja külmutatud kalad. Kuidas nüüd kõik siis sobib meie maarahvale? Üks suurimaid probleeme on see, et kõige väiksemate sissetulekutega inimesed on kõige rängemalt maksustatud. Rahva ostujõud on langenud. Teiseks see, et õhuke riik on kulunud läbipaistvaks ega suuda enam pakkuda piisavat tuge neile, kes oma asjadega ise – ja tihti objektiivsetel põhjustel – hakkama ei saa. Maaelanike vaesuse määr on aastate jooksul olnud kuni kümme protsendipunkti kõrgem kui linnaelanikel. 2011. aastal oli maaelanike (alevik, küla) vaesuse määr 21% ja linnaelanikel (linn ja alev) 16%, teatab Statistikaamet. Suur koridor Rapla Selveri kaubapinda on mitmete moodsate brändide käes. Ise-asi, miks peaks magala elanik neid siit ostma tulema, kui Tallinnas „kohvipause“ kaubamajades täites saab kõik vajalik ja mittavajalik ostetud. Eriti niru on köögitehnika pool. Pliidid tehtud Poola kvaliteediga ja praeahjude uksed logisevad hullemini, kui veneaegsed pliidid. Samuti pakutakse ainult nelja plaadiga pliite, kui kogu maailm ammu juba kuue ja kaheksalistele üle läinud, rääkimata gaasiaukudest, mis maarahvale eriti vajalikud. Läheb elekter ära ja ongi õnnetus käes. Lõpetas kunagi ka Klick oma tegevuse Raplas. Jätkub 5. leheküljel
Verekeskus kutsub aasta esimesele doonoripäevale 9. jaanuaril
http://www.raplamaa.ee/et/uudised/31-view-2037.html Verekeskus ootab nii uusi kui ka püsidoonoreid vähemalt 50 kg kaaluv inimene vanuses 18-60 eluaasverd loovutama Rapla kultuurikeskusesse 9. jaanuaril tat, kes on Eesti Vabariigi kodanik või elanud Eestis kell 10.30-15.00. elamisloa alusel üle ühe aasta. Viimati käis Põhja-Eesti Regionaalhaigla verekesDoonorite verd kasutatakse rasketel operatsioonikus Raplas 29. novembril, mil doonoripäeva külastas del ja sünnitustel, patsientide raviks verejooksu, raske 96 inimest, kellest verd loovutas 78 ja esmaseid doo- trauma, aneemia, leukeemia, vähi- ja maksahaiguste, noreid oli 12. põletuste ning paljude teiste haiguste puhul. Doonori„Meil on väga rõõmustav näha, et Raplas on tek- vere toel on võimalikud ka paljud plaanilised operatkinud suur hulk regulaarselt verd loovutavaid inime- sioonid, mida muidu liiga suure verekaotuse kartuses si, kelle jaoks doonorlus on saanud elu loomulikuks ei saaks sooritada. osaks,” sõnas Põhja-Eesti Regionaalhaigla verekeskuLisainfo www.verekeskus.ee ja Facebookis fännilese doonorluse arendusjuht Ülo Lomp. „Loodetavasti hel „Doonorid ja Sõbrad“ www.facebook.com/Dookohtume paljude doonorite ka seekord.“ noridjaSobrad Doonoriks sobib terve, puhanud ja söönud ning Tule doonoripäevale ja tee elu suurim kingitus!
Algus 3. lk Nüüd on pisikese putkana tagasi tulnud. Kaup sama. Ei midagi uut. Tegelikult müüvad nad üsna vanu mudeleid ja päris kallilt. Vanasti, kui see firma veel eelmist nime kandis ja teenis kirikule raha, olid nad hindades inimlikumad. Aga eks ka jumalikkus deformeerub. Jõulud siin ei aidanud. Milline saab olema tulevik sellele suurele kaubanduskolossumile aastal 2013? Sama, mis Kolossumile endale. Vajub ajapikku ja pikkamööda…
Nii mõnedki boksid on varsti tühjad. Rendihind on müügikasumist palju suurem. Kujutlegem nädalapäeva pärastlõunat. Rapla on välja surnud. Tänavad on inimtühjad. Kaubakeskuses toimetab vaid koristaja oma lappi kahele poole lohistades… Ja seda nii seniks, kui ehitatakse Viljandi maantee kuni Tallinna ringini põlluelamuid ääreni täis. Kas aga ehitatakse? Ootame – vaatame…
pühapäeval, 13.01.2013 kell 14.30 pealelõunasele teetunnile koos Vahur Kersnaga. Võimalik osta ka Vahur Kersna raamatut. Sissepääs 1.-
Jahiseaduse eelnõu seletuskiri
http://eelnoud.valitsus.ee/main#7DfSXmXt 1. Sissejuhatus
Jahiseadus sätestab eelnõu kohaselt jahiulukite loetelu ning kehtestab jahiulukite seire ja küttimismahtude määramise korra, reguleerib jahimaa kasutamist, jahipidamise korraldamist, jahiulukite tekitatud kahjustuste hüvitamist ning määratleb jahipidamiseks vajaliku koolituse tingimused ja sätestab vastutuse seaduse rikkumise eest. Eelnõu koostamist koordineeris Keskkonnaministeeriumi metsaosakonna juhataja Marku Lamp (tel 626 2920; marku. lamp@envir.ee) ning osales endine Keskkonnaministeeriumi metsaosakonna peaspetsialist Egon Niitee ning Keskkonnaministeeriumi jahinduse nõunik Tõnu Traks (tel 626 2808, tonu.traks@ envir.ee). Õigusalase korrektsuse tagas Keskkonnaministeeriumi õigusosakonna juhataja Eda Pärtel (tel 626 2825; eda.partel@envir.ee) ning sama osakonna nõunik Merike Laidvee (tel 626 2905; merike.laidvee@envir.ee), keeletoimetaja oli õigusosakonna peaspetsialist Enel Ormus (tel 626 2906; enel.ormus@envir.ee). Seaduse vastuvõtmiseks on vajalik Riigikogu poolthäälte enamus. Seaduse eelnõu on kooskõlas Eesti Vabariigi põhiseadusega. 2. Seaduse eesmärk Seaduse eesmärk on suunata jahiulukiasurkondade kaitset ja ohjeldamist selliselt, et säiliks asurkondade soodne seisund ning elupaikade ja liikidevaheline ökoloogiline tasakaal, arvestades sealjuures erinevate huvigruppide ootusi ning jahindusega seotud rekreatiivseid, sotsiaalseid ja majanduslikke aspekte. Senise õigusliku regulatsiooni kohaselt moodustab riik jahipiirkonnad, annab need kümneks aastaks jahindusorganisatsioonide kasutusse ning koostab jahipiirkonna kasutamiseks jahimaakorralduskava. Kavaga määratakse kümneks aastaks jahiulukite minimaalne ja maksimaalne lubatud arvukus, jahiulukite hooldustööde olemus ja mahud ning võimalike jahindusrajatiste asukohad. Jahimaade kasutamise eest makstakse jahipiirkonna kasutusõiguse tasu riigieelarvesse, sealhulgas laekub riigieelarvesse ka eramaade jahindusliku kasutamise eest makstav tasu. Maaomaniku õigusteks on keelata oma kinnisasjal jahipidamine ning jahitunnistuse olemasolul pidada jahti väikeulukitele, kui temale kuuluva kinnistu suurus on vähemalt 20 hektarit. Kehtiva regulatsiooni rakendamisel on peamiseks probleemiks kujunenud teravad konfliktid maaomanike ja jahipiirkonna kasutajate vahel. Konfliktide põhjuseks on enamasti olukord, kus maaomanikul tuleb 100%liselt kanda kahjud, mis ulukite poolt põllu- või metsamajanduslikule tegevusele tekitatakse, kuid samas on piiratud maaomaniku õigus kaasa rääkida ulukite arvukuse reguleerimisel ja seeläbi oma vara kaitsmisel jahiulukite tekitatud kahju eest. Samuti puudub seni regionaalsel tasemel jahipiirkondade ülene küttimispõhimõtete kooskõlastamise mehhanism, mis on samuti põhjustanud konflikte erinevate osapoolte vahel. Tartu Ülikooli teadurite koostatud analüüsi kohaselt ei vasta jahiulukite elupaigamahutavuse hindamine ehk minimaalse ja maksimaalse lubatud arvukuse määramine jahipiirkonnas kaasaja teadmistele jahiulukite ökoloogiast ning nii keerukaid protsesse ei ole võimalik soovitud täpsusega modelleerida (http:// www.envir.ee/1092908). Õiguskantsleri 12.07.2010 Keskkonnaministeeriumile saadetud märgukirja nr 6 1/091896/1004145 kohaselt ei ole kehtiva jahiseaduse sätted, mis reguleerivad jahipiirkondade kasutusse
andmist ja jahipiirkonna kasutusõiguse lubade kehtivust, põhiseaduspärased. Eesti Erametsaliit on esitanud täiendavalt 25.07.2011 ja 14.05.2012 õiguskantslerile avalduse jahiseaduse põhiseadusele vastavuse kontrollimiseks. Nende hinnangul on jahiseadus vastuolus põhiseaduse §-ga 32, mille kohaselt on igaühel õigus enda omandit vabalt vallata, kasutada ja käsutada, kui see ei ole vastuolus üldiste huvidega. Ollakse seisukohal, et maaomanikult oma vara (kinnisasja) käsutusõiguse võtmine jahindusega seonduvalt on suhteliselt intensiivne põhiseaduse riive, mis ei ole proportsionaalne ja selleks ei ole mõistlikku põhjendust, mis teeniks avalikku huvi. Avalduses leitakse, et jahiseaduses sätestatud ebamõõdukas põhiõiguste riive ei võimalda maaomanikel kokkuleppeliselt moodustada jahipiirkondi kogukondlikel alustel ning seetõttu ei ole võimalik eeldada n-ö horisontaalset koostööd maaomanike vahel, mis on omakorda aluseks kogu ökosüsteemi hõlmava jahinduse arendamisele. Aastal 2012 käivitus maaomanike poolne aktsioon jahipidamise keelamiseks 2. maist kuni uue maaomanike huvidega arvestava jahiseaduse vastuvõtmiseni. Seisuga 27.06.2012 on aktsiooniga liitunud üle 140 000 hektari metsa- ja põllumaa omanikke. Eesti Jahimeeste Selts on 30.10.2011 kirjaga nr 32 teinud ettepaneku sätestada jahiseaduse eelnõus erinevate osapoolte esindajatest regionaalsete jahindusnõukogude moodustamise nõue. Eelnõu väljatöötamisel lähtuti jahinduse arengukavas aastateks 2008–2013 sätestatud põhimõttest, et suurulukite küttimiseks vajaliku jahipiirkonna suurus peab ühes ringpiiris olema vähemalt 5000 hektarit. Jahiseaduse eesmärgi täitmiseks kavandatud lahendused on järgmised: •	Analoogselt kehtiva seadusega võib suurulukitele korraldada jahipidamist riigi moodustatud jahipiirkonnas, mille pindala peab olema vähemalt 5000 hektarit. Seaduse jõustumisega ei kaasne praeguste jahipiirkonna piiride muutmist. •	Jahipiirkonna kasutusõiguse loaga antakse õigus jahipiirkonna kasutamiseks, sh õigus küttida suur- ja väikeulukeid ning kohustus teostada jahiulukite seiret. Seaduse jõustumisel jääb jahipiirkondade kasutusõigus samaks, st see õigus on praegustel jahindusorganisatsioonidel. •	Eelnõu kohaselt tekib maaomanikel edaspidi võimalus kaasa rääkida jahipiirkonna kasutaja valimisel või algatada senise jahipiirkonna kasutaja väljavahetamine. Sellega luuakse eeldused sisulistele kokkulepetele põhineva jahindustegevuse korraldamiseks jahipiirkonnas. •	Kui maaomanikul ja jahipiirkonna kasutajal ei õnnestu sõlmida kokkulepet uluksõraliste tekitatud kahju hüvitamiseks, siis on maaomanikul õigus nõuda kahjude osalist hüvitamist seadusega kehtestatud korra kohaselt. Sellisel juhul tekib maaomanikul nõude õigus vaid juhul kui ta on jahipiirkonna kasutajat eelnevalt teavitanud võimalikest kahjustuskohtadest. •	Väikeulukite tekitatud kahju ennetamiseks tekib maaomanikul õigus korraldada oma maal väikeulukijahti kinnistu suurusest sõltumata, st õigust pidada jahti ise või lubada jahipidamist sellest huvitatud isikutel. •	Säilib suurulukite laskekatse, mille sooritamine parandab jahimeeste oskust relvaga ümberkäimisel. Välisriigi kodanik peab samuti sooritama suuruluki laskekatse ja seda samadel tingimustel, kui ta ei ole sarnaselt sooritatud suuruluki laskekatset
Jätkub 7. lk
Raplamaa Ühistöö 7 Algus 6. lk
välisriigis. •	Riik kehtestab küttimismahud suurkiskjatele ja hallhülgele ning koostab igal aastal seirearuande kõikidele jahiulukitele koos soovituslike küttimismahtude ja -struktuuriga. Tuginedes seirearuandele ja selle alusel koostatud tegevuskavale võib riik liigikaitselistest eesmärkidest (nt kui liigi soodne seisund on ohus) lähtuvalt kehtestada piiranguid või peatada jahipidamise. •	Uluksõraliste küttimispõhimõtete (sh küttimismahu ja -struktuuri) kooskõlastamiseks ja otsustamiseks moodustatakse jahipiirkonna kasutajate ja maaomanike esindajatest regionaalsed jahindusnõukogud. •	Muudetakse kaskkonnatasude seadust, kuna jahipiirkonna kasutusõiguse tasu asendatakse jahimehe aastamaksuga ja selle suurus on vahemikus10 kuni 20 eurot aastas. Jahimehe aastamaks on väiksem kui senine kasutusõiguse tasu. Tasu suuruse määramisel on arvestatud jahinduslike projektide rahastamise vajadust. Keskkonnaministeerium esitas uue jahiseaduse väljatöötamise kavatsuse koos eelnõu kontseptsiooniga Justiitsministeeriumile 07.05.2010 kirjaga nr 13-11/10/3515, mille Justiitsministeerium kooskõlastas 09.06.2010 kirjaga nr 10.1/7486. 3. Eelnõu sisu ja võrdlev analüüs Eelnõu koosneb 9 peatükist ja 68 paragrahvist. Seaduse peatükkideks liigendamisel on arvestatud eelnõu sisemist loogikat ning regulatsioonide paremat jälgitavust. Esimeses peatükis piiritletakse seaduse reguleerimisala ning üldisemad mõisted ja õigusinstituudid. Teises peatükis sätestatakse jahipiirkonna moodustamise ja kasutamisega seonduv. Kolmas peatükk sätestab jahiulukite seire korraldamise ning jahiulukite küttimismahu ja -struktuuri määramisega seonduva. Neljanda ja viienda peatükiga reguleeritakse jahipidamise korraldamist, jahimeeste koolitamist ja atesteerimist ning sätestatakse jahipidamisõigust andvad dokumendid. Kuues peatükk reguleerib poolte õigusi ja kohustusi seoses jahiulukite tekitatud kahju hüvitamisega. Seitsmes ja kaheksas peatükk sätestavad järelevalve ja vastutusega seonduva. Viimane ehk üheksas peatükk sisaldab rakendussätteid, sealhulgas sätestab relvaseaduse, keskkonnatasude seaduse, looduskaitseseaduse ja riigilõivuseaduse muutmise. Eelnõu ülesehitus vastab kehtestatud korrale ning eelnõu lahutamatuks osaks on käesolev seletuskiri. Järgmisena kirjeldatakse eelnõu olulisemate regulatsioonide sisu ja selgitatakse valitud lahendusi. 1. peatükk „Üldsätted“ Paragrahv 1. Seaduse reguleerimisala sätestamisega piiritletakse seadusega reguleeritavate valdkondade ring ja ulatus. Esimese paragrahvi eesmärk on avada seaduse sisu laiemalt, kui seda teeb seaduse pealkiri. Paragrahv 2. Seaduse kohaldamisala määramisega soovitakse piirata eelnõu ruumilist ulatust. Kaitstavate loodusobjektide kaitseeesmärgid on üsna erineva iseloomuga ning seetõttu võivad ka jahipidamise tingimused olla väga erinevad. Seega võib osutuda vajalikuks kitsendada kaitsealadel jahipidamist looduskaitseseadusega kehtestatud korras ning jahipidamist reguleeritakse muuhulgas kaitstava loodusobjekti kaitse-eeskirjaga. Sama põhimõte on ka kehtivas jahiseaduses. Paragrahv 3. Jahipidamiseks sobivaks alaks loetakse kogu Eesti territoorium teatud erisustega. Jahimaa mõiste sätestamine ja täpsustamine võimaldab jahimaadest välja arvata planeeringuga määratud tiheasustus-, puhke- või virgestusalad, kus ohutu jahi-
pidamine ei ole võimalik. Loomade vaba liikumist ja jahipidamist võivad takistada piiratud territooriumid, nagu ajutised ja alalised tarandikud vms, kuid nende alade jahimaadest välja arvamine ei ole siiski põhjendatud. Kehtiva seaduse kohaselt oli jahipidamine keelatud maakonnaplaneeringuga määratud tiheasustus- või puhkealal. Planeering on üldisem määratlus ja seetõttu on võimalik piirata jahipidamist ka teiste planeeringutega määratud aladel. Planeeringuga määramata väiksemate tiheasustus-, puhke või virgestusalade piiritlemine ei ole tihti võimalik ja otstarbekas, mistõttu neil aladel vastutab jahiohutuse eest jahipidamisõigust omav isik seadusega kehtestatud korras. Tiheasustus-, puhke- või virgestusaladel jahipidamisega kaasnevat ohtu hindab Keskkonnaamet ja võtab seda arvesse jahipiirkondade moodustamisel. Planeeringuga määratud puhke- või virgestusalal, mis jääb jahipiirkonnast välja, korraldab jahipidamist samuti Keskkonnaamet, kes muuhulgas arvestab jahipidamise ohutusega. Looma surmamist planeeringuga määratud tiheasutusaladel ei loeta jahipidamiseks (vt § 22). Seda seetõttu, et vajadusel saaks linnadesse tunginud ulukeid surmata või uinutada ka muul viisil kui jahipidamisega. Paragrahv 4. Jahiulukid jaotatakse nende kaitse ja ohjamise eesmärgil suur- ja väikeulukiteks. Suurulukid on teistest suurema liikuvusega ning ökoloogilistest teguritest tulenevalt vajavad elamiseks suuremat eluterritooriumi, mistõttu liigikaitse eesmärkidel peab suurulukijahi korraldamine toimuma n-ö populatsiooni tasemel ehk vajaliku suurusega jahipiirkonnas. Suurulukijahi korraldamine väikestel ja üksteisest sõltumatutel aladel (nt ühel kinnisasjal) võib seada asurkonna ülemäärase jahindusliku surve alla ning n-ö „minu“ jahiulukid võivad muutuda „meie“ jahiulukiteks. Siinjuures on veel arvestatud asjaolu, et suurulukid on teistest ulukitest jahinduslikult atraktiivsemad (liha, trofeede jms tõttu) ning nende toitumisharjumustest tulenev vastuolu metsaja põllumajandustegevusega muudab nad väikeulukitest haavatavamaks. Suurulukite sätestamine seadusega on vajalik seaduse sisu paremaks mõistmiseks, eelkõige maaomaniku õiguste ja jahipiirkondade temaatikaga seonduvalt. Kehtiva seaduse kohaselt on jahiulukite nimistus seitse suurulukit ( põder, punahirv, metssiga, metskits, pruunkaru, hunt ja ilves) ning 48 väikeulukit, sh 37 jahilindu. Väikeulukite nimistu kehtestab keskkonnaminister määrusega. Eelnõu kohaselt lisatakse suurulukite nimekirja uus jahiuluk – hallhüljes. Hallhülge küttimine on lubatud eelkõige traditsiooniliste hülgejahi taaselustamise eesmärgil. Seda võimaldab viimase 10 aasta jooksul toimunud hallhüljeste arvukuse mitmekordne tõus (1500-lt 3700–4000ni). Eesti rannikumere püsivalt või sesoonselt hallhüljeste asustatud neljateistkümnest puhkealast on praeguse seisuga kaitsealade reservaadi, sihtkaitsevööndi või püsielupaiga kaitsekorraga tagatud kaitse ja häirimatus kaheteistkümnel. Hallhüljest ohustab kõige enam elupaikade hävimine, kuid see oht on väga väike ja kui see ka tekib, on tegemist juba pöördumatute muutustega kogu Läänemere ökosüsteemis. Paragrahv 5. Analoogselt kehtiva seadusega võib suurulukitele korraldada jahipidamist riigi moodustatud jahipiirkonnas, mille pindala peab olema vähemalt 5000 hektarit. Jahipiirkonna minimaalse suuruse määramisel on lähtutud meie olulisema ja uluksõralistest kõige liikuvama jahiuluki – põdra – eluterritooriumi suurusest, mis on meie aladel minimaalselt 1000 hektarit.
