text:
Euroopa Liidu C 80/2011
doi:10.3000/17255171.C_2011.080.est
Euroopa Liidu Kohtu viimane väljaanne Euroopa Liidu TeatajasELT C 72, 5.3.2011
Kohtuasi C-382/08: Euroopa Kohtu (suurkoda) 25. jaanuari 2011. aasta otsus (Unabhängiger Verwaltungssenat des Landes Oberösterreich’i eelotsusetaotlus — Austria) — Michael Neukirchinger versus Bezirkshauptmannschaft Grieskirchen (Õhutransport — Äriliste õhupallilendude korraldamise luba — EÜ artikkel 12 — Elu- või asukohatingimus — Halduskaristused)
Kohtuasi C-90/09 P: Euroopa Kohtu (esimene koda) 20. jaanuari 2011. aasta otsus — General Química, SA, Repsol Química, SA, Repsol YPF, SA versus Euroopa Komisjon (Apellatsioonkaebus — Konkurents — Kartellikokkulepped — Kummikemikaalide sektor — EÜ artikli 81 rikkumise tuvastamise otsus — Kontsern — Emaettevõtja solidaarvastutus tütarettevõtjate toime pandud konkurentsieeskirjade rikkumiste eest — Vastutuse omistamine kontserni eesotsas olevale emaettevõtjale)
Kohtuasi C-155/09: Euroopa Kohtu (esimene koda) 20. jaanuari 2011. aasta otsus — Euroopa Komisjon versus Kreeka Vabariik (Liikmesriigi kohustuste rikkumine — EÜ artiklid 12, 18, 39 ja 43 — Euroopa Majanduspiirkonna lepingu artiklid 4, 28 ja 31 — Maksuõigusnormid — Esimese kinnisasja ostu võõrandamismaksust vabastamise tingimused — Vabastus, mis kehtib üksnes Kreeka territooriumil elavate isikute ning Kreeka päritolu isikute suhtes, kes ei ela ostu sooritamise ajal Kreekas)
Kohtuasi C-168/09: Euroopa Kohtu (teine koda) 27. jaanuari 2011. aasta otsus (Tribunale di Milano (Itaalia) eelotsusetaotlus) — Flos SpA versus Semeraro Casa e Famiglia SpA (Tööstus- ja kaubandusomand — Direktiiv 98/71/EÜ — Disainilahenduste õiguskaitse — Artikkel 17 — Disainilahenduse kaitse ja autoriõiguse kumulatsiooni nõue — Siseriiklik õigusakt, mis välistab teatavaks ajavahemikuks niisuguste disainilahenduste autoriõiguse kaitse, mis on enne selle akti jõustumist üldkasutatavaks muutunud, või ei võimalda sellele kaitsele tugineda — Õiguspärase ootuse kaitse põhimõte)
Kohtuasi C-463/09: Euroopa Kohtu (kolmas koda) 20. jaanuari 2011. aasta otsus (Tribunal Superior de Justicia de Castilla La Mancha (Hispaania) eelotsusetaotlus) — CLECE, S.A. versus María Socorro Martín Valor, Ayuntamiento de Cobisa (Sotsiaalpoliitika — Direktiiv 2001/23/EÜ — Ettevõtete üleminek — Töötajate õiguste kaitse — Mõiste üleminek — Puhastusteenused — Teenus, mida osutab vahetult kohalik omavalitsus, võttes selleks tööle uusi töötajaid)
Kohtuasi C-489/09: Euroopa Kohtu (teine koda) 27. jaanuari 2011. aasta otsus (Hof van Beroep te Genti (Belgia) eelotsusetaotlus) — Vandoorne NV versus Belgia riik (Kuues käibemaksudirektiiv — Artikli 11 C osa lõige 1 ja artikli 27 lõiked 1 ja 5 — Maksustatav summa — Lihtsustamismeetmed — Tubakatooted — Maksumärgid — Käibemaksu ühekordne kinnipidamine — Vahetarnija — Hinna täielik või osaline mittetasumine — Käibemaksu tagastamisest keeldumine)
Kohtuasi C-490/09: Euroopa Kohtu (teine koda) 27. jaanuari 2011. aasta otsus — Euroopa Komisjon versus Luksemburgi Suurhertsogiriik (Liikmesriigi kohustuste rikkumine — EÜ artikkel 49 — Teenuste osutamise vabadus — Muudes liikmesriikides kui Luksemburgi Suurhertsogiriigis tehtud laboratoorsete analüüside ja uuringutega seotud kulude hüvitamata jätmine — Siseriiklikud õigusnormid, mis ei näe ette nende kulude rahastamist eelnevalt nende analüüside ja uuringute eest kantud ravikulude tagasimaksmisega — Siseriiklikud õigusnormid, mis seavad tervishoiuteenuse kulude rahastamise sõltuvusse neis normides ette nähtud tingimuste täitmisest)
Kohtuasi C-92/10 P: Euroopa Kohtu (viies koda) 13. jaanuari 2011 aasta otsus — Media-Saturn-Holding GmbH versus Siseturu Ühtlustamise Amet (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused) (Apellatsioonikaebus — Ühenduse kaubamärk — Absoluutne keeldumispõhjus — Eristusvõime puudumine — Kaubamärk, mis kujutab endast reklaamlauset ja koosneb osadest, millel eraldivõetuna puudub eristusvõime — Kujutismärk BEST BUY)
Kohtuasi C-559/08 P: Euroopa Kohtu (viies koda) 16. septembri 2010. aasta määrus — Deepak Rajani (Dear!Net Online) versus Siseturu Ühtlustamise Amet (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused), Artoz-Papier AG (Apellatsioonkaebus — Ühenduse kaubamärk — Sõnamärk ATOZ — Ühenduse sõnamärgi ARTOZ omaniku vastulause — Registreerimisest keeldumine)
Kohtuasi C-342/09 P: Euroopa Kohtu (kuues koda) 27. oktoobri 2010. aasta määrus — Victor Guedes — Indústria e Comércio, SA versus Siseturu Ühtlustamise Amet (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused), Consorci de l’Espai Rural de Gallecs, asukoht Gallecs (Apellatsioonkaebus — Ühenduse kaubamärk — Määrus (EÜ) nr 40/94 — Artikli 8 lõike 1 punkt b ja lõige 5 — Kujutismärk Gallecs — Siseriiklike kujutismärkide GALLO, GALLO AZEITE NOVO ja Azeite Novo ning ühenduse kujutismärgi GALLO omaniku vastulause — Vastulause tagasilükkamine — Osaliselt ilmselgelt vastuvõetamatu ja osaliselt ilmselgelt põhjendamatu apellatsioonkaebus)
Kohtuasi C-459/09 P: Euroopa Kohtu (viies koda) 16. septembri 2010. aasta määrus — Dominio de la Vega, SL versus Siseturu Ühtlustamise Amet (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused), Ambrosio Velasco SA (Apellatsioonkaebus — Ühenduse kaubamärk — Määrus (EÜ) nr 40/94 — Artikli 8 lõike 1 punkt b — Ühenduse kujutismärgi DOMINIO DE LA VEGA registreerimise taotlus — Varasem ühenduse kujutismärk PALACIO DE LA VEGA — Segiajamise tõenäosuse olemasolu ühes osas liidu territooriumist — Kaubamärkide vahelise sarnasuse hindamine — Domineeriv osa)
Kohtuasi C-487/09: Euroopa Kohtu (kaheksas koda) 6. oktoobri 2010. aasta määrus (Tribunal Supremo (Hispaania) eelotsusetaotlus) — Inmogolf SA versus Dirección General de Tributos de la Consejería de Economia y Hacienda de la Comunidad Autónoma de Murcia (Kodukorra artikli 104 lõike 3 esimene lõik — Direktiiv 69/335/EMÜ — Kaudne maksustamine — Kapitali koondumine — Väärtpaberiülekanded — Peamiselt kinnisvarast koosnev aktsia- või osakapital)
Kohtuasi C-532/09: Euroopa Kohtu 4. oktoobri 2010. aasta määrus — Vladimir Ivanov versus Euroopa Komisjon (Apellatsioonkaebus — Lepinguvälise vastutuse tuvastamise hagi — Töölevõtmise võimaluse kaotus — Võimalus tugineda menetluse kuritarvitamisele — Osaliselt ilmselgelt vastuvõetamatu ja osaliselt ilmselgelt põhjendamatu apellatsioonkaebus)
Liidetud kohtuasjad C-74/10 ja C-75/10: Euroopa Kohtu 29. septembri 2010. aasta määrus — European Renewable Energies Federation ASBL (EREF) versus Euroopa Komisjon (Apellatsioonkaebus — Euroopa Kohtu põhikirja artikkel 19 — Esindamine advokaadi poolt, kes ei ole kolmanda isiku staatuses — Ilmselge vastuvõetamatus)
Kohtuasi C-84/10 P: Euroopa Kohtu (kuues koda) 22. oktoobri 2010. aasta määrus — Longevity Health Products, Inc. versus Siseturu Ühtlustamise Amet (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused), Merck KGaA (Apellatsioonkaebus — Ühenduse kaubamärk — Määrus (EÜ) nr 40/94 — Artikli 8 lõike 1 punkt b — Sõnamärk Kids Vits — Ühenduse sõnamärgi VITS4KIDS omaniku vastulause — Asjaomase avalikkuse tähelepanelikkuse aste — Segiajamise tõenäosus — Tähiste sarnasus — Õigus olla ära kuulatud)
Kohtuasi C-290/10 P: Euroopa Kohtu (kaheksas koda) 9. septembri 2010. aasta määrus — Franssons Verkstäder AB versus Siseturu Ühtlustamise Amet (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused), Lindner Recyclingtech GmbH (Apellatsioonkaebus — Üldkohtule esitatud hagi Siseturu Ühtlustamise Ameti kolmanda apellatsioonikoja otsuse tühistamiseks — Määrus (EÜ) nr 6/2002 — Hagi esitamise tähtaeg — Vastuvõetamatus hilinemise tõttu — Ilmselgelt põhjendamatu apellatsioonkaebus)
Kohtuasi C-513/10 P: Dimitris Platise 14. oktoobril 2010 esitatud apellatsioonkaebus Üldkohtu (esimene koda) 30. septembri 2010. aasta määruse peale kohtuasjas T-311/10: Dimitris Platis versus nõukogu ja Kreeka
Kohtuasi C-587/10: Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Bundesfinanzhof (Saksamaa) 15. detsembril 2010 — Vogtländische Straßen-, Tief- und Rohrleitungsbau GmbH Rodewisch (VSTR) versus Finanzamt Plauen, menetluses osales: Bundesministerium der Finanzen
Kohtuasi C-594/10: Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Hoge Raad der Nederlanden 17. detsembril 2010 — T. G. van Laarhoven versus Staatssecretaris van Financiën
Kohtuasi C-600/10: 16. detsembril 2010 esitatud hagi — Euroopa Komisjon versus Saksamaa Liitvabariik
Kohtuasi C-603/10: Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Upravno sodišče Republike Slovenije (Sloveenia Vabariik) 21. detsembril 2010 — Pelati doo versus Sloveenia Vabariik
Kohtuasi C-613/10: Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Commissione Tributaria Provinciale di Parma (Itaalia) 30. detsembril 2010 — Danilo Debiasi versus Agenzia delle Entrate — Ufficio di Parma
Kohtuasi C-622/10: Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Tribunal de première instance de Namur (Belgia) 22. detsembril 2010 — Rémi Paquot versus Belgia riik — SPF Finances
Kohtuasi C-623/10: Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Tribunal de première instance de Namur (Belgia) 22. detsembril 2010 — Adrien Daxhelet versus Belgia riik — SPF Finances
Kohtuasi C-7/11: Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Tribunale di Palermo (Itaalia) 5. jaanuaril 2011 — Fabio Caronna suhtes algatatud kriminaalmenetlus
Kohtuasi C-12/11: Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Dublin Metropolitan District Court (Iirimaa) 10. jaanuaril 2011 — Danise McDonagh versus Ryanair Ltd
Kohtuasi C-14/11 P: Euroopa Komisjoni poolt 11. jaanuaril 2011 esitatud apellatsioonkaebus Üldkohtu (neljas koda) 27. oktoobri 2010. aasta otsuse peale kohtuasjas T-24/05: Alliance One International, Inc. (varem Standard Commerial Corp.), Standard Commercial Tobacco Company, Inc., Trans-Continental Leaf Tobacco Corp. Ltd versus Euroopa Komisjon
Kohtuasi C-22/11: Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Korkein oikeus (Soome) 17. jaanuaril 2011 — Finnair Oyj versus Timy Lassooy
Kohtuasi C-37/11: 25. jaanuaril 2011 esitatud hagi — Euroopa Komisjon versus Tšehhi Vabariik
Kohtuasi C-455/09: Euroopa Kohtu presidendi 22. septembri 2010. aasta määrus — Euroopa Komisjon versus Poola Vabariik
Kohtuasi C-525/09: Euroopa Kohtu kuuenda koja esimehe 28. septembri 2010. aasta määrus — Euroopa Komisjon versus Portugali Vabariik
Kohtuasi T-437/09: Üldkohtu 2. veebruari 2011. aasta otsus — Oyster Cosmetics versus Siseturu Ühtlustamise Amet — Kadabell (Oyster cosmetics) (Ühenduse kaubamärk — Vastulausemenetlus — Ühenduse kujutismärgi Oyster cosmetics taotlus — Varasem ühenduse kujutismärk Kadus oystra AUTO STOP PROTECTION — Suhteline keeldumispõhjus — Segiajamise tõenäosus — Tähiste sarnasus — Määruse (EÜ) nr 207/2009 artikli 8 lõike 1 punkt b)
Kohtuasi T-54/07: Üldkohtu 21. jaanuari 2011. aasta määrus — Vtesse Networks versus komisjon (Tühistamishagi — Riigiabi — Telekommunikatsioon — Ühendkuningriigis infrastruktuurile kohaldatav varamaks — Otsus, mille kohaselt ei kujuta kõnealune meede endast riigiabi — Individuaalse puutumuse puudumine — Vastuvõetamatus)
Kohtuasi T-586/10: 22. detsembril 2010 esitatud hagi — Aktieselskabet af 21. november 2001versus Siseturu Ühtlustamise Amet — Parfums Givenchy (only givenchy)
Kohtuasi T-592/10: 27. detsembril 2010 esitatud hagi — El Corte Inglés versus Siseturu Ühtlustamise Amet — Technisynthese (BTS)
Kohtuasi T-593/10: 29. detsembril 2010 esitatud hagi — El Corte Ingles versus Siseturu Ühtlustamise Amet — Ruan (B)
Kohtuasi T-596/10: 28. detsembril 2010 esitatud hagi — Almunia Textil versus Siseturu Ühtlustamise Amet — FIBA Europe (EuroBasket)
Kohtuasi T-597/10: 27. detsembril 2010 esitatud hagi — Biodes versus Siseturu Ühtlustamise Amet — Manasul International (BIESUL)
Kohtuasi T-598/10: 27. detsembril 2010 esitatud hagi — Biodes versus Siseturu Ühtlustamise Amet — Manasul International (LINEASUL)
Kohtuasi T-14/11: 11. jaanuaril 2011 esitatud hagi — Timab Industries ja CFPR versus komisjon
Kohtuasi T-23/11: 17. jaanuaril 2011 esitatud hagi — El Corte Inglés versus Siseturu Ühtlustamise Amet — BA&SH (ba&sh)
Kohtuasi T-24/11: 19. jaanuaril 2011 esitatud hagi — Bank Refah Kargaran versus nõukogu
Kohtuasi T-25/11: 17. jaanuaril 2011 esitatud hagi — Germans Boada versus Siseturu Ühtlustamise Amet (keraamika lõikamise masina kuju)
Kohtuasi T-29/11: 14. jaanuaril 2011 esitatud hagi — Technische Universität Dresden versus komisjon
Kohtuasi T-33/11: 24. jaanuaril 2011 esitatud hagi — Peeters Landbouwmachines versus Siseturu Ühtlustamise Amet — Fors MW (BIGAB)
Kohtuasi T-34/11: 24. jaanuaril 2011 esitatud hagi — Canon Europe versus komisjon
Kohtuasi T-35/11: 24. jaanuaril 2011 esitatud hagi — Kyocera Mita Europe versus komisjon
Kohtuasi T-36/11: 24. jaanuaril 2011 esitatud hagi — Japan Airlines versus komisjon
Kohtuasi T-39/11: 24. jaanuaril 2011 esitatud hagi — Cargolux Airlines versus komisjon
Kohtuasi T-40/11: 24. jaanuaril 2011 esitatud hagi — Lan Airlines ja Lan Cargo versus komisjon
Kohtuasi T-42/11: 19. jaanuaril 2011 esitatud hagi — Universal versus komisjon
Kohtuasi T-44/11: 17. jaanuaril 2011 esitatud hagi — Itaalia versus komisjon
Kohtuasi T-45/11: 21. jaanuaril 2011 esitatud hagi — Itaalia versus komisjon
Kohtuasi T-46/11: 24. jaanuaril 2011 esitatud hagi — Deutsche Lufthansa jt versus komisjon
Kohtuasi T-48/11: 24. jaanuaril 2011 esitatud hagi — British Airways versus komisjon
Kohtuasi T-54/11: 27. jaanuaril 2011 esitatud hagi — Hispaania versus komisjon
Kohtuasi T-57/11: 27. jaanuaril 2011 esitatud hagi — Castelnou Energía versus komisjon
Kohtuasi T-399/07: Üldkohtu 25. jaanuari 2011. aasta määrus — Basell Polyolefine versus komisjon
ELT C 72, 5.3.2011
ELT C 63, 26.2.2011
Euroopa Kohtu (suurkoda) 25. jaanuari 2011. aasta otsus (Unabhängiger Verwaltungssenat des Landes Oberösterreich’i eelotsusetaotlus — Austria) — Michael Neukirchinger versus Bezirkshauptmannschaft Grieskirchen
(Kohtuasi C-382/08) (1)
(Õhutransport - Äriliste õhupallilendude korraldamise luba - EÜ artikkel 12 - Elu- või asukohatingimus - Halduskaristused)
Kaebuse esitaja: Michael Neukirchinger
Vastustaja: Bezirkshauptmannschaft Grieskirchen
Eelotsusetaotlus — Unabhängiger Verwaltungssenat des Landes Oberösterreich — EÜ asutamislepingu artikli 49 jj tõlgendamine — Siseriiklik õigusnorm, mis keelab halduskaristuse ähvardusel ärilise õhupallitranspordi korraldamise, kui ettevõtjal puudub siseriiklik sertifikaat, mille saamise tingimuseks on elukoht või asukoht selles liikmesriigis
EÜ artikliga 12 on vastuolus sellised liikmesriigi õigusnormid, nagu on kõne all põhikohtuasjas ja mis õhupallilendude korraldamiseks selles liikmesriigis ja halduskaristuse ähvardusel, juhul kui neid õigusnorme ei järgita,
nõuavad teises liikmesriigis elavalt või asutatud isikult, kellel on selles teises liikmesriigis luba korraldada ärilisi õhupallilende, et tal oleks elu- või asukoht esimeses liikmesriigis, ja
kohustavad seda sama isikut taotlema uut luba ilma, et oleks nõuetekohaselt arvesse võetud asjaolu, et loa väljastamise tingimused ühtivad sisult nendega, mille alusel talle teises liikmesriigis luba juba väljastati.
