Audru vallavara valitsemise kord – Riigi Teataja
Audru vallavara valitsemise kord
Audru vallavara valitsemise kord - sisukord
§ 3 Vallavara omandamise viisid
§ 4 Vallavara omandamise otsustamine
§ 5 Vara omandamine pärimise või kinkimise teel
§ 6 Piiratud asjaõiguste omandamine
§ 8 Vara munitsipaalomandisse taotlemine
§ 9 Riigihanke korras vara omandamine
§ 10 Laenu ja varaliste kohutustuste võtmine
3 VALLAVARA VALDAMINE JA VALLAVARA ARVESTUS
§ 11 Vallavara valdajad ja nende kohustused
§ 12 Vallavara valduse muutmine
§ 13 Vallavara arvestus
4 VALLAVARA KASUTAMINE JA KASUTUSSE ANDMINE
§ 14 Vallavara kasutusotstarbed
§ 15 Avalikuks otstarbeks kasutatav vara
§ 16 Valitsemise otstarbeks kasutatav vara
§ 17 Vallavara kasutusse andmise otsustamine
§ 18 Vallavara kasutusse andmise tähtajad
§ 19 Vallavara kasutusse andmise tasu
§ 20 Vallavara kasutusse andmise viisid
§ 21 Kasutusse taotlejad
§ 22 Lepingute täitmise kontroll
§ 23 Vallavara kasutusse andmine otsustuskorras
3 Vallavara kasutusse andmine eelläbirääkimistega pakkumise korras
§ 24 Eelläbirääkimistega pakkumine
§ 25 Eelläbirääkimistega pakkumise korraldamine
§ 26 Eelläbirääkimistega pakkumise teade
§ 27 Pakkumise esitamine
§ 28 Pakkumiste avamine
§ 29 Eelläbirääkimistele kutsumine ja pakkumise vormistamine
§ 30 Tulemuste kinnitamine
§ 31 Kasutuslepingu sõlmimine
§ 32 Tagatisraha ja osavõtutasu
4 Vallavara kasutusse andmine enampakkumise korras
§ 33 Enampakkumine
§ 34 Enampakkumise viisid
§ 35 Enampakkumise korraldamine
§ 36 Enampakkumise teade
§ 37 Alghinna määramine
§ 38 Kasutusepingu sõlmimine
§ 39 Tagatisraha ja osavõtutasu
1 Suulise enampakkumise läbiviimise kord
§ 40 Suulise enampakkumise avatuks kuulutamine
§ 41 Enampakkumisest osavõtjate registreerimine
§ 42 Registreerimisnumber
§ 43 Reeglite tutvustamine
§ 44 Pakkumiste esitamine
§ 45 Korraldustele allumine
§ 46 Pakkumiste lõpetamine
§ 47 Pakkumiste protokoll
§ 48 Kaebuste esitamine
§ 49 Tulemuste kinnitamine
§ 50 Enampakkumise nurjumine
2 Kirjaliku enampakkumise läbiviimise kord
§ 51 Kirjalikul enampakkumisel osalemine
§ 52 Pakkumiste registreerimine
§ 53 Pakkumiste avamine ja protokoll
§ 54 Tulemuste kinnitamine
§ 55 Enampakkumise nurjumine
§ 56 Vallavara võõrandamine
§ 57 Vallavara võõrandamise otsustamine
§ 58 Vallavara võõrandamise hinna määramine
§ 59 Vallavara võõrandamise viisid
§ 60 Võõrandamise taotleja
2 Vallavara võõrandamine otsustuskorras
§ 61 Vallavara võõrandamine otsustuskorras
§ 62 Eelläbirääkimistega pakkumine
§ 63 Eelläbirääkimistega pakkumise korraldamine
§ 64 Eelläbirääkimistega pakkumise teade
§ 65 Pakkumise tegemine
§ 66 Pakkumiste avamine
§ 67 Eelläbirääkimistele kutsumine
§ 68 Tulemuste kinnitamine
§ 69 Müügilepingu sõlmimine
§ 70 Tagatisraha ja osavõtutasu
4 Vallavara võõrandamine avaliku enampakkumise korras
§ 71 Avalik enampakkumine
§ 72 Avaliku enampakkumise viisid
§ 73 Avaliku enampakkumise korraldamine
§ 74 Avaliku enampakkumise teade
§ 75 Alghinna määramine
§ 76 Müügilepingu sõlmimine
§ 77 Tagatisraha ja osavõtutasu
§ 78 Suulise enampakkumise läbiviimine
§ 79 Pakkumiste lõpetamine
§ 80 Pakkumiste protokoll
§ 81 Kaebuste esitamine
§ 82 Tulemuste kinnitamine
§ 83 Enampakkumise nurjumine
§ 84 Kirjalikul enampakkumisel osalemine
§ 85 Pakkumiste avamine ja protokoll
§ 86 Tulemuste kinnitamine
§ 87 Enampakkumise nurjumine
5 Vallavara tasuta võõrandamine
§ 88 Vallavara tasuta võõrandamine
§ 89 Vallavara koormamise mõiste
§ 90 Vallavara koormamise tingimused
§ 91 Reaalservituudi, reaalkoormatise või ostueesõiguse seadmine
§ 92 Isikliku servituudi seadmine
§ 93 Hoonestusõiguse seadmine
§ 94 Hoonestusõiguse seadmise algatamine ja ettevalmistamine
§ 95 Hoonestusõiguse lepingu tingimused
7 VALLA TEED
§ 96 Valla teed
§ 97 Teede rekonstrueerimine ja hooldus
§ 98 Tee ja tee kaitsevööndi kasutamine ja kaitse
§ 99 Teede sulgemine
§ 100 Liiklusvälise teabevahendite paigaldamine
§ 101 Vallavara mahakandmine
§ 102 Vallavara hulka kuuluvate nõuete esitamine ja nõuetest loobumine
§ 103 Määruse kehtetuks tunnistamine
§ 104 Määruse jõustumine
RT IV, 29.06.2018, 64
Vastu võetud 07.04.2016 nr 12
RT IV, 14.04.2016, 102
jõustumine 17.04.2016
09.06.2016 RT IV, 22.06.2016, 5 25.06.2016
09.02.2017 RT IV, 23.02.2017, 9 26.02.2017
15.06.2017 RT IV, 28.06.2017, 29 01.07.2017
21.06.2018 RT IV, 29.06.2018, 19 02.07.2018
(1) Vallavara valitsemise kord (edaspidi kord) sätestab Audru valla (edaspidi vald) omandis oleva vara (edaspidi vallavara) valdamise, kasutamise ja käsutamise üldised alused.
(2) Käesolevat korda kohaldatakse koos teiste valla ja Eesti Vabariigi õigusaktidega.
(3) Käesolev kord ei reguleeri Audru valla omandis olevate eluruumide kasutusse andmist.
(4) Vallavara valdamisest, kasutamisest ja käsutamisest saadav tulu ning varalised õigused kuuluvad vallale, kui õigusaktidest või lepingutest ei tulene teisiti.
(1) Vallavaraks käesoleva korra tähenduses on valla omandis olevad kinnis- ja vallasasjad, väärtpaberid ning rahaliselt hinnatavad varalised õigused ja kohustused.
(2) Vallavara valitsemine on valitseja õigus ja kohustus käesoleva korra ja teiste valla ning Eesti Vabariigi õigusaktide alusel korraldada vallavara valdamist (teostada tegelikku võimu asja üle), kasutamist ja käsutamist.
[Kehtetu - RT IV, 29.06.2018, 19 - jõust. 02.07.2018]
§ 3. Vallavara omandamise viisid
§ 4. Vallavara omandamise otsustamine
§ 5. Vara omandamine pärimise või kinkimise teel
§ 6. Piiratud asjaõiguste omandamine
§ 8. Vara munitsipaalomandisse taotlemine
§ 9. Riigihanke korras vara omandamine
§ 10. Laenu ja varaliste kohutustuste võtmine
3. peatükk VALLAVARA VALDAMINE JA VALLAVARA ARVESTUS
§ 11. Vallavara valdajad ja nende kohustused
(1) Vallavara valdajateks on vallavalitsus ja valla hallatavad asutused vastavalt vara otstarbele ning valla või valla hallatava asutuse põhimääruses sätestatud ülesannetele või kolmandad isikud nendega sõlmitud lepingu alusel.
(2) Vallavara valdajad on kohustatud tagama vallavara säilimise, korrashoiu ja sihtotstarbelise kasutamise.
§ 12. Vallavara valduse muutmine
(1) Vallavara valduse muutmine on vara üleandmine tervikvarana või osaliselt ühelt valdajalt (vald või valla hallatav asutus) teisele ilma omandivormi muutmata.
(2) Vallavara jaotuse valdajate vahel ja üleandmise ühelt valdajalt teisele otsustab vallavalitsus.
(3) Vallavara üleandmine ja vastuvõtmine ühelt valdajalt teisele toimub kirjaliku akti alusel, mille koostab vara üleandja.
(4) Vallavara valdaja võib vallavalitsuse nõusolekul vallale kuuluva asja anda üüri-, hoiu- või muu lepingu alusel teise isiku otsesesse valdusse jäädes ise asja kaudseks valdajaks.
§ 13. Vallavara arvestus
Vallavara arvestust peetakse raamatupidamise seaduse, valla raamatupidamise sise-eeskirja ja teiste Eesti Vabariigi õigusaktide alusel ja nendes kehtestatud korras.
4. peatükk VALLAVARA KASUTAMINE JA KASUTUSSE ANDMINE
§ 14. Vallavara kasutusotstarbed
4) sotsiaalhoolekande eesmärkidel.
§ 15. Avalikuks otstarbeks kasutatav vara
Avalikuks otstarbeks kasutatakse valla omandis olevat vara, mis on oma ühiskondliku olemuse tõttu kasutatav igaühe poolt.
§ 16. Valitsemise otstarbeks kasutatav vara
(1) Valla valitsemise otstarbeks kasutatakse vallavara, mis on vajalik volikogule, vallavalitsusele või valla hallatavatele asutustele nende põhimääruse järgsete ülesannete täitmiseks.
(2) Vallavara, mida ei kasutata avalikuks otstarbeks, sotsiaalhoolekande eesmärkidel, valitsemise otstarbeks ega ole otsustatud võõrandada, kasutatakse tulu saamiseks.
§ 17. Vallavara kasutusse andmise otsustamine
1) vallavara antakse kasutusse tähtajaga vähemalt viis aastat;
2) kasutusse antakse kinnisasi, mille hind on vähemalt 30 000 eurot;
3) kasutusse antakse vallasasi, mille hind on vähemalt 6 000 eurot;
4) kasutusse andmine toimub korra § 23 lõike 2 punkti 9 alusel.
(2) Käesoleva paragrahvi lõikes 1 sätestamata juhul või vallavara kasutusse andmisel kestusega kuni 7 päeva otsustab vallavara kasutusse andmise vallavalitsus.“
[RT IV, 23.02.2017, 9 - jõust. 26.02.2017]
1) -4) [Käesolevast tekstist välja jäetud]
§ 18. Vallavara kasutusse andmise tähtajad
(1) Vallavara võib kolmandate isikute kasutusse anda tähtajaliselt:
1) vallasasja puhul kuni kümneks aastaks;
2) kinnisasja puhul kuni 25 aastaks;
3) reklaami või reklaamkandja paigaldamiseks kuni viieks aastaks;
(2) Vallavara võib kolmandate isikute kasutusse anda tähtajatult õigusega kasutusse andmise leping igal ajal korraliselt üles öelda.
§ 19. Vallavara kasutusse andmise tasu
(1) Vallavara kasutusse andmise tasu suuruse määrab kasutusse andmise otsustaja.
(2) Vallavara kasutusse andmise tasu suuruse määramisel võetakse aluseks:
1) rendile ja üürile (edaspidi nimetatud üürile) antava vara senisest kasutamisest saadud tulu;
2) samalaadse vara üürile andmise eest saadav tulu;
3) samalaadse vara üürile andmise eest tulevikus eeldatavalt saadav tulu;
(3) Otsustuskorras üürile antavate äriruumide üüri piirmäärad kehtestab volikogu.
§ 20. Vallavara kasutusse andmise viisid
1) kasutusse andmine otsustuskorras;
2) kasutusse andmine eelläbirääkimistega pakkumise korras;
3) kasutusse andmine enampakkumise korras.
(2) Vallavara kasutusse andmise viisi määrab vallavara kasutusse andmise otsustaja.
§ 21. Kasutusse taotlejad
Vallavara võivad kasutusse taotleda kõik füüsilised ja juriidilised isikud, kelle tegevus ei ole vastuolus kehtiva seadusandlusega ning kellel ei ole maksuvõlgasid (riiklikud kui ka kohalikud maksud).
§ 22. Lepingute täitmise kontroll
Vallavalitsus on kohustatud kontrollima vara kasutusse andmise lepingute täitmist ning võtma tarvitusele abinõud vältimaks vallale kahju tekitamist.
§ 23. Vallavara kasutusse andmine otsustuskorras
(1) Otsustuskorras antakse kasutusse:
1) vallavara, mille suhtes või mille abil on kasutaja kohustatud tegema konkreetset tööd või osutama konkreetset teenust, kusjuures selliste tööde tegemiseks või teenuse osutamiseks on vaja eriteadmisi ja kogemusi;
2) vallavara, mille kasutusse andmiseks on eelnevalt korraldatud eelläbirääkimistega pakkumine või enampakkumine, mis ei ole andnud soovitud tulemust;
3) vallavara, mis on jäänud ootamatult kasutajata, mille tõttu on seatud ohtu selle säilimine;
4) muud vallavara, lähtudes valla huvidest.
(2) Vallavara võib otsustuskorras kasutusse anda tasuta või tavalisest väiksema tasu eest:
3) vallale kuuluvatele (aktsiate või osade ainuomanik on vald) äriühingutele;
4) riigi- ja kohalike omavalitsuste asutustele;
5) mittetulundusühingutele, seltsingutele;
6) vallale tähtsate ühiskondlike ürituste läbiviimiseks;
7) vallale vajalike tööde tegijale või teenuse osutajale;
8) sotsiaalhoolekande eesmärkidel;
9) muudel juhtudel vastavalt volikogu otsusele.
3. jagu Vallavara kasutusse andmine eelläbirääkimistega pakkumise korras
§ 24. Eelläbirääkimistega pakkumine
(1) Eelläbirääkimistega pakkumine on vallavara kasutusse andmise viis, kus lisatingimuste täitmine on sama oluline kui vara kasutamise eest makstav kasutustasu.
5) rentniku või üürniku (edaspidi üürniku) kohustus teha kasutatava vara suhtes või selle abil teatud tööd või osutada teatud teenust;
6) muud valla huvidest lähtuvad tingimused.
§ 25. Eelläbirääkimistega pakkumise korraldamine
(1) Eelläbirääkimistega pakkumise läbiviimiseks määrab kasutusse andmise otsustaja:
1) kasutusse antava vara;
3) alghinna suuruse;
5) osavõtutasu ja vajadusel tagatisraha suuruse.
(2) Eelläbirääkimistega pakkumise korraldaja on vallavalitsuse poolt moodustatud vähemalt 3-liikmeline komisjon.
