Kodakondsuse seaduses sätestatud menetlustes esitatavate andmete ja dokumentide loetelu – Riigi Teataja
Kodakondsuse seaduses sätestatud menetlustes esitatavate andmete ja dokumentide loetelu
Kodakondsuse seaduses sätestatud menetlustes esitatavate andmete ja dokumentide loetelu - sisukord
§ 2 Taotluse esitamine ja menetlusse võtmine
§ 3 Eesti kodakondsuse saamise ja taastamise taotlemine koos isikut tõendava dokumendi väljaandmise taotlemisega
§ 4 Taotlusele ja sellele lisatavatele dokumentidele esitatavad nõuded
§ 5 Riigilõivu tasumine
§ 6 Haldusakti ja muu dokumendi kättetoimetamine
2 Eesti kodakondsuse saamise, taastamise, Eesti kodakondsusest vabastamise ja loobumise taotlemisel esitatavad dokumendid
§ 7 Eesti kodakondsuse saamise taotlemisel esitatavad dokumendid
§ 71 Alaealisele Eesti kodakondsuse saamise taotlemisel esitatavad dokumendid
§ 8 Alla 15-aastasele alaealisele Eesti kodakondsuse saamise või taastamise taotlemisel esitatavad dokumendid
§ 9 Eesti kodakondsuse taastamise taotlemisel esitatavad dokumendid
§ 10 Eesti kodakondsusest vabastamise taotlemisel esitatavad dokumendid
§ 11 Eesti kodakondsusest loobumise taotlemisel esitatavad dokumendid
3 Eesti kodakondsuse saamise, taastamise, Eesti kodakondsusest vabastamise ja loobumise taotlemisel esitatavad andmed
§ 12 Eesti kodakondsuse saamise taotluses esitatavad andmed
§ 13 Eesti kodakondsuse taastamise taotluses esitatavad andmed
§ 14 Eesti kodakondsusest vabastamise taotluses esitatavad andmed
§ 15 Eesti kodakondsusest loobumise taotluses esitatavad andmed
RT I, 12.02.2020, 18
Vastu võetud 18.12.2015 nr 74
RT I, 22.12.2015, 42
10.02.2020 RT I, 12.02.2020, 15 15.02.2020
Määrus kehtestatakse kodakondsuse seaduse § 12 lõike 4, § 15 lõike 1, § 17 lõike 4, § 19 lõike 2, § 23 lõike 2 ja § 25 lõike 2 alusel.
Määrusega kehtestatakse Eesti kodakondsuse saamise, alaealisele Eesti kodakondsuse saamise, Eesti kodakondsuse taastamise ning Eesti kodakondsusest vabastamise ja Eesti kodakondsusest loobumise taotluses esitatavate andmete ja taotlusele lisatavate dokumentide loetelu, taotluse esitamise nõuded, samuti isiku taotluse registreerimise ja menetlusse võtmise kohta väljastatava tõendi vorm.
[RT I, 12.02.2020, 15 - jõust. 15.02.2020]
§ 2. Taotluse esitamine ja menetlusse võtmine
(1) Eesti kodakondsuse saamiseks, Eesti kodakondsuse taastamiseks, Eesti kodakondsusest vabastamiseks ning Eesti kodakondsusest loobumiseks esitab isik taotluse (edaspidi taotlus), millele on lisatud käesolevas määruses sätestatud dokumendid.
(2) Taotluse Eesti kodakondsuse saamiseks, Eesti kodakondsuse taastamiseks, Eesti kodakondsusest vabastamiseks või Eesti kodakondsusest loobumiseks esitab isik (edaspidi ka taotleja) Politsei- ja Piirivalveametile kohapeal. Posti teel või elektrooniliselt võib taotluse esitada isik, kellele on Eesti Vabariigis eelnevalt välja antud isikut tõendav dokument. Kui isik elab püsivalt välisriigis, võib ta Eesti kodakondsusest vabastamise taotluse esitada ka Eesti välisesindusele.
(3) Alla 15-aastase või piiratud teovõimega täisealise taotleja eest sooritab käesolevas määruses sätestatud toimingud taotleja seaduslik esindaja. Toimingu sooritamisel esitab seaduslik esindaja isikut ning esindusõigust tõendava dokumendi.
(4) Politsei- ja Piirivalveamet tuvastab taotluse esitanud isiku või kontrollib tema isikusamasust kehtiva isikut tõendava dokumendi ja isikut tõendavate dokumentide andmekogusse kantud isiku tuvastamise andmete alusel. Vajaduse korral tuvastab Politsei- ja Piirivalveamet isiku või kontrollib tema isikusamasust muude tõendite alusel.
(5) Taotlus registreeritakse ja võetakse menetlusse taotluse Politsei- ja Piirivalveametile esitamise päeval. Eesti välisesindusele, posti teel või elektrooniliselt esitatud taotlus registreeritakse ja võetakse menetlusse hiljemalt selle Politsei- ja Piirivalveametisse saabumise päevale järgneval tööpäeval.
(6) Taotluse registreerimisel ja menetlusse võtmisel väljastab Politsei ja Piirivalveamet isikule või tema seaduslikule esindajale taotluse registreerimise ja menetlusse võtmise kohta tõendi, mille vorm on kehtestatud käesoleva määruse lisas 1.
(7) Kui isik jätab taotluses esitamata nõutud andmed, ei esita kõiki nõutud dokumente, taotlus ei vasta määruses sätestatud nõuetele või taotluses on muid puudusi, määrab Politsei- ja Piirivalveamet isikule puuduste kõrvaldamiseks mõistliku tähtaja, selgitades, et kui puudusi ei kõrvaldata, jäetakse taotlus läbi vaatamata.
(8) Puuduste kõrvaldamise ajaks taotluse menetlustähtaeg peatub.
(9) Käesolevas määruses sätestatud dokumente ei pea esitama, kui andmed sisalduvad riiklikes andmekogudes.
(10) Politsei- ja Piirivalveametil on õigus nõuda isikult muid menetluses tähtsust omavaid andmeid ja dokumente, mida ei ole käesolevas määruses sätestatud.
§ 3. Eesti kodakondsuse saamise ja taastamise taotlemine koos isikut tõendava dokumendi väljaandmise taotlemisega
Kodakondsuse saamise või taastamise taotluse esitamisel võib isik samaaegselt taotleda isikutunnistuse ja soovi korral ka Eesti kodaniku passi väljaandmist isikut tõendavate dokumentide seaduses sätestatud korras.
§ 4. Taotlusele ja sellele lisatavatele dokumentidele esitatavad nõuded
(1) Taotlus täidetakse eesti keeles. Taotluses kirjutatakse isiku nimi suurtähtedega vastavalt taotleja isikut tõendavas dokumendis esitatud ladinatähelisele nimekujule.
(2) Taotlusel ei tohi olla parandusi ning esitatud peavad olema kõik määruses ettenähtud andmed. Taotluse väljad peab täitma tumedas kirjas.
(3) Taotluse esitamisel posti teel või elektrooniliselt võib määruses sätestatud dokumendi asemel esitada selle koopia.
(4) Taotlusele lisatud välisriigis väljaantud dokument peab olema tõlgitud eesti, vene või inglise keelde, välja arvatud juhul, kui dokument on vene- või ingliskeelne. Tõlge peab olema vandetõlgi tehtud või notari kinnitatud. Taotlusele lisatav välisriigis väljaantud dokument peab olema legaliseeritud või kinnitatud apostille’ga, kui välisleping ei sätesta teisiti.
(5) Kui taotlusele lisatakse dokumendi koopia, kinnitab isik oma allkirjaga koopia igal andmetega leheküljel, et koopia vastab originaaldokumendile, see ei sisalda valeandmeid ja seda ei ole võltsitud. Allkirjale lisatakse taotleja nimi ja allkirjastamise kuupäev.
(6) Kui taotleja esitab dokumendi koopia elektrooniliselt, peab see olema digitaalselt allkirjastatud. Dokumendi koopia digitaalselt allkirjastamisega kinnitab isik, et koopia vastab originaaldokumendile, see ei sisalda valeandmeid ja seda ei ole võltsitud.
(7) Taotlusele lisatud foto peab vastama isikut tõendavate dokumentide seaduse alusel valdkonna eest vastutava ministri määrusega kehtestatud isikut tõendava dokumendi väljaandmise taotlemisel fotole esitatud nõuetele. Fotot ei pea taotlusele lisama juhul, kui isiku näokujutis võetakse taotluse esitamisel.
(8) Taotlusele kirjutab isik alla oma käega, kinnitades sellega taotluses esitatud andmete ja taotlusele lisatud dokumentide õigsust. Alla 15-aastase või piiratud teovõimega täisealise isiku eest allkirjastab taotluse taotleja seaduslik esindaja. Kui taotleja ei ole võimeline taotlust allkirjastama, teeb taotlust vastuvõttev ametnik taotlusele märke allkirja puudumise ja selle põhjuse kohta. See on samaväärne taotluse allkirjastamisega.
(9) Eesti kodakondsuse saamise või taastamise taotluse allkirjastamisega isik:
1) tõotab olla ustav Eesti põhiseaduslikule korrale;
2) kinnitab, et ta teab, et täisealisena mitme kodakondsuse omamine ei ole lubatud ning muu riigi kodakondsuse omandamisel või saamisel peab ta loobuma Eesti või muu riigi kodakondsusest;
3) kinnitab, et ta teab, et alaealisena muu riigi kodakondsuse omandamisel või saamisel peab ta 18-aastaseks saamisel kolme aasta jooksul loobuma kas Eesti või muu riigi kodakondsusest.
§ 5. Riigilõivu tasumine
(1) Kui taotluse läbivaatamise eest on ette nähtud riigilõivu tasumine, peab taotluse esitamisel lisama taotlusele riigilõivu tasumist tõendava dokumendi.
(2) Riigilõivu tasumist tõendava dokumendi asemel võib isik esitada riigilõivu tasumise kohta kirjalikult järgmised andmed:
1) selle isiku nimi, kes riigilõivu tasus;
2) selle isiku nimi, kelle eest riigilõiv tasuti;
3) selle toimingu nimetus, mille eest riigilõiv tasuti;
5) kuupäev, millal riigilõiv tasuti;
6) krediidiasutuse nimi ja arvelduskonto number, millele ja millelt riigilõiv tasuti;
7) tasutud summa eurodes.
(3) Kui isik on riigilõivu tasumisest vabastatud või tema poolt tasumisele kuuluvat riigilõivu on vähendatud, lisab isik taotlusele dokumendi, mis tõendab, et ta on riigilõivu tasumisest vabastatud või tema poolt tasumisele kuuluvat riigilõivu määra on vähendatud, või andmed riigilõivu tasumisest vabastamise või tasumisele kuuluva riigilõivu määra vähendamise kohta, sealhulgas andmed otsuse numbri ja kuupäeva kohta.
§ 6. Haldusakti ja muu dokumendi kättetoimetamine
(1) Haldusakti ja muu dokumendi võib isikule kätte toimetada taotluses märgitud valiku kohaselt kas postiga, dokumendi väljastanud haldusorgani poolt või elektrooniliselt.
(2) Haldusakt ja muu dokument toimetatakse isikule kätte taotluses märgitud kontaktandmetel või Eestis registreeritud elukoha aadressil, kui isik ei ole avaldanud soovi saada teavet muudel kontaktandmetel.
2. peatükk Eesti kodakondsuse saamise, taastamise, Eesti kodakondsusest vabastamise ja loobumise taotlemisel esitatavad dokumendid
§ 7. Eesti kodakondsuse saamise taotlemisel esitatavad dokumendid
(1) Eesti kodakondsuse saamiseks esitatakse järgmised dokumendid:
3) dokument, mis tõendab püsivat legaalset sissetulekut;
4) dokument, mis tõendab, et taotleja on vabastatud mõne muu riigi kodakondsusest või vabastatakse sellest Eesti kodakondsuse saamise tõttu või ta on tunnistatud kodakondsuseta isikuks;
5) eesti keele eksami tunnistus või dokument, mis tõendab, et taotleja on saanud põhi-, kesk- või kõrghariduse eesti keeles;
6) Eesti Vabariigi põhiseaduse ja kodakondsuse seaduse tundmise eksami tunnistus;
7) 15–18-aastase isiku puhul vanema või eestkostja nõusolek;
8) eksperdikomisjoni otsus, mis vabastab isiku eesti keele ning Eesti Vabariigi põhiseaduse ja kodakondsuse seaduse tundmise eksamitest täielikult või osaliselt, kui tegemist on isikuga, kes ei ole terviseseisundi tõttu võimeline kodakondsuse seaduse § 6 punktides 3 ja 4 sätestatud tingimusi täielikult või osaliselt täitma.
(2) Alla 18-aastane isik ei pea esitama käesoleva paragrahvi lõike 1 punktis 4 nimetatud dokumenti.
(3) Täisealine piiratud teovõimega isik ei pea esitama käesoleva paragrahvi lõike 1 punktides 3, 5 ja 6 nimetatud dokumente.
(4) Rahvusvahelise kaitse saanud isik ei pea esitama käesoleva paragrahvi lõike 1 punktis 4 nimetatud dokumenti, kui olukord tema päritoluriigis ei ole muutunud ning isik ei saa seetõttu senisest kodakondsusest loobuda.
(5) Rahvusvahelise kaitse saanud isik lisab käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud dokumentidele järgmised dokumendid:
1) dokument, mis tõendab, et isik on saanud muult Euroopa Liidu liikmesriigilt rahvusvahelise kaitse;
2) põhjendus, miks isik leiab, et olukord tema päritoluriigis ei ole muutunud.
(6) Isik, keda välisriigi õiguskaitseorgan on kriminaalkorras karistanud pärast elamisloa või elamisõiguse taotluse või elamisloa või elamisõiguse pikendamise taotluse esitamist, esitab lisaks käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud dokumentidele dokumendi, mis tõendab tema kriminaalkorras karistamist välisriigi õiguskaitseorgani poolt.
(7) Isik, kes on seotud välisriigi luure- või julgeolekuteenistusega või on teeninud kaadrisõjaväelasena välisriigi relvajõududes, sealt reservi arvatud või erru läinud, esitab lisaks käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud dokumentidele järgmised dokumendid:
1) töö- ja teenistuskäiku tõendav dokument;
2) auastet tõendav dokument, kui taotlejal on auaste;
3) dokument, mis tõendab taotleja reservi arvamist või erru minemist, kui taotleja on reservi arvatud või erru läinud pärast elamisloa või elamisõiguse saamist või selle pikendamist;
4) abielu sõlmimist tõendav dokument.