(1) ELT C 285, 8.11.2008.
Euroopa Kohtu (esimene koda) 20. jaanuari 2011. aasta otsus — General Química, SA, Repsol Química, SA, Repsol YPF, SA versus Euroopa Komisjon
(Kohtuasi C-90/09 P) (1)
(Apellatsioonkaebus - Konkurents - Kartellikokkulepped - Kummikemikaalide sektor - EÜ artikli 81 rikkumise tuvastamise otsus - Kontsern - Emaettevõtja solidaarvastutus tütarettevõtjate toime pandud konkurentsieeskirjade rikkumiste eest - Vastutuse omistamine kontserni eesotsas olevale emaettevõtjale)
Apellandid: General Química, SA, Repsol Química, SA, Repsol YPF, SA (esindajad: abogado J. M. Jiménez-Laiglesia Oñate ja abogado J. Jiménez-Laiglesia Oñate)
Teine menetlusosaline: Euroopa Komisjon (esindajad: F. Castillo de la Torre ja E. Gippini Fournier)
Apellatsioonkaebus Esimese Astme Kohtu (kuues koda) 18. septembri 2008. aasta otsuse peale kohtuasjas T-85/06: General Química jt vs. komisjon, millega Esimese Astme Kohus jättis rahuldamata nõude tühistada osaliselt komisjoni 21. detsembri 2005. aasta otsus 2006/902/EÜ [EÜ] artiklis 81 ja EMP lepingu artiklis 53 sätestatud menetluse kohta äriühingute Flexsys NV, Bayer AG, Crompton Manufacturing Company Inc. (endine Uniroyal Chemical Company Inc.), Crompton Europe Ltd, Chemtura Corp. (endine Crompton Corp.), General Química SA, Repsol Química SA ja Repsol YPF SA suhtes (juhtum nr COMP/F/C.38.443 — Kummikemikaalid) (ELT 2006, L 353, lk 50) ning teise võimalusena esitatud nõude vähendada apellantidele määratud trahvi summat
Tühistada Euroopa Ühenduste Esimese Astme Kohtu 18. detsembri 2008. aasta otsus kohtuasjas T-85/06: General Química jt vs. komisjon osas, milles selles jäeti rahuldamata General Química SA, Repsol Química SA ja Repsol YPF SA hagi, milles paluti tühistada komisjoni 21. detsembri 2005. aasta otsus 2006/902/EÜ EÜ asutamislepingu artiklis 81 ja EMP lepingu artiklis 53 sätestatud menetluse kohta äriühingute Flexsys NV, Bayer AG, Crompton Manufacturing Company Inc. (endine Uniroyal Chemical Company Inc.), Crompton Europe Ltd, Chemtura Corporation (endine Crompton Corporation), General Química SA, Repsol Química SA ja Repsol YPF SA suhtes (juhtum COMP/F/C.38.443 — Kummikemikaalid), kuna esiteks Esimese Astme Kohus ei ole esitanud põhjendusi, millele tugineb järeldus, et Repsol Química SA teade, milles anti General Química SA-le korraldus lõpetada igasugune tegevus, mis võib endast kujutada konkurentsieeskirjade rikkumist, oli ise piisav, et tõendada, et Repsol Química SA avaldas General Química SA poliitikale otsustavat mõju ja seda mitte ainult turul, vaid ka General Química SA õigusvastase tegevuse osas, mis on otsuse 2006/902 ese, ja kuna teiseks Esimese Astme Kohus jättis konkreetselt analüüsimata asjaolud, mille General Química SA, Repsol Química SA ja Repsol YPF SA esitasid selleks, et tõendada, et General Química SA oli oma äristrateegia kindlaksmääramisel ja ellurakendamisel sõltumatu.
Jätta General Química SA, Repsol Química SA ja Repsol YPF SA poolt Euroopa Ühenduste Esimese Astme Kohtule esitatud hagi rahuldamata.
Jätta käesoleva kohtuastme kulud poolte endi kanda ning mõista äriühingutelt General Química SA, Repsol Química SA ja Repsol YPF SA välja kõik esimese kohtuastme kulud.
Euroopa Kohtu (esimene koda) 20. jaanuari 2011. aasta otsus — Euroopa Komisjon versus Kreeka Vabariik
(Kohtuasi C-155/09) (1)
(Liikmesriigi kohustuste rikkumine - EÜ artiklid 12, 18, 39 ja 43 - Euroopa Majanduspiirkonna lepingu artiklid 4, 28 ja 31 - Maksuõigusnormid - Esimese kinnisasja ostu võõrandamismaksust vabastamise tingimused - Vabastus, mis kehtib üksnes Kreeka territooriumil elavate isikute ning Kreeka päritolu isikute suhtes, kes ei ela ostu sooritamise ajal Kreekas)
Hageja: Euroopa Komisjon (esindajad: R. Lyal ja D. Triantafyllou)
Kostja: Kreeka Vabariik (esindajad: P. Mylonopoulos ja V. Karra)
Liikmesriigi kohustuste rikkumine — EÜ artiklite 18, 39 ja 43 rikkumine — Vabastus kinnisvara võõrandamise maksust esimese kinnisasja ostu korral — Vabastus, mida kohaldatakse üksnes isikutele, kelle elukoht juba on vastavas liikmesriigis ning Kreeka kodanikele, kes ei ela ostu sooritamise ajal Kreekas
Kuna Kreeka Vabariik:
vabastas seaduse 1078/1980 artikli 1 lõike 1 ja lõike 3 esimese lõigu alusel kinnisvara võõrandamismaksust üksnes isikud, kelle alaline elukoht on Kreeka territooriumil, jättes maksust vabastamata mitteresidendid, kellel on kavatsus tulevikus selle riigi territooriumile elama asuda, ja
vabastas Kreeka territooriumil asuva esimese eluaseme soetamisel teatavatel tingimustel nimetatud maksust üksnes Kreeka kodanikud ja Kreeka päritolu isikud,
siis on ta rikkunud EÜ artiklitest 12, 18, 39 ja 43 ning 2. mai 1992. aasta Euroopa Majanduspiirkonna lepingu artiklitest 4, 28 ja 31 tulenevaid kohustusi.
(1) ELT C 167, 18.7.2009.
Euroopa Kohtu (teine koda) 27. jaanuari 2011. aasta otsus (Tribunale di Milano (Itaalia) eelotsusetaotlus) — Flos SpA versus Semeraro Casa e Famiglia SpA
(Kohtuasi C-168/09) (1)
(Tööstus- ja kaubandusomand - Direktiiv 98/71/EÜ - Disainilahenduste õiguskaitse - Artikkel 17 - Disainilahenduse kaitse ja autoriõiguse kumulatsiooni nõue - Siseriiklik õigusakt, mis välistab teatavaks ajavahemikuks niisuguste disainilahenduste autoriõiguse kaitse, mis on enne selle akti jõustumist üldkasutatavaks muutunud, või ei võimalda sellele kaitsele tugineda - Õiguspärase ootuse kaitse põhimõte)
Hageja: Flos SpA
Kostja: Semeraro Casa e Famiglia SpA
Menetluses osales: Assoluce — Associazione nazionale delle Imprese degli Apparecchi di Illuminazione
Eelotsusetaotlus — Tribunale di Milano — Euroopa Parlamendi ja nõukogu 13. oktoobri 1998. aasta direktiivi 98/71/EÜ disainilahenduste õiguskaitse kohta artiklite 17 ja 19 tõlgendamine — Siseriiklikud õigusnormid, millega direktiiv on üle võetud, kehtestades autoriõiguse kaitse disainilahenduste puhul — Liikmesriigi õigus laiendada selle kaitse tagamise tingimusi
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 13. oktoobri 1998. aasta direktiivi 98/71/EÜ disainilahenduste õiguskaitse kohta artiklit 17 tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus liikmesriigi õigusakt, mis välistab kas märkimisväärselt pikaks kümneaastaseks ajavahemikuks või täielikult liikmesriigi autoriõiguse kaitse selles liikmesriigis või selle suhtes registreeritud disainilahendusele, mis on enne asjaomase õigusakti jõustumist muutunud üldkasutatavaks, ehkki vastab kõigile asjaomase kaitse tingimustele.
Direktiivi 98/71 artiklit 17 tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus liikmesriigi õigusakt, mis välistab autoriõiguse kaitse enne selle õigusakti jõustumist üldkasutatavaks muutunud disainilahenduse puhul kõigi nende kolmandate isikute osas, kes liikmesriigi territooriumil valmistavad või turustavad asjaomasel disainilahendusel põhinevaid tooteid, sõltumata vastavate toimingute tegemise ajast ja sellest, et disainilahendus vastab kõigile asjaomase kaitse tingimustele.
Euroopa Kohtu (kolmas koda) 20. jaanuari 2011. aasta otsus (Tribunal Superior de Justicia de Castilla La Mancha (Hispaania) eelotsusetaotlus) — CLECE, S.A. versus María Socorro Martín Valor, Ayuntamiento de Cobisa
(Kohtuasi C-463/09) (1)
(Sotsiaalpoliitika - Direktiiv 2001/23/EÜ - Ettevõtete üleminek - Töötajate õiguste kaitse - Mõiste „üleminek” - Puhastusteenused - Teenus, mida osutab vahetult kohalik omavalitsus, võttes selleks tööle uusi töötajaid)
Hageja: CLECE, S.A.
Kostja: María Socorro Martín Valor, Ayuntamiento de Cobisa
Eelotsusetaotlus — Tribunal Superior de Justicia de Castilla La Mancha — Nõukogu 12. märtsi 2001. aasta direktiivi 2001/23/EMÜ ettevõtjate, ettevõtete või nende osade üleminekul töötajate õigusi kaitsvate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta (EÜT L 82, lk 16; ELT eriväljaanne 05/04, lk 98) artikli 1 lõike 1 tõlgendamine — Kohaldamisala — Avaliku hoone puhastusteenuse ülevõtmine kohaliku omavalitsuse poolt, kes tegutseb avaliku võimuorganina
Nõukogu 12. märtsi 2001. aasta direktiivi 2001/23/EÜ ettevõtjate, ettevõtete või nende osade üleminekul töötajate õigusi kaitsvate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta artikli 1 lõike 1 punkte a ja b tuleb tõlgendada nii, et need ei kohaldu sellise olukorra suhtes, kus kohalik omavalitsus, mis on andnud enda ruumide puhastamise eraõiguslikule ettevõtjale, otsustab viimasega sõlmitud lepingu üles öelda ja hakata ise nimetatud puhastusteenustega tegelema, võttes selleks tööle uued töötajad.
Euroopa Kohtu (teine koda) 27. jaanuari 2011. aasta otsus (Hof van Beroep te Genti (Belgia) eelotsusetaotlus) — Vandoorne NV versus Belgia riik
(Kohtuasi C-489/09) (1)
(Kuues käibemaksudirektiiv - Artikli 11 C osa lõige 1 ja artikli 27 lõiked 1 ja 5 - Maksustatav summa - Lihtsustamismeetmed - Tubakatooted - Maksumärgid - Käibemaksu ühekordne kinnipidamine - Vahetarnija - Hinna täielik või osaline mittetasumine - Käibemaksu tagastamisest keeldumine)
Hageja: Vandoorne NV
Eelotsusetaotlus — Hof van Beroep te Gent — Nõukogu 17. mai 1977. aasta kuuenda direktiivi 77/388/EMÜ kumuleeruvate käibemaksudega seotud liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta — ühine käibemaksusüsteem: ühtne maksubaas (EÜT L 145, lk 1; ELT eriväljaanne 09/01, lk 23) artikli 11 C osa lõike 1 ja artikli 27 tõlgendamine — Lihtsustamismeetmed — Siseriiklikud õigusnormid, mis näevad ette riigi territooriumile imporditud, seal omandatud või toodetud tubakatoodetelt käibemaksu kinnipidamise, millega välistatakse maksukohustuslaste, kes on nende toodete eest maksu maksnud, maksustatava summa vähendamine
Nõukogu 17. mai 1977. aasta kuuenda direktiivi 77/388/EMÜ kumuleeruvate käibemaksudega seotud liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta — ühine käibemaksusüsteem: ühtne maksubaas artikli 11 C osa lõiget 1 ja artikli 27 lõikeid 1 ja 5 tuleb tõlgendada nii, et nendega ei ole vastuolus sellised siseriiklikud õigusnormid, nagu on kõne all põhikohtuasjas, mis näevad ette tubakatoodetega seotud käibemaksu sissenõudmise lihtsustamise ja maksudest kõrvalehoidmise ning maksustamise vältimisega võitlemise eesmärgil selle maksu kogumise maksumärkide müügi teel ühekordse kinnipidamisega nende toodete tootjalt või importijalt ja mis välistavad järjestikuses tarneahelas hiljem osaleva vahetarnija õiguse käibemaksu tagastamisele juhul, kui ostja on jätnud nende toodete eest tasumata.
Euroopa Kohtu (teine koda) 27. jaanuari 2011. aasta otsus — Euroopa Komisjon versus Luksemburgi Suurhertsogiriik
(Kohtuasi C-490/09) (1)
(Liikmesriigi kohustuste rikkumine - EÜ artikkel 49 - Teenuste osutamise vabadus - Muudes liikmesriikides kui Luksemburgi Suurhertsogiriigis tehtud laboratoorsete analüüside ja uuringutega seotud kulude hüvitamata jätmine - Siseriiklikud õigusnormid, mis ei näe ette nende kulude rahastamist eelnevalt nende analüüside ja uuringute eest kantud ravikulude tagasimaksmisega - Siseriiklikud õigusnormid, mis seavad tervishoiuteenuse kulude rahastamise sõltuvusse neis normides ette nähtud tingimuste täitmisest)
Hageja: Euroopa Komisjon (esindajad: G. Rozet ja E. Traversa)
Kostja: Luksemburgi Suurhertsogiriik (esindajad: C. Schiltz ja advokaat A. Rodesch)
Liikmesriigi kohustuste rikkumine — EÜ artikli 49 (ELTL artikli 56) rikkumine — Teenuste osutamise vabaduse piiramine — Siseriiklikud sätted, mille kohaselt ei hüvitata teises liikmesriigis tehtud biomeditsiiniliste analüüside ja laboratoorsete uuringute kulusid — Kulude katmine üksnes juhul, kui niisugused uuringud ja analüüsid viiakse läbi analüüsilaboris, järgides täielikult siseriiklikus õiguses ette nähtud tingimusi
Kuna Luksemburgi Suurhertsogiriik ei ole oma sotsiaalkindlustusalastes õigusnormides kehtestanud võimalust rahastada teises liikmesriigis tehtud laboratoorsete analüüside ja uuringute (sotsiaalkindlustusseadustiku artikli 24 kohtuvaidlusele kohaldatava redaktsiooni tähenduses) kulusid eelnevalt nende analüüside ja uuringute eest kantud kulude tagasimaksmisega, vaid näeb ette üksnes haigekassadepoolse otserahastamise süsteemi, siis on Luksemburgi Suurhertsogiriik rikkunud EÜ artiklist 49 tulenevaid kohustusi.
Jätta hagi ülejäänud osas rahuldamata
Euroopa Komisjon ja Luksemburgi Suurhertsogiriik kannavad oma kohtukulud ise.
Euroopa Kohtu (viies koda) 13. jaanuari 2011 aasta otsus — Media-Saturn-Holding GmbH versus Siseturu Ühtlustamise Amet (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused)
(Kohtuasi C-92/10 P) (1)
(Apellatsioonikaebus - Ühenduse kaubamärk - Absoluutne keeldumispõhjus - Eristusvõime puudumine - Kaubamärk, mis kujutab endast reklaamlauset ja koosneb osadest, millel eraldivõetuna puudub eristusvõime - Kujutismärk BEST BUY)
Apellant: Media-Saturn-Holding GmbH (esindaja: rechtsanwalt E. Warnke)
Apellatsioonkaebus Üldkohtu (neljas koda) 15. detsembri 2009. aasta otsuse peale kohtuasjas T-476/08: Media-Saturn vs. Siseturu Ühtlustamise Amet (BEST BUY), millega Üldkohus jättis rahuldamata hagi Siseturu Ühtlustamise Ameti neljanda apellatsioonikoja 28. augusti 2008. aasta otsuse peale, millega jäeti rahuldamata kaebus kontrollija otsuse peale, millega jäeti ühenduse kaubamärgina kaupadele ja teenustele klassides 1, 2, 5–12, 14–17, 20–22, 27, 28, 35, 37, 38 ja 40–42 registreerimata kujutismärk BEST BUY — Sellise kaubamärgi eristusvõime, mis kujutab endast reklaamlauset ja koosneb osadest, millel eraldivõetuna puudub eristusvõime
Jätta apellatsioonikaebus rahuldamata.
Mõista kohtukulud välja Media-Saturn-Holding GmbH-lt.
Euroopa Kohtu (viies koda) 16. septembri 2010. aasta määrus — Deepak Rajani (Dear!Net Online) versus Siseturu Ühtlustamise Amet (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused), Artoz-Papier AG
(Kohtuasi C-559/08 P) (1)
(Apellatsioonkaebus - Ühenduse kaubamärk - Sõnamärk ATOZ - Ühenduse sõnamärgi ARTOZ omaniku vastulause - Registreerimisest keeldumine)
Hageja: Deepak Rajani (esindaja: Rechtsanwalt A. Kockläuner)
Teised menetlusosalised: Siseturu Ühtlustamise Amet (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused) (esindaja: A. Folliard-Monguiral), Artoz-Papier AG
Apellatsioonkaebus Esimese Astme Kohtu (kaheksas koda) 26. novembri 2008. aasta otsuse peale kohtuasjas T-100/06: Rajani vs. Siseturu Ühtlustamise Amet — Artoz-Papier (ATOZ), millega Esimese Astme Kohus jättis rahuldamata sõnamärgi ATOZ teenustele klassides 35 ja 41 registreerimise taotleja tühistamishagi Siseturu Ühtlustamise Ameti teise apellatsioonikoja 11. jaanuari 2006. aasta otsuse R 1126/2004-2 peale, millega jäeti rahuldamata kaebus vastulausete osakonna otsuse peale, millega rahvusvaheliste sõnamärkide ARTOZ teenustele klassides 35 ja 41 omaniku esitatud vastulause alusel keelduti kõnealust kaubamärki registreerimast
Mõista kohtukulud välja D. Rajanilt.