§ 26. Eelläbirääkimistega pakkumise teade
Eelläbirääkimistega pakkumise korras vallavara kasutusse andmise teade avaldatakse valla kodulehel ja maakondlikus ajalehes ning vajadusel ühes üleriigilises ajalehes vähemalt 14 päeva enne pakkumiste esitamise tähtaega. Teates peab olema märgitud:
[RT IV, 28.06.2017, 29 - jõust. 01.07.2017]
1) eelläbirääkimiste korraldaja;
2) kasutusse antava vara nimetus, asukoht ja lühiiseloomustus, kinnisasja puhul ka maa-ala suurus ja sihtotstarve;
3) lisatingimused ja kasutustasu alghind;
5) pakkumiste esitamise koht, tähtaeg (kuupäev, kellaaeg) ja kord, pakkumiste avamise koht ja aeg;
6) vara ja selle kasutustingimustega tutvumise võimalused;
7) osavõtutasu suurus ja vajadusel tagatisraha suurus, tasumise tähtaeg ja viis.
§ 27. Pakkumise esitamine
Pakkumisest osa võtta sooviv isik peab tegema pakkumise nii kasutustasu kui ka kõigi lisatingimuste suhtes ning esitama kõik nõutavad dokumendid.
§ 28. Pakkumiste avamine
(1) Pakkumiste ümbrikud avab komisjon pakkumise teates nimetatud kohas ja ajal. Pakkumiste kohta koostatakse protokoll, millele kirjutavad alla komisjoni esimees ja tema poolt määratud protokollija.
(3) Pakkumiste ja eelläbirääkimiste sisu avalikkusele ja teistele pakkumise esitajatele ei avaldata. Avalikustada võib pakkumiste üldarvu ja nõuetekohaste pakkumiste arvu.
§ 29. Eelläbirääkimistele kutsumine ja pakkumise vormistamine
(3) Võrdväärsete pakkumiste korral antakse võitja väljaselgitamiseks võrdväärse pakkumise teinud pakkujatele võimalus viie kalendripäeva jooksul oma pakkumisi täiendada.
§ 30. Tulemuste kinnitamine
(1) Eelläbirääkimistega pakkumise tulemused kinnitab või jätab kinnitamata vallavalitsus.
(2) Eelläbirääkimistega pakkumine loetakse nurjunuks, kui:
1) puudusid sobivad pakkumised;
3) pärast enampakkumise läbiviimist selgub, et kasutuslepingu sõlmimise õiguse omandanud isik on esitanud valeandmeid ning paremuselt teise pakkumise teinud isik ei ole enam huvitatud kasutuslepingu sõlmimisest;
4) pakkumise võitjal puudus õigus osaleda enampakkumises;
5) pakkumisel ei olnud osalejaid.
§ 31. Kasutuslepingu sõlmimine
(1) Kasutusleping sõlmitakse isikuga, kelle pakkumine on tunnistanud parimaks.
(2) Kui parima pakkumise teinud isik keeldub parimaks pakkujaks tunnistamise teate vastuvõtmisest või mõjuva põhjuseta jätab ilmumata määratud tähtajal kasutuslepingu sõlmimisele, on vara kasutusse andmise otsustajal õigustehtud otsustus tühistada ja kutsuda lepingulistesse suhetesse paremuselt järgmise pakkumise teinud isik.
§ 32. Tagatisraha ja osavõtutasu
(1) Kasutuslepingu sõlmimise õiguse omandanud isikule tagatisraha ei tagastata, vaid see arvestatakse kasutustasu hulka. Kui kasutuslepingu sõlmimise õiguse omandanud isik keeldub lepingu sõlmimisest, siis tagatisraha talle ei tagastata.
(2) Teistele, mittevõitnud isikutele, kuulub makstud tagatisraha tagastamisele.
(3) Osavõtutasu arvatakse eelläbirääkimistega pakkumise korraldamise ja läbiviimise kulude katteks ja see ei kuulu tagastamisele.
4. jagu Vallavara kasutusse andmine enampakkumise korras
§ 33. Enampakkumine
Enampakkumise korras antakse kasutusse vallavara eesmärgiga saada selle eest võimalikult suur kasutustasu.
§ 34. Enampakkumise viisid
Enampakkumine viiakse läbi avalikult, kas suulise või kirjaliku enampakkumisena.
§ 35. Enampakkumise korraldamine
(1) Enampakkumise läbiviimiseks määrab kasutusse andmise otsustaja:
(2) Suulise enampakkumise korraldajaks on vallavalitsuse poolt moodustatud vähemalt 3-liikmeline komisjon.
§ 36. Enampakkumise teade
Enampakkumise korras vallavara kasutusse andmise teade avaldatakse valla kodulehel ja maakondlikus ajalehes ning vajadusel ka üleriigilises ajalehes vähemalt 14 päeva enne enampakkumise läbiviimist. Teates peab olema märgitud:
5) nõutavad dokumendid pakkumisest osavõtja kohta;
6) pakkumiste esitamise koht, tähtaeg (kuupäev, kellaaeg) ja kord, pakkumiste avamise koht ja aeg;
7) suulise enampakkumise korral selle toimumise aeg ja koht;
8) enampakkumise ja kasutuslepingu tingimustega tutvumise aeg ja koht;
9) vara ja selle kasutustingimustega tutvumise võimalused;
10) osavõtutasu suurus ja vajadusel tagatisraha suurus, tasumise tähtaeg ja viis.
§ 37. Alghinna määramine
(1) Alghinna määramisel lähtutakse käesoleva määruse §-s 19 sätestatust.
(2) Teistkordsel enampakkumisel võib otsustaja otsusel jätta alghinna määramata, kui alghinna määramine võib eeldatavalt kaasa tuua enampakkumise nurjumise.
§ 38. Kasutusepingu sõlmimine
§ 39. Tagatisraha ja osavõtutasu
(3) Osavõtutasu arvatakse enampakkumise korraldamise ja läbiviimise kulude katteks ja see ei kuulu tagastamisele.
1. jaotis Suulise enampakkumise läbiviimise kord
§ 40. Suulise enampakkumise avatuks kuulutamine
Komisjoni esimees (edaspidi enampakkumise läbiviija) kuulutab suulise enampakkumise ettenähtud ajal ja kohas avatuks, seejärel tutvustab ta komisjoni liikmeid ja tema poolt määratud protokollijat ning teeb ruumis viibijatele ettepaneku registreerida end enampakkumisest osavõtjaks.
§ 41. Enampakkumisest osavõtjate registreerimine
(1) Enampakkumisest osa võtta soovivad isikud või nende esindajad esitavad nõutud dokumendid. Esindajad esitavad vastava volikirja. Peale seda registreeritakse nad osavõtjate lehel, millele kantakse osalejate nimed, nende elu- või asukohad. Enampakkumisest osavõtjad või nende esindajad annavad registreerimislehele allkirja selle kohta, et nad on teadlikud enampakkumise korrast ja kasutusse andmise tingimustest. Kui osavõtutasu ja tagatisraha oli lubatud tasuda ka kohapeal, siis antakse enampakkumisest osa võtta soovijatele võimalus osavõtutasu ja tagatisraha tasumiseks enne enampakkumise algust.
(2) Isikuid, kes ise või kelle volitatud esindajad ei nõustu andma käesolevas paragrahvis lõikes 1 ettenähtud allkirja või ei tasu osavõtutasu ja tagatisraha või ei esita tõendeid nende tasumise kohta, enampakkumisele ei lubata.
§ 42. Registreerimisnumber
Enampakkumisele lubatud isikule väljastatakse registreerimisnumber, mille all ta esineb kuni enampakkumise lõpuni.
§ 43. Reeglite tutvustamine
§ 44. Pakkumiste esitamine
§ 45. Korraldustele allumine
Kõik osalejad ja saalis viibijad on kohustatud enampakkumise ajal alluma enampakkumise läbiviija korraldustele. Enampakkumise läbiviijal on õigus nõuda korrarikkujate lahkumist, kui nad teistkordselt on rikkunud enampakkumise reegleid või ei ole täitnud läbiviija korraldusi. (2) Enampakkumise läbiviijal on õigus lugeda enampakkumine nurjunuks, kui osalejad ei täida enampakkumise läbiviija korraldusi.
§ 46. Pakkumiste lõpetamine
Enampakkumise läbiviija kuulutab pakkumise lõppenuks pärast kõrgeima pakutud kasutustasu kolmekordset teatamist.
§ 47. Pakkumiste protokoll
(1) Enampakkumise kohta koostatakse protokoll, milles fikseeritakse alghind, minimaalse pakkumise määr, pakkumisel väljakujunenud hind ja kasutuslepingu sõlmimise õiguse omandanud isiku nimi. Kui enampakkumise nurjumist põhjustav asjaolu leiab aset enampakkumise läbiviimisel, kantakse see protokolli.
§ 48. Kaebuste esitamine
Kaebused enampakkumise läbiviimise kohta esitatakse enampakkumise päevale järgneva kolme tööpäeva jooksul kirjalikult vallavalitsusele.
§ 49. Tulemuste kinnitamine
(1) Enampakkumise tulemused kinnitab või jätab kinnitamata vallavalitsus.
(2) Enampakkumise tulemusi ei kinnitata, kui:
2) enampakkumine loetakse nurjunuks.
§ 50. Enampakkumise nurjumine
Enampakkumine loetakse nurjunuks, kui:
1) osavõtjate vahelised kokkulepped on mõjutanud enampakkumise käiku;
2) pärast enampakkumise läbiviimist selgub, et kasutuslepingu sõlmimise õiguse omandanud isik on esitanud valeandmeid ning suuruselt teise pakkumise teinud isik ei ole enam huvitatud kasutuslepingu sõlmimisest;
3) pakkumise võitjal puudus õigus osaleda enampakkumises;
4) pakkumisel ei olnud osalejaid.
2. jaotis Kirjaliku enampakkumise läbiviimise kord
§ 51. Kirjalikul enampakkumisel osalemine
(1) Kirjalikul enampakkumisel osalemiseks esitatakse vallavalitsusele kinnine ümbrik, millele on märgitud enampakkumisele pandud objekti aadress või nimetus.
1) pakkuja nimi, elukoht või asukoht ja kontaktandmed;
2) nõusolek osalemiseks enampakkumisel sätestatud tingimustel;
4) sõnade ja numbritega kirjutatud pakutud kasutustasu;
5) pakkumise esitaja allkirja, esindaja puhul volikirja;
6) muud enampakkumise teates nõutud andmed ja dokumendid.
(3) Pakkumised, mis ei ole esitatud tähtaegselt või ei vasta kehtestatud nõuetele, enampakkumisel ei osale.
§ 52. Pakkumiste registreerimine
Pakkumiste kinnised ümbrikud registreeritakse vastavalt nende saabumise järjekorrale kuupäevaliselt ja kellaajaliselt valla kantseleis.
§ 53. Pakkumiste avamine ja protokoll
(1) Varem väljakuulutatud kohas ja ajal avab enampakkumise läbiviija ümbrikud vastavalt nende saabumise järjekorrale. Pakkumiste avamine on avalik ja selle juures võivad viibida kõik pakkumiste esitajad ja nende esindajad. Enampakkumise läbiviija viseerib kõik pakkumised ning kannab nad pakkumiste lehele.
(2) Pakkumise kohta koostatakse protokoll, mille lahutamatuks osaks on pakkumiste leht.
§ 54. Tulemuste kinnitamine
(2) Kui kaks või enam osalejat on teinud võrdse pakkumise, antakse võrdsete pakkumiste tegijaile võimalus teha täiendav pakkumine. Kui kindlaksmääratud ajaks ei tee ükski pakkuja täiendavat pakkumist, otsustatakse eelistus muude võrreldavate asjaolude põhjal.
§ 55. Enampakkumise nurjumine
§ 56. Vallavara võõrandamine
(1) Vallavara võõrandamine on vara tasu eest või tasuta teise isiku omandisse andmine.
1) kui vallavara ei ole enam avalikuks ega valitsemise otstarbeks vajalik;
2) kui vallavara kasutamine ilma võõrandamiseta ei ole võimalik, põhjendatud või on vallale kahjulik;
3) kui vallavara võõrandatakse isikule, kes vajab seda töö tegemiseks avalikes huvides ning vara võõrandamiseks tehtud ettepanekust nähtub, et nimetatud töö tegemine ilma vallavara omandamiseta ei ole võimalik;
4) kui vallavara on vajalik riigile või muule avalik-õiguslikule isikule tema seaduses sätestatud ülesannete täitmiseks;
§ 57. Vallavara võõrandamise otsustamine
1) volikogu vallavara puhul väärtusega vähemalt 6 000 euro;
2) vallavalitsus vallavara puhul väärtusega kuni 6 000 eurot.
§ 58. Vallavara võõrandamise hinna määramine
(1) Vallavara võõrandamise hinna määrab võõrandamise otsustaja.
(2) Vallavara väärtus määratakse üldjuhul asja hariliku väärtuse või valdaja erilise huvi alusel.
(3) Asja harilik väärtus on selle kohalik keskmine müügihind (turuhind). Asja väärtuseks loetakse selle harilikku väärtust, kui seaduses või tehinguga ei ole sätestatud teisiti.
(4) Asja hindamine erilise huvi alusel põhineb kasul, mida valdaja saab oma isikliku olukorra tõttu või asja eelistamisel valdaja poolt asja iseärasuste pärast või erilisel suhtel asjasse, arvestamata asja kasulikkust. Eluruumi alghinna määramisel võib arvestada selles elava üürniku poolt tehtud parendusi üürile antud eluruumis.
(5) Müügihinna määramisel võetakse alghinna määramisel aluseks eeldatav turuväärtus või eksperdi hinnang, erandjuhtudel ka vara erilised omadused.
§ 59. Vallavara võõrandamise viisid
3) avaliku enampakkumise korras;
(2) Vallavara võõrandamise viisi määrab võõrandamise otsustaja.
§ 60. Võõrandamise taotleja
Vallavara võõrandamist võivad taotleda kõik füüsilised ja juriidilised isikud, kelle tegevus ei ole vastuolus seadusandlusega ning kellel ei ole maksuvõlgasid (riiklikud kui ka kohalikud maksud).
2. jagu Vallavara võõrandamine otsustuskorras
§ 61. Vallavara võõrandamine otsustuskorras
2) enampakkumise või eelläbirääkimistega pakkumise korras võõrandamine ei ole andnud soovitud tulemusi;
3) vallavara võõrandaja pakub (osutab) vallale kohaliku omavalitsuse seadusjärgsete põhiülesannete täitmiseks vajalikke töid või teenuseid;
4) vara võõrandatakse selle senisele kasutajale, kes on kasutanud seda enam kui seitse (7) aastat ning vara omal kulul parendanud;
5) võõrandatakse eluruum selle pikaaegsele üürnikule, kes on vara omal kulul parendanud;
6) muudel juhtudel vastavalt volikogu otsusele.
§ 62. Eelläbirääkimistega pakkumine
(1) Eelläbirääkimistega pakkumine on vallavara müügi viis, kus lisatingimuste täitmine on sama oluline kui vara müügihind.
§ 63. Eelläbirääkimistega pakkumise korraldamine
(1) Vallavara võõrandamiseks eelläbirääkimistega pakkumise korras määrab vallavara võõrandamise otsustaja:
1) võõrandatava vara;
2) alghinna suuruse;
4) osavõtutasu ja vajadusel tagatisraha suuruse.
(2) Eelläbirääkimistega pakkumise viib läbi vallavalitsus.
§ 64. Eelläbirääkimistega pakkumise teade
Eelläbirääkimistega pakkumise korras vallavara võõrandamise teade avaldatakse valla kodulehel ja maakondlikus ajalehes ning vajadusel ka ühes üleriigilises ajalehes vähemalt 14 päeva enne enampakkumise toimumist. Teates peab olema märkida:
2) müüdava vara nimetus, asukoht ja lühiiseloomustus, kinnisasja puhul selle suurus ja sihtotstarve;
3) lisatingimused ja vara alghind;
6) vara ja selle müügitingimustega tutvumise võimalused;
7) ostuhinna tasumise kord ja tähtajad ning järelmaksuga ostuhinna tasumise korral nõutavad lepingu täitmise tagatised;
8) osavõtutasu suurus ja vajadusel tagatisraha suurus, tasumise tähtaeg ja viis.