§ 71. Alaealisele Eesti kodakondsuse saamise taotlemisel esitatavad dokumendid
Alaealisele Eesti kodakondsuse saamise taotlemisel kodakondsuse seaduse § 13 lõike 41 alusel esitatavad dokumendid:
3) dokument, mis tõendab, et alaealise vanem või vanavanem elas Eestis 1991. aasta 20. augusti seisuga.
§ 8. Alla 15-aastasele alaealisele Eesti kodakondsuse saamise või taastamise taotlemisel esitatavad dokumendid
Alla 15-aastasele alaealisele Eesti kodakondsuse saamiseks või taastamiseks esitatakse järgmised dokumendid:
3) vanema ametlikult kinnitatud allkirjastatud kokkulepe teise vanemaga, kes ei ole Eesti kodakondsuses või dokument, mis tõendab, et tegemist on alaealist üksi kasvatava vanemaga.
§ 9. Eesti kodakondsuse taastamise taotlemisel esitatavad dokumendid
(1) Eesti kodakondsuse taastamiseks esitatakse järgmised dokumendid:
3) dokument, mis tõendab, et taotleja on vabastatud mõne muu riigi kodakondsusest või vabastatakse sellest Eesti kodakondsuse saamise tõttu või ta on tunnistatud kodakondsuseta isikuks;
4) 15–18-aastase isiku puhul vanema või eestkostja nõusolek.
(2) Alla 18-aastane isik ei pea esitama käesoleva paragrahvi lõike 1 punktis 3 nimetatud dokumenti.
(3) Rahvusvahelise kaitse saanud isik ei pea esitama käesoleva paragrahvi lõike 1 punktis 3 nimetatud dokumenti, kui olukord tema päritoluriigis ei ole muutunud ning isik ei saa seetõttu senisest kodakondsusest loobuda.
(4) Rahvusvahelise kaitse saanud isik lisab käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud dokumentidele järgmised dokumendid:
(5) Isik, keda välisriigi õiguskaitseorgan on kriminaalkorras karistanud pärast elamisloa või elamisõiguse taotluse või elamisloa või elamisõiguse pikendamise taotluse esitamist, esitab lisaks käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud dokumentidele dokumendi, mis tõendab tema kriminaalkorras karistamist välisriigi õiguskaitseorgani poolt.
(6) Isik, kes on seotud välisriigi luure- või julgeolekuteenistusega või on teeninud kaadrisõjaväelasena välisriigi relvajõududes, sealt reservi arvatud või erru läinud, esitab lisaks käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud dokumentidele järgmised dokumendid:
§ 10. Eesti kodakondsusest vabastamise taotlemisel esitatavad dokumendid
Eesti kodakondsusest vabastamiseks esitatakse järgmised dokumendid:
2) dokument, mis tõendab, et taotleja on saanud mõne muu riigi kodakondsuse või saab selle Eesti kodakondsusest vabastamise tõttu;
3) alla 15-aastase alaealise puhul vanema ametlikult kinnitatud allkirjastatud kokkulepe teise vanemaga või dokument, mis tõendab, et tegemist on alaealist üksi kasvatava vanemaga;
§ 11. Eesti kodakondsusest loobumise taotlemisel esitatavad dokumendid
Eesti kodakondsusest loobumiseks esitatakse järgmised dokumendid:
2) dokument, mis tõendab, et laps on saanud mõne muu riigi kodakondsuse.
3. peatükk Eesti kodakondsuse saamise, taastamise, Eesti kodakondsusest vabastamise ja loobumise taotlemisel esitatavad andmed
§ 12. Eesti kodakondsuse saamise taotluses esitatavad andmed
(1) Eesti kodakondsuse saamise taotluses esitatakse järgmised andmed:
2) andmed ees- ja perekonnanime muutmise kohta;
8) emakeel;
10) elukoht (tänav, maja, korter, linn või küla, vald, maakond, riik, postiindeks), e-posti aadress ja telefoninumber;
11) eelmised elukohad Eestis;
12) ustavusvanne vastavalt kodakondsuse seaduse § 6 punktile 7;
13) Eestisse elama asumise aeg ja asjaolud, taotlejaga koos saabunud isikud;
14) perekonnaseis ja selle muudatused Eestis elamise ajal;
15) andmed lähedaste sugulaste kohta;
16) seadusliku esindaja andmed;
17) seadusliku esindaja kontaktandmed, sealhulgas kontaktaadress (tänav, maja, korter, linn või küla, vald, maakond, riik, postiindeks), e-posti aadress ja telefoninumber;
18) kuupäev ja isiku või tema seadusliku esindaja allkiri.
(2) Alla 15-aastasele alaealisele Eesti kodakondsuse saamise või taastamise taotlemisel esitatakse järgmised andmed:
8) elukoht (tänav, maja, korter, linn või küla, vald, maakond, riik, postiindeks), e-posti aadress ja telefoninumber;
9) seadusliku esindaja andmed, sealhulgas eesnimi või -nimed, perekonnanimi või -nimed, Eesti isikukood, kui see on taotlejal olemas, või sünniaeg, sünnikoht, kodakondsus, eestkostja nimi ja registrikood;
10) kuupäev ja seadusliku esindaja allkiri.
(3) Isik, kes on seotud välisriigi luure- või julgeolekuteenistusega või on teeninud kaadrisõjaväelasena välisriigi relvajõududes, sealt reservi arvatud või erru läinud, esitab lisaks käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud andmetele järgmised andmed:
1) õppimine sõjaväelistes erikoolides ja -kursustel, sealhulgas kooli või kursuse nimetus, eriala, kooli aadress, õppimise aeg;
2) osavõtt sõjaväelistest operatsioonidest teiste riikide territooriumil, sealhulgas riik, ametikoht, osalemise aeg, ülesanne;
3) töö- või teenistuskäigu kirjeldus, sealhulgas asutuse nimi, aadress, sõjaväeosa number, ametikoht, ülesanne, tegevussuund, väeliik, teenistuse või töötamise periood.
(4) Käesoleva paragrahvi lõike 1 punktides 8 ja 9 nimetatud andmeid kogutakse statistilistel eesmärkidel ning nende esitamine on vabatahtlik.
§ 13. Eesti kodakondsuse taastamise taotluses esitatavad andmed
(1) Eesti kodakondsuse taastamise taotluses esitatakse järgmised andmed:
9) elukoht (tänav, maja, korter, linn või küla, vald, maakond, riik, postiindeks), e-posti aadress ja telefoninumber;
10) seadusliku esindaja andmed;
11) seadusliku esindaja kontaktandmed, sealhulgas kontaktaadress (tänav, maja, korter, linn või küla, vald, maakond, riik, postiindeks), e-posti aadress ja telefoninumber;
12) kuupäev ja isiku või tema seadusliku esindaja allkiri.
(2) Välisriigi relvajõudude või luure- ja julgeolekuteenistustega seotud taotleja esitab lisaks käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud andmetele järgmised andmed:
3) töö- ja teenistuskäigu kirjeldus, sealhulgas asutuse nimi, aadress, sõjaväeosa number, ametikoht, ülesanne, tegevussuund, väeliik, teenistuse või töötamise periood.
(3) Käesoleva paragrahvi lõike 1 punktis 8 nimetatud andmeid kogutakse statistilistel eesmärkidel ning nende esitamine on vabatahtlik.
§ 14. Eesti kodakondsusest vabastamise taotluses esitatavad andmed
Eesti kodakondsusest vabastamise taotluses esitatakse järgmised andmed:
7) elukoht (tänav, maja, korter, linn või küla, vald, maakond, riik, postiindeks), e-posti aadress ja telefoninumber;
8) Eesti kodakondsusest vabastamise taotlemise põhjus;
9) taotletava kodakondsuse andmed;
10) seadusliku esindaja andmed, sealhulgas eesnimi või -nimed, perekonnanimi või -nimed, Eesti isikukood, kui see on taotlejal olemas, või sünniaeg, sünnikoht, kodakondsus, eestkostja nimi ja registrikood;
11) kuupäev ja isiku või tema seadusliku esindaja allkiri.
§ 15. Eesti kodakondsusest loobumise taotluses esitatavad andmed
Eesti kodakondsusest loobumise taotluses esitatakse järgmised andmed:
1) lapse eesnimi või -nimed;
2) lapse perekonnanimi või -nimed;
3) lapse Eesti isikukood;
4) kontaktandmed, sealhulgas kontaktaadress (tänav või talu, maja- ja korterinumber, küla või alev või linn, vald, maakond, riik, sihtnumber), e-posti aadress ja telefoninumber;
5) Eesti kodakondsusest loobumise taotlemise põhjus;
6) lapse kodakondsuse andmed;
7) lapse vanemate või last üksi kasvatava vanema andmed, sealhulgas eesnimi või -nimed, perekonnanimi või -nimed, Eesti isikukood, kui see on taotlejal olemas, või sünniaeg;
9) lapse vanemate või last üksi kasvatava vanema allkiri.
Lisa 1 Taotluse registreerimise ja menetlusse võtmise tõend
Lisa 2 Taotlus Eesti kodakondsuse saamiseks täisealisena
Lisa 3 Taotlus Eesti kodakondsuse saamiseks alaealisena
Lisa 4 Taotlus Eesti kodakondsuse taastamiseks
Lisa 5 Taotlus Eesti kodakondsusest vabastamiseks
Lisa 6 Taotlus Eesti kodakondsusest loobumiseks


Asja number: 3-4-1-1-13
Tallinna Ringkonnakohtu taotlus (1-10-11106) tunnistada põhiseadusega vastuolus olevaks kriminaalmenetluse seadustiku § 385 p 26 osas, milles see ei võimalda esitada määruskaebust maakohtu täitmiskohtuniku poolt kriminaalmenetluse seadustiku § 428 alusel tehtud määruse peale, millega pööratakse tingimisi kohaldamata jäetud vangistus karistusseadustiku § 69 lg 6 alusel täitmisele.
Asja number: 3-4-1-3-13
Õiguskantsleri taotlus kriminaalmenetluse seadustiku rakendamise seaduse § 251 põhiseaduspärasuse kohta.
Asja number: 3-4-1-4-13
K.T. kaebus väärteomenetluse seadustiku § 135 lõigete 8 ja 9, § 155 lõigete 2 ja 3 ning § 156 lõike 3 põhiseaduspärasuse kohta.
Asja number: 3-4-1-7-13
Tallinna Halduskohtu taotlus (3-11-1042) tunnistada põhiseadusega vastuolus olevaks vanemahüvitise seaduse § 3 lg 7 esimese lause osas, mis annab maksimaalses määras vanemahüvitist saava isiku puhul hüvitise määrast suurema sotsiaalmaksuga maksustatava tulu teenimise korral tulemuse, et isiku summaarne sissetulek (korrigeeritud vanemahüvitis pluss lisatulu) väheneb võrreldes olukorraga, kus ta lisatulu poleks teeninud.
Asja number: 3-4-1-11-13
Harju Maakohtu taotlus (2-11-18715) tunnistada põhiseadusega vastuolus olevaks (kuni 30.06.2012 kehtinud)RLS § 57 lg 1 ning lisa 1 säte, mis koostoimes nägid ette kohtustuse tasuda tsviviilasjas hinnaga 159 779.13 eurot kuni 734.94 eurot hagiavalduselt riigilõivu 8308,51 eurot
Pärnu MK taotlus (2-10-51549) tunnistada põhiseadusega vastuolus olevaks 19.10.2010 kehtinud RLS § 56 lg 1 koostoimes seaduse lisaga 1, mille kohaselt pidi hagilt hinnaga 1 181 928 krooni ja 10 senti tasuma riigilõivu summas 85 000 krooni.
Harju MK taotlus (2-09-52419) tunnistada põhiseadusega vastuolus olevaks RLS § 56 lg 1 ning lisa 1 sätte (20.12.2009-31.12.2009 kehtinud redaktsioonis), mis koostoimes näevad ette kohustuse tasuda tsiviilasjas hinnaga 900 000 krooni kuni 1 000 000 krooni hagiavalduselt riigilõivu 75 000 krooni ning RLS § 56 lg 1 ja 19 ning lisa 1 sätte (01.10.2010 kuni 14.10.2010 kehtinud redaktsioonis), mis koostoimes näevad ette kohustuse tasuda tsiviilasjas hinnaga 200 000 krooni kuni 225 000 krooni apellatsioonkaebuselt riigilõivu 22 500 krooni.
Pärnu MK taotlus (2-10-39828) tunnistada põhiseadusega vastuolus olevaks RLS § 56 lg 1 koostoimes sama seaduse lisaga 1 (01.01.2009 kuni 31.12.2010 kehtinud redaktsioonis) osas, milles nägid ette, et tsiviilasjas hinnaga 300 000 krooni kuni 350 000 krooni, tuli hagiavalduselt tasuda riigilõivu 35 000 krooni.