Jätkub 8. lk
Raplamaa Ühistöö 8 Algus 6. lk
Teadlaste hinnangul on põdraasurkonna sihipärase kaitse ja ohjamise korraldamiseks vajalik, et ohjamisüksuse territoorium oleks vähemalt 5000 hektarit. Jahipiirkonna moodustab riik, seeläbi ei rikuta väljakujunenud ruumilist struktuuri ning välditakse jahimaade killustamist. Eelnõu seadusena jõustumisel ei muutu jahipiirkonna piirid ning jahipiirkondi kasutavad ka edaspidi samad jahindusorganisatsioonid. Küll aga on eelnõu kohaselt maaomanikel võimalik välja vahetada jahipiirkonna kasutaja, kui enamus jahipiirkonda jääva maa omanikest(2/3 jahipiirkonna pindalast) seda nõuab (vt § 19). Paragrahv 6. Maaomanikul on õigus seada omal maal jahipidamiseks tingimusi või jahipidamine keelata, sõlmida kokkulepe maa kasutamiseks jahinduslikul eesmärgil, algatada jahipiirkonna kasutaja väljavahetamine ning teha ettepanekuid jahipiirkonna piiride muutmiseks. Eelnõu kohaselt eristatakse suur- ja väikeulukite küttimise põhimõtted. Väikeulukite küttimiseks ei ole jahipiirkonna moodustamise nõuet ning seetõttu võib iga maaomanik oma kinnisasjal korraldada jahipidamist väikeulukitele, millest tulenevalt on maaomanikel ise võimalik ennetada ka väikeulukite (sh ka kopra) tekitatud kahjustusi. Paragrahv 7. Füüsilisel isikul tekib jahipidamisõigus, kui ta omab jahipidamiseks vajalikke dokumente, mis tõendavad, et ta on saanud nõuetekohase ettevalmistuse ning ta on maksnud riigieelarvesse jahipidamisõiguse tasu, nn jahimehe aastamaksu. Jahipidamisõiguse eest võetava tasu alammäär on 10 eurot ja ülemmäär 20 eurot aastas. Jahipidamisõiguse tasu on loodusvarade kasutusõiguse tasu, mida makstakse riigieelarvesse ning kasutatakse keskkonnatasude seaduse kohaselt jahiulukiasurkondade kaitseks. Tasu maksmist kontrollib Keskkonnainspektsioon elektrooniliselt isikukoodi alusel. Sarnaselt toimub ka harrastuskalapüügi riiklik maksustamine. Kehtiva seaduse kohaselt maksavad jahipiirkonna kasutajad riigieelarvesse jahipiirkonna kasutusõiguse tasu, mida arvutatakse jahimaa hektari kohta. Selle suurus on keskmiselt 10 eurosenti. Aastas teeb see kokku ligikaudu 430 000 eurot. Samas suurusjärgus rahastatakse iga aasta jahindusprojekte SA Keskkonnainvesteeringute Keskuse kaudu. Aastamaksu suuruse määramisel arvestatakse eelnõuga kavandatud muudatusi. Hinnanguline jahimeeste arv, kes aastamaksu tasuvad, on 18 000 (koos jahituristidega). Seega on riigile laekuv summa lähtudes tasu määrast vahemikus 180 000 kuni 360 000 eurot aastas. Samas väheneb vajadus riigieelarvelisteks kuludeks jahindusele 120 000 euro võrra (jahimaakorralduse läbiviimise ja kavade koostamise kulud). Nimetatud kulude kärbe tehti tegelikkuses juba 2010. aastal, kui otsustati jahimaade korraldamine peatada. Vastuoluline on kehtiva seaduse põhimõte, mille kohaselt riik hindab eramaade jahinduslikku potentsiaali (see info kajastub jahimaakorralduskavades) ja vastavalt selle kvaliteedile kogub eramaade jahindusliku kasutuse eest raha riigieelarvesse. Sealjuures ei ole maaomanikul õigus otsustada, kes tema maadel jahti peab ja sõlmida sisulisi kokkuleppeid oma maade jahinduslikuks kasutamiseks. Paragrahv 8. Jahiaasta määratlemine on oluline jahiulukite seire ja muu jahindust puudutava statistika andmete kogumise ning analüüsi seisukohalt. Jahiaasta algus ja lõpp on määratud arvestades asjaolu, et veebruaris lõpevad ajujahid ja valdava enamuse jahiulukite jahipidamisajad.
Paragrahv 9. Jahindusnõukogu moodustamise eesmärk on tuua ühise laua taha jahipiirkondade kasutajate ja maaomanike esindajad, kes otsustaks uluksõraliste regionaalsed küttimispõhimõtted (sh küttimismahu- ja -struktuuri). Sellega tagatakse kaasarääkimisvõimalus kogu regiooni jahipiirkonna kasutajatele ja maaomanikele ning otsused langetatakse laiapõhjaliselt. Jahindusnõukogu moodustatakse võrdsetel alustel jahipiirkonna kasutajate ja maaomanike esindajatest ning riigi esindajast. Jahindusnõukogu suuruse ja liikmelisuse kinnitab Keskkonnaameti peadirektor peale konsultatsioone osapooltega. Kehtiva jahiseaduse kohaselt kehtestab uluksõraliste küttimismahud riik, ehkki sisuliselt otsustavad selle jahipiirkonna kasutajad. Riigil puudub piisavalt detaile info selliste otsuste langetamiseks jahipiirkonna tasemel. Riigi formaalse rolli kaotamine ja riskide maandamine läbi jahindusnõukogu on maaomanike ja jahipiirkonna kasutajate vahelise koostöö eelduseks. Näiteks ei ole mõeldav jahipiirkonna kasutajatele seada kohustust uluksõraliste arvukuse ohjamiseks või tekitatud kahjude hüvitamiseks, kui küttimismahu piirangud kehtestab riik ja seda tehakse jahipiirkonna kasutajate soovide alusel. Suurkiskjate küttimismahu otsustab ka edaspidi riik, kuna erinevalt uluksõralistest on riigil võimalik hankida selleks vajalikku seireinfot. Jahindusnõukogu rolliks on omapoolsete ettepanekute tegemine. Lisaks kuulub jahindusnõukogu pädevusse riigile ettepanekute tegemine jahimaade jaotamisega seonduvalt. Ühelt poolt on see seotud jahipiirkonna piiridega, kuid teisalt võib jahindusnõukogu teha ka ettepaneku jahipiirkonna kasutaja väljavahetamiseks, kui rikutakse jahindusnõukogu otsuseid. Paragrahv 10. Halduskoostöö jahinduses on samadel põhimõtetel, mis kehtivas seaduses. Jahindusorganisatsioonide kaasamine riigi haldusülesannete täitmisele on teatud juhtudel otstarbekas. Lisaks riigi halduskoormuse vähendamisele võimaldab see muuta teenuse pakkumise paindlikuks ja jahimeeste ootustele paremini vastavaks. Õiguste ja kohustuste üleandmisega aidatakse kaasa kompetentse ja sihipäraselt toimiva üleriigilise partnerorganisatsiooni tekkimisele. Ka kehtiv jahiseadus võimaldab haldusülesannete üleandmist halduslepinguga. 2009. aastal sõlmis keskkonnaminister vastavasisulise halduslepingu Eesti Jahimeeste Seltsiga. Sellega anti jahimeestele üle võimalus seadusega sätestatud korras korraldada jahimeeste koolitusi, atesteerimist ja vajaliku dokumentatsiooni (jahitunnistuste jms) välja andmist. 2 peatükk „Jahipiirkonna moodustamine ja kasutamine“ Paragrahv 11. Jahipiirkond on vajalik suurulukijahi korraldamiseks ning sarnaselt kehtiva seadusega moodustab selle riik ning jahipiirkonna suurus peab endiselt olema vähemalt 5000 hektarit. Jahipiirkonna piirikirjelduse koostabKeskkonnaamet ning selle kinnitab Keskkonnaameti peadirektor käskkirjaga. Keskkonnaamet peab jahipiirkondade moodustamisel arvestama, on vajaliku jahimaa pindala olemasolu (vähemalt 5000 hektarit) ning jahipiirkondadest tuleb välja arvata alad, kus ohutu jahipidamine ei ole võimalik. Eelnõu kohaselt on oluline, et jahipiirkonna piirikirjeldus oleks selline, et piirikirjeldusest selgub üheselt piiri kulgemine looduses. Piiriks võib olla näiteks kinnisasja piir, mõtteline joon kinnisasja piiripunktide vahel jne. Jahipiirkondade moodustamisel ja muutmisel kohaldatakse avatud menetlust, mis võimaldab maaomanikel jt asjast huvitatud isikutel esitada omad ettepanekuid.
Jätkub 9. lk
Raplamaa Ühistöö 9 Algus 6. lk
Oluline on märkida, et seaduse jõustumisega ei kaasne praeguste jahipiirkonna piiride muutmist. Jahipiirkondi kasutavatel jahindusorganisatsioonidel on edaspidi võimalus jahipiirkonna piiride muutmiseks või jahipiirkonna jagamiseks. Jahipiirkonna piiride muutmise eelduseks on eelneva kokkuleppe olemasolu naaberjahipiirkonna kasutajaga. Seejärel on eelnõu kohaselt võimalik esitada vastav taotlus Keskkonnaametile, kes algatab jahipiirkonna muutmise (vt § 12). Paragrahv 12. Jahipiirkonna piiride muutmine on edaspidi oluliselt paindlikum, kui seda näeb ette kehtiv seadus. Praegu on võimalus jahipiirkonna piiride muutmiseks iga kümne aasta tagant, kui riik korraldab jahimaade inventeerimise. Eelnõu kohaselt on jahipiirkonna kasutajatel õigus piiride muutmiseks, kui piirnevad jahipiirkonna kasutajad on selles kokku leppinud. Muudatusettepanek ei tohi olla vastuolus eelnõu kohase seaduse muude nõuetega. Jahipiirkonna jaotamise all mõeldakse ühe suurema jahipiirkonna jagamist mitmeks väiksemaks (minimaalselt 5000 hektari suuruseks) jahipiirkonnaks, mis antakse eri isikute kasutusse. Jagunemise tulemusel ei või tekkida jahipiirkondadest välja jäävaid väiksemaid lahustükke. Välja andmata jahipiirkonnas otsustab jagunemise vajaduse korral Keskkonnaamet. Kasutuses oleva jahipiirkonna jagunemiseks teeb ettepaneku jahipiirkonna kasutaja, esitades selleks taotluse koos jagunemise kirjeldusega. Oluline on asjaolu, et jagunemisel tekkinud jahipiirkondade kinnitamisega muutub kehtetuks senine jahipiirkonna kasutusõiguse luba (§ 19 lõike 2 punkt 5). Nimetatud säte takistab suurematest jahipiirkondadest jahinduslikult väheproduktiivsete alade kergekäelist välja arvamist, kuna kõigi jagamise tulemusena moodustatud jahipiirkondade kasutusõiguse lubade saajad otsustavad maaomanikud üldises korras (vt § 14). Jahipiirkonna piiride muutmiseks, kui seda tehakse jahipiirkonna kasutaja soovil või piirnevate jahipiirkondade kasutajate kokkuleppel, tuleb esitada taotlus ja taotluse läbivaatamise eest tasuda riigilõiv. Seda põhjusel, et sellisel juhul tuleb keskkonnaametil teha täiendavaid toiminguid taotluse kontrollimisel jne. Muudel alustel jahipiirkonna piiride muutmine (eelnõu § 12 lg 1 punktid 1-3 ja 6) on riigilõivu vaba. Kui näiteks ettepaneku teeb jahindusnõukogu, peab see olema põhjendatud, seega peab jahindusnõukogu ise olema eelnevalt veendunud ettepaneku põhjendatuses (on teinud vastavad toimingud). Jahindusnõukogu ei ole iseseisev juriidiline isik, vaid kollektiivne kogum, kelle ülesandeks on hinnata kujunenud olukorda ja teha ettepanekuid olukorra parandamiseks või muutmiseks. Jahindusnõukogu ise otseselt huvitatud pooleks ei ole. Eelnõu kohaselt on jahipiirkonna kasutajatel võimalus muuta kokkuleppel jahipiirkonna piire, liita jahipiirkondi või neid jagada. Jahipiirkonna kasutaja peab arvestama maaomanike soove, kui enamik jahipiirkonna maaomanikest (kellele kuulub vähemalt 2/3 jahipiirkonna pindalast) seda nõuab (§ 19 lõike 2 punkt 2). Seega on maaomanikel kaudne võimalus jahipiirkondi moodustada vastavalt maaomandile ning seejuures tagatakse jahindustegevuse stabiilsus ja sujuv üleminek maaomanike kokkuleppeid arvestavate jahipiirkondade tekkeks. Praegu kehtiv seadus sellist võimalust ette ei näe. Paragrahv 13. Jahipiirkonna kasutusõiguse loaga antakse õigus jahipiirkonna kasutamiseks, sh õigus küttida suur- ja väikeulukeid ning kohustus teostada jahiulukite seiret. Eelnõu kohase seaduse jõustumisel jääb jahipiirkondade kasutusõigus samaks, st
see õigus on praegustel jahindusorganisatsioonidel. Jahipiirkonna kasutusõigus muutub, kui jahipiirkonna kasutaja sellest loobub või seda nõuavad piirkonnas asuvad maaomanikud seaduses toodud alustel. Paragrahv 14–17. Senisest kasutajast vabaks jäänud või uue moodustatud jahipiirkonna kasutusõiguse loa saab juriidiline isik, kes omab suuremas ulatuses kokkuleppeid piirkonna maaomanikega. Kasutusõiguse luba on võimalik saada ka riigiasutusel, kui tema põhimäärus seda ette näeb. TSüS § 25 lõike 4 kohaselt ei või avalik-õiguslik juriidiline isik (sh riik, ka riigiasutus, kov) omada tsiviilõigusi ja kohustusi, mis on vastuolus tema eesmärgiga. Eesmärk tuleb seadusest ja põhimäärusest, viimasega sätestatakse ka põhiülesanded. Seega ei saagi jahindusega tegeleda selline riigiasutus, kelle eesmärgiga oleks selline tegevus vastuolus. Ainsaks selliseks asutuseks on täna Riigimetsa Majandamise Keskus. Võrreldes kehtiva seadusega on eelnõust välja jäetud füüsilise isiku õigus saada jahipiirkonna kasutusõiguse luba. Selle peamiseks põhjuseks on soov säilitada meie traditsioonilist jahipiirkonna ühist majandamist ja suurulukite ühisjahti ning tagada jahipidamisvõimalus võimalikult paljudele jahimeestele Jahipiirkonna kasutusõiguse loa taotlemise menetlus peab olema avalik, kuna jahipiirkonnad hõlmavad suuri alasid ning eri osalistel võivad olla jahipiirkonna kasutajate suhtes erinevad ootused. Menetluse käigus teavitatakse maaomanikke, on ette nähtud ka ettepanekute esitamise võimalus ning nii taotluse kui ka loa andmise või sellest keeldumise otsuse avalikustamine. Võrreldes kehtiva regulatsiooniga on jahipiirkonna kasutusõiguse luba muudetud tähtajatuks. Ulukiressursi jätkusuutliku majandamise seisukohalt tuleb igal juhul eelistada pikaajalisi kasutuslepinguid. Siinkohal tuleb rõhutada, et ka teiste keskkonnalubade puhul on suund anda load tähtajatult. Kehtivas jahiseaduses on see küll lahendatud läbi kasutusõiguse loa automaatse pikendamise iga 10 aasta möödudes (ühtegi kasutusõiguse luba pole jäätud pikendamata). Eelnõus sellist näilist kasutusõiguse loa pikendamistsüklit ei sätestata, vaid sätestatakse jahipiirkonna kasutusõiguse loa andmine tähtajatult. Seoses loa kehtivuse tähtajatuks muutmisega väheneb ühest küljest halduskoormus ning teisest küljest täiendatakse jahipiirkonna kasutamise tingimusi ning muudetakse paindlikumaks loa kehtetuks tunnis-tamine. Lisaks on eelnõuga tagatud maaomanikele suuremad võimalused kaasa rääkida selles, kes nende maadel jahti peab. Kehtiva seaduse kohaselt see võimalus maaomanikel puudub ja sisuliselt tähendab see, et jahipiirkonna kasutaja on ja jääb samaks läbi aega sõltumata sellest, et kasutusõiguse luba väljastatakse 10 aastaks. Uue seadusega on aga võimalik kasutusõigus lõpetada, kui selle omaniku tegevus ei rahulda jahipiirkonda jäävate maade omanikke. Jahipiirkonna kasutaja muud jahipiirkonnaga seonduvad lepingulised suhted kolmandate isikutega ei ole seotud jahipiirkonna kasutaja ja maaomaniku vahel sõlmitud lepingutega ega ka kasutusõiguse loa kehtivusega. Eraõiguslike lepingute kehtivust ja lõppemist reguleerib võlaõigusseadus. Tähtajatuks kasutamiseks antud jahipiirkonna kasutusõiguse lõppemisega kaasnev mõju kolmandate isikutega sõlmitud lepingutele on sama, mis täna kehtiva alusel tähtajalise kasutamise ennetähtaegse lõpetamise mõju.
