text:
Tulumaksuseadus – Riigi Teataja
Tulumaksuseadus (lühend - TuMS)
3-3-1-20-13 Riigikohus 16.05.2013
TuMS § 44 lg 2
TuMS § 46 lg 6
MKS § 85 lg 4
abikaasade ühine tuludeklaratsioon
Abikaasadel ei ole õigus esitada ühist tuludeklaratsiooni, kui nad ei olnud maksustamisperioodi viimase päeva seisuga abielus. Tuludeklaratsiooni esitajad on kohustatud Maksu- ja Tolliametile esitama tõeseid ja õigeid andmeid, mis puudutavad ühise tuludeklaratsiooni esitamist.
tagastusnõude täitmata jätmine
Kui abikaasad on esitanud ühise tuludeklaratsiooni ja täitemenetluses on täitmiseks esitatud nõue üksnes ühe abikaasa vastu, kuid tagastatav tulumaks tuleb kanda sellele abikaasale, kelle suhtes täiteasja ei ole, siis ei ole Maksu- ja Tolliametil õigust kanda tagastamisele kuuluv tulumaks kohtutäiturile.
Tagastamisele kuuluva tulumaksu kohtutäiturile kandmise õiguspärasuse hindamisel ei ole määravat tähtsust asjaolul, et abikaasad on ühise tuludeklaratsiooni esitanud ekslikul. Kui kehtiva õiguse kohaselt ei oleks lubatud õiguspäraselt esitatud abikaasade ühise tuludeklaratsiooni alusel tagastamisele kuuluvat tulumaksu kanda kohtutäiturile, siis ka abikaasade ühise tuludeklaratsiooni ekslik esitamine ei muudaks seda tegevust õiguspäraseks.
tagastusnõude arestimine
Tagastusnõuet saab arestida ja sellele võib täitemenetluse käigus pöörata sissenõuet nagu rahalisele nõudele. Nõude arestimisel sissenõude pööramiseks nõudele tuleb silmas pidada TMS §-s 111 ja § 114 lg 1 p-s 4 sätestatut. Praegusel juhul on nõude arestimisel Maksu- ja Tolliametil keelatud võlgnikule maksete tegemine ning ta on kohustatud tegema makse kohtutäiturile. Makset kohtutäiturile saab Maksu- ja Tolliamet teha vaid tingimusel, kui abikaasade ühise tuludeklaratsiooni alusel tagastamisele kuuluv enammakstud tulumaks tuleb tagastada sellele abikaasale, kelle suhtes on algatatud täiteasi. Kui enammakstud tulumaks tuleks tagastada sellele abikaasale, kelle suhtes täiteasja ei ole, siis ei mõjuta see arestimisakti täitmist (vt analoogselt määrus asjas nr 3-2-1-134-12, p 20). Kui tuludeklaratsiooni kohaselt tuli tagastamisele kuuluv tulumaks tagastada abikaasale, kelle suhtes täiteasja ei ole, siis ei tohtinud Maksu- ja Tolliamet seda kanda mitte kohtutäiturile, vaid sellele isikule. Seetõttu on oluline tuvastada asjaolu, kellele tuli abikaasade ühise tuludeklaratsiooni kohaselt tagastamisele kuuluv tulumaks tagastada.
3-3-1-50-12 Riigikohus 22.04.2013
TuMS § 44 lg 5 2
TuMS § 31 1
TuMS § 23
TuMS § 23 2
Euroopa Nõukogu määruse (EÜ) nr 118/97 art 10 ei keela makstava pensioni maksustamist tulumaksuga; pensioni maksustamist tuleb eristada pensioni vähendamisest, muutmisest, peatamisest, tühistamisest või konfiskeerimisest teises riigis elamise või viibimise tõttu.
Vaidlusalusel perioodil, mis algas 1. jaanuaril 2010 ja lõppes 31. detsembril 2010 laienesid Eesti residendile TuMS § d 23 ja 232 ning mitteresidendile TuMS § 283. Nimetatud regulatsioonid muutusid 1. jaanuaril 2011, kui §-des 23 ja 232 asendati rahasummad Eesti kroonides rahasummadega eurodes ning TuMS § 283 tunnistati kehtetuks ja selle asemele kehtestati § 311 ja § 44 lg 52. Need regulatsioonid lähtuvad sellest, et mitteresidendi puhul mahaarvamiste rakendamisel arvestatakse isiku maksustamisperioodi kogutulu, mis saab selguda alles pärast maksustamisperioodi lõppu. Residendist pensionäri puhul rakendatakse mahaarvamisi, sõltumata töötasu suurusest. Selline regulatsioon ei ole mitteresidendi jaoks diskrimineeriv, sest see põhineb pensionärist residendi ja välisriigis töötulu saava mitteresidendi olukorra objektiivsel erinevusel. Pensionärist residendi puhul lähtutakse vajadusest tagada isikule puutumatu elatusmiinimum elukohariigis.
Euroopa Kohus on mitmes asjas (näiteks C 279/93 (Schumacker) p 34, C 169/03 (Wallentin) p 16) leidnud, et reeglina ei ole diskrimineeriv see, et liikmesriik ei anna mitteresidendile teatavaid residendile antavaid maksusoodustusi, võttes arvesse residentide ja mitteresidentide olukorra objektiivseid erinevusi.
ühetaolise maksustamise põhimõte
topeltmaksustamise keeld
Makstud pension on Eesti Vabariigi ja Soome Vabariigi vahelise tulu-ja kapitalimaksuga topeltmaksustamise vältimise ning maksudest hoidumise tõkestamise lepingu artikli 18 lg 2 p a järgi pension, mida saab maksustada ainult Eesti Vabariik, ning selle maksustamine Soome Vabariigis on keelatud topeltmaksustamise vältimiseks. Kui Soome Vabariik on määranud tulumaksu kaebaja pensionilt, siis on pensionilt maksu määramine vaidlustatav Soome Vabariigis. Nimelt paneb nimetatud lepingu artikli 23 lg 1 alap a (i) Soome Vabariigile topeltmaksustamise vältimise kohustuse.
mitteresidendi tuludeklaratsioon
Mitteresidendil on võimalik pensionilt kinni peetud tulumaksu tagasi taotleda, milleks on vaja Maksu-ja Tolliametile esitada andmed enda tulude kohta. Selle tuludeklaratsiooni kohtule esitamine ei asenda tulude deklareerimist Maksu-ja Tolliametis. Kohus ei saa täita neid ülesandeid, mis seadusega on pandud täitevvõimule. Kohtu ülesanne on kontrollida täitevvõimu tegevuse õiguspärasust.
Vt otsuse p 26.

matches:
Riigikohus
§ 44
§ 46
§ 85
§ 114
Riigikohus
§ 44
§ 31
§ 23
§ 23
§ 283
§ 283
§ 311
§ 44
Kohus
Kohus


Volituste delegeerimine – Riigi Teataja
Volituste delegeerimine - sisukord
RT IV, 19.12.2013, 16
Vastu võetud 10.11.2010 nr 20
RT IV, 06.11.2012, 10
11.12.2013 RT IV, 19.12.2013, 5 22.12.2013
Määrus kehtestatakse "Kohaliku omavalitsuse korralduse seadus" § 22 lg 2, "Eesti Vabariigi haridusseadus" § 30 lg 1, "Huvikooli seadus" § 2 ja "Põhikooli- ja gümnaasiumiseadus" § 1 lg 2 alusel.
§ 1. Delegeerida "Põhikooli- ja gümnaasiumiseadus" § 24 lg 7, § 26 lg 2 ja 3, § 27 lg 5, § 38 lg 1, § 42 lg 1, § 43 lg 2, § 44 lg 2, § 51 lg 2, § 54 lg 1 ning § 71 lg 2 p 4, lg 5 ja 6 alusel kooli pidaja pädevusse antud küsimuste otsustamine Võru Linnavalitsusele.
[RT IV, 19.12.2013, 5 - jõust. 22.12.2013]
§ 2. Delegeerida "Koolieelse lasteasutuse seadus" § 242 lg 3 alusel lasteasutuse pidaja pädevusse antud küsimuste otsustamine Võru Linnavalitsusele.
Veaparandus - Parandatud § 24² ülaindeks. Alus: Riigi Teataja seadus § 10 lõige 3 ja Võru Linnavalitsuse 21.03.2013 taotlus.
§ 3. Delegeerida "Huvikooli seadus" § 9 lg 5, § 10 lg 4, 5 ja 6, § 11 lg 1, § 13 lg 1, § 14 lg 2 ja lg 3 p 8, § 15 lg 1 ja § 17 lg 1 alusel kooli pidaja pädevusse antud küsimuste otsustamine Võru Linnavalitsusele.
§ 4. Delegeerida haridusministri 2. oktoobri 2002. a määruse nr 69 "Pedagoogide atesteerimise tingimused ja kord" § 11 lg 2 p 2 alusel õppeasutuse pidaja pädevusse antud küsimuste otsustamine Võru Linnavalitsusele.
§ 5. [Käesolevast tekstist välja jäetud].
§ 6. Määrus jõustub 15. novembril 2010.


Avaleht Vesi, soojus Soojus Tegevusload
soojuse jaotamine;
soojuse müük.
soojuse tootmisel, kui tootmise prognoositav maht aastas ei ületa 50 000 MWh ettevõtja kohta või ettevõtja ei tooda soojust elektri ja soojuse koostootmise protsessis;
soojuse jaotamisel, kui jaotamise prognoositav maht aastas ei ületa 50 000 MWh ettevõtja kohta;
soojuse müügil, kui müügi prognoositav maht aastas ei ületa 50 000 MWh ettevõtja kohta;
soojuse müügil, kui soojusettevõtja kuulub kontserni ja kontserni summaarne soojuse müük Eestis isikutele, kes ei kuulu kontserni, ei ületa 50 000 MWh aastas;
soojuse müügil, kui soojusettevõtja ei tooda soojust elektri ja soojuse koostootmise protsessis;
kui isik müüb soojust ainult oma liikmetele, rentnikele või üürnikele ning selline müük ei ole tema põhitegevus ja toimub ühe kinnistu või vallasasjaks oleva ehitise ja selle teenindamiseks vajaliku maa piires.
Kaugkütteseadus »
ta on äriregistrisse kantud või asutamisel olev aktsiaselts või osaühing, kellel on tehnilised võimalused ja vajaliku oskusega personal tegutsemiseks taotluses märgitud tegevusalal;
aastas üle 50 000 MWh soojust müüva soojusettevõtja aktsia-või osakapital on vähemalt 31 950 eurot.
Info tegutsemiseks teistes Euroopa Majanduspiirkonna lepinguriikides on leitav vastava riigi ühtsest kontaktpunktist:
https://ec.europa.eu/growth/single-market/services/services-directive/in-practice/contact_et
sisenedes majandustegevuse registrisse (otsetee registrisse: https://mtr.mkm.ee/)
Tegevusloa taotlemisel tuleb arvestada, et Konkurentsiametile esitatakse MsüS §-s 19 toodud andmetele lisaks järgmised andmed ja dokumendid:
taotletav tegevuspiirkond;
tegevuspiirkonnas asuvate võrkude asendiplaan ja kirjeldus;
Taotluse esitamisel peab taotleja arvestama, et taotlusega esitatavad andmed ja dokumendid peavad võimaldama Konkurentsiametil lisada tegevusloale kõrvaltingimusi tulenevalt KKütS §-st 23:
KKütS § 14 lõike 3 kohane arenduskohustus;
muud kõrvaltingimused, kui need on vajalikud varustuskindluse või KKütS-st ja selle alusel kehtestatud õigusaktidest tulenevate kohustuste täitmise või eesmärkide saavutamise tagamiseks või arvestades konkreetse tegevuse eripära.
soojuse tootmiseks üle 50 000 MWh aastas 260 eurot ettevõtja kohta
soojuse jaotamiseks üle 50 000 MWh aastas 260 eurot ettevõtja kohta
soojuse müügiks üle 50 000 MWh aastas 260 eurot ettevõtja kohta või kontserni kuuluva ettevõtja kohta, kui kontserni kuuluvate soojusettevõtjate soojuse summaarne müük ületab 50 000 MWh aastas.