§ 65. Pakkumise tegemine
Pakkumisest osa võtta soovija peab tegema pakkumise nii ostuhinna kui ka kõigi nõutud lisatingimuste kohta ning esitama kõik nõutavad dokumendid.
§ 66. Pakkumiste avamine
(1) Pakkumiste ümbrikud avatakse pakkumise teates nimetatud kohas ja ajal. Pakkumiste kohta koostatakse protokoll, millele kirjutavad alla enampakkumise läbiviija ja protokollija.
(3) Eelläbirääkimiste sisu avalikkusele ega teistele pakkujatele avaldamisele ei kuulu. Avalikustada võib pakkumiste üldarvu ja nõuetekohaselt esitatud pakkumuste arvu.
§ 67. Eelläbirääkimistele kutsumine
§ 68. Tulemuste kinnitamine
3) pärast enampakkumise läbiviimist selgub, et müügilepingu sõlmimise õiguse omandanud isik on esitanud valeandmeid ning paremuselt teise pakkumise teinud isik ei ole enam huvitatud müügilepingu sõlmimisest;
§ 69. Müügilepingu sõlmimine
(1) Müügileping sõlmitakse isikuga, kelle pakkumine on tunnistanud parimaks.
(2) Kui parima pakkumise teinud isik keeldub parimaks pakkujaks tunnistamise teate vastuvõtmisest või mõjuva põhjuseta jätab ilmumata määratud tähtajal müügilepingu sõlmimisele, on müügi otsustajal õigustehtud otsustus tühistada ja kutsuda lepingulistesse suhetesse paremuselt järgmise pakkumise teinud isik.
§ 70. Tagatisraha ja osavõtutasu
(1) Enampakkumisest osavõtutasu suurus on 1% alghinnast, kuid mitte suurem kui 6 000 eurot. Tagatisraha suurus on kuni 10% alghinnast.
(2) Müügilepingu sõlmimise õiguse omandanud isikule tagatisraha ei tagastata, vaid see arvestatakse müügihinna hulka. Kui müügilepingu sõlmimise õiguse omandanud isik keeldub lepingu sõlmimisest, siis tagatisraha talle ei tagastata.
(3) Teistele, mittevõitnud isikutele, kuulub makstud tagatisraha tagastamisele.
(4) Osavõtutasu arvatakse enampakkumise korraldamise ja läbiviimise kulude katteks ja see ei kuulu tagastamisele.
4. jagu Vallavara võõrandamine avaliku enampakkumise korras
§ 71. Avalik enampakkumine
§ 72. Avaliku enampakkumise viisid
Avalik enampakkumine võib olla suuline või kirjalik.
§ 73. Avaliku enampakkumise korraldamine
(1) Avaliku enampakkumise läbiviimiseks määrab vallavara võõrandamise otsustaja:
(2) Suulise avaliku enampakkumise korraldajaks on vallavalitsuse poolt moodustatud vähemalt 3-liikmeline komisjon.
§ 74. Avaliku enampakkumise teade
Avaliku enampakkumise korras vallavara võõrandamise teade avaldatakse valla kodulehel ja maakondlikus ajalehes ning vajadusel ka ühes üleriigilises ajalehes vähemalt 14 päeva enne enampakkumise toimumist. Teates tuleb märkida:
8) vara ja selle müügitingimustega tutvumise võimalused;
9) ostuhinna tasumise kord ja tähtajad ning järelmaksuga ostuhinna tasumise korral nõutavad lepingu täitmise tagatised;
§ 75. Alghinna määramine
(1) Alghinna määramisel lähtutakse käesoleva määruse §-s 58 sätestatust.
§ 76. Müügilepingu sõlmimine
§ 77. Tagatisraha ja osavõtutasu
§ 78. Suulise enampakkumise läbiviimine
Suuline enampakkumine viiakse läbi käesoleva määruse paragrahvides 40 – 45 sätestatud korras.
§ 79. Pakkumiste lõpetamine
Enampakkumise läbiviija kuulutab pakkumise lõppenuks pärast kõrgeima pakutud ostuhinna kolmekordset teatamist.
§ 80. Pakkumiste protokoll
(1) Enampakkumise kohta koostatakse protokoll, milles fikseeritakse alghind, minimaalse pakkumise määr, pakkumisel väljakujunenud ostuhind ja müügilepingu sõlmimise õiguse omandanud isiku nimi. Kui enampakkumise nurjumist põhjustav asjaolu leiab aset enampakkumise läbiviimisel, kantakse see protokolli.
§ 81. Kaebuste esitamine
§ 82. Tulemuste kinnitamine
§ 83. Enampakkumise nurjumine
2) pärast enampakkumise läbiviimist selgub, et müügilepingu sõlmimise õiguse omandanud isik on esitanud valeandmeid ning paremuselt teise pakkumise teinud isik ei ole enam huvitatud müügilepingu sõlmimisest;
§ 84. Kirjalikul enampakkumisel osalemine
(1) Kirjalikul enampakkumisel osalemiseks esitab osaleja enampakkumise korraldajale kinnise ümbriku, millele on märgitud enampakkumisele pandud objekti nimetus ja asukoht. Saabunud pakkumised registreeritakse nende saabumise järjekorras valla kantseleis.
4) sõnade ja numbritega kirjutatud arvulist pakkumissummat;
§ 85. Pakkumiste avamine ja protokoll
§ 86. Tulemuste kinnitamine
(2) Kui kaks või enam osalejat on teinud võrdse pakkumise, antakse võrdsete pakkumiste tegijaile võimalus teha täiendav pakkumine.
(3) Täiendavate pakkumiste alghinnaks on varem pakutud kõrgeim summa. Kui üks varem pakkumises osalejatest ei osale täiendavas pakkumises, on võitja teine võrdse pakkumise teinud osaleja. Kui ka täiendav pakkumine ei selgita võitjat, korraldatakse täiendavaid pakkumisi kuni võitja väljaselgitamiseni.
§ 87. Enampakkumise nurjumine
5. jagu Vallavara tasuta võõrandamine
§ 88. Vallavara tasuta võõrandamine
1) vara on vajalik riigile või avalik-õiguslikule isikule tema seaduses sätestatud ülesannete täitmiseks;
2) vara võõrandatakse heategevuslikel, tervishoiu, hariduse, hoolekande või muudel eesmärkidel;
3) vara on füüsiliselt ja moraalselt vananenud, väärtus on tühine ning võõrandamise ettepaneku teeb vallavalitsus.
§ 89. Vallavara koormamise mõiste
§ 90. Vallavara koormamise tingimused
(1) Vallavara koormamine piiratud asjaõigusega on lubatud, kui:
1) vallavara koormamine toimub sellise isiku nõudel ja kasuks, kellel on selleks seadusest või muudest Eesti Vabariigi õigusaktidest tulenevalt õigus;
2) vallavara koormamine toimub avalikes huvides.
(2) Vallavara ei või koormata piiratud asjaõigusega tähtajaga üle:
1) 50 aasta hoonestusõiguse seadmisel;
2) 50 aasta reaalservituudi seadmisel;
3) 5 aasta kasutusvalduse seadmisel;
4) 50 aasta reaalkoormatise seadmisel.
(3) Kinnisasjal asuva või rajatava tehnovõrgu ja -rajatise omaniku kasuks võib isikliku kasutusõiguse ja reaalservituudi seada tähtajatult.
(4) Kõigil käesoleva paragrahvi punktis 2 nimetatud juhtudel võib volikogu määrata teistsuguse tähtaja, kui vallavara koormamine teistsuguseks tähtajaks on põhjendatud või vallale kasulikum.
§ 91. Reaalservituudi, reaalkoormatise või ostueesõiguse seadmine
(1) Valla omandis olevale kinnisasjale reaalservituudi, reaalkoormatise või ostueesõiguse seadmise otsustab volikogu.
(2) Vallavara reaalservituudi, reaalkoormatise või ostueesõigusega koormamise lepingu sõlmib vallavalitsus.
§ 92. Isikliku servituudi seadmine
(1) Valla omandis olevale kinnisasjale isikliku servituudi seadmise otsustab:
1) vallavalitsus, kui see toimub vastaval kinnisasjal asuva või rajatava tehnovõrgu ja -rajatise omaniku kasuks;
(2) Tasuta isikliku servituudi seadmine võib toimuda seaduses sätestatud juhtudel või avalikest huvidest lähtuvalt.
(3) Vallavara isikliku servituudiga koormamise lepingu sõlmib vallavalitsus.
§ 93. Hoonestusõiguse seadmine
(1) Hoonestusõigus seatakse vallavaral asuva või sellele planeeritava ehitise omaniku kasuks.
(2) Hoonestusõigust võib seada eelläbirääkimistega pakkumise, enampakkumise või otsustuskorras.
3) vallas tegutsevatele mittetulundusühingute kasuks;
4) vallale vajalike tööde tegija või teenuse osutaja kasuks;
§ 94. Hoonestusõiguse seadmise algatamine ja ettevalmistamine
(2) Hoonestusõiguse seadmiseks vajalike ettevalmistustööde lõppedes võtab volikogu vastu otsuse hoonestusõiguse seadmiseks, mis peab sisaldama järgmisi andmeid:
4) hoonestamise tingimused (ehitise kasutamise otstarve, lubatud ehitiste arv krundil, ehitise lubatud suurim ehitusalune pind, ehitiste lubatud kõrgus) ja hoonestamise tähtaeg;
6) eelläbirääkimistega pakkumise või enampakkumise korral selle läbiviimise viis (suuline või kirjalik), osavõtutasu ja vajadusel tagatisraha;
7) lepingu sõlmimiseks nõutavad tagatised.
(3) Hoonestusõiguse seadmine eelläbirääkimistega pakkumise või enampakkumise korras viiakse läbi arvestades käesolevas määruses eelläbirääkimistega pakkumise või enampakkumise kohta sätestatut ning arvestades hoonestusõigus seadmise erisusi.
§ 95. Hoonestusõiguse lepingu tingimused
5) maatükil lasuvate maksude tasumise kohustus ja reaalkoormatise teostamise kohustus;
9) muud vajalikud tingimused.
(2) Hoonestusõiguse lepingu sõlmib vallavalitsus.
7. peatükk VALLA TEED
§ 96. Valla teed
(1) Valla teedeks on:
1) valla poolt kohaliku liikluse korraldamiseks rajatud, valla omandis olev või maareformi seaduse mõistes munitsipaalomandisse taotletav avalik maantee, tänav, jalgtee ja jalgrattatee ning kohalikuks liiklemiseks ettenähtud talitee;
2) eratee omaniku nõusolekul ja tingimustel ning vallavalitsuse ja eratee omaniku vahel sõlmitud lepingu alusel volikogu otsusega avalikuks kasutamiseks määratud eratee.
(2) Valla teed on kantud riiklikusse teeregistrisse. Esmase teeregistrisse kandmise ja sealt kustutamise otsustab vallavalitsus korraldusega, mis sätestab terviktee unikaalse numbri ja nime.
§ 97. Teede rekonstrueerimine ja hooldus
Vald rekonstrueerib ja hooldab valla avalikke teid ning erateid, millised on lepinguga määratud avalikuks kasutamiseks.
§ 98. Tee ja tee kaitsevööndi kasutamine ja kaitse
Tee ja selle kaitsevööndi kasutamisel kohustub tee kasutaja ning tee kaitsevööndi maa omanik järgima ehitusseadustiku § 72 sätestatud nõudeid.
§ 99. Teede sulgemine
Valla omandis oleva tee kasutusse andmine liiklusväliseks otstarbeks, kui sellega kaasneb tee sulgemine, on lubatud seaduses sätestatud juhtudel või avalikest huvidest lähtuvalt.
§ 100. Liiklusvälise teabevahendite paigaldamine
Valla tee kaitsevööndisse liiklusvälise teabevahendi paigaldamiseks, välja arvatud hoonetele liiklusvälise teabevahendi paigaldamiseks, annab loa vallavalitsus korraldusega liiklusseaduses sätestatud korras.
§ 101. Vallavara mahakandmine
(2) Käesoleva paragrahvi esimeses lõikes nimetatud mahakandmiseks aluse tekkimisel on vallavara valdaja kohustatud koostama akti, milles näidatakse mahakandmisele kuuluva vara täpne koosseis ja bilansiline maksumus ning meetmed, mis on tarvitusele võetud puudujäägi likvideerimiseks.
(3) Vallavara mahakandmise otsustab volikogu, kui vara bilansiline jääkmaksumus on vähemalt 6 000 eurot.
(4) Vallavara mahakandmise otsustab vallavalitsus, kui vara bilansiline jääkmaksumus on väiksem kui 6 000 eurot.
§ 102. Vallavara hulka kuuluvate nõuete esitamine ja nõuetest loobumine
(2) Kui vallavara hulka kulub nõue osutub lootusetuks või nõude aluseks olevad dokumendid on puudulikud, otsustab nõude esitamisest, hagist või sissenõudest pöördumisest loobumise:
1) volikogu, kui nõue on vähemalt 6 000 eurot;
2) vallavalitsus, kui nõue on kuni 6 000 eurot.
(3) Valitsusel on õigus sõlmida võlgnikuga kokkuleppeid nõude vähendamiseks, kui see on konkreetseid asjaolusid arvestades põhjendatud ja vallale kasulik.
§ 103. Määruse kehtetuks tunnistamine
§ 104. Määruse jõustumine


text:
Kose valla kaugküttepiirkondade piirid, võrguga liitumise ja võrgust eraldumise tingimused ja kord, kaugkütte üldised kvaliteedinõuded, soojusettevõtja arenduskohustus – Riigi Teataja
Kose valla kaugküttepiirkondade piirid, võrguga liitumise ja võrgust eraldumise tingimused ja kord, kaugkütte üldised kvaliteedinõuded, soojusettevõtja arenduskohustus
Kose valla kaugküttepiirkondade piirid, võrguga liitumise ja võrgust eraldumise tingimused ja kord, kaugkütte üldised kvaliteedinõuded, soojusettevõtja arenduskohustus - sisukord
§ 2 KOSE VALLA ALEVIKE KAUGKÜTTEPIIRKONNA PIIRID
§ 3 VÕRGUGA LIITUMISE JA VÕRGUST ERALDUMISE KORD
§ 4 KAUGKÜTTE ÜLDISED KVALITEEDINÕUDED
§ 5 SOOJUSE PIIRHINNA KOOSKÕLASTAMISE KORD
§ 6 SOOJUSETTEVÕTJA ARENDUSKOHUSTUS
§ 7 LÕPPSÄTTED
RT IV, 22.05.2015, 24
Vastu võetud 21.05.2009 nr 140
RT IV, 29.10.2013, 71
23.04.2015 RT IV, 22.05.2015, 3 25.05.2015
Määrus kehtestatakse kohaliku omavalitsuse korralduse seaduse § 6 lõike 1 ja kaugkütteseaduse § 5 lõike 2, Kose, Kose-Uuemõisa ja Ravila aleviku üldplaneeringu, halduskohtumenetluse seadustiku § 9 lg1 ja § 9¹ lg 1 alusel.
(1) Käesoleva määrusega kehtestatakse Kose valla Kose, Kose-Uuemõisa ja Ravila alevike kaugküttepiirkonna piirid, võrguga liitumise ja võrgust eraldumise tingimused ja kord,, kaugkütte üldised kvaliteedinõuded ning soojusettevõtja arenduskohustus.