§ 2 Vere käitlemise üldnõuded
1 Kvaliteedisüsteem
§ 3 Kvaliteedisüsteem
§ 4 Põhinõuded personalile
§ 5 Koolitus
§ 6 Kvaliteedijuht ja tootmisjuht
3 Ruumid, seadmed ja materjalid
§ 8 Põhinõuded ruumidele ja seadmetele
§ 9 Doonorite teenindamise ruumid
§ 10 Vere kogumise ruumid
§ 11 Liikuvgrupi poolt vere kogumiseks kasutatavad ruumid
§ 12 Verekomponentide valmistamise ruumid
§ 13 Laboriruumid
§ 14 Verekomponentide säilitamise ja väljastamise ruumid
§ 15 Vere käitlemiseks kasutatavate materjalide ja seadmete säilitamise, seadmete hooldamise ja parandamise ning bioloogiliste jäätmete kõrvaldamise ruumid
§ 16 Vere ja verekomponentide käitlemisel kasutatavad seadmed ja materjalid
§ 17 Kriitilised materjalid
§ 18 Elektrooniline vere käitlemise infosüsteem
§ 19 Põhinõuded dokumentatsioonile ja dokumentide säilitamisele
§ 20 Tööeeskirjad
§ 21 Tööjuhendid
§ 22 Verekomponentide spetsifikaat
§ 23 Tõendusdokumendid
5 Vere kogumine ja verekomponentide valmistamine
§ 25 Vere kogumine
§ 26 Verekomponentide valmistamine
§ 27 Verekomponentide uurimine
6 Verekomponentide märgistamine
§ 28 Põhinõuded verekomponentide märgistamisele
§ 29 Etiketil sisalduv informatsioon
§ 30 Täisvere, erütrotsüütide suspensiooni ja värskelt külmutatud plasma etikett
§ 31 Trombotsüütide kontsentraadi ja krüopretsipitaadi etikett
§ 32 Koostevere etikett
7 Verekomponentide vabastamine, säilitamine, väljastamine ja transport
§ 33 Verekomponentide vabastamine
§ 34 Verekomponentide säilitamine
§ 35 Verekomponentide väljastamine ja transport
8 Valideerimine
§ 36 Vere käitlemise meetodite valideerimine
§ 37 Ruumide, seadmete ja materjalide kvaliteedinõuded ning nõuetele vastavuse kontrollimine
§ 38 Doonorivere ja verekomponentide kvaliteedi kontroll
10 Ettevõttesisene kontroll
§ 39 Ettevõttesisene kontroll
11 Tellimustööd verekomponentide valmistamiseks ja uurimiseks
§ 40 Põhinõuded tellimustöödele
§ 41 Töö tellija
§ 42 Tellimuse täitja
§ 43 Leping
12 Mittevastavuste menetlemine ja verekomponentide tagasikutsumine
§ 44 Mittevastavuste menetlemine
§ 45 Verekomponentide tagasikutsumine
RT I, 10.08.2017, 4
Vastu võetud 26.07.2016 nr 51
RT I, 29.07.2016, 6
Määrus kehtestatakse vereseaduse § 8 lõike 4 alusel.
Käesoleva määrusega kehtestatakse verepreparaatide tootmisele, personalile, ruumidele ja seadmetele, dokumentatsioonile, vere kogumisele, verekomponentide valmistamisele, märgistamisele, säilitamisele ja väljastamisele, kvaliteedi kontrollile, pretensioonide lahendamisele ja verekomponentide tagasikutsumisele esitatavad nõuded.
§ 2. Vere käitlemise üldnõuded
(1) Verekeskus peab ajakohastama vere käitlemise protseduure vastavalt teaduse ja tehnika arengule.
(2) Käesolev määrus ei piira uute tehnoloogiate ega meetodite rakendamist, kui need on valideeritud ning nende rakendamisel saavutatav verekomponentide kvaliteedi tagamise tase on vähemalt samaväärne käesolevas määruses kehtestatuga.
(3) Vere käitlemisel tuleb lähtuda Euroopa ravimi- ja tervishoiukvaliteedi direktoraadi juhendiga „Verekomponentide valmistamise, kasutamise ja kvaliteedi tagamise juhend” kehtestatud hea tava nõuetest.
1. jagu Kvaliteedisüsteem
§ 3. Kvaliteedisüsteem
(1) Verekeskus peab rakendama kvaliteedisüsteemi, mis hõlmab järgmist:
1) kvaliteedi juhtimine, sealhulgas kvaliteedi parandamise meetmed (ettevõttesisene kontroll);
2) kvaliteedi tagamine, sealhulgas piisavad ressursid (personal, ruumid, seadmed, materjalid, dokumentatsioon) ning nõuetekohaselt tehtud toimingud (vere kogumine, verekomponentide valmistamine, märgistamine, vabastamine, säilitamine, väljastamine, transport, tööde tellimine, mittevastavuste menetlemine, verekomponentide tagasikutsumine, valideerimine);
3) kvaliteedi kontrollimine.
(2) Kvaliteedi tagamine hõlmab kõiki asjaolusid, mis eraldi või üheskoos mõjutavad verekomponentide kvaliteeti, sealhulgas kõiki toiminguid, mille eesmärk on tagada verekomponentide vastavus nende kasutamise eesmärgile.
(3) Kvaliteedisüsteem peab olema kvaliteedikäsiraamatus täielikult dokumenteeritud ning selle kõikide etappide toimivust tuleb pidevalt jälgida. Kvaliteedikäsiraamat peab sisaldama verekeskuse organisatsioonilist struktuuri.
§ 4. Põhinõuded personalile
(1) Verekeskuses peab kvaliteedisüsteemi rakendamiseks ja verekomponentide nõuetekohase valmistamise tagamiseks olema piisav arv vajaliku kvalifikatsiooni ja praktilise kogemusega töötajaid.
(2) Verekeskuse töötaja (edaspidi töötaja) kohustused peavad olema dokumenteeritud ametijuhendis.
(3) Iga töötaja vastutusala peab olema selgelt kindlaks määratud ja töötajale arusaadav. Vastutusala ei tohi olla nii ulatuslik, et see ohustaks verekomponentide kvaliteeti.
(4) Töötajal peab olema piisav pädevus oma vastutusalas. Töötaja kohustusi võib delegeerida ainult selleks määratud asetäitjale, kellel on sobiv kvalifikatsioon ja pädevus.
(5) Töötaja vastutusala, mis on seotud hea tava nõuete täitmisega, peab valdkonda täielikult katma. Töötajate vastutusalad ei tohi põhjendamatult kattuda.
(6) Töötajate alluvussuhted peavad olema verekeskuse organisatsioonilises struktuuris välja toodud.
(7) Verekeskuses peavad olema kehtestatud vere käitlemisel järgitavad hügieenialased tööeeskirjad, mis hõlmavad töötaja tervise, hügieeniharjumuste ja riietusega seonduvaid reegleid.
(8) Vere kogumisel, uuringute tegemisel ning verekomponentide valmistamisel ja väljastamisel osaleval töötajal peavad olema üldised teadmised mikrobioloogiast ning sellest, kuidas verekomponendid võivad mikroobidega saastuda ja milliseid meetmeid tuleb selle vältimiseks rakendada.
§ 5. Koolitus
(1) Iga töötaja peab läbima oma vastutusalale vastava sissejuhatava koolituse ja saama regulaarset täienduskoolitust. Sissejuhatav koolitus ja täienduskoolitus peavad toimuma vastavalt verekeskuses kehtestatud korrale ning selle asjakohasust tuleb regulaarselt hinnata.
(2) Sissejuhatav koolitus ja täienduskoolitus peavad muu hulgas käsitlema hea tava teoreetilisi ja praktilisi aspekte ning hügieenialaseid tööeeskirju.
(3) Personali pädevuse hindamine peab olema regulaarne.
§ 6. Kvaliteedijuht ja tootmisjuht
(1) Verekeskuses peavad olema määratud kvaliteedijuht ja tootmisjuht, kes vastutavad kvaliteedisüsteemi vastavate osade väljatöötamise ja hea tava nõuete täitmise eest.
(2) Kvaliteedijuht ja tootmisjuht peavad üldjuhul töötama täistööajaga. Kvaliteedijuht ja tootmisjuht peavad olema teineteisest sõltumatud.
(3) Kvaliteedijuhil ja tootmisjuhil peab olema sobiv kõrgharidus ja vähemalt kaheaastane töökogemus vereteenistuse alal.
Verekeskuses peab olema määratud pädev isik, kes vastutab:
1) verekeskuses kehtestatud kvaliteedisüsteemi asjakohasuse ja järjepideva rakendamise eest;
2) kvaliteedisüsteemi efektiivsuse süstemaatilise hindamise ja vajaduse korral paranduste tegemise eest;
3) tehtud laboratoorsete uuringute nõuetekohasuse eest, sealhulgas tellimustööde korral.
3. jagu Ruumid, seadmed ja materjalid
§ 8. Põhinõuded ruumidele ja seadmetele
(1) Vere käitlemiseks kasutatavate ruumide ja seadmete asukoht, disain, konstruktsioon, kohandamine, kasutamine ja hooldamine peavad vastama vere käitlemise meetoditele ning maksimaalselt vältima defektide teket ja materjalide või toodete kahjustumist, saastumist või ristsaastumist, mis võib avaldada kahjulikku mõju verekomponentide kvaliteedile.
(2) Kõrvaliste isikute juurdepääs vere käitlemise ruumidele ja seadmetele peab olema piiratud.
(3) Verekeskuses peavad olema eraldi ruumid doonorite teenindamiseks, vere ja verekomponentide kogumiseks, verekomponentide valmistamiseks, kiiritamiseks, säilitamiseks ja väljastamiseks ning verekomponentide valmistamiseks kasutatavate materjalide säilitamiseks. Eraldi peavad olema ka laboriruumid, personali puhke- ja hügieeniruumid ning arhiiv.
(4) Ruumide sobivus ja töökohtade paigutus ruumides peab olema dokumenteeritud.
(5) Dokumentatsioon seadmete kohta peab hõlmama seadmete tehnilist kirjeldust.
§ 9. Doonorite teenindamise ruumid
(1) Doonorite registreerimise ruumis peavad olema privaatsust võimaldavad kohad doonori küsitluslehe täitmiseks.
(2) Doonorite arstliku läbivaatuse ruum peab olema teistest ruumidest eraldatud ning võimaldama doonori ja läbivaatust tegeva arsti või vastava väljaõppega ja vastutava arsti juhendamisel tegutseva õe omavahelist konfidentsiaalset vestlust.
§ 10. Vere kogumise ruumid
(1) Vere kogumise ruumis peavad olema desinfitseerimisvahendid ning võimalus vere ja verekomponentide kogumisel kasutatavate esemete ja käte puhastamiseks.
(2) Vere kogumise ruumis peavad olema vere kogumiseks ja kui see on asjakohane, siis verekomponentide kogumiseks ettenähtud spetsiaalsed doonorivoodid, mis on paigutatud selliselt, et neile saab läheneda mõlemast küljest.
(3) Vere andmisega seotud kõrvaltoimete ja vigastuste puhuks peab verekeskuses olema doonorile esmaabi andmiseks sobiv koht koos vajaliku sisseseadega.
§ 11. Liikuvgrupi poolt vere kogumiseks kasutatavad ruumid
(1) Liikuvgrupi poolt vere kogumiseks kasutatavad ruumid peavad vastama tavapärastele ruumide sanitaarse seisundi ja mikrokliima nõuetele. Tagatud peab olema veevarustus ja elektriühenduse olemasolu.
(2) Ruumis peab olema tagatud nii doonorite kui personali ohutus.
(3) Töökohtade paigutus ruumis peab võimaldama doonori privaatset arstlikku läbivaatust ja konfidentsiaalset vestlust.
§ 12. Verekomponentide valmistamise ruumid
(1) Iga verekomponentide valmistamise etapp peab toimuma selleks ettenähtud ja selgelt märgistatud alal. Alade omavahelist ristumist tuleb vältida. Kui see pole võimalik, tuleb kasutusele võtta meetmed töötaja eksimuste vältimiseks.
(2) Verekeskuses peab olema kehtestatud kord verekomponentide valmistamisel kasutatavate materjalide ja seadmete viimiseks vastavatesse ruumidesse.
§ 13. Laboriruumid
Laboriruumid peavad olema piisavalt suured, et sobivate seadmete ja vajaliku arvu personaliga teha nõuetekohaselt kõiki ettenähtud uuringuid ja kontrolle. Laboriruumide planeering peab välistama uuringute ja materjalide vahelise ristsaastuse. Laboriruumis peab ruumijaotus vastama uuringuprotsessi analüütilisele, preanalüütilisele ja postanalüütilisele etapile.
§ 14. Verekomponentide säilitamise ja väljastamise ruumid
(1) Eri valmistusetappides olevate verekomponentide säilitamiseks peavad olema eraldi alad.
(2) Veel uurimata või vabastamata verekomponente tuleb säilitada karantiini alal. Samal alal olevaid väljastamisele kuuluvaid verekomponente tuleb säilitada uurimata või vabastamata verekomponentidest eraldi ning nende segamini ajamise võimalus peab olema välistatud.
(3) Vabastatud verekomponentide jaoks peavad olema vastavalt märgistatud jahutus- ja külmutusseadmed või termokamber. Külmutusseadmete või termokambri rikke korral peavad verekeskuses olema tagavara säilitusseadmed ning elektrikatkestuse puhuks tagavara toitesüsteem.
(4) Verekomponentide säilitamiseks kasutatavaid külmutusseadmeid ei tohi kasutada muuks otstarbeks. Külmutusseadmeid tuleb regulaarselt sulatada, puhastada ja desinfitseerida. Külmutusseadmed peavad olema varustatud automaatsete temperatuuri üleskirjutamise seadmete ja audiovisuaalsete alarmsüsteemidega, nende puudumise korral tuleb temperatuuri kontrollida ja registreerida vähemalt iga 4 tunni järel ööpäev läbi.
(5) Kinnipeetud verekomponente, kõlbmatuks tunnistatud verekomponente ja käesoleva määruse §-s 45 sätestatu kohaselt tagasikutsutud verekomponente tuleb säilitada eraldi.
§ 15. Vere käitlemiseks kasutatavate materjalide ja seadmete säilitamise, seadmete hooldamise ja parandamise ning bioloogiliste jäätmete kõrvaldamise ruumid
(1) Vere käitlemiseks kasutatavate materjalide säilitamise ruumis või vastavalt märgistatud jahutus- ja külmutusseadmes või termokambris peab olema tagatud optimaalne temperatuur ning seda tuleb pidevalt kontrollida ja registreerida.
(2) Vere käitlemiseks kasutatavate materjalide säilitamise ruumis või vastavalt märgistatud jahutus- ja külmutusseadmes või termokambris peavad karantiinis olevad ja tagasivõetud materjalid olema paigutatud vabastatud materjalidest eraldi.
(3) Kui seadmete varuosi või tööriistu on vaja hoida verekomponentide valmistamise või laboriruumides, peavad need olema puhtad ja neid tuleb hoida eraldi kappides.
(4) Vere käitlemise käigus tekkivate bioloogiliste jäätmete ohutuks kõrvaldamiseks peab verekeskuses olema eraldi ala, mis asub välisukse lähedal ja on eraldi väljapääsuga.
§ 16. Vere ja verekomponentide käitlemisel kasutatavad seadmed ja materjalid
(1) Vere ja verekomponentide käitlemisel kasutatavad seadmed ja materjalid peavad olema doonorile ja neid kasutavale töötajale ohutud ega tohi ohustada verekomponentide kvaliteeti.
(2) Seadmed peavad olema kvalifitseeritud, kalibreeritud ja valideeritud ning selleks määratud isiku poolt kasutusse lubatud. Seadmeid tuleb nõuetekohaselt hooldada ja vajaduse korral remontida.
