text:
3-1-1-95-16 Riigikohus 25.11.2016
KrMS § 286 lg 1
2-(4-bromo-2,5-dimetoksüfenüül)-N-[(2-metoksüfenüül]metüül]etaanamiin (25B-NBOMe; 2C-B-NBOMe) ja 2-(4-jodo-2,5-dimetoksüfenüül)-N-[(2-metoksüfenüül)metüül]etaanamiin (25I-NBOMe, 2C-I-NBOMe) on psühhotroopsed ained, mis kuuluvad sotsiaalministri 18. mai 2005. a määrusega nr 73 kehtestatud lisa 1 (2. juunil 2014 jõustunud redaktsioonis) järgi narkootiliste ja psühhotroopsete ainete esimesse nimekirja ning mille käitlemine on NPALS § 3 lg 1 kohaselt üldjuhul keelatud. (p 8)
NPALS § 3^1 lg 3 järgi on suur narkootilise või psühhotroopse aine, taime või seene kogus, millest piisab narkojoobe tekitamiseks vähemalt kümnele inimesele. Vaadeldava sätte mõttes tuleb suure koguse tuvastamiseks võtta esmalt seisukoht, missugune on konkreetse aine kogus, millest piisab narkojoobe tekitamiseks ühele keskmisele isikule. Seejuures peab aluseks võtma puhta, mitte segatud aine koguse. Järgnevalt tuleb tuvastada, millises koguses narkootilist ainet isik käitles ning kas sellest piisab narkojoobe tekitamiseks kümnele isikule. (Vt nt RKKKo 3-1-1-121-06, p 11, 3-1-1-52-07, p 10, 3-1-1-101-07, p 13, 3-1-1-67-08, p 12, 3-1-1-68-09, p 8 ja 3-1-1-100-13, p 11). (p 21)
Kui käideldud on psühhotroopset ainet, mille tarbimise võimaldamiseks kasutati ballastainena paberit, ei saa rääkida lahjendamise eesmärgil valmistatud seguainest. Sellele vaatamata tuleb hinnata, kas sel viisil käitlemiseks, sh tarvitamiseks ettevalmistatud narkootilise või psühhotroopse aine puhul peab kindlaks määrama puhta aine koguse või saab ühe tarbimiseks mõeldud annuse võrdsustada ühe narkojoobe tekitamiseks vajaliku annusega. Nõuet, mille järgi peab narkojoobe tekitamiseks vajaliku koguse hindamisel aluseks võtma puhta, mitte segatud aine koguse, ei ole Riigikohus käsitanud absoluutsena. Kui tuvastatakse narkootilise aine müümine tarvitajatele ühekordse annusena, kuid hiljem on võimatu kindlaks teha, milline oli aine kontsentratsiooniaste, on loogiline väita, et käideldi narkootilist ainet koguses, millest piisab narkootilise joobe tekitamiseks (vt RKKKo 3-1-1-121-06, p 13 ja 3-1-1-68-09, p 8.5). Kuigi nendes kohtuasjades oli tegemist olukorraga, kus narkootilist ainet kätte ei saadud, on toodud seisukoha järgi tähtis eeskätt see, et põhimõtteliselt on teatud asjaoludel lubatav narkojoobe tekkimise võimalikkust ja narkootilise või psühhotroopse aine suurt kogust tuvastada ka vaid tunnistajate ütlustele tuginevalt. See seisukoht on põhjendatav arusaamaga, et kriminaalmenetluses kehtiva tõendite vaba hindamise põhimõtte kohaselt ei ole ka KarS §-s 184 sätestatud süüteokoosseisu tunnuste tuvastamist piiratud kindlat liiki tõendite olemasoluga. Öeldu tähendab, et juhtudel, kui narkootilise või psühhotroopse aine koostis on kindlaks tehtud, ei eelda narkojoobe võimalikkuse sedastamine vältimatult aine mõju uurimist ekspertiisi vormis. Narkootilise aine suure koguse tuvastamisel võib asjasse puutuvaks tõendiks pidada eeskätt samas või teises kriminaalasjas koostatud narkootilise või psühhotroopse aine mõju käsitlevat ekspertiisiakti, eksperdi antud ütlust ekspertiisiakti selgitamisel, asjatundja ütlust, aga ka dokumentaalset tõendit, milles kajastub või mis tugineb eksperdi või asjatundja arvamusele (vt RKKKo 3-1-1-89-13, p 12). Järelikult ei hälbi NPALS § 3^1 lg-st 3 ega ka senisest kohtupraktikast võimalus mõnel erandjuhul tuvastada narkootilise või psühhotroopse aine suur kogus puhta aine kogust kindlaks määramata. (p-d 22–24)
Et käideldud aine tekitas narkojoovet ja et sellest piisas joobe tekitamiseks vähemalt kümnele isikule, peab tõendama prokuratuur. Asjas nr 3-1-1-89-13 tehtud lahendis leiti, et kuivõrd puudub üldtunnustatud kokkulepe selle kohta, millise institutsiooni arvamus narkootilise aine suurt kogust kinnitaks või mis oleks autoriteetne ja legitiimne, võib mõistetavalt ka kaitsja taotleda omalt poolt asjatundja kaasamist kõnealuse küsimuse lahendamisse (vt osutatud otsuse p 12). Öeldust järeldub, et kui süüdistatava või kaitsja hinnangul ei piisanud käideldud narkootilisest või psühhotroopsest ainest narkojoobe tekitamiseks kümnele inimesele, kuna selle aine mõju või kontsentratsioon ei olnud selline, nagu leitakse süüdistuses, saavad nad prokuröri väidete kummutamiseks esitada oma tõendeid. Süüdistusversiooni ümberlükkamiseks ei piisa aga paljasõnaliste kritiseerivate argumentide esitamisest, vaid kaitseversiooni tuleb ka aktiivselt tõendada. Aktiivse kaitse teostamise vajadus võib esmajoones tekkida nn piiripealsetes situatsioonides, mil narkootilise või psühhotroopse aine käitlemine seisneb kümne annuse või seda piiri napilt ületava annuste koguse käitlemises. (p 25)
Olukorras, kus tehti kindlaks, et markides sisalduva puhta psühhotroopse aine kogus on sedavõrd väike, et seda on sisuliselt võimatu kindlaks teha, saab tarvitatava aine mõju erandlikult hinnata annusteks jagamise kaudu ja kogumis teiste tõenditega. (p 28)
Põhjendamatu on nõuda, et tunnistajate ütlusi, mis puudutavad tarvitatud psühhotroopse aine mõju, tuleb analüüsida korrakaitseseaduses ette nähtud joobeseisundi mõistet ja joobeseisundi tuvastamise korda arvestavalt. Tunnistaja saab anda ütlusi asjaolude kohta, mida ta on vahetult tajunud. Seetõttu saab ka tema ütlustes kajastuv joobeseisundi kirjeldus rajaneda vaid subjektiivsel muljel. Korrakaitseseaduses ja selle alusel kehtestatud terviseseisundi kirjeldamise korras lähtutakse samas eeldusest, et joobeseisundi tõttu avaldanud muutusi kirjeldab teine isik (nt politseiametnik või arst). On ilmne, et tunnistaja ütlused tema tarvitatud aine mõjudest ei pruugi üldjuhul anda teavet asjaolude kohta, mis on tähtsad joobeseisundi tuvastamiseks korrakaitseseaduse mõttes, kuna isik ei saa neid kõrvalseisja pilgu läbi tajuda. Samuti võivad joobeseisundile viitavad tunnused jääda märkamata isiku jaoks, kes pole arst. (p 29)
Kuna KarS § 184 objektiivsed tunnused hõlmavad nii narkootilise kui ka psühhotroopse aine käitlemist, ei mõjuta kriminaalasja lahendamist eksimus, kui süüdistuses nimetatakse psühhotroopset ainet narkootiliseks aineks. (p 9)
Süüdistatava ülekuulamise puhul tuleb silmas pidada, et KrMS § 293 lg 2, § 34 lg 1 p 1 ja § 35 lg 2 järgi on tal õigus ütluste andmisest keelduda. Süüdistatav ei ole küll kohustatud ütluste andmisest keeldumist põhjendama, kuid kahtluseta saab ta seda teha, väites, et ristküsitlemine enne tunnistajate ärakuulamist võib rikkuda tema kaitseõigust. KrMS § 294 p 1 järgi toob kohtus ütluste andmisest keeldumine kaasa süüdistatava varem antud ütluste avaldamise, kui seda on taotlenud kohtumenetluse pool. Selle sätte järgi saab ütlused avaldada aga siis, kui süüdistatavat pole võimalik kohtuistungil ristküsitleda. Kui süüdistatav keeldub ütluste andmisest, kuid väljendab samas, et ta nõustub andma ütlusi alles pärast tunnistajate ristküsitlust, puudub tema varem antud ütluste avaldamiseks KrMS § 294 p 1 kohaselt alus. Alles pärast seda, kui süüdistatav keeldub ütluste andmisest ka hiljem, s.o pärast tunnistajate küsitlemist, tekib alus taotleda tema varem antud ütluste tõendina esitamist. Kui aga süüdistatav kuulati üle enne tunnistajaid, kuid ta ei keeldunud ütluste andmisest ja samas oli talle tagatud õigus olla kõigi tõendite uurimise juures, küsitleda tunnistajaid ning esitada nende ütluste kohta vastuväiteid nii ise kui kaitsja vahendusel ning süüdistatav ka ei avaldanud, et ta soovib anda tunnistajate räägitu põhjal uusi ütlusi või esitada lisatõendeid, ei saa kaitseõiguse rikkumisest rääkida. (p-d 17–19)
Arusaam, et süüdistatava ütlusi tuleb käsitada prokuröri tõendina siis, kui seda on nimetatud tõendina süüdistusaktis, asetaks kohtumenetluse pooled ebavõrdsesse olukorda. Kuna kaitseakt esitatakse KrMS § 227 lg 1 järgi kohtule pärast süüdistusakti koopia saamist, saaksid süüdistatava ütlused olla kaitsja tõendiks vaid juhul, kui prokurör ei ole neid süüdistusaktis toodud tõendite loetelus nimetanud. Vastupidisel juhul puuduks kaitsjal KrMS § 286 lg 1 kohaselt vähimgi võimalus süüdistatava ülekuulamise aega mõjutada, kuivõrd selle tõendi esitamine ja uurimine sõltuks otseselt prokuröri menetluslikust käitumisest. (p 16)
Kohtumenetluses ei ole kindlasti tavapäratu, et sama tõendi uurimist taotlevad mõlemad või mitu kohtumenetluse poolt. Sellisel juhul ei ole põhjendatud juhinduda üksnes KrMS § 286 lg-s 1 toodud reegeljuhtumist, mil tõendi uurimist on taotlenud vaid üks kohtumenetluse pool. Võrdlusena saab osutada ristküsitluses kehtivale põhimõttele, mille kohaselt juhul, kui tunnistaja kutsumist on taotlenud mitu menetlusosalist ja esmasküsitlemise õiguses kokkulepet ei saavutata, määrab esmasküsitleja kohus (KrMS § 288 lg 1). Seega olukorras, kus süüdistatava ütlusi on soovinud enda tõendina kasutada rohkem kui üks kohtumenetluse pool, peab ka selle tõendi uurimise aeg olema läbirääkimiste esemeks. Kui kohtumenetluse pooled kokkulepet ei saavuta, peab süüdistatava ülekuulamise aja kindlaks määrama kohus kõiki asjaolusid arvestavalt. (p 17)
Olukorras, kus ekspertiisiaktis kajastub selgelt see, missuguse keemilise koostise ja valemiga psühhotroopseid aineid ekspertiisiks esitatud margid sisaldasid, kuid süüdistus kajastab vaid seda, et kõik kõnealused margid sisaldasid broomil põhinevat psühhotroopset ainet, on teokirjeldus ebatäpne, kuid tegemist pole veaga, mis tooks kaasa süüdistatava õigeksmõistmise osade psühhotroopset ainet sisaldavate markide ebaseaduslikus käitlemises. KrMS § 268 lg 1 kohaselt toimub kriminaalasja kohtulik arutamine süüdistatava suhtes ainult süüdistusakti järgi, kui samas paragrahvis ei ole sätestatud teisiti. KrMS § 268 lg 5 esimene lause näeb ette, et süüdistatavat süüdi tunnistades ei või kohus tugineda faktilistele asjaoludele, mis oluliselt erinevad süüdistuses või muudetud või täiendatud süüdistuses kirjeldatud tõendamiseseme asjaoludest. Sama lõike teine lause sätestab, et kohus ei või otsust tehes tugineda faktilisele asjaolule, mida ei ole menetluses arutatud. Kohtupraktikas omaksvõetud seisukoha järgi tuleb nende sätete põhjal süüdistuses asjakohaselt välja tuua isikule süüksarvatava kuriteokoosseisu igale objektiivsele ja subjektiivsele tunnusele vastavad faktilised asjaolud. Kui süüdistus on koostatud puudulikult, ei ole kohtul võimalik süüdistuses nimetamata vastutuse eeldusi isikule omistada. (Vt RKKKo 3-1-1-59-16, p 21). (p-d 10-11)
Määratud kulude all peetakse KrMS § 175 lg 1 p-s 4 silmas RÕS § 21 lg-s 2 nimetatud riigi õigusabi kulusid, mis advokaat või advokaadibüroo pidaja on kandnud seoses kriminaalmenetluses riigi õigusabi osutamisega, ulatuses, milles kriminaalasja menetleja on need kulud RÕS § 22 lg-s 7 ja § 23 lg-s 1 sätestatud korras vajalikuks lugenud ja kindlaks määranud. (p 22)
Advokaadile või advokaadibüroo pidajale määratud hüvitis ajavahemikul 2014. a detsembrist 2016. a jaanuarini ja aprillis 2016 seoses riigi õigusabi osutamisega tekkinud sõiduauto kasutamise kulu eest tuleb arvata KrMS § 175 lg 1 p-s 4 nimetatud menetluskulu hulka, lähtudes asjas nr 3-2-1-40-15 tehtud üldkogu otsusest tulenevast sõiduauto kasutamise tegeliku kulu määrast 0,08 €/km (lisandub käibemaks). (p 30)
RÕS § 381 kohaselt on justiitsministri 26. juuli 2016. a määruse nr 16 § 17 lg 2 tagasiulatuvalt kohaldatav ka enne 1. augustit 2016 tekkinud kaitsja sõidukulu hüvitamise ulatuse kindlaksmääramisel, kuid mitte kaitsjale määratud hüvitise KrMS § 175 lg 1 p-s 4 nimetatud menetluskulu hulka arvamisel ega menetlusosaliselt väljamõistmisel. RÕS § 381 ei võimalda suurendada tagasiulatuvalt summat, mis on võimalik menetlusosaliselt KrMS 7. peatüki sätete alusel riigi kasuks välja mõista. (p-d 31–35)
Otsuses asjas nr 3-2-1-40-15 tunnistas Riigikohtu üldkogu riigi õigusabi tasu määramist reguleerivad tasude ja kulude korra sätted (koos volitusnormi vastava osaga) kehtetuks ex nunc alates 26. oktoobrist 2016. Järelikult ei välista üldkogu otsus kõnealuste sätete kohaldamist tasu määramisel enne nimetatud kuupäeva osutatud riigi õigusabi eest. Samuti on võimalik arvata selliselt määratud riigi õigusabi tasu täies ulatuses KrMS § 175 lg 1 p-s 4 nimetatud menetluskulu hulka ja sellekohase aluse olemasolul menetlusosaliselt välja mõista. (p 42)