(3) Määruses kasutatakse mõisteid järgmises tähenduses:
11) liitumine on tarbijapaigaldise ühendamine võrguga.
12) Soojusettevõtja on ettevõtja, kes tegutseb vähemalt ühel tegevusalal, milleks on soojuse tootmine, jaotamine või müük, ning vastutab nende tegevustega seonduvate kaubanduslike, tehniliste või hooldusküsimuste lahendamise eest.
13) Kaugküttepiirkond on üldplaneeringu alusel kindlaksmääratud maa-ala, millel asuvate tarbijapaigaldiste varustamiseks soojusega kasutatakse kaugkütet, et tagada kindel, usaldusväärne, efektiivne, põhjendatud hinnaga ning keskkonnanõuetele ja tarbijate vajadustele vastav soojusvarustus.
§ 2. KOSE VALLA ALEVIKE KAUGKÜTTEPIIRKONNA PIIRID
Kose valla alevike kaugküttepiirkonna piirid on kaartidel, mis on toodud määruse lisades 1, 2 ja 3.
§ 3. VÕRGUGA LIITUMISE JA VÕRGUST ERALDUMISE KORD
(1) Soojusettevõtja on võrgu tehniliste võimaluste piires kohustatud ühendama võrguga kõik
tema võrgupiirkonnas asuvad liitumistaotluse esitanud liitujate tarbijapaigaldised, kui sellega ei seata ohtu varasemate liitujate varustuskindlust.
(2) Isikud, kes kaugküttepiirkonna määramise ajal ei kasuta kaugkütet, ei ole kohustatud liituma võrguga.
(3) Võrguga liitumine kaugküttepiirkonnas toimub kaugkütteseadusega sätestatud korras.
(4) Soojusettevõtjal on õigus võtta võrguga liitujalt põhjendatud liitumistasu.
(5) Kaugküttepiirkonnas on võrguga liitumine kohustuslik kõigile kaugküttepiirkonnas asuvatele isikutele, kelle omandis või valduses on tarbijapaigaldis ehitatava või rekonstrueeritava ehitise soojusega varustamiseks, välja arvatud käesoleva paragrahvi lõikes 6 nimetatud erandjuhtudel.
(6) Erandid, mille korral kaugküttepiirkonnas ehitatavate või rekonstrueeritavate ehitiste soojusega varustamisel lubatakse kasutada muud kütteviisi kui kaugküte, on:
1) ajutised ehitised;
2) ehitised, mille projekteeritud maksimaalne soojuskoormus on alla 35 kW;
3) ehitised, mille ühendamist ei võimalda võrgu tehnilised võimalused või mille
võrku ühendamine seaks ohtu varasemate liitujate varustuskindluse;
4) ehitised, mille puhul kütteks kasutatakse tehnoloogilist jääksoojust.
(7) Loa käesoleva paragrahvi lõikes 6 loetletud erisuste kasutamiseks annab Kose Vallavalitsus (edaspidi – vallavalitsus):
[RT IV, 22.05.2015, 3 - jõust. 25.05.2015]
1) detailplaneeringu koostamise korral detailplaneeringu lähteseisukohtadega;
2) muudel seaduses ettenähtud juhtudel projekteerimistingimustega.
(8) Võrgust eraldumiseks loetakse võrguühenduse katkestamist koos liitumise ja soojuse müügi lepingute lõpetamisega.
(9) Võrgust eraldumist kaugküttepiirkonnas on tarbijal lubatud taotleda alljärgnevatel juhtudel:
1) kaugküttevõrgu kaudu soojusega varustatud ehitise lammutamisel või konserveerimisel;
2) ehitise soojusega varustamiseks hakatakse kasutama kogu soojavajaduse rahuldamiseks tehnoloogilist jääksoojust.
(10) Eraldumist taotlev tarbija peab võrguettevõtjale esitama võrgust eraldumise põhjendatud taotluse arvamuse saamiseks ja seejärel esitab selle vallavalitsusele otsustamiseks.
(11) Taotlusega koos esitab eraldumist taotlev tarbija kõigi ehitises paiknevate ühisomandis olevate tarbijapaigaldiste omanike kirjaliku ühisotsuse kaugküttest loobumise ja alternatiivküttele ülemineku kohta ja alternatiivkütte projektlahenduse koos ehitise küttesüsteemi tasakaalustamise teostamise garantiiga.
(12) Võrguettevõtja peab esitama põhjendatud arvamuse 15 päeva jooksul, vallavalitsus peab vastama tarbija taotlusele 30 kalendripäeva jooksul taotluse saamisest arvates.
(13) Eraldumistingimustes määratakse kindlaks:
1) võrguühenduse likvideerimise aeg, arvestades, et see toimuks vähemalt 6 kuu jooksul eraldumistaotluse esitamisest arvates;
2) võrguühenduse likvideerimise tehnilised nõuded ja põhjendatud kulud, mis on vajalikud võrgu stabiilsuse ja teiste tarbijate varustuskindluse tagamiseks.
(14) Omavoliliselt tarbijapaigaldise väljalülitamisega või väljalõikamisega tekitatud kahju soojusettevõtjale või teistele ühis- või kaasomandis olevate tarbijapaigaldiste omanikele katab selle tekitaja seadusega ettenähtud korras.
§ 4. KAUGKÜTTE ÜLDISED KVALITEEDINÕUDED
(1) Soojusettevõtja (võrguettevõtja) on kohustatud tagama tema omandis või valduses oleva
kaugküttevõrguga ühendatud tarbijate pideva varustamise vajalikus koguses soojusega vastavalt soojusettevõtja ja tarbija vaheliste lepingutega määratud tingimustele.
(2) Kaugküttevõrgus peab võrguettevõtja hoidma stabiilset hüdraulilist režiimi ja soojuskandja temperatuurigraafikut, milles on tarbijaga kokku lepitud.
(3) Konkreetsed kaugküttevõrgu kvaliteedinõuded esitatakse soojuse tarnija ja tarbija vahel sõlmitavas soojuse müügilepingus.
(4) Soojuse müügilepingule on ettenähtud tarbimisvõimsuse tagamiseks lisatud soojusallikast väljastatava soojuskandja temperatuurigraafik, mis arvestab välisõhutemperatuuri, ilmastiku prognoosi, tuule kiirust ning soojusvõrgu inertsi.
(5) Mitteplaanilise soojuskatkestuse pikkus tarbija juures välisõhu temperatuuril alla -5°C võib ulatuda kuni 12 tunnini. Vääramatu jõu (force majeure) olukorras, kui soojusettevõtja ei suuda soojuskatkestust 12 tunni jooksul likvideerida, on tarbija soojusettevõtja vastava nõudmise korral kohustatud oma tarbijapaigaldise soojuskandjast tühjendama.
(6) Plaanilisi soojuskatkestusi ei alustata kui välisõhu temperatuur piirkonnas on langenud alla -5°C.
(7) Tarbijapaigaldises tarbitud soojushulgad peavad olema mõõdetud.
(8) Soojusmõõtjat läbiva soojuskandja kulu ja temperatuuride vahe hetkväärtused ei tohi väljuda soojusmõõtja lubatud tööpiirkonnast. Soojusmõõtja omanik peab kindlustama selle mõõtepiirkonna vastavuse mõõtja asukohas esinevate soojuskandja kulu (voolukiirusega) ja temperatuuride vahe hetkväärtustega.
§ 5. SOOJUSE PIIRHINNA KOOSKÕLASTAMISE KORD
(1) Soojusettevõtja peab soojuse piirhinna kooskõlastama vastavalt kaugkütteseadusele.
(2) Soojuse piirhinda väljendatakse eesti kroonides megavatt-tunni (MWh) kohta ilma käibemaksuta.
(3) Soojuse piirhind peab tagama soojusettevõtte:
1) vajalike tegevuskulude, sealhulgas soojuse tootmiseks, jaotamiseks ja müügiks tehtavate kulutuste katmise;
2) investeeringud tegevus- ja arenduskohustuste täitmiseks;
3) keskkonnanõuete täitmise;
4) kvaliteedi- ja ohutusnõuete täitmise;
5) põhjendatud ja mõistliku tulukuse.
(4) Soojuse piirhinna kalkulatsiooni koostab soojusettevõtja ja esitab selle kooskõlastamiseks vallavalitsusele.
(5) Kooskõlastamiseks esitatav piirhind ning piirhinda põhjendavad arvutused peavad olema arusaadavad ja selged ning olema vajadusel varustatud täiendava informatsiooni või seletuskirjaga.
(6) Soojusettevõtja poolt taotletud soojuse piirhinna kooskõlastamisel lähtub vallavalitsus eelkõige kaugkütteseadusest.
(7) Vallavalitsus teeb soojuse piirhinna kooskõlastuse kohta otsuse 30 päeva jooksul alates nõuetekohase hinnataotluse esitamisest.
(8) Vallavalitsuse nõudel peab soojusettevõtja täiendavalt selgitama ja põhjendama piirhinna moodustamise aluseid.
(9) Soojust võib müüa hinnaga, mis ei ületa vallavalitsuse poolt kooskõlastatud piirhindasid.
(10) Soojusettevõtja peab avalikustama oma võrgupiirkonnas soojuse piirhinna vähemalt kolm kuud enne selle kehtima hakkamist.
(11) Soojusettevõtja võib taotleda hinnavalemi kooskõlastamist kuni kolmeks aastaks.
(12) Hinnavalemit kasutatakse soojuse piirhinna kooskõlastamiseks soojusettevõtja taotlusel tema tegevusest sõltumatute ja soojuse hinda mõjutavate tegurite (nt. hinna muutuvkulu komponentide muutumine) ilmnemisel.
(13) Vallavalitsus ei avalda seoses soojuse piirhinna kooskõlastamisega saadud teavet kolmandatele isikutele, välja arvatud juhul, kui teabe avaldamine on ette nähtud seadusega või kui teabe edastamine on vajalik kaugkütteseadusest tulenevate kohustuste täitmiseks.
§ 6. SOOJUSETTEVÕTJA ARENDUSKOHUSTUS
(1) Soojusettevõtja arendab tema omandis või valduses olevaid kaugküttesüsteeme ja tõstab nende efektiivsust, et tema võrgupiirkonnas oleks tagatud uute liitujate tarbijapaigalduste võrku ühendamine ja seal olevate tarbijate ja liitujate kvaliteedinõuetele vastava soojusega varustamine.
(2) Soojusettevõtja arenduskohustus tuleneb ÅF – Estivo AS poolt 04.06.1999 koostatud Kose valla energiavarustuse arengukavast ja ÅF – Estivo AS poolt jaanuaris 2007 koostatud Kose, Kose – Uuemõisa ja Ravila asulate soojusvarustuse aruandest.
(3) Soojusettevõtja arenduskohustuste täitmist kontrollib vallavalitsus.
§ 7. LÕPPSÄTTED
(1) Järelevalvet käesolevas määruses sätestatud nõuete täitmise üle teostab vastavalt oma pädevusele vallavalitsus.
(2) Määrus jõustub 01. juunil 2009.
Lisa 1 Kose kaugküttepiirkond
Lisa 2 Kose-Uuemõisa kaugküttepiirkond
Lisa 3 Ravila kaugküttepiirkond

matches:
§ 2
§ 3
§ 4
§ 5
§ 6
§ 7
§ 6
§ 5
§ 9
§ 9
§ 2
§ 3
§ 4
§ 5
§ 6
§ 7


Huvikooli seaduse, koolieelse lasteasutuse seaduse, kutseõppeasutuse seaduse ning põhikooli- ja gümnaasiumiseaduse muutmise seadus – Riigi Teataja
Huvikooli seaduse, koolieelse lasteasutuse seaduse, kutseõppeasutuse seaduse ning põhikooli- ja gümnaasiumiseaduse muutmise seadus
Vabariigi Presidendi 23. aprilli 2008. a otsusega nr 276
§ 1. Huvikooli seaduses (RT I 2007, 4, 19; 45, 320) tehakse järgmised muudatused:
1) paragrahvi 15 lõige 2 tunnistatakse kehtetuks;
2) paragrahvi 25 täiendatakse punktiga 8 järgmises sõnastuses:
«8) teha kooli pidajale ettepanek lõpetada tööleping kooli direktoriga, kes on pannud toime vääritu teo, ametialase süüteo või korruptiivse teo, või teha ettekirjutus lõpetada tööleping kooli direktoriga, kes ei vasta oma ametikohale.»;
3) paragrahvi 26 täiendatakse lõikega 6 järgmises sõnastuses:
« (6) Kui kooli pidaja ei täida ettekirjutust hoiatuses märgitud tähtaja jooksul, siis võib järelevalveorgan rakendada sunniraha asendustäitmise ja sunniraha seaduses sätestatud korras. Sunniraha ülemmäär on 10 000 krooni.»;
4) seadust täiendatakse §-ga 292 järgmises sõnastuses:
«§ 292. Direktori töölepingu tähtajatuks muutmine
Käesoleva seaduse § 15 lõikes 1 nimetatud konkursi alusel enne 2008. aasta 1. augustit ametisse kinnitatud direktori kehtiv määratud ajaks sõlmitud tööleping muutub tähtaja möödumisel määramata ajaks sõlmitud töölepinguks.»
§ 2. Koolieelse lasteasutuse seaduses (RT I 1999, 27, 387; 2008, 13, 86) tehakse järgmised muudatused:
1) paragrahvi 21 lõige 6 tunnistatakse kehtetuks;
2) paragrahvi 30 täiendatakse punktiga 8 järgmises sõnastuses:
«8) teha lasteasutuse pidajale ettepanek lõpetada tööleping juhatajaga, kes on pannud toime vääritu teo, ametialase süüteo või korruptiivse teo, või teha ettekirjutus lõpetada tööleping juhatajaga, kes ei vasta oma ametikohale.»;
3) paragrahvi 31 täiendatakse lõikega 6 järgmises sõnastuses:
« (6) Kui lasteasutuse pidaja ei täida ettekirjutust hoiatuses märgitud tähtaja jooksul, siis võib järelevalveorgan rakendada sunniraha asendustäitmise ja sunniraha seaduses sätestatud korras. Sunniraha ülemmäär on 10 000 krooni.»;
4) paragrahvi 36 täiendatakse lõikega 41 järgmises sõnastuses:
« (41) Käesoleva seaduse § 21 lõikes 5 nimetatud konkursi alusel enne 2008. aasta 1. augustit ametisse kinnitatud juhataja kehtiv määratud ajaks sõlmitud tööleping muutub tähtaja möödumisel määramata ajaks sõlmitud töölepinguks.»
§ 3. Kutseõppeasutuse seaduses (RT I 1998, 64/65, 1007; 2008, 1, 2) tehakse järgmised muudatused:
1) paragrahvi 25 lõige 4 tunnistatakse kehtetuks;
2) paragrahvi 342 täiendatakse punktiga 8 järgmises sõnastuses:
«8) teha kooli pidajale ettepanek lõpetada tööleping direktoriga, kes on pannud toime vääritu teo, ametialase süüteo või korruptiivse teo, või teha ettekirjutus lõpetada tööleping direktoriga, kes ei vasta oma ametikohale.»;
3) paragrahvi 343 täiendatakse lõikega 6 järgmises sõnastuses:
4) paragrahvi 37 täiendatakse lõikega 141 järgmises sõnastuses:
« (141) Käesoleva seaduse § 25 lõikes 1 nimetatud konkursi alusel enne 2008. aasta 1. augustit ametisse kinnitatud direktori kehtiv määratud ajaks sõlmitud tööleping muutub tähtaja möödumisel määramata ajaks sõlmitud töölepinguks.»