(1) ELT C 82, 4.4.2009.
Euroopa Kohtu (kuues koda) 27. oktoobri 2010. aasta määrus — Victor Guedes — Indústria e Comércio, SA versus Siseturu Ühtlustamise Amet (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused), Consorci de l’Espai Rural de Gallecs, asukoht Gallecs
(Kohtuasi C-342/09 P) (1)
(Apellatsioonkaebus - Ühenduse kaubamärk - Määrus (EÜ) nr 40/94 - Artikli 8 lõike 1 punkt b ja lõige 5 - Kujutismärk Gallecs - Siseriiklike kujutismärkide GALLO, GALLO AZEITE NOVO ja Azeite Novo ning ühenduse kujutismärgi GALLO omaniku vastulause - Vastulause tagasilükkamine - Osaliselt ilmselgelt vastuvõetamatu ja osaliselt ilmselgelt põhjendamatu apellatsioonkaebus)
Hageja: Victor Guedes — Indústria e Comércio, SA (esindaja: advogado B. Braga da Cruz)
Teised menetlusosalised: Siseturu Ühtlustamise Amet (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused) (esindaja: J. Crespo Carrillo), Consorci de l’Espai Rural de Gallecs, asukoht Gallecs
Apellatsioonkaebus Esimese Astme Kohtu (kaheksas koda) 11. juuni 2009. aasta otsuse peale kohtuasjas T-151/08: Victor Guedes — Indústria e Comércio, SA vs. Siseturu Ühtlustamise Amet (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused), millega Esimese Astme Kohus jättis rahuldamata tühistamishagi, mille esitas klassidesse 29 ja 31 kuuluvate kaupade ja teenuste jaoks registreeritud siseriiklike kujutismärkide GALLO, GALLO AZEITE NOVO, GALLO AZEITE ja ühenduse kujutismärgi GALLO omanik Siseturu Ühtlustamise Ameti teise apellatsioonikoja 16. jaanuari 2008. aasta otsuse R 986/2007-2 peale, millega jäeti rahuldamata kaebus, mis esitati vastulausete osakonna otsuse peale, millega jäeti rahuldamata vastulause, mille hageja esitas kujutismärgi Gallecs registreerimise peale klassidesse 29, 31 ja 35 kuuluvate kaupade jaoks — Määruse (EÜ) nr 40/94 artikli 8 lõike 1 punkti b ja lõike 5 rikkumine
Mõista kohtukulud välja Victor Guedes — Indústria e Comércio SA-lt.
Euroopa Kohtu (viies koda) 16. septembri 2010. aasta määrus — Dominio de la Vega, SL versus Siseturu Ühtlustamise Amet (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused), Ambrosio Velasco SA
(Kohtuasi C-459/09 P) (1)
(Apellatsioonkaebus - Ühenduse kaubamärk - Määrus (EÜ) nr 40/94 - Artikli 8 lõike 1 punkt b - Ühenduse kujutismärgi DOMINIO DE LA VEGA registreerimise taotlus - Varasem ühenduse kujutismärk PALACIO DE LA VEGA - Segiajamise tõenäosuse olemasolu ühes osas liidu territooriumist - Kaubamärkide vahelise sarnasuse hindamine - Domineeriv osa)
Hageja: Dominio de la Vega, SL (esindajad: abogado E. Caballero Oliver ja abogado A. Sanz-Bermell y Martínez)
Teised menetlusosalised: Siseturu Ühtlustamise Amet (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused) (esindaja: J. Crespo Carrillo), Ambrosio Velasco SA (esindaja: abogado E. Armijo Chávarri)
Apellatsioonkaebus Esimese Astme Kohtu (seitsmes koda) 16. septembri 2009. aasta otsuse peale kohtuasjas T-458/07: Dominio de la Vega vs. Siseturu Ühtlustamise Amet, millega Esimese Astme Kohus jättis rahuldamata kaebuse Siseturu Ühtlustamise Ameti teise apellatsioonikoja 3. oktoobri 2007. aasta otsuse peale (asi R 1431/2006-2), mis käsitleb Ambrosio Velasco, SA ja Dominio de la Vega, SL-i vahelist vastulausemenetlust
Mõista kohtukulud välja Dominio de la Vega SL-lt.
Euroopa Kohtu (kaheksas koda) 6. oktoobri 2010. aasta määrus (Tribunal Supremo (Hispaania) eelotsusetaotlus) — Inmogolf SA versus Dirección General de Tributos de la Consejería de Economia y Hacienda de la Comunidad Autónoma de Murcia
(Kohtuasi C-487/09) (1)
(Kodukorra artikli 104 lõike 3 esimene lõik - Direktiiv 69/335/EMÜ - Kaudne maksustamine - Kapitali koondumine - Väärtpaberiülekanded - Peamiselt kinnisvarast koosnev aktsia- või osakapital)
Hageja: Inmogolf SA
Kostja: Dirección General de Tributos de la Consejería de Economia y Hacienda de la Comunidad Autónoma de Murcia
Eelotsusetaotlus — Tribunal Supremo — Nõukogu 17. juuli 1969. aasta direktiivi 69/335/EMÜ kapitali suurendamise kaudse maksustamise kohta (EÜT L 249, lk 25; ELT eriväljaanne 09/01, lk 11) artikli 11 punkti a ja artikli 12 lõike 1 punkti a tõlgendamine — Keeld maksustada väärtpaberite valmistamist, emiteerimist, börsil noteerimist, turuletoomist või ostu-müüki — Erand — Väärtpaberiülekande maks — Siseriiklik maks, millega maksustatakse sellise äriühingu osade või aktsiate ülekandmine, mille varast moodustab vähemalt 50 % ulatuses kinnisvara, kui selle ülekandmise tulemusel saab väärtpaberite omandaja kontrolli äriühingu üle.
Nõukogu 17. juuli 1969. aasta direktiivi 69/335/EMÜ kapitali suurendamise kaudse maksustamise kohta, täpsemalt selle artikli 11 punktiga a ja artikli 12 lõike 1 punktiga a ei ole vastuolus liikmesriigi õigusnorm, nagu 28. juuli 1988. aasta seaduse 24/1988 väärtpaberituru kohta (muudetud 6. juuni 1991. aasta seadusega 18/91) artikli 108 lõige 2, mille kohaselt selleks, et takistada kinnisvara äriühingute kaudu üleandmise käigus maksudest kõrvalehoidumist, maksustatakse väärtpaberiülekanded varaliste õiguste ülekandmise maksuga, kui nimetatud väärtpaberiülekanded puudutavad selliste äriühingute aktsia- või osakapitali osa, kelle põhivara moodustab vähemalt 50 % ulatuses kinnisvara, ja kui omandaja saab kõnealuse ülekande tagajärjel sellise positsiooni, mis võimaldab tal teostada kõnealuse üksuse üle kontrolli, ja seda isegi juhtudel, kui esiteks ei ole kavatsetud maksudest kõrvale hoida ning kui teiseks on need äriühingud täiesti toimivad äriühingud ja kinnisvara on nende majandustegevuse lahutamatu osa.
(1) ELT C 63, 13.3.2010
Euroopa Kohtu 4. oktoobri 2010. aasta määrus — Vladimir Ivanov versus Euroopa Komisjon
(Kohtuasi C-532/09) (1)
(Apellatsioonkaebus - Lepinguvälise vastutuse tuvastamise hagi - Töölevõtmise võimaluse kaotus - Võimalus tugineda menetluse kuritarvitamisele - Osaliselt ilmselgelt vastuvõetamatu ja osaliselt ilmselgelt põhjendamatu apellatsioonkaebus)
Apellant: Vladimir Ivanov (esindaja: advokaat F. Rollinger
Teine menetlusosaline: Euroopa Komisjon (esindajad: J. Curral ja B. Eggers)
Apellatsioonkaebus Esimese Astme Kohtu (kolmas koda) 30. septembri 2009. aasta määruse peale kohtuasjas T-166/08: Ivanov vs. komisjon, millega Esimese Astme Kohus jättis rahuldamata apellandi nõue hüvitada kahju, mis talle väidetavalt tekitati komisjoni otsusega, millega keelduti teda võtmast kohaliku esindajana haldusküsimustes ja tehnilistes küsimustes komisjoni esinduse teenistusse Sofias — Lepinguvälise vastutuse tuvastamise hagi sõltumatus tühistamishagist — Võimalus tugineda menetluse kuritarvitamisele — Esimese Astme Kohtu võimalus tugineda nimetatud asjaolule omal algatusel
Mõista kohtukulud välja V. Ivanovilt.
Euroopa Kohtu 29. septembri 2010. aasta määrus — European Renewable Energies Federation ASBL (EREF) versus Euroopa Komisjon
(Liidetud kohtuasjad C-74/10 ja C-75/10) (1)
(Apellatsioonkaebus - Euroopa Kohtu põhikirja artikkel 19 - Esindamine advokaadi poolt, kes ei ole kolmanda isiku staatuses - Ilmselge vastuvõetamatus)
Apellant: European Renewable Energies Federation ASBL (EREF) (esindaja: Rechtsanwalt J. Kuhbier)
Teine menetlusosaline: Euroopa Komisjon (esindajad: B. Martenczuk ja N. Khan)
Apellatsioonkaebus Esimese Astme Kohtu (kuues koda) 19. novembri 2009. aasta otsuse peale kohtuasjas T-94/07: EREF vs. komisjon, millega Esimese Astme Kohus jättis ilmselge vastuvõetamatuse tõttu rahuldamata nõude tühistada komisjoni 24. oktoobri 2006. aasta otsus K(2006) 4963 lõplik, milles komisjon leidis, et äriühingu TVO teatud rahastamisallikad tuumareaktorite ehitamiseks Soomes („projekt Olkiluoto 3”) ei ole riigiabi — Esindamine advokaadi poolt, kes ei ole kolmanda isiku staatuses
Mõista kohtukulud välja European Renewable Energies Federation ASBL-lt.
Euroopa Kohtu (kuues koda) 22. oktoobri 2010. aasta määrus — Longevity Health Products, Inc. versus Siseturu Ühtlustamise Amet (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused), Merck KGaA
(Kohtuasi C-84/10 P) (1)
(Apellatsioonkaebus - Ühenduse kaubamärk - Määrus (EÜ) nr 40/94 - Artikli 8 lõike 1 punkt b - Sõnamärk Kids Vits - Ühenduse sõnamärgi VITS4KIDS omaniku vastulause - Asjaomase avalikkuse tähelepanelikkuse aste - Segiajamise tõenäosus - Tähiste sarnasus - Õigus olla ära kuulatud)
Hageja: Longevity Health Products, Inc. (esindaja: Rechtsanwalt J. E. Korab)
Teised menetlusosalised: Siseturu Ühtlustamise Amet (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused) (esindaja: G. Schneider), Merck KGaA
Apellatsioonkaebus Üldkohtu (kaheksas koda) 9. detsembri 2009. aasta otsuse peale kohtuasjas T-484/08: Longevity Health Products vs. Siseturu Ühtlustamise Amet — Merck (Kids Vits), millega Üldkohus jättis rahuldamata tühistamishagi Siseturu Ühtlustamise Ameti neljanda apellatsioonikoja 28. augusti 2008. aasta otsuse peale, millega lükati tagasi sõnalise tähise Kids Vits teatavatele kaupadele klassis 5 ühenduse kaubamärgina registreerimise taotlus ja rahuldati varasema ühenduse sõnamärgi VIDS4KIDS omaniku esitatud vastulause — Õiguse olla kohtus ära kuulatud rikkumine — Määruse (EÜ) nr 40/94 artikli 8 lõike 1 punkti b rikkumine — Kahe kaubamärgi segi ajamise tõenäosus
Mõista kohtukulud välja Longevity Health Products Inc.-lt.
Euroopa Kohtu (kaheksas koda) 9. septembri 2010. aasta määrus — Franssons Verkstäder AB versus Siseturu Ühtlustamise Amet (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused), Lindner Recyclingtech GmbH
(Kohtuasi C-290/10 P) (1)
(Apellatsioonkaebus - Üldkohtule esitatud hagi Siseturu Ühtlustamise Ameti kolmanda apellatsioonikoja otsuse tühistamiseks - Määrus (EÜ) nr 6/2002 - Hagi esitamise tähtaeg - Vastuvõetamatus hilinemise tõttu - Ilmselgelt põhjendamatu apellatsioonkaebus)
Apellant: Franssons Verkstäder AB (esindaja: advokat O. Öhlén)
Teised menetlusosalised: Siseturu Ühtlustamise Amet (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused), Lindner Recyclingtech GmbH
Apellatsioonkaebus Üldkohtu (kaheksas koda) 10. mai 2010. aasta määruse peale kohtuasjas T-98/10: Franssons Verkstäder vs. Siseturu Ühtlustamise Amet, millega Üldkohus jättis läbi vaatamata ühenduse tööstusdisainilahenduse nr 253778-0001 (hekslimasinad) omaniku tühistamishagi Siseturu Ühtlustamise Ameti (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused) kolmanda apellatsioonikoja 22. oktoobri 2009. aasta otsuse R 690/2007-3 peale, millega tühistati tühistamisosakonna otsus jätta Lindner Recyclingtechi esitatud kehtetuks tunnistamise taotlus rahuldamata — Hagi esitamise tähtaeg — Ilmselge vastuvõetamatus
Jätta Franssons Verkstäder AB kohtukulud tema enda kanda.
Dimitris Platise 14. oktoobril 2010 esitatud apellatsioonkaebus Üldkohtu (esimene koda) 30. septembri 2010. aasta määruse peale kohtuasjas T-311/10: Dimitris Platis versus nõukogu ja Kreeka
(Kohtuasi C-513/10 P)
Apellant: Dimitris Platis (esindaja: advokaat P. Théodoropoulos)
Teised menetlusosalised: Euroopa Liidu Nõukogu ja Kreeka Vabariik
Euroopa Kohus (seitsmes koda) otsustas 17. detsembri 2010. aasta määrusega jätta apellatsioonkaebus rahuldamata, kuna see on osaliselt ilmselgelt põhjendamatu ja osaliselt ilmselgelt vastuvõetamatu.
Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Bundesfinanzhof (Saksamaa) 15. detsembril 2010 — Vogtländische Straßen-, Tief- und Rohrleitungsbau GmbH Rodewisch (VSTR) versus Finanzamt Plauen, menetluses osales: Bundesministerium der Finanzen
(Kohtuasi C-587/10)
Kassatsioonkaebuse esitaja: Vogtländische Straßen-, Tief- und Rohrleitungsbau GmbH Rodewisch (VSTR)
Vastustaja kassatsioonimenetluses: Finanzamt Plauen
Menetluses osales: Bundesministerium der Finanzen
Kas nõukogu 17. mai 1977. aasta kuues direktiiv 77/388/EMÜ kumuleeruvate käibemaksudega seotud liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta — ühine käibemaksusüsteem: ühtne maksubaas (1) lubab lähtuda maksuvabast ühendusesisesest tarnest üksnes juhul, kui maksukohustuslane näitab soetaja käibemaksukohustuslasena registreerimise numbri enda raamatupidamisdokumentides?
Kas sellele küsimusele vastamisel omab tähtsust see,
kas soetaja puhul oli tegemist kolmandas riigis asuva ettevõtjaga, kes saatis küll tarne eseme nn aheltehingu raames ühest liikmesriigist teise, kuid ei olnud üheski liikmesriigis käibemaksuõiguse normide kohaselt registreeritud
kas maksukohustuslane tõendas ühendusesisese soetamise suhtes soetaja poolt maksudeklaratsiooni esitamist.
(1) EÜT L 145, lk 1; ELT eriväljaanne 09/01, lk 23.
Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Hoge Raad der Nederlanden 17. detsembril 2010 — T. G. van Laarhoven versus Staatssecretaris van Financiën
(Kohtuasi C-594/10)
Kassatsioonkaebuse esitaja: T. G. van Laarhoven
Kas kuuenda direktiivi (1) artikli 17 lõike 6 teise lõiguga on kooskõlas selline mahaarvamist piirav õigusnorm nagu käesolevas asjas, millega liikmesriik soovis kasutada nimetatud sättes ettenähtud mahaarvamise erandi (säilitamise) võimalust teatavate kaupade ja teenuste osas, kui summa, mida ei saa maha arvata, muutus muudatuste tagajärjel enamasti suuremaks, kuid piirava õigusnormi põhisisu ja struktuur ei muutunud?
Kas juhul kui vastus esimesele küsimusele on jaatav, peab siseriiklik kohus jätma mahaarvamist piirava õigusnormi täies ulatuses kohaldamata või piisab sellest, kui jätta õigusnorm kohaldamata ainult osas, milles see laiendab kuuenda direktiivi jõustumise ajal kehtinud erandeid ja piiranguid?
(1) Nõukogu 17. mai 1977. aasta kuues direktiiv 77/388/EMÜ kumuleeruvate käibemaksudega seotud liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta — ühine käibemaksusüsteem: ühtne maksubaas (EÜT L 145, lk 1; ELT eriväljaanne 09/01, lk 23).
16. detsembril 2010 esitatud hagi — Euroopa Komisjon versus Saksamaa Liitvabariik
(Kohtuasi C-600/10)
Hageja: Euroopa Komisjon (esindajad: R. Lyal ja W. Mölls)
tuvastada, et kuna Saksamaa Liitvabariik on jätnud kehtima õigusnormid, mille kohaselt koheldakse piiratud maksukohustusega pensionifondidele makstavaid dividende ning sellistele pensionifondidele ja piiratud maksukohustusega pensionikassadele makstavaid intresse maksuõiguslikult ebasoodsamalt kui dividende ja intresse, mida makstakse piiramatu maksukohustusega pensionikassadele ja piiramatu maksukohustusega pensionifondidele, siis on Saksamaa Liitvabariik rikkunud ELTL artiklist 63 ja EMP lepingu artiklist 40 tulenevaid kohustusi;
Käesoleva hagi ese on Saksamaa regulatsioon, mille kohaselt koheldakse piiratud maksukohustusega (s.t välisriikide) pensionifondidele makstavaid dividende ning sellistele pensionifondidele ja piiratud maksukohustusega pensionikassadele makstavaid intresse maksuõiguslikult ebasoodsamalt kui dividende ja intresse, mida makstakse piiramatu maksukohustusega (s.t residendist) pensionikassadele ja piiramatu maksukohustusega pensionifondidele.