Jätkub 10. lk
Raplamaa Ühistöö 10 Algus 6. lk
Eelnõu kohaselt on pikendatud jahipiirkonna kasutusõiguse loa taotluse läbivaatamise tähtaega seniselt ühelt kuult kahele kuule. Seda põhjusel, et kehtiva seaduse kohaselt kehtestatakse ja ka muudetakse jahipiirkonna piirid reeglina 10 aasta jooksul üks kord jahimaade korraldamise käigus, mis on eraldi protsess. Eelnõuga kaotatakse jahimaade korraline korraldamine ning samad toimingud tuleb teostada jahipiirkonna kasutusõiguse loa väljastamisel või muutmisel. Seetõttu on põhjendatud ka pikem menetluse aeg. Paragrahv 18. Käesolev paragrahv on vajalik jahipiirkonna kasutusõiguse loasse muudatuste sisseviimiseks. Eelnõu kohaselt muudetakse jahipiirkonna kasutusõiguse luba, kui loa omaja andmed on muutunud, loa taotlemise aluseks olnud materiaalõigusnormid on muutunud või kui loa omaja on esitanud selleks põhjendatud taotluse. Paragrahv 19. Paragrahviga reguleeritakse jahipiirkonna kasutusõiguse loa kehtivuse lõppemist või kehtetuks tunnistamist. Eelnõu kohaselt ei toimu seaduse jõustudes sisulisi muudatusi kehtivate jahipiirkonna piiride ega jahipiirkonna kasutajate osas, küll aga tekib maaomanikel võimalus välja vahetada senine jahipiirkonna kasutaja, kui ta ei vasta maaomanike ootustele. Selleks peavad saavutama kokkuleppe maaomanikud, kelle valduses on vähemalt 2/3 jahipiirkonna pindalast. Kokkulepe tuleb vormistada ühise taotlusena. 2/3 kriteerium on valitud seetõttu, et väljenduks enamuse tahe. Kõigi maaomanike omavahelise kokkuleppe saavutamine on praktikas vähetõenäoline ning teisalt oleks ka nt 51% kriteeriumi sätestamine liigselt ebapüsiv, kuna mõne maaomaniku loobumine võimaldab teistel koheselt algatada uuesti jahipiirkonna kasutaja väljavahetamise. Keskkonnaametil puudub siin kaalutlusõigus, ta kontrollib esitatud andmeid ja kui nõutav pindala on täis, teeb otsuse. Täiendavate kasutusõiguse loa kehtetuks tunnistamise alused on tingitud järgnevast. Kehtiva seaduse kohaselt ei ole maaomanikel võimalust jahipiirkonna kasutajat mõjutada, eelnõu kohaselt tekib maaomanikel lisaks rahaliste nõuete esitamise õigusele ka võimalus algatada jahipiirkonna kasutaja väljavahetamine. Sellise võimaluse sissetoomine on igati põhjendatud juhul kui rahalised mõjutused ei anna maaomanikele soovitud tulemust. Sama kehtib ka jahindusnõukogule antud volitusega algatada kasutusloa lõpetamine. Jahindusnõukogu on kollektiivne organ kes otsustab piirkonna jahinduslikke küsimus, muuseas ka suursõraliste küttimismahtu. Suursõralised on liikuvad loomad ja selle tõttu on oluline piirnevate jahipiirkondade vahelistest küttimismahtudest kinnipidamine. Kui üks jahipiirkonna kasutaja kütib suurulukeid teiste jahipiirkondade arvelt ning eirab jahindusnõukogu otsust, saab jahindusnõukogu algatada rikkuja suhtes kasutusloa kehtetuks tunnistamise. Vabanenud jahipiirkond antakse taas kasutusse üldises korras, st jahipiirkonna kasutusõiguse loa saab isik, kes on saavutanud jahipiirkonna suurema osa ulatuses kokkulepe maaomanikega jahipidamiseks nende kinnisasjal. 3. peatükk „Jahiulukite seire, küttimismaht ja -struktuur“ Paragrahv 20. Võrreldes kehtiva seadusega ei muutu jahiulukite seire korraldamine oluliselt. Jahipiirkonna kasutajal on ka edaspidi kohustus koguda jahiulukite seireandmeid. Riigil tekib edaspidi kohustus koostada iga jahiaasta kohta seirearuanne, milles kajastatakse ulukiasurkondade seisundit kirjeldavaid parameetreid. Jahiulukite seiret korraldatakse ulukiasurkondade seisundi hindamiseks ja muutuste jälgimiseks. Keskkonnaminister
kehtestab määrusega seireandmete kogumise korra ning määrab Keskkonnaministeeriumi valitsemisala asutuse, kellel on kohustus seireandmete töötlemiseks ja tulemuste avalikustamiseks. Seireandmete kogumise korraga sätestatakse muuhulgas jahipidamisõiguse realiseerija kohustused, nagu küttimisstatistika andmete kogumine, vaatluste tegemine, kütitud ulukitelt biomaterjali kogumine jne. Lisaks jahipidamisõiguse realiseerijate kogutud andmetele toimub ka muu eluslooduse (sh jahiulukite) seire, millega tegelevad seirespetsialistid seirealadel. Kõik see kokku tagab ülevaade jahiulukiasurkondade struktuurist ja arvukuse dünaamikast. Igal aastal koostatakse jahiulukite seirearuanne, milles seireandmeid analüüsitakse ning kirjeldatakse looduslike või inimtegurite võimalikku mõju ulukiasurkondadele. Riigi ja jahipidamisõiguse realiseerija jaoks on seirearuanne ühtlasi küttimismahtude planeerimise aluseks. Kui seirearuande kohaselt on ohus liigi soodne seisund või kui liigi arvukuse suurenemise mõju on negatiivne, siis koostatakse looduskaitseseadusega kehtestatud korras liigi kaitse ja ohjamise tegevuskava. Paragrahv 21. Jahiulukite küttimismahu ja -struktuuri määramisega on seotud olulised muudatused võrreldes kehtiva seadusega. Muudatused on seotud uluksõraliste (põdra, punahirve, metssea ja metskitse) küttimismahu ja -struktuuri planeerimisega ehk edaspidi otsustab vastavad küttimispõhimõtted regionaalne jahindusnõukogu, arvestades jahipiirkonna kasutajate ja riiklikust seirearuandest tulenevaid ettepanekuid. Küttimismahud määratakse jahipiirkondade kaupa. Jahiulukite kui taastuva loodusvara kasutamise eripäraks on asjaolu, et ressursi kasutajal on kõige täpsem ja operatiivsem ülevaade ressursi olemist. Tinglikult võttes on väiksemate ohjamisüksuste (jahipiirkondade) siseselt parimaks jahiulukite seire meetodiks sellel alal toimuv jahipidamine ja selle käigus tehtavad vaatlused. Seepärast ei ole kolmandatel osalistel võimalik jahipiirkonna jahiulukite absoluutarvukusele sõltumatut hinnangut anda. Hinnata saab jahiulukite arvukuse ja seisundi muutumist (muutuste suundumusi) suuremate ohjamisüksuste tasemel. Erandiks on suurkiskjad, kes on suhteliselt vähearvukad ja suure eluterritooriumiga. Seetõttu on riiklikel institutsioonidel koostöös jahimeestega võimalik anda asurkondade suurusele suhteliselt täpne hinnang. Suurkiskjate kasutamise rangem reguleeritus tuleneb ka selle liigirühma vastuolulisusest ja haavatavusest. Kehtiva seaduse kohaselt põhineb peamiste jahiulukite (uluksõraliste) küttimismahtude planeerimine jahimaakorralduskaval, mis koostatakse kümne aasta tagant iga jahipiirkonna jaoks ja millega määratakse jahipiirkonna jahiulukite minimaalne ja maksimaalne lubatud arvukus. Küttimismahu määravad Keskkonnaameti jahindusametnikud, võttes aluseks jahimeeste igal aastal esitatud loendusandmed ning jahipiirkonnas jahiulukitele sobivate elupaikade mahutavused. Paraku ei vasta jahipiikonna elupaikade mahutavuse ehk jahiulukite minimaalse ja maksimaalse arvukuse määramise alused tänapäeva teadmistele jahiulukite ökoloogiast ning toimuvaid protsesse ei ole võimalik vajaliku täpsusega modelleerida. Selline hinnang sisaldub Tartu Ülikooli teaduritelt tellitud analüüsi tulemustes (http://www. envir.ee/1092908). Isegi kui kasutatavad mudelid suudaksid toimuvaid protsesse kirjeldada, on nende põhjal valminud rakendusplaan puudulik, sest riigi ametnikud ei suuda jahiulukite tege-
Jätkub 11. lk
Raplamaa Ühistöö 11 Algus 6. lk
likku arvukust jahipiirkonnas vajaliku täpsusega kontrollida. Keskkonnaamet määrab küttimismahud lähtudes liigi elupaigast kas ühe jahipiirkonna piirides või siis jahipiirkonna üleselt, nagu see on ka kehtiva seaduse alusel. Riigi ülesandeks on hinnata jahiulukite asurkondade seisundit riiklikult korraldatud seire kaudu. Seireandmete põhjal koostatud liigi kaitse ja ohjamise tegevuskavas määratud meetmed on aluseks piirangute või tingimuste kehtestamiseks. Muuhulgas võib tegevuskava ette näha iga-aastase küttimismahu ja -struktuuri kehtestamise (sh jahipidamise peatamise) või liigi ohjamise abinõud, nt väikekiskjate negatiivse mõju vähendamiseks jne. Kõigele lisaks on keskkonnaministril vajadusel võimalik muuta jahieeskirja ning teha korrektiive jahipidamisaegade jms osas. Sellega on tagatud riiklik järelevalve ja meetmed jahipidamise peatamiseks tingimustes, kus jahiulukite (v.a suurkiskjate) iga aastase küttimismahu määrab jahindusnõukogu vastavaid trende jälgides. Jahipidamise peatamist liigikaitse eesmärgil saab vajaduse korral kasutada jahipiirkonnaüleste ohjamisüksuste tasemel, milleks võib olla näiteks maakond või selle osa. Jahipiirkonna tase jääb seejuures ilmselgelt liiga väikeseks, et teha olulisi järeldusi asurkonna üldise seisundi kohta. 4. peatükk „Jahipidamine“ Paragrahv 22. Paragrahvi regulatsioonid on põhimõtteliselt samad, mis kehtivas seaduses. Jahipidamise kui tegevuse võimalikult täpne õigusaktidega reguleerimine on vajalik, et vältida arusaamatusi ja erineva tõlgendamise võimalusi, mis võivad tekkida erinevate tegevuste käigus või mitmesuguste vahenditega looduses viibimisel. Jahiulukite nimekirja kandmata uluki jälitamist, püüdmist, tabamist või surmamist loetakse ebaseaduslikuks jahipidamiseks ja selle teo toimepanijat karistatakse vastavalt seadusele. Ebaseaduslikuks jahipidamiseks loetakse ka jahipidamisvahendiga looduses viibimist alal, mis ei ole jahimaaks arvatud (nt planeeringuga määratud puhkealal), või väljaspool jahipidamisaega. Erandina ei loeta jahipidamiseks tiheasustusalale või hoonesse tunginud looma hukkamist. Eelnõu kohaselt ei kehti sellistel juhtudel jahiseaduse sätted ning kohalik omavalitsus üksus võib korraldada looma hukkamist operatiivsemal või ohutumal viisil. Sellest hoolimata peab see olema kooskõlas loomakaitseseaduse nõuetega. Sama kehtib ka õnnetuses (sh liiklusõnnetuses) vigastatud uluki surmamise kohta sündmuskohal. Lõikes 4 nimetatud juhtudel korraldab jahipidamist või looma hukkamist Keskkonnaamet. Punktides 1–5 nimetatud erakorralistel juhtudel või eesmärkidel peab jahipidamisele või looma hukkamisele eelnema riikliku institutsiooni luba. Näiteks tehistingimustest loodusesse pääsenud võõrliigi küttimist korraldab Keskkonnaamet looduskaitse eesmärgil. Loomaaiast põgenenud lõvi küttimine võib olla vajalik inimese elu ja tervist ohustava olukorra vältimiseks jne. Punktides 6–7 nimetatud juhtudel on tegemist aladega, kus puudub jahipiirkonna kasutaja ning seetõttu korraldab seal jahipidamist riik. Täpsema korra kehtestab keskkonnaminister määrusega. Nimetatud aladel annab ka jahiload riik, sh maaomanikule või tema volitatud isikule. Jahiloa hinnad jäävad eelnõu kohaselt vahemikku 0,5 eurot kuni 500 eurot sõltuvalt turuhinnast. Reeglina juhindutakse Riigimetsa Majandamise Keskuse hindadest. Täpsed määrad ulukite lõikes kehtestab keskkonnaminister määrusega. Paragrahv 23. Lubatud jahipidamisvahendid ja -viisid on üldtunnustatud ning kooskõlas rahvusvaheliste lepete ja jahipidamise hea tavaga. Võrreldes kehtiva seadusega on lisatud lõikele (4) punkt 11), mille järgi kõik jahil kasutatavad tulirelvad peavad ole-
ma registreeritud jahitulirelvadena, kaasa arvatud püstol ja revolver . Lubatud jahipidamisvahendid, -viisid ja -ajad jahiulukiliikide kaupa kehtestab keskkonnaminister määrusega. Nimetatud regulatsioonide kehtestamine määrusega võimaldab erakorralise mõju korral, kui on ohustatud liigi soodne seisund või kui liigi arvukuse suurenemisest on tingitud oluline negatiivne mõju keskkonnale, operatiivsemalt olukorda muuta. Jahipidamine peab olema kooskõlas jahieetika ja loomade humaanse kohtlemise põhimõtetega ning kooskõlas rahvusvaheliste lepetega. Paragrahv 24. Eelnõu peamine muudatus võrreldes kehtiva seadusega seisneb selles, et jahipiirkonna kasutaja on kohustatud sõlmima kokkuleppeid maaomanikuga. Samas jäetakse jahipiirkonna kasutajale võimalus pidada jahti maaomanikuga kokku leppimata, kui maaomand on tähistamata. Sarnane kord on ka kehtivas seaduses. Jahiohutuse seisukohalt ei tohi tähistamata maaomandil jahti pidada lähemal kui 200 meetri kaugusel hoonetest. Asjaõigusseadusest tulenevate üldiste põhimõtete kohaselt ei või tähistamata maatükil ilma eelneva kokkuleppeta viibida, kuid asjaõigusseadus näeb ette võimaluse teiste seadustega seda teisti reguleerida. Jahipidamise suhtes erisuste kehtestamine tuleneb sellest, et enamasti ei ela maaomanikud oma kinnistul ning maaomanikega kontakti saavutamine võib olla raskendatud või koguni võimatu. Sellisel juhul on oluliselt takistatud näiteks ajujahtide korraldamine vms, mida üldjuhul tehakse suurematel aladel. Samas on maaomanikul alati õigus seada jahipidamiseks tingimusi või jahipidamine keeleta. Jahipiirkonna kasutajate kontaktandmed saab maaomanik vajaduse korral Keskkonnaametist. Edaspidi on ka jahipiirkonna kasutajad ise rohkem motiveeritud sõlmima kokkuleppeid maaomanikega. Kui jahipiirkonda kuuluv maa on riigi omandis, siis määrab riigivara valitseja, kes teda esindab konkreetses õigussuhtes ehk siis jahipidamisel maaomanikuga suhtlemisel. Selleks võib olla maad piiratud asjaõiguse alusel kasutav isik, riigivara valitseja seadusega määratud volitatud esindaja vms. Lõikes 3 nimetatud juhtudel piiratakse maaomaniku õigust oma vara käsutada liigikaitse ja loomade humaanse kohtlemise eesmärgil. Paragrahv 25. Eelnõu kohaselt võib edaspidi kinni püütud väikeuluki surmamiseks kasutada püstolit või revolvrit. Praegu kehtiv seadus keelab püstoli ja revolvrit kasutamise. Samas on jahiseadusega lubatud jahipidamisviisideks urujaht ja uluki püüdmine. Praktikas tähendab see, et koera abil urusüsteemis ummikusse aetud ja väljakaevatud või võrkkahva või kastpüünisega kinni püütud väikeuluki surmamiseks puuduvad humaansed vahendid. Püütud väikeuluki surmamiseks on piisava löögijõuga ka ääretulepadruniga laetud püstol või revolver. Ääretulepadruni kasutamine võimaldab uluki surmamisel säilitada karusnaha kvaliteedi. Edaspidi võib ka kährikkoera küttimiseks kasutada ääretulepadrunit. Siinkohal on arvestatud asjaolu, et ääretulepadruni suhteliselt väike algkiirus, energia ja kuuli mass eeldavad täpse lasu sooritamist. Seetõttu on oluline, et lask tehakse eelnevat kindlaks määratud kauguselt ja soovitavalt toestatud relvaga. Ääretulepadruni odav hind ja nõrk helitugevus (seda eriti kombineeritult helisummutitega) motiveerib jahimehi näiteks kährikkoeri küttima metssigadele peetava varitsusjahi käigus. Teadaolevalt toituvad kährikkoerad teraviljast ning kogunevad metssigade peibutamiseks rajatud söötmiskohtadele. Kährikkoer on meie faunas võõrliik ning avaldab negatiivset mõju kohalikule ökosüsteemile, mistõttu sellise erisuse tegemine on põhjendatud.