§ 4. Põhikooli- ja gümnaasiumiseaduses (RT I 1993, 63, 892; 2008, 1, 2) tehakse järgmised muudatused:
1) paragrahvi 39 lõige 6 tunnistatakse kehtetuks;
2) paragrahvi 48 lõiget 6 täiendatakse punktiga 8 järgmises sõnastuses:
3) paragrahvi 48 täiendatakse lõikega 12 järgmises sõnastuses:
« (12) Kui kooli pidaja ei täida ettekirjutust hoiatuses märgitud tähtaja jooksul, siis võib järelevalveorgan rakendada sunniraha asendustäitmise ja sunniraha seaduses sätestatud korras. Sunniraha ülemmäär on 10 000 krooni.»;
4) paragrahvi 51 täiendatakse lõikega 41 järgmises sõnastuses:
« (41) Käesoleva seaduse § 39 lõigetes 4 ja 5 nimetatud konkursi alusel enne 2008. aasta 1. augustit ametisse kinnitatud direktori kehtiv määratud ajaks sõlmitud tööleping muutub tähtaja möödumisel määramata ajaks sõlmitud töölepinguks.»


text:
Euroopa Inimõiguste Kohtu lahendid 16.-22.aprill 2018 - Riigi Teataja
Euroopa Inimõiguste Kohtu lahendid 16.-22.aprill 2018
Igaühe paigutamine metallpuuri videosilla kaudu toimuva kohtuistungi ajaks on alandav
Karachentsev vs Venemaa, kohtuotsus 17.04.2018, avaldus nr 23229/11
Kaebaja üle toimus kriminaalmenetlus seoses organiseeritud kuritegevusega. Kaebaja vaidlustas mitmel korral kohtueelse kinnipidamise, talle võimaldati ühel korral üksnes lühiajaliselt kaitsjaga nõupidamine ning teisel korral ei olnud kaitsja kohal. Selles aspektis esitas kaebaja avalduse EIÕK artikli 5 lg 4 rikkumise tuvastamiseks. Apellatsioonikohtu istungil osales kaebaja kinnipidamisasutusest videosilla vahendusel, olles paigutatud metallpuuri. Ta pidas sellist kohtlemist alandavaks artikli 3 tähenduses. Kaebaja mõisteti lõplikult õigeks 2013. aasta jaanuaris. Samuti kaebas ta artikli 3 rikkumist seoses kinnipidamistingimustega.
Objektiivselt võttes on igaühe paigutamine metallpuuri alandav siis, kui kohtupidamine toimub videosilla kaudu.
EIK ei tuvastanud artikli 5 lg 4 rikkumist, sest ühel korral oli istungit juba korduvalt kaebaja taotlusel edasi lükatud ning teisel korral osales kaebaja ise kohtuistungil.
Valitsus võttis omaks rikkumise artiklite 3 (ebainimlikud kinnipidamistingimused) ja 5 lg 4 (osadel kordadel menetluse kiirus) ning pakkus hüvitiseks 8 800 eurot. EIK pidas seda summat adekvaatseks.
1.	EIÕK artikli 3 rikkumine seoses paigutamisega metallpuuri;
2.	Asjas ei olnud EIÕK artikli 5 lg 4 rikkumist;
3.	Mittevaralise kahju hüvitamiseks määras EIK 950 eurot.
Inimõiguste olukord Marokos on paranemas
A.S. vs Prantsusmaa, kohtuotsus 19.04.2018, avaldus nr 46240/15
Kaebaja on 1970. aastal sündinud Maroko kodanik, kellele anti Prantsusmaa kodakondsus 2002. aastal. Ta tunnistati Prantsusmaal süüdi terroristlike rünnakute kavandamises ning talle mõisteti karistuseks 2013. aastal 7-aastane vangistus. Järgmisel aastal võeti talt ära Prantsusmaa kodakondsus. Vangistuses viibimise ajal esitas kaebaja taotluse varjupaiga saamiseks põhjendusega, et ta on piinamise sihtrühmas tagasisaatmise korral Marokosse. Tema taotlust ei rahuldatud 25.08.2015. Siseminister andis määruse tema väljasaatmiseks 14.08.2015 ilma kaebajat sellest teavitamata. Kaebaja väljasaatmiseks määrati 21.09.2015. Kaebaja esindaja taotluse alusel kohaldas EIK reeglit nr 39 ning saatis Prantsusmaa valitsusele 22.09.2015 kell 12.05 taotluse mitte saata kaebajat riigist välja kuni 25.09.2015. Ametivõimud saatsid kaebaja välja 22.09.2015 kell 12.35. Pärast jõudmist Casablancasse peeti kaebaja karistusjärgselt kinni ning mõisteti Maroko kohtus 10.03.2016 süüdi ja teda karistati 5-aastase vangistusega. Ta vabastati 21.12.2016 põhjusel, et ta on Prantsusmaal juba karistuse ära kandnud. Kaebaja avaldus EIK-ile oli EIÕK artikli 3 rikkumise tuvastamiseks, sest väljasaatmine Marokosse tähendas tema asetamist ohugruppi. Artikli 34 alusel kaebas ta selle üle, et Prantsusmaa takistas individuaalse kaebeõiguse realiseerimist, sest ei täitnud reegli nr 39 alusel ajutist meedet.
Olukorda Marokos tuleb hinnata 22.09.2015 seisuga. Amnesty International raporti alusel on Maroko astunud samme vähendamaks piinamise ja ebainimliku kohtlemise riske. Kuigi kaebaja võidakse väljasaatmise korral Marokos vahistada, ei tulene siit automaatselt piinamise võimalikkus. Kaebaja ei tõendanud, et tema kaasosalisi oleks Marokos piinatud.  Seega ei olnud väljasaatmine artikli 3 rikkumine.
Valitsus möönis, et kaebajale anti väljasaatmise määrusest teada 22.09.2015 ning seejärel toimetati ta koheselt lennujaama. Kaebajal puudus igasugune võimalus taotleda EIK-ilt õiguskaitset. Kaebaja väljasaatmine muutis kasutuks EIÕK rikkumise tuvastamise.
1.	Asjas ei olnud EIÕK artikli 3 rikkumist;
2.	EIÕK artikli 34 rikkumine (häälteenamusega);
3.	Rikkumise tuvastamine oli piisav õiglane hüvitis.
Ühe EIK-i lahendi järeldused on ülekantavad uuele asjale sama kinnipidamiskambri tingimuste osas
Tkachev vs Ukraina, kohtuotsus 19.04.2018, avaldus nr 11773/08
Kaebajale määrati 16.07.2002 kohtulahendiga eluaegne vangistus mõrva ja teiste kuritegude eest. Tema avaldus oli EIÕK artikli 3 rikkumise tuvastamiseks seoses tingimustega Sokalska kinnipidamisasutuses: tal oli võimalik kambrist väljuda üksnes eskordi saatel, pidevalt toimusid läbiotsimised, pesemistingimused olid ebainimlikud, keelatud oli madratsite kasutamine päevasel ajal. Samuti viitas ta ruumikitsikusele. Kaebaja viitas sellele, et temaga oli samas kambris kolme aasta kestel kinnipeetav Guk, kelle avalduse alusel EIK tuvastas artikli 3 rikkumise.
08.12.2016 lahendis Guk vs Ukraina (avaldus nr 16995/05) tuvastas EIK artikli 3 rikkumise põhjusel, et kaebaja isiklik ruum oli alla 3 ruutmeetri. Kaebaja viibis koos Gukiga ühes kambris ligikaudu 3 aastat. Seetõttu on Guk vs Ukraina lahendi järeldused ülekantavad ka kaebaja asjale.
Isiku vahistamise õiguspärasus ei sõltu meetmetest, mille kaudu tehti isiku asukoht kindlaks
Pirozzi vs Belgia, kohtuotsus 17.04.2018, avaldus nr 21055/11
Itaalia kohus tunnistas kaebaja in absentia süüdi 2002. aastal uimastikaubanduses ning karistas teda 15-aastase vangistuse ja 80 000 euro suuruse rahatrahviga. Kaebaja ei saanud kohtuistungitel osaleda tervislikel põhjustel, kuid tal oli kaitsja. Kuivõrd kaebaja ei ilmunud karistust kandma, väljastas prokurör Euroopa vahistamismääruse. Kaebaja peeti selle alusel kinni 2010. aastal Belgias ning anti üle Itaalia ametivõimudele, sest Belgia kohtuniku otsuse kohaselt oli tegemist kehtiva dokumendiga. Kaebaja avaldus oli EIÕK artikli 5 lg 1 rikkumise tuvastamiseks, sest kohtule ei esitatud materjale tema tagaotsimise asjaolude kohta, mistõttu ei olnud võimalik teha kindlaks tema kinnipidamise seaduslikkus. Samuti kaebas ta artikli 6 lg 1 rikkumise üle põhjusel, et Belgia kohtud ei võtnud seisukohta vahistamismääruse õiguspärasuses, mis anti välja pärast tema tagaselja süüditunnistamist.
Belgia seadusest tulenes politseile kohustus otsida ja pidada kinni isikud, kelle suhtes on väljastatud vahistamismäärus. Puudusid igasugused meelevaldsuse ilmingud. Isiku vahistamise seaduslikkus ei ole sõltuvuses sellest, milliste meetmetega on ta üles leitud.
Tulenevalt Euroopa vahistamismääruse põhimõttest on diskretsioon otsustada vahistamismääruse seaduslikkuse üle riigil, kes on selle väljastanud. Belgia kohtud uurisid seda, kas vahistamismääruse alusel kaebaja kinnipidamine ja tema väljaandmine Itaaliale võiks rikkuda kaebajale EIÕK-s tagatud põhiõigusi ning jõudsid eitavale järeldusele. Tulenevalt EIK-i kohtupraktikast võiks olla takistuseks isiku väljaandmisele see, kui ta ei olnud teadlik sellest, et tema üle mõistetakse teises riigis kohut. Kaebaja oli sellest seevastu teadlik ning tal oli ka kaitsja.
1.	Asjas ei olnud EIÕK artiklite 5 lg 1 ning 6 lg 1 rikkumist.
Aserbaidžaanis peeti kinni inimõiguste aktiviste nende survestamise eesmärgil
Mammadli vs Aserbaidžaan, kohtuotsus 19.04.2018, avaldus nr 47145/14
Kaebaja on tsiviilühiskonna aktivist, kes on asutanud mitmeid mittetulundusühinguid ning kes keskendub enda tegevuses valimiste jälgimisele. Tema asutatud ühingud kritiseerivad pidevalt valitsust seoses valimispettustega. Kaebaja peeti kinni 2013. aasta detsembris süüdistatuna ebaseaduslikus ettevõtluses, maksupettuses ja ametivõimu kuritarvitamises. Hiljem lisati ka süüdistused pettuses. Kohtud määrasid tema kinnipidamise, toetudes süüdistuse raskusele. Kinnipidamist pikendati samade põhjendustega kuni 2014. aasta maikuuni, millal kaebaja tunnistati esimese astme kohtus süüdi ning teda karistati 5,5-aastase vangistusega. Rahvusvaheliselt mõistsid paljud arvamusliidrid kaebaja kinnipidamise ning kriminaalmenetluse hukka, samal ajal kui Aserbaidžaani võimuesindajad heitsid kodanikiühiskonna aktivistidele ette riigist negatiivse kuvandi loomist, nimetades aktiviste spioonideks ja reeturiteks. Kaebaja avaldus oli EIÕK artikli 5 lg-te 1 ja 3 rikkumise tuvastamiseks seoses kinnipidamisega ilma mõistliku kahtluseta kuriteo toimepanemises ning ebapiisavates põhjendustes kinnipidamise pikendamiseks. Artikli 5 lg 4 alusel kaebas ta selle üle, et lahendades tema taotlusi vabastamiseks ei võtnud kohtud arvesse seda, et tal puuduvad varasemad karistused ning tal on kindel elukoht. Artikli 18 alusel koosmõjus artikliga 5 kaebas ta selle üle, et tema kinnipidamine oli poliitiliselt motiveeritud, survestamaks inimõiguste kaitsjaid ja vastavaid mittetulundusühinguid.
Aserbaidžaani õigusruum ei soodusta mittetulundusühingute asutamist. Samas puudusid igasugused tõendid selle kohta, justkui oleks kaebaja tegutsenud õigusvastase ettevõtlusega. Valitsus ei osundanud mitte ühelegi õigusnormile, mida kaebaja oleks enda tegevusega rikkunud. Seega ei olnud objektiivselt võttes piisavat alust kaebaja kahtlustamiseks kuritegude toimepanemises, järelikult puudus ka alus tema kinnipidamiseks. Asjas oli artikli 5 lg 1 rikkumine ning seetõttu puudus vajadus eraldi käsitleda artikli 5 lg 3 rikkumise küsimust.
Asjas oli artikli 5 lg 4 rikkumine seetõttu, et kohtud ei teinud kinnipidamise pikendamisel muud, kui kinnitasid prokuratuuri seisukohti.
EIK leidis, toetudes erinevate asjaolude koosmõjule, et kaebaja kinnipidamine oli osaks laiemast heidutustegevusest 2014. aastal inimõiguste kaitsjate vastu. EIK osundas mittetulundusühingute tegevust järjest kitsendavale seadusandlusele, riigi kõrgete võimukandjate sõnavõttudele, mitmete teiste inimõiguste kaitsega tegelevate isikute kinnipidamisele, ning kaebaja kinnipidamise ajastatusele – s.o üksnes paar päeva pärast presidendi valimiste tulemusi kritiseeriva raporti avalikustamist. Seega oli kaebaja kinnipidamise tegelik eesmärk tema vaigistamine.
1.	EIÕK artiklite 5 lg-te 1 ja 4 ning 18 rikkumine;
2.	Mittevaralise kahju hüvitamiseks määras EIK 20 000 eurot ning 2 500 eurot kulude katteks.
Kriminaalmenetluses saadud salajast teavet saab kasutada isiku vastu ka teises menetluses kui see, millega seoses salajane jälitustegevuse läbi viidi
Paci vs Belgia, kohtuotsus 17.04.2018, avaldus nr 45597/09
Kaebaja on Itaalia kodanik, kes peeti Itaalias kinni Belgia väljastatud Euroopa vahistamismääruse alusel 2007. aastal. Ta anti Belgiale välja tingimusel, et pärast kriminaalmenetluse lõppu saadetakse ta tagasi Itaaliasse võimaliku karistuse kandmiseks (Itaalia seadusest tulenev üldine tingimus Itaalia kodanike suhtes). Ta tunnistati süüdi 2008. aastal ning talle määrati karistuseks 8-aastane vangistus ning vara osaline konfiskeerimine. 2010. aastal saadeti ta Itaaliasse karistuse kandmiseks. Kaebaja leidis, et rikutud on EIÕK artikli 5 lg-t 1 põhjusel, et pärast ülekuulamist Belgias tulnuks ta kohe anda üle Itaalia ametivõimudele. Ta kaebas ka artikli 6 lg 1 rikkumist põhjusel, et tema süüditunnistamisel toetus kohus salajase jälitustegevusega saadud informatsioonile, mis koguti teise kriminaalmenetluse käigus. Tal ei olnud jälitustoimikule juurdepääsu täies ulatuses.
Siseriikliku seaduse tõlgendamine on siseriikliku kohtu pädevuses, EIK sekkub ainult ilmselgelt meelevaldsete järelduste korral. Meelevaldsust ei olnud Belgia kohtute seisukohas, et kaebaja peab jääma Belgiasse niikaua, kuni kriminaalmenetlus tema suhtes on viidud lõpuni.