Tunnistajale KrMS § 178 kohaselt makstava summa kui KrMS § 175 lg 1 p-s 2 nimetatud menetluskulu hüvitamise kohustus ei ole sõltuvuses sellest, kes kohtumenetluse pooltest tunnistaja kohtusse kutsumist taotles. KrMS § 180 lg 1 esimese lause ja § 175 lg 1 p 2 alusel võib süüdimõistetul tekkida kohustus hüvitada ka summad, mis on makstud tunnistajale, kelle kohtusse kutsumist süüdistatav ega tema kaitsja ei taotlenud ja kes andis süüdistatava jaoks ebasoodsaid ütlusi (nt prokuratuuri taotlusel üle kuulatud tunnistaja). (p 44)
Kaebuse põhjendatuse astet on võimalik arvestada menetluskulu suuruse kindlakstegemisel, mitte aga selle üle otsustamisel, kes millises ulatuses menetluskulu kandma või hüvitama peab. (p 48)
Kohus peab RÕS § 22 lg 7 kohaselt kontrollima riigi õigusabi tasu taotluse õigsust ja põhjendatust ning jätma ülemääraselt taotletava tasu määramata. Põhjendamatut riigi õigusabi tasu ei arvata ka KrMS § 175 lg 1 p-s 4 nimetatud menetluskulu hulka. (p 48)
Riigikohtu üldkogu 26. aprilli 2016. a otsusega asjas nr 3-2-1-40-15 tunnistati Eesti Advokatuuri juhatuse 16. septembri 2014. a otsusega kehtestatud "Riigi õigusabi osutamise eest makstava tasu arvestamise alused, maksmise kord ja tasumäärad ning riigi õigusabi osutamisega kaasnevate kulude hüvitamise ulatus ja kord" punktid 51–54 (koos volitusnormiga) kehtetuks algusest peale (tagasiulatuvalt) ning kõikide isikute suhtes. (p 27)
KrMS § 185 ei võimalda KrMS § 337 lg 1 p-des 2–4 nimetatud lahendi tegemise korral apellatsioonimenetluse kulu riigi ja menetlusosalise vahel jagamisel lähtuda sellest, millises ulatuses menetlusosalise huvides esitatud apellatsioon rahuldati. Apellatsioonimenetluse kulu jääb täies ulatuses riigi kanda isegi juhul, kui maakohtu otsus tühistatakse (osaliselt) üksnes prokuratuuri apellatsiooni alusel ja menetlusosalise huvides esitatud apellatsioon jääb täielikult rahuldamata (3-1-1-79-14 p 41). (p 47)
Ringkonnakohtu viga seaduse kohaldamisel ei saa panna süüdimõistetule kohustust apellatsioonimenetluse kulude kandmiseks (3-1-1-6-11 p 21). (p 51)
põhiseaduslikkuse järelevalve otsuse mõju
tagasiulatuv mõju (ex tunc)
Üldjuhul on põhiseaduslikkuse järelevalve otsustel tagasiulatuv jõud, ehkki otsuse tagasiulatuvat mõju on võimalik piirata, tunnistades normi kehtetuks üksnes edasiulatuvalt (3-4-1-25-11 p-d 55–57 ja 3-3-2-1-07 p-d 19–20). (p 27)
Usalduskaitse põhimõttest lähtudes tuleb teatud juhtudel kohaldada ka põhiseadusvastasuse tõttu kehtetut normi, kui see on isiku olukorda soodustava iseloomuga (vt ka 3-1-1-14-03 p 9). (p 30)
Põhiseaduslikkuse järelevalve kohtumenetluse korras tehtud otsuse jõustumise edasilükkamine PSJKS § 58 lg 3 alusel tähendab seda, et sellel otsusel ei ole erga omnes tagasiulatuvat toimet (3-3-2-1-07 p-d 20 ja 29–35). (p 41)
3-4-1-2-16 Riigikohus 16.11.2016
VangS § 94 lg 5
KrMS § 143 1
Põhiõigust perekonnaelu puutumatusele võib seadusega piirata juhul, kui piirangu kehtestamisel on lisaks eesmärgi legitiimsusele järgitud PS §-s 11 sisalduvat proportsionaalsuse põhimõtet, mille kohaselt peavad piirangud olema demokraatlikus ühiskonnas vajalikud ega tohi moonutada piiratavate õiguste ja vabaduste olemust. Vastavust proportsionaalsuse põhimõttele kontrollib kohus järjestikku kolmel astmel: kõigepealt abinõu sobivust, siis vajalikkust ja vajaduse korral ka proportsionaalsust kitsamas tähenduses ehk mõõdukust. (p 98)
Riigis, mis on rajatud esindusdemokraatia põhimõttele, kuulub seadusandlik võim Riigikogule. Seda põhimõtet, mida väljendab PS § 59, täpsustab PS § 65 punktis 16 sätestatud Riigikogu universaalpädevus. PS § 11, mille järgi peavad põhiõiguste piirangud olema demokraatlikus ühiskonnas vajalikud, ei sisalda isiku põhiõigust kaalumisele, vaid nõuab üksnes, et kaalumine annab lõppastmes tema põhiõiguse piiramise seisukohalt proportsionaalse tulemuse. Seesugust põhiseaduslikku õigust ei tule kaalumisele ka ühestki teisest põhiseaduse sättest. Isiku perekonnaelu puutumatuse riive võib osutuda proportsionaalseks ka juhul, kui seda on kaalunud seaduse loomisel selleks demokraatlikult legitimeeritud seadusandja. (p 119)
PS § 15 lõike 1 ja § 152 lõike 2 ning PSJKS § 14 lõike 2 esimese lause järgi on kohtu algatatava konkreetse normikontrolli lubatavuse eelduseks kontrollimiseks esitatud sätte asjassepuutuvus. (p 81)
PS § 15 lõike 1 ja § 152 lõike 2 ning PSJKS § 14 lõike 2 esimese lause järgi on kohtu algatatava konkreetse normikontrolli lubatavuse eelduseks kontrollimiseks esitatud sätte asjassepuutuvus.(p 81)
Vahistatu pikaajalise kokkusaamise keeld riivab PS §-s 26 sätestatud õigust perekonnaelu puutumatusele. (p 93) Tegemist on kvalifitseeritud seadusereservatsiooniga põhiõigusega, mida võib piirata PS § 26 teises lauses loetletud põhjustel. (p 96) Vahistatu pikaajalise kohtumise keeld teenib ennekõike kriminaalmenetluse lubamatu mõjutamise, sh tõendite hävitamise, muutmise ja võltsimise ning tunnistajate mõjutamise vältimise eesmärki, mis on PS § 26 teises lauses loetletud eesmärkidest, ennekõike kuriteo tõkestamise eesmärgist hõlmatud. (p 97)
seadusandlik võim (§ 59)
Riigis, mis on rajatud esindusdemokraatia põhimõttele, kuulub seadusandlik võim Riigikogule. Seda põhimõtet, mida väljendab PS § 59, täpsustab PS § 65 punktis 16 sätestatud Riigikogu universaalpädevus. PS § 11, mille järgi peavad põhiõiguste piirangud olema demokraatlikus ühiskonnas vajalikud, ei sisalda isiku põhiõigust kaalumisele, vaid nõuab üksnes, et kaalumine annab lõppastmes tema põhiõiguse piiramise seisukohalt proportsionaalse tulemuse. Seesugust põhiseaduslikku õigust ei tule kaalumisele ka ühestki teisest PS sättest. Isiku perekonnaelu puutumatuse riive võib osutuda proportsionaalseks ka juhul, kui seda on kaalunud seaduse loomisel selleks demokraatlikult legitimeeritud seadusandja. (p 119)
Riigikogu pädevus (§ 65)
Riigis, mis on rajatud esindusdemokraatia põhimõttele, kuulub seadusandlik võim Riigikogule. Seda põhimõtet, mida väljendab PS § 59, täpsustab PS § 65 punktis 16 sätestatud Riigikogu universaalpädevus. Põhiseaduse § 11, mille järgi peavad põhiõiguste piirangud olema demokraatlikus ühiskonnas vajalikud, ei sisalda isiku põhiõigust kaalumisele, vaid nõuab üksnes, et kaalumine annab lõppastmes tema põhiõiguse piiramise seisukohalt proportsionaalse tulemuse. Seesugust põhiseaduslikku õigust ei tule kaalumisele ka ühestki teisest PS sättest. Isiku perekonnaelu puutumatuse riive võib osutuda proportsionaalseks ka juhul, kui seda on kaalunud seaduse loomisel selleks demokraatlikult legitimeeritud seadusandja (p 119).
õiguskorras puuduva normi asjassepuutuvus
PS § 15 lõike 1 ja § 152 lõike 2 ning PSJKS § 14 lõike 2 esimese lause järgi on kohtu algatatava konkreetse normikontrolli lubatavuse eelduseks kontrollimiseks esitatud sätte asjassepuutuvus. (p 81) Kohtuasjas saab kolleegium kontrollida üksnes konkreetsete kaebajate suhtes kehtiva keelu põhiseaduspärasust. (p 85)
Asjassepuutuv on säte, mis on kohtuasja lahendamisel otsustava tähtsusega ehk sätte põhiseadusele mittevastavuse korral peaks kohus otsustama teisiti kui põhiseadusele vastavuse korral. (p 89) Taotluste rahuldamist takistas esmalt VangS § 94 lõige 5, mis välistab vahistatutele pikaajalise kokkusaamise võimaluse. Samas ei saaks ka nimetatud sätte põhiseadusvastasuse korral kohus otsustada teisiti. Kaebuste rahuldamist takistas õiguskorras lisaks ka sellise normi puudumine, mis annaks vahistatute pikaajalise kokkusaamise õiguse. (p 91)
3-1-1-87-16 Riigikohus 07.11.2016
KrMS § 425 lg 2
Juhul, kui karistuse täitmisele pööramise otsustamisel tekib täitmiskohtunikul põhjendatud kahtlus, et süüdimõistetu ei ole vaimse seisundi tõttu võimeline karistust kandma, ja tema süüdivuse väljaselgitamiseks ei ole määratud ekspertiisi, tuleb täitmiskohtunikul määrata omal algatusel või menetluspoole põhjendatud taotluse alusel kohtupsühhiaatriaekspertiis. Sõltuvalt ekspertiisi tulemusest saab täitmiskohtunik otsustada, kas ja milliseid mõjutusvahendeid on süüdimõistetule võimalik kohaldada. Olukorras, kus täitmiskohtunik tuvastab, et süüdimõistetu ei ole võimeline vaimuhaiguse, nõdrameelsuse või muu raske psüühikahäire tõttu talle mõistetud karistust kandma, ei saa seda KrMS § 425 lõikest 2 tulenevalt täitmisele pöörata. Seepärast on ka karistuse täitmisele pööramise menetluses vaja kahtluse korral möödapääsmatult tuvastada süüdimõistetu psüühiline seisund ja teha kindlaks, kas tema puhul tuleb karistuse täitmisele pööramine kõne alla. (p 13)
3-1-1-78-16 Riigikohus 03.11.2016
Olukorras, kus Riigikohus leiab, et kohtute hinnang prokuratuuri arestimistaotlusele on vastuoluline või puudulik, või kui kohtud on jätnud mõne taotluse põhjendatuse üle otsustamiseks olulise asjaolu välja selgitamata, tuleb kohtuasi ‒ juhul kui Riigikohus ei saa rikkumist ise kõrvaldada ‒ saata uueks arutamiseks ringkonnakohtule, mitte maakohtule. Seda ka siis, kui menetlusõiguse oluline rikkumine sai alguse juba maakohtust. (Vt RKKKm 3-1-1-97-13, p-d 22‒26 ja 3-1-1-75-14, p-d 42 ja 43). (p 11)
Vara arestimise (KrMS § 142) määrusest peab nähtuma põhjendatud kuriteokahtluse olemasolu ja vara arestimise alus, s.t põhjendatud kahtlus, et esinevad asjaolud, mille alusel võidakse kriminaalasjas esitada tsiviilhagi, kohaldada konfiskeerimist, selle asendamist või varalist karistust, ja et tsiviilhagis esitatud nõude, riigi konfiskeerimisnõude või varalise karistuse täitmine võib ilma vara arestimata osutuda võimatuks või muutuda oluliselt raskemaks (vt nt RKKKm 3-1-1-52-15, p 24). Ehkki vara arestimise üheks eelduseks oleva kuriteokahtluse kindlakstegemisel kehtib lihtsustatud tõendamisstandard, peab vara arestimise määrusest siiski alati nähtuma üheselt ja selgelt põhjendatud kahtluse olemasolu selle kohta, et isik on toime pannud kuriteo tunnustega teo. Seejuures ei piisa üldist laadi arutlustest ega standardsetest formuleeringutest. Määruses tuleb esitada selged põhjendused, millistest asjaoludest ja tõenditest tulenevalt on kohtu arvates olemas põhjendatud kuriteokahtlus arestitava vara omaniku või kuritegeliku tulu eeldatava saaja suhtes, kes on vara päritolu varjamiseks selle kolmandale isikule andnud. Kuriteokahtluse põhjendamine peab tuginema kriminaaltoimiku materjalile ja kohtumääruses ei saa piirduda üldsõnalise tõdemusega, et toimikumaterjali põhjal on olemas põhjendatud kuriteokahtlus või et kohtunik on veendunud kuriteokahtluse olemasolus. (Vt nt RKKKm 3-1-1-1-12, p 9 ja 3-1-1-97-13, p-d 8 ja 9). Samuti ei ole välistatud, et kolmas isik vaidlustab enda vara arestimise menetluses ka kuriteokahtluse põhjendatuse kui vara arestimise ühe eelduse (vt nt RKKKm 3-1-1-10-16, p 27). (p-d 6-7)
Kriminaalmenetluse varases staadiumis, kui toimub veel tõendite aktiivne kogumine, võib osa teabe (nt jälitustoiminguga saadud teabe) avaldamine, kahjustada tõe tuvastamist. Samas pole võimalik vara arestimise vaidlustamisel kaitseõigust efektiivselt teostada, kui kuriteokahtlust kinnitavaid tõendeid sisuliselt ei avaldata või tehakse seda üksnes sellisel määral, mis ei seo isiku käitumist jälgitavalt kahtlustuse esemeks oleva kuriteoga (vt ka tõenditele juurdepääsu piiramise tingimuste kohta vahistamistaotluse lahendamisel RKKKm 3-1-1-110-15, p 16). (p 9)
3-3-1-33-16 Riigikohus 02.11.2016
KrMS § 198
KorS § 1 lg 4
PPA peab kuriteoteatele reageerides võetavates seisukohtades kriminaalmenetluse alustamata jätmise teatises olema hoolikas mitte üksnes resolutsioonis (alustada/mitte alustada kriminaalmenetlust), vaid ka põhjendustes. Kuigi põhjendustes sisalduv ei oma iseseisvat õiguslikku tähendust, võib see kaasa tuua isiku õiguste iseseisva rikkumise, kui põhjendustes avaldatakse ebaõigeid faktiväiteid või ebakohaseid väärtushinnanguid. Lisaks võib see riivata süütuse presumptsiooni (PS § 22 lg 1, KrMS § 7 lg 1). Riigi autoriteedi tõttu on tema jagataval teabel avalikkuse silmis suurem tõeväärtus (vt RKHK otsus asjas nr 3-3-1-3-12). Avalik võim peab sõnakasutuses olema hoolas ja vältima väärtõlgendusi (vt RKHK otsus asjas nr 3-3-1-22-15). (p 15)
Kriminaalmenetluse alustamata jätmise teatise näol on selles sisalduva andmetöötluse osas tegemist haldustoiminguga. (p 12.3)