(3) Seadmeid tuleb regulaarselt revalideerida. Revalideerimine peab toimuma vähemalt üks kord kolme aasta jooksul ning kõigil järgmistel juhtudel:
1) pärast seadme rekalibreerimist;
2) pärast muudatust seadme töörežiimis või seadme taaskasutusele võtmisel;
3) pärast seadme olulise osa parandamist või vahetamist;
(4) Seadmeid, mis ei ole töökorras või mida ei ole selleks määratud isiku poolt kasutusse lubatud, ei tohi kasutada. Kui selliste seadmete äraviimine ei ole võimalik, tuleb nende kasutamise keeld vastava märgistusena seadmele kanda.
(5) Seadmeid ja materjale, mis on vahetus kontaktis verekottide või -voolikutega, tuleb regulaarselt desinfitseerida. Seadmed ei tohi verekotte ega -voolikuid vigastada.
§ 17. Kriitilised materjalid
(1) Verekeskuses peab olema nimestik materjalide kohta, mis mõjutavad või võivad mõjutada verekomponentide kvaliteeti (edaspidi kriitilised materjalid).
(2) Verekeskuses peab olema kehtestatud kord kriitiliste materjalide tellimise ja vastuvõtmise kohta. Tellimise kord ei tohi tekitada häireid vere käitlemise protsessis.
(3) Verekeskusel peab olema nimestik kriitiliste materjalide tarnijate ja nende poolt tarnitavate materjalide kohta. Kriitiliste materjalide tarnijad peavad olema usaldusväärsed.
(4) Kriitiliste materjalide varu suurus peab olema kindlaks määratud. Kriitiline materjal peab olema karantiinis, kuni selleks määratud isik annab loa materjali vabastamiseks.
(5) Kriitiliste materjalide vabastamine võib toimuda pärast saadetise ja kaasneva dokumentatsiooni kontrollimist. Kontrollida tuleb kauba korrektsust ja kahjustamatust ning saatedokumentide vastavust tellimisnimestikus sisalduvale nimetusele, antud tellimusele ja saadetisele. Nõutav on järgmiste andmete ülesmärkimine:
4) tootja või tema volitatud esindaja (levitaja);
5) vajaduse korral lisaandmed materjali ja selle tootja kohta;
7) verekeskuses materjali identifitseerimist võimaldav number või kood, kui see on asjakohane;
(6) Kriitilised materjalid peavad olema kvalifitseeritud ja kui see on asjakohane, siis valideeritud ja vajaduse korral revalideeritud. Valmis uuringukomplektide kasutuselevõtmisel tuleb need valideerida ka kohapealsetes tingimustes ja olemasolevaid seadmeid kasutades, võrreldes tulemusi eelnevalt kasutusel olnud uuringukomplektidega ning kui see on asjakohane, siis ka referentlaborist saadud tulemustega.
(7) Materjalid, mis on tunnistatud kõlbmatuks, säilitatakse teistest materjalidest eraldi ning suunatakse esimesel võimalusel tootjale tagasi või hävitatakse. Kõlbmatuks tunnistatud kriitiliste materjalide taaskasutamine peab olema välistatud.
§ 18. Elektrooniline vere käitlemise infosüsteem
(1) Verekeskus peab kasutama asutusesisest elektroonilist vere käitlemise infosüsteemi (edaspidi infosüsteem), mis võimaldab kontrollida tööoperatsioone ja võtta vastu otsuseid järgmiste infosüsteemi sisestatud andmete alusel:
1) doonori ja vereloovutusega seotud andmed;
2) verekomponentide valmistamisega seotud andmed;
3) doonorivere ja verekomponentide uurimisega seotud andmed;
4) verekomponentide vabastamise, kinnipidamise, mahakandmise, väljastamise ja tagastamisega seotud andmed.
(2) Infosüsteem peab võimaldama mistahes veredoosist valmistatud kõikide verekomponentide kinnipidamist.
(3) Infosüsteemis peab olema tagatud, et andmeid saavad sisestada, muuta ja kustutada ainult selleks määratud töötajad.
(4) Infosüsteemi andmebaasi tuleb kaitsta järgmisi meetmeid rakendades:
1) andmetele juurdepääs on ainult selleks määratud isikutel, kes saavad infosüsteemi siseneda ainuüksi pärast isiku identifitseerimist;
2) regulaarselt tuleb muuta kasutajate paroole ning tühistada juurdepääs isikutele, kellel puudub andmetele juurdepääsu vajadus;
3) andmed peavad olema kaitstud süsteemihäiretest põhjustatud kaotsimineku eest ning andmeid tuleb dubleerimisega, teise andmesüsteemi ülekandmisega või muul moel hävimise eest täiendavalt kaitsta;
4) andmete, sealhulgas algandmete muutmine ja kustutamine peab olema salvestatud.
(5) Verekeskuses peab olema võimalik jätkata vere käitlemist ka infosüsteemi rikke korral.
(6) Kriitilised tööoperatsioonid infosüsteemis peavad olema valideeritud.
(7) Infosüsteemi dokumentatsioon peab sisaldama järgmist:
1) riist- ja tarkvara kirjeldus, infosüsteemi administreerimise juhend;
2) tööjuhendid selle kohta, kuidas infosüsteemi kasutada ja hooldada, millised on infosüsteemi piirangud, kuidas toimida infosüsteemi vigade ja häirete korral;
3) personali väljaõpet puudutav dokumentatsioon.
(8) Verekeskus tagab infosüsteemi ning andmete säilimise täiendava kaitse toimimise regulaarse kontrollimise.
§ 19. Põhinõuded dokumentatsioonile ja dokumentide säilitamisele
(1) Verekeskusel peab olema dokumendisüsteem, mis hõlmab baasdokumente, organisatsioonilist struktuuri, tööeeskirju ja -juhendeid, ametijuhendeid, spetsifikaate, lepinguid ja tõendusdokumente.
(2) Dokumendid peavad olema selgelt koostatud, vigadeta, ajakohased ja dokumendisüsteemis identifitseeritavad ning verekeskuses kehtestatud korra kohaselt kinnitatud.
(3) Muudatuste tegemine dokumentatsioonis peab olema jälgitav ning parandaja allkirja ja kuupäevaga kinnitatud. Kui see on asjakohane, tuleb märkida muudatuse põhjus.
(4) Dokumentatsioon võib olla paberil, elektrooniline, fotograafiline või muul kujul. Andmete loetavus ja säilimine ettenähtud aja jooksul peab olema tagatud.
(5) Dokumendid ei tohi olla kirjutatud käsitsi. Kui käsikirjalised kanded on vajalikud, peavad need olema tehtud vahetult pärast andmete saamist. Käsikirjalised kanded peavad olema selges, loetavas ja kustumatus kirjas ning nende tegemiseks peab olema jäetud piisavalt ruumi.
(6) Dokumentide paljundatud eksemplarid peavad olema selged ja loetavad. Originaaldokumendi kopeerimisel peab koopia olema vigadeta.
(7) Dokumentide säilitamise meetod peab olema usaldusväärne ning selle tõhusust tuleb regulaarselt kontrollida.
(8) Dokumentide säilitamise meetod peab võimaldama säilitatavaid dokumente kiiresti üles leida.
§ 20. Tööeeskirjad
(1) Verekeskuses peavad olema välja töötatud tööeeskirjad, mille eesmärk on koordineerida kõiki vere käitlemisega seotud toiminguid, mis eraldi või üheskoos võivad mõjutada verekomponentide kvaliteeti.
(2) Verekeskus koostab iga valmistatava verekomponendi liigi kohta tööeeskirja, mis peab võimaldama spetsifikatsioonides kirjeldatud verekomponentide valmistamist.
§ 21. Tööjuhendid
(1) Verekeskuses peavad olema välja töötatud tööjuhendid, mida tuleb vere käitlemisel täpselt järgida ja mis hõlmavad järgmisi vere käitlemisel tehtavaid toiminguid:
4) doonori, verekomponentide ja uuringuproovide identifitseerimine ja jälgitavuse tagamine;
6) plasma, erütrotsüütide ja trombotsüütide afereesimeetodil kogumise tehnika;
7) nakkustekitajate määramise, immunohematoloogia, kvaliteedinäitajate hindamise ja mikrobioloogiliste uuringute tegemise tingimused;
8) verekomponentide karantiinis hoidmine ja säilitamine;
9) verekomponentide vabastamine;
10) verekomponentide hävitamine;
11) verekomponentide valmistamisel rakendatavad hooldus- ja puhastusmeetodid;
12) verekomponentide väljastamine ja transportimine;
13) mittevastavuste lahendamine ja verekomponentide tagasikutsumine;
14) uute verekomponentide väljatöötamine;
15) ruumide, seadmete, materjalide ja vere käitlemise meetodite nõuetekohasuse tagamine, sealhulgas valideerimine ja revalideerimine;
16) toimimine olukorras, mida ei ole vastavas tööeeskirjas kirjeldatud;
17) dokumentide säilitamine ja hävitamine;
18) materjalide käsitsemine;
19) tööprotsessi logistika;
20) muudatuste korraldamine.
(2) Tööjuhendid peavad olema koostatud vastava tööeeskirja alusel ning kõiki tööetappe tuleb kirjeldada selgelt, arusaadavalt ja üksikasjalikult.
(3) Tööjuhendid peavad asuma töökohtades ja olema töötajatele kättesaadavad.
§ 22. Verekomponentide spetsifikaat
(1) Verekeskus koostab verekomponentide eesmärgipärase ja nõuetekohase kasutamise tagamiseks verekomponentide spetsifikaadi, mis sisaldab järgmist informatsiooni:
2) verekomponendi maht ja säilivusaeg;
5) vajaduse korral valmistamiseks kasutatavad pakke- ja abimaterjalid ning lahused;
(2) Verekomponentide spetsifikaadid peavad olema vajaduse korral kättesaadavad kõikidele tervishoiuteenuse osutajatele, kes verekeskuselt verekomponente ostavad. Verekeskus tagab spetsifikaatide pideva kaasajastamise ning tervishoiuteenuse osutajate varustamise kaasajastatud spetsifikaatidega.
§ 23. Tõendusdokumendid
(1) Kõik vere käitlemisel tehtavad toimingud tuleb dokumenteerida tõendusdokumendi vormidele – töölehtede, protokollide ja sertifikaatide blankettidele.
(2) Tõendusdokumendid peavad olema asjaomastele töötajatele kättesaadavad ning tõendusdokumendi eest vastutav isik või tõendusdokumendis kajastatud töölõigu tegija peab olema identifitseeritav.
(3) Vere käitlemisel täidetavad töölehed peavad olema koostatud ja täidetud vastavalt verekeskuse tööeeskirjadele, tööjuhenditele ja verekomponentide spetsifikaatidele. Samaliigiliste verekomponentide valmistamisel võib kogu päeva või päeva osalise toodangu andmed kanda ühele tõendusdokumendile.
(4) Vere käitlemisel täidetavad töölehed ja sertifikaadid on järgmised:
4) veredoosidele tehtud nakkustekitajate uuringute leht;
5) kvaliteedinäitajate hindamise tööleht;
6) mikrobioloogilise kontrolli tööleht;
8) verekomponentide vabastamise sertifikaat;
(5) Verekomponentide registreerimise tööleht, kuhu kantakse ühel ja samal päeval valmistatavad samaliigilised verekomponendid, peab sisaldama järgmisi andmeid:
2) verekomponendi liik ja tootekood;
6) verekomponendi valmistaja nimi, number või initsiaalid;
7) verekomponendi registreerija nimi ja allkiri;
8) vastutava isiku nimi ja allkiri.
(6) Verekomponentide vabastamise sertifikaat peab sisaldama järgmist informatsiooni:
1) verekomponendi liik ja tootekood;
10) verekomponentide vabastamise otsuse teinud isiku nimi.
(7) Vere käitlemisel täidetavad protokollid on järgmised:
1) tööprotsessis tehtud muudatused, nende põhjused ja heakskiitjad;
2) meetodite valideerimine ja revalideerimine;
3) kõrvalekalded tööprotsessis, nende avastamine ning kasutusele võetavad korrigeerivad ja ennetavad tegevused;
4) sisemised ja välised pretensioonid, nende lahendamiseks ja edasiseks vältimiseks kasutusele võetavad meetmed;
5) verekomponentide valmistamisest kõrvaldamine, karantiinis säilitamine ja valmistamisse lubamine;
6) tagasivaateprotseduurid;
7) valmiskomponentide kinnipidamised ja tagasikutsumised;
8) verekomponentide hävitamised;
9) verekomponentide kasutamise analüüs;
10) laboriuuringute välise kontrolli tulemuste analüüs;
11) ettevõttesisesed kontrollid;
12) lepingute kaasajastamine.
(8) Ruumide, seadmete, materjalide ja töökeskkonna kohta täidetavad töölehed ja protokollid peavad asuma selles ruumis või nende materjalide või seadmete juures, mille kohta nad informatsiooni sisaldavad.
(9) Ruumide, seadmete, materjalide, töötajate ja töökeskkonna kohta peavad olema dokumenteeritud järgmised tegevused:
1) seadmete kalibreerimine, valideerimine, revalideerimine ja hooldamine;
2) seadmete rikke registreerimine ja parandamine;
3) kriitiliste materjalide vastuvõtt, kasutusse lubamine, valideerimine ja revalideerimine;
4) ruumide, seadmete ja materjalide kvaliteedinõuetele vastavuse kontroll, sealhulgas tööruumide parameetrite ja säilitusseadmete temperatuuri kontroll;
5) verekomponentide valmistamise ruumide koristamine ja puhastamine;
6) personali väljaõpe, täienduskoolitus ja teadmiste kontroll;
7) töötajate tervisehäired ja tööle lubamine.
2) kasutamata vereloovutuste arv;
3) väljastatud verekomponentide arv (verekomponendi liikide kaupa);
4) doonorite veres tuvastatud nakkusohtlike markerite esinemise sagedus ja levimus;
7) ohtlikest kõrvalekalletest ja rasketest kõrvaltoimetest teatamiste arv.
5. jagu Vere kogumine ja verekomponentide valmistamine
§ 25. Vere kogumine
(1) Iga kogutud veredoos markeeritakse unikaalse numbriga. Veredoosi number peab olema seotud verd loovutanud doonori numbriga.
(2) Enne veenipunktsiooni tegemist kontrollitakse doonori nime ja sünniaasta vastavust vereandmiskaardil ning markeeringu õigsust verevõtusüsteemil ja katsutitel.