Kaebaja oli kohtu all uimastikaubanduse süüdistuses. Tema vastu toimus kriminaalmenetlus ka autode varguse asjas, kuid selles ei olnud talle veel süüdistust esitatud. Seetõttu ei olnud ka põhjendatud talle teise kriminaalasja jälitustoimiku kättesaadavaks tegemine. Seevastu uimastikaubanduse asjas oli kaebajal võimalik tutvuda kogu toimikuga. Kohtud analüüsisid detailselt kaebaja väiteid enda kaitseks. Kaebajal oli võimalik ennast kaitsta tõhusalt. Tema süüditunnistamine ei toimunud ainult salajase jälitustegevusega kogutud tõendite alusel.
1.	Asjas ei olnud EIÕK artiklite 5 lg 1 ja 6 lg 1 rikkumist.
Riigi kõrgeimal kohtul tuleb sisulise lahendi tegemise korral vastata kassatsioonkaebuse olulisele argumendile
Uche vs Šveits, kohtuotsus 17.04.2018, avaldus nr 12211/09
Kaebaja tunnistati 19.11.2004 kohtuotsusega süüdi uimastikaubanduses ning teda karistati 69-kuulise vangistusega. Kaebaja leidis, et kohus rikkus võistlevat menetlust, sest ei näidanud kohtulahendis uimastite kogust. Teise astme kohus jättis apellatsiooni rahuldamata. Kaebaja kordas enda väiteid Föderaalsele Ülemkohtule, kes jättis vastava väite vastuseta. Kaebaja avaldus EIK-ile oli EIÕK artikli 6 lg-te 1 ja 3 “a” rikkumise tuvastamiseks kahes aspektis: talle ei olnud täpselt selge, milles teda süüdistatakse, ning ülemkohus ei vastanud tema väitele võistleva menetluse põhimõtte rikkumise osas.
Asjas ei olnud süüdistusest arusaamise õiguse rikkumist. Kaebajale oli teada, et teda süüdistati olulises koguses uimastitega kaubitsemises ning seetõttu ei olnud tähtis uimastite täpne kogus. Tal oli võimalik ennast selle süüdistuse vastu kaitsta.
Ülemkohus jättis 20.06.2008 lahendis vastuseta kaebaja väite võistleva menetluse põhimõtte rikkumise kohta. Kaebaja oli enda väidet piisavalt põhjendanud ning seetõttu tulnuks kohtul vastata. Kui föderaalkohus nõustunuks kaebaja seisukohaga, oleks ta pidanud seda kohtulahendis väljendama. Kui aga, vastupidi, föderaalkohus ei nõustunud kaebaja seisukohaga, oleks ta pidanud selgitama mittenõustumise põhjuseid.
1.	Asjas ei olnud EIÕK artikli 6 lg-te 1 ja 3 “a” rikkumist seoses õigusega saada teavet isikule esitatud süüdistuse kohta;
2.	EIÕK artikli 6 lg 1 rikkumine seoses õigusega motiveeritud kohtulahendile;
3.	Mittevaralise kahju hüvitamiseks määras EIK 2 000 eurot ning 1 720 eurot kulude katteks.
Kohtul tuleb selgitada dokumentide vastuvõtmisest keeldumist
Cihangir Yildiz vs Türgi, kohtuotsus 17.04.2018, avaldus nr 39407/03
Kaebaja esitas kohalikule omavalitsusele 1999. aastal taotluse tema omandisse maavalduse kinnitamiseks, kuhu ta oli ehitanud 1983. aastal ilma nõuetekohase loata maja. Tema taotluse aluseks oli Türgi seadus, mis võimaldas ehitusloata ehitatud hoonete legaliseerimist ning maa omandiõiguse kehtestamist. Taotlus jäi rahuldamata ja kaebaja pöördus kohtusse. Ta kaotas kohtuvaidluse, sest kohtud tuvastasid, et kaebaja ei ole esitanud kohtule 1983. aastal esitatud taotlust ehitusloa saamiseks. Kaebaja oli esialgselt palunud kohtu abi selle dokumendi väljanõudmisel kohalikult omavalitsuselt ning edasise menetluse käigus saanud ka ise selle dokumendi omavalitsuselt ning kohtule esitanud. Seega oli kohtul olemas dokument, mis oli määrav vaidluse lahendamiseks. Kaebaja palus tuvastada EIÕK artikli 6 lg 1 rikkumine põhjusel, et menetlus ei vastanud õiglase õigusemõistmise põhimõttele.
Siseriiklikul kohtul on diskretsioon tõendite vastuvõtmisel, kuid ometi peab ta enda otsuseid põhjendama. Kui isik esitab kohtule väite, mida peab otsustavaks kohtulahendi tulemuse osas, siis tuleb sellele väitele ka selgelt vastata. Isegi kui eeldada, et menetlusseadus ei võimalda esitada menetluse käigus uusi dokumente, ei selgitanud riigi kõrgeim kohus, miks oli sellise piirangu kohaldamine vajalik. Kaebaja argumendile tulnuks otse ja selgelt vastata.
Asja uus arutamine oleks kõige kohasem hüvitis.
2.	Mittevaralise kahju hüvitamiseks määras EIK 4 000 eurot.
EIK taunib kriminaalkaebuse esitamist laimus siis, kui isik saaks nõuda tsiviilkohtu kaudu kahju hüvitamist
Dimitras vs Kreeka, kohtuotsus 19.04.2018, avaldus nr 11946/11
Kaebaja esitas 01.06.2007 kuriteokaebuse E.T. vastu laimus. E.T. töötas kõnealusel ajal ministeeriumi peasekretärina. Kaebaja oli kõnealusel ajal Kreeka Helsinki Assotsiatsiooni tegevdirektor ning leidis, et E.T. esitas grupi tegevuse kohta valeväiteid. E.T. osutus valituks Kreeka Parlamenti ning kohus peatas menetluse senikauaks, kuni Parlament annab nõusoleku süüdistuse arutamise jätkamiseks. Parlament otsustas 2010. oktoobris, et E.T.-lt ei võeta saadikupuutumatust. Süütegu aegus üks kuu enne seda otsust. Kui E.T. saadikumandaat lõppes, siis jätkas kohus kriminaalasja arutamist, kuid lõpetas menetluse 26.10.2012 aegumise tõttu. Kaebaja palus tuvastada EIÕK artikli 6 lg 1 (juurdepääsuõigus kohtule) rikkumine põhjendusega, et ametivõimud venitasid asja menetlusega teadlikult niikaua, et süütegu aeguks. Samuti palus ta tuvastada ebamõistliku menetlusaja rikkumise artikli 6 lg 1 tähenduses ning tõhusa õiguskaitsevahendi puudumise artikli 13 tähenduses.
Kuivõrd Parlament otsustas E.T. saadikupuutumatuse küsimuse pärast süüteo aegumist, ei olnud see otsus seotud kohtule juurdepääsuõiguse tagamisega. Kriminaalasja menetlemine venis seetõttu, et esialgu keeldus prokuratuur kriminaalmenetluse algatamisest. Kaeabajale oli kättesaadav ka tsiviilõiguslik õiguskaitsevahend hüvitise nõudmiseks reputatsiooni rikkumise eest. Kogumis leidis EIK, et kaebaja juurdepääsuõigust kohtule ei ole rikutud.
Menetluse kestus oli ligikaudu 5 aastat ja 5 kuud ühes astmes.
Ligikaudu 2 aastat kulus aegumistähtaja saabumisest kuni apellatsioonikohtu otsuse avaldamiseni, mis lõpetas menetluse aegumise tõttu.
EIK on korduvalt leidnud, et Kreekas puudus tõhus õiguskaitsevahend ebamõistliku menetlusaja vastu.
1.	Asjas ei olnud EIÕK artikli 6 lg 1 (juurdepääsuõigus kohtule) rikkumist;
2.	EIÕK artiklite 6 lg 1 (ebamõistlik menetlusaeg) ja 13 rikkumine;
3.	Mittevaralise kahju hüvitamiseks määras EIK 3 000 eurot ning 600 eurot kulude katteks.
Kohtutel tuleb isiku väljasaatmise otsustamisel analüüsida pereliikmete huve
Guliyev ja Sheina vs Venemaa, kohtuotsus 17.04.2018, avaldus nr 29790/14
Esimene kaebaja (mees) on Aserbaidžaani kodanik, teine kaebaja (naine) on Venemaa kodanik. Kaebajad on abielus, neil on kaks last. Kuivõrd esimene kaebaja viibis Venemaal ajutise loa alusel ning ta ei pikendanud elamisluba, siis saatsid ametivõimud esimese kaebaja Venemaalt 2014. aasta märtsis välja ning tema suhtes kehtestati 5-aastane sisenemiskeeld. Sama aasta juulis sündis kaebajatele kolmas laps, kellel on kaasasündinud südamerike. Kaebajate avaldus EIK-ile oli EIÕK artikli 8 rikkumise tuvastamiseks.
Välismaalastel puudub reeglina õigus eeldada, et lepinguosaline riik väljastab neile elamisloa. Kui asi puudutab abikaasade ja laste õigusi, siis tuleb lähtuda konkreetsetest asjaoludest ning sellest, kas kaevatud meede takistab perekonnaelu normaalset jätkamist. Kui isikutele oli peresuhete sõlmimise ajal teada, et nendest ühe võimalus riigis viibida on küsitav, siis tuvastab EIK ainult erandjuhtudel artikli 8 rikkumise. EIK hindab siseriiklike võimuorganite otsuseid lähtuvalt enda kohtupraktikast tulenevatest põhimõtetest.
Käesolevas asjas puudus vaidlus selles, et kaebajatel oli perekonnaelu artikli 8 tähenduses, ning ka selles, et nad registreerisid enda abielu alles pärast seda, kui tekkisid probleemid esimese kaebaja elamisloaga. Kohtud seevastu ei tasakaalustanud erinevaid huve ning ei teostanud süvaanalüüsi. Seetõttu oli tegemist erandliku olukorraga ning EIK tuvastas artikli 8 rikkumise.
Isiku suhted õe-venna lapsega on igal juhul eraelu puutumatuse kaitsealas
Lazoriva vs Ukraina, kohtuotsus 17.04.2018, avaldus nr 6878/14
Kaebaja määrati enda õe lapse hooldajaks 2007. aastal. Sama aasta märtsis sündis õele veel üks laps – poeg, kelle kohus andis hooldusasutusele 2012. aasta märtsis koos võimalusega lapse adopteerimiseks. Kuigi kaebaja teavitas korduvalt ametivõime enda soovist saada lapse hooldajaks, viidi adopteerimine lõpule 2012. aasta oktoobris. Kaebaja erinevad kaebused ei olnud edukad. Tema avaldus oli artikli 8 rikkumise tuvastamiseks.
Kaasusest tõusetuvad kolm õiguslikku küsimust:
(i)	Kas kaasus on seotud kaebaja perekonna- või eraeluga;
(ii)	Kas toimus kaebaja perekonna- või eraelu riive;
(iii)	Kas asjas oli EIÕK artikli 8 rikkumine seoses sellega, et Ukraina ametivõimud ja kohtud ei kaasanud kaebajat otsustusprotsessi.
Kaebaja ei olnud lapsega koos elanud, mistõttu ei olnud tema ja õepoja suhted perekonnaelu artikli 8 tähenduses. EIÕK ei kaitse soovi luua peresuhteid tulevikus. Samas seostus avaldus kaebaja eraelu kaitsega, sest laps oli tema sugulane, seadus tagas lähisugulasele eelise lapse hooldamisel.
Lapse adopteerimine katkestas suhte kaebaja ja lapse vahel, mistõttu toimus tema eraelu puutumatuse riive. Ilmnes süsteemne probleem Ukraina õigussüsteemis – kuigi kohtutele ja ametivõimudele oli teada kaebaja soov saada õepoja hooldajaks ning seadus andis talle ka eelise, jäeti need aspektid arvestamata.
2.	Rikkumise tuvastamine oli piisav õiglane hüvitis, kulude katteks määras EIK 215 eurot.
Poliitilise partei reputatsioon ei ole samasuguse kaaluga kui üksikisiku sõnavabadus
Ostanina vs Venemaa, kohtuotsus 17.04.2018, avaldus nr 22169/11
Kaebaja avaldas 2009. aasta novembris üleriigilistes lehtedes kaks artiklit, milles kritiseeris Kuzbassi kohalikku omavalitsust. Kemerovo oblasti võimupartei algatas kaebaja vastu kohtumenetluse seoses laimuga. Kohus tuvastas, et kaebaja ei tõendanud enda väiteid ning mõistis temalt välja ligikaudu 7 018 eurot kohtukulude ja mittevaralise kahju hüvitamiseks. Kaebaja avaldus EIK-ile oli EIÕK artikli 10 rikkumise tuvastamiseks.
Ajakirjandus on avalikkuse valvekoer. Ajakirjanduses avaldatud materjali hindamisel tuleb teha vahet faktiväidetel ja hinnangutel. Kaebaja kirjutas avalikkusele olulisel teemal, juhtides tähelepanu poliitilisele korruptsioonile ja valimispettusele. EIK-i kohtupraktika kohaselt tuleb poliitiliste avalduste sanktsioneerimiseks esitada väga mõjuvad põhjendused.
Venemaa kohtud ei tasakaalustanud kaebaja sõnavabadust ja poliitilise partei reputatsiooni kaitse vajadust. Kohtud ei lähtunud ka sellest, et juriidilise isiku reputatsiooni ei saa võrrelda eraisiku reputatsiooniga – selle kaitsevajadus ei ole alati samasuguse kaaluga kui sõnavabaduse realiseerimine. Kohaliku võimuorgani kritiseerimisel ei saa rangelt nõuda, et hinnang tugineb selgetele faktidele. Seega ei olnud sõnavabaduse piirang vajalik demokraatlikus ühiskonnas.
1.	EIÕK artikli 10 rikkumine.
Presidendi administratsiooni ruumidesse ennast barrikadeerinud isikutele vabaduskaotusliku karistuse mõistmine ei olnud vajalik demokraatlikus ühiskonnas
Angirov jt vs Venemaa, kohtuotsus 17.04.2018, avaldus nr 30395/06
Kaebajad on Rahvusliku Bolševike Partei liikmed, kes sisenesid Presidendi administratsiooni ruumidesse 14.12.2004 ning nõudsid kokkusaamist president Putiniga. Nad barrikadeerisid endid ühte ruumi, politsei tungis ruumi ning pidas kaebajad kinni. Kõik tunnistati süüdi rahutustes osalemise eest ning kõigile määrati karistuseks tingimuslik vabaduskaotus. Kaebajate avaldus EIK-ile oli EIÕK artiklite 10 ja 11 rikkumise tuvastamiseks. Samuti kaebasid nad artikli 6 lg-te 1 ja 3 “c” rikkumist põhjusel, et neil ei olnud võimalik kohtumenetluse ajal vabalt suhelda kaitsjatega. Kaebajad olid puuris, mille kõrval seisid valvurid.
EIK on varasemalt tuvastanud analoogilises asjas, et isegi kui isikute kinnipidamine oli vajalik julgeoleku tagamiseks, ei olnud demokraatlikus ühiskonnas vajalik pikaajaline kinnipidamine ning tingimuslik vabaduskaotuslik karistus. Kedagi kaebajatest ei süüdistatud vägivallale õhutamises või kellegi ähvardamises.
EIK on varasemalt kritiseerinud Venemaa kohtuvõimu selles osas, et kohtualustele ei tagata võimalust suhelda kaitsjaga ilma, et vahetus läheduses seisaks valvur.