Tegevusloa kõrvaltingimuste muutmise taotluse läbivaatamise eest 50% ülaltoodud riigilõivumäärast
Selgitus: Maksekorralduse selgitusse tuleb märkida, millise tegevusloa mitmenda kehtivusaasta eest riigilõivu tasutakse.
Tegevusloa taotluse esitamisele järgneva kolme tööpäeva jooksul edastatakse taotlejale Konkurentsiameti esmane vastus, mis sisaldab muuhulgas teavet taotluse lahendamise tähtaja kohta.
Konkurentsiamet lahendab tegevusloa taotluse tegevusloa andmise või andmisest keeldumisega 30 päeva jooksul kõigi nõutavate andmete esitamisest. Konkurentsiamet teavitab taotlejat taotlusega seonduvatest puudustest nende tuvastamise päevale järgneval tööpäeval ning annab mõistliku aja puuduste kõrvaldamiseks. Nõutud andmete tähtaegselt esitamata jätmise korral võib Konkurentsiamet jätta taotluse läbi vaatamata.
Konkurentsiamet võib MsüS § 20 lõikes 2 toodud asjaolude ilmnemisel taotluse lahendamise tähtaja kulgemise peatada või pikendada seda kuni 30 päeva võrra. Tulenevalt MsüS § 20 lõikest 3 võib Konkurentsiamet taotluse lahendamise tähtaega üks kord kuni 30 päeva võrra pikendada, kui see on vajalik üksikjuhtumi keerukuse tõttu.
Tegevusloa taotluse lahendab Konkurentsiamet otsusega, mille väljastab elektrooniliselt (saadab ettevõtja elektronposti aadressile).
tegevusloa kontrolliesemega seotud asjaolude või kõrvaltingimustega seotud asjaolude muutmise kavatsusest vähemalt 30 päeva enne kavandatavat muutmist ning üldhuviteenuse osutaja vähemalt 3 kuud enne kavandatavat muutmist (majandustegevuse muutmise kavatsuse teade). Majandustegevuse muutmise kavatsuse teade esitatakse ka juhul, kui ettevõtja asutab tütarettevõtja, kes alustab majandustegevust tegevusloa regulatsioonieseme raames
Majandustegevuse muutmise kavatsuse teates ning majandustegevuse muutumise teates kirjeldab ettevõtja, millised tegevusloa kontrolliesemesse kuuluvad või tegevusloa kõrvaltingimustega seotud asjaolud on muutunud või milliseid kavatsetakse muuta, või esitatakse tütarettevõtja kohta, kes alustab majandustegevust tegevusloa regulatsioonieseme raames, MsüS § 15 lõike 1 punktides 1–3 ning 5 ja 6, aga samuti KKütS § 19 lõikes 2 sätestatud andmed ja dokumendid.
majandustegevuse registris (MTR »)
Konkurentsiamet, saanud ettevõtja majandustegevuse muutmise kavatsuse teate või majandustegevuse muutumise teate, mis on hinnatav MsüS § 30 lõikes 4 nimetatud tegevusloa muutmise taotlusena, võib tegevusloa kõrvaltingimusi muuta 30 päeva jooksul MsüS-s tegevusloa muutmiseks sätestatud alustel.
KKütS § 4 lõikes 2 nimetatud üldhuviteenuse osutajana käsitatav võrguettevõtja, kes soovib osaliselt või ajutiselt üldhuviteenuse osutamisest loobuda teatab Konkurentsiametile sellest vähemalt 3 kuud ette. Konkurentsiamet lähtub teate menetlemisel MsüS §-s 35 sätestatud alustest.
Võrguettevõtja võib oma tegevuse lõpetada ainult juhul, kui ta on andnud KKütS §-st 14 tulenevad kohustused üle teisele võrguettevõtjale.
Võrguettevõtja peab vähemalt 12 kuud enne oma tegevuse lõpetamist Konkurentsiametit kirjalikult informeerima lõpetamisajast ja -kavast ning esitama piisava ülevaate abinõudest, mis tagavad KKütS §-s 14 esitatud nõuete täitmise.
Majandustegevusest loobumise teate ja asjakohased selgitused koos põhjendustega saab esitada:
sisenedes majandustegevuse registrisse riigiportaali kaudu (teenuse kasutamine nõuab sisselogimist ID-kaardi, Mobiil-ID või internetipanga kaudu)
Konkurentsiamet võib tunnistada tegevusloa kehtetuks järgmistel alustel:
tegevusloa kontrolliesemesse kuuluvat majandustegevuse nõude või tegevusloa kõrvaltingimuse oluline rikkumine;


Mõisaküla linna ühisveevärgi ja -kanalisatsiooni kasutamise eeskiri – Riigi Teataja
Mõisaküla linna ühisveevärgi ja -kanalisatsiooni kasutamise eeskiri
Mõisaküla linna ühisveevärgi ja -kanalisatsiooni kasutamise eeskiri - sisukord
§ 5 Veeteenuse hind ja selle tasumine
§ 7 Reo- ja sademevee ärajuhtimise nõuded ja tingimused
§ 8 Reostusnäitajate piirväärtused
§ 9 Reo- ja sademevee reostusnäitajate kontrollimine
§ 10 Ajutised torustikud
§ 11 Nõuded kinnistu veevärgi ja kanalisatsiooni ehituse, korrasoleku ja hoolduse kohta
§ 12 Veeseadmete plommimine
§ 13 Kinnistu veevärgi ja kanalisatsiooni kontroll
§ 14 Vee andmise ja reo- ning sademevee ärajuhtimise katkestamine ja taastamine
§ 15 Vee andmine ühisveevärgi ja -kanalisatsiooni avarii ning remonttööde korral
§ 16 Omavolilise veevõtu ja reo- ning sademevee ärajuhtimise määratlus
§ 17 Omavoliliselt võetud vee ja omavoliliselt ära juhitud reo- ning sademevee mahu ja maksumuse määramine
5 VEE MÕÕTMINE NING REO- JA SADEMEVEE ARVESTUS NING TEENUSTE EEST TASUMINE
§ 23 Reo-ja sademevee arvestus
6 TEENUSLEPINGU SÕLMIMINE JA LÕPETAMINE
RT IV, 29.01.2015, 31
Vastu võetud 22.01.2015 nr 1
(1) Käesolev ühisveevärgi ja -kanalisatsiooni kasutamise eeskiri (edaspidi eeskiri) sätestab veevarustuse ja reovee ning sademe- ja drenaaživee või muu pinnase- ja pinnavee ärajuhtimise teenuste osutamise nõuded ja tingimused ning teenuste osutamise ja kasutamise korra Mõisaküla linnas.
2) arvestusperiood – veevarustuse või reovee ning sademetevee ärajuhtimise teenuste osutamise periood, mille kohta esitatakse kliendile arve;
3) avalik veevõtukoht – ühisveevärgil asuv veevõtukoht koos vajalike seadmete, ehitiste ja muu sellisega;
5) heitvesi – kasutuses olnud ja suublasse juhitud vesi, samuti kanalisatsiooni kaudu ärajuhitav sademe- ja drenaaživesi ning muu pinnase-ja pinnavesi;
6) joogivesi – joogiks, toidu valmistamiseks ja muuks olmevajaduseks kasutatav vesi;
7) sademevesi – loodusliku päritoluga sademe- ja drenaaživesi ning muu pinnase- ja pinnavesi, mis ei ole reovesi ning mis juhitakse ühiskanalisatsiooni või sademevee kanalisatsiooni;
8) reovesi – olmes või tootmises üle kahjustuspiiri rikutud ja enne suublasse juhtimist puhastamist vajav vesi;
9) reostus – vee omadusi halvendav saasteainete, organismide, soojuse või radioaktiivsuse sisaldus vees;
11) klient – kinnistu omanik, hoonestusõiguse alusel maakasutaja või ehitise kui vallasasja omanik, kelle kinnistu või ehitise veevärk või kanalisatsioon on ühendatud ühisveevärgi ja -kanalisatsiooniga vajaliku torustikuühenduse kaudu ja kellega vee-ettevõtja on sõlminud lepingu ühisveevärgist vee võtmiseks või reo- ning sademevee ärajuhtimiseks;
12) kinnistu – kinnistusraamatusse iseseisva üksusena kantud kinnisasi (maatükk), hoonestusõigus, korteriomand, korterihoonestusõigus;
13) kinnistu veevärk ja kanalisatsioon – liitumispunktist kinnistu pool asuvad ehitised ja seadmed, sealhulgas ehitiste siseveevärk või -kanalisatsioon;
14) liitumine – kinnistu veevärgi ühendamine ühisveevärgiga või kinnistu kanalisatsiooniühendamine ühiskanalisatsiooniga veevarustuse või reovee ning sademevee ärajuhtimiseteenuste edaspidiseks kasutamiseks;
15) liitumistasu – tasu, mis tuleb kinnistu omanikul, hoonestusõiguse alusel maakasutajal või ehitise kui vallasasja omanikul maksta kinnistu või ehitise kui vallasasja veevärgi või kanalisatsioon ühendamiseks ühisveevärgi või –kanalisatsiooniga;
17) peakraan – ühisveevärgi viimane sulgemisseade ühendustorul enne kinnistu veevärki;
18) paisutustase – kõrgusmärk või tase, milleni võivad täituda reovee-, sademevee- või ühisvoolse kanalisatsiooni kollektorid uputuse või ummistuse korral ühiskanalisatsioonis;
19) peatoru – ühisveevärgi või -kanalisatsiooni torustik, mille kaudu toimub kinnistute veega varustamine või kinnistutelt reovee kanaliseerimine;
22) ühendustoru – kinnistu veevärki veega varustav või kinnistu kanalisatsioonist reo-või sademevett ärajuhtiv toru peatorust liitumispunktini (viimane kaasa arvatud);
23) suubla – veekogu või maapõue osa, millesse juhitakse heitvesi;
24) teenusleping – vee-ettevõtja ja kliendi vahel sõlmitud leping, milles sätestatakse osapoolte õigused ja kohustused vee võtmisel ja reovee ärajuhtimisel;
25) vee-ettevõtja – eraõiguslik juriidiline isik, kes varustab kliendi kinnistu veevärki ühisveevärgi kaudu veega või korraldab ühiskanalisatsiooni kaudu kliendi kinnistu kanalisatsioonist reo-ning sademevee ärajuhtimist;
26) kaitsevöönd – ühisveevärgi ja -kanalisatsiooni kaitsevöönd on seaduse alusel ühisveevärgi ja -kanalisatsiooni ehitisi ümbritsev maa-ala, õhuruum või veekogu, kus kinnisasja kasutamist on kitsendatud ühisveevärgi ja -kanalisatsiooni ehitiste kaitse ja ohutuse tagamiseks;
27) volitatud isik – isik, kes volikogu otsusega on volitatud kontrollima kinnistu veevärgi ja kanalisatsiooni vastavust nõuetele;
28) mõõdusõlm – vee või reovee mõõtmiseks ettenähtud arvestist ja arvesti juurde kuuluvast armatuurist koosnev tehniline sõlm;
29) vaatluskaev – avatava luugi ja põhjas asuva voolurenniga kaev kanalisatsioonitorustikul;
30) sademevee kanalisatsioon – ehitised ja seadmed sademevee ärajuhtimiseks ja kanaliseerimiseks;
31) ühisvoolne kanalisatsioon – ehitised reovee ning sademe-, drenaaži- ja muu pinnase- ning pinnavee ühiseks kanaliseerimiseks;
32) ühisveevärgi ja -kanalisatsiooni avarii – ühisveevärgi ja -kanalisatsiooni ehitiste või seadmete purunemine või rikki minek, mille tagajärjel oluliselt halveneb või katkeb klientide veega varustamine või nende reovee kanaliseerimine, on ohustatud inimesed. ehitised või keskkond;
33) infiltratsioon – kaevude või torustiku ebatihedusest tingitud pinnasevee sattumine torustikku;
34) ühtlustusmahuti – mahuti reovee vooluhulga, kontsentratsiooni, temperatuuri vm ühtlustamiseks;
35) kohtpuhasti – puhasti reovee kontsentratsiooni vähendamiseks enne ühiskanalisatsiooni laskmist;
36) reostusgrupp – reovee reostustaset näitavate reostusnäitajate vahemik, mis on aluseks ülenormatiivse reostuse tasu kehtestamisele. Reostusgrupp on veeteenuse hinna alus, mille veeettevõtja kehtestab kooskõlastatult kas Konkurentsiameti või kohaliku omavalitsusega.