Välisriikide pensionifondid ja pensionkassad on sarnaste Saksamaa asutustega võrreldes ebasoodsamas olukorras järgmisel kolmel põhjusel:
Pensionikassadele makstavate intresside maksustamisel ei tule tasuda kapitalimaksu ega ettevõtte tulumaksu, kui intresside saaja on maksude tasumisest vabastatud residendist pensionikassa. Sel juhul ei maksustata asjaomast tulu üldse. Välisriigi pensionikassadele ei ole aga sellist kapitalimaksu vabastust ette nähtud, mistõttu neil tuleb igal juhul tasuda 25 % brutosummast, millele lisandub solidaarsusmaks.
Pensionifondidele makstavate dividendide maksustamisel saavad residendist pensionifondid nõuda kapitalimaksu kinnipidamist maksukohustuse määramise menetluse raames. Esiteks saab sel moel maksust maha arvata ettevõtte tegevuskulud ning maksustada tuleb üksnes netotulu. Teiseks võetakse kapitalimaksu seega üldise maksukohustuse määramisel arvesse, mistõttu kohaldatakse üldist 15 %-list ettevõtte tulumaksu määra. Välisriikide pensionifondid ei saa aga ühtegi sellist kohandamist kasutada: vaidlusalune regulatsioon ei luba neil tegevuskulusid mingil juhul maha arvata, ka siis mitte, kui need on vahetus seoses Saksamaal saadud tuluga.
Mis puudutab pensionifondidele makstavaid intresse, siis on õiguslik olukord üldjoontes sarnane pensionifondidele makstavate dividendidega: nagu dividendide puhulgi on välisriikide pensionifondid ka intresside puhul nii tegevuskulude mahaarvamise kui ka maksumäära osas ebasoodsamas olukorras.
Komisjoni arvates on selline välisriikide pensionikassade ja pensionifondide ebasoodsam kohtlemine vastuolus kapitali vaba liikumisega. Ühelgi juhul ei ole selline eristamine objektiivselt põhjendatud.
ELTL artikkel 63 keelab kõik meetmed, mis panevad piiriülesed kapitali liikumised ebasoodsamasse olukorda võrreldes riigisiseste kapitali liikumistega. Sellega seoses ei saa ELTL artikli 65 lõike 1 punkti a mõista nii, et iga maksualane säte, mis eristab maksumaksjaid nende elukoha või nende kapitali investeerimise koha järgi, on automaatselt lepinguga kooskõlas. Seda piirab ELTL artikli 65 lõige 3, mille kohaselt ei tohi lõigetes 1 ja 2 märgitud meetmed ja kord kujutada endast suvalise diskrimineerimise vahendit ega varjatud piirangut kapitali ja maksete vabale liikumisele artikli 63 tähenduses. Selline eristamine on EL õigusega kooskõlas üksnes siis, kui see puudutab olukordi, mis ei ole objektiivselt võrreldavad, või kui seda eristamist õigustab ülekaalukas üldine huvi. Selline õigustus kehib ainult siis, kui regulatsioon ei lähe kaugemale sellest, mis on tema eesmärgi saavutamiseks vajalik.
Tegevuskulude mahaarvamisega seoses juhib komisjon tähelepanu sellele, et liikmesriigid peavad järgima lepingus sätestatud diskrimineerimiskeelde ka sissetulekult kinnipeetava tulumaksu puhul. Sellega seoses ei saa liikmesriik, kust tulu saadi, tugineda oma kohustuste vältimiseks teise liikmesriigi ühepoolsetele sätetele. Saksamaa ei ole väitnud, et tal on teiste liikmesriikidega kokkulepe, mille kohaselt arvavad need riigid tegevuskulud maha Saksamaa asemel. Isegi kui selline kokkulepe oleks olemas, ei viiks see tihtilugu eesmärgini, nt kui asjaomane tulu on teises riigis maksuvaba või kui maksukohustuslane ei saa kokkuvõttes kasumit. Lisaks ei saa mahaarvamise meetodi puhul tegevuskulude mahaarvamine asukohariigis asendada mahaarvamist riigis, kust tulu saadi. Sellisel juhul maksustavad nimelt mõlemad riigid sama tulu. Seega on maksustamine, mis lähtub brutotulu asemel netotulust, tagatud üksnes siis, kui mõlemad riigid rakendavad oma sätteid tegevuskulude mahaarvamise kohta. Mahaarvamine riigis, kust tulu saadi, ei tähenda kahekordset mahaavamist, vaid tagab üksnes võrdse kohtlemise siseriiklike olukordadega võrreldes.
Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Upravno sodišče Republike Slovenije (Sloveenia Vabariik) 21. detsembril 2010 — Pelati doo versus Sloveenia Vabariik
(Kohtuasi C-603/10)
Kaebuse esitaja: Pelati doo
Kas nõukogu direktiivi 90/434/EMÜ (1) artiklit 11 tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus kehtiv siseriiklik õigusnorm, mille alusel Sloveenia Vabariik seab liikmesriigina äriühingule, kes kavatseb läbi viia jagunemise (äriühingu osa jagunemine ja uue äriühingu asutamine), maksusoodustuse andmise tingimuseks, et viimane esitab teatava tähtaja jooksul taotluse loa saamiseks maksusoodustuste jaoks, mis on ette nähtud jagunemise puhul, kui nõutud tingimused on täidetud; see tähendab mille kohaselt maksukohustuslane kaotab tähtaja möödumise tõttu siseriiklikus õigusaktis ette nähtud maksusoodustused automaatselt?
(1) Nõukogu 23. juuli 1990. aasta direktiiv 90/434/EMÜ eri liikmesriikide äriühingute ühinemise, jaotumise, eraldumise ja osade või aktsiate asendamise puhul rakendatava ühise maksusüsteemi kohta (EÜT L 225, lk 1; ELT eriväljaanne 09/01, lk 142).
Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Commissione Tributaria Provinciale di Parma (Itaalia) 30. detsembril 2010 — Danilo Debiasi versus Agenzia delle Entrate — Ufficio di Parma
(Kohtuasi C-613/10)
Kaebuse esitaja: Danilo Debiasi
Vastustaja: Agenzia delle Entrate — Ufficio di Parma
Kas presidendi dekreedi nr 633/72 artikli 19 lõige 5 ja artikli 19bis on vastuolus 17. mai 1977. aasta direktiivi 388/77/EMÜ artikli 17 lõike 2 punktiga a ja 23. mai 2001. aasta dokumendiga KOM(2001) 260 lõplik ja 7. juuni 2000. aasta dokumendiga KOM(2000) 348 lõplik, kas käibemaksusüsteemis valitseb ühenduse kontekstis ebavõrdne kohtlemine ja kas sellest tulenevalt eksisteerib vajadus Euroopa õiguskordade ühtlustamise järele, sest erinevad liikmesriigid kohaldavad teatavatel tingimustel vähendatud määraga maksustamise korda?
Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Tribunal de première instance de Namur (Belgia) 22. detsembril 2010 — Rémi Paquot versus Belgia riik — SPF Finances
(Kohtuasi C-622/10)
Kaebuse esitaja: Rémi Paquot
Vastustaja: Belgia riik — SPF Finance
Kas esiteks 13. detsembri 2007. aasta Lissaboni lepingu, millega muudetakse 7. veebruaril 1992 Maastrichtis allkirjastatud Euroopa Liidu lepingut ja mis jõustus 1. detsembril 2009, I jaotise „Ühissätted” artikliga 6 (mis suures osas võtab üle 7. veebruaril 1992 Maastrichtis allkirjastatud Euroopa Liidu lepingu, mis omakorda jõustus 1. novembril 1993, I jaotise artiklis 6 sisaldunud sätted) ning 25. märtsi 1957. aasta Euroopa Ühenduse asutamislepingu (EÜ asutamisleping) artikliga 234 (endine 177) ja/või teiseks 7. detsembri 2000. aasta Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikliga 47 on vastuolus see, kui siseriiklikud õigusnormid, käesoleval juhul Belgia 6. jaanuari 1989. aasta seaduse cour d’arbitrage’i kohta (praegu nimetusega Cour Constitutionnelle) artikli 9 lõike 2 sätted, panevad siseriiklikele kohtutele kohustuse järgida kohtupraktikat, mis tuleneb siseriikliku kõrgema kohtu (käesoleval juhul Cour Constitutionnelle) otsustest tema menetletavate tühistamiskaebuste kohta, mis on esitatud siseriiklike õigusnormide peale, kui need kaebused on esitatud siseriiklikus õiguskorras vahetult ja eelisjärjekorras kohaldatava Euroopa Liidu õiguse hulka kuuluvate sätete rikkumise tõttu?
Kas esiteks 13. detsembri 2007. aasta Lissaboni lepingu, millega muudetakse 7. veebruaril 1992 Maastrichtis allkirjastatud Euroopa Liidu lepingut ja mis jõustus 1. detsembril 2009, I jaotise „Ühissätted” artikliga 6 (mis suures osas võtab üle 7. veebruaril 1992 Maastrichtis allkirjastatud Euroopa Liidu lepingu, mis omakorda jõustus 1. novembril 1993, I jaotise artiklis 6 sisaldunud sätted) ning 25. märtsi 1957. aasta Euroopa Ühenduse asutamislepingu (EÜ asutamisleping) artikliga 234 (endine 177) ja/või teiseks 7. detsembri 2000. aasta Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikliga 47 on vastuolus see, kui siseriiklikud õigusnormid, käesoleval juhul Belgia 6. jaanuari 1989. aasta seaduse cour d’arbitrage’i kohta (praegu nimetusega Cour Constitutionnelle) (muudetud 12. juuli 2009. aasta seadusega) artikli 26 lõike 4 sätted eraldi käsitletuna või koostoimes 6. jaanuari 1989. aasta eriseaduse artikli 9 lõikega 2 kehtestavad siseriiklikele kohtutele kohustuse esitada siseriiklikule kõrgemale kohtule (käesoleval juhul Cour Constitutionnelle) mis tahes eelotsuse küsimuse, mis puudutab siseriiklikus õiguskorras vahetult ja eelisjärjekorras kohaldatava Euroopa Liidu õiguse hulka kuuluvate sätete tõlgendamist, kui need sätted on esitatud ka liikmesriigi põhiseaduses ja kui kõnealused kohtud eeldavad, et neid sätteid on rikutud nende lahendatavate vaidluste raames, mille kõige tõttu jäävad kõnealused kohtud ilma võimalusest kohaldada vahetult Euroopa Liidu õigust, vähemalt juhul, kui eespool nimetatud kõrgem kohus on juba identse küsimuse lahendanud?
Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Tribunal de première instance de Namur (Belgia) 22. detsembril 2010 — Adrien Daxhelet versus Belgia riik — SPF Finances
(Kohtuasi C-623/10)
Kaebuse esitaja: Adrien Daxhelet
Vastustaja: Belgia riik — SPF Finances
Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Tribunale di Palermo (Itaalia) 5. jaanuaril 2011 — Fabio Caronna suhtes algatatud kriminaalmenetlus
(Kohtuasi C-7/11)
Kas selle direktiivi 2001/83/EÜ (1) artikli 77 lõikega 2 on mõeldud, et ravimite hulgimüügiks on luba vaja ka apteekritel või kavatses ühenduse seadusandja siiski apteekrid selle loa hankimisest vabastada, nagu tundub ilmnevat põhjendusest 36;
kuidas tõlgendada õigesti ravimite hulgimüügiloa andmise norme, mis on sätestatud direktiivi artiklites 76–84, eriti mis puutub neisse nõuetesse, mida apteeker (kelle all mõeldakse füüsilist isikut, mitte äriühingut), kellel Itaalia õiguskord seega juba lubab ravimite jaemüügiga tegeleda, peab täitma, et tegeleda ka ravimite hulgimüügiga.
(1) EÜT 2001, L 311, lk 67, ELT eriväljaanne 13/27,lk 69.
Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Dublin Metropolitan District Court (Iirimaa) 10. jaanuaril 2011 — Danise McDonagh versus Ryanair Ltd
(Kohtuasi C-12/11)
Hageja: Denise McDonagh
Kostja: Ryanair Ltd
Kas sellised asjaolud nagu Euroopa õhuruumi sulgemine Islandil asuva vulkaani Eyjafjallajökull purske tagajärjel, mis põhjustas ulatusliku ja küllaltki pikaajalise katkestuse lennureisides, ulatuvad kaugemale „erakorralistest asjaoludest” määruse 261/2004 (1) tähenduses?
Kui vastus esimesele küsimusele on jaatav, siis kas seesugustel asjaoludel on artiklite 5 ja 9 alusel välistatud kohustus pakkuda hoolitsust ?
Kui vastus teisele küsimusele on eitav, siis kas artiklid 5 ja 9 on kehtetud niivõrd, kui need rikuvad proportsionaalsuse põhimõtet, mittediskrimineerimise põhimõtet, Montréali konventsioonis ette nähtud „huvide õiglase tasakaalu” põhimõtet ning Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikleid 16 ja 17?
Kas artiklites 3 ja 9 sätestatud kohustust tuleb tõlgendada nii, et see sisaldab kaudselt tulenevat, näiteks ajalist ja/või rahalist piiri hoolitsuse pakkumise suhtes, kui lennu tühistamise on põhjustanud „erakorralised asjaolud”.
Kui vastus neljandale küsimusele on eitav, siis kas artiklid 5 ja 9 on kehtetud niivõrd, kui need rikuvad proportsionaalsuse põhimõtet, mittediskrimineerimise põhimõtet, Montréali konventsioonis ette nähtud „huvide õiglase tasakaalu” põhimõtet ning Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikleid 16 ja 17?
(1) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. veebruari 2004. aasta määrus (EÜ) nr 261/2004, millega kehtestatakse ühiseeskirjad reisijatele lennureisist mahajätmise korral ning lendude tühistamise või pikaajalise hilinemise eest antava hüvitise ja abi kohta ning tunnistatakse kehtetuks määrus (EMÜ) nr 295/91 (ELT L 46, lk 1, ELT eriväljanne 07/08, lk 10).
Euroopa Komisjoni poolt 11. jaanuaril 2011 esitatud apellatsioonkaebus Üldkohtu (neljas koda) 27. oktoobri 2010. aasta otsuse peale kohtuasjas T-24/05: Alliance One International, Inc. (varem Standard Commerial Corp.), Standard Commercial Tobacco Company, Inc., Trans-Continental Leaf Tobacco Corp. Ltd versus Euroopa Komisjon
(Kohtuasi C-14/11 P)
Apellant: Euroopa Komisjon
Teised menetlusosalised: Alliance One International, Inc. (varem Standard Commercial Corp.), Standard Commercial Tobacco Company, Inc., Trans-Continental Leaf Tobacco Corp. Ltd (esindajad: F. Castillo de la Torres, E. Gippini Fournier, R. Sauer)
tühistada Üldkohtu otsus tervikuna;
mõista käesoleva menetluste kohtukulud välja TCLT-lt ja esimese astme kohtukulud välja kolmelt hagejalt.
Apellant väidab, et vaidlustatud kohtuotsus tuleks tühistada järgmistel põhjustel:
Üldkohus kohaldas vääralt võrdse kohtlemise põhimõtet ja jättis ka tähelepanuta kindlalt väljakujunenud kohtupraktika, mille kohaselt tuleb iga äriühingu vastutus kindlaks teha tema enda poolt toimepandud rikkumise alusel.
Üldkohus rikkus õigusnormi, asudes seisukohale, et see, kuidas komisjon kohtles teatud emaettevõtjaid, määras ära õigusliku standardi teiste emaettevõtjate vastutuse määratlemiseks, isegi kui see standard oli ulatuslikum kohtupraktikaga kehtestatust.
Kuna Üldkohus ei lubanud esitada vastuargumente diskrimineerimise väitele, rikkus ta komisjoni õigust võistlevale menetlusele ning tõlgendas vääralt põhjendamiskohustust.
Üldkohus kohaldas vääralt võrdse kohtlemise põhimõtet, sest Trans-Continental Leaf Tobacco Corp. Ltd. oli objektiivselt erinevas olukorras Intabexist ja Universalist.
13. jaanuaril 2011 esitatud hagi — Euroopa Komisjon versus Poola Vabariik
(Kohtuasi C-20/11)
Hageja: Euroopa Komisjon (esindajad: I. Hadjiyiannis ja Ł. Habiak)
tuvastada, et kuna Poola Vabariik ei ole vastu võtnud kõiki Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. oktoobri 2007. aasta direktiivi 2007/60/EÜ üleujutusriski hindamise ja maandamise kohta (1) täitmiseks vajalikke õigus- ja haldusnorme või vähemalt ei ole komisjoni neist teavitanud, siis on ta rikkunud selle direktiivi artikli 17 lõikest 1 tulenevaid kohustusi;
Direktiivi 2007/60/EÜ ülevõtmise tähtaeg oli 26. novembril 2009.
(1) ELT L 288, lk 27.
Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Korkein oikeus (Soome) 17. jaanuaril 2011 — Finnair Oyj versus Timy Lassooy
(Kohtuasi C-22/11)
Kaebuse esitaja: Finnair Oyj
Vastustaja: Timy Lassooy
Kas määrust nr 261/2004 (1) ja eelkõige selle artiklit 4 tuleb tõlgendada nii, et seda kohaldatakse üksnes sellise lennureisist mahajätmise suhtes, mille tingib lennuettevõtja poolt majanduslikel põhjustel ülemüüdud reis, või tuleb määrust kohaldada ka muudel, näiteks operatiivsetel põhjustel lennureisist mahajätmise suhtes?
Kas määruse artikli 2 punkti j tuleb tõlgendada nii, et selles sättes ette nähtud mõistlikud põhjused piirduvad üksnes reisijaga seotud teguritega, või võib lennureisist mahajätmine olla lubatud ka muul põhjusel? Kui määrust tuleb tõlgendada nii, et lennureisist võib maha jätta ka muul kui reisijaga seotud põhjusel, siis kas määrust tuleb tõlgendada nii, et lennureisist mahajätmise mõistlikuks põhjuseks on ka määruse preambuli põhjendustes 14 ja 15 mainitud erakorraliste asjaolude tõttu toimunud lendude ümberkorraldamine?