Kõige kohasem hüvitis oleks asja uus siseriiklik arutamine.
1.	EIÕK artiklite 10 koosmõjus artikliga 11 ning 6 lg-te 1 ja 3 “c” rikkumine;
2.	Igale kaebajale määras EIK mittevaralise kahju hüvitamiseks 12 500 eurot.
Siseriiklikul kohtul tuleb tasakaalustada sõnavabadust ja eraelu puutumatust EIÕK artikli 10 põhimõtete alusel
Ergündogan vs Türgi, kohtuotsus 17.04.2018, avaldus nr 48979/10
Kaebaja on ajakirjanik, kes avaldas kriitilise artikli koos fotodega nelja poliitiku kohta. Poliitikud leidsid, et neid on ajakirjanduse kaudu solvatud ning esitasid kriminaalkaebuse. Kohus tunnistas kaebaja süüdi solvamises ning karistas teda 1005 euro rahatrahviga. Kaebaja avaldus EIK-ile oli EIÕK artikli 10 rikkumise tuvastamiseks.
EIK kohaldas avalduse lahendamisel nn demokraatlikus ühiskonnas vajaliku piirangu doktriini, mis on esitatud Suurkoja lahendis Bédat vs Šveits (nr 56925/08). Siit tulenevad muuhulgas järgmised põhimõtted: EIK-il on viimase instantsina pädevus hinnata piirangu vajalikkuse üle, sanktsiooni iseloom ja raskus on üks kriteerium, siseriiklikel võimuorganitel tuleb sõnavabaduse piiramisel kohaldada EIÕK artikli 10 põhimõtteid. Kui siseriiklik kohtumenetlus ei vasta kvaliteedinõudele, siis võib see põhjendada artikli 10 rikkumise tuvastamist.
Kaebaja väitis artiklis, et üks poliitikutest oli abiellunud religioossel tseremoonial korduvalt erinevate naistega ja seetõttu kasutanud ära enda võimupositsiooni. Artikli väited olid faktiväited. Kaebaja lähtud Internetis olemasolevast teabest. EIK möönis, et kaebaja oleks professionaalse ajakirjanikuna pidanud käituma ettevaatlikumalt ning saama naistelt nõusoleku fotode ning nende nimede avaldamiseks.
Kaebaja süüditunnistanud kohtulahendist ei ole võimalik tuvastada, kas kohus tasakaalustas erinevaid õigusi. Seetõttu ei ole võimalik teostada ka nn euroopalikku kontrolli. Eelnev viis  artikli 10 rikkumise tuvastamisele.
1.	EIÕK artikli 10 rikkumine;
2.	Rikkumise tuvastamine on piisav õiglane hüvitis.
Advokatuuri mittevõtmine avalikkuses avaldatud seisukohtade tõttu on sõnavabaduse rikkumine
Hajibeyli ja Aliyev vs Aserbaidžaan, kohtuotsus 19.04.2018. avaldused nr 6477/08 ja 10414/08
Kaebajad on riigis tuntud tsiviilühiskonna aktivistid ning inimõiguste kaitsele spetsialiseerunud juristid. 2005. aastal esitas kumbki kaebaja taotluse saada advokatuuri liikmeks. Selle ajani oli kumbki praktiseerinud mitu aastat justiitsministeeriumi väljastatud eriloa alusel. Advokatuuri presiidium ei rahuldanud nende taotlusi ning kaebajad pöördusid halduskohtusse, milles menetlus ei olnud edukas. Kumbi kaebaja leidis, et neid keelduti võtmast advokatuuri liikmeks seetõttu, et olid avalikult kritiseerinud riigi õigussüsteemi korraldust. Nad palusid EIK-il tuvastada EIÕK artikli 10 rikkumine. Teine kaebaja oli nii enda kui esimese kaebaja esindaja menetluses EIK-is. Nad kaebasid artikli 34 alusel ka selle üle, et ametivõimud takistasid nende individuaalset kaebeõigust sellega, et ametivõimud võtsid teise kaebaja büroost kaasa kogu toimiku seoses menetlusega EIK-is ning tagastasid selle alles 2,5 kuud hiljem.
Puudus vaidlus selles, et advokatuuri presiidiumis küsitleti kaebajaid nende avalike seisukohavõttude kohta. Seetõttu puudus alus kahelda, et keeldumine võtta kaebajad advokatuuri oli põhjuslikus seoses nende seisukohavõttudega. Mingeid teisi küsimusi kaebajatele presiidiumis ei esitatud. EIK analüüsis siseriiklikku seadust ning jõudis järeldusele, et keeldumine võtta kaebajaid advokatuuri oli sekkumine nende sõnavabadusse, mis ei tulenenud seadusest.
1.	EIÕK artiklite 10 ja 34 rikkumine;
2.	Kummalegi kaebajale määras EIK mittevaralise kahju hüvitamiseks 7 000 eurot ning esimesele 2 500 eurot kulude katteks.
Kliendi kaitse võib toimuda ka väljaspool kohtusaali
Ottan vs Prantsusmaa, kohtuotsus 19.04.2018, avaldus nr 41841/12
2009. aastal otsustas vandekohus, et politseinik ei ole süüdi välismaalaste kogukonda kuulunud noormehe tapmises. Tapmine leidis aset seoses noormehe juhitud auto jälitamisega, noormehe perekond elas töölisklassi linnajaos. Kaebaja oli noormehe isa kui kannatanu esindaja kohtus. Vahetult pärast vandekohtu otsuse väljakuulutamist ütles kaebaja vastusena ajakirjaniku küsimusele, et politseiniku õigeksmõistmine ei olnud talle üllatav, sest vandekogus olid ainult “valged”. Kohus kohaldas kaebaja suhtes distsiplinaarkaristusena noomitust, leides, et kaebaja ei ole järginud enda elukutsele omaseid moraalseid kohustusi. Kaebaja avaldus EIK-ile oli EIÕK artikli 10 rikkumise tuvastamiseks.
Teatud juhtudel võib kliendi kaitse toimuda ka väljaspool kohtusaali – tingimusel, et kaitsja ei kasuta kohtu suhtes eriti kohatuid väljendeid, kui seisukohtadeks on teatud faktiline alus, ning kui seisukohti väljendatakse avalikkusele olulisel teemal, ning kui kaitsja on juba kasutanud enda kliendi huvides teisi õiguskatsevahendeid.
Kaebaja väljendas enda seisukohta õigussüsteemi funktsioneerimist puudutava avaliku arutelu kontekstis. Eraldi võetuna ei olnud tegemist solvangu või rassivihaga, vaid kaebaja väljendas muret vandekohtu koosseisu sõltumatuse ja esinduslikkuse kohta. Teiste sõnadega avaldas kaebaja enda seisukoha kriminaalkohtu süsteemi ülesehituse kohta. Tegemist oli hinnanguga, milleks oli ka piisav faktiline aluspõhi. Kaebaja sooviks võis olla prokuröri mõjutamine esitada õigeksmõistva otsuse peale apellatsioon. Kohtuasi oli avalikkuse kõrgendatud tähelepanu all ning kaebaja seisukohta ei tule mõista rünnakuna konkreetse vandekohtu autoriteedile.
Kuigi kaebajale kohaldatud sanktsioon oli kerge, oli see siiski ebaproportsionaalne ning ebavajalik demokraatlikus ühiskonnas.
2.	Rikkumise tuvastamine oli piisav õiglane hüvitis.
Spontaanse meeleavalduse puhul ei ole demokraatlikus ühiskonnas põhjendatud järgida meeleavalduse etteteatamise tähtaega
Tsukanov ja Torchinskiy vs Venemaa, kohtuotsus 17.04.2018, avaldused nr 35000/13 ja 35010/13
Venemaa meedia andis teada, et 19.12.2012 toimub Riigiduumas seaduse teine lugemine, mis keelab Venemaa kodakondsusega laste adopteerimise Ameerika Ühendriikide kodanike poolt. Kaebajatele sai sotsiaalmeediast teatavaks, et paljud inimesed korraldavad seaduse vastu nn individuaalseid pikette, sest selleks ei ole vaja ametivõimude luba. Kaebajad korraldasidki nn individuaalse piketi ja võtsid kaasa ka loosungid. Politsei vahistas nad koheselt pärast piketi algust, neile anti politseijaoskonnas käsitsi koostatud vahistamismäärus. Kumbi kaebaja tunnistati väärteomenetluse korras süüdi autoriseerimata meeleavaldusel osalemises ning määrati rahatrahv ligikaudu 495 eurot. Kohus viitas linnavalitsuse määrusele, et nn individuaalsel piketil osalejad peavad olema teineteisest vähemalt 50 m kaugusel, mida kaebajad ei olnud. Kaebemenetlus ei olnud neile edukas. Kaebajate avaldus oli EIÕK artikli 5 lg 1 rikkumise tuvastamiseks, sest nende hinnangul ei olnud nende kinnipidamine vajalik. Nad kaebasid ka artikli 6 lg 1 rikkumist seetõttu, et kohtuistungil ei osalenud prokurör. Samuti kaebasid nad kogunemiste õiguse rikkumist artikli 11 tähenduses.
Kaebajad peeti kinni viitega õigusnormile, mille kohaselt võib isiku kinni pidada siis, kui haldusõigusrikkumise protokolli koostamine sündmuskohal ei ole võimalik. Valitsus ei selgitanud, miks ei olnud võimalik protokolli koostada sündmuskohal.
EIK on varasemalt tuvastanud, et prokuröri mitteosalemise tõttu tuleb kohtul täita ka süüdistaja funktsiooni, mistõttu ei vasta selline kohtupidamine artikli 6 lg 1 nõuetele.
Valitsus ei selgitanud, miks oli kaebajate süüditunnistamine vajalik demokraatlikus ühiskonnas. Kaebajad said teada Riigiduumas seaduse teisest lugemisest kaks päeva varem avalikest teabekanalitest, mistõttu ei olnudki neil võimalik taotleda luba meeleavalduseks, mille puhul kehtis 3-päevane etteteatamise tähtaeg. Ametivõimudel tulnuks lähtuda isiku õigusest korraldada spontaanne meeleavaldus ühiskonnas olulise teema kohta. Valitsus ei näidanud, et kaebajate tegevus rikkus avalikku korda.
1.	EIÕK artiklite 5 lg 1, 6 lg 1 ning 11 rikkumine;
2.	EIK määras erinevad summad hüvitiseks ja kulude katteks.
EIÕK artikkel 37 – kaebuste kustutamine kohtuasjade nimekirjast
Vastamata jätmine EIK-ile hüvitise küsimuses viis kohtuasja väljaarvamiseni kohtuasjade nimekirjast
Kirillova vs Venemaa, kohtuotsus 17.04.2018 (õiglane hüvitis), avaldus nr 50775/13
13.09.2016 kohtuotsuses tuvastas EIK 1.protokolli artikli 1 rikkumise seoses kaebajalt omandiõiguse äravõtmisega Moskvas asuvale korterile. Käesolevas lahendis otsustas EIK hüvitise küsimuse.
EIK palus osapooltel esitada enda kirjalikud seisukohad hüvitise küsimuses 4 kuu jooksul alates 13.09.2016 otsuse jõustumisest. Valitsus esitas seisukohad. Kaebaja ei esitanud seisukohti ning ei võtnud välja ka EIK-i saadetud meeldetuletust. Ta ei palunud ka pikendust vastamiseks. Seetõttu asus EIK seisukohale, et kaebaja ei ole enam huvitatud hüvitise otsustamisest.
1.	Arvata avaldus välja kohtuasjade nimekirjast varalise kahju hüvitamise küsimuses.
Kaevandusõiguse rikkumise tuvastamine ei tähenda, et ettevõttel oli põhjendatud ootus tulevikus saadavale tulule
Werra Naturstein GmbH & Co KG vs Saksamaa, kohtuotsus (õiglane hüvitis) 19.04.2018, avaldus nr 32377/12
19.01.2017 lahendis tuvastas EIK kaebaja ettevõtte suhtes EIÕK 1.protokolli artikli 1 rikkumise seetõttu, et talle ei määratud sobivat hüvitist pärast seda, kui ettevõte pidi maantee ehitamise tõttu lõpetama lubjakivi tootmise. Kaebaja palus hüvitist summas ligikaudu 8,5 miljonit eurot. Osapooled ei jõudnud kokkuleppele hüvitise summas osas. Valitsus pakkus ühepoolse deklaratsiooniga ettevõttele kahjude hüvitamiseks ning kulude katteks 1 miljon eurot.
EIK ei ole enda sisulises kohtulahendis leidnud, et kaebajal oli põhjendatud ootus tulevikus saadavale tulule lubjakivi kaevandamisest. EIK hinnangul oli ettevõtte arusaam kohasest hüvitisest ülepaisutatud ning valitsuse väljapakutu mõistlik.
1.	Võtta arvesse, et valitsus tasub kaebajale 1 miljon eurot hüvitiseks ja kulude katteks;
2.	Arvata avaldus välja kohtuasjade nimekirjast.

matches: kohus kohus kohus kohus kohus kohus kohus Kohus Kohus kohus Kohus Kohus


Kunstiteoste tellimise seadus – Riigi Teataja
Eurovoc: 28 SOTSIAALKÜSIMUSED → 2831 kultuur ja religioon → kultuuripoliitika → kultuuripärand → kunstiteos
Eurovoc: 28 SOTSIAALKÜSIMUSED → 2846 ehitus ja linnaplaneerimine → linnaplaneerimine → avalik teenindus → avalik hoone
Kunstiteoste tellimise seadus (lühend - KTTS)
Kunstiteoste tellimise seadus - sisukord
§ 2 Kunstiteoste tellimise kohustus
§ 3 Kunstiteose tellimise konkurss
30.06.2010 otsus nr 720
(2) Avaliku otstarbega hooned käesoleva seaduse tähenduses on kasutamise otstarbe kohaselt järgmised hooned tingimusel, et need on üldiseks kasutamiseks ette nähtud ja avatud: hoolekandeasutuste ja ühiselamute hooned, büroo-, administratiiv-, transpordi-, side-, meelelahutus-, haridus-, tervishoiu- ja spordihooned ehitusseaduse alusel kehtestatud ehitise kasutamise otstarvete loetelu kohaselt.
5) Vabariigi Valitsuse määratud riigi äriühing, kes osutab riigile kinnisvarateenuseid ja nõustab riiki kinnisvaraga seotud küsimustes, ning muu eraõiguslik juriidiline isik, tingimusel et ta on asutatud eesmärgiga täita või täidab põhi- või kõrvaltegevusena avalikes huvides ülesannet, millel ei ole tööstuslikku ega ärilist iseloomu ja mida põhiliselt rahastavad või mille juhtimis-, haldus- või järelevalveorgani rohkem kui pooled liikmed määravad või mille juhtimist muul viisil kontrollivad koos või eraldi käesoleva lõike punktides 1–4 või käesolevas punktis nimetatud isikud või mõne muu Euroopa Majanduspiirkonna lepinguriigi vastavad isikud;
6) isik, kellele on antud eri- või ainuõigus tegutseda riigihangete seaduse §-des 83–89 nimetatud valdkondades.
(2) Tellija on kohustatud korraldama kunstiteose tellimise konkursi pärast hankemenetluse lõppemist hankelepingu sõlmimisega juhul, kui on täidetud kõik järgmised tingimused:
1) tellija sõlmis hankijana riigihangete seaduse § 4 lõikes 3 nimetatud ehitustööde hankelepingu või riigihangete seaduse § 72 lõikes 1 nimetatud ehitustööde kontsessioonilepingu;
2) ehitustöö seisneb avaliku otstarbega hoone püstitamises, laiendamises või rekonstrueerimises;
3) ehitustööde hankelepingu või kontsessioonilepingu hind koos käibemaksuga on võrdne riigihangete seaduse § 15 lõikes 1 nimetatud ehitustööde riigihanke kolmekordse piirmääraga või ületab seda.