(1) Ühisveevärgi ja -kanalisatsiooni abil veevarustuse ja reo- ning sademevee ärajuhtimise teenuseid osutab linnavolikogu otsusega tegevuspiirkonda määratud vee-ettevõtja.
(2) Ühisveevärgi ja -kanalisatsiooni toimimise ning korrashoiu oma tegevuspiirkonnas tagab vee-ettevõtja vastavalt eeskirjale ning Mõisaküla linnavalitsuse (edaspidi linnavalitsus) ja vee-ettevõtja vahel sõlmitud lepingule.
(5) Vee-ettevõtja tegevuspiirkonna plaan peab asuma vee-ettevõtja klienditeenindusruumis nähtaval kohal ja vee-ettevõtja veebilehel.
(6) Kui veevarustuse ja reo- ning sademevee ärajuhtimise teenust osutavad vee-ettevõtjad omavahel, toimub see lepingu alusel, mis on koostatud kooskõlas linnavalitsuse ja vee-ettevõtja vahelise lepinguga.
(7) Ühisveevärgi ja -kanalisatsiooni ulatumisel teise kohaliku omavalitsuse haldusterritooriumile määratakse sellise ühisveevärgi ja -kanalisatsiooni kasutamise tingimused vastava kohaliku omavalitsuse, linnavalitsuse ja vee-ettevõtja vahelise lepinguga.
(3) Liitumispunktiks veevärgil on peakraan tänava maa-alal, mis kuulub ühisveevärgi hulka. Peakraani puudumisel on liitumispunktiks sadula ava peatorul.
(4) Liitumispunktiks kanalisatsioonitorustikul on kinnistupoolseim vaatluskaev tänava maa-alal enne kinnistu piiri. Vaatluskaev kuulub ühiskanalisatsiooni hulka. Nõuetekohase kaevu väljaehitamiseks on liitumispunktiks ühenduskoht peatorul.
(5) Kui ühisveevärgi või -kanalisatsiooni peatoru läbib kinnistut ja sellest hargneb torustik ehitisse, on liitumispunktiks peakraan või selle puudumisel sadulaava peatorul, kanalisatsiooni liitumispunktiks peatorul hargnemiskohas asuv vaatluskaev või selle puudumisel ühenduskoht peatorul.
(6) Liitumispunkt fikseeritakse kirjalikult piiritlusaktis koos skeemiga, on liitumislepingu ja liitumistingimustega teenuslepingu lahutamatu osa.
(7) Avalike teede, tänavate ja väljakute sademevee äravooluehitiste liitumispunkt asub sissevoolul peatorusse, kui pole kokku lepitud teisiti. Liitumispunktide asukohti piiritlusaktis ei fikseerita.
(8) Kinnistu piiride või hoonestuse muutmise korral tuleb kliendil see eelnevalt kooskõlastada vee-ettevõtjaga. Kui seoses sellega tekib vajadus liitumispunktide või teiste veevärgi- või kanalisatsioonirajatiste ümberehitamiseks, seab vee-ettevõtja tehnilised tingimused koos teostustähtajaga 30 kalendripäeva jooksul kooskõlastamise taotluse esitamise päevast arvates.
§ 5. Veeteenuse hind ja selle tasumine
(1) Ühisveevärk on ette nähtud klientide varustamiseks veega, samuti vee võtmiseks kahjutule tõrjumiseks ja avalike veevõtukohtade veega varustamiseks.
(3) Liitumispunktis tagatav veerõhk määratakse vee-ettevõtja poolt väljastatud liitumise tehnilistes tingimustes, lähtudes valdavast hoonestuskõrgusest ja võrgurajatiste tehnilisest lahendusest. Kui kinnistul vajatakse suuremat rõhku, tuleb rõhu tõstmine kliendil lahendada oma kulul. Rõhutõsteseadmete valik tuleb kooskõlastada vee-ettevõttega.
(5) Ühisveevärgi tuletõrjehüdrantide korrashoiu eest vastutab vee-ettevõtja. Tuletõrjehüdrante kasutab Päästeteenistus kahjutule tõrjumisel ja vajadusel teistel päästetöödel. Neist võib muuks otstarbeks vett kasutada vaid vee-ettevõtja allkirjaõigusliku isiku loal. Hüdrantide kasutamine õppustel ja neist tarvitatav vee kogus tuleb vee-ettevõtjaga eelnevalt kooskõlastada, vastasel juhul loetakse veevõtt omavoliliseks.
(6) Sisendustoru võib paigaldada, remontida või asendada vee-ettevõtja või vee-ettevõtja poolt väljastatud tehniliste tingimuste alusel ja tehnilise järelvalve all. Sisendustorul ei tohi olla veevõttu võimaldavat ühendust.
(7) Klient peab hoidma sisendustoru kohal oleva maa-ala toru kontrollimiseks ja remontimiseks juurdepääsetavana. Juurdepääsu rajamisel tekkinud kahjud sisendustoruni ning sisendustorul toru kontrollimiseks ja remontimiseks paranduste käigus ei kuulu hüvitamisele, kui kokku pole lepitud teisiti.
(8) Sisendustoru nähtava lekke ilmnemisel või vastava kahtluse olemasolul peab klient kohe teatama vee-ettevõtjale.
(9) Eeskirja § 6 lõigetes 6 ja 7 toodud nõuete eiramise, samuti sisendtoru lekke kohta koostab ülevaatust teinud vee-ettevõtja esindaja või volikogu volitatud isik sellekohase akti, mille alusel on vee-ettevõtjal õigus sulgeda vee andmine kinnistule.
§ 7. Reo- ja sademevee ärajuhtimise nõuded ja tingimused
1) põlemis-ja plahvatusohtlikke aineid;
3) inimestele ja keskkonnale ohtlikke aineid ja gaase;
(3) Ärajuhitava reovee temperatuur ei tohi olla kõrgem kui 40o C, pH madalam kui 6 ning kõrgem kui 8,5.
(4) Ühiskanalisatsiooni ja sademeveekanalisatsiooni on keelatud lasta olmeprügi, ehitusprahti, tootmisjäätmeid, lund, lokaalsete puhastite jäätmeid.
(6) Avariijuhtudest, mis on põhjustatud ärajuhitava reo- ning sademevee reostusnäitajate tõusu või täiendavate, kanalisatsioonirajatistele, inimesele või keskkonnale ohtlike saasteainete sattumise ühiskanalisatsiooni, on klient kohustatud viivitamatult vee-ettevõtjale ohutusmeetmete rakendamiseks.
§ 8. Reostusnäitajate piirväärtused
Saasteaine näitaja I grupp II grupp III grupp Maksimaalne piirkontsentratsioon
BHT7 mg/l kuni 290 291 - 750 751 - 1400 üle 1400
Hõljuvaine mg/l kuni 300 301 - 720 721 - 1300 üle 1300
Püld mg/l kuni 5 5- 15 16 -30 üle 30
Nüld mg/l kuni 25 26 - 75 76 - 90 üle 90
KHT mg/l kuni 500 501 - 1500 1501 - 2500 üle 2500
Naftasaadused mg/l kuni 0,3 0,3 - 1,0 1,1 - 5,0 üle 5,0
* Kasvõi ühe saasteaine osas grupile ettenähtud kontsentratsiooni ületamisel võetakse reovee eest tasu määramisel aluseks järgmine grupp.
** Kasvõi ühe saasteaine osas maksimaalse piirkontsentratsiooni ilmnemisel määratakse ülereostuse (reostus, mis ületab III grupi näitajat) eest hinnalisand keskkonnatasude seaduses toodud saastemäärade alusel.
1) hinnagrupp määratakse kliendi reoveest võetavate analüüside põhjal maksimaalse saasteaine sisalduse järgi;
2) ohtlike ainete reostusnäitajate piirväärtuseks on ühisveevärgi ja -kanalisatsiooni seaduse § 10 lõike 2 alusel keskkonnaministri kehtestatud piirväärtused;
§ 9. Reo- ja sademevee reostusnäitajate kontrollimine
(1) Kliendi reovee reostusnäitajate kontrollimise proovivõtu kohaks on kontrollkaev, fikseeritakse teenuslepingus. Kontrollkaevuks on kinnistu kanalisatsiooni viimane vaatluskaev enne liitumispunkti, kui ei ole kokku lepitud teisiti. Kui kontrollkaev ei ole teenuslepinguga määratud, võetakse proov liitumispunktist või selleks sobivast kinnistupoolsest vaatluskaevust.
(3) Reo- ja sademevee proovivõtu sageduse ja proovis reostusnäitajate loetelu ning reostusgrupi määrab vee-ettevõtja, lähtudes reostuse iseloomust ja tasemest. Klient, kes kasutab oma tegevusalas või tehnoloogias ohtlikke aineid sisaldavat tooret, abimaterjale, pooltooteid või kemikaale, on kohustatud teatama vee-ettevõtjale kõigist reoveega ärajuhitavatest saastainetest ja kinnistul kasutatavatest või hoitavatest ohtlikest ainetest ja materjalidest, sealjuures bakterioloogiliselt ja radioaktiivselt ohtlikest ainetest ja materjalidest.
(5) Proov võetakse punktproovina, jälgides keskkonnaministri määrusega kehtestatud proovivõtmise nõudeid.
(8) Kui proovivõtu analüüsi andmetel reovee reostusnäitajate tase ületab eeskirja või kliendi ja vee-ettevõtja vahelise teenuslepinguga, määratud saasteainete piirväärtusi või reovee reostusgruppe (k.a ohtlike ainete sisalduse osa), on vee-ettevõtjal õigus võtta ülenormatiivse reostuse tasu kuni uue proovi analüüsi andmete esitamiseni, millest selgub, et saasteainete (k.a ohtlike ainete) sisaldus vastab eeskirjas või teenuslepingus märgitule.
§ 10. Ajutised torustikud
(1) Vee-ettevõtja võib lubada tähtajalist veekasutust või reo- ning sademevee ärajuhtimist ajutisteks tarvidusteks (ehituseks, kaubanduseks, kastmiseks) tema väljastatavate tehniliste tingimuste ja tähtajalise teenuslepingu alusel.