Tegevuse haldustoiminguks kvalifitseerimisest ei tulene tingimata halduskohtule pädevust sellega seotud vaidluste lahendamiseks. Seadus võib ka haldusaktide ja toimingute puhul näha ette teistsuguse vaidlustuskorra (HKMS § 4 lg 1). PPA teatises sisalduva isikule õigusrikkumise toimepanemise omistamise tagajärgedeks on sunniraha määramine täitemenetluses ja tulevikus võimalik kriminaalmenetluse alustamine KarS § 331^2 tunnustel. Nende olukordade kohtulikuks arutamiseks on ette nähtud teistsugused menetluskorrad: tsiviilkohtumenetlus ja kriminaalasja kohtulik menetlus. Halduskohtu funktsioon ei ole läbi viia eeltõendamismenetlust teist liiki kohtumenetluste jaoks. (p 14)
Kohtupraktikas on asutud seisukohale, et haldusmenetluse ja süüteomenetluse piiritlemisel saab ja tuleb lähtuda mh toimingu eesmärgist ja olemusest ning menetleja tahtest ja selle avaldamisest. KorS § 1 lg 4 järgi määrab tegevuse õigusliku aluse valiku riikliku järelevalve menetluse või süüteomenetluse vahel meetme objektiivne eesmärk. (p 12)
3-1-1-81-16 Riigikohus 02.11.2016
KrMS § 137 lg 1 p 1
Loovutatud isiku üleandmine kujutab endast loovutamismääruse täitmise etappi ja loovutamismäärust täidavad Justiitsministeerium ning Politsei- ja Piirivalveamet. Ainuüksi see ei välista aga loovutatud isikul oma õiguste kaitsmiseks üldkohtu poole pöörduda ega õigusta tema taotluste läbi vaatamata jätmist. Loovutamismääruse täitmise kriminaalmenetluse seadustiku nõuetele vastavust puudutavad vaidlused tuleb − nii nagu muud KrMS §-des 424−428^1 ja 430 reguleerimata küsimused ning kohtulahendi täitmisel ilmnevad kahtlused ja ebaselgused − lahendada KrMS § 431 alusel lahendi teinud kohtu või kohtulahendit täitmisele pöörava maakohtu täitmiskohtuniku määrusega. KrMS § 433 lg 3 lubab lähtuda rahvusvahelises kriminaalmenetlusalases koostöös kriminaalmenetluse seadustiku teistes peatükkides sätestatust niivõrd, kuivõrd see ei ole vastuolus 19. peatükis sätestatuga. Loovutamismääruse täitmise käigus tekkivate küsimuste (nt KrMS § 505 lg-tes 2-5 sätestatud nõuete järgimist puudutavate vaidluste) lahendamiseks on kohtu poole pöördumine selle nõudega kooskõlas. (p 10)
3-1-1-71-16 Riigikohus 19.10.2016
Riigikohtu kriminaalkolleegiumi varasemas praktikas väljendatud seisukoha järgi ei tohtinud kohtu alla andmine ja eelistung olla üksteisest ajaliselt lahutatud ning eelmenetlust toimetav kohtunik pidi seetõttu kohtu alla andmise määruse tegemisel lahendama kõik KrMS § 263 p-des 1–8 loetletud küsimused (vt RKKKm 3-1-1-86-15, p 14 ja 3 1-1-69-08, p 12). Asjas nr 3-1-1-22-16 muutis Riigikohtu kriminaalkolleegiumi kogu koosseis asjades nr 3-1-1-86-15 ja nr 3-1-1-69-08 väljendatud seisukohta ning leidis, et kui kriminaalasja kohtualluvus on õige, süüdistusakt vastab nõuetele ja puudub alus kriminaalmenetluse lõpetamiseks, siis on täidetud ka kõik süüdistatava kohtu alla andmise eeldused. Muid KrMS 10. peatüki 1. jaos nimetatud küsimusi võib kohus lahendada pärast kohtu alla andmise määruse koostamist. Kui süüdistatava kohtu alla andmisel võetakse seisukoht vaid kohtu alla andmise eelduste täidetust puudutavates küsimustes, peab maakohus edasi korraldama eelistungi(d), et lahendada kriminaalasja kohtuliku arutamise planeerimine ja muud KrMS § 258 lg-s 1 ning §-s 263 loetletud küsimused. Kohtu eelmenetluses tehtud otsustused ei pea olema vormistatud ühe menetlusdokumendina (määrusena), vaid võimalik on kohtu alla andmise määrusena pealkirjastatud dokumentide paljusus. Kokkuvõtlikult öelduna ei tähista süüdistatava kohtu alla andmine alates 1. septembrist 2011 enam kohtuliku eelmenetluse lõppu, vaid eelmenetluslike küsimuste lahendamine võib jätkuda pärast süüdistatava kohtu alla andmise määruse koostamist. (Vt RKKKm 3-1-1-22-16, p-d 24–30 ja 32–37, 3-1-1-38-16, p 47 ja 3-1-1-57-16, p 12). (p-d 9-10)
Maakohus võib mõnel erandlikul juhul süüdistatava kohtu alla andmise lahendada ka protokollilise määrusega. Kirjeldatud erandjuhuna on käsitatud KrMS §-s 265^1 toodud menetlussituatsiooni, mil eelistung jätkub kõigi kohtumenetluse poolte nõusolekul kohtuliku arutamisega ja kohtumenetluse pooled on sõnaselgelt või ka konkludentselt avaldanud, et nad ei soovi kirjaliku kohtu alla andmise määruse koostamist ning kirjaliku määruse koostamata jätmisega ei rikuta ühegi kohtumenetluse poole õigusi. (RKKKm 3-1-1-30-16, p 9). ( p 13)
Olukorras, kus maakohus oli eelistungi toimumise ajaks süüdistatava juba kohtu alla andnud ja viimane teadis, millised otsustused kohtu alla andmise raames tehti ning hiljem toimunud eelistungil ei lahendatud ühtegi kohtu alla andmise määrusega hõlmamata küsimust, samuti pole sedastatav KrMS § 259 nõuete rikkumine, ja süüdistatavat oli kohtukutses informeeritud asjaolust, et kohtuistung toimub eelistungi jätkuna ning ta ei väitnud, et tema menetlusõigusi kohtu alla andmise või kohtuliku arutamise planeerimise käigus oleks rikutud, puudub alus kõneleda menetlusseaduse nõuete eiramisest. (p 14)
eelistungi jätkamine kohtuliku arutamisega
Suure kaitsjatasu puhul tuleb kohtul selle mõistlikkuse hindamisse suhtuda erilise põhjalikkusega ja kohus ei saa piirduda vaid konstateeringuga tasu mõistlikkuse kohta. Kaitsekulude põhjendatuse ja vajalikkuse hindamine on kohtu kaalutlusotsus, millesse kõrgema astme kohus sekkub üksnes juhul, kui kohus on ületanud diskretsioonipiire (vt mutatis mutandis RKTKm 3-2-1-182-15, p 14). Tunnitasu suuruse osas on ka Riigikohus varem viidanud väljakujunenud praktikale, mis aktsepteerib valitud advokaadi keskmise mõistliku tunnitasuna 120 eurot, millele võib lisanduda käibemaks (vt nt RKKKo 3-1-1-84-15, p 15.1; RKKKm 3-1-1-37-14, p 26.3 ja 3-2-1-115-14, p 14). (p 15)
KrMS § 175 lg 1 järgi kuulub menetluskulude hulka valitud kaitsjale makstud mõistliku suurusega tasu. Kaitsjale makstud tasu suuruse mõistlikkuse hindamisel tuleb võtta arvesse tasu maksmise vajalikkust ja põhjendatust konkreetses väärteoasjas ning väärteoasja mahtu ja keerukust (vt nt RKKKo 3-1-1-104-09, p 15). Kohtu poolt ebavajalikeks loetavate teenuste eest või õigusabi osutamiseks liigselt kulutatud aja eest makstud tasu (näiteks kaitsja kommunikatsioonile kulunud aja eest teavitamaks menetlusalust isikut erinevatest Riigikohtu menetluslikest otsustest) isikule ei hüvitata (vt RKKKo 3-1-1-99 11, p-d 9–12). (p 18.3)
KrMS § 175 lg 2 mõtte kohaselt ei saa sama kaitseülesande täitmise eest mitmele kaitsjale makstud tasu menetluskulude hulka arvata suuremas ulatuses kui see, mida oleks võimalik pidada ühele kaitsjale või esindajale sama ülesande täitmise eest makstavaks mõistlikuks tasuks (vt RRKKKm 3-1-1-63 13, p 23). Mitme kaitsja tehtud õigusabitoimingu puhul on menetluskulude hulka põhjendatud arvata vaid ühele kaitsjale makstav tasu. (p 18.4)
Menetluskuluna ei saa käsitada tasu kaitsja toimingute eest, mille osas ei ole kohtule esitatud tõendeid selle kohta, et menetlusalusel isikul on tekkinud kohustus nende eest kaitsjale tasuda. (p 18.5)
Valitud kaitsjale makstud mõistliku suurusega tasu kindlakstegemisel ei saa piirduda kaitsealuse poolt juba makstud tasuga ning kaitsjale makstava tasu hüvitamiseks piisab sellest, kui kaitsealusel on tekkinud sellise tasu maksmise kohustus (RKKKm 3-1-1-4-14, p 10). Teisisõnu tähendab see eksisteeriva nõude olemasolu, mis eeldab, et õigusabiteenuse osutaja on menetlusalusele isikule osutatud teenuste eest õigustatud tasu nõudma. Tasu maksmise kohustuse olemasolu tuleb menetlusalusel isikul tõendada. VTMS § 23 alusel menetlusalusele isikule tema taotlusel valitud kaitsjale makstud mõistliku suurusega tasu hüvitamise eelduseks on taotluse ja kuludokumentide esitamine enne kohtu siirdumist nõupidamistuppa (vt ka RKKKo 3 1 1 90 12, p 10). Juhtudel, mil taotlus valitud kaitsjale makstud tasu hüvitamiseks ei ole esitatud ettenähtud menetluskorda järgides, puudub alus menetluskulude hüvitamiseks (RKKKm 3-1-1-70-08, p-d 10 ja 14 ning RKKKo 3-1-1-76-09, p 12). (p 18.5)
Kohtupraktika kohaselt jäävad süüdistatava osalisel õigeksmõistmisel või kriminaalmenetluse osalisel lõpetamisel riigi kanda kriminaalmenetluse kulud, mis on tekkinud seoses süüdistuse selle osa menetlemisega, milles isik õigeks mõistetakse või tema suhtes kriminaalmenetlus lõpetatakse (vt nt RKKKo 3-1-1-61-08, p 19.1 ja 3-1-1-92-13, p 29.2). Olukorras, kus kaitsjatasu arvetest ei nähtu, milline osa arvetel näidatud summadest on seotud süüdistuse selle osa menetlemisega, milles süüdistatav tuleb õigeks mõista või tema suhtes kriminaalmenetlus lõpetada, tuvastab kohus selle asjaolu hinnanguliselt (vt RKKKo 3-1-1-61 08, p 19.2). Need põhimõtted on ülekantavad ka väärteomenetlusele. Seega tuleb riigil VTMS § 23 alusel hüvitada üksnes need menetlusalusel isikul kassatsioonimenetluses tekkinud kulud, mis on seotud väärteomenetluse osalise lõpetamisega aegumise tõttu (vt ka RKKKo 3-1-1-32-15, p 10). (p 18.2)
3-1-1-63-16 Riigikohus 03.10.2016
KrMS § 385 lg 1 p 5
KrMS § 91 lg-s 2 sätestatud korras tehtud määrus, millega kohus (eeluurimiskohtunik) jätab kohtueelses menetluses esitatud prokuratuuri läbiotsimistaotluse rahuldamata, on käsitatav menetlustoiminguks loa andmise määrusena KrMS § 385 p 5 mõttes ja selle peale ei saa esitada määruskaebust. (p 16)
Eeluurimiskohtuniku poolt läbiotsimistaotluse rahuldamata jätmine ei piira prokuratuuri õigust esitada kohtule uute asjaolude ilmnemisel uut taotlust sama koha läbiotsimiseks samal eesmärgil. (p 18)
Menetlustoiminguks loa andmise määrusena KrMS § 385 p 5 mõttes on käsitatav määrus, millega kohus (eeluurimiskohtunik) lahendab menetlustoiminguks loa andmise küsimuse ehk vaatab läbi kohtueelse menetleja taotluse menetlustoimingu määramiseks. Seadusandja ei ole käsitanud KrMS § 385 p-s 5 menetlustoiminguks loa andmise määrustena mitte üksnes määrusi, millega kohus annab menetlustoiminguks loa, vaid ka määrusi, millega loa andmisest keeldutakse. (p 12)
Prokuratuuril puudub õigus vaidlustada KrMS § 91 lg-s 2 sätesatatatud alusel tehtud läbiotsimiseks loa andmisest keeldumise määrust PS § 24 lg-st 5 lähtuvalt. Osutatud sättes ette nähtud edasikaebeõigus on põhiõigus. Riik ega ükski riigiasutus, sh prokuratuur, ei ole põhiõiguste kandja ega saa seetõttu põhiõigustele tugineda. (p 15)
3-1-1-61-16 Riigikohus 24.08.2016
KrMS § 350 lg 2 p 4
Määruskaebuse läbivaatamisel Riigikohtus järgitakse kriminaalmenetluse seadustiku (KrMS) § 390 lg 1 kohaselt KrMS 12. peatüki (kassatsioonimenetlus) sätteid. Tulenevalt viidatud sättest ja KrMS § 358 lõikest 3 on isikul, kelle huvides määruskaebus esitati, õigus loobuda kaitsja määruskaebusest, välja arvatud, kui kaitsja osavõtt on kriminaalmenetlusest KrMS § 45 lõike 2 järgi kohustuslik. Kui isik loobub määruskaebuses ja puuduvad KrMS § 358 lõikes 5 nimetatud menetluse jätkamist tingivad asjaolud, jätab Riigikohtu kriminaalkolleegium määruskaebuse KrMS 350 lg 2 punkti 4 alusel läbi vaatamata. (p 8)
Kokku: 463| Näitan: 101 - 120

matches:
Riigikohus
§ 286
§ 3
§ 3
Riigikohus
§ 3
§ 184
§ 293
§ 34
§ 35
§ 294
§ 294
§ 227
§ 286
§ 286
kohus
§ 288
kohus
§ 268
§ 268
kohus
kohus
§ 175
§ 21
§ 22
§ 23
§ 175
§ 381
§ 17
§ 175
§ 381
§ 175
§ 178
§ 175
§ 180
§ 175
Kohus
§ 22
§ 175
§ 185
§ 337
§ 58
Riigikohus
§ 94
§ 143
kohus
§ 59
§ 65
§ 11
§ 15
§ 152
§ 14
§ 15
§ 152
§ 14
§ 26
§ 26
§ 59
§ 65
§ 11
§ 59
§ 65
§ 11
§ 15
§ 152
§ 14
kohus
§ 94
kohus
Riigikohus
§ 425
§ 425
Riigikohus
Riigikohus
Riigikohus
§ 142
Riigikohus
§ 198
§ 1
§ 22
§ 7
§ 4
§ 331
§ 1
Riigikohus
§ 137
§ 431
§ 433
§ 505
Riigikohus
§ 263
kohus
§ 258
§ 259
kohus
kohus
kohus
Riigikohus
§ 175
§ 175
§ 23
kohus
§ 23
Riigikohus
§ 385
§ 91
kohus
§ 385
§ 385
kohus
§ 385
kohus
§ 91
§ 24
Riigikohus
§ 350
§ 390
§ 358
§ 45
§ 358


Tervisekaitsenõuded toitlustamisele koolieelses lasteasutuses ja koolis – Riigi Teataja
Tervisekaitsenõuded toitlustamisele koolieelses lasteasutuses ja koolis - sisukord
2 TOITLUSTAMISE KORRALDAMINE JA MENÜÜ KOOSTAMINE
§ 3 Üldnõuded toitlustamise korraldamisele ja toidule koolieelses lasteasutuses
§ 4 Üldnõuded toitlustamise korraldamisele ja toidule koolis
§ 5 Nõuded menüü koostamisele
§ 6 Üldnõuded dokumentatsioonile ja toidu koostise ning toitumisalase teabe esitamisele
3 EINESTAMISRUUMIDELE ESITATAVAD NÕUDED
§ 7 Üldnõuded einestamisruumidele
4 TOIDU SERVEERIMISNÕUDED
§ 8 Nõuded toidu serveerimisele
RT I, 20.04.2012, 8
Vastu võetud 15.01.2008 nr 8
RTL 2008, 7, 81
24.09.2010 RT I 2010, 69, 526 01.10.2010
17.04.2012 RT I, 20.04.2012, 4 23.04.2012
Määrus kehtestatakse «Rahvatervise seaduse» § 8 lõike 2 punkti 4 alusel.