Jätkub 12. lk
Raplamaa Ühistöö 12 Algus 6. lk
Kirjeldatud meede tuleneb kährikkoera ohjamiskavast aastateks 2010–2014. Paragrahv 26. Püüniste kasutamine on kooskõlas rahvusvaheliste nõuetega. Keelatud on taldrikraudade kasutamine. Püünisraudadest on lubatud kasutada ainult ulukit kohe surmavat (conibear-tüüpi või selle tööpõhimõttega sarnast) püünisrauda. Regulatsioon on sama, mis kehtivas seaduses. Püünise juures peab nähtaval kohal olema märgis püünise omaniku jahitunnistuse numbriga ja märgise loetavus peab olema tagatud kogu püügiperioodi kestel. Püügiperiood sätestatakse jahiuluki liikide kaupa jahieeskirjas. Paragrahv 27. Edaspidi võib jahipidamisel kasutada jahikoera passi või muu jahikoera tõugu tõestava dokumendiga ning kiibistatud või tätoveeringuga märgistatud jahikoera. Seega tekib ka välisriigi kodanikel võimalus oma koertega Eestis jahti pidada. Uue põhimõttena on lisatud jahikoerte jooksutamise võimaldamine enne sügisel algavaid ajujahtide. Jahikoerte passide andmiseks ja arvestuse pidamiseks on riigieelarvest jätkuvalt planeeritud 1598 eurot. Paragrahv 28. Peibutusvahendite kasutamine on kooskõlas rahvusvaheliste nõuetega ja sarnaselt reguleeritud ka kehtivas seaduses Paragrahv 29. Ühisjahi nõuete sätestamine võimaldab korraldada nn seltskonnajahte. Jahist osavõtjate nimekirja olemasolu võimaldab pidada ühisjahti vähemalt ühe jahiloa alusel ning jahijuhataja valimine tagab ühisjahi nõuetekohase ja ohutu korraldamise. Kui jahist soovivad osa võtta kolmandad isikud (nt ajajad), siis kantakse ka nemad jahist osavõtjate nimekirja, kuid neilt ei nõuta teisi jahipidamiseks vajalikke dokumente. Jahijuhataja saab olla ainult jahitunnistust omav isik. Joobeseisund käesoleva seaduse tähenduses on alkoholi, narkootilise või psühhotroopse aine või muu sarnase toimega aine tarvitamisest põhjustatud terviseseisund, mis avaldub väliselt tajutavates häiritud või muutunud kehalistes või psüühilistes funktsioonides ja reaktsioonides. Paragrahv 30. Jahiohutuse nõuded on seotud eelkõige jahirelvade käsitlemisega. Ohutusnõuete üsna detailse sätestamise vajadus tuleneb sellest, et oleks konkreetne ja võimalikult vähe tõlgendamisvõimalusi pakkuv alus nõuete rikkuja vastutusele võtmiseks. Paragrahv 31. Loomatauditõrje seadusest tulenevalt teatatakse marutauditunnustega looma surmamisest piirkonda teenindavale volitatud veterinaararstile või järelevalveametnikule. Kui marutauditunnustega loom hukatakse jahihooajal jahiloa alusel, tehakse kanne jahiloale vastavalt jahiseaduses sätestatule. Kui aga hukatud uluki laskmiseks puudus luba, tuleb sellest koheselt informeerida ka Keskkonnainspektsiooni Paragrahv 32. Võrreldes kehtiva seadusega on muudetud jahisaaduse mõistet. Muudatus on seotud sellega, et jahisaaduseks ei loeta enam tehiskeskkonda viidud jahiulukit ning jahiuluki lihast või nahast valmistatud toodet. Esimesel juhul on muudatus vajalik seetõttu, et jahiulukite loodusest eemaldamist reguleerib edaspidi looduskaitseseadus, millega reguleeritakse jahiulukite loodusest eemaldamist ja tehiskeskkonnas hoidmist. Ühtlasi ei loeta eelnõu kohaselt edaspidi jahipidamiseks tehiskeskkonnas peetud uluki surmamist. Teisel juhul ei ole põhjendatud näiteks jahiulukilihast valmistatud vorsti vms käsitlemine jahisaadusena. Jahisaaduse kuuluvuse täpsem reguleerimine tuleneb sellest, et näiteks võõrale maale jooksnud haavatud uluki surmamisel võib maaomanik arvata selle enda omaks. See aga ei ole eelnõu
kohaselt õigustatud. Jahisaaduse valdaja peab jahisaaduse omamisel suutma tõestada jahisaaduse seaduslikku päritolu. Päritolu tõendamiseks võib kasutada jahiloa koopiat, üleandmise-vastuvõtmise akti vms. Kehtiva seaduse kohaselt peab ainult jahisaaduse müüa, säilitaja ja vastuvõtja tõendama jahisaaduse päritolu. Teistel juhtudel ei saa jahisaaduse omajalt nõuda selle päritolu tõendamist. Eelnõu kohaselt saab Keskkonnainspektsioon jahisaaduse omanikult alati nõuda päritolu tõendamist. 5. peatükk „Jahipidamisõigust tõendav dokument“ Paragrahv 33. Füüsilisel isikul tekib jahipidamisõigus, kui ta omab jahipidamiseks vajalikke dokumente, mis tõendavad, et ta on saanud nõuetekohase ettevalmistuse. Erandiks on ühisjahtidel ajajatena jahist osavõtjate nimekirja kantud isikud. Jahiuluki küttimiseks peab füüsiline isik lisaks jahitunnistusele maksma keskkonnakasutuse tasu ja omama just selle jahimaa kasutamiseks antud jahiluba. Ühisjahil asendab seda isiku kandmine jahist osavõtjate nimekirja. Suuruluki laskekatse sooritamine tõendab füüsilise isiku oskust relva ohutult ja sihipäraselt kasutada. Kuna jahiload jaotatakse suur- ja väikeuluki küttimise lubadeks, ei ole jahiulukite nimekirja kandmata uluki erakorralise küttimise korral jahiloa andmine võimalik. Seetõttu sellisel juhul võib Keskkonnaamet korraldada jahipidamist suurulukiloa alusel. Jahiulukite nimekirja kandmata uluki surmamine on erijuhtum ja seda esineb väga harva. Paragrahvid 34–37. Jahitunnistus tõendab füüsilise isiku oskust jahti pidada. Keskkonnaministri määrusega kehtestatakse selle saavutamiseks vajalik koolitusprogramm, koolitajale esitatavad nõuded ja eksamineerimise kord. Erinevalt kehtiva seaduse regulatsioonidest ei ole jahitunnistuse taotlemisel laskekatse sooritamine vajalik, kui tunnistuse taotleja ei soovi jahti pidada jahirelvaga Sellisel juhul tehakse jahitunnistusele vastav märge. Juhul, kui isik soovib jahti pidama hakata tulirelvaga, tuleb tal laskekatse sooritada. Kehtiva seaduse kohaselt on jahitunnistuse kehtivus viis aastat ning kehtivuse pikendamiseks tuleb läbida korraline atesteerimine. Eelnõu kohaselt pikendatakse jahitunnistuse kehtivusaega kümne aastani, mille möödudes see pikendatakse peale vastava avalduse esitamist ja riigilõivu tasumist. Välisriigis antud kehtiva jahitunnistuse alusel antakse selle saanud isikule tema soovil pärast riigilõivu või muu tasu tasumist dubleeriv jahitunnistus. Jahitunnistuse saamiseks ja vajalike koolituste korraldamiseks on keskkonnaministril jätkuvalt õigus sõlmida halduslepinguid jahindusorganisatsioonidega. Kehtiva seaduse kohaselt on selleks sõlmitud haldusleping Eesti Jahimeeste Seltsiga. Jahitunnistuse kehtivuse peatamine ja kehtivuse taastamine või jahitunnistuse kehtetuks tunnistamine on reguleeritud sarnaselt kehtiva seadusega. Paragrahv 38. Jahiulukite nimistusse kantud ulukeid tohib küttida selleks antud jahiloa alusel. Jahiluba on dokument, mis annab füüsilisele isikule õiguse pidada jahti loas märgitud jahipiirkonnas või kinnisasjal. Suurulukite jahiks antakse jahiluba iga isendi küttimiseks eraldi. Seda seetõttu, et suurulukite küttimismahtu või -struktuuri reguleerib riik või jahindusnõukogu oma kehtestatud reeglite kohaselt. Seevastu ühele väikeulukiküttimise loale võib märkida kõik väikeulukite loetelus olevad liigid. Seadusega ei kehtestata üldreeglina jahiloale ega ka jahisaa-
Jätkub 13. lk
Raplamaa Ühistöö 13 Algus 6. lk
dusele hinda. Erandiks on Keskkonnaameti korraldatud jahid. Jahipiirkonna kasutaja saab õiguse vastavalt kehtestatud reeglitele korraldada suurulukitele jahti ehk küttida ise või võimaldada seda teha kolmandatel isikutel tasu eest või tasuta. Jahipiirkonna kasutaja osaleb seaduse kohaselt maaomanikule ulukite poolt tekitatud kahju osalises hüvitamises. Võimaliku kahju hüvitamine lepitakse seaduse kohaselt kokku maaomaniku ja jahipiirkonna kasutaja vahel. Erandkorras – s.t. vastava lepingu puudumisel – näeb seadus ette ulukite tekitatud kahju osalise kompenseerimise mehhanismi. Kuna riik ei sekku maaomaniku ja jahipiirkonna kasutaja vahelisse kokkuleppimise protsessi, ei ole põhjendatud ka riigi sekkumine jahiloa ja jahisaagi hinna kujundamisse. Seega on põhjendatud olukord, kus jahipiirkonna kasutaja ise määrab suuruluki loa ja jahisaaduse hinna. Oma kinnisasjal jahti pidavale maaomanikule või maaomaniku volitatud isikule väljastab väikeuluki küttimise loa jahipiirkonna kasutaja. Maaomaniku volitatud isiku jahiloa kehtivust on jahipiirkonna kasutajal õigus piirata, kuid mitte vähem kui kümne päevani. Sellise piirangu vajadus tuleneb sellest, et jahipiirkonna kasutajal oleks vajadusel korral võimalik omada regulaarset ülevaadet maaomanike jahindustegevusest jahipiirkonnas. Kehtiva seaduse kohaselt annab maaomanikule väikeuluki küttimise loa Keskkonnaamet. Uus regulatsioon soodustab maaomanike ja jahipiirkonna kasutajate omavahelist suhtlemist ning seeläbi peab jahipiirkonna kasutajatel teada olema, millistel kinnisasjadel väikeulukitele jahti peetakse. Jahiloa andja peab olema eelnevalt veendunud, et jahiloa saanud isikul (sh välisriigi kodanikul) on kehtiv jahitunnistus.
Jahipidamiseks jahipiirkonnast välja jäävatel aladel (kaitsealadel jms), sh väikeulukiküttimise loa maaomanikule või tema volitatud isikule annab jahiloa Keskkonnamet. Paragrahv 39. Suuruluki haavamise korral loetakse isend surmatuks, kui teda ei ole 24 tunni jooksul tabatud. Jahiloale sellekohase märke tegemise kohustus annab võimaluse juhtumit kontrollida juhul, kui jahipidamise käigus haavatud suuruluk looduses leitakse. Paragrahv 40. Suurulukite laskekatse sooritamine parandab jahimeeste oskust relvaga ümberkäimisel. Välisriigi kodanik peab samuti sooritama suuruluki laskekatse ja seda samadel tingimustel, kui ta ei ole sarnastel tingimustel sooritatud suuruluki laskekatset välisriigis. 6. peatükk „Jahiulukite tekitatud kahjustuste hüvitamine“ Paragrahv 41. Eelnõu kohaselt on maaomanikel edaspidi võimalik ühiselt algatada senise jahipiirkonna kasutaja väljavahetamine. See peaks motiveerima jahipiirkonna kasutajat jahipidamiseks kinnisasja omanikuga lepingut sõlmima. Üldjuhul lepitakse lepingutes kokku ka jahiuluki tekitatud kahju hüvitamises maaomanikule. Paragrahv 42. Kõigi eelduste kohaselt on edaspidi valdaval enamusel maaomanikest sõlmitud leping jahirentnikuga, kus täpsustatakse muuhulgas ka ulukikahjustustega seonduv ning käesoleva paragrahvis sätestatud korra rakendamine on pigem erandlik. Kui peaks juhtuma, et lepingut ei õnnestu sõlmida, siis on maaomanikul õigus nõuda jahipiirkonna kasutajalt uluksõraliste tekitatud kahju osalist hüvitamist jahiseadusega kehtestatud korra kohaselt. Eesmärgiks on kehtestada võimalikult lihtne ja üheselt mõis-
Jätkub 22. lk
* Saima Randjärve maalinäitus “Kõnetused” (saalis) *Rapla vanadel fotodel (fuajees) *Rapla Vesiroosi Gümnaasiumi algklassiõpilaste looming (lasteosakonnas) *Jõulutunne: Rapla Vesiroosi Gümnaasiumi keraamikaring ja Helju Väli niplitööd (vitriinis)
*Pidulikud road: raamatunäitus (kojulaenutuses) *Eesti lastekirjanduse tõlkeid: raamatunäitus võõrkeelsest kirjandusest (kojulaenutuses) *Retro: raamatunäitus (lugemissaalis) *Jõuluime põue poeb: raamatunäitus (lasteosakonnas)
Raamatukogu on avatud tööpäevadel 11.00 - 19.00 Laupäeval 10.00 - 16.00 Kord kvartalis: märtsi, aprilli, septembri, novembri viimane reede suletud. Sisetööpäev. Viivisevaba aeg 22. dets. - 12. jaan.
Sauna 2, Märjamaa 78302 (keskväljaku ääres) telefonid: 4820075, 4821355, 56564614 e-post: marjamaa.rahvamaja@marjamaa.ee http://www.marjamaarahvamaja.ee/ Reedel, 18. jaanuaril maakonna IV klasside kultuurilooline päev Reedel, 18. jaanuaril kell 21.00 PEREKLUBI Reedel, 25. jaanuaril kell 19.00 Rakvere teatri etendus “Armastus tööpostil”, sooduspilet 8€, täispilet 10€ Teisipäeval, 5. veebruaril kell 19.00 Monoteatri etendus “Vanaisa”, sooduspilet 12€, täispilet 15€ Reedel, 8. veebruaril kell 21.00 PEREKLUBI Teisipäeval, 12. veebruaril Märjamaa valla laste lauluvõistlus Palume broneeritud piletid osta välja nädal enne etendust! Kõik broneeritud piletid lähevad nädal enne etendust müüki! Info ja kohtade broneerimine telefonil 5 656 4614, 482 0075
Jumalateenistused Rapla kirikus Laupäeval, 12.jaanuaril kell 12 vennastekoguduse kuulutustund inglisaalis Pühapäeval, 13.jaanuaril kell 12 Kristuse ristimise püha armulauaga jumalateenistus Pühapäeval, 20. jaanuaril kell 12 jumalateenistus Laupäeval, 26.jaanuaril kell 12 vennastekoguduse kuulutustund inglisaalis Pühapäeval, 27.jaanuaril kell 12 armulauaga jumalateenistus
Sõidavad noormees ja neiu rongis. Poiss tahab kangesti tüdrukuga tutvust teha, aga ei leia sobivat põhjust juttu alustada. Korraga neiu haigutab magusalt, poiss haarab juhusest ja kommenteerib: “Oi, tütarlaps, te haigutasite nii laialt, et ma mõtlesin, te sööte mu ära!” Tüdruk vaatab, volksti, ja heidab vastu: “Teate, ma sealiha ei söö!” Poiss reageerib samuti kähku: “Õige, lehm on ju taimetoitlane!” *** “Läksin eile tuttava tüdruku juurde,” pihib noormees. “Tüdruk ütles, et ta käib enne duši all ära, aga niipea, kui ta vannituppa oli kadunud, tuli ootamatult koju tema ema. Ja see hakkas mind otsekohe üle kuulama, et millised on mu kavatsused tema tütre suhtes…” “Siis olid sa plindris jah…?” “See polnud veel midagi! Vaevalt olime oma küsimise ja vastamise mänguga algust saanud teha, kui tüdruk pea vannitoaukse vahelt välja pistis ja hüüdis: “Mutt, jäta see kutt rahule – see pole üldse see mees!”” *** “Millise autoga te poes käite?” “BMW-ga.” “Aga välismaal?” “Mercedesega.” Küsitakse prantslaselt. Vastuseks kõlab: “Kaubamajas käin Renault’ga, välismaal Peugeot’ga.” Küsitakse venelaselt: “Millega te poodi sõidate?” “Trolliga.” “Aga välismaale?” “Me ei käi välismaal.” “Noh, aga kui väga vaja on?” “Noh, kui väga, siis tankiga!” *** Näide hinnaküsimise kohta elust enesest… Pakkumiseküsimine: Tere, kui palju maksab vundamendi ehitus. Kui palju maksab maja ehitus betoonplokkidega. Hind materjalidega ja ilma. Vastus… Vundament eriti palju ei maksa, aga majaehituseks kulub ikka suur summa küll. Betoon plokkidest maja maksab veidi rohkem kui ilma betoonplokkideta maja. Ilma materjalideta on tõesti nätuke odavam ehitada kuid ka keerulisem aga materjalidega maja ehitus on veidi kallim aga tõhusam.
Kehvapoolse nägemisega mees läks jalgrattaga sõitma. Tuli tagasi must ja ratas katki. - “No mis juhtus?” - “Lehm oli teel.” - “Ei märganud õigel ajal või?” - “Märkasin küll, andsin kella ka, kuid ta ei läinud teelt ära!” Mees läheb silmaarsti juurde ja kurdab: - “Doktor, silmanägemine on nii viletsaks jäänud, et ei näe kohe peaaegu mitte midagi”. - “Kas te päikest näete?” uurib arst - “Jah näen” vastab mees - ” No kui te nii kaugele näete, mille üle te siis ometigi kurdate!” pahandab arst *** Kaks meest lähevad õhtul mööda teed kodu poole. Järsku näevad, et lähedalolevas kraavis ukerdab keegi mees. - “Näe, üks mees on purjuspeaga kraavi kukkunud ja ei saa nüüd kuidagi välja.” - “See mees ei ole purjus, vaid pime.” Sõbrad ei jõua kuidagi ühisele arvamusele ja otsustavad minna ning kraavis ukerdavalt mehelt endalt küsida. Mees kraavist: - “Teate mehed, teil on mõlemal õigus.” *** Öö. Köök. Vaikselt avaneb külmkapi uks, millest astub välja väga vana ja paks hiir, kellel kaelas rõngas vorsti ja hambus viinerikett. Saanud kraami kapist välja, hakkab ta seda sama vaikselt oma uru poole vedama. Jõudes uruni, märkab ta selle kõrval pisikest hiirelõksu, väikese, kuivanud juustutükiga. Vaatab seda, ohkab raskelt ja ühmab pead vangutades: “No jumala eest, nigu lapsed…” *** Baari astus väikest kasvu mees ja küsis kelnerilt: “Ega teil väljaviskajat vaja ei ole?” “Teie – ja väljaviskaja!” muigas kelner. Väike mees läks baarileti juurde, haaras kõige turjakamal sellil rinnust kinni ja viskas ta aknast välja. “Noh, kas ma sobin teile?” küsis ta kelnerilt. “Oodake, kuni peremees tagasi komberdab…” *** Neli kirurgi vestlevad oma tööst: “Minu arust on kõige lihtsam opereerida raamatupidajaid. Neil on sees kõik nummerdatud,” ütleb üks. “Minu arust on raamatukoguhoidjaid veel lihtsam,” arvab teine. “Kui sa nad lahti lõikad, on neil kõik organid tähestiku järjekorras.” “Mina eelistan poliitikuid opereerida,” sekkub kolmas. “Nad on üldiselt südametud, selgrootud ning nende pead ja tagumikku saab omavahel vahetada.”