(2) Ajutiste torustike ehitamise, hoolduse ja likvideerimise korraldab tähtajalise teenuslepingu taotleja omal kulul. Kui selliseid ühendusi ühisveevärgi ja – kanalisatsiooniga tähtaegselt ei likvideerita, võib seda teha vee-ettevõtja kliendi kulul.
(4) Tähtajalise teenuslepingu taotlejal tuleb veekasutuse või reo- ja sademevee ärajuhtimise arvestuse pidamiseks omal kulul paigaldada ajutisele torustikule vee-ettevõtja nõuetele vastav veemõõdusõlm ja arvesti, kui taotleja ja vee-ettevõtja ei ole kokku leppinud teisiti.
§ 11. Nõuded kinnistu veevärgi ja kanalisatsiooni ehituse, korrasoleku ja hoolduse kohta
(1) Üldjuhul peab veemõõtesõlm paiknema hoone sees kohe välisseina taga ja võimalikult ühendussulguri lähedal kuivas ja valgustatud ruumis.
(4) Kui arvesti nimivooluhulk qn = 2,5-10 m3/h, peab arvestikandur olema korrosioonikindlast materjalist. Kandur peab olema tugevasti kinnitatav ja plommitav, et seda ei saaks maha monteerida. Veearvestid DN 50 ja suuremad kinnitatakse reguleeritavale toele.
(6) Arvesti ette peab olema paigaldatud filter (mudakogur) mis on kooskõlastatud vee-ettevõtjaga. Filter (mudakogur) peab olema plommitud.
(10) Veemõõtesõlme hooldamise, sisustamise ja turvalisuse tagab klient. Kui veearvesti ei asu liitumispunktis, kooskõlastab klient tegevuse hoone torustiku renoveerimisel või ehitamisel (rajamine, torustiku survestamine, hooldus, remont, kontroll) jms liitumispunktist kuni veearvestini vee-ettevõtjaga.
(13) Kinnistu krundisisese kanalisatsiooni ehitusel liitumispunktist hoonesisese ühenduseni peab torustike 90 kraadiste ristumiste korral rajama torustiku ristumiskohta vaatluskaevu.
(14) Kinnistu kanalisatsioonil kahjustuste vältimiseks peavad olema allpool ühiskanalisatsiooni paisutustaset paiknevatel reo- ja sademeveeneeludel ning drenaaživee äravoolul kaitseseadmed uputuste vältimiseks.
(15) Kinnistule uute hoonete püstitamisel või olemasoleva hoone kanalisatsioonisüsteemide rekonstrueerimisel on kohustus paigaldada kahjustuste vältimiseks allpool ühiskanalisatsiooni paisutustaset paiknevatel reo- ja sademeveeneeludel ning drenaaživee äravoolul kaitseseadmed uputuste vältimiseks.
(16) Vee-ettevõtjal on õigus nõuda, et kanalisatsiooni ühendustorustik oleks ventileeritud kinnistu kanalisatsiooni kaudu läbi vähemalt ühe välisõhku avaneva ventilatsioonitoru.
(17) Klient on kohustatud:
6) hoidma tema puhastusalal ja kinnistul asuvad tuletõrje hüdrandikaevude, kanalisatsiooni kontrollkaevud ja peakraani luugid vabad ning tagama vaba juurdepääsu maapealsetele hüdrantidele;
7) kooskõlastama vee-ettevõtjaga kinnistu veevärgi (kuni mõõdusõlmeni) ja kanalisatsiooni (liitumispunkti) projekteerimis-, ehitus- ja remonditööd.
(18) Kinnistul on keelatud ühendused, mis ohustavad ühisveevärgi ja -kanalisatsiooni tööd või nende kasutajaid. Keelatud ühenduseks loetakse:
(19) Kui kliendi tehtud keelatud ühenduse, ühiskanalisatsiooni ohustava reostuse ärajuhtimise või kliendi muu süülise tegevuse tõttu on reostunud vesi ühisveevärgis, rikutud ühiskanalisatsiooni rajatist või tekitatid kahju keskkonnale, siis kahju hüvitab klient seadusega ettenähtud korras.
(20) Keelatud on ühisveevärgi juurde kuuluvate sulgurite omavoliline avamine või sulgemine. Erandina on kliendil lubatud, teatades sulgemisest kohe vee-ettevõtjale, sulgeda oma kinnistu peakraan, kui on ilmnenud leke kinnistu sisendtorust või on veemõõdusõlme armatuuri purunemise tõttu tekkimas uputus.
(21) Vee-ettevõtjal on õigus ühisveevärgi ja – kanalisatsiooni avariide ja remonttööde korral kasutada kinnistu veevärki või kanalisatsiooni teiste kinnistute veega varustamiseks või reovee kanaliseerimiseks tingimusel, et see ei halvenda selle kliendi kasutustingimusi, kelle veevärki või kanalisatsiooni kasutatakse ning talle hüvitatakse tekkinud kahju.
§ 12. Veeseadmete plommimine
§ 13. Kinnistu veevärgi ja kanalisatsiooni kontroll
(1) Õigusteostada kinnistu veevärgi ja kanalisatsiooni süsteemi koosseisu ja korrasoleku kontrolli on vee-ettevõtjal vastavalt teenuslepingule ja käesolevale eeskirjale.
(2) Kui vee-ettevõtja on tuvastanud, et sademe- ja drenaaživesi või muu pinnase- ja pinnavesi satuvad ülenormatiivse infiltratsiooni ja vee juurdevoolu tõttu või muul teel suures ulatuses kinnistu reoveekanalisatsiooni, on vee-ettevõtjal õigusteostada vee kontrollmõõtmist. Kliendil või tema volitatud isikul on õigus jälgida kontrollmõõtmise teostamist. Vee mõõtmisega seotud kulud kannab klient, kui ülenormatiivne infiltratsioon leiab kontrollmõõtmistega kinnitust. Mõõtmisandmed on aluseks kanaliseeritava vee eest tasumisel, lähtudes reovee teenuse hinnast.
(3) Kontrolli käigus leitud puuduste või rikkumiste kohta koostatakse kahes eksemplaris akt, millest üks jäetakse kliendile. Akt on sõltuvalt puuduste või rikkumiste iseloomust tähtajaliste teadete või ettekirjutuste, vee andmise ja reo- ning sademevee ärajuhtimise katkestamise, kahjuhüvitise ning seadusjärgsete trahvide määramise aluseks.
§ 14. Vee andmise ja reo- ning sademevee ärajuhtimise katkestamine ja taastamine
2) klient ei võimalda kinnistu veevärgi ja kanalisatsiooni kontrollimist, veearvesti hooldust või vee- ja reoveearvesti näitude lugemist, kinnistu veevärgile ja kanalisatsioonile plommide paigaldamist ning vee-, reovee-, ning sademevee proovide võtmist;
4) klient ei ole taganud kinnipidamist vee tarbimise ja reo- ning sademevee ärajuhtimise nõuetest või liitumistingimuste kohasest veetarbimise ja reo-ning sademevee ärajuhtimise hulgast;
5) klient ei ole täitnud eeskirja § 4 lõike 8 kohast nõuet või ei ole kinni pidanud nõude teostamise tähtajast.
(3) Kui käesoleva paragrahvi lõike 2 kohasel tegutsemisel ei ole rikkumise või puuduse kohta vormistatud akti üleandmisega, klienti katkestuse põhjusest teavitatud, tuleb katkestamise põhjustest teavitada klienti kirjalikult esimesel võimalusel.
(7) Erakorraliste asjaolude korral on linnavalitsusel õigus piirata ühisveevärgi vee kasutamist kastmiseks.
§ 15. Vee andmine ühisveevärgi ja -kanalisatsiooni avarii ning remonttööde korral
(3) Vee-ettevõtja on kohustatud sisestama linnavalitsuse koduleheküljel olevasse informatsiooni andmebaasi ühisveevärgi ja -kanalisatsiooni rajatiste ehitus- ja remonttööde aja hiljemalt kaks nädalat enne tööde algust ja avariiliste remonttööde aja vahetult pärast seda, kui vee-ettevõtja on avariiteate registreerinud. Plaaniliste remonttööde algusest ning nendega seotud vee andmise ja reo- ning sademevee vastuvõtu piiramisest või katkestustest teavitatakse kliente kirjalikult (s.o e-posti või posti teel) vähemalt viis päeva enne tööde algust.
(4) Kui käesoleva paragrahvi lõike 3 kohasest teavitamise kohustustest kinni ei peeta, vastutab vee-ettevõtja plaaniliste remonttööde tõttu kliendile vee andmise või reo- ning sademevee ärajuhtimise piiramisest või katkestamisest põhjustatud võimalike kahjude eest.
§ 16. Omavolilise veevõtu ja reo- ning sademevee ärajuhtimise määratlus
2) torustikule, sulguritele, tuletõrjesüsteemile ning vee- või reovee mõõdusõlmele vee-ettevõtja pandud plommid on eemaldatud või rikutud, välja arvatud eeskirja § 12 lõikes 4 sätestatud juhul;
6) vee-ettevõtja loata toimub veevõtt tuletõrje hüdrandist, väljaarvatud eeskirja § 12 lõikes 4 sätestatud juhul;
8) pannakse toime tegu, mis on suunatud teenuste tarbimisele selle eest määratud hinda maksmata;
9) on avatud vee-ettevõtja poolt suletud peakraan.
§ 17. Omavoliliselt võetud vee ja omavoliliselt ära juhitud reo- ning sademevee mahu ja maksumuse määramine
(1) Omavolilise veevõtu ilmsiks tulekul tasub klient vee-ettevõtjale hüvitist toru läbilaskevõime järgi toru avamise, rikkumise, ühenduse või plommi eemaldamise kohas arvestusega, et töötab kogu toru ristlõige 24 tundi ööpäevas vee voolukiirusega 0,5 m/s. Veearvesti ja veemõõdusõlme plommide rikkumise või eemaldamise või arvesti näitude moonutamise korral võetakse läbilaskevõime määramisel aluseks arvesti arvestuslik siseläbimõõt. Kui omavoliliselt võetud vett oli võimalik juhtida ühiskanalisatsiooni, lisatakse hüvitisele tasu selle ärajuhtimise eest. Hüvitis arvutatakse kehtivatest veevarustuse ning reo- ja sademevee ärajuhtimise teenuste hindadest lähtudes.
(2) Omavolilise reo- ning sademevee ärajuhtimise ilmsiks tulekul tasub klient vee-ettevõtjale hüvitist:
2) kanalisatsiooni survetorul asuva reoveearvesti, mõõdusõlme või nende plommide rikkumise puhul vastavalt käesoleva paragrahvi lõike 1 kohasele arvutuskorrale reoveearvesti toru arvestusliku siseläbimõõdu järgi;
(3) Omavolilise veekasutuse ning reo- ning sademevee ärajuhtimise kestus arvutatakse tagasi päevani, mil volitatud isik või vee-ettevõtja võis veenduda omavolilise veekasutuse või reo- ning sademevee ärajuhtimise puudumises ja selle dokumenteerida, kuid mitte üle kalendrikuu tagasi.
(4) Kui omavoliline veekasutamine ja reo- ning sademevee kanaliseerimine on tekkinud teenuslepingu lõppemise, lõpetamise või kinnistu omaniku vahetuse tõttu, on vee-ettevõtjal õigus sulgeda kinnistule vee andmine ja reo- ning sademevee kanaliseerimine vastavalt eeskirjale.