(4) Kui 1/100 käesoleva paragrahvi lõikes 3 nimetatud hinnast ületab 65 000 eurot, võib kunstiteoste hind ilma käibemaksuta kokku olla sellest suurem.
§ 3. Kunstiteose tellimise konkurss
(1) Kunstiteose tellimise konkursi eesmärk on sõlmida võitjaga hankeleping, millega tellitakse kujutava või rakenduskunsti teos, mis on vallasasi või hoone oluline osa ja mis pannakse avalikult ja püsivalt välja avaliku otstarbega hoones või selle juures.
(2) Kunstiteose tellimise konkursile rakendatakse riigihangete seaduses ideekonkursi kohta sätestatut, arvestades käesolevast seadusest tulenevaid erisusi.
(3) Tellija kuulutab kunstiteose tellimise konkursi välja hankelepingu sõlmimisega ühe aasta jooksul hankemenetluse lõppemisest arvates või, juhul kui ehitustööde hange on jaotatud ühe hankemenetluse raames osadeks, viimase osa kohta hankelepingu sõlmimisest.
(4) Kunstiteose tellimise konkursi žürii koosseis peab vähemalt 2/3 ulatuses koosnema füüsilistest isikutest, kelle on määranud kujutava või rakenduskunsti alal tegutseva loomeliidu juhatus loomeliidu liikmete hulgast.
(5) Tellija teatab Kultuuriministeeriumile tellitava kunstiteose liigi, autori ja asukoha kolme kuu jooksul kunstiteose tellimise konkursi tulemusel hankelepingu sõlmimisest arvates. Kultuuriministeerium avalikustab need andmed oma veebilehel.
(1) Riiklikku järelevalvet käesoleva seaduse nõuete täitmise üle teeb Kultuuriministeerium.
(2) Riiklikku järelevalvet tegeval ametnikul on ülesannete täitmiseks õigus:
1) saada tellijalt vajaduse korral andmeid käesoleva seaduse nõuete täitmise kohta;
2) teha tellijale käesolevas seaduses sätestatud korras kohustuslik ettekirjutus käesoleva seaduse nõuete rikkumise korral.
(3) Ettekirjutuses nimetatakse:
(4) Riiklikku järelevalvet tegev ametnik toimetab ettekirjutuse isikule või tema esindajale kätte posti teel väljastusteatega tähtkirjaga või annab üle allkirja vastu.
(5) Ettekirjutuse täitmata jätmisel võib riikliku järelevalve tegija rakendada asendustäitmist või sunniraha asendustäitmise ja sunniraha seaduses sätestatud korras. Sunniraha ülemmäär on 1500 eurot.
(3) Käesolevas paragrahvis sätestatud väärtegudele kohaldatakse karistusseadustiku ja väärteomenetluse seadustiku sätteid.
Kuni päevani, mis on kindlaks määratud Euroopa Liidu Nõukogu otsuses Eesti Vabariigi suhtes kehtestatud erandi kehtetuks tunnistamise kohta Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 140 lõikes 2 sätestatud alusel, arvutatakse käesolevas seaduses eurodes väljendatud summad ümber Eesti kroonidesse Eesti Panga kursi alusel. Saadud tulem ümardatakse ühe sendi täpsusega kolmanda koha alusel pärast koma. Kui kolmandal kohal pärast koma olev arv on null kuni neli, jäetakse teisel kohal pärast koma olev arv muutmata. Kui kolmandal kohal pärast koma olev arv on viis kuni üheksa, ümardatakse teisel kohal olev arv ühe võrra ülespoole.


Maanteeamet jättis algatamata keskkonnamõju hindamise riigitee nr 11304 Aruküla-Kostivere km 0,0-2,609 Aruküla lõigu rekonstrueerimise ehitusprojektiga kavandatavatele tegevustele | Maanteeamet
„Keskkonnamõju hindamise ja keskkonnajuhtimissüsteemi seaduse” (KeHJS) § 3 lõige 1 punkti 1, § 6 lõike 2 punkti 10, § 9, § 11 lõiked 2, 22, 23, 4, 8 ja 81, § 12 lõike 11 punkti 2, „Ehitusseadustiku” § 2 lõike 6, § 26 lõike 1, Vabariigi Valitsuse 29.08.2005 määruse nr 224 „Tegevusvaldkondade, mille korral tuleb anda keskkonnamõju hindamise vajalikkuse eelhinnang, täpsustatud loetelu” § 13 punkti 8 alusel on 27.11.2019 korraldusega nr 1-3/19/185 jätnud algatamata keskkonnamõju hindamise riigitee nr 11304 Aruküla-Kostivere km 0,0-2,609 Aruküla lõigu rekonstrueerimise ehitusprojektiga kavandatavatele tegevustele, kuna tegevuse elluviimisega eeldatavalt ei kaasne olulist mõju keskkonnale, kultuuripärandile ning inimese tervisele, heaolule ja varale. Kavandatava tegevuse elluviimisel tuleb järgida keskkonnamõju hindamise algatamata jätmise otsuses esitatud nõudeid.
Projekti eesmärk on olemasoleva maantee Aruküla ristmiku (km 0,00) ja Laane tee ristmiku (km 2,61) vahelise lõigu rekonstrueerimine liiklusohutuse taseme ja sõidumugavuse tõstmiseks ning katendi kandevõime parendamiseks.
Negatiivse mõju vältimiseks rakendada projektis järgmiseid meetmeid:
Põhiprojekt kooskõlastada Keskkonnametiga, kuna kavandatav jalgtee (lõigu algusosas ~km 0,0-0,510) läbib looduskaitse aluse Aruküla lehisepuiestee piiranguvööndit.
Pinnavee ja sajuvee lahendamisel tuleb vältida teeäärsete alade veerežiimi olulist muutmist ja teeäärsetele kinnistute üleujutamist.
Puurkaevude sanitaarkaitsealade piires kavandatud tööde teostamine projekteerida viisil, mis ei kahjusta puurkaevu veehaaret ega põhjusta vee kvaliteedi halvenemist. Juhul, kui seda ei ole võimalik tagada (või kui teetööd väljuvad selgelt olemasoleva tee piirest), tuleb teha puurkaevu omanikule ettepanek taotleda Keskkonnaametilt puurkaevu sanitaarkaitseala kaotamist ja selle asemele hooldusala moodustamist.
Valgustuse projekteerimisel tuleb tähelepanu pöörata üleliigse valguse vältimisele ja kasutada optimaalse võimsusega valgusteid.
Tee lähedal paikneva nahkhiirte elupaiga piirkonnas kasutada madalama asetusega nõrku lampe, mis valgustavad piisavalt inimeste jalgradu, aga mitte nahkhiirte elupaigaks olevaid puude võrasid, eemalolevaid põõsaid ja hooneid.
Projektiga ei tohi mõjutada maaparandussüsteemide toimimist ning projekt tuleb kooskõlastada Põllumajandusametiga.
Projektiga on soovitatav võimalusel mitte kavandada pärandkultuuriobjekti „Aruküla mõisa allee“ likvideerimist ja kahjustamist.
Otsustaja on Maanteeamet, Teelise 4, 10916 Tallinn. Keskkonnamõju hindamise algatamata jätmise otsuse ja eelhinnanguga on võimalik tutvuda alltoodud linkidel. Kontaktisikuks on Maanteeameti põhja teehoiu osakonna projektijuht Ave Ots, e-post: Ave.Ots@mnt.ee, tel 5223872.
KMH algatamata jätmise korraldus (pdf, 678.8 KB)
KMH eelhinnang (pdf, 1.83 MB)
Asukoha skeem (pdf, 253.5 KB)


text:
Seadust muudab ka Riigikohtu üldkogu 25. 02. 2004. a kohtuotsus nr 3-3-1-60-03 (avaldatud 17. 03. 2004. a - RT III 2004, 7, 70 ), jõustumise aeg 25. 02. 2004.
(2) Relv ja laskemoon sundvõõrandatakse õiglase ja kohese hüvitise eest. H��vitis makstakse sundvõõrandamisele kuuluva relva või laskemoona omanikule, valdajale või pärijale.
(3) Kui pankrotivaras olevat relva ja laskemoona ei õnnestu võõrandada kuue kuu jooksul pärast pankroti väljakuulutamist, hävitatakse need käesoleva seaduse § -s 83 sätestatud korras.
(7) Gaasipihusti ja pneumorelva valmistamiseks ja ümbertegemiseks on nõutav käesoleva seaduse § -s 66 sätestatud tegevusluba.
(2) Piiratud tsiviilkäibega relvi võib soetada käesoleva seaduse § -s 32 sätestatud soetamisloa alusel koos järgneva registreerimisega relvaomaniku või -valdaja nimele.
(3) Piiratud tsiviilkäibega relvade laskemoona, püssirohtu ja sütikuid võib soetada käesoleva seaduse § -des 32 ja 34 sätestatud soetamisloa või relvaloa alusel.
(2) Kollektsiooni võib asutada ja pidada Eesti kodanik või Eestis registreeritud juriidiline isik Politseiameti antud relva- ja padrunikollektsioneerimisloa (edaspidi kollektsioneerimisluba ) alusel.
(4) Kollektsiooni kuuluvad relvad tuleb registreerida elu- või asukohajärgses politseiprefektuuris käesoleva seaduse § -s 33 kehtestatud korras. Andmed registreeritud relvade kohta kantakse kollektsioneerimisloale.
(9) Kollektsioneerimisloa kehtivuse lõppemisel või kehtetuks tunnistamisel rakenduvad käesoleva seaduse § -s 44 sätestatud nõuded, kusjuures politseiprefektuurile üleantavad relvad ja padrunid võib jätta hoiule politseiprefektuuri poolt pitseeritud kollektsiooniomaniku relvahoidlasse.
(1) Relva soetamine kollektsiooni jaoks toimub käesoleva seaduse § -s 32 sätestatud soetamisloa alusel. Soetamisloa väljastamise aluseks on kollektsioneerimisluba. Padruni soetamine kollektsiooni jaoks toimub kollektsioneerimisloa alusel.
(3) Kollektsiooni jaoks soetatava relva soetamisloa taotlemisele ei laiene käesoleva seaduse § -dega 35 ja 37 kehtestatud kord.
(1) Välismaalane, kellel on Eesti elamisluba, võib soetada, omada ja vallata käesoleva seaduse § 29 lõikes 1 loetletud relvi, kui tal on teise riigi pädeva asutuse poolt seda liiki relva kohta antud relvaluba ja selle alusel füüsilisele isikule ettenähtud alustel ja korras Eestis väljastatud relvaluba.
(2) Välismaalane, kellel on Eesti elamisluba ja kellel ei ole teise riigi pädeva asutuse väljastatud relvaluba, võib soetada, omada ja vallata käesoleva seaduse § 29 lõikes 1 loetletud relvi, kui talle käeolevas seaduses füüsilisele isikule ettenähtud alustel ja korras on antud Eestis relvaluba.
(1) Käesoleva seaduse § -s 19 nimetatud relvade ja laskemoona soetamiseks, välja arvatud § -des 5 ja 7 ning § 9 lõikes 3 sätestatud juhtudel, on vajalik relvasoetamisluba (edaspidi soetamisluba ).
(9) Laskekõlbmatuna üleantud relv ja laskemoon hävitatakse käesoleva seaduse § -s 83 kehtestatud korras
(1) Juriidilise isiku relvakandmisloa (edaspidi relvakandmisluba ) väljastab töötajale või laskespordiorganisatsiooni liikmele tema elukohajärgne politseiprefektuur juriidilise isiku avalduse alusel, kui töötaja või laskespordiorganisatsiooni liige on sooritanud käesoleva seaduse § 35 lõikes 5 sätestatud eksamid ning kui tema suhtes ei esine käesoleva seaduse § -s 36 sätestatud asjaolusid, mis välistavad relvaloa saamise füüsilise isiku poolt.
(5) Taotluse rahuldamise korral väljastatakse relvakandmisluba ning selle omaja kohta avatakse käesoleva seaduse § -s 33 sätestatud korras relvatoimik.
(1) Relva ja laskemoona edasitoimetamise õigus on soetamisluba või relvaluba, samuti käesoleva seaduse § -s 80 nimetatud luba omaval füüsilisel isikul.
(8) Eestit läbiva transiidi puhul tuleb järgida käesoleva seaduse § -s 57 kehtestatud korda.
(6) Käesolevas paragrahvis nimetatud kord laieneb käesoleva seaduse § -s 19 loetletud piiratud tsiviilkäibega relvadele ja nende laskemoonale.
(4) Käesolevas paragrahvis nimetatud kord laieneb käesoleva seaduse § -s 19 loetletud piiratud tsiviilkäibega relvadele ja nende laskemoonale.
Käesoleva seaduse § 63 lõike 2 punktides 2 ja 3 nimetatud juhtudel toimub relva võõrandamine käesoleva seaduse § -s 80 sätestatud loa alusel ja sellel näidatud tingimustel.
1) on määranud käesoleva seaduse § -de 38 ja 39 kohaselt vastutava isiku ja tema asendaja;
[Kehtetud - RT I 2004, 25, 170 - jõust. 01.05.2004]
(2) Relva ümbertegemine võib toimuda ainult käesoleva seaduse § -s 80 nimetatud relva ümbertegemise loa alusel.
(2) Relva võib laskekõlbmatuks muuta relva parandamise või ümbertegemise tegevusluba omav isik ainult käesoleva seaduse § -s 80 nimetatud relva laskekõlbmatuks muutmise loa alusel.
(2) Relva võib lammutada ainult käesoleva seaduse § -s 80 nimetatud relva lammutamise loa alusel relvaomanik või -valdaja või tema tellimusel relva parandamise või ümbertegemise tegevusluba omav isik.
(3) Relva lammutamisest järelejäänud kasutuskõlblikke tulirelva olulisi osi võib kasutada üksnes relvade parandamiseks või ümbertegemiseks. Juriidiline isik võtab kasutuskõlblikud relva olulised osad arvele käesoleva seaduse § -s 75 kehtestatud korras.
(4) Kõlbmatud tulirelva olulised osad hävitatakse käesoleva seaduse § -s 83 kehtestatud korras.
(1) Lasketiirus võib relva laenutada isik (edaspidi laenutaja ), kellel on tegevusluba relvade laenutamiseks lasketiirus. Õppeasutuses ja laskespordiorganisatsioonis, kus laskespordiga tegeldakse põhikirja alusel, ei ole tegevusluba nõutav.
§ -d 897-- 899.
Politseiprefektuur või kohus võib kohaldada § -des 891 –894 ja 8910–8911sätestatud väärtegude toimepanemise vahetuks objektiks olnud aine või eseme konfiskeerimist vastavalt karistusseadustiku (RT I 2001, 61, 364) § -le 83.
(1) Käesoleva seaduse § -des 891–896 ja 8910–8912 sätestatud väärtegudele kohaldatakse karistusseadustiku üldosa ja väärteomenetluse seadustiku (RT I 2002, 50, 313) sätteid.
(2) Käesoleva seaduse § -des 891–896 ja 8910–8912 sätestatud väärtegude kohtuväline menetleja on politseiprefektuur.
§ -d 92--97. [Käesolevast tekstist välja jäetud]

matches:
§ 29
§ 29
§ 9
§ 35
§ 63
kohus