(1) Määrusega kehtestatakse nõuded koolieelses lasteasutuses ja päevase õppevormiga üldhariduskoolis (edaspidi koos lasteasutus) koolieast nooremate laste ja õpilaste (edaspidi lapsed) toitlustamisele ning lasteasutuses lastele pakutava toidu energia- ja toitainetesisaldusele.
(2) Määruse nõuded kehtivad lasteasutuses laste toitlustamiseks ettenähtud ruumide ja sisseseade, nende puhastamise ning kasutamistingimuste kohta niivõrd, kuivõrd need ei ole reguleeritud teiste õigusaktidega.
(3) Lasteasutuses toitlustamise korraldamisel ja toidu valmistamisel tuleb lisaks käesoleva määruse nõuetele järgida ka «Toiduseaduse» ja selle alusel kehtestatud õigusaktide nõudeid.
(4) Määruse nõuded on kohustuslikud lasteasutuse pidajale ja isikule, kes korraldab ja kontrollib lasteasutuse toitlustamist.
(5) Määrus ei käsitle laste toitlustamist reisidel, väljasõitudel ja massiüritustel ning noorte püsilaagrites ja noorte projektilaagrites.
[RT I 2010, 69, 526 - jõust. 01.10.2010]
(6) Käesolev määrus ei käsitle imikute (kuni kaheteist kuu vanuste laste) toitlustamist.
[RT I, 20.04.2012, 4 - jõust. 23.04.2012]
(1) Määruses kasutatakse «Toiduseaduse», «Eesti Vabariigi haridusseaduse», «Põhikooli- ja gümnaasiumiseaduse», «Erakooliseaduse», «Kutseõppeasutuse seaduse» ning «Koolieelse lasteasutuse seaduse» ja nende alusel kehtestatud õigusaktide mõisteid.
(2) Määruses kasutatakse täiendavalt järgmiseid mõisteid:
1) toitlustamine – tegevusala, mis hõlmab toidu valikut, toiduga varustamist, vastuvõtmist, säilitamist, valmistamist ja serveerimist;
2) einestamisruumid – lasteasutuses söögisaalid, söögitoad, mänguruumid ja teised ruumid, kus serveeritakse toitu lasteasutuses laste toitlustamiseks;
3) kuumtoit – kuumtöödeldud ja kuumana serveeritav valmistoit;
4) valmistoit – antud määruse mõistes toit, mis on valmis lastele serveerimiseks;
5) põhitoit – antud toidukorra põhiline roog;
6) konserv – õhukindlas pakendis steriliseerimise teel kauasäilivaks muudetud toode;
7) koolilõuna – lõunasöök, mida serveeritakse põhisöögikorrana;
8) koolieine – söök, mida serveeritakse täiendava söögikorrana;
9) põhitoitained – valgud, rasvad, süsivesikud;
10) kool – käesoleva määruse tähenduses üldhariduskoolid, sealhulgas õpilaskoduga koolid ning kutseõppeasutuse seaduse § 31¹nimetatud riigi kutseõppeasutused kutsekeskharidusõppe, põhihariduse baasil kutseõppe ja põhihariduse nõudeta kutseõppe õppekavadel õppivatele õpilastele.
2. peatükk TOITLUSTAMISE KORRALDAMINE JA MENÜÜ KOOSTAMINE
§ 3. Üldnõuded toitlustamise korraldamisele ja toidule koolieelses lasteasutuses
(1) Lapsi toitlustatakse päevakavaga kindlaks määratud kellaaegadel ja menüü alusel. Söögiaeg koolieelses lasteasutuses peab kestma vähemalt 30 minutit. Söögikordade vahe ei tohi ületada 4 tundi.
(2) Lapsele peab olema tagatud eakohane toit kolm korda päevas. Kui koolieelse lasteasutuse töökorraldus võimaldab ja laps viibib koolieelses lasteasutuses lühendatud päeva, siis võib lapsevanema, eestkostja või hooldaja (edaspidi lapsevanem) ja koolieelse lasteasutuse direktori kokkuleppel lapse söögikordi vähendada.
(3) Laps, kes on koolieelses lasteasutuses ööpäevaringsel ülalpidamisel, peab saama süüa vähemalt neli korda (hommikusöök, lõunasöök, õhtuoode ja õhtusöök). Söögikordadel pakutav toit peab rahuldama käesoleva määruse lisade 1 ja 2 kohaselt lapse ööpäevase toiduenergia- ja toitainetevajaduse.
(4) Koolieelses lasteasutuses pakutav toit, sealhulgas koolipiim ning muu programmi raames pakutav toit, peab iga päev katma 85–90% määruse lisa 2 kohase vastava vanuserühma ööpäevasest toiduenergiavajadusest, sellest omakorda hommikusöök soovitatavalt 30–35%, lõunasöök 40–45% ja õhtuoode 20–25% või hommikusöök 20–25%, lõunasöök 40–45% ja õhtuoode 30–35%.
(5) Lapsel peab olema kättesaadav nähtavas kohas, vabalt ja tasuta piisav kogus «Veeseaduse» alusel kehtestatud nõuetele vastavat joogivett.
(6) Koolieelses lasteasutuses kuumana serveeritud valmistoidu portsjonis ei tohi temperatuur olla kõrgem kui 50 °C.
§ 4. Üldnõuded toitlustamise korraldamisele ja toidule koolis
(1) Lapsi toitlustatakse päevakavaga kindlaks määratud kellaaegadel ja menüü alusel. Söögiaeg koolis peab olema vähemalt 15 minutit. Koolilõuna pakutakse esimese vahetuse õpilastele mitte varem kui pärast teise õppetunni lõppemist, soovitatavalt pärast kolmanda või neljanda õppetunni lõppemist.
(2) Koolilõunaks pakutav toit, sealhulgas koolipiim, -leib, -puuvili ning muu programmi raames pakutav toit, peab katma määruse lisade 3 ja 4 kohaselt 30–35% vastava vanuserühma ööpäevasest toiduenergia- ja toitainetevajadusest.
(3) Koolieineks pakutava toiduga on soovitatav katta määruse lisade 3 ja 5 kohaselt 20–25% vastava vanuserühma ööpäevasest toiduenergia- ja toitainetevajadusest. Koolieine ei asenda koolilõunat.
(4) Kui laps viibib koolis pikendatud päeva pikapäevarühmas, parandusõpperühmas või huvialaringis, siis peab lapsel olema võimalus saada ka koolieinet.
(5) Laps, kes on koolis ööpäevaringsel ülalpidamisel, peab saama süüa vähemalt neli korda päevas (koolieine, koolilõuna, õhtuoode ja õhtusöök). Söögikordadel pakutav toit peab rahuldama lisade 1 ja 3 kohaselt lapse ööpäevase toiduenergia- ja toitainetevajaduse.
(6) Lapsel peab olema kättesaadav nähtavas kohas, vabalt ja tasuta piisav kogus «Veeseaduse» alusel kehtestatud nõuetele vastavat joogivett.
(7) Koolis tasuta või tasu eest pakutav toiduvalik peab soodustama tervislikku toitumist ning valiku tegemisel arvestatakse kooli hoolekogu ja tervisekaitseametnike ning samuti õpilasomavalitsuse ettepanekuid. Müügikohas või selle vahetus läheduses peab olema õpilastele nähtav tervisliku toitumise alane teave.
§ 5. Nõuded menüü koostamisele
(1) Lasteasutuse toitlustaja koostab vähemalt kümneks päevaks iga päeva menüü. Õpilaskodus, erikoolis ja teistes ööpäevaringselt töötavates lasteasutustes koostatakse menüü ka laupäevaks ja pühapäevaks.
(2) Menüü koostamisel võetakse aluseks vanuserühmade keskmine ööpäevane toiduenergia- ja toitainetevajadus ning arvestatakse kümne päeva toidu keskmine toiduenergia ja põhitoitainetesisaldus lapse kohta võttes arvesse lisades 1–5 esitatut.
(3) Valkude kogus päevases toidus peab katma ööpäevase minimaalse valguvajaduse, kuid seda ei tohi üle kahe korra ületada. Valguvajadusest tuleb 1/3 katta loomsete valkudega, kuid loomsete valkude osa ei tohi katta üksnes piima ja piimavalkudega.
(4) Söögikordadel pakutakse iga päev erinevat põhitoitu. Põhitoiduna ei ole lubatud pakkuda konserve ega konservil põhinevaid toite.
(5) Lasteasutuses antakse lapsele joogiks pastöriseeritud piima. Toorpiima võib kasutada üksnes kuumtöödelduna.
(6) Lasteasutuses pakutakse toiduks mune ainult kuumtöödelduna.
(7) Laste toitlustamisel lasteasutuses peab arvestama, et:
15) joogiks ei pakuta veepõhiseid maitsestatud jooke, sealhulgas energia- ja spordijooke, mis sisaldavad toiduvärve E 102, E 110, E 122, E 123, E 124, E 129, E 151, E 154, E 155, E 180. Koolieelses lasteasutuses ei tohi pakkuda ka oakohvi;
(8) Tervislikel põhjustel teisiti toituva lapse toitlustamine korraldatakse tulenevalt tervishoiutöötaja soovitustest ning koostöös lapsevanema ja lasteasutuse pidajaga, tagades määruse lisa 1 kohase lapse vanuserühmale ettenähtud toiduenergia- ja toitainetevajaduse ning osakaalu toidukordade ajal. Usulistel põhjustel või lapsevanema veendumuste tõttu teisiti toituvate laste toitlustamises võib teha muudatusi vastavalt lapsevanema soovile kooskõlas tervisekaitsenõuetega.
§ 6. Üldnõuded dokumentatsioonile ja toidu koostise ning toitumisalase teabe esitamisele
(1) Valmistoidu kohta peab lasteasutuse toitlustajal olema tehnoloogiline kaart või tehnoloogiline juhend (edaspidi tehnoloogiline kaart) Tehnoloogilisel kaardil märgitakse toidu või toidugrupi nimetus, toidu koostisse kuuluvate toiduainete täpsed nimetused ja kogused (sealhulgas toidutoorme kogus enne ja pärast esmast töötlemist) ning kasutatud piimatoodete ja rasvainete rasvasisaldused, valmistoidu mass, toitumisalane teave, mis sisaldab infot valmistoitude energiasisalduse (edaspidi toiduenergia), põhitoitainete ning võimaluse korral mineraaltoitainete (raud, kaltsium ja naatrium) ja vitamiinide (A, D ja C) sisalduse kohta ning toidu valmistamisel kasutatud tehnoloogia.
(2) Tehnoloogiliste kaartide ja kalkulatsioonide soovitatavad näidisvormid avalikustatakse Terviseameti veebilehel.
(3) Lõikes 1 loetletud dokumendid peavad olema kättesaadavad toitlustusettevõtte igas tegevuskohas, kus valmistatakse ja jaotatakse toitu lasteasutusele. Koolieelse lasteasutuse rühma- ja mänguruumis, kus serveeritakse toitu, ei pea tehnoloogilist kaarti olema.
(4) Nädalamenüü peab olema lasteasutuses lastele ning koolieelses lasteasutuses ka lapsevanematele nähtavas kohas.
3. peatükk EINESTAMISRUUMIDELE ESITATAVAD NÕUDED
§ 7. Üldnõuded einestamisruumidele
(1) Einestamisruumid, nende asetus, suurus, sisseseade ning kasutatavad seadmed peavad võimaldama toitlustada söögiaegadel kõiki lasteasutuse lapsi.