(5) Omavolilisel veevõtul ühisveevärgi tuletõrjehüdrantidest tasub vee võtja vee-ettevõttele
hüvitist vastavalt käesoleva paragrahvi lõike 1 kohasele arvutuskorrale. Kui omavoliline veevõtt hüdrantidest või omavoliline reovee või fekaalide ärajuhtimine (purgimine) toimus teisaldatavate mahutite täitmiseks või tühjendamiseks, tasub vee võtja või ärajuhtija vee-ettevõttele hüvitist, lähtudes kasutatud mahust ja reovee ärajuhtimise teenuse hinnast, kusjuures maksimaalselt on võimalik nõuda tasu 15-kordset mahuti mahu eest. Purgimisel sademeveekanalisatsiooni suurendatakse hüvitist vee-ettevõtja makstud kõrgendatud keskkonnatasu ja tavapärase keskkonnatasu vahe võrra.
(7) Omavolilise veekasutuse või vee ärajuhtimise juhtudel, mil mahu ja maksumuse arvestus ei mahu käesoleva paragrahvi lõigete 1, 2 ja 3 kohase arvestuskorra alla, määrab hüvitise volitatud isik vee-ettevõtja tehniliste arvestuste alusel.
5. peatükk VEE MÕÕTMINE NING REO- JA SADEMEVEE ARVESTUS NING TEENUSTE EEST TASUMINE
(2) Kinnistu piires tarbitav vesi peab tulema ühe veemõõdusõlme kaudu. Enam kui ühe veemõõdusõlme rajamine kinnistule ühisveevärgist saadava vee mõõtmiseks võib toimuda erandina vee-ettevõtja loal.
(3) Veemõõdusõlm peab asuma hoones sellise paigutusega, et sisendustoru oleks võimalikult lühike või mõõdukaevus kohe pärast sisendustoru suubumist kinnistule.
(5) Veemõõdusõlme asukoht ja ehitus peavad vastama käesoleva eeskirja §-s 11 nimetatud vee-ettevõtja esitatud tehnilistele nõuetele. Vee-ettevõtja paigaldab oma veearvesti veemõõdusõlme, kui klient ja vee-ettevõtja ei lepi kokku teisiti. Arvesti, mille klient paigaldamiseks üle annab, peab vastama vee-ettevõtja tehnilistele nõuetele.
(6) Vee-ettevõtja paigaldab veearvesti omal kulul kliendi kinnistu nõuetekohasesse veemõõdusõlme viie tööpäeva jooksul pärast teenuslepingu sõlmimist ning teostab ka edaspidist veearvesti hooldust ja taatlust. Teenuslepingu lõpetamisel arvesti demonteerib vee-ettevõtja. Veearvesti on vee-ettevõtja omand.
(7) Pärast veearvesti paigaldamist koostatakse kahepoolne akt arvesti ja sõlme juurde kuuluvate plommide vastuvõtu kohta, mille alusel klient vastutab nende nõuetekohase toimimise eest.
5) veearvesti nähtavuse;
6) et veearvesti ei oleks uputatud ruumi või kaevu valgunud vee poolt.
(2) Veearvesti riketest, vigastustest, külmumisest või ülekuumenemisest peab klient otsekohe teatama.
(2) Veearvesti rikke korral või kui veearvesti ei toimi nõuetekohaselt muul põhjusel ja klient ei ole selles süüdi, arvestatakse tarbitud vett rikke avastamisel eelnenud mõõteperioodi kaheteistkümne kalendrikuu keskmise ööpäevase tarbimise järgi. Juhul kui kliendi tarbimise periood oli lühem kui kaksteist kuud, võetakse aluseks kliendi tarbimise perioodi keskmine ööpäevane tarbimine. Nimetatud tasu arvestamise kord kehtib rikke tuvastamise kalendrikuu kohta kuni uue arvesti paigaldamiseni.
(3) Kui eeskirja § 19 lõike 4 kohasel erakorralisel taatlusel osutus veearvesti mõõteviga lubatust suuremaks, teeb vee-ettevõtja vea ulatuses tarbitud veekoguse ümberarvestuse arvesti paigaldamise kuupäevast möödunud poole aja, kuid mitte rohkem kui kuue kuu eest.
(4) Kinnistusisese tulekustutussüsteemi kaudu tarbitud vee eest tasub klient veearvesti näidu järgi üldistel alustel. Kui vesi ei läbinud arvestit, teeb eeskirja § 12 lõikest 4 tulenevatel juhtudel veekasutuse akti ja kuluarvestuse vee-ettevõtja.
(1) Avalikust veevõtukohast võetava vee arvestus ja tasumine toimub vastavalt linnavalitsuse ja vee-ettevõtja vahelisele lepingule.
(2) Ühekordsed veetarvitused (läbipesu, katsetused jms) mõõdetakse või arvestatakse vee-ettevõtja poolt igakordselt vastavalt kasutusele.
(3) Päästeteenistuse sh vabatahtlikud päästeteenistusülesannetega seonduvate ühingute poolt kahjutule tõrjumiseks, teisteks päästetöödeks ja õppusteks kulutatud veekoguse üle peab arvestust päästeteenistus või vabatahtlik ühing ning esitab vee-ettevõtjale igakuiselt sellekohased andmed. Selle vee eest tasu ei võeta.
(3) Klient peab täitma eeskirja § 19 lõigetes 1 ja 2 veemõõdusõlme ja arvesti kohta sätestatud nõudeid ka reo- ja sademevee mõõdusõlme suhtes.
(4) Kui vee-ettevõtja on tuvastanud, et sademevesi satub suures koguses kinnistu reoveekanalisatsiooni ülenormatiivse infiltratsiooni või muul teel, on vee-ettevõtjal õigusteostada kinnistult ärajuhitava reovee koguse kontrollmõõtmist.Kliendil on õigus jälgida sellise mõõtmise teostamist. Mõõtmisandmed on aluseks kinnistu kanalisatsiooni võimalike tähtajaliste korrastusettekirjutuste tegemisel või teadete esitamisel ning ärajuhitava reovee eest tasumisel.
§ 23. Reo-ja sademevee arvestus
(3) Reo- või sademeveearvesti rikke korral arvutatakse ärajuhitud reovee kogus eeskirja § 20 lõikes 2 sätestatud korras.
(4) Ühekordseid reovee ärajuhtimisi ühiskanalisatsiooni (läbipesu, katsetused jms) arvestab vee-ettevõtja iga kord vastavalt kasutusele.
(5) Kliendi soovil kasutatakse sademevee mõõtmist. Kõik mõõdusõlme ehitamise ning arvesti paigaldamise, taatlemise ja hooldusega seotud kulud kannab klient.
(6) Kui klient ei soovi kasutada sademevee mõõtmist, siis sademevee kogus arvutatakse järgneva valemi järgi:
(2) Arvestusperioodi alguskuupäev ja kestuse määrab vee-ettevõtja teenuslepingus, kuid arvestusperiood ei tohi olla pikem kui kolm kalendrikuud.
6. peatükk TEENUSLEPINGU SÕLMIMINE JA LÕPETAMINE
(1) Teenusleping sõlmitakse määramata tähtajaks, kui on täidetud käesoleva eeskirja ühisveevärgi ja -kanalisatsiooniga liitumise eeskirja ning liitumislepingu tingimused. Kuni liitumistasu viimase osamakse tasumiseni võib teenuste kasutamiseks sõlmida tähtajalise teenuslepingu.
(1) Eeskirja § 10 lõige 1 kohase teenuslepingu sõlmimiseks esitab klient avalduse ja dokumendid, mis tõendavad tähtajalise teenuse kasutamise vajadust. Avalduse alusel esitab vee-ettevõtja tehnilised tingimused. Paigaldatud torustikud ja seadmed vaatab üle vee-ettevõtja esindaja, kes nende nõuetele vastavuse korral vormistab kasutusele lubamise akti, mille alusel sõlmitakse teenusleping.
(2) Kui tähtajalist teenuste kasutamist soovitakse olemasolevate või ehitavate kinnistu ühendustorude kaudu (ehitusaegne veekasutus), mis edaspidi jäävad alalisse kasutusse, sõlmitakse teenuste osutamise tähtajaline leping eeskirja § 25 lõigete 1 ja 2 kohaselt.
(3) Teenuslepingu ülesütlemisest käesoleva paragrahvi lõike 2 alusel teatatakse kliendile kirjalikult, välja arvatud käesoleva paragrahvi punktis 5 nimetatud juhul. Teenuslepingu lõpetamisel liitumistasu ei tagastata.
(1) Enne eeskirja jõustumist linnavalitsuse ja vee-ettevõtja ning kliendi ja vee-ettevõtja vahel sõlmitud lepingud kehtivad niivõrd, kuivõrd need ei ole vastuolus seaduse või muude kehtivate õigusaktidega.
(2) Käesoleva eeskirja täitmisel tekkivad lahkarvamused kliendi ja vee-ettevõtja vahel lahendatakse nendevaheliste läbirääkimiste teel või õigusaktidega kehtestatud korras.


text:
Liidu kodakondsus – ELTL artikkel 20 – Direktiiv 2003/86/EÜ – Perekonnaga taasühinemise õigus – Väikelapseeas liidu kodanikud, kes elavad koos oma emadega, kes on kolmanda riigi kodanikud, selle liikmesriigi territooriumil, mille kodanikud need lapsed on – Emade, kellele on antud kõnealuste liidu kodanike ainuhooldusõigus, õigus alaliselt selles liikmesriigis elada – Uute perekondade loomine pärast kõnealuste emade uuesti abiellumist kolmandate riikide kodanikega ja neist abieludest laste sündimist, kes on samuti kolmandate riikide kodanikud – Taotlused perekonna taasühinemiseks liidu kodanike päritoluliikmesriigis – Uutele abikaasadele riigis elamise õiguse andmisest keeldumine piisava sissetuleku puudumise tõttu – Austus perekonnaelu vastu – Laste parimate huvidega arvestamine
Liidetud kohtuasjades C‑356/11 ja C‑357/11,
mille ese on ELTL artikli 267 alusel Korkein hallinto-oikeus’e (Soome) 5. juuli 2011. aasta otsustega esitatud eelotsusetaotlused, mis saabusid Euroopa Kohtusse 7. juulil 2011, menetlustes
koosseisus: kohtunik A. Rosas teise koja presidendi ülesannetes, kohtunikud U. Lõhmus, A. Ó Caoimh (ettekandja), A. Arabadjiev ja C. G. Fernlund,
– L., esindaja: J. Streng,
– Taani valitsus, esindajad: V. Pasternak Jørgensen ja C. Vang,
– Saksamaa valitsus, esindajad: T. Henze ja A. Wiedmann,
– Euroopa Komisjon, esindajad: D. Maidani ja E. Paasivirta,
olles 27. septembri 2012. aasta kohtuistungil ära kuulanud kohtujuristi ettepaneku,
1 Eelotsusetaotlused puudutavad ELTL artikli 20 tõlgendamist.
2 Eelotsusetaotlused on esitatud kahes kohtuasjas; esimeses vaidlevad kolmandate riikide kodanikud O. ja S. ning Maahanmuuttovirasto (migratsiooniamet) (kohtuasi C‑356/11), ja teises Maahanmuuttovirasto ning kolmanda riigi kodanik L.‑i (kohtuasi C‑357/11) seoses sellega, et nende isikute taotlused saada perekonna taasühinemise õiguse alusel elamisluba, jäeti rahuldamata.