Kas määrust tuleb tõlgendada nii, et lennuettevõtja vabaneb artikli 5 lõike 3 alusel oma kohustustest nii erakorraliste asjaolude tõttu tühistatud lennu reisijate kui ka järgnevate lendude reisijate ees selle tõttu, et selliselt toimides on lennuettevõtja püüdnud jagada tegevuse käigus esinenud erakorralise asjaolu — näiteks streigi — negatiivse mõju laiemale reisijate ringile kui tühistatud lennu reisijad, korraldades lennud ümber nii, et ühegi reisija reis ei lükkuks edasi ebaproportsionaalselt pika ajavahemiku võrra. Teisisõnu — kas lennuettevõtja võib tugineda erakorralistele asjaoludele ka sellise ajaliselt hilisema lennu reisija puhul, kelle reisi kõnealused asjaolud vahetult ei mõjuta? Kas selles küsimuses omab tähtsust see, kas reisija õiguslikku olukorda ja õigust hüvitisele hinnatakse lennust mahajätmist käsitleva määruse artikli 4 alusel või lennu tühistamist käsitleva artikli 5 alusel?
25. jaanuaril 2011 esitatud hagi — Euroopa Komisjon versus Tšehhi Vabariik
(Kohtuasi C-37/11)
Hageja: Euroopa Komisjon (esindajad: Z. Malůšková, H. Tserepa-Lacombe)
tuvastada, et sätestades määruse nr 77/2003 Coll. pargrahvi 1 lõike 2 punktis q, et „määrdevõi” (pomazánkové máslo) tähendab hapukoorest valmistatud piimatoodet, millele on lisatud piimapulbrit või hapupiima, ja mis sisaldab vähemalt 13 % piimarasva ja 42 % kuivainet, ja lubades seda toodet turustada tootenimetuse all „määrdevõi”, on Tšehhi Vabariik rikkunud kohustusi, mis tulenevad määruse (EÜ) nr 1234/2007 (1) artiklist 155 koosmõjus määruse (EÜ) nr 1234/2007 XV lisa punkti I punkti 2 esimese ja teise alapunktiga ning XV lisa liite A osa punktidega 1 ja 4;
Määruse (EÜ) nr 1234/2007 artikkel 155 koosmõjus määruse (EÜ) nr 1234/2007 XV lisa punkti I punkti 2 esimese ja teise alapunktiga ning XV lisa liite A osa punktidega 1 ja 4 sätestab, et tootenimetusega „või” võib tähistada tooteid, mille piimarasva sisaldus on vähemalt 80 % ja mille veesisaldus ei ületa 16 %. Tšehhi Vabariigis lubati põllumajandusministri 6. märtsi 2003. aasta määrusega turule tuua toode tootenimetusega „määrdevõi”. See toode on tahke, kergesti töödeldav õli-vee emulsioon, mis saadakse peamiselt hapukoorest ja mis sisaldab vähemalt 31 % piimarasva ja 42 % kuivainet. Kuna selle toote piimarasva sisaldus on lubatust madalam, ei täida „määrdevõi”-toode tootenimetuse „või” kasutamiseks kehtestatud tingimusi, ja seetõttu on rikutud eespool viidatud EL õigusnorme.
Määruse (EÜ) nr 1234/2007 XV lisa punkti I teine alapunkt koosmõjus XV lisa liite A osa punktiga 4 kohaselt tuleb piimatoodetel, mille piimarasva sisaldus on väiksem kui 39 %, kasutada tootenimetust „Piimarasvavõi, X %”. „Määrdevõid” selle tootenimetuse all ei turustata ja seetõttu on rikutud eespool viidatud EL õigusnorme.
Erandina võib toodet turustada tootenimetusega „või” isegi juhul, kui toode ei vasta eespoolnimetatud kriteeriumidele, kui määruse (EÜ) nr 1234/2007 XV lisa punkti I punkti 2 kolmandas alapunktis sätestatud tingimused on täidetud. Selliste toodete ammendav loetelu on ära toodud komisjoni määruse (EÜ) nr 445/2007 (2) I lisas kehtestatud toodete nimekirjas. „Määrdevõid” selles nimekirjas ei ole, kuna selle toote puhul ei ole täidetud määruse (EÜ) nr 1234/2007 XV lisa punkti I punkti 2 kolmandas alapunktis a sätestatud tingimused. Seetõttu ei saa „määrdevõile” nimetatud erandit kohaldada.
(2) ELT L 106, 24.4.2007, lk 24.
Euroopa Kohtu presidendi 22. septembri 2010. aasta määrus — Euroopa Komisjon versus Poola Vabariik
(Kohtuasi C-455/09) (1)
Euroopa Kohtu kuuenda koja esimehe 28. septembri 2010. aasta määrus — Euroopa Komisjon versus Portugali Vabariik
(Kohtuasi C-525/09) (1)
Kuuenda koja esimehe määrusega kustutati kohtuasi registrist.
Üldkohtu 2. veebruari 2011. aasta otsus — Oyster Cosmetics versus Siseturu Ühtlustamise Amet — Kadabell (Oyster cosmetics)
(Kohtuasi T-437/09) (1)
(Ühenduse kaubamärk - Vastulausemenetlus - Ühenduse kujutismärgi Oyster cosmetics taotlus - Varasem ühenduse kujutismärk Kadus oystra AUTO STOP PROTECTION - Suhteline keeldumispõhjus - Segiajamise tõenäosus - Tähiste sarnasus - Määruse (EÜ) nr 207/2009 artikli 8 lõike 1 punkt b)
Hageja: Oyster Cosmetics SpA (Castiglione delle Stiviere, Itaalia) (esindajad: advokaadid A. Perani ja P. Pozzi)
Teine menetluspool apellatsioonikojas, menetlusse astuja Üldkohtus: Kadabell GmbH & Co.KG (Darmstadt, Saksamaa) (esindaja: advokaat K. Sandberg)
Hagi Siseturu Ühtlustamise Ameti esimese apellatsioonikoja 5. augusti 2009. aasta otsuse (asi R 1367/2008-1) peale, mis on tehtud Kadabell GmbH & Co. KG ja Oyster Cosmetics SpA vahelises vastulausemenetluses.
Mõista kohtukulud välja Oyster Cosmetics SpA-lt.
Üldkohtu 21. jaanuari 2011. aasta määrus — Vtesse Networks versus komisjon
(Kohtuasi T-54/07) (1)
(Tühistamishagi - Riigiabi - Telekommunikatsioon - Ühendkuningriigis infrastruktuurile kohaldatav varamaks - Otsus, mille kohaselt ei kujuta kõnealune meede endast riigiabi - Individuaalse puutumuse puudumine - Vastuvõetamatus)
Hageja: Vtesse Networks Ltd (Hertford, Hertfordshire, Ühendkuningriik) (esindajad: H. Mercer ja solicitor J. Ballard)
Kostja: Euroopa Komisjon (esindajad: N. Khan ja H. van Vliet)
Hageja toetuseks menetlusse astujad: AboveNet Communications UK Ltd (London, Ühendkuningriik); Gamma Telecom Ltd (Newbury, Berkshire, Ühendkuningriik) ja VTL (UK) Ltd (Egham, Surrey, Ühendkuningriik) (esindajad: I. Forrester, QC, advokaadid C. Arhold ja K. Struckmann)
Kostja toetuseks menetlusse astujad: British Telecommunications plc (London) (esindajad: solicitor G. Robert ja solicitor C. Berg) ja Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriik (esindaja: V. Jackson, keda abistavad C. Vajda, QC ja barrister T. Morshead)
Nõue tühistada osaliselt komisjoni 12. oktoobri 2006. aasta otsus 2006/951/EÜ Ühendkuningriigi poolt telekommunikatsiooni infrastruktuuri suhtes varamaksu kohaldamise kohta Ühendkuningriigis (C-4/2005 (ex NN 57/2004, ex CP 26/2004)) [teatavaks tehtud numbri K(2006) 4378 all] (ELT 383, lk 70).
Jätta Vtesse Networks Ltd kohtukulud tema enda kanda ja mõista temalt välja Euroopa Komisjoni kohtukulud.
Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriik, AboveNet Communications UK Ltd, Gamma Telecom Ltd, VTL (UK) Ltd ja British Telecommunications plc kannavad oma kohtukulud ise.
22. detsembril 2010 esitatud hagi — Aktieselskabet af 21. november 2001versus Siseturu Ühtlustamise Amet — Parfums Givenchy (only givenchy)
(Kohtuasi T-586/10)
Hageja: Aktieselskabet af 21. november 2001 (Brande, Taani) (esindaja: advokaat C. Christiansen)
Teine menetluspool apellatsioonikojas: Parfums Givenchy SA (Levallois Perret, Prantsusmaa)
tühistada Siseturu Ühtlustamise Ameti (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused) teise apellatsioonikoja 7. oktoobri 2010. aasta otsus asjas R 1556/2009-2;
Ühenduse kaubamärgi taotleja: Parfums Givenchy SA
Asjaomane ühenduse kaubamärk: värviline kujutismärk „only givenchy” klassi 3 kuuluvatele kaupadele — ühenduse kaubamärgitaotlus nr 3980241
Vastulause aluseks oleva kaubamärgi või tähise omanik: Aktieselskabet af 21. november 2001
Vastulause aluseks olev kaubamärk või tähis: Taani sõnamärgi „ONLY” registreering nr VR 2000 02183 kaupadele klassis 25; ühenduse sõnamärgi „ONLY” registreering nr 638833 kaupadele klassides 14, 18 ja 25
Väited: nõukogu määruse nr 207/2009 artikli 8 lõike 1 punkti b ja artikli 8 lõike 5 rikkumine, kuna apellatsioonikoda eksis leides, et segiajamine ei ole tõenäoline ning et asjaomane avalikkus ei seostaks varasemaid kaubamärke vaidlustatud kaubamärgiga.
27. detsembril 2010 esitatud hagi — El Corte Inglés versus Siseturu Ühtlustamise Amet — Technisynthese (BTS)
(Kohtuasi T-592/10)
Hagiavaldus esitati hispaania keeles.
Hageja: El Corte Inglés, SA (Madrid, Hispaania) (esindajad: advokaadid M. E. López Camba ja J. L. Rivas Zurdo)
Teine menetluspool apellatsioonikojas: Technisynthese SARL (Saint Pierre Montlimart, Prantsusmaa)
tühistada Siseturu Ühtlustamise Ameti (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused) esimese apellatsioonikoja 23. septembri 2010. aasta otsus (juhtum R 1380/2009-1) terves ulatuses ja
mõista kohtukulud välja kostjalt ja võimalikelt tema toetuseks menetlusse astujatelt.
Asjaomane ühenduse kaubamärk: sõnamärk „BTS” kaupadele klassides 14, 18, 25 ja 28.
Vastulause aluseks oleva kaubamärgi või tähise omanik: Technisynthese SARL
Vastulause aluseks olev kaubamärk või tähis: siseriiklikud ja ühenduse kujutismärgid, mis sisaldavad sõnalist osa „TBS”, kaupadele klassides 18 ja 25.
Apellatsioonikoja otsus: tühistada vastulausete osakonna otsus ja rahuldada vastulause.
Väited: tõendite puudumine selle kohta, et kaubamärk on üldtuntud ja et seda on varem kasutatud, ning määruse (EÜ) nr 207/2009 (1) artikli 8 lõike 1 punkti b rikkumine, kuna vaidlusaluste kaubamärkide vahel ei esine segiajamise tõenäosust.
29. detsembril 2010 esitatud hagi — El Corte Ingles versus Siseturu Ühtlustamise Amet — Ruan (B)
(Kohtuasi T-593/10)
Hageja: El Corte Inglés, SA (Madrid, Hispaania) (esindajad: advokaadid J. L. Rivas Zurdo ja E. Seijo Veiguela)
Teine menetluspool apellatsioonikojas: Jian Min Ruan (Mem Martins, Portugal)
Tühistada Siseturu Ühtlustamise Ameti (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused) teise apellatsioonikoja 4. oktoobri 2010. aasta otsus asjas R 576/2010-2 ja tuvastada, et vastavalt kaubamärgimääruse artikli 8 lõike 1 punkti b alusel oleks vastustaja kaebus Ühtlustamisametis tulnud rahuldada ning tühistada vastulausete osakonna otsus, millega registreeriti täielikult ühenduse kaubamärk nr 6 379 721„B” (MIXTA);
mõista kohtukulud välja siinse menetluse kostjalt või kostjatelt.
Ühenduse kaubamärgi taotleja: Jian Min Ruan.
Asjaomane ühenduse kaubamärk: punane ja valge kujutismärk, mis sisaldab tähte „B”, kaupadele klassis 25.
Vastulause aluseks olev kaubamärk või tähis: Tähte „B” sisaldav kujutismärk kaupadele klassis 25.
Apellatsioonikoja otsus: Jätte kaebus rahuldamata.
Väited: Määruse (EÜ) nr 207/2009 (1) artikli 8 lõike 1 punkti b rikkumine, kuna esines vastandatud kaubamärkide segiajamise tõenäosus.
(1) Nõukogu 26. veebruari 2009. aasta määrus (EÜ) nr 207/2009 ühenduse kaubamärgi kohta (ELT L 87, lk 1).
28. detsembril 2010 esitatud hagi — Almunia Textil versus Siseturu Ühtlustamise Amet — FIBA Europe (EuroBasket)
(Kohtuasi T-596/10)
Hageja: Almunia Textil, SA (La Almunia de Doña Godina, Hispaania) (esindaja: advokaat J. E. Astiz Suárez)
Teine menetluspool apellatsioonikojas: FIBA Europe eV (München, Saksamaa)
tühistada Siseturu Ühtlustamise Ameti (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused) esimese apellatsioonikoja 6. oktoobri 2010. aasta otsus (juhtum R 280/2010-1).
Ühenduse kaubamärgi taotleja: FIBA Europe eV.
Asjaomane ühenduse kaubamärk: Sõnamärk „EuroBasket” kaupadele ja teenustele klassides 9, 14, 16, 24, 25, 26, 28, 35, 38 ja 41.
Vastulause aluseks olev kaubamärk või tähis: Siseriiklik ja ühenduse kujutismärk, mis sisaldab sõnalist osa „Basket”, kaupadele klassides 18, 25 ja 28.
Vastulausete osakonna otsus: rahuldada vastulause osaliselt ja jätta osaliselt rahuldamata ühenduse kaubamärgi kaupadele klassides 9, 25, 28 ja 41 taotlus.
Apellatsioonikoja otsus: rahuldada kaebus ja jätta vastulause rahuldamata.
Väited: määruse (EÜ) nr 207/2009 (1) artikli 8 lõike 1 punkti b rikkumine, kuna vaidlusaluste kaubamärkide vahel esineb segiajamise tõenäosus.
27. detsembril 2010 esitatud hagi — Biodes versus Siseturu Ühtlustamise Amet — Manasul International (BIESUL)
(Kohtuasi T-597/10)
Hageja: Biodes, SL (Madrid, Hispaania) (esindaja: advokaat E. Manresa Medina)
Teine menetluspool apellatsioonikojas: Manasul International, SL (Ponferrada, Hispaania)
tühistada Siseturu Ühtlustamise Ameti (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused) esimese apellatsioonikoja 23 septembri 2010. aasta otsus (juhtum R 1519/2009-1), ja
Asjaomane ühenduse kaubamärk: sõnalist osa „BIOSUL” sisaldav kujutismärk kaupadele klassides 5, 30 ja 31.
Vastulause aluseks oleva kaubamärgi või tähise omanik: Manasul International, SL.
Vastulause aluseks olev kaubamärk või tähis: siseriiklikud kujutismärgid, mis sisaldavad sõnalisi osi „MANASUL” ja „MANASUL ORO”, kaupadele klassides 5, 30 ja 31.
Apellatsioonikoja otsus: rahuldada kaebus ja keelduda kaubamärgi registreerimisest.
Väited: määruse EÜ nr 207/2009 (1) artikli 8 lõike 1 punkti b ja lõike 5 rikkumine, kuna vaidlusalused kaubamärgid ei ole sarnased ja kuna apellatsioonikoda ei uurinud tõendeid varasemate kaubamärkide kasutamise kohta.
27. detsembril 2010 esitatud hagi — Biodes versus Siseturu Ühtlustamise Amet — Manasul International (LINEASUL)
(Kohtuasi T-598/10)
tühistada Siseturu Ühtlustamise Ameti (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused) esimese apellatsioonikoja 23 septembri 2010. aasta otsus (juhtum R 1520/2009-1), ja
Asjaomane ühenduse kaubamärk: Sõnalist osa „LINEASUL” sisaldav kujutismärk kaupadele klassides 5, 30 ja 31.
Väited: määruse (EÜ) nr 207/2009 (1) artikli 8 lõike 1 punkti b ja lõike 5 rikkumine, kuna vaidlusalused kaubamärgid ei ole sarnased ja apellatsioonikoda ei ole uurinud tõendeid varasemate kaubamärkide kasutamise kohta.
11. jaanuaril 2011 esitatud hagi — Timab Industries ja CFPR versus komisjon
(Kohtuasi T-14/11)
Hagejad: Timab Industries (Dinard, Prantsusmaa) ja Cie financière et de participations Roullier (CFPR) (Saint-Malo, Prantsusmaa) (esindaja: advokaat N. Lenoir)
otsus tühistada;
Hagejad paluvad, et tühistataks komisjoni 17. novembri 2010. aasta otsus, millega vaikides keelduti andmast juurdepääsu komisjoni dokumentidele, mis käsitlevad komisjoni poolt juhtumi COMP/38.866 — mis puudutab keelatud kokkulepet loomasöödas kasutatavate fosfaatide Euroopa turul — kohta algatatud menetlust.
Hagejad esitavad oma hagi põhjenduseks kaks väidet.
Esimene väide käsitleb põhjendamiskohustuse rikkumist sellega, et komisjon ei olevat vastanud kordustaotlusele, milles paluti juurdepääsu tema otsus(t)ele, milles määrati kindlaks kokkuleppemenetluse tulemusena tehtud otsuse K(2010) 5004 lõplik adressaatidele mõistetavate tõenäoliste trahvide hinnanguline tase.
Teine väide käsitleb õigusnormirikkumisi ja ilmseid hindamisvigu, kuna komisjon oli dokumentidele juurdepääsu taotluse menetlemisel viidanud juurdepääsust keeldumise põhjendamiseks määruse nr 1049/2001 (1) artikli 4 lõike 2 esimesele ja kolmandale taandele ning artikli 4 lõike 3 teisele lõigule. Hagejad väidavad, et taotletud dokumendid:
ei ole arvamused vaid on otsused, mille puhul ei ole tuvastatud, et nende avaldamine võiks tõsiselt kahjustada otsustamisprotsessi;
ei sisalda mingisugust tundlikku ärialast teavet;
ei ole kuidagi seotud kontrollimiste, uurimise või audiitorkontrolliga.