(3) Eelnevalt markeeritud proovivõtmise katsuti täidetakse verega kinnist süsteemi kasutades. Pärast proovivõtmise katsuti täitmist verega identifitseeritakse veredoos ja katsuti doonoriga.
(4) Vere kogumise kestus peab olema registreeritud ning see ei tohi ületada 15 minutit. Kui vere kogumine ületab 11 minutit, ei tohi kogutud veredoosi kasutada trombotsüütide kontsentraatide valmistamiseks.
(5) Vere kogumisel peab mikrobioloogilise saastuse risk olema minimeeritud. Pärast vere kogumist tuleb verekotte käidelda viisil, mis tagab vere kvaliteedi säilimise, sealhulgas tuleb neid säilitada ja transportida temperatuuril, mis vastab vere edasise töötlemise nõuetele.
§ 26. Verekomponentide valmistamine
(1) Verekomponentide valmistamine peab toimuma kinnises süsteemis, et mikrobioloogilise saastumise risk oleks minimeeritud.
(2) Verekomponendid, mille valmistamisel punkteeritakse hermeetilist süsteemi, kantakse patsiendile üle niipea kui võimalik.
(3) Pärast verekomponendi valmistamise protsessi lõpuleviimist tuleb kontrollida valmistamise protsessi ja kõigi kohustuslike uuringute vastavust verekomponendi valmistamise juhendile ja kvaliteedinõuetele.
(4) Koostevere, mitme doonori trombotsüütidest koosneva trombotsüütide kontsentraadi ja mitme doonori plasmadoosist koosneva krüopretsipitaadi valmistamise käigus nendele verekomponentidele ühiku numbri määramisel peab ühine ühiku number võimaldama identifitseerida igat verekomponendis sisalduvat veredoosi.
§ 27. Verekomponentide uurimine
(1) Kõik verekomponentide uurimiseks kasutatavad uuringumeetodid peavad olema kindlaks määratud ja vastama oma kasutuseesmärgile. Kasutatavad uuringumeetodid, seadmed, uuringukomplektid ja muud materjalid ning nende hindamisel rakendatavad kriteeriumid peavad võimaldama tõese uuringutulemuse saamist.
(2) Kasutatavad uuringukomplektid ja muud materjalid peavad olema kvaliteetsed ja kontrollitud.
(3) Uuringuproovide, reagentide ja muude materjalide säilitamistingimused ja säilivusajad peavad olema pideva kontrolli all.
(4) Verekeskus peab vähemalt kaks korda aastas verekeskuses kasutatavate uuringumeetodite kvaliteedi hindamiseks osalema välistes kvaliteedi kontrolli programmides. Programmides tuleb osaleda kõigi verekeskuses kasutatavate uuringumeetodite ulatuses, mille jaoks on vastav programm olemas.
(5) Laboris tehtavate uuringute tulemused peab üle vaatama ja kinnitama selleks määratud isik.
(6) Immunohematoloogia ja nakkustekitajate uuringuid tegevas laboris tohib kasutada ainult meditsiiniseadme seaduses kehtestatud nõuetele vastavaid uuringukomplekte ning standarderütrotsüüte.
(7) Nakkustekitajate uuringuid tegevas laboris peavad olema positiivse proovi identifitseerimise süsteem ning automaatanalüsaatorid, mis on ühendatud infosüsteemi veredoosi registreerimise ja lõpptoote vabastamisega seotud programmiga. Labor peab olema suuteline proove uurima ka häirete korral automaatanalüsaatorite töös.
6. jagu Verekomponentide märgistamine
§ 28. Põhinõuded verekomponentide märgistamisele
(1) Verekotile kleebitav etikett peab koosnema kleebitavast osast ja rebitavast osast.
(2) Etiketi pinnamaterjal peab olema valge, vastupidav niiskusele, piiritusele ja temperatuurile kuni –40 ºC ning võimaldama kvaliteetset ja püsivat pealetrükki.
(3) Etiketi liim peab olema heade kleepuvusomadustega, püsiv, sobiv kleepimiseks mittepolaarsetele, niisketele ja kergelt kumeratele pindadele kasutusel oleval kleepimistemperatuuril ning säilitama oma kleepuvusomadused vastavalt säilitamise tingimustele, sealhulgas temperatuurile.
(4) Etiketi trükivärv peab olema must, mitte laialivalguv ning etiketile ettenähtud keskkonnatingimustes püsiv. Trükitav tekst peab olema selge ja hästi loetav.
(5) Verekotil peavad olema märgised verekoti tootja, tüübi (sealhulgas kataloogi numbri), seerianumbri ja aegumise tähtaja kohta.
§ 29. Etiketil sisalduv informatsioon
(1) Informatsioon paigutatakse etiketile nelja tsooni järgmiselt:
1) esimene tsoon – verekeskuse nimi, aadress ja registreerimisnumber ning veredoosi number;
2) teine tsoon – verekomponendi nimetus, tootekood, jagamise aste, kogus ja valmistamise viis ning lisainformatsioon arstile;
3) kolmas tsoon – vere kogumise kuupäev ja verekomponendi säilivuse kuupäev;
4) neljas tsoon – doonori veregruppide tähised.
(2) Etiketil sisalduva informatsiooni moodustavad märgised, millest osa trükitakse vöötkoodina ja osa ainult sõnalisel või numbrilisel kujul. Vöötkoodina peavad olema märgitud järgmised andmed:
3) veregrupi tähis AB0-süsteemis, Rh-süsteemis, K-kuuluvus ja vajaduse korral Rh-fenotüüp;
4) verekomponendi säilivuse kuupäev;
5) vere kogumise kuupäev.
(3) Iga vöötkoodi all peab olema dubleeritud vöötkoodiga identne informatsioon sõnalisel või numbrilisel kujul või sümbolitena.
(4) Järgmised andmed etiketil märgitakse ainult sõnalisel kujul (ei sisaldu vöötkoodis):
1) verekomponendi valmistanud verekeskuse nimi, aadress ja registreerimisnumber;
2) lisainformatsioon arstile;
§ 30. Täisvere, erütrotsüütide suspensiooni ja värskelt külmutatud plasma etikett
Täisvere, erütrotsüütide suspensiooni ja värskelt külmutatud plasma etikett peab sisaldama järgmist informatsiooni:
1) verekeskuse nimi, aadress ja registreerimisnumber;
3) verekomponendi nimetus, tootekood ja jagamise aste;
5) veregrupp AB0-süsteemis;
7) K (Kell), arvestades et K-positiivne on K positiivne ja K-negatiivne on K negatiivne;
9) verekomponendi säilivuse kuupäev;
10) verekomponendi valmistamise viis;
12) lisainformatsioon arstile.
§ 31. Trombotsüütide kontsentraadi ja krüopretsipitaadi etikett
Trombotsüütide kontsentraadi ja krüopretsipitaadi etikett peab sisaldama järgmist informatsiooni:
2) veredoosi või ühiku number;
5) trombotsüütide arv või faktor VIIIc sisaldus ühikus;
6) veregrupp AB0-süsteemis;
8) K (Kell), arvestades et K-positiivne on K positiivne ja K-negatiivne on K negatiivne;
10) verekomponendi säilivuse kuupäev;
11) verekomponendi valmistamise viis;
12) säilitustemperatuur ja muud säilitamise tingimused;
13) lisainformatsioon arstile.
§ 32. Koostevere etikett
2) ühiku number;
5) veregrupp AB0-süsteemis, milleks on valmistamiseks kasutatud erütrotsüütide AB0-veregrupp;
6) Rh (D), milleks on valmistamiseks kasutatud erütrotsüütide Rh (D);
8) verekomponendi valmistamise kuupäev;
7. jagu Verekomponentide vabastamine, säilitamine, väljastamine ja transport
§ 33. Verekomponentide vabastamine
(1) Verekomponendid vabastab selleks määratud isik, kes kinnitab, et verekomponentide valmistusprotsess on olnud nõuetekohane, protsessis ei ole avastatud kõrvalekaldeid, kvaliteedi kontrolli tulemused on nõuetekohased ning verekomponendid on identifitseerimist võimaldava numbri või koodi alusel identsed veredoosiga, millest nad on valmistatud.
(2) Enne verekomponentide vabastamist kontrollitakse dokumentatsiooni. Verekomponentide vabastamise töökohale peavad laekuma kõik dokumendid doonoriverele tehtud uuringute kohta.
(3) Kui verekomponent on kinni peetud põhjusel, mis võib tõenäoliselt esineda ka teistel sama veredoosinumbriga verekomponentidel, ei tohi vabastada ühtegi verekomponenti, mis on sellest veredoosist valmistatud.
(4) Enne vabastamist peab verekomponendile olema asetatud etikett ja trükitakse sertifikaat.
(5) Verekomponentide vabastamisel allkirjastab selleks määratud isik verekomponentide sertifikaadi.
§ 34. Verekomponentide säilitamine
(1) Verekomponente säilitatakse vastavalt käesoleva määruse lisas sätestatud tingimustele.
(2) Igale verekomponendi liigile peavad verekeskuses olema määratud hoiatus- ja alarmtemperatuurid ning verekomponentide kvaliteeti kahjustavad säilitustemperatuurid.
(3) Hoiatustemperatuurid on piiripealsed temperatuurid, mis küll ei ohusta verekomponentide kvaliteeti, kuid mille ilmnemisel tuleb kontrollida säilitusseadme tehnilist korrasolekut.
(5) Verekomponentide kvaliteeti kahjustava säilitustemperatuuri ilmnemisel sõltub kahjustuse aste sellest, kui palju on temperatuuripiiri ületatud, ja ajaperioodist, mille vältel verekomponente säilitati. Erütrotsüütide suspensioon tuleb hävitada, kui selle säilitustemperatuur on 0 ºC või madalam või üle +10 ºC või kui seda on säilitatud temperatuuril +8 ºC kuni +10 ºC üle 5 tunni. Värskelt külmutatud plasma ja krüopretsipitaat tuleb hävitada, kui selle säilitustemperatuur on üle –18 ºC või kui seda on hoitud temperatuuril –18 ºC kuni –25 ºC üle 3 kuu.
(6) Verekomponentide säilitustemperatuuri mittevastavus ja sellega seotud tegevused registreeritakse. Registreerida tuleb:
§ 35. Verekomponentide väljastamine ja transport
(1) Verekomponente võivad väljastada ainult selleks määratud isikud. Verekomponentide väljastamisel tuleb iga verekomponendi puhul kontrollida, kas see on väljastamiseks vabastatud ning hinnata verekomponendi välisilmet ja verekoti hermeetilisust.
(2) Verekomponentide väljastamisel peab olema võimalik tagantjärele tuvastada, millisele tervishoiuteenuse osutajale milliseid verekomponente on väljastatud.
(3) Verekomponentide transport peab toimuma spetsiaalsetes konteinerites. Konteinerid peavad olema puhtad ning vähemalt üks kord nädalas desinfitseeritud.
(4) Verekomponentide transportimise temperatuur peab olema registreeritud. Erütrotsüüte ja täisverd tuleb transportida temperatuuril +2 ºC kuni +6 ºC ning transportimisel ei tohi temperatuur tõusta üle +10 ºC ega langeda alla +1 ºC. Värskelt külmutatud plasma ja krüopretsipitaadi temperatuur ei tohi transportimisel tõusta üle –18 ºC. Trombotsüütide transportimisel peab olema tagatud temperatuur +20 ºC kuni +24 ºC.
(5) Väljastatud verekomponente tagasi ei võeta, välja arvatud käesoleva määruse §-s 45 kirjeldatud olukorras.
8. jagu Valideerimine
§ 36. Vere käitlemise meetodite valideerimine
(1) Kõik vere käitlemise meetodid peavad enne esmakordset rakendamist olema valideeritud ja rakendamisel pideva kontrolli all.
(2) Valideerimisel tuleb arvestada vere käitlemise meetodites esinevate ajaliste varieeruvustega ja vajaduse korral need kindlaks määrata.
(3) Vere käitlemise meetodeid tuleb revalideerida vähemalt üks kord viie aasta jooksul ja alati, kui meetodit on muudetud või kui tulemustes esineb oluline kõrvalekalle. Revalideerimist võib teha täismahus, valideerides kõiki vere käitlemise meetodeid korraga, või valideerides ainult verekomponentide kvaliteedi tagamise seisukohalt kriitilisi meetodeid.
(4) Doonori veeni punkteerimise meetodi valideerimine hõlmab desinfektsioonivahendi ja nahapuhastusmeetodi sobivuse mikrobioloogilist kontrolli. Meetodit tuleb revalideerida vähemalt üks kord kolme aasta jooksul ja alati, kui veeni punkteerimise meetodis on tehtud muudatusi.
(5) Verekeskus kehtestab valideerimiste ja revalideerimiste korra.
§ 37. Ruumide, seadmete ja materjalide kvaliteedinõuded ning nõuetele vastavuse kontrollimine
(1) Verekeskus töötab välja nõuded verekomponentide kvaliteeti mõjutavate ruumide, seadmete ja materjalide kohta.
(2) Ruumide, seadmete ja materjalide kvaliteedinõuetele vastavust, sealhulgas mikrobioloogilist puhtust, kontrollitakse sagedusega, mis tagab verekomponentide kvaliteedi ja kinnitatud spetsifikatsioonidest oluliste kõrvalekallete õigeaegse avastamise.
(3) Ruumide, seadmete ja materjalide kvaliteedinõuetele vastavuse kontrolli tulemused peavad olema analüüsitud. Kontrolli tulemused peavad olema vere käitlemisel osalevale töötajale kättesaadavad ning need tuleb töötajaga läbi arutada. Vajaduse korral tuleb muuta seadmete töörežiimi või tööprotsessi, seadmed või materjalid välja vahetada või korraldada personali täienduskoolitus.
§ 38. Doonorivere ja verekomponentide kvaliteedi kontroll
(1) Verekeskus töötab välja doonorivere ja verekomponentide kvaliteedi kontrollimise korra.
(2) Doonorivere ja verekomponentide kvaliteedi kontroll peab toimuma verekomponentide valmistusprotsessist sõltumatult.
(3) Doonorivere ja verekomponentide kvaliteedi kontrollimine hõlmab kvaliteedi kontrolli proovide võtmist ja tulemuste kvaliteedinõuetele vastavuse hindamist.