3 Nõukogu 22. septembri 2003. aasta direktiivi 2003/86/EÜ perekonna taasühinemise õiguse kohta (ELT L 251, lk 12, ELT eriväljaanne 19/06, lk 224) põhjendused 2, 4, 6 ja 9 on sõnastatud järgmiselt:
„(2) Perekonna taasühinemist käsitlevad meetmed tuleks vastu võtta kooskõlas kohustusega kaitsta perekonda ja austada pereelu, mis on sätestatud paljudes rahvusvahelise õiguse aktides. Käesolev direktiiv austab põhiõigusi ning peab kinni põhimõtetest, mida tunnustab eelkõige [Roomas 4. novembril 1950 allkirjastatud Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooni (edaspidi „EIÕK”)] artikkel 8 ning Euroopa Liidu põhiõiguste harta [edaspidi „harta”].
(4) Perekonna taasühinemine on vajalik pereelu võimaldamiseks. See aitab liikmesriigis viibivate kolmandate riikide kodanike integreerumist hõlbustades ühiskonnakultuurilise stabiilsuse loomist ja samuti majandusliku ja sotsiaalse ühtekuuluvuse edendamist, mis on [EÜ] asutamislepingus sätestatud [Euroopa Liidu] põhieesmärk.
(9) Perekonna taasühinemine peaks olema igal juhul võimalik perekonna tuumiku, st abikaasa ja alaealiste laste puhul.”
4 Direktiivi artikkel 1 sätestab, et selle direktiivi „eesmärk on määrata kindlaks perekonna taasühinemise õiguse kasutamise tingimused kolmandate riikide kodanikele, kes elavad seaduslikult liikmesriikide territooriumil.”
5 Sama direktiivi artikli 2 kohaselt:
6 Direktiivi 2003/86 artikli 3 lõiked 1 ja 3 sätestavad:
„1. Vastavalt direktiivi artiklile 3 kohaldatakse käesolevat direktiivi, kui perekonna taasühinemist taotleval isikul on liikmesriigi väljastatud ühe‑ või mitmeaastase kehtivusajaga elamisluba ja samas on tal põhjust eeldada, et ta saab alalise elamisõiguse, kui tema pereliikmed on kolmandate riikide kodanikud, nende õiguslikust seisundist olenemata.
3. Käesolevat direktiivi ei kohaldata liidu kodanike pereliikmete suhtes.”
7 Direktiivi artikli 4 lõikes 1 on sätestatud:
„Liikmesriigid lubavad vastavalt käesolevale direktiivile ning IV peatükis, samuti artiklis 16 sätestatud tingimustele oma territooriumile siseneda ja seal elada järgmistel pereliikmetel:
a) perekonna taasühinemist taotleva isiku abikaasa.
b) perekonna taasühinemist taotleva isiku ning tema abikaasa alaealised lapsed […]
c) perekonna taasühinemist taotleva isiku alaealised lapsed […], kui perekonna taasühinemist taotlev isik on nende eestkostja ning lapsed on tema ülalpidamisel. […] […]
d) abikaasa alaealised lapsed […], kui abikaasa on nende eestkostja ning lapsed on tema ülalpidamisel.”
8 Perekonna taasühinemise ja pereliikmete elamisloa taotluse läbivaatamisel peavad liikmesriigid nimetatud direktiivi artikli 5 lõikele 5 piisavalt arvesse võtma alaealiste laste parimaid huvisid.
9 Direktiivi 2003/86 artikli 7 lõikes 1 on sätestatud:
10 Viidatud direktiivi artikkel 17 sätestab:
„Liikmesriigid võtavad perekonna taasühinemise taotluste rahuldamata jätmisel või elamislubade tühistamisel või nende pikendamisest keeldumisel või taasühinemist taotleva isiku või tema pereliikmete riigist välja saatmisel asjakohaselt arvesse isiku peresuhete laadi ja kestust ning tema liikmesriigis elamise kestust, ning samuti pere‑, kultuuri‑ ja ühiskonnasidemete olemasolu tema päritolumaaga.”
11 Euroopa Parlamendi ja nõukogu 29. aprilli 2004. aasta direktiivi 2004/38/EÜ, mis käsitleb Euroopa Liidu kodanike ja nende pereliikmete õigust liikuda ja elada vabalt liikmesriikide territooriumil ning millega muudetakse määrust (EMÜ) nr 1612/68 ja tunnistatakse kehtetuks direktiivid 64/221/EMÜ, 68/360/EMÜ, 72/194/EMÜ, 73/148/EMÜ, 75/34/EMÜ, 75/35/EMÜ, 90/364/EMÜ, 90/365/EMÜ ja 93/96/EMÜ (ELT L 158, lk 77, lk 35; edaspidi „direktiiv 2004/38/EÜ”), artikkel 1 sätestab:
12 Nimetatud direktiivi artikkel 2 „Mõisted” näeb ette:
c) alanejad lähisugulased, kes on alla 21 aastased või ülalpeetavad, ja […] abikaasa […] alanejad sugulased, kes on alla 21 aastased või ülalpeetavad;
d) ülalpeetavad ülenejad lähisugulased […]
13 Sama direktiivi artikli 3 „Soodustatud isikud” lõige 1 sätestab:
14 Välismaalaste seaduse (Ulkomaalaislaki) § 37 lõige 1 sätestab:
„Käesoleva seaduse kohaldamisel käsitatakse pereliikmena Soomes elava isiku abikaasat ja alla 18 aastasi vallalisi lapsi, kelle hooldaja on Soomes elav isik või tema abikaasa. Kui Soomes elav isik on alaealine laps, on pereliige tema hooldaja. […]”
15 Kõnealuse seaduse § 39 lõige 1 sätestab:
„Juhul kui käesolevas seaduses ei ole sätestatud teisiti, on elamisloa andmise eelduseks, et välismaalasel on piisavad elatusvahendid. Elatusvahendite tingimusest võib erandjuhtudel siiski kõrvale kalduda, kui selline erand on põhjendatud erandlikult raskete asjaoludega või kui see on nõutav lapse parimates huvides […]”
16 Sama seaduse § 47 lõige 3 sätestab:
„Kui välismaalasele on antud pikaajalise elaniku elamisluba või alaline elamisluba, siis antakse tema pereliikmele pikaajalise elaniku elamisluba”
17 Välismaalaste seaduse § 66 a sätestab:
„Kui elamisluba taotletakse peresuhte alusel, peab loa andmata jätmise kaalumisel arvesse võtma välismaalase peresuhete laadi ja kestust, tema riigis elamise kestust ning tema pere‑, kultuuri‑ ja ühiskonnasidemete olemasolu tema kodumaaga […]”
Kohtuasi C‑356/11
18 Ghana kodanik S., kes elab Soomes alalise elamisloa alusel, abiellus 4. juulil 2001 Soome kodanikuga, kellega tal on 11. juulil 2003 sündinud laps. Lapsel on Soome kodakondsus ja ta on alati elanud Soomes. Lapse ainuhooldusõigus on alates 2. juunist 2005 antud S.‑ile. Abikaasad lahutasid 19. oktoobril 2005. Lapse isa elab Soomes.
19 Eelotsusetaotlusest ilmneb, et Soomes elamise ajal S. õppis, oli sünnituspuhkusel, läbis ühe koolituse ja töötas.
20 S. abiellus 26. juunil 2008 Côte d’Ivoire’i kodaniku O.‑ga. Viimati nimetatu esitas 3. juulil 2008 Maahanmuuttovirastole elamisloa taotluse, mida ta põhjendas selle abieluga. Nende kooselust sündis Soomes 21. novembril 2009 laps, kellel on Ghana kodakondsus, ja tema suhtes on abikaasadel ühine hooldusõigus. O. elab koos S.‑i ja tema kahe lapsega.
21 Eelotsusetaotlusest ilmneb, et O. sõlmis 1. jaanuaril 2010 ühe aasta pikkuse kestusega töölepingu, milles oli ette nähtud kaheksa tunni pikkune tööpäev tasuga 7,50 eurot tunnis. Ta ei ole aga esitanud dokumente, mis kinnitaksid, et ta selle lepingu alusel töötas.
22 Maahanmuuttovirasto jättis 21. jaanuari 2009. aasta otsusega rahuldamata O. esitatud elamisloataotluse, kuna ta leidis, et O.‑l ei ole piisavalt elatusvahendeid. Lisaks leidis ta, et kõnealusel juhul ei esine ühtki põhjust sellest elatusvahendite tingimusest kõrvale kalduda, nagu see on välismaalaste seaduse § 39 lõike 1 esimese lause alusel võimalik erandlikult raskete asjaolude esinemisel või kui seda nõuavad lapse parimad huvid.
23 Helsingin hallinto-oikeus (Helsingi halduskohus) jättis 27. augusti 2009. aasta otsusega rahuldamata O. esitatud kaebuse, mis oli esitatud kõnealuse otsuse tühistamiseks.
24 S. ja O. esitasid seejärel kõnealuse otsuse peale apellatsioonkaebuse Korkein hallinto-oikeusele (kõrgeim halduskohus).
Kohtuasi C‑357/11
25 Alžeeria kodanik L. elab alates 2003. aastast samuti Soomes. Ta sai alalise elamisloa pärast abiellumist Soome kodanikuga. Sellest abielust sündis 2004. aastal laps, kes on Soome kodanik ja kes on alati elanud Soomes. Abikaasad lahutasid abielu 10. detsembril 2004 ja L. sai nende lapse ainuhooldusõiguse. Lapse isa elab Soomes.
26 L. abiellus 19. oktoobril 2006 Alžeeria kodaniku M.‑iga, kes saabus märtsis 2006 õiguspäraselt Soome, kus ta palus poliitilist varjupaika ning kus ta tema väidete kohaselt elas L‑ga koos alates sama aasta aprillist. M. saadeti oktoobris 2006 tagasi oma päritoluriiki.
27 L. taotles 29. novembril 2006 Maahanmuuttovirastolt oma abikaasale Soome elamisloa väljastamist nende abielu alusel.
28 Sellest kooselust sündis Soomes 14. jaanuaril 2007 laps, kes on Alžeeria kodanik ning kelle suhtes on ta mõlemal vanemal ühine hooldusõigus. Ei ole tõendatud, et M. oleks oma lapsega kohtunud.
29 Eelotsusetaotlusest ilmneb, et L. ei ole Soomes elamise ajal kunagi töötanud. Tema elatusvahenditeks on toimetulekutoetus ja muud toetused. Teadaolevalt ei ole tema abikaasa Soomes töötanud, kuigi ta on väitnud, et võib seal leida tööd tänu oma keelteoskusele.
30 Maahanmuuttovirasto jättis 15. augusti 2008. aasta otsusega M.‑i puudutava elamisloa taotluse rahuldamata, põhjendades seda elatusvahendite puudumisega.
31 Helsingin hallinto-oikeus rahuldas 21. aprilli 2009. aasta otsusega L.‑i kaebuse, milles ta palus tühistada Maahanmuuttovirasto eitav otsus. Maahanmuuttovirasto esitas selle kohtuotsuse peale eelotsusetaotluse esitanud kohtule apellatsioonkaebuse.
32 Käsitletavates eelotsusetaotlustes märgib Korkein hallinto-oikeus, et kuna O.‑le ja M.‑ile elamisloa andmisest keelduti, siis on võimalik, et nende abikaasad ja nende hooldada olevad lapsed, sealhulgas need, kes on liidu kodanikud, on sunnitud lahkuma Euroopa Liidu territooriumilt, et neil oleks võimalik elada perekonnana. Korkein hallinto-oikeus palub sellega seoses selgitust Euroopa Kohtu 8. märtsi 2011. aasta otsuses kohtuasjas C‑34/09: Ruiz Zambrano (EKL 2011, lk I‑1177) väljendatud põhimõtete kohaldamise kohta.