(2) Einestamisruumid sisustatakse arvestades köögitüüpi, sööjate arvu ajaühikus, toitude serveerimisaegu ning toidu jaotussüsteeme. Koolis serveeritakse toitu jaotusliinil, valmispanduna laudadel, iseteenindavas korras iseteenindusletil või kasutatakse muid kombineeritud toidujaotamisviise. Koolieelses lasteasutuses, samuti erivajadustega õpilaste erikoolis, serveeritakse toitu valmispanduna laudadel või teenindavas korras.
(3) Einestamisruumis või selle läheduses peab olema lastele käte pesemiseks piisav hulk sobivalt paiknevaid valamuid. Valamud peavad olema varustatud sooja voolava veega, seebi (soovitatavalt vedela seebi) ning hügieenilise kätekuivatuse võimalusega.
(4) Einestamisruumi sisseseade, sealhulgas söögilauad, toidu serveerimis- ja söömisvahendid ning serveerimisliin, peab olema puhas. Puhastamine ja vajaduse korral desinfitseerimine peab toimuma sagedusega, mis võimaldab hoida toitu ning toiduga kokkupuutuvaid materjale ja esemeid saastumise suhtes ohutul tasemel.
(5) Lasteasutuse einestamisruumides ei tohi olla putukaid, linde, närilisi ega teisi loomi, kes otseselt või kaudselt võivad saastata toitu.
4. peatükk TOIDU SERVEERIMISNÕUDED
[Kehtetu - RT I, 20.04.2012, 4 - jõust. 23.04.2012]
§ 8. Nõuded toidu serveerimisele
Määrus jõustub 2008. a 1. septembril.
Lisa 1 Laste toiduenergia- ja toiteainetevajadus ööpäevas
Lisa 2 Koolieast nooremate laste toiduenergia- ja toiteainetevajadused vanuserühmade kaupa ööpäevas ning koolieelse lasteasutuse sõime- ja lasteaiarühmas
Lisa 3 Laste ööpäevane toiduenergia- ja toiteainetevajadus kooliastmete kaupa
Lisa 4 Koolilõuna toiduenergia- ja toiteainetesisaldus
Lisa 5 Koolieine toiduenergia- ja toiteainetesisaldus


Sõmeru vald läheb jäätmeseaduse pärast riigiga kohtusse – Kuulutaja
Kuulutaja | 15. august 2014 | Lääne-Virumaa | Kommentaare pole
Sõmeru vald esitab Riigikohtule taotluse, et see teeks Riigikogule ettepaneku tühistada jäätmeseaduse muudatus, mis peaks jõustuma 1. oktoobril. Nimelt on Sõmeru vald, ja vallavanem Peep Vassiljevi sõnul ka paljud teised Eesti omavalitsused, vastu sellele, et jäätmeseaduse muudatus võtab omavalituselt sisuliselt otsustusõiguse jäätmekäitluse korraldamisel.
Riigikogu võttis tänavu juunis vastu jäätmeseaduse muutmise seaduse, millega tunnistati kehtetuks jäätmeseaduse § 66 lõige 11. Vastavalt otsusele muutub nimetatud seadusepunkt kehtetuks 1. oktoobril.
Riigikogu põhjendused Sõmerut ei veena
Millest jäätmeseaduse § 66 lõige 11 räägib? „Jäätmeveo võib korraldada selliselt, et jäätmeid vedava ettevõtja ainsaks kliendiks ja temale tasu maksjaks on kohaliku omavalitsuse üksus või viimase poolt volitatud mittetulundusühing,“ seisab seaduses. „Sellisel juhul lasub jäätmevaldajate üle arvestuse pidamise ning nendega arveldamise kohustus kohaliku omavalitsuse üksusel või viimase volitatud mittetulundusühingul.“
Riigikogu põhjendas kõnealuse seadusepunkti tühistamist asjaoluga, et tarbijale (ehk jäätmevaldajale) tagatakse varasemast suurem kaitse (saab valida mitme jäätmevedaja vahel), konkurents jäätmeturul suureneb ning väheneb omavalitsuse halduskoormus.
Sõmeru vald aga oponeerib, sest jäätmehoolduse korraldamine vallas/linnas on seadustega kohalikule omavalitsusele pandud ülesanne ning avalik sektor kannab vastutust teenuste jätkusuutliku toimimise, kättesaadavuse ja kvaliteedi eest. Kui § 66 lõige 11 kaotab kehtivuse, võib juhtuda, et omavalitsus ei saa enam nõuet täita, sest ei saa kontrollida näiteks jäätmehoolduse kättesaadavust ja kvaliteeti.
„Jäätmeseaduse § 66 lg11 loob võimalusi kohalikele omavalitsustele rakendada põhiseaduslikku õigust otsustada ja korraldada kohaliku elu küsimusi iseseisvalt seaduste alusel, sealjuures arvestades kohalikke olusid ja erisusi,“ seisab Sõmeru vallavolikogus vastu võetud põhjenduses. „Seaduseparanduse jõustumisel säilib kohalikel omavalitsustel küll vastutus jäätmekorralduse eest, kuid aheneb võimalus jäätmekorraldust suunata. Nii näiteks väheneb kohalike omavalitsuste ülevaade jäätmekorraldusega liitujatest.“
„Jäätmeseaduse § 66 lõige 11 kehtetuks tunnistamisega sekkutakse kohaliku omavalitsuse enesekorraldusõigusesse intensiivselt,“ jätkub sama dokument.
Sõmeru valla esindajad leiavad veel, et ülekaalukat avalikku huvi regulatsiooni kehtetuks tunnistamiseks ei ole, Riigikogus tehtu seadusemuudatused põhinevad eelnõu seletuskirjas toodud oletuslikel ja ekslikel väidetel, eeldustel ja järeldustel ning seetõttu on ka seadusemuudatuste võimalik mõju, aga ka valitud vahendi sobivus ja proportsionaalsus, ebaadekvaatselt hinnatud.
Muudatused, mis kaasnevad Jäätmeseaduse § 66 lg 11 kehtetuks tunnistamisega on Sõmeru valla hinnangul mittevajalikud, kuivõrd muudatusega taotletava eesmärgi – tarbija kaitse –saavutamise meetmete sobivust on mõjude analüüsi puudumise tõttu raske või isegi võimatu hinnata.
Eesmärk suurendada konkurentsi jäätmeturul ei ole Jäätmeseaduse § 66 lg 11 kehtetuks tunnistamisega suure tõenäosusega saavutatav nagu pole saavutatav ka eesmärk vähendada omavalitsuse halduskoormust, kuivõrd vähenemise asemel kandub see osaliselt omavalitsuselt ettevõtjale.
Ka teistele seadus ei meeldi
„See pole otseselt mitte ainult Sõmeru valla teema, vaid puudutab ka teisi omavalitsusi,“ ütles vallavanem Peep Vassiljev. „Meie võtsime asja vaid esimesena ja tõsiselt käsile. Juba siis, kui seadusemuudatust Riigikogus menetleti, avaldasime oma vastuseisu, kuid kahjuks seda ei arvestatud. Seepärast otsustasime pöörduda Riigikohtusse, sest leiame, et omavalitsuse õigust on rikutud.“
Lääne-Viru Jäätmekeskus sai volituse tegeleda Sõmeru prügimajandusega
Vastavalt Sõmeru vallavolikogu otsusele on MTÜ Lääne-Viru Jäätmekeskus volitatud Sõmeru valla territooriumil arveldama jäätmevedajaga ning pidama arvestust jäätmevaldajate üle ja nendega arveldama.
Samuti anti Lääne-Viru Jäätmekeskusele volitus täita korraldatud jäätmeveo riigihanke korraldamisega seonduvaid ülesandeid.
Tourestile tuleb minna läbimõeldud pakkumistega
Oleg Gross ostis soodsat võimalust kasutades kaks seafarmi


Üleminekuaja seadus – Vikitekstid
Üleminekuaja seadus
Kogumikust "Põhiseadus ja rahvuskogu". Vaata ka üleminekuaja valitsemise korraldamise seadust.
ÜLEMINEKUAJA SEADUS.
Eesti rahva otsuse Rahvuskogu kokkukutsumiseks 23., 24. ja 25. veebruarist 1936 p. 3 põhjal on Rahvuskogu vastu võtnud oma Esimese Koja poolt 13. augustil 1937 ja oma Teise Koja poolt 13. augustil 1937 alljärgneva seaduse, mille käesolevaga Eesti Vabariigi Põhiseaduse § 53 esimese lõike alusel kuulutan välja.
§ 1. Käesolev seadus tuleb rakendamisele üleminekul seniselt Eesti Vabariigi Põhiseaduselt (RT 113/114 – 1920 ja 86 – 1933) Rahvuskogu poolt vastuvõetud Eesti Vabariigi Põhiseadusele.
§ 2. Rahvuskogu poolt vastuvõetud Eesti Vabariigi Põhiseaduse kehtimahakkamise alguseks on sajakahekümnes päev pärast tema avaldamist Riigi Teatajas, kuivõrd käesolevast seadusest ei järeldu teisiti. Vastavalt sellele kaotab kehtivuse senine Põhiseadus.
Ühel ajal Eesti Vabariigi Põhiseaduse kehtimahakkamisega hakkavad kehtima Rahvuskogu poolt vastuvõetud järgmised seadused:
1) Vabariigi Presidendi valimise seadus;
2) Riigivolikogu valimise seadus;
3) Riiginõukogu kujundamise seadus;
4) Riigikogu ajutine kodukord;
5) Riigikogu töökorra seadus;
6) Vabariigi Presidendi tasu seadus;
7) Riigikogu liikmete tasu seadus, - ning samast ajast kaotavad kehtivuse:
1) Riigivanema valimise seadus (RT 5 – 1934);
2) Riigikogu valimise seadus (RT 5 – 1934);
3) Riigivanema tasu seadus (RT 5 – 1934).
Riigikogu kodukord (RT 5 – 1934) ja Riigikogu liikmete tasu seadus (RT 30 – 1932) kaotavad kehtivuse senise Riigikogu volituste lõppemisega.
§ 3. Rahvuskogu poolt vastuvõetud Eesti Vabariigi Põhiseaduse avaldamisest alates ametisolev Peaminister Riigivanema ülesannetes teostab temale kuuluvaid ülesandeid Riigihoidja ametinimetusega.
Riigihoidja teostab:
1) kuni Rahvuskogu poolt vastuvõetud Eesti Vabariigi Põhiseaduse kehtimahakkamiseni Riigivanema ja Peaministri ülesandeid senise Põhiseaduse alusel;
2) pärast Rahvuskogu poolt vastuvõetud Eesti Vabariigi Põhiseaduse kehtimahakkamise algust:
a) kuni Riigivolikogu ja Riiginõukogu kokkuastumiseni – senise Põhiseaduse alusel Riigivanema ja Peaministri ülesandeid, kasutades seejuures Rahvuskogu poolt vastuvõetud Eesti Vabariigi Põhiseaduses ettenähtud Vabariigi Presidendi eriõigusi;
b) pärast Riigivolikogu ja Riiginõukogu kokkuastumist kuni Vabariigi Presidendi ametisse astumiseni – Vabariigi Presidendi ülesandeid Rahvuskogu poolt vastuvõetud Eesti Vabariigi Põhiseaduse alusel.
Riigihoidja amet ei või olla seotud ühegi muu teenistusega ega kutseülesandega.
§ 4. Kui Riigihoidja ametikoht vabaneb enne Vabariigi Presidendi ametisse astumist, astub Riigihoidja ametisse Rahvuskogu poolt vastuvõetud Eesti Vabariigi Põhiseaduse avaldamisel ametis olev Sõjavägede Ülemjuhataja.
Kui eelmises lõikes tähendatud Sõjavägede Ülemjuhataja puudub, siis asutakse kohe uue Riigihoidja valimisele Rahvuskogu poolt vastuvõetud Eesti Vabariigi Põhiseaduse § 46 neljandas lõikes tähendatud Valimiskogu poolt, kusjuures selles Valimiskogus kuni Riigivolikogu ja Riiginõukogu kokkuastumiseni asendab Riigivolikogu Esimeest Põhiseaduse vastuvõtnud Rahvuskogu Esimese Koja Esimees ja Riiginõukogu Esimeest sama Rahvuskogu Teise Koja Esimees.
§ 5. Vabariigi Valitsus teotseb kuni Riigivolikogu ja Riiginõukogu kokkuastumiseni senise Põhiseaduse alusel.
§ 6. Riigivolikogu valimised ja Riiginõukogu kujundamine toimuvad Riigihoidja poolt määratud ajal, arvestades sellega, et Riigivolikogu ja Riiginõukogu võiksid kokku astuda hiljemalt 23. aprillil 1938.
Riigivolikogu ja Riiginõukogu esimesed koosolekud avab ja juhatab kuni esimeeste valimiseni vastava koja kõige vanem liige.
Senise Riigikogu volitused lõpetatakse Riigihoidja sellekohase otsusega.
§ 7. Vabariigi Presidendi valimised toimuvad Riigihoidja poolt määratud ajal kuue kuu kestel pärast Riigivolikogu ja Riiginõukogu kokkuastumist.
Riiklikkudel kaalutlustel võidakse Vabariigi Presidendi valimised edasi lükata nõukogu otsusel, millest Riigihoidja eesistumisel osa võtavad Sõjavägede Ülemjuhataja või Sõjavägede Juhataja, Peaminister, Riigivolikogu Esimees ja Riiginõukogu Esimees.
§ 8. Käesolev seadus hakkab kehtima avaldamisega Riigi Teatajas.
Käesolev seadus avaldatakse üheaegselt Rahvuskogu poolt vastuvõetud Eesti Vabariigi Põhiseadusega.
Pärit leheküljelt "https://et.wikisource.org/w/index.php?title=Üleminekuaja_seadus&oldid=22538"
Selle lehekülje viimane muutmine: 23:21, 18. jaanuar 2014.