(4) Kvaliteedi kontrollimise käigus kontrollitakse kõiki veredoose ja verekomponente immunohematoloogiliselt, nakkustekitajate suhtes ja visuaalselt. Kvaliteedi kontroll hõlmab ka kvaliteedinäitajate hindamist vastavalt vereseaduse § 8 lõike 5 alusel kehtestatud nõuetele.
(5) Doonorivere ja verekomponentide kvaliteedi kontroll peab olema dokumenteeritud viisil, et selle abil oleks võimalik tõendada iga kasutatud uuringumeetodi ja väljastamisele lubatud verekomponendi vastavust kvaliteedinõuetele.
(6) Verekeskuses peab olema kasutusel süsteem, mis tagab uuringuproovi identifitseerimise mistahes valmistusetapis olevate verekomponentidega ning verekomponentide õige käitlemise ja suunamise sõltuvalt uuringu tulemusest.
10. jagu Ettevõttesisene kontroll
§ 39. Ettevõttesisene kontroll
(1) Ettevõttesiseseid kontrolle tuleb teha eesmärgiga teha kindlaks, kas doonorite valik ja registreerimine, vere kogumine ja uurimine ning verekomponentide valmistamine, säilitamine ja kvaliteedi kontroll toimuvad nõuetekohaselt.
(2) Ettevõttesiseseid kontrolle peavad tegema vastavaid volitusi omavad pädevad töötajad. Nimetatud töötajad ei tohi olla vastutavad kontrollitava töölõigu eest.
(4) Ettevõttesisese kontrolli protokollis tuleb selgelt välja tuua kontrolli tulemusena tuvastatud korrigeerimist vajav tegevus või korraldus, paranduste elluviimise tähtaeg ja paranduste elluviimise eest vastutaja. Kontrolli lõplik hinnang sisaldab hinnangut paranduste elluviimise kohta.
(5) Verekeskuse kvaliteedijuht ja tootmisjuht ning pädev isik peavad olema informeeritud ettevõttesiseste kontrollide tulemustest.
11. jagu Tellimustööd verekomponentide valmistamiseks ja uurimiseks
§ 40. Põhinõuded tellimustöödele
(1) Tellimustööna tehtav verekomponentide valmistamine ja doonorivere või verekomponentide uurimine peab olema täpselt kindlaks määratud ning kokku lepitud. Töö tellija ja tellimuse täitja vahel peab olema sõlmitud kirjalik leping, millega määratakse mõlema poole õigused ja kohustused.
(2) Ettevõttevälist verekomponentide valmistamist ja doonorivere või verekomponentide uurimist võib korraldada Ravimiameti loal.
§ 41. Töö tellija
(1) Tellija vastutab selle eest, et hinnatakse täitja asjatundlikkust tellitud töö tegemiseks ning et lepingu nõuetega tagatakse käesoleva määruse ja hea tava nõuete järgimine.
(2) Tellija peab andma täitjale kõik vajalikud andmed, et lepingus kindlaks määratud toiminguid saaks teostada nõuetekohaselt. Tellija peab kindlaks tegema, et täitja on teadlik verekomponentide valmistamisega või doonorivere või verekomponentide uurimisega seonduvatest asjaoludest, mis võivad ohustada ruume, seadmeid, personali, teisi materjale või teisi tooteid.
(3) Tellija peab kindlaks tegema, et kõik uuringutulemused ja täitja poolt kohale toimetatud verekomponendid vastavad kvaliteedinõuetele ning et verekomponendid on vabastanud selleks määratud isik.
§ 42. Tellimuse täitja
(1) Täitjal peavad tellitud tööks olema sobivad ruumid, seadmed ja materjalid ning asjatundlikud töötajad. Verekomponentide valmistajal peab olema ravimite tootmise tegevusluba.
(2) Täitja peab kindlaks tegema, et kõik kohale toimetatud verekomponendid või materjalid sobivad eesmärgipäraseks kasutamiseks.
(3) Täitja ei tohi kolmandale poolele edasi anda tööd, mis on lepinguga temale määratud, kui tellija ei ole edasiandmist hinnanud ja heaks kiitnud. Tellija ja kolmanda osapoole vaheline töökorraldus peab tagama, et andmed verekomponentide valmistamise ja doonorivere või verekomponentide uurimise kohta oleksid kättesaadavad samamoodi nagu täitja ja tellija vahel.
§ 43. Leping
(1) Leping peab täpsustama, kuidas verekomponente vabastav isik teeb kindlaks, et iga partii on nõuetekohaselt valmistatud ja uuritud.
(2) Leping peab selgelt kindlaks määrama, kes vastutab materjalide ostmise, valideerimise ja vabastamise, verekomponentide valmistamise ja kvaliteedi kontrollimise, sealhulgas protsessisisese kontrollimise eest ning uuringuproovide võtmise ja hindamise eest. Leping peab kindlaks määrama, kas uuringuproove võetakse tellimuse täitja ruumides või mitte.
(3) Lepingud peavad olema kaasajastatud. Kaasajastamine peab toimuma kindlaksmääratud sagedusega.
12. jagu Mittevastavuste menetlemine ja verekomponentide tagasikutsumine
§ 44. Mittevastavuste menetlemine
(1) Vere käitlemisel käsitatakse mittevastavustena kõiki pretensioone ja kõrvalekaldeid vere käitlemisele ja kvaliteedisüsteemile esitatud nõuetest.
(2) Verekeskuse pädev isik peab omama täielikku informatsiooni mittevastavuste kohta.
(3) Verekeskuses peab olema kehtestatud kord mittevastavuste lahendamiseks.
(4) Kõik mittevastavused tuleb dokumenteerida. Võimaluse korral peavad olema välja selgitatud mittevastavuste tekke põhjused ning kasutusele peavad olema võetud korrigeerivad ja mittevastavuse kordumist vältivad meetmed.
(5) Verekeskuses peab olema määratud töötaja, kes:
1) vastab doonorite esitatud küsimustele ja lahendab doonorite pretensioone;
2) tegeleb verekeskuses ilmnenud mittevastavuste analüüsi ja lahendamisega;
3) lahendab varustajate ja verekomponentide kasutajate pretensioone.
(6) Väljastatud verekomponente puudutavad pretensioonid tuleb viivitamatult läbi vaadata.
(7) Kõik laekunud pretensioonid ja pretensioonide kokkuvõtted tuleb regulaarselt üle vaadata, analüüsida ja hinnata.
§ 45. Verekomponentide tagasikutsumine
(1) Tagasi tuleb kutsuda kõik väljastatud defektsed verekomponendid, rakendades verekeskuses kehtestatud tagasikutsumise korda.
(2) Kui verekomponendid tuleb tagasi kutsuda, tuleb sellega alustada viivitamatult. Tagasikutsumine peab toimuma kiiresti ja efektiivselt ning see peab olema korraldatav ööpäev läbi.
(3) Verekeskuses peab olema määratud töötaja, kes tegeleb väljastatud verekomponentide tagasikutsumisega. Nimetatud töötajat tuleb viivitamatult informeerida igast olukorrast, mis võib viia verekomponentide tagasikutsumiseni.
(4) Verekomponentide tagasikutsumise vajadusest tuleb viivitamatult informeerida verekeskuse pädevat isikut.
(5) Verevalvsusega seotud juhtumite korral tuleb verekomponentide tagasikutsumisel lähtuda vereseaduse § 12 lõike 5 alusel kehtestatud nõuetest.
(6) Tagasikutsutud verekomponendid ja väljastamata verekomponendid, mille suhtes on algatatud tagasikutsumise protseduur, tuleb märgistada ning säilitada teistest verekomponentidest eraldi.
(7) Verekomponentide tagasikutsumise põhjuste, tagasikutsumise protseduuri ja selle tulemuste kohta koostatakse aruanne.
1Euroopa Komisjoni direktiiv 2004/33/EÜ, millega rakendatakse Euroopa Parlamendi ja EL Nõukogu direktiivi 2002/98/EÜ seoses teatavate tehniliste nõuetega vere ja verekomponentide osas (EÜT L 091, 30.03.2004, lk 25–39);
Euroopa Komisjoni direktiiv 2005/62/EÜ, millega rakendatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2002/98/EÜ vereteenistusasutuste kvaliteedisüsteemiga seotud ühenduse standardite ja spetsifikaatide suhtes (EÜT L 256, 1.10.2005, lk 41–48);
Euroopa Liidu Nõukogu direktiiv (EL) 2016/1214, millega muudetakse direktiivi 2005/62/EÜ seoses vereteenistusasutuste kvaliteedisüsteemi suhtes kehtivate standardite ja spetsifikaatidega (ELT L 199, 26.7.2016, lk 14–15).
Lisa Verekomponentide säilitustingimused


Peipsiääre Vallavolikogu 01.11.2017 määruse nr 1 „Volikogu liikmetele volikogu tööst osavõtu eest tasu ja volikogu ülesannete täitmisel tehtud kulutuste eest hüvituse suuruse ja maksmise kord“ muutmine – Riigi Teataja
Peipsiääre Vallavolikogu 01.11.2017 määruse nr 1 „Volikogu liikmetele volikogu tööst osavõtu eest tasu ja volikogu ülesannete täitmisel tehtud kulutuste eest hüvituse suuruse ja maksmise kord“ muutmine
RT IV, 04.01.2018, 21
Määrus kehtestatakse kohaliku omavalitsuse korralduse seaduse § 22 lõike 1 punkti 22, haldusmenetluse seaduse § 68 lõike 2, haldusreformi seaduse § 12 lõike 7, § 16 lõike 2, Eesti territooriumi haldusjaotuse seaduse § 9², § 14¹ lõike 4², Vabariigi Valitsuse 22.06.2017 määruse nr 97 „Alatskivi valla, Kallaste linna, Pala valla, Peipsiääre valla ja Vara valla osas haldusterritoriaalse korralduse ja Vabariigi Valitsuse 3. aprilli 1995. a määruse nr 159 „Eesti territooriumi haldusüksuste nimistu kinnitamine“ muutmine“, mis on jõustunud 01.07.2017, Alatskivi Vallavolikogu 28.12.2016 otsuse nr 89 „Alatskivi valla, Peipsiääre valla ja Vara valla ühinemislepingu kinnitamine“, Alatskivi Vallavolikogu 28.12.2016 otsuse nr 90 „Haldusterritoriaalse korralduse muutmise taotlemine“, Peipsiääre Vallavolikogu 29.12.2016 otsuse nr 46 „Alatskivi valla, Peipsiääre valla ja Vara valla ühinemislepingu kinnitamine“, Peipsiääre Vallavolikogu 29.12.2016 otsuse nr 47 „Haldusterritoriaalse korralduse muutmise taotlemine“, Vara Vallavolikogu 28.12.2016 otsuse nr 42 „Alatskivi valla, Peipsiääre valla ja Vara valla ühinemislepingu kinnitamine“, Vara Vallavolikogu 28.12.2016 otsuse nr 43 „Haldusterritoriaalse korralduse muutmise taotlemine“, Alatskivi valla, Peipsiääre valla ja Vara valla ühinemislepingu punktide 4.6 ja 6.2., Peipsiääre valla valimiskomisjoni 22.10.2017 otsuse nr 15 „Peipsiääre Vallavolikogu liikmete registreerimine“, mille alusel tekkis uus Peipsiääre vald 23.10.2017 ehk Peipsiääre Vallavolikogu valimistulemuste väljakuulutamise päeval ja Vara põhimääruse punkti 33.1. alusel.