33 Neil asjaoludel otsustas Korkein hallinto-oikeus menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused:
„1) Kas ELTL artikliga 20 on vastuolus see, kui kolmanda riigi kodanikule keeldutakse elatusvahendite puudumise tõttu elamisluba andmast perekondlikus olukorras, kus tema abikaasa hooldada on laps, kellel on liidu kodakondsus, ja kus kolmanda riigi kodanik ei ole selle lapse bioloogiline isa ega hooldaja?
2) Kui vastus esimesele küsimusele on eitav, siis kas ELTL artikli 20 mõju tuleb hinnata teisiti, kui elamisloata kolmanda riigi kodanik, tema abikaasa ja viimase hooldada olev laps, kellel on liidu kodakondsus, elavad koos?”
„1) Kas ELTL artikliga 20 on vastuolus see, kui kolmanda riigi kodanikule keeldutakse elatusvahendite puudumise tõttu elamisluba andmast perekondlikus olukorras, kus tema abikaasa hooldada on laps, kellel on liidu kodakondsus, ja kus kolmanda riigi kodanik ei ole selle lapse bioloogiline isa ega hooldaja ega ela abikaasa või nimetatud lapsega koos?
2) Kui vastus esimesele küsimusele on eitav, siis kas ELTL artikli 20 mõju tuleb hinnata teisiti, kui elamisloata kolmanda riigi kodanikul, kes ei ela Soomes, ja tema abikaasal on ühine, Soomes elav laps, kes on kolmanda riigi kodanik ja kelle suhtes on vanematel ühine hooldusõigus?”
34 Euroopa Kohtu presidendi 8. septembri 2011. aasta määrusega liideti eelotsusetaotlused kohtuasjades C‑356/11 ja C‑357/11 kirjaliku ja suulise menetluse ja kohtuotsuse tegemise huvides. Euroopa Kohus jättis rahuldamata eelotsusetaotluse esitanud kohtu taotluse kohaldada neile kahele asjale kiirendatud menetlust, mis on ette nähtud Euroopa Liidu Kohtu põhikirja artiklis 23a ja Euroopa Kohtu kodukorra sel ajal kehtinud redaktsiooni artikli 104a esimeses lõigus.
35 Nimetatud küsimustega, mida tuleb käsitleda koos, palub eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt selgitada, kas liidu kodakondsust puudutavaid liidu õiguse sätteid tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus liikmesriigi keeldumine kolmanda riigi kodanikule perekonnaga taasühinemise õiguse alusel elamisloa andmisest, kui see kodanik soovib elada koos oma abikaasaga – kes on samuti kolmanda riigi kodanik, elab seaduslikult selles liikmesriigis ja on oma esimesest abielust sündinud liidu kodanikust lapse ema – ning koos lapsega, kes on sündinud nende endi kooselust, ja kes on samuti kolmanda riigi kodanik.
36 Eelotsusetaotluse esitanud kohus soovib selles osas teada, kas liidu kodakondsusega seotud sätete tõlgendamist mõjutab asjaolu, et elamisloa taotleja elab oma abikaasaga koos, ta ei ole liidu kodanikust lapse bioloogiline isa ega ole selle lapse hooldaja,.
37 Soome, Taani, Saksamaa, Itaalia, Madalmaade ja Poola valitsus ning Euroopa Komisjon leiavad, et ELTL artikliga 20 ei ole vastuolus see, et liikmesriik keeldub oma territooriumil elamise õigust andmast kolmanda riigi kodanikule, kes on sellises olukorras nagu käsitletakse põhikohtuasjades.
38 Sisuliselt leiavad kõnealused valitsused ja institutsioon, et Euroopa Kohtu poolt eespool viidatud kohtuotsuses Ruiz Zambrano esitatud põhimõtted seonduvad äärmiselt erakordsete asjaoludega, mille puhul siseriikliku meetme kohaldamine tingiks liidu kodaniku staatusest tulenevate põhiliste õiguste reaalse kasutamise võimalusest ilmajäämise. Käesoleval juhul erinevad põhikohtuvaidluste aluseks olevad asjaolud tegelikult oluliselt nendest, mille alusel tehti kõnealune kohtuotsus. Nimelt ei ole O. ja M. bioloogilised isad nendele liidu kodanikest väikelastele, kellest lähtuvalt need isikud soovivad tuletada oma elamisloa saamise õigust. Viimati nimetatud isikud ei ole kõnealuste laste hooldajad. Lisaks on nende laste emadel endal õigus Soomes alaliselt elada, mistõttu nende liidu kodanikest lapsed ei ole sunnitud lahkuma liidu territooriumilt, erinevalt eespool viidatud kohtuotsuses Ruiz Zambrano käsitletud lastest. Kui nende liidu kodanike emad peaksid otsustama liidu territooriumilt perekonna ühtsuse säilitamiseks lahkuda, ei oleks see nende abikaasadele elamislubade andmisest keeldumise vältimatu tagajärg.
39 Saksamaa ja Itaalia valitsus rõhutavad nimelt, et O. ja M. ei kuulu asjaomaste liidu kodanike tuumikperekonda, kuna nad ei ole nende laste bioloogilised isad ega ülalpidajad.
40 Kõigepealt tuleb märkida, et olenemata sellest, milline staatus siseriikliku õiguse sätete alusel on taotlejatel põhikohtuasjas, ilmneb Euroopa Kohtule esitatud toimikust, et O.‑d ja M.‑i puudutavad perekonna taasühinemisõiguse alusel esitatud elamisloataotlused on seotud Soomes seaduslikult elava S.‑i ja L.‑iga, kui perekonna taasühinemist taotlevad isikutega, st isikutega kellest lähtuvalt taasühinemist taotletakse.
Liidu kodakondsusega seotud liidu õigusnormid
41 Esmalt tuleb direktiivi 2004/38 osas meenutada, et selle alusel ei saa liikmesriiki sisenemise ja seal elamise õigust mitte kõik liidu kodaniku pereliikmetest kolmanda riigi kodanikud, vaid ainult need, kes on sellise liidu kodaniku pereliikmed, kes on kasutanud oma õigust vabalt liikuda, asudes elama liikmesriiki, mille kodanik ta ei ole (25. juuli 2008. aasta otsus kohtuasjas C‑127/08: Metock jt, EKL 2008, lk I‑6241, punkt 73, ja 15. novembri 2011. aasta otsus kohtuasjas C‑256/11: Dereci jt, EKL 2011, lk I‑11315, punkt 56).
42 Kuivõrd käesolevas kohtuasjas ei ole kumbki väikelapseeas liidu kodanik kasutanud kunagi oma õigust vabalt liikuda ning on alati elanud liikmesriigis, mille kodanikud nad on, siis tuleb asuda seisukohale, et nad ei kuulu mõiste „soodustatud isik” alla direktiivi 2004/38 artikli 3 lõike 1 tähenduses, mistõttu see direktiiv ei ole kohaldatav nende kodanike ega nende pereliikmete suhtes (eespool viidatud kohtuotsus Dereci jt, punkt 57).
43 ELTL artikli 20 osas on Euroopa Kohtul juba olnud võimalus selgitada, et selliste liidu kodanike olukorda, nagu põhikohtuasjades käsitletavad Soome kodanikest lapsed, kes ei ole kasutanud õigust vabalt liikuda, ei saa siiski ainuüksi sellest asjaolust lähtuvalt samastada puhtalt liikmesriigi sisese olukorraga, st olukorraga, mis ei ole üheski aspektis seotud mis tahes olukorraga, mis on ette nähtud liidu õiguses (vt eespool viidatud kohtuotsus Ruiz Zambrano; 5. mai 2011. aasta otsus kohtuasjas C‑434/09: McCarthy, EKL 2011, lk I‑3375, punkt 46, ja eespool viidatud kohtuotsus Dereci jt, punkt 61).
44 Nimelt, kuna liikmesriikide kodanike põhistaatus on olla liidu kodanik, on S.‑i ja L.‑i esimestest abieludest sündinud lastel selle liikmesriigi kodanikuna ELTL artikli 20 lõike 1 alusel liidu kodaniku staatus ning nad võivad seega, sh liikmesriigi vastu, mille kodanikud nad on, tugineda selle staatusega kaasnevatele õigustele (eespool viidatud kohtuotsused McCarthy, punkt 48, ja Dereci jt, punkt 63).
45 Euroopa Kohus on eeltoodust lähtudes otsustanud, et ELTL artikliga 20 on vastuolus siseriiklikud meetmed, sh liidu kodaniku pereliikmele elamisloa andmisest keeldumise otsused, mille tagajärjel jäävad liidu kodanikud ilma reaalsest võimalusest kasutada põhilisi õigusi, mida liidu kodaniku staatus neile annab (vt eespool viidatud kohtuotsus Ruiz Zambrano, punkt 42).
46 Lõpuks tuleb märkida kolmanda riigi kodaniku selles liikmesriigis elamise õiguse osas, kus elavad tema väikesed lapsed, kes on kõnealuse liikmesriigi kodanikud ja kelle ülalpidaja kolmanda riigi kodanik on, et Euroopa Kohus on asunud seisukohale, et sellisel juhul on elamisõiguse andmisest keeldumise tagajärjel need liidu kodanikest lapsed sunnitud lahkuma liidu territooriumilt, et olla koos oma vanematega, ja kõnesolevatel liidu kodanikel on reaalselt võimatu kasutada põhilisi õigusi, mida nende staatus neile annab (vt eespool viidatud kohtuotsus Ruiz Zambrano, punktid 43 ja 44).
47 Liidu kodakondsusest tulenevate põhiliste õiguste kasutamise võimalusest ilmajäämise kriteerium seondub eespool viidatud kohtuotsuste Ruiz Zambrano ja Dereci jt asjaolude aluseks olnud olukordadega, mida iseloomustab asjaolu, et liidu kodanik on tegelikult sunnitud lahkuma mitte ainuüksi selle liikmesriigi territooriumilt, mille kodanik ta on, vaid ka kogu liidu territooriumilt.
48 Nimetatud kriteerium on seega äärmiselt eripärane, kuivõrd see seondub olukordadega, kus ei saa erandkorras keelduda andmast elamisõigust sellisele kolmanda riigi kodanikule, kes on liikmesriigi kodaniku pereliige, kuna muidu kaotaks sellele liikmesriigi kodanikule kuuluv liidu kodakondsus oma kasuliku mõju (eespool viidatud kohtuotsus Dereci jt, punkt 67).
49 Käesoleval juhul on eelotsusetaotluse esitanud kohtu ülesanne otsustada, kas perekonna taasühinemisõiguse alusel esitatud elamisloataotluste rahuldamata jätmine jätab põhikohtuasjas käsitletavatel asjaoludel asjaomased liidu kodanikud ilma reaalsest võimalusest kasutada põhilisi õigusi, mida nende staatus neile annab.
50 Sellise hindamise raames tuleb arvestada asjaoluga, et nende liidu kodanike emadel on asjaomases liikmesriigis alaline elamisluba, mistõttu ei ole neil ega nende ülalpeetavatel liidu kodanikel mingit sundi lahkuda sellest liikmesriigist ega liidu territooriumilt.