17. jaanuaril 2011 esitatud hagi — El Corte Inglés versus Siseturu Ühtlustamise Amet — BA&SH (ba&sh)
(Kohtuasi T-23/11)
Hageja: El Corte Inglés, SA (Madrid, Hispaania) (esindajad: advokaadid M. López Camba ja J. Rivas Zurdo)
Teine menetluspool apellatsioonikojas: BA&SH SAS (Pariis, Prantsusmaa)
tühistada Siseturu Ühtlustamise Ameti (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused) teise apellatsioonikoja 7. oktoobri 2010. aasta otsus asjas R 94/2010-2;
mõista kohtukulud välja Siseturu Ühtlustamise Ametilt ja BA&SH SAS-ilt.
Ühenduse kaubamärgi taotleja: BA&SH SAS
Asjaomane ühenduse kaubamärk: kujutismärk “ba&sh” kaupadele klassides 3, 14, 18 ja 25 — ühenduse kaubamärgi taotlus nr 5679758
Vastulause aluseks oleva kaubamärgi või tähise omanik: El Corte Inglés, SA
Vastulause aluseks olev kaubamärk või tähis: Hispaania värvilise kujutismärgi „BASS10” registreering nr 2211312 kaupadele klassis 3; Hispaania värvilise kujutismärgi „BASS10” registreering nr 2140717 kaupadele klassis 18; Hispaania värvilise kujutismärgi „BASS10” registreering nr 2140718 kaupadele klassis 25; Hispaania värvilise kujutismärgi „BASS10” registreering nr 2223832 kaupadele klassis 14
Väited: hageja leiab, et vaidlustatud otsus rikub nõukogu määruse (EÜ) nr 207/2009 artikli 42 lõikeid 2 ja 3, kuna apellatsioonikoda järeldas vääralt, et tegelik kasutamine asjaomaste kaupadega seoses ei ole tõendatud. Hageja leiab ka seda, et vaidlustatud otsus rikub nõukogu määruse (EÜ) nr 207/2009 artikli 8 lõike 1 punkti b, kuna asjaomased kaubamärgid on segiaetavalt sarnased ning kuna vaidlustatud kaubamärgiga tähistatud kaubad on varasemate registreeringutega hõlmatud kaupadega osaliselt identsed ja osaliselt sarnased.
19. jaanuaril 2011 esitatud hagi — Bank Refah Kargaran versus nõukogu
(Kohtuasi T-24/11)
Hageja: Bank Refah Kargaran (Teheran, Iraan) (esindaja: advokaat J. M. Thouvenin)
tühistada 25. oktoobri 2010. aasta otsus 2010/644/ÜVJP hagejat puudutavas osas;
tühistada nõukogu 25. oktoobri 2010. aasta määrus (EL) 961/2010 hagejat puudutas osas;
tunnistada otsus 2010/413/ÜVJP hageja suhtes kohaldamatuks;
Hageja väited ja peamised argumendid on samad või sarnased kohtuasjas T-4/11: Export Development Bank of Iran vs. nõukogu esitatutele.
17. jaanuaril 2011 esitatud hagi — Germans Boada versus Siseturu Ühtlustamise Amet (keraamika lõikamise masina kuju)
(Kohtuasi T-25/11)
Hageja: Germans Boada, SL (Rubí, Hispaania) (esindaja: advokaat J. Carbonell Callicó)
muuta Siseturu Ühtlustamise Ameti (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused) esimese apellatsioonikoja 28. oktoobri 2010. aasta otsust asjas R 771/2010-1, vastavalt kaubamärgimääruse artikli 65 lõikele 3, kuna on rikutud võrdsuse põhimõtet ja kaubamärgimääruse artikli 7 lõikeid 1 ja 3, ning registreerida kolmemõõtmeline kaubamärk 7 317 911;
teise võimalusena ja üksnes siis, kui eelmine nõue jäetakse rahuldamata, tühistada ameti esimese apellatsioonikoja 28. oktoobri 2010. aasta otsus asjas R 771/2010-1, kuna on rikutud kaubamärgimääruse artikleid 75 ja 76;
mõista kostjalt välja kohtukulud vastavalt kaubamärgimääruse artikli 87 lõikele 2.
Taotletud ühenduse kaubamärk: Keraamika lõikamise masina kujuga kolmemõõtmeline kaubamärk kaupadele klassis 8.
Hindaja otsus: Jätta taotlus rahuldamata.
Esitatud väited: määruse (EÜ) nr 207/2009 (1) artikli 7 lõike 1 punkti b rikkumine, kuna taotletud kaubamärgil oli eristusvõime; ning sama määruse artikli 7 lõike 3 rikkumine, kuna oli tõendatud, et taotletud kaubamärk oli kasutamise käigus muutunud eristavaks. Võrdsuse põhimõtte ja Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooni artikli 14 rikkumine, kuna amet oleks pidanud arvesse võtma üksnes asjaolusid ja tõendeid, mida pooled tähtaja jooksul esitasid. Määruse (EÜ) nr 207/2009 artiklite 75 ja 76 rikkumine, kuna amet ei võtnud arvesse hageja poolt tähtaja jooksul esitatud asjaolusid ja tõendeid.
14. jaanuaril 2011 esitatud hagi — Technische Universität Dresden versus komisjon
(Kohtuasi T-29/11)
tühistada komisjoni 4. novembri 2010. aasta otsus, debiteerimise kinnitus nr 3241011712, mis puudutab 55 377,62 euro tagasimaksmist;
Hagi toetuseks esitab hageja järgmised väited:
Ühenduse õiguse rikkumine, kuna faktilised asjaolud on jäetud hindamata või kuna seda on tehtud ebaõigesti
Hageja heidab ette, et teatavate personalikulude ning elamis- ja reisikulude abikõlblikkuse osas ei ole faktilisi asjaolusid hinnatud või on tehtud seda ebaõigesti. Lisaks väidab ta, et faktilisi asjaolusid ei ole hinnatud või on tehtud seda ebaõigesti seoses erinevate teenustega.
Ühenduse õiguse rikkumine oluliste puuduste tõttu põhjenduses
Hageja väidab selles kontekstis, et põhjendatud ei ole debiteerimise kinnitust, puudulikult on põhjendatud elamis- ja reisikulude tunnustamist ja mittetunnustamist ning põhjendatud ei ole mitteabikõlbliku summa suurendamist seoses rubriigiga „erinevad teenused”.
24. jaanuaril 2011 esitatud hagi — Peeters Landbouwmachines versus Siseturu Ühtlustamise Amet — Fors MW (BIGAB)
(Kohtuasi T-33/11)
Hageja: Peeters Landbouwmachines BV (Etten-Leur, Madalmaad) (esindaja: advokaat P.N.A.M. Claassen)
Teine menetluspool apellatsioonikojas: AS Fors MW (Saue, Eesti Vabariik)
tühistada Siseturu Ühtlustamise Ameti (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused) esimese apellatsioonikoja 4. novembri 2010. aasta (asi R 201/2010-1) otsus;
kohustada kostjat kehtetuks tunnistama kehtetuks tunnistamiste taotluses viidatud registreeritud ühenduse kaubamärk, või kohustada kostjat kehtetuks tunnistama kehtetuks tunnistamiste taotluses viidatud registreeritud ühenduse kaubamärk osas, mis puudutab kaupu klassis 7;
Kehtetuks tunnistamise taotluse esemeks olev registreeritud ühenduse kaubamärk: sõnamärk „BIGAB“ kaupadele klassides 6, 7 ja 12 — ühenduse kaubamärk nr 4 363 842.
Ühenduse kaubamärgi omanik: teine menetluspool apellatsioonikojas.
Kehtetuks tunnistamise taotleja õiguste aluseks olev kaubamärk: kaubamärgi kehtetuks tunnistamist nõudev pool põhjendab oma taotlust absoluutsete ja suhteliste kehtetuks tunnistamise põhjustega määruse nr 207/2009 artikli 52 lõike 1 punkti b ja artikli 53 lõike 1 punkti b tähenduses, koosmõjus artikli 8 lõikega 4.
Tühistamisosakonna otsus: lükata tühistamistaotlus tervikuna tagasi.
Väited: hageja väidab, et apellatsioonikoda tegi vea pahausksuse suhtes antud hinnangus ja ei arvestanud vastandatud kaubamärkidega hõlmatud kaupade olulist sarnasust.
24. jaanuaril 2011 esitatud hagi — Canon Europe versus komisjon
(Kohtuasi T-34/11)
Hageja: Canon Europe (Amstelveen, Madalmaad) (esindajad: advokaadid P. De Baere ja P. Muñiz)
tühistada komisjoni 5. oktoobri 2010. aasta määrus (EL) nr 861/2010, millega muudetakse tariifi- ja statistikanomenklatuuri ning ühist tollitariifistikku käsitleva nõukogu määruse (EMÜ) nr 2658/87 I lisa (ELT 2010 L 284, lk 1), ja eelkõige harmoneeritud süsteemi (edaspidi „HS”) alamrubriigi 8443 31 alajaotised ning vastavad tollimaksumäärad; ja
Hageja palub oma hagiavalduses ELTL artikli 263 alusel tühistada komisjoni 5. oktoobri 2010. aasta määrus (EL) nr 861/2010, millega muudetakse tariifi- ja statistikanomenklatuuri ning ühist tollitariifistikku käsitleva nõukogu määruse (EMÜ) nr 2658/87 I lisa (ELT 2010 L 284, lk 1), ja eelkõige harmoneeritud süsteemi (HS) alamrubriigi 8443 31 alajaotised ning vastavad tollimaksumäärad.
Hageja esitab oma hagi põhjendamiseks järgmised väited:
Esiteks väidab hageja, et tühistamishagi on ELTL artikli 263 kohaselt vastuvõetav, kuna vaidlustatud meede on õiguse üldakt, mis puudutab hagejat otseselt, ja ei sisalda rakendusmeetmeid.
Lisaks väidab hageja, et vaidlustatud akt on kehtetu, kuna sellega piiratakse HS 2007 alamrubriigi 8443 31 ulatust, jättes selle kohaldamisalast välja multifunktsionaalsed seadmed, mis varem kuulusid HS 2002 alamrubriigi 8471 60 alla, kuigi kostja ei tohi muuta HS alamrubriike HS konventsiooni (1) artikli 3 ja nõukogu määruse (EMÜ) nr 2658/87 (2) artikli 1 lõike 2 punkti a alusel.
Peale selle väidab hageja, et vaidlustatud akt on kehtetu, kuna see muudab teatavate varem HS 2002 alamrubriikide 8471 60 ja 8517 21 alla kuuluvate multifunktsionaalsetele seadmetele kohaldatavaid tollimaksumäärasid, mistõttu rikutakse nõukogu määruse (EMÜ) nr 2658/87 artikli 9 lõiget 2.
Viimaseks, vaidlustatud akt rikub GATT 1994 (3) artiklit II ning EL poolt kontsessioonide nimekirjas võetud kohustusi, kuna sellega kehtestatakse tollimaksud teatavatele multifunktsionaalsetele seadmetele, mille suhtes on EL võtnud kohustuse kõik tollimaksud tühistada.
(1) 14. juuni 1983. aasta rahvusvaheline kaupade kirjelduse ja kodeerimise harmoneeritud süsteemi konventsioon.
(2) Nõukogu 23. juuli 1987. aasta määrus (EMÜ) tariifi- ja statistikanomenklatuuri ning ühise tollitariifistiku kohta (EÜT 1987 L 256, lk 1; ELT eriväljaanne 02/02, lk 382).
(3) 1994. aasta üldine tolli- ja kaubanduskokkulepe.
24. jaanuaril 2011 esitatud hagi — Kyocera Mita Europe versus komisjon
(Kohtuasi T-35/11)
Hageja: Kyocera Mita Europe BV (esindajad: advokaadid P. De Baere ja P. Muñiz)
tühistada komisjoni 5. oktoobri 2010. aasta määrus (EL) nr 861/2010, millega muudetakse tariifi- ja statistikanomenklatuuri ning ühist tollitariifistikku käsitleva nõukogu määruse (EMÜ) nr 2658/87 I lisa (1), eelkõige osas, milles sellega kehtestatakse harmoneeritud süsteemi (HS) alamrubriigi 8443 31 alajaotised ning vastavad tollimaksumäärad; ja
Oma hagi põhjendamiseks esitab hageja väited, mis on identsed nendega, millele hageja tugines kohtuasjas T-34/11: Canon Europa vs. komisjon.
(1) ELT 2010 L 284, lk 1.
24. jaanuaril 2011 esitatud hagi — Japan Airlines versus komisjon
(Kohtuasi T-36/11)
Kohtumenetluse keel: inglse
Hageja: Japan Airlines International Co., Ltd. (esindajad: advokaadid J.-F. Bellis ja K. Van Hove ning solicitor R. Burton,)
tühistada komisjoni 9. novembri 2010. aasta otsus;
teise võimalusena, rakendades oma piiramatut pädevust, vähendada hagejale ja AL ja Japan Airlines Corporation’ile määratud trahvi, ja
Nõue tühistada komisjoni 9. novembri 2010. aasta otsus K(2010) 7694 lõplik seoses juhtumiga nr COMP/39.258 — Lennulast. Selles otsuses leitakse, et hageja koos Japan Airlines Corporation’iga (JAC) (mille hageja üle võttis ja mis lõpetati) rikkusid ELTL artiklit 101 ja EMP artiklit 53, kooskõlastades koos teiste vedajatega oma lennulasti teenuste alast hinnakäitumist seoses (i) kütuse lisatasudega, (ii) ohutuse lisatasudega ja (iii) lisatasude vahendustasude maksmata jätmisega.
Hageja esitab hagi toetuseks kaheksa väidet.
Esimene väide, et otsus rikub ELTL artiklit 101 ja EMP artiklit 53, määrates rikkumise ulatuse, milles hageja leiti olevat osalenud, hõlmates liine, mida hageja ei teenindanud ja mida tal ei olnud seaduslikku õigust teenindada.
Teine väide, et otsus rikub ELTL artiklit 101 ja EMP artiklit 53, kehtestades pädevuse sissetuleva lennulasti teenuste üle EMP ja kolmandate riikide vahelisel liinidel, niivõrd kui selliseid teenuseid müüakse väljaspool EMP-d asuvatele klientidele.
Kolmas väide, et otsus rikub diskrimineerimise keelu ja proportsionaalsuse põhimõtet, kohaldades eri vedajatele eri tõendamisnõudeid.
Neljas väide, et otsus rikub 2006. aasta trahvimissuuniseid ja õiguspärase ootuse põhimõtet, kuna arvutamise alusena kasutatud vastava müügiväärtuse hulka arvestati trahvitulu, mis tuletati rikkumisega mitteseotud lennulastiteenuste hinnaelementidest.
Viies väide, et otsus rikub 2006. aasta trahvimissuuniseid ja õiguspärase ootuse põhimõtet, kuna arvutamise alusena kasutatud vastava müügiväärtuse hulka arvestati EMP ja kolmandate riikide vahelistel liinidel sissetulevate lendude lennulastiteenustest saadud tulu.
Kuues väide, et otsus rikub proportsionaalsuse põhimõtet, piirates reguleeriva raamistiku kaudu hageja trahvi vähendamist 15 %-ga.
Seitsmes väide, et otsus rikub diskrimineerimise keelu põhimõtet, kuna hageja trahvi ei vähendatud 10 % võrra rikkumises piiratud osalemise tõttu, samas kui teiste otsuse adressaatide trahvi, kes on hagejaga objektiivselt sarnases olukorras, vähendati selle protsendi võrra.
Kaheksas väide, et otsus rikub proportsionaalsuse põhimõtet, kuna selles ei võeta arvesse juhtumi erilisi asjaolusid.
24. jaanuaril 2011 esitatud hagi — Cargolux Airlines versus komisjon
(Kohtuasi T-39/11)
Hageja: Cargolux Airlines International SA (Sandweiler, Luksemburg) (esindajad: barrister J. Joshua ja solicitor G. Goeteyn)
tühistada tervikuna või osaliselt artiklid 1–4 hagejat puudutas osas;
tühistada hagejale artiklis 5 määratud trahv;
teise võimalusena, tulenevalt Euroopa Kohtu piiramatut pädevusest, oluliselt vähendada trahvi;
Nõue tühistada komisjoni 9. novembri 2010. aasta otsus K(2010) 7694 lõplik seoses juhtumiga nr COMP/39.258 — Lennulast, kuivõrd selles otsuses leitakse, et hageja rikkus ELTL artiklit 101 ja EMP artiklit 53, kooskõlastades koos teiste vedajatega oma lennulasti teenuste alast hinnakäitumist seoses (i) kütuse lisatasudega, (ii) ohutuse lisatasudega ja (iii) lisatasude vahendustasude maksmata jätmisega.
Hageja esitab hagi toetuseks viis väidet:
Esimene väide, et komisjon tegi ilmse hindamisvea, liigitades hageja käitumise vääralt eesmärgil põhinevaks rikkumiseks, ja ei ole näidanud selle konkurentsivastast mõju. Selles osas väidab hageja, et:
eesmärgil põhineva rikkumise kontseptsiooni olemasolu ei vabasta komisjoni kohustusest viia läbi samasugune hindamine, mille ta tegemata jättis;
otsus ei kirjelda mingit kahju käsitlevat teooriat, eelkõige arvestades, et kõik väited aluseks olevate hindade kindlaksmääramise kohta on tagasi võetud;
Teine väide, et rikuti olulist menetlusreeglit, ei esitatud põhjendusi, rikuti kaitseõigusi ja tehti ilmne hindamisviga, kuna komisjon ei määratlenud piisavalt täpselt selle käitumise ulatust ja parameetreid, mis väidetavalt kujutas ühte ja jätkuvat rikkumist.
Kolmas väide, et komisjon tegi ilmse hindamisvea, kuna ta ei esitanud usaldusväärseid tõendeid oma järelduste kohta ega tõendanud nõutaval õiguslikul tasemel asjaolusid, millele ta oma järeldustes tugines. Selles osas väidab hageja, et:
ühtki vastulauses sisaldunud viga, millele komisjoni tähelepanu pöörati, ei ole otsuses parandatud;
komisjon on kuritarvitanud ühe ja kestva rikkumise kontseptsiooni, väites, et täiesti süütu tegevus võib olla osa ebaseaduslikust ettevõttest, ja kasutades „üleilmse kartelli” mõistet kui põhjendust, et esitada täiesti eelarvamuslikke ja asjakohatuid tõendeid.