Põllumajandusministri 8. juuni 2010. a määruse nr 68 „Põllumajandusliku tegevusega alustava noore ettevõtja toetuse saamise nõuded, toetuse taotlemise ja taotluse menetlemise täpsem kord” muutmine – Riigi Teataja
Põllumajandusministri 8. juuni 2010. a määruse nr 68 „Põllumajandusliku tegevusega alustava noore ettevõtja toetuse saamise nõuded, toetuse taotlemise ja taotluse menetlemise täpsem kord” muutmine
RT I, 24.05.2011, 1
Vastu võetud 19.05.2011 nr 43
Põllumajandusministri 8. juuni 2010. a määrust nr 68 „Põllumajandusliku tegevusega alustava noore ettevõtja toetuse saamise nõuded, toetuse taotlemise ja taotluse menetlemise täpsem kord” (RT I, 23.11.2010, 50) muudetakse järgmiselt:
„Määrus kehtestatakse „Euroopa Liidu ühise põllumajanduspoliitika rakendamise seaduse” § 58 lõike 5, § 59 lõike 5 ja § 60 lõike 4 alusel ning kooskõlas nõukogu määruse (EÜ) nr 1698/2005 Maaelu Arengu Euroopa Põllumajandusfondist (EAFRD) antavate maaelu arengu toetuste kohta (ELT L 277, 21.10.2005, lk 1–40) artikli 18 lõike 4 alusel heaks kiidetud „Eesti maaelu arengukavaga 2007–2013” (edaspidi arengukava).”;
2) paragrahvi 2 täiendatakse lõikega 81 järgmises sõnastuses:
„(81) Taotleja suhtes ei toimu likvideerimismenetlust ega ole tehtud pankrotiotsust.”;
3) paragrahvi 6 lõike 1 teine lause sõnastatakse järgmiselt:
„Lisaks esitab taotleja PRIA-le vormikohase avalduse ja äriplaani elektroonselt Microsoft Exceli tarkvaraga töödeldavas vormingus, välja arvatud juhul, kui ta esitab nimetatud dokumendid riigi infosüsteemi andmevahetuskihi (e-PRIA) kaudu.”;
5) paragrahvi 7 lõike 1 punkt 1 tunnistatakse kehtetuks;
6) paragrahvi 7 lõiget 1 täiendatakse punktiga 7 järgmises sõnastuses:
„7) osaühingu kõikide osanike puhul, kes on taotluse rahuldamise ajaks füüsilisest isikust ettevõtjana tegelenud põllumajandusliku majandustegevusega üle 18 kuu, punktis 6 nimetatud dokumendid.”;
7) paragrahvi 7 lõige 2 sõnastatakse järgmiselt:
„(2) Kui füüsilisest isikust ettevõtja või osaühingu osanik on enne taotluse esitamist omandanud vähemalt kaks majandusaastat tegutsenud oma vanemale või vanavanemale kuulunud põllumajandusega tegeleva osaühingu kogu osaluse või vanemast või vanavanemast füüsilisest isikust ettevõtjale kuulunud kogu põllumajandusettevõtte (edaspidi omandamine), mille iga-aastane omatoodetud põllumajandussaaduste müügitulu ja omatoodetud põllumajandussaaduste töötlemisel saadud põllumajandustoodete müügitulu kas koos või eraldi oli omandamisele vahetult eelnenud kahel järjestikusel majandusaastal vähemalt 50% taotleja kogu müügitulust, kui taotleja peab „Raamatupidamise seaduse” kohaselt tekkepõhist raamatupidamise arvestust, või vähemalt 50% taotleja Maksu- ja Tolliametile esitatud residendist füüsilise isiku ettevõtlusest saadud tulu deklareerimise vormi E alusel arvutatud kogu müügitulust, kui taotleja peab „Raamatupidamise seaduse” kohaselt kassapõhist raamatupidamise arvestust, ning ületas 2400 eurot, kuid ei ületanud koos muude ärituludega 447 382 eurot, ning taotleja soovib saada hindepunkte lisas 4 kehtestatud hindamiskriteeriumi 5 põhjal, esitab ta lisaks lõikes 1 loetletud dokumentidele järgmised dokumendid:
1) osaühingu puhul omandamise aastale vahetult eelnenud vähemalt kahe järjestikuse majandusaasta kinnitatud majandusaasta aruande ärakiri, kui majandusaasta aruanne ei ole kättesaadav äriregistrist, või füüsilisest isikust ettevõtja puhul omandamise aastale vahetult eelnenud vähemalt kahe järjestikuse majandusaasta bilansi ja kasumiaruande ärakiri või „Raamatupidamise seaduse” kohaselt kassapõhist raamatupidamise arvestust pidava füüsilisest isikust ettevõtja puhul omandamise aastale vahetult eelnenud vähemalt kahe järjestikuse kalendriaasta kohta Maksu- ja Tolliametile esitatud residendist füüsilise isiku ettevõtlusest saadud tulu deklareerimise vormi E ärakiri;
3) ettevõtte esmakordse äriregistris või Maksu- ja Tolliametis registreerimise aega või üleantud ettevõtte põllumajandustootmisega alustamise aega tõendava muu dokumendi ärakiri ja kinnitus, et tema vanemad või vanavanemad on samal põllumajanduslikul tegevusalal oma tegevuse lõpetanud.”;
„(21) Kui omandatud ettevõtte müügitulu vastab lõike 2 sissejuhatavas lauses sätestatud tingimustele ja taotleja soovib saada hindepunkte lisas 4 kehtestatud hindamiskriteeriumi 6 põhjal, kuid ei soovi saada hindepunkte lisas 4 kehtestatud hindamiskriteeriumi 5 põhjal, esitab ta lisaks lõikes 1 loetletud dokumentidele lõike 2 punktis 1 nimetatud dokumendid.”;
9) paragrahvi 9 lõiked 3 ja 4 tunnistatakse kehtetuks;
10) paragrahvi 10 tekst sõnastatakse järgmiselt:
„(1) Kui kõigi taotluste rahastamise summa ületab toetuse liigi rahastamise eelarve, hinnatakse „Euroopa Liidu ühise põllumajanduspoliitika rakendamise seaduse” § 60 lõike 2 alusel taotlusi enne taotleja, taotluse ja kavandatava tegevuse nõuetele vastavuse kontrollimist lisas 4 kehtestatud hindamiskriteeriumide põhjal, andes taotlusele hindepunkte lisa 4 kohaselt.
(4) Taotluste paremusjärjestuse koostamiseks liidab PRIA lõigetes 2 ja 3 nimetatud hindamiste tulemuste põhjal saadud hindepunktid kokku.
(6) Võrdsete näitajatega taotluste puhul eelistatakse „Euroopa Liidu ühise põllumajanduspoliitika rakendamise seaduse” § 60 lõike 3 alusel taotlust, mille on esitanud noorem füüsilisest isikust ettevõtja või osaühingu osanik, kui taotlejaks on ühe osanikuga osaühing. Kui taotlejaks on mitme osanikuga osaühing, võetakse aluseks osaühingu osanike vanuse aritmeetiline keskmine.”;
11) paragrahvi 13 lõike 1 punkt 1 sõnastatakse järgmiselt:
„1) tegema äriplaanis kavandatud põllumajandusliku tegevuse alustamiseks või arendamiseks vajalikud investeeringud, mille rahaline maht kokku on vähemalt 50% saadud toetuse mahust;”;
12) paragrahvi 13 lõiget 1 täiendatakse punktiga 9 järgmises sõnastuses:
„9) lisas 4 kehtestatud hindamiskriteeriumi 6 põhjal hindepunktide saamise korral tegelema vähemalt viie majandusaasta jooksul taotluse esitamise aastast arvates piimakarjakasvatusega, mille puhul iga-aastane müügitulu omatoodetud piima ja selle töötlemisest saadud põllumajandustoodete müügist ning piimakarjakasvatusest kas koos või eraldi moodustab üle 50% omatoodetud põllumajandussaaduste müügitulust ja nende töötlemisel saadud põllumajandustoodete müügitulust.”;
13) paragrahvi 13 lõige 2 sõnastatakse järgmiselt:
„(2) Toetuse saaja esitab PRIA-le taotluse esitamise aastale järgneva kahe majandusaasta jooksul, kuid hiljemalt kahe kuu möödudes taotluse esitamise aastale järgneva teise majandusaasta lõppemisest arvates, lisas 3 toodud vormi kohase teatise lõike 1 punktis 1 nimetatud investeeringuga seotud kulude tegemise kohta koos järgmiste dokumentidega:
4) kasutatud seadme ostmise korral selle isiku kirjalik kinnitus, kellelt toetuse saaja ostis seadme, et nimetatud seade vastab § 3 lõikes 3 sätestatud nõuetele.”;
14) paragrahvi 13 lõige 3 tunnistatakse kehtetuks;
15) paragrahvi 13 täiendatakse lõikega 6 järgmises sõnastuses:
„(6) Paragrahvi 2 lõikes 4 sätestatud põllumajandusalase hariduse või kutse omandamise nõude täitmise tõendamiseks esitab toetuse saaja PRIA-le kahe kuu jooksul alates 36 kuu möödumisest taotluse rahuldamise otsuse tegemise päevast lisas 5 toodud vormi kohase teatise ja omandatud põllumajandusalast haridust või kutset tõendava dokumendi ärakirja. Kui toetuse saaja ei täida § 2 lõikes 4 sätestatud põllumajandusalase hariduse või kutse omandamise nõuet ettenähtud tähtaja jooksul, esitab ta samuti lisas 5 toodud vormi kohase teatise, põhjendades selles § 2 lõikes 4 sätestatud põllumajandusalase hariduse või kutse omandamise nõude ettenähtud tähtaja jooksul täitmata jätmist.”;
16) lisad 3 ja 4 kehtestatakse uues sõnastuses ning määrust täiendatakse lisaga 5 (lisatud).


Riigikogu 11.11.2009 seadus; jõustumiskuupäev 01.01.2010
redaktsioon 01.07.2018 [RT I, 29.06.2018, 44]
21.03.2018 RT I, 28.03.2018, 1 07.04.2018
(2) Riigivara valitsemine on vara Eesti Vabariigi (edaspidi riik) nimel omandamine, kasutamiseks võtmine, valdamine, kasutamine ja käsutamine ning riigi osalemine Eestis registrisse kantud juriidilises isikus või varaühisuses ja välisriigis registreeritud piiratud vastutusega eraõiguslikus juriidilises isikus.
(2) Julgeolekuasutuse valitsemisel olevale riigivarale ei kohaldata käesoleva seaduse § 17 lõike 1 punktides 1 ja 2, § 19 lõigetes 2 ja 3, § 30 lõike 1 punktides 1 ja 2 ning lõikes 3, § 37 lõigetes 2-5 ning §-des 50, 57-62, 66-74 ja 95-100 sätestatut.
(9) Riigi osalusega äriühingu puhul, mille väärtpaberid on noteeritud reguleeritud väärtpaberiturul või mille väärtpaberite noteerimiseks on esitatud avaldus, ei kohaldata käesoleva seaduse sätteid, mis ei ole kooskõlas reguleeritud väärtpaberiturul kehtivate äriühingu juhtimise, teabe avalikustamise ja erikontrolli tegemise nõuetega.
[RT I, 28.03.2018, 1 - jõust. 07.04.2018]
1) riigi äriühing - aktsiaselts, mille kõik aktsiad kuuluvad riigile, või osaühing, mille ainuke osa kuulub riigile;
2) riigi osalusega äriühing - aktsiaselts või osaühing, milles riigile kuulub vähemalt üks aktsia või osa;
3) enamusotsustusõigus - äriühingu üldkoosolekul põhikirja muutmise, aktsia- või osakapitali suurendamise või vähendamise, äriühingu lõpetamise, ühinemise, jagunemise või ümberkujundamise otsuse vastuvõtmiseks nõutavat häälteenamust esindavate aktsiate või osa omamisega kaasnev õigus;
4) otsustusõigus - äriühingu üldkoosolekul käesoleva lõike punktis 3 nimetamata otsuste vastuvõtmiseks nõutavat häälte arvu esindavate aktsiate või osa omamisega kaasnev õigus;
5) vähemusotsustusõigus - äriühingu üldkoosolekul käesoleva lõike punktis 3 nimetatud otsuste vastuvõtmise tõkestamiseks nõutavat häälte arvu esindavate aktsiate või osa omamisega kaasnev õigus;
6) vähemusosalus - osalus äriühingu aktsia- või osakapitalis, mis ei anna vähemusotsustusõigust;
7) riigi asutatud sihtasutus - riigi sihtasutus või riigi osalusel asutatud sihtasutus;
8) riigi sihtasutus - sihtasutus, mille ainuasutaja on riik;
9) riigi osalusel asutatud sihtasutus - sihtasutus, mille mitmest asutajast üks on riik;
10) põhiseaduslikud institutsioonid - Riigikogu, Vabariigi President, Riigikontroll, õiguskantsler ja Riigikohus;
11) volitatud asutus - riigiasutus, kelle valdusesse riigivara valitseja oma valitsemisel oleva vara on andnud;
12) kasutusleping - võlaõiguslik või asjaõiguslik leping, mille alusel riik võtab või annab kasutusse asja või selle osa.
(3) Seaduses või Vabariigi Valitsuse määruses sätestatud juhtudel täidab riigivara valitseja ülesandeid riigitulundusasutus ning maareformi seaduses ja selle alusel antud määrustes sätestatud juhtudel Maa-amet.
(31) Kui riigivara valitseja ülesandeid täidab riigitulundusasutus, kohaldatakse tema suhtes ministeeriumi kohta sätestatut. Käesoleva seaduse alusel Vabariigi Valitsuse pädevuses olevate küsimuste otsustamiseks esitatakse ettepanekud valdkonna eest vastutava ministri kaudu.
(1) Asutaja- ja liikmeõiguste teostamisele maaparandusühistus kohaldatakse maaparandusseaduses sätestatut.
(3) Riigi asutajaõigusi sihtasutuses ning liikmeõigusi käesoleva paragrahvi lõigetes 1 ja 2 nimetamata mittetulundusühingus teostab Vabariigi Valitsuse määratud ministeerium või Riigikantselei (edaspidi asutaja- või liikmeõiguste teostaja), kelle määramisel tuleb arvestada asutuse pädevust ja sobivust selleks. Vabariigi Valitsuse määratud ministeerium võib volitada asutaja- või liikmeõigusi teostama volitatud asutust.
(6) Liikmeõiguste teostajal on kõik seadusest tulenevad mittetulundusühingu liikme õigused ja kohustused, millest tulenevate ülesannete täitmisel esindab riiki minister, riigisekretär või liikmeõigusi teostama volitatud asutuse juht.
(8) Liikmeõiguste teostajat esindaval ministril, riigisekretäril ja liikmeõigusi teostama volitatud asutuse juhil on õigus volitada üldkoosolekul (volinike koosolekul) osalema talle alluvat ametnikku.
(71) [Kehtetu - RT I, 29.06.2018, 1 - jõust. 01.07.2018]
(71) Volitatud asutuse riigivaraga seotud õiguste ja kohustuste ulatuse ning otsustusõiguse võib sätestada riigivara valitseja määruse või käskkirjaga.
(1) Kinnisasja või piiratud asjaõiguse valitsemine antakse üle ühelt riigivara valitsejalt teisele nende omavahelisel kokkuleppel, kui üleandjaks on käesoleva seaduse § 4 lõike 2 punktides 6 ja 7 nimetatud riigivara valitseja.
(2) Riigivara kasutamiseks andmisele piiratud asjaõigusega koormamise teel kohaldatakse riigivara kasutamiseks andmise regulatsiooni koos käesoleva seaduse § 22 lõikes 2 ja §-des 26-28 piiratud asjaõiguste kohta sätestatud erisustega.