PAREMALE 1 Ilmselt 5 Selge, läbipaistev 10 Pealinn Euroopas 14 Valgusetu 18 Taevasina 19 Äsama, virutama 20 Foiniikia ja Süüria taimekasvu- ja viljakusjumal 21 Kümnevõistleja 22 Juurdekasv 23 Aste 24 Mehenimi 25 Haldusüksus Saksamaal 26 Sõjamasin 27 Lõbutunnet väljendav häälitsus 28 Arukas 29 Puusärk 31 Euripidesi antiiktragöödia 33 Suurte õitega veetaim 37 Kodumaa 40 Kaalukas 41 Lame, vaimukuseta, kulunud 44 Õlletaim 45 Puu osa 47 Õunasort 49 Maha, kadugu (pr) 50 Hoiul, alles 51 Tasase pinnaga kõrgendik 52 Ülemäära kokkuhoidlik 53 Lähe 54 Vald Lääne-Virumaal 56 Avameelne
59 Kreeka täht 61 Istik 64 Lääge 66 Sõnajalgtaim 67 Soolajärv Kaspia madalikul 69 Kreeka täht 71 Salaja 72 Sihvakas 73 Endine peaminister 74 Päikese ja tule jumal slaavi mütoloogias 75 Tõeliselt, reaalselt 77 Eeslinn 79 Seesama 80 Lekkimine 81 Talisõiduk 83 Post laevade kinnitamiseks 84 Järelikult, niisiis 87 Väike kerge ehitis mitmesuguste kaupade müümiseks 90 Adra tööosa 92 Riisiviin 95 Välis-, väljas97 Kare, jäme, hõre 99 Terase ja nikli sulam 100 Käsk, korraldus 101 Livrees teener 102 Saksa kettaheitja 103 Kaasmäng 104 Kunstnikule poseeriv isik 105 Vistrik 106 Talupoeg, maamees 107 Esimene naine
108 Eesti linn ALLA 1 Metall 2 Läänemeresoome keel 3 Avaus, suubumiskoht 4 Tuneesia pealinn 5 Jalgpallur 6 Süütama 7 Küdoonia 8 Märkmik 9 Suure raskusega 10 Peremees, valdaja 11 Üheaegne 12 Liistak, õhuke leht 13 Teravili 14 Linn Portugalis 15 Ajal Peruu indiaanlane 16 Miljondik 17 Ruum korteris 29 Väike juuksesalk 30 Margariinisort 32 Elevuslikult ootel 34 Kõrbesaar 35 Ripplukk 36 Kuna, kuivõrd 38 Vedelaks muutuma 39 Kaigas, malakas 42 Tai rahaühik 43 Magamislavats 45 Veoloom L-Ameerikas 46 Haaramine 47 Köidikud 48 Utmisnõu 51 Vald Saare maakonnas 55 Hauaküngas 57 Eesti linn 58 Asula Raplamaal 60 Kartulisort 62 Ülev mõte 63 Vähese soolaga 64 Egiptuse viljakuse jumalanna 65 Puulabidas 68 Nõiatemp folklooris 69 Karastusjook 70 Spordiala 76 Lehtsammal 77 Asula Tartumaal 78 Üleannetu 82 Kala 83 Etem 85 Nädalapäev 86 Sisseoste tegema 87 Salvadori rahaühik 88 Kollakaspunane värvimuld 89 Eesti linn 90 Vilkuv sära 91 Teiste saavutatust meelehärmi tundev ja seda endale ihkav 93 Varbadest võre 94 Osa rõivast 96 Kuum, tuline 97 Ragulka 98 Sõjariist
vabaks hetkeks 10
108 Suur pada
ALLA 1 Transpordivahend 2 Köis raa asendi muutmiseks 3 Papagoi 25 26 27 28 4 Vald Lääne-Virumaal 29 30 31 32 33 34 35 36 5 Kanada provints 6 Korratus olukorras 37 38 39 40 41 42 43 7 Läti õunasort Eralduvad vilja puhastamisel 8 44 45 46 47 48 49 9 Tabav vähesõnalisus 10 Kirikupea 50 51 52 53 11 Sissetung 54 55 56 57 58 59 60 61 62 63 12 Jorjen 13 Vald Pärnumaal 64 65 66 67 68 69 70 14 Seemne varudest toituv taim Väike kisk, terav konksuke 15 71 72 73 74 16 Suusataja 17 Odrasort 75 76 77 78 79 80 29 Tantsusammu üksikosa 81 82 83 84 85 86 87 88 89 30 Tekkimine 32 Kuhjatis 90 91 92 93 94 95 96 97 98 34 Kehaosa 35 Küla Raplamaal Rapla vallas 99 100 101 36 Ungari filmilavastaja (s 1925) 38 Restoran, kõrts 102 103 104 39 Järi 42 Settinud aine 105 106 107 108 43 Suveõunasort 45 Pindalaühik Inglismaal 59 Teave 46 Saarmas PAREMALE 61 Ilmakaar 47 Passiivsus 1 Kolmekordne kalavõrk 64 Osa saamas, jagamas 48 Siseliide 5 Suuhäälik 66 Iva 51 Teatud teravili 10 Pillerkaar 67 Adratalupoeg 55 Rumal, taipamatu 14 Kogu aeg, alati 69 Varajane sügisõunasort 57 Esinemisväljak 18 Planeet 71 Määrsõna 58 Vokaalosa ooperis 19 Afganistani rahaühik 72 Sõjajumal 60 Nõel, oga, astel 20 Võredetektor 73 Rookana 62 Dekaluumen 21 Arukas 74 Toa- ja ravimtaim 63 Võlg 22 Piirdeaed 64 Riietusese 23 Plaan 75 Raadio osa 65 Juuretis juustu valmistamiseks 24 Vihma hääl 77 Levik 68 Pealinn Euroopas 25 Linn Jaapanis 79 Partisan 26 Ainu-, ühe-, üksik80 Egiptuse päikesejumal 69 Raskus 27 Kipitus 81 Käes kantav kaitsevahend külmrelvade 70 Kriips vastu 28 Kehv, vilets, niru 76 Öösel karja hoidmas 29 Sügislill 83 Kodulind 77 Hajusalt, segamini 31 Ettemakse 84 Maha, kadugu (pr) 78 Pimedus ja ... 33 Pehme hõbevalge haruldane metall 87 Selge, arusaadav 82 Vald Võru maakonnas 90 Egiptuse mütoloogias maailma looja 83 Sealiha nahakiht 37 Veoköie otsas 92 Eesti poliitik ja naljamees 85 Riik Aafrikas 40 Jumalate ema India mütoloogias 95 Siga 86 Auto osa 41 Nöökama 97 Nihkumine 87 Istutustaim 44 Pealinn Aasias 99 India osariik 88 Ajaühik 45 Vundament 100 Vananenud 89 Kaugel 47 Vees elavate imetajate jäse 101 Külatänav murdes 90 Brasiilia osariik 49 Üksildane inimene 102 Võistleja, vastane 91 Haru (matem) 50 Toa osa 103 Krudin 93 Veekogu 51 Jala osa 104 Suikuma, magama 94 Automark 52 Magun 105 Õunasort 96 Kana toodang 53 Rünnak 106 Teravili 97 Zola romaan 54 Paber jooniste kopeerimiseks 107 Õhukeseks kulunud riie 98 Inglise filosoof 56 Meteoriidikraater Venemaal 21
1 9 4 9 4 7 3 7 6 1
Veel veidi peamurdmist: sudokud 1 2 1 1 6 4 2 6 1 9 5 7 9 8 3 6 9 7 5 4 4 2 5 9 3 6 3 7 2 6 6 8 3 7 2 1 7 5 4 2 9 8
3 5 6 1 3 7 9 8 6 2 4 4 5 6 9 3 6 2 5 4 5 8 2 6 2 1 8 1
5 7 2 3 6 7 8 1
9 5 7 1 5 9 1 8 7 6 2 4 1 8 6 2 8 2 4 2 3 4 8 9 4 2 7 8 7 6
9 4 3 2 7 5 6 3 4 3 2 7 9
4 2 1 8 7 3
Paluküla suusarajad on avatud
Suusarajad: 2; 3; 5 km Valgustatud rada: 2 km Aadress: Kehtna vald, Paluküla, Raplamaa Kontaktisik: 5148261
Ain, 05.01.2013 23:26 Avo on liiga tagasihoidlik- arvestades vahepealset pikka sula ja vihma, oli rada päeval hämmastavalt heas seisukorras, isegi klassikajälg. Mõned tumedad kohad olid aga neist sai mööda. Võrreldes nädala sees Nõmmel-Harkus olnuga hoopis teine maailm. Kannatas ka vähe korralikuma suusaga sõita, eriti klassika puhul jätaks aga võistlussuusa koju ootama. Avo, 05.01.2013 13:05 Täna hommikul kõik rajad läbi freesitud. Klassikasoon tõmmatud 3km.-sele ringile. 5km.-ne ring suht nadis olukorras- väga risune ja kohati väga õhuke lumi. Jääb uue lume ootele. 2km. ja 3km.-ne ring said arvestades olusid aga täitsa normaalsed. Minu arvates. Indrek, 03.01.2013 14:09 Kuidas on härrased, kas rada sõidetav ? to: 18.34, 01.01.2013 17:00 Loodetavasti ei satu selliseid ülbikud Palukülla liiga tihti. Ja kui satuvad, siis võiks sildi otsaette panna, et kõik tunneks vääraka ära ja saaks soovi korral füüsiliselt noomida. Üleeelmisele tüübile, 31.12.2012 18:34 Pole mõtet hakata Jõulumäed ja Paluküla võrdlema. Üks on täiuslikult välja arendatud kaasaegne keskus, FISi homologeeringuga radadega rahvusvaheliste võistluste toimumispaik. Hea näide sellest, kuidas tagasihoidlikest looduslikest võimalustest on maksimum välja võetud. Paluküla on ikka oma 1970 aasta tasemel, mingisugune veneaegne Kehtna NST käkerdis. Näide sellest, kuidas kogu Põhja Eesti vast et parim maastik seisab kasutamata.
Mesindusalane perepäev Raplas 12. jaanuaril kell 12 Rapla kultuurikeskuses Kohal on mee ja käsitöö müüjad. Kuulete meest ja mesindusest. Muusika ansamblilt TooMus. Lisainfo tel: 5656 9013
Uuest aastast kehtima hakanud muudatused
PRESSITEADE / 28.12.2012 Rahandusministeerium tuletab meelde, et uuest aastast hakkasid kehtima järgmised muudatused:
le. http://www. riigikogu.ee/?op=ems&page=eelnou&eid=757ab374314c-4656-b3fa-f6eea64099cb&
Maksuvaba on maa, millel asuvas elamus on maksumaksja elukoht vastavalt rahvastikuregistri andmetele. Kohalduv maamaksuvabastus toimub automaatselt. Maksuvabastus on tihedama asustusega kohtades kuni 0,15 ha ning mujal kuni 2,0 ha ulatuses. http://www.riigikogu.ee/?op=ems&page=eelnou& eid=4969bcfd-3741-c6c2-7138-cdb465d85c9a& Kohalikele omavalitsustele kompenseeritakse maamaksu laekumise vähenemine tulumaksu määra tõstmisega. Neile laekuv tulumaksumäär tõuseb 2013. aastal 0,17 protsendipunkti võrra 11,57 protsendini ning 2014. aastal 0,03 protsendipunkti võrra 11,6 protsendini. Samuti saavad omavalitsused lisaraha 990 000 eurot maamaksuvabastuse haldamiskulude katmiseks. http://www.riigikogu.ee/?op=ems&page=eelnou& eid=7ad6faf0-d689-4d2a-a70e-81b7c8df29b2&
2013. aasta eelarves on plaanitavad kulud 7,7 miljardit eurot ja prognoositavad tulud 7,5 miljardit eurot. Eelarves on olulisel kohal sotsiaalse turvalisuse suurendamine – kasvavad pensionid, vajaduspõhised lastetoetused, töötutoetused ning ravikindlustuse kulud Haigekassa eelarves. Suurenevad ka valitsemisalade palgafondid 4,4 protsenti, mille jaotuse ametiasutuste vahel otsustab iga minister. Tegevusalade lõikes on kulud püsinud aastate lõikes stabiilsena ning suuremaid muudatusi ei toimu ka 2013. aastal. Võrreldes teiste EL riikidega panustame jätkuvalt enam haridusse, kultuuri ja riigikaitsesse. Valitsussektori eelarve on 2013. aastal tasakaalu lähedal, kuid veel 0,7 protsendiga SKPst puudujäägis. Prognoositav võlakoormus on 12 protsenti SKPst, millest EFSFi mõju on 4,3 protsenti. Üldine maksukoormus langeb 2013. aastal 32,6 protsendile, mis on viimase viie aasta madalaim tase. http://www.fin.ee/riigieelarve-2013
Kodualune maa vabastatakse maamaksust
KOVide laenupiirangu kehtivus pikeneb
Alanud aastast kuni 2017. aastani jääb kohalikele omavalitsustele kehtima netovõlakoormuse suurendamise piirang. Kuni 2016. aasta lõpuni ei tohi omavalitsuste netovõlakoormus tõusta üle 60 protsendi. Sätte eesmärk on võimalike finantsriskide vähendamine ning eelarvepositsiooni kindlustamine. http://www.riigikogu.ee/?op=ems&page=eelnou&eid =9eb23957-bc10-4fd3-b320-ba117c1cf3b7&
Keskkonnatasud jaotatakse ühtlasemalt
Jõustuvad keskkonnatasude seaduse muudatused, millega vähendatakse üleriigilise tähtsusega maardlatest otse kohalikule omavalitsusele laekuvate keskkonnatasude osakaalu. Üleriigilise tähtsusega maardla asukohaga omavalitsusele hakkab järgmisest aastast laekuma 25 protsenti 2011. aastal kehtinud tasude määrast. Järgneva nelja aasta jooksul kompenseeritakse omavalitsustele osaliselt tasu määra vähenemine. Omavalitsuste tulubaas sellega ei vähene. Kaevandamisõiguse tasu ja sellega seotud vee erikasutuse tasu osa vähendamisest vabanev raha suunatakse riigieelarvega tasandusfondi kaudu tagasi omavalitsuste-
Jõustub 2013. aasta riigieelarve seadus
Alkoholi aktsiis tõuseb 5 protsenti
Muudatus tagab alkoholi hinnatõusu samas tempos üldise hinnatõusuga, et alkoholi kättesaadavus ei suureneks. Eeldusel, et alkoholi omahind jääb samaks, tõuseb muudatuse tulemusena uuel aastal alkoholi toote hind keskmiselt 0,6 – 3 protsenti. Hinnanguliselt suurenevad alkoholiaktsiisi tõstmise tulemusena riigieelarve tulud 2013. aastal 7 miljonit eurot. http:// www.riigikogu.ee/?op=ems&page=eelnou&eid=a8d4 834d-ffcf-4cf0-83eb-15e938c8f480&
Tubakaaktsiis tõuseb 6 protsenti
2013. aastaks kavandatud sigarettide aktsiisimäära 10%lise tõus hajutatakse kahele aastale, et maandada hinnatõusuga kaasnevaid salaturu riske. Aastatel 2013 ja 2014 tõstetakse sigarettide aktsiisi kokku ligikaudu 12 protsenti, et saavutada Euroopa Liidus 2014. aastal jõustuv alammäär 90 eurot 1000 sigareti kohta. Seega asendatakse sigarettide aktsiisi 10 protsendiline tõus 2013. aastal 6 protsendilise aktsiisitõusuga nii 2013. kui 2014. aastal. 2013. aastal tõuseb sigarettide aktsiisi alammäär praeguselt 80 €/1000 sigareti kohta tasemeni 84,8. http://www.riigikogu.ee/?op=ems&page=eeln ou&eid=94a72baa-5b7b-4fb2-aa27-967e4098d4dd&
Uuest aastast kehtima hakanud muudatused Kehtima hakkavad käibemaksuseaduse muudatused,
millega ühtlustatakse nõuded arvetele ja teenuse käibe tekkimise määratlust Euroopa Liidus kehtivate nõuetega, mis puudutab mittemaksukohustuslasele autode, lennukite ja laevade üürile, rendile või kasutusse andmist. Edaspidi tuleb teenus maksustada kohas, kus on kliendi asukoht või elukoht. http://www.riigikogu.ee/?op=ems&page=eelnou&eid =75aca06d-0cc0-58b7-e5f9-74858c47df2a&
Kehtima hakkab riigihangete seaduse muudatus,
millega tekib kohustus võimaldada pakkumuste ja taotluste elektroonilist esitamist vähemalt 50 protsendi ulatuses hankija eelarveaastal planeeritavate riigihangete rahalisest mahust.