Neljas väide, et komisjon rikkus õigusnormi, hinnates valesti pädevust väidetava konkurentsivastase koordineerimise üle seoses lendudega kolmandate riikide lennujaamadest EMP sisestesse lennujaamadesse (nn sisenevad lennud). Hageja väidetel jääb niisugune tegevus väljapoole ELTL artikli 101 ja EMP lepingu artikli 53 territoriaalset kohaldamisala.
Viies väide (mis esitati seoses trahvi ülevaatamisega Euroopa Kohtu piiramatu pädevuse alusel), et tehti ilmne hindamisviga ja rikuti proportsionaalsuse põhimõtet. Selles osas väidab hageja, et:
2006. aasta trahvimissuunised ei ole kooskõlas määruse 1/2003 (1) artikli 23 lõikega 2, võttes trahvi aluseks tõsiduse ja kestuse;
komisjon on rängalt liialdanud väidetava rikkumise üldise tõsiduse osas. Ei protsentuaalne tase (16 % müügiväärtusest) ega lisakogus ei ole käesolevas asjas õigustatud;
hageja osas on komisjon vääralt hinnanud rikkumiste kestust, jättes kergendavad asjaolud vääralt kõrvale, ja jättes arvesse võtmata kõiki asjakohaseid asjaolusid, seal hulgas sanktsioonide üldist õiglust ja hageja majanduslikku olukorda.
24. jaanuaril 2011 esitatud hagi — Lan Airlines ja Lan Cargo versus komisjon
(Kohtuasi T-40/11)
Hagejad: Lan Airlines SA ja Lan Cargo SA (Santiago, Tšiili) (esindajad: barrister B. Hartnett ja advokaat O. Geiss)
tühistada vaidlustatud otsus hagejaid puudutavas osas;
teise võimalusena vähendada hagejatele määratud trahvi; ja
Hagejad paluvad hagiavalduses tühistada ELTL artikli 263 alusel hagejaid puudutavas osas komisjoni 9. novembri 2010. aasta otsus K(2010) 7694 lõplik Euroopa Liidu toimimise lepingu (edaspidi „ELTL”) artikli 101, EMP lepingu artikli 53 ja Euroopa Ühenduse ja Šveitsi Konföderatsiooni vahelise õhutranspordi alase kokkulepe artikli 8 kohaldamise menetluses (juhtum nr COMP/39.258—Lennulast).
Hagejad esitavad hagi toetuseks kuus väidet.
Esimene väide, et komisjon ei tõendanud vastavalt nõutavatele õiguslikele standarditele seda, et hagejad osalesid ühes ja jätkuvas rikkumises, ja tegi seetõttu ELTL artiklit 101 kohaldades õigusliku ja faktilise vea, kuna:
komisjon ei tõendanud seda, et Lan Cargo oli teadlik või pidi olema teadlik ühise konkurentsivastase tegevuskava olemasolust;
komisjon ei tõendanud seda, et Lan Cargo kavatses aidata oma käitumisega kaasa sellisele ühisele konkurentsivastasele tegevuskavale; ja
komisjon ei tõendanud seda, et Lan Cargo oli teadlik ohutuse lisatasuga või lisatasude vahendustasude maksmisega seonduvast rikkumisest.
Teine väide, et komisjon rikkus hagejate kaitseõigusi, kuna:
komisjon rikkus hagejate kaitseõigusi, toetudes tõenditele, millele ei olnud vastuväidetes viidatud;
komisjon rikkus hagejate kaitseõigusi, toetudes nende tõendite tõlgendusele, mida ei olnud vastuväidetes selgelt määratletud;
komisjon rikkus hagejate kaitseõigusi, esitades vaidlustatud otsuses vastuväiteid, mida hagejatel ei olnud võimalust kommenteerida.
Kolmas väide, et komisjon rikkus hagejatele määratud trahvi põhisumma määratlemisel võrdse kohtlemise, isikliku vastutuse ja proportsionaalsuse põhimõtet, kuna:
komisjoni poolne rikkumise kestvuse määramine ei vastanud järeldusele, et hageja oli teadlik väidetavast ühisest konkurentsivastasest tegevuskavast ja kavatses selles osaleda;
komisjon tegi põhisummat arvutades vea;
komisjon ei kajastanud trahvi põhiosa arvutamisel hageja piiratud osalemist väidetavas rikkumises ja
komisjoni poolne trahvi põhisumma arvutamine ei kajastanud seda, et väidetav rikkumine ei katnud vastavate teenuste kogu hinda.
Neljas väide, et komisjon rikkus võrdse kohtlemise põhimõtet ja ei esitanud põhjendusi, kui ta kohandas trahvi põhisummat vastavalt kergendavatele asjaoludele, kuna:
komisjon ei arvestanud väga märkimisväärseid vahesid hagejate osalemistasemes ja teiste lennuettevõtjate palju suuremat osalemist; ja
komisjon ei põhjendanud objektiivselt seda, et ta kohtles erinevaid lennuettevõtjaid ühtemoodi, vaatamata nende märkimisväärselt erinevale olukorrale.
Viies väide, et komisjon ei esitanud põhjendusi selle kohta, miks ta jättis vaidlustatud otsusest välja 11 vastulausete adressaati, enda järelduse kohta, et hagejad osalesid ühes ja jätkuvas rikkumises, ja enda määratud trahvi arvutamise kohta, kuna:
komisjon ei põhjendanud seda, miks ta jättis vaidlustatud otsusest välja 11 vedajat, kellele tema vastulaused olid suunatud;
komisjon ei esitanud põhjendusi seoses Euroopa Kohtu nõutud koosseisu tunnustega, et teha järeldus, et hageja osales ühes ja jätkuvas rikkumises; ja
komisjon ei esitanud põhjendusi, et seletada, mille alusel ta arvutas välja hagejatele vaidlustatud otsuse artikli 5 alusel määratud trahvi.
Kuues väide, et komisjon rikkus hagejate õigust õiglasele kohtulikule arutamisele ja seetõttu rikkus Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklit 47 ja Euroopa inimõiguste konventsiooni artiklit 6, kuna:
hagejatele keelduti andmast võimalust tunnistajaid küsitleda või ristküsitleda;
hagejatele keelduti andmast võimalust kommenteerida neile määratud trahvi arvutamist;
trahv määrati pärast suulist kohtuistungit, mis ei olnud avalik ja millel otsuse tegija ei viibinud, ja
vaidlustatud otsuse võttis vastu haldusorgan ja ühelgi kohtul ei ole täielikku pädevust kõiki selle aspekte läbi vaadata.
19. jaanuaril 2011 esitatud hagi — Universal versus komisjon
(Kohtuasi T-42/11)
Hageja: Universal Corp. (Richmond, Ühendriigid) (esindaja: advokaat C.R.A. Swaak)
tühistada vaidlustatud otsus, mis edastati 12. ja 30. novembri 2010. aasta kirjadega;
otsustada, et hageja ei saa olla vastutav antud asjas talle määratud trahvisumma täieliku või osalise tasumise eest, kuni kohtuasjas T-12/06: Deltafina vs. komisjon on tehtud lõplik otsus või kuni edasised menetlused kestavad; ja
Hageja palub hagiavalduses ELTL artikli 263 alusel tühistada komisjoni otsus, mis edastati 12. novembri 2010. aasta kirjas Universal Corporationile ja mida kinnitati 30. novembri 2010.aasta kirjaga ning milles nõutakse viimaselt 20. oktoobri 2005. aasta asjas COMP/C.38.281/B.2 — Toortubakas — Itaalia Universal Corporationile ja Deltafina SpA-le solidaarselt määratud trahvisumma tasumist pärast kohtuasjas T-34/06: Universal vs. komisjon esitatud hagist loobumist, kuid enne kohtuasjas T-12/06: Deltafina SpA vs. komisjon ja edasistes menetlustes tehtavat lahendit.
Hageja esitas oma hagi põhjendamiseks kolm väidet.
Esimene väide, mille kohaselt on vaidlustatud otsus vigane;
Vaidlustatud otsus on vigane selles osas, milles trahvi katab täielikult tema tütarettevõtja Deltafina antud pangagarantii. Hageja kui 100 % osalusega emaettevõtja on komisjoni poolt Deltafinale otseses rikkumises osalemise tõttu määratud trahvi tasumise eest solidaarselt vastutav. Järelikult on hageja esitatud tühistamishagist loobumine asjassepuutumatu seoses küsimusega, millal tuleb trahv tasuda.
Teine väide, mille kohaselt on rikutud õiguspärase ootuse põhimõtet;
Vaidlustatud otsus rikub õiguspärase ootuse kaitse põhimõtet seoses pangagarantii kehtivusega kuni Deltafina menetluse lõpuni. Kuna komisjon nõustus Deltafina tühistamishagiga seotud pangagarantiiga, tekitas komisjon õiguspärase ootuse, et ta hoidub trahvisumma nõudmisest enne kohtuasjas T-12/06 lõpliku otsuse tegemist. Komisjon on muu hulgas rikkunud hageja õiguspärast ootust sellega, et on järjepidevalt käsitlenud hagejat ja Deltafinat vastutuse ja sundtäitmise osas ühe ettevõtjana.
Kolmas väide, mille kohaselt on rikutud ELTL artiklist 266 tulenevat hea halduse põhimõtet;
Vaidlustatud otsus rikub ELTL artiklist 266 tulenevat hea halduse põhimõtet seeläbi, et nõuab solidaarselt määratud trahvisumma tasumist enne Deltafina menetluses otsuse tegemist, millega komisjoni otsus peab kooskõlas olema. Kui Deltafina nõuded osaliselt või täielikult rahuldatakse, on komisjon kohustatud Universalile solidaarselt määratud trahvisummat vähendama või sellest loobuma.
17. jaanuaril 2011 esitatud hagi — Itaalia versus komisjon
(Kohtuasi T-44/11)
Hageja: Itaalia Vabariik (esindaja: avvocato dello Stato L. Ventrella)
tühistada in parte qua komisjoni 4. novembri 2010. aasta otsus K(2010) 7555, mis tehti teatavaks 5. novembril 2010 ning mille kohaselt Euroopa Liidu rahastamine ei kata teatavaid kulutusi, mida liikmesriigid on teinud Euroopa Põllumajanduse Arendus- ja Tagatisfondi (EAGGF) tagatisrahastu, Euroopa Põllumajanduse Tagatisfondi (EAGF) ja Maaelu Arengu Euroopa Põllumajandusfondi (EAFRD) raames.
Oma hagi toetuseks tugineb hageja kolmele väitele.
Esimene väide seondub menetlusnormide rikkumisega (ELTL artikkel 269, endine EÜ artikkel 253) põhistamata jätmise tõttu. Asjaolude moonutamine. Proportsionaalsuse põhimõtte rikkumine. Komisjoni 17. detsembri 1999. aasta määruse (EÜ) nr 2799/1999, millega sätestatakse määruse (EÜ) nr 1255/1999 üksikasjalikud rakenduseeskirjad loomatoiduks mõeldud lõssi ja lõssipulbri jaoks toetuse andmise osas ja kõnealuse lõssipulbri müügi osas (EÜT L 340, lk 3; ELT eriväljaanne 03/28, lk 110), artikli 24 lõike 2 rikkumine.
Hageja väidab selles osas, et komisjon nägi lõssipulbri sektoris ette teatud finantskorrektsioonid regulatiivsete vähendamiste ja sanktsioonide väidetava väära kohaldamise tõttu. Eeskätt on komisjon hageja väitel määruse (EÜ) nr 2799/1999 artikli 24 lõike 2 kitsendava tõlgenduse alusel, mis on väär ning õigusnormi enda sisuga vasturääkiv, asunud seisukohale, et iga kolme kuu järel toimuv kontroll, mis viidi läbi kõrvalekaldest tunnistust andva analüüsi võtmise nädalale järgnenud nädalal, ei kujuta endast liidu õigusnormides ette nähtud erikontrolli ning ei saa seda seega asendada. Lisaks sellele tegi komisjon väheste erijuhtude alusel üldise järelduse Itaalia ametiasutuste poolse sanktsioonide võimaliku kohaldamata jätmise kohta — selline järeldus on puhthüpoteetiline —, moonutades seejuures ka asjaolusid. Lõpetuseks, arvestades sellega, et väidetavalt määramata jäetud trahvisummad on oluliselt väiksemad kogusummast, mis Itaaliale karistuseks määrati, ei ole võimalik aru saada, miks kohaldati ühtse määraga finantskorrektsiooni, mis on igal juhul ebaproportsionaalne ja ülemäärane. Eelnevast tuleneb lisaks ilmsele põhistamata jätmisele ka proportsionaalsuse põhimõtte rikkumine.
Teine väide tugineb menetlusnormide (ELTL artikkel 269, endine EÜ artikkel 253) rikkumisele põhistamata jätmise tõttu. Proportsionaalsuse põhimõtte rikkumine. EL toimimise lepingu artikli 6 lõike 3 rikkumine õiguspärase ootuse, õiguskindluse ja õigusnormide tagasiulatuva jõu puudumise aluspõhimõtete rikkumise tõttu. Nõukogu 21. juuni 2005. aasta määruse (EÜ) nr 1290/2005 ühise põllumajanduspoliitika rahastamise kohta (ELT L 209, lk 1) artikli 32 lõike 5 rikkumine. Ne bis in idem põhimõtte rikkumine.
Hageja väidab selles osas, et komisjon kohaldas 2003. aastal algatatud uurimise alusel liikmesriigi suhtes korrektsiooni 2009. eelarveaastat puudutavas seoses makseasutuste tagasinõudmise süsteemi korraldusega ja seda vastavalt juhtumite väärtusele, mida komisjon ise sel ajal kehtinud ühenduse õigusnormide alusel kindlaks ei määranud ja mille suhtes ta soovib seetõttu kohaldada uusi õigusnorme, kohaldades seega nende suhtes määrusega (EÜ) nr 1290/2005 kehtestatud nn fifty-fifty eeskirja. Kõnealune finantskorrektsioon on õigusvastane, kuivõrd sellega jäeti liikmesriigi kanda 50 % asjaomasest summast ja seda automaatselt, vastavalt määruse (EÜ) nr 1290/2005 artikli 32 lõikes 5 ette nähtule, mida kohaldati õigusvastaselt tagasiulatuvalt seoses võlahalduse osas läbiviidud uurimisega, mille esemeks on eeskätt „aastal 2002/2003 täheldatud olukord”, nagu komisjon ise sõnaselgelt tunnistab. Lisaks sellele on kontrolli esemeks olnud juhtumitega seoses Itaalia riigi suhtes juba kohaldatud 50 %–ilist finantskorrektsiooni vastavalt määruse nr 1290/2005 artiklile 32 ja seda komisjoni 27. aprilli 2007. aasta otsusega K(2007) 1901. Vaidlustatud otsusega kohaldab komisjon nüüd samade juhtumite osas ja samade etteheidete alusel uut punktuaalset finantskorrektsiooni, mis vastab 100 %-le tagasinõudmata võlasummast. Seega on õigusvastane ning selgelt ebaproportsionaalne määrata aastaid hiljem 50 %–line lisasanktsioon, mille puhul rikutakse lisaks ilmselt ne bis in idem põhimõtet.
[Kolmas] väide tugineb komisjoni sanktsioonide määramise pädevuse aegumisele. Asjaomaste uurimiste lõpuleviimise mõistliku tähtaja ületamine. Määruse (EÜ) nr 1290/2005 artikli 32 lõike 5 rikkumine. Ne bis in idem põhimõtte rikkumine.
Teist väidet täiendava võimalusena juhuks, kui määruse (EÜ) nr 1290/2005 artikli 32 lõiget 5, mida komisjon kohaldas tagasiulatuvat käesolevate uurimiste suhtes, tuleb pidada menetlusnormiks — millega hageja ei nõustu —, esitab hageja asjaomase korrektsiooni õigusvastasuse vastuväite, mis tugineb sellele, et korrektsioon nähti ette pärast komisjonile sanktsioonide määramise pädevuse rakendamiseks kuuluva nelja-aastase tähtaja möödumist. Veelgi täiendavamalt tuletab hageja asjaomaste korrektsioonide õigusvastasuse sellest, et asjaomaseid uurimisi ei viidud lõpule mõistliku aja jooksul. Kuivõrd seda ei tehtud (uurimised viidi lõpule 8 aastat pärast nende algatamist), on riigi eelarvele juba tekitatud olulist finantskahju komisjoni otsusega K(2007) 1901 ette nähtud ühtse määraga 50 %-lise finantskorrektsiooniga, mis määrati seoses samade juhtumitega, mis on ka praegu vaidlustatud otsuse esemeks, ja seda rikkudes ilmselt ne bis in idem põhimõtet.
21. jaanuaril 2011 esitatud hagi — Itaalia versus komisjon
(Kohtuasi T-45/11)
Hageja: Itaalia Vabariik (esindaja: avvocato dello Stato P. Gentili)
tühistada komisjoni 10. novembri 2010. aasta otsus K(2010) 7893 (lõplik), mis tehti Itaalia Vabariigile teatavaks 11. novembri 2010. aasta kirjaga SG-Greffe (2010) D/18018 ja millega keeldutakse juhtumi COMP/M.5960 — Crédit Agricole/Cassa di Risparmio della Spezia/Agenzie Intesa Sanpaolo üleandmisest;
Käesolev hagiavaldus on esitatud komisjoni otsuse peale, millega on tagasi lükatud Itaalia konkurentsiameti taotlus anda üle vastavalt nõukogu 20. jaanuari 2004. aasta määruse (EÜ) nr 139/2004 kontrolli kehtestamise kohta ettevõtjate koondumiste üle (EÜT L 24, lk 1; ELT eriväljaanne 08/03, lk 40) artiklile 9 komisjonile teatavaks tehtud koondumisasi, millega Crédit Agricole S.A. omandab kontrollitava Cassa di Risparmio di Parma e Piacenza S.p.A. kaudu täieliku kontrolli Cassa di Risparmio della Spezia S.p.A. üle, mis on praegu Intesa Sanpaolo kontrolli all.
Hageja esitab oma nõuete põhjendamiseks viis väidet.
Esimese väite kohaselt on rikutud määruse (EÜ) nr 139/2004 artiklit 9, kuna komisjon viivitas üleandmise taotluse läbivaatamisega ega esitanud põhjendusi.
Teise väite kohaselt on rikutud määruse (EÜ) nr 139/2004 artikli 9 lõike 2 punkte a ja b, lõike 3 esimese lõigu punkti b ja teist lõiku, samuti puuduvad põhjendused.