1) kinnisasja puhul eluruumi kasutusse andmisel ja käesoleva seaduse § 181 lõike 2 punktides 1-3 sätestatud juhtudel;
(5) Käesoleva paragrahvi lõike 2 punktides 1 ja 2 nimetatud Vabariigi Valitsuse nõusolekut ei ole vaja eluruumi kasutusse andmisel ega käesoleva seaduse § 181 lõike 2 punktides 4-5 sätestatud juhtudel.
1) füüsilise isiku puhul - nimi, isikukood või sünniaeg ja elukoht;
2) juriidilise isiku puhul - nimi, registrikood ja asukoht.
(3) Kui käesoleva paragrahvi lõike 1 punkti 1, 12, 2 või 3 alusel omandatud kinnisasi võõrandatakse või koormatakse hoonestusõigusega kümne aasta jooksul pärast kinnisasja omandamist, siis peab võõrandaja või hoonestusõiguse seadja hüvitama riigile 65 protsenti vara harilikust väärtusest, mis sellel oli tema poolt omandamise hetkel, välja arvatud käesoleva paragrahvi lõikes 10 sätestatud juhul. Hüvitis tuleb riigi tuludesse kanda võõrandamise korral viie aasta jooksul ja hoonestusõiguse seadmise korral kümne aasta jooksul tehingu päevast arvates.
(6) Riigivara valitseja jälgib käesoleva paragrahvi lõigetes 3-5 nimetatud nõuete täitmist.
(10) Vabariigi Valitsus võib kinnisasja või piiratud asjaõiguse tasuta või alla hariliku väärtuse võõrandamise nõusoleku andmisel otsustada, et käesoleva paragrahvi lõikes 3 nimetatud hüvitist ei tule tasuda, kui koos varaga antakse üle avaliku ülesande täitmise kohustus ning hüvitise tasumine oleks vastuolus riigilt omandatud kinnisasja omandamise aluseks olnud kokkulepetega.
1) avalikes huvides omandamise, sealhulgas sundvõõrandamise korral kinnisasja avalikes huvides omandamise seaduse alusel;
6) kinnisasi võõrandatakse ümberkruntimispiirkonnas maakorraldusseaduse alusel.
(6) Vallasasja hariliku väärtusega alla 30 000 euro võib käesoleva paragrahvi lõigetes 3-5 nimetamata juhul võõrandada riigivara valitseja kehtestatud korras, arvestades käesoleva seaduse §-s 8 sätestatud põhimõtteid.
(2) Käesoleva seaduse § 37 lõigetes 2, 3 ja 5 nimetatud juhul peab Vabariigi Valitsuse otsus sisaldama vähemalt käesoleva paragrahvi lõike 1 punktides 1-3, 6 ja 7 nimetatud teavet.
2) käesoleva paragrahvi lõigetes 3-5 nimetatud müügitingimused;
1) asutatava äriühingu, sihtasutuse või mittetulundusühingu puhul punktides 1-7 nimetatud dokumendid;
3) äriühingu aktsia- või osakapitali suurendamisel punktides 2-4, 6, 7 ja 9 nimetatud dokumendid.
(5) Valikpakkumise menetlusele kohaldatakse käesolevas seaduse §-des 68-71 sätestatut.
(6) Käesoleva paragrahvi lõigetes 2-4 sätestatut ei kohaldata käesoleva seaduse § 6 lõigetes 1 ja 2 nimetatud mittetulundusühingutes osalemisel.
(1) Osaluse valitseja ja valdkonna eest vastutav minister ning asutaja- või liikmeõiguste teostaja ei või juriidilise isiku juhtorgani liikmeks valida, teha ettepanekut liikmeks valimise kohta ega toetada hääletamisel sellise isiku kandidatuuri, kelle puhul on tegemist käesoleva paragrahvi lõigetes 2-4 nimetatud isikuga või kes ei vasta järgmistele nõuetele:
1) käesoleva paragrahvi lõike 4 punktides 1-4 nimetatud piirangud kehtivad viis aastat pärast pankroti väljakuulutamist, tegevusloa kehtetuks tunnistamist, ärikeelu lõppemist või kahju hüvitamist;
5) käesoleva lõike punktides 1-4 nimetatud äriühingu ja sihtasutuse nõukogu liikmetele määratakse võrdne tasu, kui käesolevast seadusest või Vabariigi Valitsuse seadusest ei tulene teisiti. Nõukogu esimehele võidakse määrata suurem tasu. Nõukogu liikmele võidakse määrata täiendav tasu seoses tema osalemisega audiitortegevuse seaduses nimetatud auditi komitee või muu nõukogu organi tegevuses;
6) punktides 1-4 nimetatud äriühingu ja sihtasutuse nõukogu liikmele tasu maksmisel arvestatakse tema osalemist nõukogu koosolekutel ja nõukogu organi tegevuses;
7) punktides 1-4 nimetatud äriühingu ja sihtasutuse nõukogu liikme tagasikutsumisel nõukogust ei maksta talle hüvitist;
8) kui punktides 1-4 nimetatud äriühingu ja sihtasutuse puhul käesoleva seaduse § 84 lõike 2 punktis 1 või 2 nimetatud kohustust ei täideta, võib tasu määranud isik või organ otsustada peatada tasu maksmise nõukogu esimehele või vähendada tasu proportsionaalselt perioodiga, mille jooksul nimetatud kohustust ei täidetud;
2) Rahandusministeerium planeerimisseaduse §-des 14, 27 ja 56 nimetatud ülesannete täitmiseks;
1) kinnisasi antakse kasutamiseks käesoleva seaduse § 181 lõike 2 punktides 1-3 sätestatud juhtudel;
(5) Käesoleva seaduse § 98 lõigetes 2-4 nimetatud aruanded avaldatakse osaluse valitseja, asutajaõiguste või liikmeõiguste teostaja veebilehel samal ajal Rahandusministeeriumile esitamisega.
(6) Nõuded käesoleva paragrahvi lõigetes 2-4 nimetatud aruannete sisu kohta, aruannete esitamise korra ja vormid kehtestab Vabariigi Valitsus määrusega.
(2) Rahandusministeerium esitab üks kord aastas Vabariigi Valitsusele käesoleva seaduse § 98 lõigetes 1-4 nimetatud aruannete põhjal koostatud koondaruande, vajaduse korral koos ettepanekutega järgida paremini riigi huvisid eraõiguslikes juriidilistes isikutes ja seisukohtadega riigi osaluste võõrandamise ning sihtasutuste ja mittetulundusühingute tegevuse jätkamise otstarbekuse kohta lähtuvalt riigi osalemise eesmärkidest.
(1) Ministeerium ja Riigikantselei kooskõlastavad Vabariigi Valitsuse või riigivara valitseja otsuse eelnõu Rahandusministeeriumiga järgmistel juhtudel:
(5) Enne 2016. aasta 1. juulit kehtinud riigivaraseaduse § 33 lõike 1 punktide 1-3 alusel tasuta või alla hariliku väärtuse võõrandatud kinnisasjade edasi võõrandamisel hüvitise maksmisele kohaldatakse tagasiulatuvalt pärast 2016. aasta 1. juulit jõustunud riigivaraseaduse § 33 lõikeid 3 ja 9.
(3) Väärtpaberi valitsemise, samuti sihtasutuses või mittetulundusühingus osalemise eesmärgi peab riigivara valitseja käesoleva seaduse § 10 lõikes 2 sätestatust lähtudes määratlema hiljemalt esimeses § 98 lõigete 2-4 kohaselt esitatavas aruandes.
§ 112. - § 130. [Käesolevast tekstist välja jäetud.]


Olulisemad muudatused residendist juriidilise isiku maksustamisel ja maksude deklareerimisel alates 01.01.2011
10.01.2011 Esmaspäev
Järgnevalt tutvustab maksuhaldur olulisemaid tulumaksuseaduses (edaspidi TuMS) 01.01.2011 kehtima hakanud muudatusi residendist juriidilisele isikule.
1. Erisoodustus
1.1. Optsioonid
TuMS § 48 lõiget 4 täiendatakse punktiga 11, millega sätestatakse osalusoptsioonide maksustamise kord ja määratakse erisoodustuse andmise hetk. Erisoodustuseks loetakse tööandja antud osalusoptsiooni võõrandamisel või optsiooni alusvaraks oleva osaluse omandamisel saadud tulu.
TuMS § 48 lõige 53 täpsustab lõige 4 punkti 11 ja sätestab, et osalusoptsiooni ei maksustata andmise hetkel. Kui osalusoptsiooni alusvara on osalus tööandjas või tööandjaga samasse kontserni kuuluvas äriühingus, ei loeta erisoodustuseks osalusoptsiooni alusvaraks oleva osaluse omandamist, kui osalus omandatakse mitte varem kui kolme aasta möödumisel osalusoptsiooni andmisest arvates.
Muudatus näeb ette maksuvabastuse tööandja osalusoptsioonile, kui optsiooni andmise ja täitmise vahele jääb vähemalt 3 aastat. Eespool toodu ei laiene optsiooni võõrandamisest saadud tulule ja töötajal on kohustus teatada tööandjale osalusoptsiooni võõrandamisest.
TuMS § 61 lõikega 43 kehtestatakse üleminekuperiood konkreetsele olukorrale, kus tööandja on enne 2011. aasta 1. jaanuari töötajale antud osalusoptsiooni maksustatud erisoodustusena selle andmisel (väljakirjutamisel) ja töötaja võõrandab selle optsiooni või optsiooni realiseerimise tähtaeg on pärast 1. jaanuari 2011. Sellisel juhul võib tööandja eelnimetatud optsioonilt juba tasutud tulu- ja sotsiaalmaksu arvesse võtta sama optsiooni võõrandamisel või optsiooni alusvaraks oleva osaluse omandamisel TuMS-i § 48 lõike 4 punkti 11 alusel tasutavast tulumaksust ja sotsiaalmaksuseaduse § 13 lõike 4 tasutavast sotsiaalmaksust.
Sellele sättele ei laiene TuMS § 48 lg 5 punkti 3 alusel optsiooni andmise ja täitmise vaheline kolmeaastane periood.
1.2 Erisoodustuste saajate ring ja maksustatavate hüvede loetelu laieneb
TuMS-i § 48 lõikega 6 laiendatakse erisoodustuste saajate ringi, mille kohaselt tööandja tehtud erisoodustuseks loetakse ka selliseid muus osas erisoodustuse tunnustele vastavaid hüvesid, mida tööandja annab töötaja abikaasale, elukaaslasele või otse- või külgjoones sugulasele (vanavanemad, vanemad, lapsed, lapselapsed, õed ja vennad) või mida annab tööandjaga samasse kontserni kuuluv isik. Töötaja peab teatama, kui ta saab erisoodustuse oma tööandjaga samasse kontserni kuuluvalt isikult.
Siinkohal sätestatakse selgesõnaliselt ka olukord, kus erisoodustusena maksustatakse ka selline muus osas erisoodustuse tunnustele vastav hüve, mida töötajale annab tööandjaga samasse kontserni kuuluv isik.
Levinumaks hüveks, mis antud sätte alusel maksustamisele võiks kuuluda, on emaettevõtja poolt tütarettevõtja töötajale antud osalusoptsiooni võõrandamisel või realiseerimisel saadud tulu.
Kontsernina käsitletakse vastavalt äriseadustikule emaettevõtjat koos tütarettevõtjatega. Seega kontserni puhul peab hüvede andmisel vahet tegema oma töötajatel ja teise kontserni ettevõte töötajate vahel, kus erisoodustuse maksude maksja ei ole mitte formaalne andja, vaid isik, kes on hüve saaja tööandja.
2011. aasta jaanuaris korraldab OÜ Monika vastuvõtu, kus osalevad nii OÜ enda töötajad, Eestis asuva sõsarettevõtte OÜ Janika töötajad kui ka välisriigi emaettevõtte töötajad ning külalised.
OÜ Monika maksab maksud ainult oma töötajatele vastuvõtul tehtud erisoodustustelt.
Eestis asuva kontserni kuuluva OÜ Janika töötajatele tehtud erisoodustustelt maksab maksud OÜ Janika. Info selle kohta, kui suur oli OÜ Janika töötajatele tehtud erisoodustus, annab OÜ Monika kas otse oma sõsarettevõttele või läbi OÜ Janika töötajate.
Vastuvõtul osalenud välisriigi emaettevõtte töötajatele antud hüvedelt Eestis makse ei maksta.
Samuti tasub OÜ Monika vastuvõtul osalenud külaliste ja äripartnerite eest vastuvõtukulud vastavalt TuMS-i § 49 lõikele 1.
Juhul, kui OÜ Monika töötaja saab välisriigi emaettevõttelt või OÜ-lt Janika hüve, mida käsitletakse TuMS-i § 48 lõige 4 tähenduses erisoodustusena, on töötajal kohustus teavitada oma tööandjat OÜ Monika saadud erisoodustusest, sest tööandja maksab sellelt maksud. Siinkohal ei ole oluline, kas OÜ Monika töötaja saab selle hüve Eestis või välisriigis emaettevõttes näiteks lähetuses olles.
1.3 Erisoodustuse maksustamise erisused
TuMS-i § 48 täiendatakse lõikega 52, mille kohaselt ei loeta erisoodustuseks kulutusi, mida Eesti Vabariigi välisesindus teeb seoses diplomaadi osalemisega välissuhtlemise eesmärgil korraldatud diplomaatilisel vastuvõtul, kohtumisel või muul üritusel.
Selle sättega vabastatakse maksukohustusest Eesti Vabariigi välisesinduse korraldatud diplomaadilistel üritustel diplomaatidele pakutavad hüved (eeskätt toitlustamine).
TuMS-i § 48 täiendatakse lõikega 9, mille kohaselt ei maksustata tulumaksuga erisoodustust, mis antakse töötajale seoses välisriigis töötamisega, kui on täidetud TuMS-i § 13 lõikes 4 sätestatud tingimused:
isik on viibinud töötamise eesmärgil välisriigis vähemalt 183 päeva 12 järjestikuse kalendrikuu jooksul
välisriigis on nimetatud tulu olnud isiku maksustatav tulu, see on dokumentaalselt tõendatud ja tõendil on näidatud tulumaksu summa ka juhul, kui see on 0
Erinevalt Eestist maksustatakse enamikust riikides erisoodustused füüsilise isiku tuluna, mitte tööandja tasandil. Selle sättega antakse võimalus vabastada Eestis tulumaksust välisriigis füüsilise isiku tuluna maksustatud erisoodustus ja vältida topeltmaksustamist.
NB! Sotsiaalmaksu kohustus võib siiski Eestis tekkida, seda juhul kui välisriigis töötavale töötajale kohalduvad Eesti sotsiaalkindlustuse alased õigusaktid.