Jõustub majandus- ja rahaliidu
stabiilsuse, koordineerimise ja juhtimise leping. Lepingu eesmärk on kindlustada majandus- ja rahaliidu majanduslikku alust võttes vastu eeskirjad liikmesriikide eelarvedistsipliini tugevdamiseks fiskaalkokkuleppe abil ja tõhustada liikmesriikide majanduspoliitika koordineerimist ning parandada euroala juhtimist. http://www.riigikogu.ee/?page=en_vaade&op=ems&e nr=249SE&koosseis=12 ; http://european-council.europa.eu/media/639235/st00tscg26_en12.pdf
http://www.g4s.ee/blogi/huvitav/show/id/2878/Millest-hoolivad-raplamaalasedKampaania „Hoolin oma kodukandist!“ on käsitle- vale koha peale!“ Mina küsisin, kust tema teab, et see nud juba 12 maakonna teemasid, jaanuaris arutlevad valesti on, ja kuidas see siis olema peab. Poiss vastas : sotsiaalse suunitlusega Facebooki-keskkonnas „Julged „Jussi multifilmist nägin, seal näitas, kuidas see olemas hoolida?“ oma kodukoha turvalisust, hoolimist ja ko- peab!““ haliku elu jätkusuutlikkust puudutavatel teemadel RaRaplamaa kuu jooksul ühendavad „Julged hooliplamaa inimesed. da?“ ja „Turvaline Raplamaa“ Facebooki kontod oma „Julged hoolida?“ lehe kasutajate arv läheneb juba jõud ning panevad proovile raplamaalaste teadmised 16 000-le ning üheskoos nende inimestega tõstatame oma maakonna ja selle ajaloo kohta. Peaauhinnana länii neid teemasid, mis puudutavad konkreetset piir- heb usinamate ja teadlikumate vastajate vahel loosi 2 konda, kui neid, mis seovad inimesi igas Eesti paigas. tundi parvesaunatamist Kabalas maalilisel Vigala jõel. Teemasid püüavad üheskoos leida turvaettevõte G4S, Raplamaa ja teiste maakondade teemasid saab lugemaavalitsused, politsei, päästjad ning omavalitsuslii- da Facebookis https://www.facebook.com/julgedhoodud. lida/app_240568142682656 Rapla maavanem Tiit Leier leiab, et tema maakond G4Si algatatud „Julged hoolida?“ liikumine juhinon turvalise elukeskkonna loomisel olnud edukas: dub põhimõttest, et kui tunnustada ja jagada hooli„Raplamaal on turvalisusega tegelev võrgustik väga vust, siis suureneb ka ühiskonna turvatunne. Soovime, tugev, kõik on ühe eesmärgi nimel väljas ja tehak- et inimesed oleksid rohkem kaasatud kogukonna- ja se väga head koostööd.“ Kõige rohkem vajavad tema turvalisusprobleemide tõstatamisesse ja ka lahendahinnangul tähelepanu haavatavad sihtrühmad nagu misesse. lapsed ja eakad. Alates 2012. a jaanuarist viime läbi maakonnaTurvalise elukeskkonna kujundamine seisneb Leie- põhist sotsiaalkampaaniat „Hoolin oma kodukanri hinnangul teinekord lihtsates asjades, mis täiskasva- dist!“ https://www.facebook.com/julgedhoolida/ nu elutempo juures märkamata jäävad: „Kuulake lapsi! app_240568142682656 koostöös maavalitsuste, kohaLapsed on väga vastuvõtlikud informatsioonile ja või- like omavalitsuste liidu, politsei ja päästeametiga. vad olla targemad kui meie. Mõned aastad tagasi, kui Ande Etti, minu poeg veel lasteaias käis, tuli ta koju, vaatas koriKommunikatsioonispetsialist dori lakke ja teatas: „Isa, sul on suitsuandur pandud
Raplamaa Ühistöö 22 Algus 6. lk
tetav kahju hindamise ja hüvitamise kord. Nii maaomanik kui ka jahipiirkonna kasutaja peavad sellest ühtemoodi aru saama. Kahju hüvitamise täpsema metoodika kehtestab jahiseaduse alusel keskkonnaminister määrusega. Jahiseaduse eelnõu sätestab kahju hüvitamise üldised põhimõtted nagu hüvitise maksimaalse määra ning maaomaniku omavastutuse ja kohustused. Eesmärgiks ei ole hüvitada kogu saamata jäänud tulu, vaid motiveerida jahipiirkonna kasutajaid võtma kasutusele meetmeid kahjude talutavuse piires hoidmiseks. Näiteks levinumate põllukultuuride kasvatamisel saadakse ühelt hektarilt tulu 500–800 eurot, kuid ühe hektari kahjustamise korral on maksimaalne hüvitis ainult 100 eurot hektari kohta. Sarnane olukord on ka näiteks metsakultuuri rajamisega. Ühe hektari okaspuupuistu rajamine ja kolme aastaseks kasvatamine maksab hinnanguliselt 800 eurot, kuid aastas on võimalik saada hüvitist ainult 100 eurot hektari kohta. Eelnõu kohaselt loetakse jahiulukite tekitatud kahjuks ainult suurulukite loetelus olevate uluksõraliste tekitatud kahju. Väikeuluki- (sh kopra-) jahti saab iga maaomanik oma kinnistul ise korraldada, mistõttu selliste kahjustuste menetlemine toimub maaomaniku ja jahiõiguse realiseerija kokkuleppel. Maaomaniku omavastutus ja kohustused Eelnõu kohaselt tekib jahipiirkonna kasutajal kahjude hüvitamise kohustus alles siis, kui maaomanik lubab oma kinnisasjal jahipidamist. Teiseks on eelnõuga sätestatud piirmäärad, millest suurem kahju kuulub hüvitamisele. Põllul peab kahjustatud ala olema suurem kui 100 m2. Metsamaal on see seotud tervete okaspuude arvuga hektari kohta, olenemata sellest kas samal ala kasvab ka teisi kasvukohale sobivaid puuliike (nt segapuistud). Uuendatavaks metsamaaks loetakse sellist ala, kus on eesmärgiks uue metsa rajamine, kuid ala ei ole veel loetud uuenenuks metsaseaduse kohaselt. Keskkonnaministri 27.12.2006. a määruse nr 88 „Metsa majandamise eeskiri“ § 16 lõike 1 kohaselt loetakse metsamaa okaspuudega uuenenuks kui hektaril kasvab vähemalt 1500 0,5 m kõrgust ja kõrgemat harilikku mändi või vähemalt 1000 0,5 m kõrgust ja kõrgemat harilikku kuuske. Kahju hüvitamise kohustus tekib siis, kui terveid okaspuid on alla 1500. Näiteks kui hektaril kasvab 3000 okaspuud, millest on kahjustatud 1500 + 1, siis kuulubki hüvitamisele 1501 puule tekitaud kahju, kuid mitte rohkem kui 100 eurot hektari kohta. Puistuks loetakse uuenenud metsaosa ning esimese ja teise rinde puud arvatakse kokku, kuna üldjuhul on mõlema rinde puhul kahjustuse liigiks puude koorimine. Vanemas puistus on puude arv hektarile väiksem, mistõttu peab ka terveid puid vähem olema (1200 tk). Maaomaniku kohustuseks on iga-aastaselt teavitada jahipiirkonna kasutajat ohustatud objektidest ning omapoolselt rakendatud või planeeritud kaitseabinõudest. Sellise info olemasolu võimaldab jahipiirkonna kasutajatel võtta kasutusele ennetavaid meetmeid suuremate kahjude ärahoidmiseks. Veel tasub tähelepanu pöörata sellele, et hüvitatakse ainult okaspuudele tekitatud kahju. Põhjuseks on asjaolu, et majanduslikku tähtsust omavad haavikud ja saarikud on vähemalt põdrale ja punahirvele eelistatud toiduobjektiks. Sellest tulenevalt peab haava ja saare puistuid kaitsma teiste meetmetega (repellendid, aiad jne), kuna jahinduslikud meetmed eeldaks liialt suurt küttimissurvet. Teised majanduslikku tähtsust omavad lehtpuuliigid nagu kask ja lepp ei ole toitumise seisukohalt hirvlaste jaoks olulised. Elupaikade koormust ja uluksõraliste optimaalset arvukust väljendab kõige paremini okaspuupuistute kahjustamise intensiivsus.
Mõnevõrra sarnane olukord on ka põllumajanduskultuuridele tekitatud kahju hüvitamisel. Hüvitatakse ainult teravilja, kartuli, söödajuurvilja ja köögivilja kahjustused. Kahju hindamise metoodika lühikirjeldus Nii põllul kui metsamaal mõõdetakse esimeses järjekorras kahjustatud ala pindala. Kahjustatud ala on absoluutne suurus ning sellega välistatakse kahjude hüvitamise sõltuvus põllu, metsaeraldise või koguni kinnistu suurusest. Tõsi, kahjustatud ala piiritletakse visuaalselt, mistõttu võib ala määramine sõltuda hindaja kompetentsist või subjektiivsusest. Seetõttu on oluline, et kahjustatud ala määramine looduses toimuks erinevate osapoolte osavõtul. Kahjustatud ala määramisel põllul on ainukeseks kriteeriumiks asjaolu, et see on selline osa põllust, kus põllumajanduskultuur on maha tallatud, üles songitud või ära söödud. Põllul on see visuaalselt fikseeritav. Näiteks 0,35 hektari suuruse kahjustatud ala korral tuleb põllul hüvitada 35 eurot, hoolimata sellest, et tegelik kahju ala sees võib olla oluliselt suurem. Kahjustatud ala määramisel võib probleeme tekkida metsamaal, kus näiteks väikeste okaspuude ladvavõrsete kärpimine ei ole n-ö metsa äärest nähtav. Seetõttu rajatakse visuaalselt määratletud kahjustatud alale täiendavad proovitükid, kust hinnatakse tervete ja kahjustatud puude tegelik vahekord. Kahju hindamise aeg on piiratud (1. jaan. – 1. sept.), et vältida olukorda, kus eelkõige teraviljale tekitatud kahju hindamine muutub sügisvihmade vms teguri koosmõjul keeruliseks. Okaspuude kahjustamine toimub peamiselt talvel ning kahju hinnatakse reeglina kevadel enne vegetatsiooniperioodi algust. Tekitatud kahju ei tohi olla vanem kui üks aasta, kuna vanemate kahjude hindamine (eelkõige okaspuupuistutes) võtaks jahipiirkonna kasutajalt võimaluse iga-aastaselt võtta kasutusele meetmeid kahjude vältimiseks. Paragrahv 43. Riiklikult kehtestatud jahipidamise piirangute korral peab kahjusaaja esitama kahju hüvitamise taotluse Keskkonnaametile ja seda vastavalt keskkonnaministri määrusega kehtestatud korra kohaselt. Kahju hindab Keskkonnaamet vastavalt §-s 44 kehtestatud korrale. Keskkonnaministeerium on ette valmistanud materjalid loa taotlemiseks riigiabi kasutamiseks. Nimetatud taotlus hõlmab endas suurkiskjate ja laglede poolt tekitatud kahju hüvitamist riigi poolt (looduskaitseseaduse alusel). 7. peatükk „Riiklik järelvalve ja keskkonnale tekitatud kahju“ Paragrahvid 44 ja 45. Eelnõu kohaselt sätestatakse järelevalve kohustus valitsusasutusele ehk Keskkonnainspektsioonile, mitte selle asutuse töötajatele (keskkonnainspektoritele) nagu on sätestatud kehtivas seaduses. Jahiuluki ebaseadusliku hukkamise või elupaiga kahjustamisega keskkonnale tekitatud kahju määrad kehtestab sarnaselt kehtiva seadusega Vabariigi Valitsus määrusega. 8. peatükk „Vastutus“ Jahiseaduses sätestatud nõuete rikkumine on vastavalt karistusseadustikule käsitletav väärteona, mille eest määratakse rahatrahv või arest. Väärteokoosseisude määramisel on arvestatud, et need oleksid võimalikult selged, arusaadavad ja üheselt mõistetavad. Vastutussätete astmestamisel on lähtutud eesmärgist minimeerida selliste õiguserikkumiste hulka, mille ulatuslikum esinemine võiks oluliselt kahjustada või ohustada jahiulukite soodsat seisundit või mille toimepanemine ohustaks jahil viibivate või teiste isikute elu, määrates nende eest suurimad trahvimäärad. Madalamat trahvi piirmäära on kohaldatud rikkumistele, mis ei
Tabel jätkub 23. lk
Tabeli algus 21. lk
Raplamaa Ühistöö 23 Algus 6. lk
too kaasa jahiulukivarude kaitse seisukohast väga tõsiseid tagajärgi. Paragrahv 46. Jahitunnistuseta jahipidamisel on võimalik määrata maksimumkaristus ehk 300 trahviühiku või arest. Seda seetõttu, et jahitunnistuseta isik ei ole eelnevalt läbinud jahipidamiseks vajalikku koolitust ning vastavate teadmiste puudumine võib põhjustada olulist kahju keskkonnale. Näiteks teadmatusest tingitud ulukite küttimine sigimisperioodil vms. Keskkonnainspektsiooni statistika kohaselt on alates 2003. aastast jahitunnistuseta jahipidamise eest karistatud isikute arv langenud ligikaudu poole võrra ning 2010. aastal karistati ainult seitset isikut. Paragrahv 47. Jahiloata jahipidamine tähendab üldjuhul jahiulukite küttimist lubatust suuremas mahus ning tegemist on seetõttu olulise rikkumisega. Kehtiva seadus kohaselt on jahipidamisel väike- või suurulukiloata kehtestatud erinevad trahvimäärad, vastavalt 100 ja 200 trahviühikut. Tegemist on siiski võrdset kaalu omavate rikkumistega ning eelnõu kohaselt on jahiloata jahipidamisel maksimaalne karistus 200 trahviühikut. 2010. aastal karistati jahipidamisel suurulukiküttimise loata ainult 11 isikut. Paragrahv 48. Karistatakse osalemise eest suurulukijahil kütina, kasutades uluki laskmiseks jahipüssikuuliga laetud padrunit, kuid omamata sealjuures suuruluki laskekatse tunnistust. Paragrahv 49. Tegemist on uue väärteokoosseisuga, mille eesmärk on motiveerida jahipidamisõigust realiseerivaid isikuid maksma riigieelarvesse jahipidamisõiguse tasu (10– 20 eurot). Paragrahvid 50. ja 51. Jahipidamisel võib kasutada ainult jahikoeratõugu kuuluvaid koeri, kes omavad eeldusi humaanse ja eetilise jahipidamise korraldamiseks. Jahikoeri ei tohi katsetada ulukite sigimisperioodil vms juhul. Ette nähtud karistusmäär on sama, mis kehtivas seaduses. Paragrahv 52. Tegemist on uue karistussättega, mis võimaldab määrata isikule väiksema karistuse, kui ta on jahile tulles unustanud kaasa võtta vajalikud dokumendid. Paragrahv 53. Kehtiv väärteokoosseis näeb ette karistuse jahipidamise eest keelatud vahendiga või viisil või keelatud kohas. Eelnõu kohaselt lisatakse loetellu ka jahipidamine keelatud ajal. Keskkonninspektsiooni statistika kohaselt on kehtiva seaduse väärteokoosseisu alusel 2010. aastal karistatud 22 isikut. Seda on kolm korda vähem kui 2003. aastal. Ühtlasi vähendatakse karistusmäära 300lt trahviühikult 200le. Paragrahv 54. Väärteokoosseis koondab eelnevates koosseisudes nimetamata ja jahipidamist puudutavad olulisemad karistussätted. Paragrahv 55. Peale uluki surmamist või haavamist jahiloale märke tegemata jätmine või vale märke tegemine on põhimõtteliselt samastatav jahiloata jahipidamisega. Tegemist on siiski erineva väärteokoosseisuga, mis oma raskusastmelt on väiksema olulisusega, kui jahiloata jahipidamine. Paragrahv 56. Jahilubade registrid on oluline infoallikas Keskkonnainspektsioonile kontrollimaks küttimismahtude realiseerimist jms. Paragrahv 57. Tegemist on ühe olulisema karistussättega. Eelnõu kohaselt määrab Keskkonnaamet jahiulukite küttimismahu ja -struktuuri kahel juhul: esiteks suurkiskjate küttimiseks ning teisalt siis, kui on ohustatud jahiulukite soodne seisund. Sellest tulenevalt on kehtestatud piirangute rikkumine käsitletav väga olulise rikkumisena. Paragrahv 58. Jahipiirkonna kasutusõiguse loaga kaasnevad kohustused on jahiulukite seireandmete kogumine ja jahiulukite
tekitatud kahju hüvitamise kohustus seadusega kehtestatud korras. Paragrahv 59. Jahipiirkonna kasutaja on kohustatud väljastama maaomanikule tasuta väikeuluki küttimise loa. Väärteokoosseis on vajalik takistamaks jahipiirkonna kasutaja teadliku tegevust maaomaniku õiguste piiramiseks. Paragrahv 60 ja 61. Võrreldes kehtiva seadusega on Keskkonnainspektsioonil või kohtul edaspidi võimalik konfiskeerida ka väärteo toimepanemise vahend. 9. peatükk „Rakendussätted“ Paragrahvid 62–63. Eelnõu kohaselt tagatakse praegu kehtiva seaduse alusel keskkonnaministri määrusega moodustatud jahipiirkondade õiguslik järjepidevus. Jahipiirkondade piiride muutmine osutub võimalikuks juhul, kui Keskkonnaamet või jahipiirkonna kasutaja seda soovib. Jahipiirkondade nimetus on varasema jahikorralduse seaduse alusel rendijahipiirkond, kehtiva jahiseaduse alusel aga jahipiirkond. Selguse huvides ja lähtudes sellest,et uus jahiseaduse eelnõu neil erisusi ei näe, loetakse rendijahipiirkonnad jahipiirkondadeks ja nimetatakse jahipiirkondadeks ümber jahipiirkonna piiride muutmisel. Sama kehtib ka jahipiirkonna kasutusõiguse lubade kohta. Praegu kehtiva seaduse alusel antud kasutusõiguse load kehtivad ulatuses, mis ei ole vastuolus eelnõu kohase seaduse sätetega. Ehk teisisõnu – eelnõu kohase seaduse jõustumisel ei muutu kehtetuks kehtiva seaduse alusel väljastatud jahipiirkonna kasutusõiguse load. Kehtima jäävad ka teised load – jahiluba, jahitulirelva luba, laskekatse tunnistus jne. Eelnõu kohaselt ei määrata jahiulukite küttimismahtu, -struktuuri jms edaspidi kasutusõiguse lubadega, vaid Keskkonnaameti käskkirjadega. Paragrahv 64. Eelnõu kohaselt nähakse ette kaskkonnatasude seaduse muutmine, kuna jahipiirkonna kasutusõiguse tasu asendataks jahimehe aastamaksuga ja selle suurus on vahemikus10 kuni 20 eurot aastas. Tasu suuruse määramisel on arvestatud jahinduslike projektide rahastamise vajadust. Keskkonnaministril on võimalus tasu suurust iga-aastaselt muuta vastavalt kinnitatud jahinduslike programmide mahule. Paragrahv 65. Kehtiva jahiseaduse sätted, mis reguleerivad jahiulukite tehiskeskkonnas hoidmist, kantakse üle looduskaitseseadusesse, kuna loodusliku loomastiku tehiskeskkonnas hoidmise reguleerimine laiemalt on looduskaitseseaduse ülesanne. Eelnõu kohaselt nähakse ette, et Keskkonnaamet annab looduskaitseseaduse alusel loa looma märgistamiseks, püüdmiseks ja jälitamiseks teaduse eesmärgil. Kuna looma jälitamine on eelnõu kohaselt võrdsustatud jahipidamisega, siis ei võimalda kehtivad regulatsioonid teaduslikel eesmärkidel näiteks talviste jäljeridade kaardistamist vms. Paragrahv 66. Jahipidamisvahendite loetelu täiendatakse püstoli, ja revolvriga. Püstoli ja revolvri piiratud kasutamist jahipidamisel on põhjendatud käesoleva seletuskirja osas, mis käsitleb §-s 25 sätestatut. Paragrahv 67. Jahitunnistuse andmisele kehtestatud riigilõiv peab katma taotleja poolt esitatud dokumentide kontrolli, paberkandjal loa trüki- ja väljaandmiskulusid ning registripidamisekulusid. Tulenevalt asjaolust, et kõik hinnad on tõusnud, on vajalik tõsta ka lõivu määra võrreldes kehtivaga. Jahitunnistuse vahetamise, pikendamise ja taastamise riigilõiv peab katma taotleja poolt esitatud dokumentide kontrolli, paberkandjal loa trüki- ja väljaandmiskulusid.