Selles osas kinnitatakse, et komisjon pidas ekslikult oluliseks asjaolu, et turuosad pärast koondumist ei muutunud. Crédit Agricole saavutab turuosa tõesti koondumise tulemusena, mitte nagu Intesa Sanpaolo enne koondumist, riigisisese laienemise teel. See mõjutas seega provintsi jaepangandusturgu.
Kolmanda väite kohaselt on rikutud määruse (EÜ) nr 139/2004 artikli 9 lõike 2 punkte a ja b, lõike 3 esimese lõigu punkti b ja teist lõiku, samuti puuduvad põhjendused.
Hageja leiab, et erinevalt sellest, mida väidab komisjon, on provintsi pangandusturg olemas: nende teenuste kasutajad ei ole tegelikult valmis reisima ja teistel ettevõtjatel on raske provintsis väljakujunenud turule siseneda. Seega oli tegu piiratud turuga, mis ei moodusta olulist osa ühisturust.
Neljanda väite kohaselt on rikutud määruse (EÜ) nr 139/2004 artikli 9 lõike 2 punkte a ja b, lõike 3 esimese lõigu punkti b ja teist lõiku, samuti puuduvad põhjendused.
Hageja väidab selles punktis, et komisjon ei ole arvestanud pooleliolevat rikkumismenetlust, mida konkurentsiamet on alustanud Crédit Agricole’i ja Intesa Sanpaolo suhtes, keda turgu mõjutavate tagajärgede seisukohalt tuleb seega pidada seotud osapoolteks, mitte konkurentideks.
Viienda väite kohaselt on rikutud määruse (EÜ) nr 139/2004 artiklit 1 ning artikli 9 lõikeid 2 ja 3, samuti subsidiaarsuse ja proportsionaalsuse põhimõtteid.
Hageja leiab, et koondumine ei omanud ühenduse tasandil tähtsust ja et konkurentsiametil olid paremad eeldused selle menetlemiseks. Komisjon oleks pidanud üle andma vähemalt koondumisasja selle osa, mis puudutab otsuses mainitud provintsiturgusid.
24. jaanuaril 2011 esitatud hagi — Deutsche Lufthansa jt versus komisjon
(Kohtuasi T-46/11)
Hageja: Deutsche Lufthansa AG (Köln, Saksamaa), Lufthansa Cargo AG (Kelsterbach, Saksamaa) ja Swiss International Air Lines AG (Basel, Šveits) (esindajad: advokaadid S. Völcker, F. Louis, E. Arsenidou and A. Israel)
tühistada vaidlustatud otsuse artiklid 1-4;
Nõue tühistada komisjoni 9. novembri 2010. aasta otsus K(2010) 7694 lõplik seoses juhtumiga nr COMP/39.258 — Lennulast, ELTL artikli 101, EMP lepingu artikli 53 kohaldamise menetluses.
Hagejad esitavad hagi toetuseks neli väidet:
Esimene väide, et vaidlustatud otsus rikub EÜ-Šveitsi kokkuleppe artikli 11 lõiget 2 ja artikli 11 lõiget 1, kuna see tugineb konkurentide vahelistele kontaktidele, mis leidsid aset Šveitsis.
Teine väide, et vaidlustatud otsus rikub määruse nr 3975/87 (1) artikli 1 lõiget 2, kuna see tugineb konkurentide vahelistele kontaktidele, mis leidsid aset enne 1. maid 2004 väljaspool EMP jurisdiktsiooni, tõendamaks:
ELTL artikli 101 ja EMP lepingu artikli 53 rikkumist, kuna kaasati Euroopa vedajaid (seal hulgas hagejaid) enne 1. maid 2004;
ühe ja jätkuva rikkumise algupära enne 1. maid 2004, et saaks teha järeldust rikkumise alguse kohta alates täpselt sellest kuupäevast.
Kolmas väide, et vaidlustatud otsus rikub ELTL artiklit 101, EMP lepingu artiklit 53 ja EÜ-Šveitsi kokkuleppe artiklit 8, kirjeldades konkurentide vahelisi kontakte, mis leidsid aset väljaspool EMP jurisdiktsiooni, kui osa sellest samast ühest ja jätkuvast, peakontori tasandil toimunud rikkumisest.
Neljas väide, et vaidlustatud otsus rikub ELTL artiklit 101 ja EMP lepingu artiklit 53, kuivõrd seal sedastatakse, et konkurentide vahelised kontaktid, mis leidis aset väljaspool EMP jurisdiktsiooni, rikuvad ise ELTL artiklit 101 ja EMP lepingu artiklit 53, st olenemata sellest, kas nad kujutavad endast osa sellest samast ühest ja jätkuvast rikkumisest seoses peakorteri tasemel toimunud konkurentide vaheliste kontaktidega. Kokkulepped või kooskõlastatud tegevused seoses EMP-sse siseneva kaubaveoga ei piira konkurentsi EMP-s ega mõjuta liikmesriikide vahelist kaubandust. Veelgi enam, mitme asjaomase riigi puhul valitsuse sekkumine välistab ELTL artikli 101 ja EMP lepingu artikli 53 kohaldamise.
(1) Nõukogu 14. detsembri 1987. aasta määrus (EMÜ) nr 3975/87 konkurentsieeskirjade rakendamiskorra kehtestamise kohta õhutranspordi ettevõtjate suhtes (EÜT L 374, lk 1; ELT eriväljaanne 07/01, lk 262).
24. jaanuaril 2011 esitatud hagi — British Airways versus komisjon
(Kohtuasi T-48/11)
Hageja: British Airways plc (Harmondsworth, Ühendkuningriik) (esindaja: barrister K. Lasok, QC, barrister R. O’Donoghue ja solicitor B. Louveaux)
tühistada otsus osas, milles on leitud, et hageja osales lisatasude vahendustasude alases rikkumises, ja/või anda asi üle komisjonile, et ta oma selles küsimuses tehtud otsuse uuesti läbi vaataks;
tühistada otsus osas, milles on leitud, et hageja rikkumise alguskuupäev oli 22. jaanuar 2001, ja asendada see 1. oktoobriga 2001, ja/või anda asi üle komisjonile, et ta oma selles küsimuses tehtud otsuse uuesti läbi vaataks;
tühistada otsus osas, milles on leitud, et Hong Kongi, Jaapan, India, Tai, Singapuri, Korea ja Brasiiliaga seonduvate küsimuste osas on rikutud ELTL-i artiklit 101, EMP lepingu artiklit 53 ja Šveitsiga sõlmitud kokkuleppe artiklit 8, ja/või anda asi üle komisjonile, et ta oma selles küsimuses tehtud otsuse uuesti läbi vaataks;
tühistada või oluliselt vähendada otsusega hagejale määratud trahvi, võttes arvesse igat ülaltoodud punkti ja/või Üldkohtu täielikku pädevust;
mõista hageja kohtukulud ja muud käesoleva asjaga seotud kulud välja komisjonilt.
Hageja palub osaliselt tühistada komisjoni 9. novembri 2010. aasta otsus K(2010) 7694 lõplik Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 101, EMP lepingu artikli 53 ja Euroopa Ühenduse ja Šveitsi Konföderatsiooni vahelise õhutranspordi alase kokkulepe artikli 8 kohaldamise menetluses (juhtum nr COMP/39.258—Lennulast), mis puudutab erinevate hinnaelementide kooskõlastamist lennulasti teenuste eest: (i) EMP siseste lennujaamade vahelistel liinidel; (ii) EL-i siseste lennujaamade ja väljaspool EMP-d paiknevate lennujaamade vahelistel liinidel; (iii) EMP riikide, mis ei ole EL-i liikmesriigid ja kolmandate riikide vahelistel liinidel, ning EL-i siseste ja Šveitsi lennujaamade vahelistel liinidel. Lepingus sisalduv kooskõlastamine on seotud kütuse ja ohutuse lisatasuga ning lisatasude vahendustasu maksmisega ekspediitoritele.
Hageja esitab hagi toetuseks seitse väidet.
Esimene väide, et esinevad ilmsed hindamisvead ja ebapiisav põhjendamine, kuna komisjon ei andnud piisavalt täpseid tõendeid selle kohta, et hageja osales lisatasude vahendustasu kooskõlastamises, pööramata samas tähelepanu tema valduses olnud piisavale hulgale tõenditele, mis näitasid vastupidist.
Teine väide, et esineb ilmne hindamisviga ja kostja on rikkunud kohustust tõendada õiguslikult piisavalt hageja rikkumise alguskuupäeva. Hageja väidab sellega seoses, et:
esitatud tõendusmaterjal ei vasta rikkumise kestvuse osas täpsuse ja terviklikkuse kriteeriumitele;
komisjoni järeldus alguskuupäeva osas on vastuolus põhimõttega in dubio pro reo.
Kolmas väide, et esinevad õiguslikud ja faktilised vead ning ilmsed hindamisvead, sest komisjonil ei olnud pädevust rakendada ELTL-i artiklit 101 ja/või EMP lepingu artiklit 53 seoses lennundust reguleeriva õigusliku ja halduskorraga Hong Kongis, Jaapanis, Indias, Tais, Singapuris, Koreas ja Brasiilias, ja/või ta ei kasutanud oma volitusi kooskõlas rahvusvahelise hoolivuse põhimõttega ning/või ta ei võtnud oma volitusi kasutades üldse või nõuetekohaselt arvesse rahvusvahelise hoolivuse põhimõtet.
Neljas väide, et on rikutud proportsionaalsuse põhimõtet, karistuste individuaalsuse põhimõtet ja võrdse kohtlemise põhimõtet, kuna hagejale määratud trahv on rikkumise raskusega ebaproportsionaalne. Hageja väidab sellega seoses, et:
näitliku rikkumise korral tuleb komisjonil selle raskust hinnates ja taadeldes võtta arvesse oma turu „laadi” ja „suutlikkust” ning majanduslikku konteksti;
pärast käesoleva juhtumi nõuetekohast analüüsimist selgus, et käesoleval juhul olid tugevad põhjused pidada hageja rikkumist vähem raskeks, kui seda tegi komisjon, kes kordistas selle raskust.
Viies väide, et on rikutud põhjendamiskohustust ja proportsionaalsuse põhimõtet, suurendades hoiatuseks trahvi põhisummat lisaks veel 16 %.
Kuues väide, et esinevad õiguslikud ja faktilised vead ning ilmsed hindamisvead, ning õiguspärase ootuse ja/või võrdse kohtlemise põhimõtte ja leebema kohtlemise teatise rikkumine, niivõrd kui komisjon vähendas leebemat kohtlemist taotleva hageja trahvi kõige vähemal määral, kuigi ta oli kõige esimene ettevõtja, kes leebema kohtlemise teatise alusel trahvi vähendamist taotles.
Seitsmes väide, et esineb ilmne hindamisviga ning on rikutud võrdse kohtlemise ja proportsionaalsuse põhimõtet, sest hageja trahvi ei vähendatud selle leevendamise kaudu, niivõrd kui komisjon ei võtnud võrdselt arvesse seda, et hageja osalemine rikkumises oli piiratud ning ta ei osalenud kõigis rikkumise osades.
27. jaanuaril 2011 esitatud hagi — Hispaania versus komisjon
(Kohtuasi T-54/11)
Hageja: Hispaania Kuningriik (esindaja: M. Muñoz Pérez)
tühistada komisjoni 16. novembri 2010. aasta otsus K(2010) 7700, millega vähendatakse Euroopa Regionaalarengu Fondi (ERF) rahalist toetust integreeritud tegevuskavale „Andalucía”, eesmärk 1 (2000–2006), nr CCI 2000.ES.16.1.PO.003, osas, millega nähakse ette ERF-ist rahastatud kulude 100 %-line finantskorrektsioon seoses lepingutega nr 2075/2003 ja nr 2120/2005;
mõista kohtukulud välja kostja institutsioonilt.
Oma hagi toetuseks tugineb hageja kahele väitele.
Esimene väide tugineb nõukogu 21. juuni 1999. aasta määruse (EÜ) nr 1260/1999 millega nähakse ette üldsätted struktuurifondide kohta (EÜT L 161, lk 1; ELT eriväljaanne 14/01, lk 31), artikli 39 lõike 2 rikkumisele, kuivõrd komisjon ei ole vaidlustatud otsuse tegemisel järginud kolmekuulist tähtaega, mis hakkab kulgema ärakuulamisest või vajaduse korral lisateabe edastamisest Hispaania ametiasutuste poolt.
Teine väide tugineb eespool viidatud määruse nr 1260/1999 artikli 39 lõike 3 punkti b rikkumisele põhjusel, et seda sätet kohaldati alusetult, kuna komisjon kohaldas lepingute nr 2075/2003 ja nr 2120/2005 suhtes finantskorrektsiooni väidetavate rikkumiste tõttu nende lepingute sõlmimiseks korraldatud menetluste raames, samas kui läbirääkimistega menetluse hanketeadet avaldamata kohaldamine oli täiesti õigustatud nõukogu 14. juuni 1993. aasta direktiivi 93/36/EMÜ, millega kooskõlastatakse riiklike tarnelepingute sõlmimise kord (EÜT L 199, lk 1; ELT eriväljaanne 06/02, lk 110), artikli 6 lõike 3 punktides b ja c sätestatu alusel.
27. jaanuaril 2011 esitatud hagi — Castelnou Energía versus komisjon
(Kohtuasi T-57/11)
Hageja: Castelnou Energía, SL (Madrid, Hispaania) (esindaja: advokaat E. Garayar)
tunnistada Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 263 alusel otsuse tühisust;
mõista Castelnou Energía S.L. kohtukulud välja komisjonilt.
Oma hagi toetuseks esitab hageja kaheksa väidet.
Esimene väide, mis põhineb ELTL artikli 108 lõike 2 ja nõukogu 22. märtsi 1999. aasta määruse (EÜ) nr 659/1999, millega kehtestatakse üksikasjalikud eeskirjad EÜ asutamislepingu artikli 93 kohaldamiseks (EÜT L 83, ELT eriväljaanne 08/01, lk 339), artikli 4 lõike 4 rikkumisel, kuna otsuse vastuvõtmisele ei eelnenud ametliku uurimismenetluse algatamist, ehkki esinesid tõsised kahtlused abi kokkusobivuse osas.
Teine väide, mis põhineb ELTL artikli 106 lõike 2, ELTL artikli 107 koostoimes ELTL artikli 108 lõikega 2 ja määruse nr 659/1999 artikli 4 lõike 4 rikkumisel, kuna komisjon uuris meedet osaliselt, sest ta ei analüüsinud, kas meede tervikuna, koosnedes kolmest erinevast osast (st rahaline hüvitis elektritootjatele, eeliskohtlemise saamiseks läbitav mehhanism ja kohustus osta siseriiklikku sütt), on ühisturuga kokkusobiv.
Kolmas väide, mis põhineb ELTL artiklis 296 esitatud põhjendamiskohustuse rikkumisel, kuna komisjon ei esitanud põhjuseid, miks ta ei analüüsinud meetme kõiki osasid.
Neljas väide, mis põhineb haldusmenetluses kohaldatavate kaitseõiguse ja hea halduse üldpõhimõtete rikkumisel, kuna Castelnou’lt võeti võimalus esitada oma argumente ametliku uurimismenetluse raames, mille komisjon oleks pidanud algatama.
Viies väide, mis põhineb ELTL artikli 106 lõike 2, ühenduse raamistiku riigiabi jaoks, mida antakse avalike teenuste eest makstava hüvitisena (ELT C 297, lk 4) ja Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. juuni 2003. aasta direktiivi 2003/54/EÜ, mis käsitleb elektrienergia siseturu ühiseeskirju ning millega tunnistatakse kehtetuks direktiiv 96/92/EÜ (ELT L 176, lk 37; ELT eriväljaanne 12/02, lk 211), rikkumine, kuna 1) meede ei olnud õigustatud elektriga varustamisele esineva ohu tõttu, mis väidetavalt määrab ära vajaduse üldise majandushuvi teenuse järele, ja 2) isegi kui oleks esinenud oht elektriga varustamisele (quod non), on meede igal juhul ebaproportsionaalne eesmärgiga tagada elektriga varustamine, ning on seetõttu õigusvastane.
Kuues väide, mis põhineb komisjoni võimu kuritarvitamisel, sest ehkki esinesid objektiivsed, asjakohased ja kokkulangevad kaudsed tõendid selle kohta, et meede ei olnud suunatud elektrienergia varustuskindlusele, vaid hoopis kaevandustööstuse säilitamisele, tugines komisjon meetme kooskõla tuvastavas otsuses põhjendusele, mille kohta ta teatis, et see ei vasta tõele, võttes seega otsuse vastu erinevatel põhjustel kui need, mis olid esitatud.
Seitsmes väide, mis põhineb otsuse õigusvastasusele, kuna selle vastuvõtmisel rikkus komisjon ELTL-i sätteid, mis tagavad kaupade vaba liikumise (ELTL artiklid 28 ja 34) ja asutamisvabaduse (ELTL artikkel 49).
Kaheksas väide, mis põhineb õigusnormi rikkumisele komisjoni poolt, kuna meetme lubamine rikub liidu teisese õiguse teatud sätteid, nimelt: Euroopa Parlamendi ja nõukogu 13. oktoobri 2003. aasta direktiivi 2003/87/EÜ millega luuakse ühenduses kasvuhoonegaaside saastekvootidega kauplemise süsteem ja muudetakse nõukogu direktiivi 96/61/EÜ (ELT L 275, lk 32, ELT eriväljaanne 15/07, lk 631), mida on muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. aprilli 2009. aasta direktiiviga 2009/29/EÜ (ELT L 140, lk 63); Euroopa Parlamendi ja nõukogu 18. jaanuari 2006. aasta direktiivi 2005/89/EÜ elektrienergia varustuskindluse ja infrastruktuuriinvesteeringute kohta (ELT L 33, 4.2.2006, lk 22); ja nõukogu 23. juuli 2002. aasta määrust (EÜ) nr 1407/2002, mis käsitleb söetööstusele antavat riigiabi (EÜT L 205, lk 1; ELT eriväljaanne 08/02, lk 170).
Üldkohtu 25. jaanuari 2011. aasta määrus — Basell Polyolefine versus komisjon
(Kohtuasi T-399/07) (1)
Esimese koja (laiendatud koosseisus) esimehe määrusega kustutati kohtuasi registrist.
(1) ELT C 315, 22.12.2007.

matches:
Kohus
Kohus
Kohus
Kohus
Kohus
Kohus
Kohus
Kohus
Kohus
kohus
kohus
in dubio