Muuta Peipsiääre Vallavolikogu Peipsiääre Vallavolikogu 01.11.2017 määrust nr 1 „Volikogu liikmetele volikogu tööst osavõtu eest tasu ja volikogu ülesannete täitmisel tehtud kulutuste eest hüvituse suuruse ja maksmise kord“ alljärgnevalt:
1) määruse § 3 pealkiri muudetakse ja sõnastatakse alljärgnevalt:
„§ 3. Volikogu liikmete, volikogu alatiste komisjonide esimeeste ja komisjonide liikmete tasu ja suurus“
2) määruse § 5 lõiget 1 muudetakse ja sõnastatakse alljärgnevalt:
„(1) Volikogu liikmele ja komisjoni esimehele tasu maksmise aluseks on volikogu esimehe esildis. Komisjoni liikmele tasu maksmise aluseks on komisjoni esimehe esildis. Esildise koostamise aluseks on volikogu istungist või komisjoni koosolekust osavõtjate registreerimisleht, mis lisatakse esildisele.“
3) määruse § 5 lõiget 3 muudetakse ja sõnastatakse alljärgnevalt:
„(3) Tasu makstakse vallavalitsuse raamatupidamise poolt välja iga kuu 10. kuupäevaks volikogu või komisjoni esimehe poolt esitatud esildise alusel.“


text:
3-3-1-52-13 Riigikohus 28.04.2014
HMS § 40 lg 1 kohaselt tuleb haldusakti andmise menetluses menetlusosaline ära kuulata. Ärakuulamisõigus võimaldab isikul esitada haldusaktiga lahendatavas asjas täiendavaid arvamusi, taotlusi, tõendeid ja muul viisil põhjendada oma taotlust ning esitada võimalikke vastu-argumente haldusorgani seisukohtadele. Ärakuulamisõigus ei teeni mitte üksnes akti adressaadi või taotleja võimalust kaitsta oma eeldatavaid õigusi ja vabadusi, vaid loob eeldused ka selle isiku huvide ja nende põhjenduste täielikumaks arvestamiseks antavas haldusaktis. Seetõttu on haldusakti andmine ärakuulamisõigust võimaldamata õiguspärane üksnes seaduses ettenähtud juhtudel. Ärakuulamis¬õigust võib võimaldada kasutada vabas vormis. Isik saab oma õigust kõige täielikumalt kasutada siis, kui tal on võimalik olla informeeritud akti eeldatavast resolutsioonist ja selle põhjendustest, kusjuures isikul ei pea olema võimalik tutvuda just akti projektiga. (p 34)
Kaalumissituatsioonis ei ole haldusorgani ülesandeks üksnes võrrelda erinevaid huve ja selgitada välja neist kaalukamad. Haldusorgani ülesandeks on ka tasakaalustada erinevaid kaalukaid huve. Riigi arenguvajaduste ja suundade ning isikute õiguste ja kaitstavate huvide tasakaalustamine toimub nii õigusloome kaudu kui ka haldusmenetluses. (p 31) Kaalutlemisel arvestatud asjaolud peavad kajastuma antava akti põhjendustes. (p 32)
Haldusorgani langetatava otsustuse sisuks ei ole õppekeelena vene keele säilitamine, vaid seaduses sätestatud eestikeelsest õppest erandi tegemine. (p 31) Vabariigi Valitsus saab erandiks loa andmisel kaaluda eelkõige neid erandlikke ja olulisi asjaolusid, mis puudutavad konkreetse omavalitsuse, kogukonna ja kooli vajadusi ning huve. Kõrvuti riigi, kohaliku omavalitsuse ja õpilaste ning nende vanemate erahuvi kaalumisega peab haldusorgan käsitletavas diskretsioonisituatsioonis arvesse võtma ka muid tehtava otsustuse rakendamisega seotud asjaolusid, sealhulgas ühe või teise otsustusega vältimatult kaasnevaid kulutusi, valmisolekut viia otsus ellu ning ka otsuse rakendamise võimalikke tagajärgi jne. Eriti oluline on hinnata iga kooli, selle pedagoogilise personali ja õpilaste valmisolekut õppetööks eesti keeles nõutavas mahus. (p 30)
HMS § 40 lg 1 kohaselt tuleb haldusakti andmise menetluses menetlusosaline ära kuulata. Ärakuulamisõigus võimaldab isikul esitada haldusaktiga lahendatavas asjas täiendavaid arvamusi, taotlusi, tõendeid ja muul viisil põhjendada oma taotlust ning esitada võimalikke vastuargumente haldusorgani seisukohtadele. Ärakuulamisõigus ei teeni mitte üksnes akti adressaadi või taotleja võimalust kaitsta oma eeldatavaid õigusi ja vabadusi, vaid loob eeldused ka selle isiku huvide ja nende põhjenduste täielikumaks arvestamiseks antavas haldusaktis. Seetõttu on haldusakti andmine ärakuulamisõigust võimaldamata õiguspärane üksnes seaduses ettenähtud juhtudel. Ärakuulamisõigust võib võimaldada kasutada vabas vormis. Isik saab oma õigust kõige täielikumalt kasutada siis, kui tal on võimalik olla informeeritud akti eeldatavast resolutsioonist ja selle põhjendustest, kusjuures isikul ei pea olema võimalik tutvuda just akti projektiga. (p 34) Eksimused ärakuulamisõiguse tagamises ei pruugi olla määrava tähendusega ega tingida haldusakti tühistamist. (p 38)
HKMS § 44 lg 5 ei piira kohalike omavalitsusüksuste kaebeõigust üksnes enesekorraldusõiguse sfääriga. HKMS § 44 lg 5 lubab kohaliku omavalitsuse üksusel esitada kaebuse ka juhul, kui teise avaliku võimu kandja haldusakt või toiming takistab või raskendab oluliselt selle kohaliku omavalitsuse üksuse ülesannete täitmist. (p 27) HKMS § 44 lg 4 ei välista kohaliku omavalitsuse üksuse kaebeõigust ka menetlusõiguste rikkumise korral. (p 28) Juhul, kui kaebeõiguse aluseks ei ole enesekorraldusõiguse riive, kontrollib kohus kohaliku omavalitsuse kohta antud haldusakti õiguspärasust üksnes selle omavalitsusüksuse kaitstavatest huvidest ja õigustest lähtuvalt. (p 29)
Kohalikud omavalitsused ei ole vähemusrahvuste kultuuriomavalitsused ning põhikooli- ja gümnaasiumiseaduse alusel tegutsevad munitsipaalgümnaasiumid ei ole kultuuriomavalitsusasutused vähemusrahvuste kultuuriautonoomia seaduse § 24 p 1 tähenduses. Riigi ja kohaliku omavalitsuse ülal peetavad õppeasutused ei ole vähemusrahvuste õppeasutused PS § 37 lg 4 teise lause mõttes. Riigil ei ole põhiseadusest tulenevat kohustust ülal pidada erakoolide vormis tegutsevaid rahvusvähemuse õppeasutusi ning pakkuda seal haridust rahvusvähemuse keeles. (p 26)
Munitsipaalgümnaasiumide õppekeele määramine on riigielu küsimus. Asjaolu, et PGS § 21 lg 3 annab kohalikele omavalitsustele õiguse taotleda seaduses sätestatud reeglist erandi tegemist, ei muuda seda valdkonda kohaliku elu küsimuseks. Kehtivatest seadustest ei tulene kohaliku omavalitsuse õigust otsustada gümnaasiumi õppekeele üle ega ka nõuda munitsipaalgümnaasiumides venekeelse õppe säilitamist. (p 25)
Kaalutlusõiguse kasutamise üle on kohtulik kontroll piiratud. Kohus ei saa astuda haldusorgani asemele ega sisuliselt hinnata kaalutlemisel asjassepuutuvaid asjaolusid. Seetõttu ei ole kohtul võimalust võtta sisulist seisukohta ka korralduste nende järelduste kohta, mis puudutavad koolide eestikeelsele õppele üleminekuks valmisolekut. Sellise valmisoleku olemasolu või puudumise peab haldusorgan välja selgitama iga taotluses nimetatud kooli puhul eraldi ning valmisolekut kajastavad asjaolud peavad olema nõuetekohaselt tõendatud. Kassatsioonkaebuste lahendamisel ei saa kolleegium tulenevalt HKMS §-st 229 hinnata, kas kaalutlemisel arvestatud faktilised asjaolud on nõuetekohaselt tõendatud. Kohus saab arvestada asjaolusid, mis on tuvastatud alama astme kohtu otsusega. (p 33)
PGS § 21 lg 3 on kooskõlas põhiseadusega ning rahvusvahelise õiguse normidega, samuti Euroopa Inimõiguste Kohtu lahenditega. (p 24) Gümnaasiumihariduse omandamine on erinevalt põhiharidusest vabatahtlik. Munitsipaal- ja riigigümnaasiumides määrab õppekeele riik ning isikutel ei ole õigust nõuda venekeelset õpet. Vene õppekeelega gümnaasiumid pole keelatud, kuid riigil või kohalikul omavalitsusel ei ole kohustust neid ülal pidada. PGS § 21 lg 1 alusel võib koolides venekeelset õpet jätkata kuni 40% ulatuses. Selline korraldus tagab munitsipaalgümnaasiumides kõrvuti eestikeelse õppega reaalse võimaluse vene rahvusliku identiteedi ja keele hoidmiseks. (p 39)
PGS § 22 annab haridus- ja teadusministrile pädevuse vaid õpilaste gümnaasiumisse vastuvõtmise korra kehtestamiseks. Kohtupraktika kohaselt (vt Riigikohtu 22.03.2001 otsuse asjas nr 3-4-1-5-01, p-e 15 ja 16) pole volitusnormi alusel kehtestatud korraga lubatav sätestada täiendavalt tingimusi, kui selline volitus delegatsiooninormist ei tulene. PGS § 22 ei kujuta endast volitusnormi, mis võimaldaks haridus- ja teadusministril lisaks seaduses sätestatule kehtestada gümnaasiumisse vastuvõtmiseks PGS §-s 28 sätestatust erinevaid tingimusi. PGS §-st 22 ei tulene ka edasivolitamise õigust, mis võimaldaks koolil ja kooli pidajal kehtestada kooli vastuvõtu sisulisi tingimusi ja kooli vastuvõtu korda. Seega ei võimalda kehtiv regulatsioon gümnaasiumisse vastuvõtmiseks kandidaatide paremusjärjestuse koostamisel lähtuda muudest tingimustest peale põhikooli lõpetamise tulemuste, nagu sätestab PGS § 28. Seadusandliku ega täidesaatva võimu tasandil pole sätestatud, et gümnaasiumisse vastuvõtmine sõltuks muudest kriteeriumitest ning õiguspäraseks ei saa pidada lähtumist ilma vastava volitusnormita kooli vastuvõtu korras sätestatud vastuvõtutingimustest.
Põhikooli- ja gümnaasiumiseadusest ega selle alusel antud "Põhikooli ja gümnaasiumi õpilaste vastuvõtmise, ühest koolist teise ülemineku, koolist lahkumise ja välja heitmise korrast" ei tulene üksikasjalikumaid tingimusi gümnaasiumisse astumiseks ning kooli pidajal puudub pädevus neid kehtestada. Kehtiva õigusega ei ole kooskõlas seisukoht, et süvaõppe puhul võib gümnaasium arvestada mõnede ainete tulemusi koefitsiendiga või omistada osadele põhikooli lõpetamise tulemustele kandidaatide paremusjärjestuse koostamisel teistest erinevat kaalu. Samuti ei põhine kehtival õigusel seisukoht, et sisseastumiskatsed on õigustatud vaid erikallakuga koolides.
Põhiseaduse §-st 3 tuleneb täitevvõimu jaoks kohustus järgida talle delegatsiooninormiga antud volitusi ja neid mitte ületada. HMS § 90 lg 1 kohaselt võib määruse anda ainult seaduses sisalduva volitusnormi olemasolul ja kooskõlas volitusnormi piiride, mõtte ja eesmärgiga. Kohtupraktikas on rõhutatud, et volitusnormis sätestatakse määrusandliku volituse selge eesmärk, sisu ja ulatus (vt Riigikohtu 20.12.1996. a otsust asjas nr 3-4-1-3-96).
PGS § 22 annab haridus- ja teadusministrile pädevuse vaid õpilaste gümnaasiumisse vastuvõtmise korra kehtestamiseks. Kohtupraktika kohaselt (vt Riigikohtu 22.03.2001 otsuse asjas nr 3-4-1-5-01, p-e 15 ja 16) pole volitusnormi alusel kehtestatud korraga lubatav sätestada täiendavalt tingimusi, kui selline volitus delegatsiooninormist ei tulene. PGS § 22 ei kujuta endast volitusnormi, mis võimaldaks haridus- ja teadusministril lisaks seaduses sätestatule kehtestada gümnaasiumisse vastuvõtmiseks PGS §-s 28 sätestatust erinevaid tingimusi. PGS §-st 22 ei tulene ka edasivolitamise õigust, mis võimaldaks koolil ja kooli pidajal kehtestada kooli vastuvõtu sisulisi tingimusi ja kooli vastuvõtu korda.

matches:
Riigikohus
§ 40
§ 40
§ 44
§ 44
§ 44
kohus
§ 24
§ 37
§ 21
Kohus
Kohus
§ 21
§ 21
§ 22
§ 22
§ 28
§ 90
§ 22
§ 22


text:
3-3-1-100-09 Riigikohus 25.02.2010
VangS § 65 lg 5
Halduskohtumenetluse seadustik § 7 lg 1
Riigikohtu otsus põhineb alama astme kohtu otsusega tuvastatud faktilistel asjaoludel. Riigikohus ei tuvasta kaebuse aluseks olevaid faktilisi asjaolusid. Seetõttu ei saa Riigikohus asjas kogutud tõendeid ümber hinnata.
Isiku põhjendatud huvi ei saa olla kaebuse rahuldamise aluseks. Vastavalt HKMS § 7 lg 1 teisele lausele on tegemist alusega kaebuse menetlemiseks. Õigusvastasuse tuvastamise taotluse rahuldamise aluseks on vaidlustatud haldusakti või toimingu õigusvastasus.
Vangistusseadus ei reguleeri täpsemalt, milliseid asjaolusid võib arvesse võtta distsiplinaarkaristuse määramisel. Vastavalt VangS § 63 lg-le 3 võib ühe ja sama distsipliinirikkumise eest kohaldada ainult üht distsiplinaarkaristust. VangS § 65 lg 5 kohaselt distsiplinaarkaristus kustub, kui kinnipeetav ühe aasta jooksul, arvestades distsiplinaarkaristuse määramisest, ei ole toime pannud uut distsipliinirikkumist. VangS § 65 lg-st 5 tulenevalt võib distsiplinaarkaristuse mõistmisel või kinnipeetava iseloomustamisel arvestada kehtivaid distsiplinaarkaristusi. Need võivad iseloomustada kinnipeetava käitumist vanglas ning võimalust tema käitumist distsiplinaarkaristusega mõjutada, mis omakorda on olulised asjaolud distsiplinaarkaristuse valikul.

matches:
Riigikohus
§ 65
§ 7
Riigikohus
Riigikohus
§ 7
§ 63
§ 65
§ 65


Loomatauditõrje seaduse ja veterinaarkorralduse seaduse muutmise seadus – Riigi Teataja
Loomatauditõrje seaduse ja veterinaarkorralduse seaduse muutmise seadus
Vabariigi Presidendi 15. detsembri 2009. a otsusega nr 581
I. Loomatauditõrje seaduses (RT I 1999, 57, 598; 2009, 49, 331) tehakse järgmised muudatused:
« § 6. Veterinaararsti õigused ja kohustused
(4) Loomatauditõrje toimingu tegemisel veterinaararsti osalemise tasu määrad ja veterinaararstile tasu maksmise korra kehtestab põllumajandusminister.»
§ 2. Paragrahvi 7 lõiked 3 ja 4 tunnistatakse kehtetuks.
« § 71. Bioohutusmeetmed
8) loomakasvatushoonesse ja -rajatisse ning loomade pidamiseks piiritletud alale mets- ja koduloomade pääsemise takistamine ning muud asjakohased loomataudi leviku tõkestamiseks vajalikud meetmed.»
« (2) Identifitseerimisele kuuluvate põllumajandusloomade liikide loetelu, põllumajandusloomade identifitseerimise ning nende kohta andmete registreerimise viisid ja korra, registreerimistunnistuse väljastamise korra ja veisepassi vormi ning põllumajandusloomade arvestuse pidamise korra kehtestab põllumajandusminister.»;
« (22) Lammaste ja kitsede identifitseerimine ja registreerimine toimub vastavalt nõukogu määrusele (EÜ) nr 21/2004, millega kehtestatakse lammaste ja kitsede identifitseerimise ja registreerimise süsteem ja muudetakse määrust (EÜ) nr 1782/2003 ning direktiive 92/102/EMÜ ja 64/432/EMÜ (ELT L 5, 09.01.2004, lk 8–17).»;
« (51) Põllumajanduse Registrite ja Informatsiooni Amet keeldub põllumajandusloomade registrisse kande tegemisest, kui isik on teadlikult esitanud valeandmeid või kui isikult on sellist liiki põllumajanduslooma pidamise õigus loomakaitseseaduse § 65 kohaselt ära võetud.»