2. Kingitused ja annetused ning vastuvõtukulud
2.1 Muudatused maksumaksjate osas
TuMS-i § 49 lõiget 1 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
Residendist juriidiline isik, välja arvatud TuMS-i § 11 lõikes 1 nimetatud nimekirja kantud isik, maksab tulumaksu tehtud kingitustelt ja annetustelt, millelt tulumaks ei ole TuMS-i § 41 alusel kinni peetud või TuMS-i § 48 alusel makstud, arvestades lõigetes 2 ja 4 nimetatud erisusi. Tulumaksuga ei maksustata reklaami eesmärgil üle antud kaupa ega osutatud teenust, mille väärtus ilma käibemaksuta on kuni 10 eurot. Kingitusena käsitatakse ka kuni 10 000 euro suuruse võidufondiga kaubandusliku loterii võitu, arvestamata eelmises lauses sätestatud piirmäära.
TuMS § 49 lõike 1 muudatus on seotud TuMS-i § 11 muudatusega. Siinkohal ei viidata enam § 11 lõikele 10. Usuliste ühenduste registrisse kantud isikutel tuleb edaspidi tulumaksusoodustuse kasutamiseks taotleda enda kandmist tulumaksusoodustusega mittetulundusühingute ja sihtasutuste nimekirja ning sellisel juhul tuleneb nende maksusoodustus viitest TuMS-i § 11 lõikele 1.
Täpsustatakse, et kuni 10 euro suuruse reklaamkingituse maksuvabastus ei laiene kuni 10 000 euro suuruse võidufondiga kaubanduslike loteriide võitudele. Nimetatud võidud kuuluvad olenemata suurusest maksustamisele.
TuMS-i § 49 lõikes 6 on maksumaksja § 11 lõikes 1 nimetatud nimekirja kantud isik ja muudatuse eesmärk on selgitatud § 49 lõike 1 juures.
2.2 Muudatused maksusoodustustele õigust andvate saajate ringis
Lõike 2 kohaselt saavad residendist juriidiline isik ja mitteresidendist juriidilise isiku püsiv tegevuskoht Eestis teha tulumaksusoodustusega kingitusi ja annetusi:
TuMS § 11 lõikes 1 nimetatud nimekirja kantud isikule;
TuMS § 11 lõikes 10 nimetatud ühingule (muus Euroopa Majanduspiirkonna lepinguriigis asutatud ühing) kui ta vastab nimekirja kandmise tingimustele.
Vastavalt TuMS-i § 11 lõikele 10 käsitletakse muus lepinguriigis asutatud ühingut tulumaksusoodustusega ühinguna, kui on tõendatud, et ta vastab § 11 lõikes 2 sätestatud tingimustele ning ei esine § 11 lõike 4 punktides 1,3–5, 7 ja 8 nimetatud asjaolusid.
Lõike 6 kohaselt saab TuMS-i § 11 lõikes 1 nimekirja kantud isik põhikirjalistel eesmärkidel teha maksuvabalt kingitusi ja annetusi:
TuMS-i § 11 lõikes 1 nimetatud nimekirja kantud isikule;
TuMS-i § 11 lõikes 10 nimetatud ühingule (muus lepinguriigis asutatud ühing) kui ta vastab nimekirja kandmise tingimustele;
füüsilisele isikule toimetulekuks osutatud materiaalne abi, sealhulgas rahaline abi Statistikaameti viimaste andmete kohase leibkonnaliikme kuu keskmise väljamineku ulatuses kalendrikuu kohta;
noorte püsilaagris või noorte projektlaagris osalejale kingitud meened kuni 32 euro ulatuses laagris osaleja kohta;
spordivõistlustel osalejale võistlusel kingitud meened kuni 32 euro ulatuses võistlusel osaleja kohta;
reklaami eesmärgil üle antud kaup või teenus, mille väärtus ilma käibemaksuta on kuni 10 eurot.
2.3 Vastuvõtukulud
Vastavalt TuMS-i § 49 lõikele 4 ei maksa tulumaksu põhitegevusega seotud vastuvõtukuludelt TuMS-i § 11 lõike 1 kohaselt nimekirja kantud isik. Muu residendist juriidilise isiku puhul ei maksustata kulutusi seoses külaliste või äripartnerite toitlustamise, majutamise, transpordi või kultuurilise teenindamisega kuni 32 euro ulatuses kalendrikuus, millele lisandub kuni 2% summast, mille ulatuses maksumaksja on samal kalendrikuul teinud isikustatud sotsiaalmaksu väljamakseid.
3. Muudatused deklareerimisel
TuMS-i § 54 lõikes 2 kaotatakse piiratud käibemaksukohustuslase kohustus esitada deklaratsioonivorm TSD nende kalendrikuude eest, mil ta ei ole deklareerimisele kuuluvaid kulutusi või väljamakseid teinud.
Vorm TSD koos lisadega täidetakse eurodes sendi täpsusega ja esitatakse Maksu- ja Tolliametile väljamakse või kulutuse tegemise kalendrikuule järgneva kuu 10. kuupäevaks. Esimene eurodes deklaratsioon esitatakse 10. veebruariks 2011.
3.1 Vorm TSD lisa 4
Tööandja antud osalusoptsiooni võõrandamisel või optsiooni alusvaraks oleva osaluse omandamisel saadud tulu deklareeritakse real 7 (täites vastavalt read 7.1–7.3) .
Sellel real ei kajastata osalusoptsioone, mis maksustati nende väljakirjutamisel enne 31. detsembrit 2010 ja kas võõrandatakse või nende optsioonide alusvara omandatakse pärast 1. jaanuari 2011. Nimetatud optsioonid kajastatakse ridadel 21 ja 22.
2005. aastal andis tööandja oma töötajatele optsioone, mille realiseerimine toimub 2012. aastal. Optsioonid summas 150 047 krooni deklareeriti optsiooni väljakirjutamisel vormi TSD lisal 4 real 7 ja maksustati.
Kaks töötajat müüvad 2011. aasta jaanuaris oma optsioonid ära ja saavad tulu kokku summas 80 eurot . Ühe optsiooni hind selle väljakirjutamisel oli 227 kr.
Seega maksis tööandja nende kahe optsiooni pealt 2005. aastal (2 x 227 = 454 kr : 15,6466 = 29,02 €)
tulumaksu 454 x 23/77 = 135,61 = 136 kr :15,6466 = 8,69 €
sotsiaalmaksu 454 + 136 = 590 x 33/100 = 194,70 = 195 kr :15,6466 = 12,46 €
Enne 01.01.2011 antud osalusoptsiooni võõrandamisel või optsiooni alusvaraks oleva osaluse omandamisel maksustamisperioodil saadud tulu /
arvutatud tulumaks veerg 21.1(80 x 21/79) /
arvutatud sotsiaalmaks veerg 21.2 (80+21.27) x 33/100
Enne 01.01.2011 antud sama optsiooni vormi TSD lisa 4 real 7 deklareeritud summa /
sellelt tasutud tulumaks veerg 22.1 /
tasutud sotsiaalmaks veerg 22.2
Tasutav tulumaks: (veerg 21.1 – veerg 22.1) positiivne tulem või null
Tasutav sotsiaalmaks: (veerg 21.2 – veerg 22.2) positiivne tulem või null
Kui tööandjal on töötaja pikaajaliselt tööl välisriigis, siis talle tehtud erisoodustused näidatakse küll ridadel 1–15, kuid reale 16 kantakse erisoodustuse summa, mida Eestis tulumaksuga ei maksustata.
3.2 Vorm TSD lisa 5
Maksumaksja, kes peab täitma TSD lisa 5 esimest osa, peaks pöörama tähelepanu rea 3 täitmisele, kus on piiratud isikute hulk, kellele saab teha tulumaksusoodustusega kingitusi ja annetusi.
Lisa 5 teist osa täitev maksumaksja ei pea real 23 enam näitama reklaami eesmärgil üle antud kaupa või teenust, mille väärtus ilma käibemaksuta on kuni 10 eurot.
3.3 Vorm TSD lisa 6
TSD lisa 6 ridade 1–5.3 täitmisel palume olla tähelepanelik. Tabelid 1–3 ja 7 on alates 01.01.2011 kehtetud.
Kuni 31.12.2010 kehtiva lisa 6 tabelid 4, 5 ja 6 ei ole kehtetud (kuid alates 01.01.2011 ei ole neid enam lisa 6 juures) ja neid saab mitteresident, kellel on Eestis püsiv tegevuskoht, alates 01.01.2011 täita tagasiulatuvalt.
Kui maksumaksjal on nendes tabelites kajastamisele kuuluvaid tulusid, mida kuni 31.12.2010 deklareeritud ei ole, siis tuleb pärast 2011. aastat need deklareerida kuni 31.12.2010 kehtiva TSD lisa 6 vastavates tabelites. Nendesse tabelitesse tuleb tulumaks, millega on lubatud maksukohustust vähendada, kanda vastavalt lisa 6 ridadele 5, 51 ja 52 ja kasutamata tulumaksu summa tuleb kanda reale 7. Edasikantav tulumaksu summa realt 7 (kroonides) kantakse 2010. a deklaratsioonilt üle alates 2011. aastal kehtiva lisa 6 reale 6 (juba eurodes).
TSD lisa 6 tabel 6.1 on alates 1. jaanuarist 2011 lisa 6 tabel 1. Tabeli 1 juures ei ole enam eraldi välja toodud maksulepinguriikide nimekirja. Nimekirja leiab maksuhalduri kodulehelt aadressil www.emta.ee, rubriigist Blanketid ja vormid.
Samuti peab lisa 6 täitev maksumaksja olema tähelepanelik ridade 11–13 täitmisel.
Uudne on see, et read 11.1 ja 12.1 täidab Maksu- ja Tolliamet tema poolt määratud ja talle tasutud trahvide, sunniraha ning intresside summadega.
Real 11 näitab maksumaksja maksustamisperioodil tasutud trahvid ja sunniraha. Kui maksumaksja märgitud summa real 11 on väiksem, kui maksuhalduri poolt eeltäidetud rida 11.1, peaks maksumaksja üle kontrollima, millest see vahe on tekkinud ning veenduma oma õiguses märkida reale 11 väiksem summa kui real 11.1.
Real 12 näitab maksumaksja maksustamisperioodil maksukorralduse seaduse alusel tasutud intressid. Kui maksumaksa summa real 12 on väiksem, kui maksuhalduri eeltäidetud rida 12.1, siis peab maksumaksja samuti välja selgitama, millest on see vahe tekkinud.
Ridade 11.1 ja 12.1 eeltäitmine on tingitud sellest, et maksumaksjad unustasid tihtipeale maksuhaldurile tasutud intresside, trahvide ja sunnirahade summad deklareerimata.
Kuna trahvid ja sunniraha näidatakse real 11 ja intressid real 12, siis sellest tulenevalt deklareeritakse erikonfiskeeritud vara maksumus real 13.
3.4 Vormi TSD lisa 7
Alates 01.01.2011 on lisas 7 ainult kaks tabelit:
Tabel 1 - Väljamaksed omakapitalist (mis kuni 31.12.2010 oli tabel 5)
Tabel 2 - Välisriigist saadud ja maksustatud tulu, mille puhul kasutatakse krediidimeetodit
Nimetatud tabelite täitmisel muudatusi ei ole.
Tabel 2 juures maksulepinguriikide nimekirja enam eraldi välja ei tooda. Selle leiab maksuhalduri kodulehelt aadressil www.emta.ee, rubriigist Blanketid ja vormid.
Kuni 31.12.2010 kehtiva lisa 7 tabelid 1, 2a, 3 ja 4 ei ole kehtetud (kuid 01.01.2011 ei ole neid enam lisas 7) ja neid saab äriühing alates 01.01.2011 täita tagasiulatuvalt. Kui maksumaksjal on tabelites 2a, 3 ja 4 kajastamisele kuuluvaid tulusid, mida kuni 31.12.2010 ei ole deklareeritud, siis tuleb pärast 2011. aastat need deklareerida kuni 31.12.2010 kehtiva TSD lisa 7 vastavates tabelites. Nendest tabelitest tuleb kanda tulumaks, millega on lubatud maksukohustust vähendada vastavalt lisa 7 ridadele 10.1, 11 ja 11.1 ja kasutamata tulumaksu summa tuleb kanda reale 14. Järgmisele maksustamisperioodile edasikantav tulumaksu summa (kroonides) kantakse 2010. aasta deklaratsiooni realt 14 üle alates 2011. aastast kehtivale lisa 7 reale 13 (eurodes).
Maksumaksjatel, kes ei ole dividende enne 2011. aastat välja maksnud ja teevad seda ning soovivad kasutada koefitsenti k, mis arvutatakse tabel 1 alusel, tuleb täita kuni 31.12.2010 kehtinud lisa 7 tabel 1 ja arvutada koefitsent k ning siis saab seda pärast 2011. aastat kasutada juba lisa 7 real 3.
Maksumaksjad, kellel on koefitsent k arvutatud, ei ole vaja midagi muuta, seda kasutatakse juba esitatud andmete alusel ka pärast 2011. aastat.
Maksumaksjal, kellel on kasutamata enne 2000. aastast tasutud dividendide tulumaksu (enammakse), palume tähele panna seda, et nimetatud tulumaksu enammakse summa on 2011. aastast lisa 7 real 13 (varem oli see summa real 12).
3.5 INF 11
Alates 01.01.2011 saab vabastusmeetodit lisaks saadud dividendidele või omakapitali väljamaksetele rakendada ka muude saadud tulude kohta, s.t tabelit 1 on täiendatud uute väljamakse liikide ja koodidega. Seda viimast saab kasutada ainult juhul, kui maksuleping näeb ette nimetatud tulu osas vabastusmeetodi rakendamise. Seega tuleb iga tulu puhul eelnevalt tutvuda vastava riigiga sõlmitud maksulepinguga, kas selle tulu puhul tohib vabastusmeetodit kasutada või mitte.
3.6 INF 1
Alates 01.01.2011 täidab selle vormi peale äriühingu ka mitteresident, kellel on Eestis asuv püsiv tegevuskoht, kes näitab isikud, kellele on maksustamisperioodil jagatud omistatud kasumit.
4. Püsiv tegevuskoht
Mitteresidenti, kellel on Eestis püsiv tegevuskoht, puudutavatest muudatustest loe siit: Olulisemad muudatused mitteresidendi tulumaksuga maksustamisel aastal 2011
5. Tulumaksusoodustusega MTÜ, SA ja usuliste ühenduste nimekiri
Nimekirja kandmisega seotud muudatustest loe siit: 2011. aasta 1. jaanuarist muutub tulumaksusoodustusega mittetulundusühingute, sihtasutuste ja usuliste ühenduste nimekirja kandmise taotlemise ja nimekirjas püsimise kord.
Veel selles kategoorias: « Pension ja tulumaks 2011 Finantsvaralt saadud tulu maksustamise muudatused 2011. aastal »