Jätkub 24. lk
Raplamaa Ühistöö 24 Algus 6. lk
Jahipiirkonna kasutusõiguse loa taotluse läbivaatamise riigilõiv peab katma avaliku konkursi korraldamise, loa taotleja esitatud andmete kontrollimise ja loa ning lisade väljastamise kulusid. Jahipiirkonna piiride muutmise taotluse läbivaatamisele kehtestatud riigilõiv peab katma taotluste läbivaatamise ja seadusele vastavuse kontrolli, muudatuste tegemist kaardiregistrites ja jahipiirkonna kasutusõiguse loa lisades. Jahipiirkonna piiride ja jahipiirkonna kasutusõiguse loa eest ettenähtud riigilõivu määrasid on oluliselt tõstetud. Kehtiva seaduse kohaselt muudetakse jahipiirkonna piire reeglina 10 aasta jooksul üks kord jahimaade korraldamise käigus. Eelnõuga kaotatakse jahimaade korraline korraldamine ning samad toimingud tuleb teostada jahipiirkonna kasutusõiguse loa väljastamisel või muutmisel. Seetõttu on ühekordsed jooksvad kulud tunduvalt suuremad, millest tingituna on vajalik ka tõsta riigilõivu määrasid. Riigilõivumäärade kujundamisel on arvesse võetud Keskkonnaameti keskmised tööjõukulud ning materjalikulu. Jahiteooriaeksami ning laskekatse vastuvõtmise eest kehtestatud riigilõiv peab katma eksamineerimiskulusid koos ruumide ja lasketiiru rendi ning ekspertide töötasuga. Suuruluki laskekatse vastuvõtmise ja tunnistuse väljastamise eest kehtestatud riigilõiv peab katma lasketiiru rendi, ekspertide töötasu ja dokumendi väljastamise kulusid. 4. Eelnõu terminoloogia Eelnõus ei ole kasutatud võrreldes kehtiva õigusega uusi termineid. 5. Eelnõu vastavus Euroopa Liidu õigusele Eelnõu ei ole seotud Euroopa Liidu õigusega. 6. Seaduse mõjud 6.1 Maaomanike õigustega seotud probleemide ja lahenduste eelanalüüs Mõju hindamisel on kesksel kohal maaomaniku õiguste taastamisega kaasnevad sotsiaalsed, majanduse ja keskkonnakaitse aspektid ning nende koosmõju maapiirkondade säästvale arengule. Maaomaniku jahiõigus tähendab õigust omal maal ise jahti pidada või anda see õigus kasutada sobivale jahirentnikule. Kehtiva seadus ei eelda jahimaade kasutusse andmisel kokkuleppeid maaomanikega ning halvimal juhul on maaelanikkond jahindusest üldse kõrvale jäetud. Suurim vastuolu seisneb selles, et jahiulukite kasvatamiseks ja elamiseks vajalikud investeeringud teeb maaomanik, sh kannab jahiulukite tekitatud kahjud põlluja metsamajandusele. Vähem tähtis ei ole ka kulutuste tegemine jahipidamiseks vajalikku infrastruktuuri, nagu teed, metsasihid jms. Jahindusse saab investeerida ainult maaomandit kasutades. Eelnõu kohaselt tekib maaomanikul edaspidi õigus omal maal jahti pidada või jahinduslikku tegevust korraldada, st jahiõigust edasi anda jahipidamisest huvitatud isikutele. Sealjuures ei ole maaomaniku jahiõigus absoluutne ning liigikaitselistel eesmärkidel seda ka piiratakse. Näiteks suurulukite küttimiseks vajalik jahipiirkondade moodustamise nõue. Samuti on eelnõu koostamisel arvestatud väljakujunenud traditsioone ja stabiilsuse säilitamist. Eelkõige on see seotud olemasolevate jahipiirkondade säilitamisega ning selleks vajalike regulatsioonide kehtestamisega. Muudatused ei too kaasa seniste jahipiirkonna kasutusõiguse lubade kehtivuse lõppemist. Küll aga tekib maaomanikel edaspidi võimalus jahipiirkonna kasutajaga kokkulepete sõlmimiseks või äärmisel juhul jahipiirkonna kasutaja väljavahetamiseks, kui selleks peaks tekkima vajadus ja see on maaomanike ühine tahe. 6.2	Sihtrühmade määratlemine ja kaasatus Eelnõu koostamisele eelnes Eesti esimese jahindusstrateegia
koostamine ning 2008. aastal valmis jahinduse arengukava aastateks 2008–2013. Jahinduse arengukava elluviimiseks, sh jahiseaduse eelnõu koostamiseks, on moodustatud keskkonnaministri jahindusnõukogu. Arengukava koostamisel ja jahindusnõukogu töös osalevad kõik jahindusega seotud sihtrühmade esindajad. Eenõu koostamisel esindab jahimeeste huve suurima jahimehi ühendava organisatsioonina Eesti Jahimeeste Selts, mille liikmeskonda kuulub hetkel ligikaudu 10 000 jahimeest (Eestis on kokku ligi 16 000 jahimeest). Kõige suurem jahindusega seotud sihtrühm on maaomanikud, kelle esindajateks eelnõu koostamisel on Eesti Erametsaliit ja Eesti Talupidajate Liit. Veel on eelnõu koostamisse kaasatud Eesti Keskkonnaühenduste Koda, Tartu Ülikool ja Eesti Maaülikool. Keskkonnaministeeriumi haldusala asutustest on kaasatud Keskkonnaamet, Keskkonnateabe Keskus ja Riigimetsa Majandamise Keskus. Oma hinnangu ja ettepanekud eelnõule on esitanud ka Keskkonnainspektsioon. 6.3	Mõju looduskeskkonnale Seniajani on arvatud, et jahindusorganisatsioonide õiguste järjepidevus maaomandi kasutamisel tagab avalikust huvist tuleneva ulukiasurkondade soodsa seisundi. Jahindus kui rekreatiivne tegevus oluline eelkõige maapiirkondades ehk maaomanike endi hulgas. Jahindustegevus omab üsna suurt majanduspotentsiaali ning võib olla maaomanikule üheks alternatiivtulu allikaks. Jahindusest saadavad eri liiki hüved on oluliselt suuremad, kui jahiulukite tekitatud majanduslik kahju põllu- ja metsamajandusele. Selline on kogu Euroopa praktika ja seda seisukohta toetab teiste hulgas ka Euroopa Metsaomanike Organisatsioon. Omandiõigus ja loodusväärtustest saadav kasu motiveerib maaomanikku nendesse väärtustesse panustama. Kui maaomanik ja jahipiirkonna kasutaja ei saavuta omavahelist kokkulepet uluksõraliste tekitatud kahju ennetamiseks või selle hüvitamiseks, siis eelnõu kohaselt on maaomanikul sellest hoolimata võimalus nõuda tekitatud kahju osalist hüvitamist jahipiirkonna kasutajalt. Sealjuures tekib kahju hüvitise saamise võimalus alles siis, kui tekitatud kahju on maaomaniku omavastutusest suurem ning teisalt peab jahipiirkonna kasutaja hüvitama tekitatud kahju ainult osaliselt. Kui meie peamise jahiuluki ehk põdra arvukus ei ületa 12 000 isendi piiri, siis kõigi eelduste kohaselt ei kaasne sellega olulisi kahjustusi metsamajandusele ning tekitatud kahjustuste ulatus jääb üldjuhul maaomaniku omavastutusmäärast madalamale. 2011. aasta loendusandmetel oli Eestis 12 500 isendit. Keskkonnateabe Keskuse koostatud seirearuande kohaselt on 12 000 põtra (s.o 5 isendit/1000 hektari sobiva elupaiga kohta) põtrade ühtlase jaotumuse korral olnud sobivaks majanduslikuks taluvuspiiriks, tagades sealjuures asurkonna kõrge jahindusliku potentsiaali. Olulised metsakahjustused esinesid eelmise sajandi teises pooles, kui põdra arvukus oli vähemalt 20 000–30 000 isendit. Metskitse arvukus on peale 2010. ja 2011. aasta raskeid talvi madalseisus ja erinevatel hinnangutel võiks metsskitse arvukus kordades suureneda. Kindlasti ei tohiks arvukus saavutada sellist taset nagu oli aastatel 2006 ja 2007, kui ekspertide hinnangul oli metskitse kevadine arvukus 150 000 isendit ja sellega kaasnesid massilised kahjustused metsakultuurides. Eesti metsseaasurkond asub liigi levila põhjapiiril ning metssigade arvukus ei ole meie aladel kunagi olnud nii kõrge kui viimasel kümnenditel. Põhjuseks on soojad talved ja üha suurenev lisasöötmine. Sellega kaasnevad olulised kahjustused põllumajanduskultuurides, mistõttu tuleb teha valik metssigade kõrge
Raplamaa Ühistöö 25 Algus 6. lk
arvukuse ja nende tekitatud kahjude hüvitamise vahel. Samas erineb metssiga teistest uluksõralistest (hirvlastest) selle poolest, et metssigade tekitatavat kahju on võimalik kõige efektiivsemalt ennetada. Põllumajanduskultuuride asukohad ja kahju tekitamise aeg on eelnevalt teada ning kahju tekitamise periood on suhteliselt lühike ning selle ajal on lubatud jahipidamine. Seega on jahipiirkonna kasutajal võimalik läbi eesmärgipärase tegevuse tõrjuda metssigasid kahjustuskolletest ja vähendada oluliselt tekitatava kahju suurust. Jahiulukid jaotatakse ka edaspidi suur- ja väikeulukiteks. Suurulukitele jahipidamiseks suuremate jahipiirkondade moodustamise nõue on põhjendatud ja kannab liigikaitse eesmärki. Seevastu väikeulukijahti võib edaspidi maaomanik oma kinnisasjal korraldada kinnistu suurusest sõltumata ja seda mitmel põhjusel. Esiteks ei oma väikeulukid niivõrd kõrget jahinduspotentsiaali ja nende vastuolu inimese teiste eesmärkidaga ei ole märkimisväärne. Sellisest põhimõttest lähtutakse valdavalt ka teistes riikides. Kehtiva seaduse kohaselt võib ainult maaomanik ise (kui ta omab jahitunnistust) oma kinnistul jahti pidada, ja sedagi ainult juhul, kui kinnistu suurus on vähemalt 20 hektarit. Omandiõiguste piiramine ja jahiõiguse andmine maaomandiga sidumata ja suhteliselt kitsale kildkonnale, on põhjustanud jahinduse orientatsiooni suuulukitele ning ökosüsteemide ohjamist ei käsitleta komplekselt. Kesk-Euroopas ja põhjamaades on püsiv omandiõigus eelduseks, miks maaomanikud on teinud mahukaid investeeringuid nt veelindude ja kanaliste elupaikade parandamisse ning intensiivselt tegelnud väikekiskjate arvukuse reguleerimisega. Väikekiskjate kõrge arvukus ja negatiivne mõju saakliikidele on tänase jahinduse kõige olulisem keskkonnakaitse probleem. Väikekiskjatel puuduvad kultuurmaastikel looduslikud vaenlased ning sellest tingitud nende kõrge arvukus ja liigendatud elupaigad võimendavad kiskluse mõju lindudele ja pisiimetajatele. Riiklikud kavad (kährikkoera ohjamiskava) ja mõnede jahindusorganisatsioonide kampaaniad kavandavad nn pearaha kehtestamist kähriku küttimise hoogustamiseks. Maaomaniku jahiõiguse laiendamine annab täiendava tõuke liigikaitse tegevusele ning motiveerib sellesse panustama. Riigi peamiseks funktsiooniks jääb jahiulukiasurkondade jälgimine, küttimissoovituste esitamine ning piiravate meetmete rakendamine juhul, kui liigi soodne seisund on ohustatud. Otsuste langetamiseks vajaliku info tagab üle-eestiline jahiulukite seire. Selleks on loodud seirealade võrgustik ning lisaks on jahipiirkonna kasutajatel kohustus teha mitmesuguseid vaatlusi ja üle anda kütitud ulukitelt kogutud bioloogiline seirematerjal (lõualuud, sigimisorganid jms). Eesti jahiulukite seire korraldust loetakse üheks paremini toimivaks süsteemiks Euroopas. Eelnõu kohaselt on üks olulisemaid muudatusi valedel alustel koostatud jahiulukite elupaigamahutavuse hindamise mudelitel põhineva küttimismahtude määramise skeemi kaotamine. Praegu kehtiva korra kohaselt hinnatakse iga kümne aasta tagant jahipiirkondade elupaikade mahutavust ning kehtestatakse jahipiirkonna jahiulukite minimaalne ja maksimaalne lubatud arvukus. Selle aluseks on 1960ndatel aastatel Eestis väljatöötatud väga lihtsustatud lähenemine ökoloogiliste protsesside modelleerimisele. Tartu Ülikooli teadurite tehtud analüüsi tulemustest selgub, et tänapäeva teadmised jahiulukite ökoloogiast ei võimalda protsesse vajaliku täpsusega modelleerida. Riiklikel institutsioonidel ei ole põhimõtteliselt võimalik omada sõltumatut informatsiooni jahiulukite absoluutarvukuste
kohta jahipiirkonnas. Jahiõiguse realiseerijad on seda liigikaitselistel eesmärkidel ära kasutanud ning näidanud jahiulukite arvukust tegelikust väiksemana. Vastasel korral kehtestaks riik normatiividest ja jahipiirkonna kasutajate esitatud loendusandmetest tuleneva ulukiasurkondade seisundit ohustava küttimismahu. Ekspertide hinnangul oli näiteks aastatel 2006 ja 2007 jahimeeste näidatud metskitse arvukus mitu korda väiksem tegelikust arvukusest. Ühtlasi tekitab selline skeem näilise mulje, justkui riigil oleks detailne ülevaade ulukiressursi olemist ja seega ka alus igaaasta jaoks küttimismahtude kehtestamiseks. Eelnõu kohaselt kaotatakse riigi delegeeriv ja formaalne roll uluksõraliste küttimismahtude määramisel – need otsused langetabki edaspidi jahiõiguse realiseerija. Nii on jahiõiguse realiseerijal võimalik ka jahihooaja kestel korrigeerida esialgselt planeeritud küttimismahte jne. Siinkohal on oluline roll regionaalsel jahindusnõukogul. Eelnõu kohaselt ei saa iga jahipiirkonna kasutaja otsustada uluksõraliste küttimismahtu ja -struktuuri sõltumatult, vaid see tuleb kooskõlastada jahindusnõukoguga, kuhu kuuluvad regiooni jahipiirkonna kasutajate ja maaomanike esindajad. Seega vastavad otsused langetatakse laiapõhjaliselt ja konsensuslikult. Paindlik süsteem võimaldab efektiivsemalt tagada jahiulukite optimaalse arvukuse piirkonnas. Erandiks jäävad suurkiskjad, kelle asurkonna suurust on riiklikel institutsioonidel võimalik siiski täpsemalt hinnata. Riikliku suunamise vajadus tuleneb selle liigirühma vastuolulisusest ja haavatavusest. Riigil säilib täiendav õigus sekkuda ulukite küttimise piiramisse läbi küttimisaegade muutmise või kui seirearuande tulemustest nähtub, et liigi soodne seisund on ohus või kui liigi arvukuse suurenemisest on tingitud oluline negatiivne mõju keskkonnale või oht inimese tervisele või varale, koostatakse looduskaitseseaduse §-s 49 nimetatud tegevuskava. Tegevuskavale toetudes on võimalik kiiresti reageerida ning vajadusel teatud ulukite küttimine peata. 6.4	Mõju majandusele Asjaõigusseaduse kohaselt on jahiuluk peremehetu vara, kuid jahiuluki kasvamiseks ja elamiseks vajalikud ressursid ehk jahiuluki elupaik kuulub maaomanikule. Seega on maaomanikud pidanud seniajani jahindusega seoses kandma ainult kulusid. Otsesteks kuludeks on jahiulukite tekitatud kahju põllu- ja metsamajandusele. Näiteks Riigimetsa Majandamise Keskuse andmetel kuluks hirvlaste kahjustatud metsanoorendike taastamiseks üks miljon eurot. Paraku ei ole täpseid andmeid ühe aasta jooksul tekitatud kahju kohta, kuid hinnanguliselt on see 600 000 eurot. Erametsade kohta selline statistika puudub, kuid kõrvutades erametsade suuremat noorendike hulka, kuid samas metsauuendustööde väiksemat ulatust, on tõenäoline kahju suurus vähemalt samas suurusjärgus. Põllumajandusele tekitatud kahju suurust on hinnatud väga erinevalt, kuid nt metssea kõrge arvukuse juures ei ole see kindlasti väiksem kui metsamajandusele tekitatud kahju. Edaspidi tekib maaomanikul võimalus oma kinnistul jahti pidada või jahinduslikku tegevust korraldada. Maaomaniku jahiõiguse taastamine võimaldab maaomanikel sõlmida omavahelisi kokkuleppeid ning seada tingimusi jahipiirkonna kasutajatele. Kõige olulisem on seejuures kokku leppida ulukikahjustustega seonduvas. Tulevikus võib jahimaade rendile andmine olla maaomanikule üheks tuluallikaks, mis. võimaldaks kompenseerida ka jahiulukite metsa- ja põllumajandusele tekitatud majandusliku kahju. Siinkohal on oluline hinnata jahinduse majanduslikku potentsiaali. Kahjuks puuduvad ametlikud andmed praeguste jahi-
Jätkub 26. lk
Raplamaa Ühistöö 26 Algus 6. lk