§ 5. 2. peatüki 3. jao pealkiri muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
Loomade liikumise ning loomanäituse, -võistluse, -laada, -oksjoni ja loomade kokkutoomisega seotud muu avaliku ürituse korraldamise veterinaarnõuded».
« § 14. Loomanäituse, -võistluse, -laada, -oksjoni ja loomade kokkutoomisega seotud muu avaliku ürituse korraldamise veterinaarnõuded
(7) Veterinaar- ja Toiduamet teavitab teatud liiki loomade kokkutoomise või nende üritusel kasutamise keelamisest viivitamata korraldajat ja vajaduse korral avalikkust massiteabevahendite kaudu. Ürituse korraldaja teavitab pärast loomade kokkutoomise või nende üritusel kasutamise keelamisest teadasaamist sellest üritusel osalejaid.»
§ 7. Paragrahvi 16 lõige 4 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« (4) Vedaja peab arvestust põllumajandusloomade veovahendile peale- ja veovahendilt mahalaadimise kuupäeva, kellaaja ja koha kohta, veetud põllumajandusloomade liigi ja arvu, nende saatja ja saaja, saatedokumentide andmete ning veovahendi puhastamise ja desinfitseerimise aja ja koha kohta. Vesiviljelusloomade veo korral peab vedaja arvestust ka veo kestel toimunud veevahetuse kohta, näidates muu hulgas ära veevahetuse toimumise asukoha. Nimetatud dokumente säilitatakse vähemalt kolm aastat.»
§ 8. Paragrahvi 171:
« (2) Looma võib tappa ja temast saadud loomseid saadusi käidelda Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruses (EÜ) nr 853/2004, millega sätestatakse loomset päritolu toidu hügieeni erieeskirjad (ELT L 139, 30.04.2004, lk 55–205), sätestatud nõuete kohaselt, kui neid on kontrollitud Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 854/2004, millega kehtestatakse erieeskirjad inimtoiduks ettenähtud loomsete saaduste ametlikuks kontrollimiseks (ELT L 139, 30.04.2004, lk 206–320), nõuete kohaselt.
(4) Tapamajja saadetava looma suhtes, välja arvatud vesiviljelusloom, ei tohi olla püstitatud loomataudi kahtlust ning ta peab pärinema karjast, mille kohta ei ole loomataudi esinemise ega kahtluse tõttu kehtestatud loomade liikumise piirangut. Tapmisele määratud vesiviljelusloomal ei tohi esineda loomataudi kliinilisi tunnuseid.»;
« (51) Tauditõrje eesmärgil tapmisele määratud vesiviljelusloomade tapmise ettevõtte veterinaarnõuded ning sellise ettevõtte tunnustamise korra ja tunnustamise taotluses esitatavate andmete loetelu kehtestab põllumajandusminister.»
§ 9. Paragrahvi 183:
1) lõikes 1 asendatakse sõna «kahjutustada» sõnaga «hävitada»;
2) lõikes 3 asendatakse sõna «kahjutustamise» sõnaga «hävitamise».
§ 10. 2. peatüki 61. jao pealkiri muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
Loomakasvatushoone, -rajatise, loomade pidamiseks piiritletud ala, embrüokogumisrühma, põllumajandusloomi vahendava isiku ettevõtte, tauditõrje eesmärgil tapmisele määratud vesiviljelusloomade tapmise ettevõtte ja loomsete kõrvalsaaduste käitlemise ettevõtte tunnustamine».
§ 11. Paragrahvi 191:
« (1) Tunnustamine on menetlus, mille käigus järelevalveasutus hindab tunnustamisele kuuluva loomakasvatushoone, -rajatise, loomade pidamiseks piiritletud ala, embrüokogumisrühma või põllumajandusloomi vahendava isiku, tauditõrje eesmärgil tapmisele määratud vesiviljelusloomade tapmise või loomsete kõrvalsaaduste käitlemise ettevõtte (edaspidi ettevõte) vastavust käesoleva seaduse ja selle alusel kehtestatud õigusaktide ning Euroopa Liidu õigusaktide nõuetele.»;
« (7) Arvestuse andmete alusel esitab järelevalveasutus tunnustatud ettevõtete andmed Euroopa Komisjonile ja liikmesriikidele Euroopa Liidu õigusaktides sätestatud nõuete kohaselt.»
§ 12. Paragrahvi 192 lõige 2 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« (2) Ettevõttes, mille tunnustamise otsuse kehtivus on peatatud, tuleb loomade pidamine, vesiviljelusloomade tapmine või loomsete saaduste ja embrüote käitlemine tunnustamise otsuse kehtivuse peatamise otsuse teadasaamisest alates viivitamata peatada.»
§ 13. Paragrahvi 193 lõike 1 punkt 2 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« 2) järelevalveametniku hinnangul ei ole ettevõttes seal püsivalt valitsevate olude tõttu võimalik loomi nõuetekohaselt pidada, vesiviljelusloomi tappa ega tagada loomsete saaduste nõuetekohasust või ohutust ning sellest tulenevalt esineb oht inimese või looma tervisele;».
§ 14. Paragrahvi 293 lõige 2 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« (2) Zoonooside seire korraldamisel teeb Veterinaar- ja Toiduamet inimesel leviva zoonoosi epidemioloogia osas koostööd Terviseametiga.»
§ 15. Paragrahv 31 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« § 31. Loomataudi haigusetekitaja isoleerimine ja kultiveerimine teaduslikul eesmärgil
(9) Loa andmise, loa andmisest keeldumise, loa peatamise ning loa kehtetuks tunnistamise otsus toimetatakse isikule kätte posti teel lihtkirjaga või elektrooniliselt kolme tööpäeva jooksul otsuse tegemise päevast arvates.»
§ 16. Paragrahvi 321 täiendatakse lõikega 3 järgmises sõnastuses:
« (3) Loomataudi ohu korral teavitab Veterinaar- ja Toiduamet elanikkonda massiteabevahendite kaudu vajadusest rakendada asjakohaseid loomatauditõrje abinõusid.»
§ 17. Paragrahvi 43:
« (1) Loomatauditõrje eeskirjas sätestatakse nõuded loomataudi ennetamise ja tõrje meetmete kohta, sealhulgas taudistunud loomadelt pärinevate saaduste käitlemise kohta üldjuhul eriti ohtliku loomataudi ja muu loomataudi puhul, mille ennetamise ja tõrje kohta on kehtestatud nõuded Euroopa Liidu asjakohase õigusaktiga.»;
« (3) Transmissiivsete spongiformsete entsefalopaatiate tõrje toimub Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 999/2001, millega sätestatakse teatavate transmissiivsete spongiformsete entsefalopaatiate vältimise, kontrolli ja likvideerimise eeskirjad (EÜT 147, 31.05.2001 lk 1–40), kohaselt. Kui tapamajas on kasutusel rümpadevahelist saastumist vältiv süsteem, võib Veterinaar- ja Toiduamet veise rümba uurimisel tapamajas ja veiste spongiformse entsefalopaatia uurimise positiivse või ebaselge tulemuse korral tõrjemeetmete rakendamisel kohaldada Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 999/2001 III lisa A peatüki I osa punktis 6.5 sätestatud erisust.»
§ 18. Paragrahv 433 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« § 433. Loomatauditõrje programm
(8) Riikliku tõrjeprogrammi rakendamisega seotud kulud kaetakse riigieelarvest. Muu tõrjeprogrammi rakendamisega seotud kulud katab seda rakendav isik.»
1) lõike 3 sissejuhatavat osa täiendatakse pärast sõna «olema» sõnaga «vähemalt»;
2) lõike 3 punktid 5 ja 6 muudetakse ning sõnastatakse järgmiselt:
« 5) loomatauditõrjemeetmete nõuetekohaseks rakendamiseks vajalik varustus, materjalid ja desinfitseerimiseks kasutatavate desinfektsioonivahendite loetelu;
6) üksikasjalikud juhised loomataudi puhkemise korral tegutsemiseks, sealhulgas puhastamiseks ja desinfitseerimiseks ning loomakorjuste kõrvaldamiseks;»;
3) lõike 3 punkt 7 tunnistatakse kehtetuks;
« (4) Vajaduse korral sätestatakse täpsemad nõuded situatsioonplaanis esitatavate andmete kohta asjakohases loomatauditõrje eeskirjas.
(5) Veterinaar- ja Toiduamet teeb tööalast koolitust situatsioonplaani rakendamise kohta loomatauditõrjeks vajalike praktiliste oskuste ning erinevate riigi- ja kohaliku omavalitsuse asutuste vahelise koostöö säilitamiseks.»
§ 20. Paragrahv 45 tunnistatakse kehtetuks.
§ 21. Seadust täiendatakse §-dega 451–453 järgmises sõnastuses:
« § 451. Kitsendused loomataudi kahtluse ja puhkemise korral
(2) Veterinaar- ja Toiduamet otsustab käesoleva paragrahvi lõikes 1 sätestatud abinõude kohaldamise, võttes arvesse riskianalüüsi tulemusi ja määrates kindlaks abinõude kohaldamise ulatuse koos käesoleva seaduse § 451 lõikes 3 nimetatud kitsenduse kohaldamise otsusega, mis lõpetatakse sama paragrahvi lõikes 4 sätestatud alustel ja tähtajal ning mis toimetatakse loomapidajale kätte sama paragrahvi lõikes 5 sätestatud korras ja tähtajal.»
§ 22. Paragrahvi 49 lõike 3 punkt 5 tunnistatakse kehtetuks.
§ 23. Paragrahv 54 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« § 54. Hädaolukord ja eriolukord eriti ohtliku loomataudi puhkemise korral
(2) Kui eriti ohtliku loomataudi leviku tõkestamiseks on vaja viivitamata rakendada ulatuslikke abinõusid ning käesolevas seaduses ja hädaolukorra seaduses sätestatud hädaolukorra lahendamise abinõude rakendamise tulemusel ei ole võimalik piisavalt tulemuslikult kõrvaldada ohtu ja abistada kannatanuid, teeb põllumajandusminister riikliku loomatauditõrje komisjoni ettepanekul Vabariigi Valitsusele ettepaneku kuulutada välja eriolukord hädaolukorra seaduse kohaselt.»
§ 24. Seaduse 5. peatükk muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
LOOMATAUDITÕRJEGA SEOTUD KAHJU JA TAUDIKAHJUTOETUS
Pärast taudikahjutoetuse väljamaksmist nõuab Veterinaar- ja Toiduamet taudikahjutoetuse saajalt taudikahjutoetuse täielikku või osalist tagasimaksmist maaelu ja põllumajandusturu korraldamise seaduse §-s 42 sätestatud alustel, tähtajal ja korras.»
§ 25. Paragrahvis 581 asendatakse sõnad «Veterinaarpraksisega tegelevate isikute» sõnaga «Veterinaararsti».
§ 26. Paragrahv 585 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« § 585. Loomanäituse, -võistluse, -laada, -oksjoni ja loomade kokkutoomisega seotud muu avaliku ürituse korraldamise ning loomade liikumise, sealhulgas loomadega kauplemise veterinaarnõuete rikkumine
§ 27. Paragrahv 588 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« § 588. Loomataudi haigusetekitaja teaduslikul eesmärgil loata isoleerimine ja kultiveerimine ning bioohutuse nõuete rikkumine
§ 28. Seadust täiendatakse §-ga 644 järgmises sõnastuses:
« § 644. Teaduslikuks uurimiseks välja antud eriloa kehtivus
Enne 2010. aasta 1. jaanuari välja antud eriluba loomataudi teaduslikuks uurimiseks, mille käigus isoleeritakse ja kultiveeritakse ohtlikku loomataudi põhjustavat haigusetekitajat, kehtib kuni sellel märgitud kehtivusaja lõpuni või kuni eriloa kehtetuks tunnistamiseni.»
§ 29. Seaduse normitehniline märkus muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
«1 nõukogu direktiiv 64/432/EMÜ ühendusesisest veiste ja sigadega kauplemist mõjutavate loomatervishoiu probleemide kohta (EÜT L 121, 29.07.1964, lk 1977–2012), muudetud direktiividega 97/12/EÜ (EÜT L 109, 25.04.1997, lk 1–37), 98/46/EÜ (EÜT L 198, 15.07.1998, lk 22–39), 2000/15/EÜ (EÜT L 105, 03.05.2000, lk 34–35), 2000/20/EÜ (EÜT L 163, 04.07.2000, lk 35–36), 2006/104/EÜ (ELT L 363, 20.12.2006, lk 352–367) ja 2008/73/EÜ (ELT L 219, 14.08.2008, lk 40–54), määrustega (EÜ) nr 535/2002 (EÜT L 80, 23.03.2002, lk 22–28), (EÜ) nr 1226/2002 (ELT L 179, 09.07.2002, lk 13–18), (EÜ) nr 21/2004 (ELT L 5, 09.01.2004, lk 8–17) ja (EÜ) nr 1/2005 (ELT L 3, 05.01.2005, lk 1–44) ning otsustega 2001/298/EÜ (EÜT L 102, 12.04.2001, lk 63–68), 2007/729/EÜ (ELT L 294, 13.11.2007, lk 26–35) ja 2008/984/EÜ (ELT L 352, 31.12.2008, lk 38–45);
nõukogu direktiiv 2008/73/EÜ, millega lihtsustatakse nimekirjade koostamise ja andmete avaldamise korda veterinaar- ja zootehnika valdkonnas ning muudetakse direktiive 64/432/EMÜ, 77/504/EMÜ, 88/407/EMÜ, 88/661/EMÜ, 89/361/EMÜ, 89/556/EMÜ, 90/426/EMÜ, 90/427/EMÜ, 90/428/EMÜ, 90/429/EMÜ, 90/539/EMÜ, 91/68/EMÜ, 91/496/EMÜ, 92/35/EMÜ, 92/65/EMÜ, 92/66/EMÜ, 92/119/EMÜ, 94/28/EÜ, 2000/75/EÜ, otsust 2000/258/EÜ ja direktiive 2001/89/EÜ, 2002/60/EÜ ja 2005/94/EÜ (ELT L 219, 14.08.2008, lk 40–54), muudetud otsusega 2009/436/EÜ (ELT L 145, 10.06.2009, lk 43–44).»
II. § 30. Veterinaarkorralduse seaduse (RT I 1999, 58, 608; 2009, 34, 224) § 341:
1) lõikes 1 asendatakse tekstiosa «§ 431» tekstiosaga «§ 433»;
(2) Käesoleva seaduse § 18 jõustub 2011. aasta 1. jaanuaril.