piirkonna kasutajate majandustegevuse kohta. Näiteks ei ole teada, kui palju täna kasutatakse ulukiliha omatarbeks ja kui palju seda turustatakse. Samuti ei ole teada jahiturismiga teenitava tulu suurus (sh jahitrofeede müügist), ehkki aastas külastab Eestit ligikaudu 3000 välisriikide jahimeest. Üsna hea ülevaate jahinduse majanduslikust potentsiaalist annab Riigimetsa Majandamise Keskuse hallatavates jahipiirkondades korraldatavate oksjonite tulemused. Oksjoni korras rendile antud riigimetsamaa lahustükkide (ligi 2000 ha) keskmiseks hektari hinnaks kujunes 1,7 eurot. Ühe põdra, metssea ja metskitse küttimise hinnaks kujunes keskmiselt vastavalt 439, 219 ja 109 eurot. Kui need numbrid üldistada kogu Eestile, siis Eesti jahimehed oleksid valmis maksma nimetatud ulukite küttimise eest kokku viis miljonit eurot. Kui aga lähtuda ühe uluki hinnast ja kõrvutada seda näiteks 2010. aasta küttimismahuga, on tulemuseks veelgi suurem summa – kaheksa miljonit eurot. Seejuures ei ole veel arvesse võetud punahirve, suurkiskjate ja teiste ulukite (väikeulukite) jahinduslikku potentsiaali. Eelnevasse tuleb siiski suhtuda selliselt, et üldjuhul olid oksjonite võitjateks jahiturismi teenust pakkuvad ettevõtted, mistõttu ilmselt ei peegelda see n-ö tavajahimehe tegelikku maksevõimet. Jahinduse potentsiaal on kindlasti väga kõrge ning jahinduse pakutavad eri liiki hüved on oluliselt suuremad, kui jahiulukite tekitatud majanduskahju. See on kindlasti nii jahiulukite optimaalse arvukuse korral. Eelnõukohase seaduse vastuvõtmise positiivne küljena tulebki rõhutada eelkõige eelduste tekkimist jahiulukite tekitatud majanduskahju probleemi lahendamiseks osaliste kokkuleppel. Kuna jahinduse korraldamine eeldab edaspidi maaomanike koostööd, siis mõjutab see kaudselt ka koostööd metsa- ja põllumajanduse valdkonnas ning aitab omakorda kaasa maapiirkonda üldise konkurentsivõime suurendamisele. Seadusega loodud raamid jahiulukikahjude osaliseks hüvitamiseks ei muuda jahipidamist tänasega võrreldes oluliselt kallimaks. Igal jahipiirkonna kasutajal on võimalik sõlmida maaomanikega täiendavaid mitterahalisi kokkuleppeid, mis piirkonniti võib jahipidamise tänasest odavamakski muuta. Seda eelkõige seetõttu, et riik loobub jahipidamisõiguse tasu võtmisest, millega väheneb jahimeeste riiklik maksukoormus. 6.5	Sotsiaalne mõju Kindlasti mõjutab eelnõukohane seadus maapiirkonda sotsiaalset sidusust ning jahipidamist kui harrastust. Kehtivas õigusruumis on jahiõigus suhteliselt kitsa ringkonna privileeg, kuna määramata ajaks jahipiirkondade kasutusõiguse lunastanud jahindusorganisatsioonidel ei ole kohustusi jahipidamisvõimaluste pakkumiseks kolmandatele isikutele. Kõige teravamalt riivab see jahipiirkonnas elavate maaomanike õiglustunnet, kui jahipiirkondi kasutavad jahindusorganisatsioonid ei võimalda neil jahipidamisega tegeleda. Kehtivas jahiseaduses ei ole ühtegi regulatsiooni selle kohta, kuidas näiteks kümmet hektarit maad omav jahimees saaks oma maal jahti pidada. See õigus on mittetulundus- või äriühingutel, kes omavad tema maid hõlmava jahipiirkonna kasutusõiguse luba. Eestis on kokku 16 000 jahitunnistust omavat isikut, kellest ligikaudu 3000 ei ole jahindusorganisatsioonide liikmed ning kelle jahipidamisvõimalused on piiratud. Eelnõu kohaselt laieneb jahindusega seotud isikute arv oluliselt. Ligikaudu 100 000 maaomanikul tekib otseselt või kaudselt võimalus jahipidamises osaleda või seda mõjutada. Seega maaomaniku jahiõiguse taastamine pigem avardab elanikkonna jahipidamisvõimalusi, kuna maaomaniku huvi on jahindusliku potentsiaali maksimaalne ära-
kasutamine ning jahipidamise kui teenuse pakkumine ja populariseerimine. Näiteks põhjamaade maaomanikukeskne jahindus tähendab seda, et jahimeeste osakaal kogu ühiskonnas on mitu korda kõrgem kui meil. Jahipiirkondi kasutavate jahindusorganisatsioonide edasine tegevus sõltub suurel määral sellest, milline on olnud senine side kohaliku kogukonnaga või kuivõrd on arvesse võetud maaomanike ootusi. Piirkonniti võib oluliseks faktoriks olla kohalike jahimeeste (maaomanike) tõrjumine jahindustegevuse juurest vms. Maaomanikel on edaspidi reaalne võimalus küsida jahipidamise eest tasu, mistõttu, kui jahti peetakse võõral maal, võib prognoosida jahipidamise kallinemist. Ehkki tuleb veel kord rõhutada, et see sõltub praeguste jahindusorganisatsioonide hoiakutest ja võib piirkonniti olla väga erinev. Eelnõu kohaselt asendatakse senine jahipiirkonna kasutusõiguse tasu (aastas kokku 430 000 eurot) jahimehe aastamaksuga, millega kavandatakse jahimeeste riikliku maksukoormuse vähendamist. 6.6	Mõju avalikule haldusele Eelnõu jõustumisel väheneb riigi halduskoormus ebaotstarbekate riiklike funktsioonide kaotamise arvel. Kõige olulisem neist on jahimaakorraldustööde lõpetamine senises mahus ning sellekohase funktsiooni kaotamine Keskkonnateabe Keskuse ülesannete hulgast. Edaspidi koostavad ja muudavad jahipiirkondade piirikirjeldusi Keskkonnaameti regionaalsed jahindusspetsialistid. Ühtlasi muutub jahipiirkondade muutmine oluliselt paindlikumaks ja operatiivsemaks, lähtudes eelkõige jahipiirkonna kasutajate soovidest. Lisaks Keskkonnaametile tegelevad keskkonnaministeeriumi haldusalas jahindusfunktsioonidega Keskkonnateabe Keskuse ulukiseireosakond ja Keskkonnainspektsioon. Olulisi muudatusi nimetatud asutuste töökorralduses ette näha ei ole. 7. Seaduse rakendamiseks vajalikud kulutused ja seaduse rakendamise eeldatavad tulud Kehtiv seadus näeb ette jahipiirkondade inventeerimise ja jahimaakorralduskava koostamise iga kümne aasta tagant. Ühe aasta jooksul inventeeritakse üldjuhul paar maakonda, tegevust rahastatakse riigieelarvest. Personali- ja tegevuskulud kokku olid aastatel 2008 ja 2009 vastavalt 120 000 ja 114 000 eurot. Eelnõu kohaselt jahipiirkonna jahimaade korralduskavasid enam ei koostata ning nimetatud tegevuste rahastamise vajadust edaspidi ei ole. Jahipiirkondi hakkab edaspidi moodustama Keskkonnaamet ja seda teevad piirkondlikud jahindusametnikud. Nimetatud funktsiooni lisandumine ei too kaasa Keskkonnaameti eelarve suurendamist, kuna jahindusametnike töökoormus vähenes oluliselt seoses haldusülesannete delegeerimisega Eesti jahimeeste Seltsile halduslepingu alusel 2009. aastal. Kehtiva seaduse kohaselt maksavad jahipiirkonna kasutajad riigieelarvesse jahipiirkonna kasutusõiguse tasu, mida arvutatakse pindalapõhiselt. Selle suurus on keskmiselt 10 euro senti hektari eest. Aastas teeb see kokku 430 000 eurot. Samas suurusjärgus rahastatakse iga aasta jahindusprojekte SA Keskkonnainvesteeringute Keskuse kaudu. Kehtiva seaduse kohaselt maksavad jahipiirkonna kasutajad riigieelarvesse jahipiirkonna kasutusõiguse tasu, mida arvutatakse jahimaa hektari kohta. Selle suurus on keskmiselt 10 eurosenti. Aastas teeb see kokku ligikaudu 430 000 eurot. Eelnõu kohaselt kasutusõiguse tasu jahipiirkondade kasutajatelt ei koguta. Jahimeestele kehtestatakse aastamaks, mida peab iga jahipidamisõigust sooviv jahimees maksma vastavalt keskkonnatasude seadusega kehtestatud korrale. Aastamaksu suuruse määramisel
Jätkub 27. lk
Raplamaa Ühistöö 27 Algus 6. lk
arvestatakse selle administreerimisega seotud kulusid, aastamaksuga kaasneva jahimeeste registri pidamise kulusid, jahinduslike uuringute teostamise kulusid, jahindusalase teabe edastamise kulusid. Hinnanguline jahimeeste arv, kes aastamaksu tasuvad, on 18 000 (koos jahituristidega). Seega on riigile laekuv summa lähtudes tasu määrast vahemikus 180 000 kuni 360 000 eurot aastas. Samas väheneb vajadus riigieelarvelisteks kuludeks jahindusele 120 000 euro võrra (jahimaakorralduse läbiviimise ja kavade koostamise kulud). Nimetatud kulude kärbe tehti tegelikkuses juba 2010. aastal, kui otsustati jahimaade korraldamine peatada. Jahipidamisõiguse eest riigieelarvesse makstav jahimehe aastamaks peab katma kulud jahindusalaste uuringute läbiviimiseks ja teabe edastamiseks ning riigi teiste ülesannete täitmiseks jahiulukivaru kui loodusvara jätkusuutlikul kasutamisel. Tõenäoliselt ei ole edaspidi vajadust jahindusprojektide rahastamiseks praeguses mahus, mistõttu võib väheneda ka keskkonnatasu suurus ehk jahimeeste maksukoormus aastas. Jahikoera passide andmiseks ja andmise üle arvestuse pidamiseks on planeeritud riigieelarvest jätkuvalt 1598 eurot aastas. 8. Rakendusaktid Eelnõu kohaselt tuleb seaduse rakendamiseks anda volitusnormid üheteistkümne rakendusakti kehtestamiseks. Neist üheksa kehtestab keskkonnaminister määrusega ning ühe Vabariigi Valitsus määrusega. Teiste hulgas kehtestab keskkonnaminister ühe määruse keskkonnatasude seaduse alusel. Kõik kehtiva seaduse alusel vastuvõetud rakendusaktid muutuvad seoses õigusliku aluse kehtetuks tunnistamisega kehtetuks. 1) Keskkonnaministri 14.05.2003 määrus nr 47 „Jahimaakorraldusjuhend“ - https://www.riigiteataja.ee/akt/13131095; 2) Keskkonnaministri 22.01.2003 määrus nr 7 „Jahipiirkonna kasutusõiguse loa vorm“ - https://www.riigiteataja.ee/ akt/116122010019?leiaKehtiv; 3) Keskkonnaministri 09.10.2002 määrus nr 59 „Jahiulukite loetelu“ – https://www.riigiteataja.ee/akt/1039409?leiaKehtiv; 4) Keskkonnaministri 11.07.2003 määrus nr 62 „Jahiulukite loenduse metoodika, nõutavad küttimisandmed ja nende esitamise kord, aruandeperiood ja tähtajad“ – https://www.riigiteataja.ee/akt/13299455?leiaKehtiv; 5) Keskkonnaministri 05.03.2003 määrus nr 17 „Jahiulukite tehiskeskkonnas hoidmise koha registreerimise taotluse esitamise, läbivaatamise ja registreerimise kord“ – https://www.riigiteataja.ee/akt/13130839; 6) Keskkonnaministri 07.03.2003 määrus nr 20 „Jahieeskiri“ – https://www.riigiteataja.ee/akt/13213567; 7) Keskkonnaministri 05.03.2003 määrus nr 18 „Jahitunnistuse taotleja koolitamise, jahiteooriaeksami ja laskekatse sooritamise, tunnistuse taotlemise ning tunnistuse andmise kord. Jahitunnistuse vorm.“ – https://www.riigiteataja.ee/akt/13213562; 8) Keskkonnaministri 10.12.2002 määrus nr 73 „Jahoiloa vorm“ – https://www.riigiteataja.ee/akt/227960; 9) Keskkonnaministri 25.11.2005 määrus nr 72 „Jahipiirkonnaga liitmata kaitstaval maa-alal ning kasutamiseks välja andmata jahipiirkonnas jahipidamise korraldamise alused, ulukite küttimise jahiloa hind ja aasta küttimismaht“ – https://www.riigiteataja.ee/akt/116122010014; 10) Keskkonnaministri 17.10.2002 määrus nr 61 „Suuruluki laskekatse tunnistuse vorm“ –
https://www.riigiteataja.ee/akt/209457; 11) Keskkonnaministri 17.04.2003 määrus nr 32 „Jahikoerapassi saamise nõuded, taotlemise ja andmise kord ning passi vorm – https://www.riigiteataja.ee/akt/570239; 12) Keskkonnaministri 28.02.2003 määrus nr 15 „Jahijuhataja koolituse ja atesteerimise kord“ https://www.riigiteataja.ee/ akt/13213558; 13) Keskkonnaministri 30.07.2002 määrus nr 49 „Rahvusvaheliselt tunnustatud reeglite kohaselt hinnatavate jahitrofeede nimistu“ – https://www.riigiteataja.ee/akt/189969; 14) Keskkonnaministri 08.06.2004 määrus nr 69 „Medaliväärsete jahitrofeede arvestuse pidamise kord“ – https://www.riigiteataja.ee/akt/13131515; 15) Vabariigi Valitsuse 12.02.2003 määrus nr 48 „Jahiuluki ebaseadusliku hukkamise või jahiuluki elupaiga hävitamise või kahjustamisega keskkonnale tekitatud kahju määrad“ – https://www.riigiteataja.ee/akt/13352531. Kavandatav looduskaitseseaduse muudatus toob kaasa jahiulukite tehiskeskkonnas hoidmise korra üleviimise looduskaitseseaduse reguleerimisalasse. Sellest tulenevalt kehtestab keskkonnaminister looduskaitseseaduse alusel ühe rakendusakti. Keskkonnaminister kehtestab määrustena järgmised rakendusaktid: 1) jahieeskiri; 2) seireandmete loetelu ja kogumise kord ning seiret korraldama volitatud asutus; 3) jahipidamise korraldamise alused kasutusse andmata jahipiirkonnas või jahimaal või riigi veekogu osas, mis jääb väljapoole jahipiirkonda ning kaitstaval maa-alal, mis ei ole liidetud jahipiirkonnaga; 4) jahikoera passi taotlemise ja andmise kord ning passi vorm; 5) jahitunnistuse taotlemise, taotleja koolitamise, jahiteooriaeksami, laskekatse sooritamise ja tunnistuse andmise kord ning jahitunnistuse vorm; 6) jahiloa vorm; 7) jahipidamisõiguse tasu suurus ning maksmise ja selle kontrollimise kord (keskkonnatasude seaduse alusel); 8) jahiulukite tekitatud kahjustuste hindamise metoodika; 10)jahiulukite tehiskeskkonnas hoidmise koha registreerimise taotluse esitamise, läbivaatamise ja registreerimise kord (looduskaitseseaduse alusel); 11)jahipiirkonna kasutusõiguse loa vorm. Vabariigi Valitsus kehtestab määrusega jahiuluki ebaseadusliku hukkamise või jahiuluki elupaiga hävitamise või kahjustamisega keskkonnale tekitatud kahju määrad Rakendusaktide kavandid on toodud seletuskirja lisas. Rakendusaktid jõustuvad ühel ajal seadusega. 9. Seaduse jõustumine Seadus jõustub 2013. aasta 1. märtsil. Jõustumistähtaja valikul on arvestatud kehtivas jahiseaduses sätestatud jahipiirkondade moodustamise tähtaegadega, samuti sellega, et eelnõu jõustumine langeks kokku jahiaasta algusega, milleks on eelnõu paragrahvi 8 kohaselt 1. märts. 10. Eelnõu kooskõlastamine Eelnõu esitati kooskõlastamiseks kõikidele ministeeriumidele EIS kaudu. Esitatud märkused ja nendega arvestamise või mittearvestamise põhjendused on esitatud eelnõu lisas.
Marrek Puit OÜ otsib oma meeskonda harvesteri- ja forvarderioperaatorit. Põhiline tööpiirkond Järva-, Rapla- ja Pärnumaa. Töö vahetustega. Kandidaadilt eeldame: *eelnev töökogemus *B-kat juhiluba *tehniline taip *positiivne töösse suhtumine Omalt poolt pakume: *konkurentsivõimeline töötasu *aastaringne töö *head töötingimused Info tel 56678631, 5270686 CV saata info@marrekpuit.ee Raplamaa Ühistöö avaldab nüüd ka
kaastundeavaldusi. Võimalik lisada pilti, luuletust. Avaldamine täiesti tasuta.
Väljaandja: seltsing Raplamaa Ühistöö Ilmub igal kolmapäeval, materjale avaldamiseks võtame jooksvasse lehte vastu teisipäeva lõunani. Kõikide reklaamide ja kuulutuste avaldamine veebruari lõpuni tasuta.
Toimetaja: Peeter Piir: peeterpiir@gmail.com Toimetuse üldaadress: toimetus@raplayhis.eu raplamaa.yhistoo@gmail.com Pildialbumi aadress: pildiaaasta@raplayhis.eu Veebiaadress: http://issuu.com/piirp (veebis lugemiseks) http://raplayhis.eu/ (pdf-faili allalaadimiseks). Kommentaare, soove, arvamusi saab jätta ka külalisteraamatusse aadressil http://raplayhis.eu/gbook/ Lehe pdf faili (vähendatud mahuga) saab tellida ka oma emailile, andes sellest emaili teel teada. Külastage meie lehekülge ka facebookis
Raplamaa Partnerluskogu infopäev LEADER meetmetest 10. jaanuaril kell 15 Rapla Maavalitsuse saalis
Meede 3.1 - Pärimustraditsioonide säilitamine ja arendamine rahvakultuuri (pärimuskultuuri) traditsioonide toetamiseks eeskätt nn pehmete tegevuste jaoks, aga ka rahvariiete ja rahvamuusikainstrumentide soetamiseks. Taotlejad võivad olla pärimuskultuuriga tegelevad küla-, käsitöö, kultuuriseltsid, samuti vallavalitsused. Toetuse suurus on kuni 4500 eurot ja toetus katab kuni 90% projekti kuludest. Meede 5.1 - Inimressursi ja sotsiaalse kapitali arengu toetamine on toetusmeede eeskätt noortetöö projektideks, (sh noortelaagrid, koolitused, teavitusüritused, aga ka muusikalised ettevõtmised. Toetust saavad niihästi noortetööga tegelevad seltsid, seltsingud kui ka vallavalitsused. Toetuse maksimaalne summa on kuni 5 000 eurot ja see katab kuni 90% projekti kuludest Taotluste esitamise tähtaeg on 18-22. veebruar 2013.a Meetme nõustaja Iris Haiba, e-post iris@raplaleader.ee Rohkem teavet loe: www.raplaleader.ee
6 5 2 8 1 4 8 1
2 3 9 4 8 6 5 7 1
6 7 5 3 9 1 2 4 8
5 2 8 7 1 9 4 3 6
4 1 7 6 3 8 9 2 5
3 9 6 5 2 4 8 1 7
7 6 4 8 5 2 1 9 3
9 5 2 1 6 3 7 8 4
1 8 3 9 4 7 6 5 2
4. allveekabeturniir 13. jaanuaril kell 10 Valtu spordimaja ujulas
Registreeritakse kuni 60 osavõtjat ja registreeruda saab facebookis https://www.facebook.com/ events/510260322327614/ või e-mailiga info@diverinside.ee (saada oma nimi ja telefoninumber). Turniiri raames mängitakse 7 vooru, iga vooru pikkuseks 12 minutit. Osavõtutasu on 4EURi ja tuleb maksta kohapeal sularahas. Igale osalejale medal, esimesele kolmele auhind! Registreerunute nimekiri on näha aadressil: http:// www.diverinside.us/1947.html
Meenutusi eelmistest turniiridest leiab: http://www.diverinside.us/869.html http://www.diverinside.us/1364.html http://www.diverinside.ee/1607.html või facebookist allveekabe grupist.
Loeng: kogu tõde violetsest
16. jaanuaril kell 17-18 Rapla Rahvakoolis Silvi Tarto värviteemalise loengusarja II loeng Osalustasu 2.- EUR Teave tel: 520 3090 (Silvi)
B-kategooria mootorsõidukijuhtide koolitus Märjamaal Uus B-kategooria mootorsõidukijuhtide koolitus algab 17. jaanuaril kell 17 Märjamaa gümnaasiumis. Info www.raivo.ee Eelnev registreerimine vajalik tel: 5665 2971
Raplamaa Ühistöö nr 2
Raplamaa Ühistöö nr 2, 9. jaanuar 2013