51 Selle küsimuse hindamisel, kas asjaomased liidu kodanikud on jäänud ilma reaalsest võimalusest kasutada oma põhilisi õigusi, mida nende staatus neile annab, on samuti oluline perekonna taasühinemist taotlevate isikute hooldusõigus ja asjaolu, et need lapsed kuuluvad uue perekonna koosseisu. Ühelt poolt tuleb esile tuua, et kuna S.‑il ja L.‑il on kõnealuste väikelapseeas liidu kodanike ainuhooldusõigus, siis tähendaks nende otsus lahkuda perekonna kooshoidmise huvides selle liikmesriigi territooriumilt, mille kodanikud need lapsed on, et neil liidu kodanikel võetakse igasugune võimalus olla kontaktis oma bioloogiliste isadega juhul, kui selline kontakt on senini säilinud. Teiselt poolt tooks mis tahes otsus jääda selle liikmesriigi territooriumile, säilitamaks võimalikud suhted nende väikelapseeas liidu kodanike ja nende bioloogiliste isade vahel, endaga kaasa selle, et saavad kahjustada teiste, kolmanda riigi kodanikest laste suhted nende bioloogiliste isadega.
52 Selles osas siiski iseenesest ei piisa üksnes asjaolust, et majanduslikust seisukohast või liidu territooriumil perekonna ühtsuse säilitamiseks näib soovitatav, et kolmandate riikide kodanikest ja ühest väikelapseeas liidu kodanikust koosneva pere liikmed saaksid elada koos selle kodanikuga liidu territooriumil selles liikmesriigis, mille kodakondsus viimati nimetatud isikul on, asumaks seisukohale, et kui ei anta sellist õigust riigis elada, on nimetatud kodanik sunnitud liidu territooriumilt lahkuma (vt eespool viidatud kohtuotsus Dereci jt, punkt 68).
53 Nimelt tuleb eespool punktis 49 mainitud hindamise raames, mille peab läbi viima siseriiklik kohus, uurida kõiki käsitletava juhtumi asjaolusid, et määrata kindlaks, kas põhikohtuasjas tehtud otsused keelduda elamisloa andmisest, võivad kahjustada asjaomastele liidu kodanikele kuuluva liidu kodakondsuse kasuliku mõju.
54 See, kas isik, kelle jaoks perekonna taasühinemisõiguse alusel esitatud elamisluba taotletakse, elab või ei ela koos perekonna taasühinemist taotleva isikuga ja teiste pereliikmetega, ei ole selle hindamise puhul otsustav, kuna ei saa välistada, et mõned pereliikmed, kelle jaoks perekonna taasühinemistaotlus on esitatud, saabuvad sellesse liikmesriiki ülejäänud perekonnast eraldi.
55 Lisaks tuleb märkida, et vastupidi Saksamaa ja Itaalia valitsuse väidetele, olgugi et eespool viidatud kohtuotsuses Ruiz Zambrano väljendatud põhimõtted on kohaldatavad äärmiselt erakordsete asjaolude esinemise korral, ei tulene Euroopa Kohtu praktikast, et neid saaks kohaldada üksnes olukordades, kus on tegemist bioloogiliste sidemetega selle kolmanda riigi kodaniku, kelle jaoks elamisluba taotletakse, ja väikelapseeas liidu kodaniku vahel, kellest lähtuvalt võib tuleneda taotleja riigis elamise õigus.
56 Seevastu tuleb arvesse võtta asjaomaste väikelapseeas liidu kodanike emade alalist elamisõigust ja asjaolu, et kolmandate riikide kodanikud, kelle jaoks elamisluba taotletakse, ei pea neid kodanikke seadusjärgselt ülal ega hoolitse nende eest majanduslikult või emotsionaalselt, kui hinnatakse küsimust kas neil lastel on elamisloa andmise keeldumise otsuste tõttu võimatu kasutada oma põhilisi õigusi, mida nende staatus neile annab. Nagu kohtujurist on oma ettepaneku punktis 44 märkinud, võib sõltuvussuhe väikelapseeas liidu kodaniku ja kolmanda riigi kodaniku vahel, kellele keelduti andmast elamisluba, kahjustada liidu kodakondsuse kasulikku mõju, kui selle sõltuvuse tõttu on see liidu kodanik kõnealuse keelduva otsuse tõttu sunnitud lahkuma mitte ainuüksi selle liikmesriigi territooriumilt, mille kodanik ta on, vaid ka kogu liidu territooriumilt (vt eespool viidatud kohtuotsused Ruiz Zambrano, punktid 43 ja 45, ning Dereci jt, punktid 65–67).
57 Kui eelotsusetaotluse esitanud kohtu poolt läbiviidaval kontrollimisel ei ilmne vastupidist, näib Euroopa Kohtule esitatud teabest tulenevalt, et põhikohtuasjades ei ole tegemist sellise sõltuvusega.
58 Eeltoodud kaalutlustest lähtudes tuleb märkida, et ELTL artiklit 20 tuleb tõlgendada nii, et sellega ei ole vastuolus liikmesriigi keeldumine kolmanda riigi kodanikule perekonnaga taasühinemise õiguse alusel elamisloa andmisest, kui see kodanik soovib elada koos oma abikaasaga – kes on samuti kolmanda riigi kodanik, elab seaduslikult selles liikmesriigis ja on oma esimesest abielust sündinud liidu kodanikust lapse ema – ning koos lapsega, kes on sündinud nende endi kooselust, ja kes on samuti kolmanda riigi kodanik, tingimusel et selline keeldumine ei too asjaomase liidu kodaniku jaoks kaasa liidu kodaniku staatusest tulenevate põhiliste õiguste reaalse kasutamise võimalusest ilmajäämist; selle tingimuse kontrollimine on siseriikliku kohtu ülesanne.
59 Juhul kui siseriiklik kohus otsustab tema menetluses olevates kohtuasjades käsitletavate asjaolude alusel, et põhikohtuasjas elamislubade andmisest keeldumisest ei tulene sellist õiguste piiramist, siis see ei mõjutaks vastust küsimusele, kas muudel alustel, eeskätt perekonnaelu kaitset käsitleva õiguse alusel, ei saa O.‑le ja M.‑le elamislubade andmisest keelduda,. Seda küsimust tuleb aga vaadelda põhiõiguste kaitset käsitlevate sätete raames ning vastavalt nende konkreetsele kohaldatavusele (eespool viidatud kohtuotsus Dereci jt, punkt 69).
60 Selles osas tuleb meenutada, et vastavalt Euroopa Kohtu praktikale võib pidada vajalikuks arvestada liidu õiguse elemente, millele siseriiklik kohus oma küsimustes ei ole viidanud, ja mida saab siseriikliku kohtu menetluses oleva kohtuasja lahendamisel kasutada (vt eelkõige 26. aprilli 2007. aasta otsus kohtuasjas C‑392/05: Alevizos, EKL 2007, lk I‑3505, punkt 64).
Direktiiv 2003/86
61 Käesoleval juhul viitab eelotsusetaotluse esitanud kohus oma eelotsusetaotlustes direktiivile 2003/86, samas ei esita ta siiski ühtki sellega seotud küsimust.
62 Samuti on Soome valitsus – osaliselt – ning Itaalia, Madalmaade ja Poola valitsus ning komisjon märkinud, et O. ja M‑i õigust elada liikmesriigis ja nende perede olukorda hinnati või oleks tulnud hinnata direktiivi 2003/86 sätetest lähtudes.
63 Selles osas tuleb tõdeda, et kõnealuse direktiivi artikli 1 sõnastuse kohaselt on selle direktiivi eesmärk määrata kindlaks perekonna taasühinemise õiguse kasutamise tingimused kolmandate riikide kodanikele, kes elavad seaduslikult liikmesriikide territooriumil.
64 Sama direktiivi artikli 4 lõikes 1 sätestatud pereliikmete mõiste hõlmab perekonna taasühinemist taotleva isiku abikaasa, viimati nimetatud isiku ning tema abikaasa alaealised lapsed, perekonna taasühinemist taotleva isiku ja tema abikaasa alaealised lapsed, kui viimati nimetatud on nende laste hooldajad ning lapsed on nende ülalpidamisel.
65 Seega on liidu seadusandja andnud tuumikperekonna mõistele, millele viidatakse direktiivi 2003/86 põhjenduses 9, laia tähenduse.
66 Direktiivi 2003/86 artikli 3 lõike 3 kohaselt ei ole see direktiiv siiski kohaldatav liidu kodanike pereliikmete suhtes.
67 Eespool viidatud kohtuotsuse Dereci jt, punktis 48 sedastas Euroopa Kohus, et kuivõrd põhikohtuvaidluste raames on tegemist liidu kodanikega, kes elavad liikmesriigis, ning nende kolmanda riigi kodanikest pereliikmetega, kes soovivad siseneda selle liikmesriigi territooriumile ja seal elada kõnealuste liidu kodanikega peresidemete säilitamise eesmärgil, siis ei ole direktiiv 2003/86 asjaomaste kolmanda riigi kodanike suhtes kohaldatav.
68 Samas on vastupidi eespool viidatud kohtuotsuses Dereci jt aluseks olnud asjaoludele perekonnaga taasühinemise õigust taotlevad S. ja L. kolmanda riigi kodanikud, kes elavad seaduslikult selles liikmesriigis. Neid tuleb seega pidada direktiivi 2003/86 artikli 2 punkti c tähenduses perekonna taasühinemist taotlevateks isikuteks. Pealegi on nende ja nende abikaasade ühised lapsed ise kolmandate riikide kodanikud, ning neil ei ole seega ELTL artikli 20 alusel liidu kodaniku staatust.
69 Arvestades direktiiviga 2003/86 järgitavat eesmärki soodustada perekondade taasühinemist (4. märtsi 2010. aasta otsus kohtuasjas C‑578/08: Chakroun, EKL 2010, lk I‑1839, punkt 43) ja kaitset mida sellega soovitakse anda kolmandate riikide kodanikele, eelkõige alaealistele, ei saa seda direktiivi jätta kohaldamata üksnes asjaolu tõttu, et üks kolmanda riigi kodanikust alaealise vanematest on ka tema esimesest abielust sündinud liidu kodaniku vanem.
70 Direktiivi 2003/86 artikli 4 lõige 1 paneb liikmesriikidele täpsed positiivsed kohustused, millele vastavad selgelt määratletud subjektiivsed õigused. See paneb neile kohustuse lubada perekonna taasühinemist taotleva isiku teatud pereliikmetel perekonnaga taasühineda selles direktiivis määratletud juhtudel ega jäta neile kaalutlusruumi (vt 27. juuni 2006. aasta otsus kohtuasjas C‑540/03: parlament vs. nõukogu, EKL 2006, lk I‑5769, punkt 60).
71 Siiski nõuab see säte eeskätt direktiivi 2003/86 IV peatüki tingimuste täitmist. Kõnealuse direktiivi artikli 7 lõike 1 punkt c on osa nendest tingimustest ja võimaldab liikmesriikidel nõuda tõendit, et perekonna taasühinemist taotleval isikul on stabiilne, korrapärane ja piisav sissetulek, millega ta suudab iseennast ja oma pereliikmeid ilma asjaomase liikmesriigi sotsiaalabisüsteemi abita ülal pidada. Samas sättes täpsustatakse, et liikmesriigid hindavad kõnealuse sissetuleku laadi ja korrapärasust ning võivad seejuures võtta arvesse siseriiklike palkade ja pensionide miinimumtaset ning pereliikmete arvu (eespool viidatud kohtuotsus Chakroun, punkt 42).
72 Kõnealuse artikli 4 lõike 1 osas tuleb kõigepealt esile tuua, et põhimõtteliselt on see perekonna taasühinemist taotleva isiku sissetulek, mille hindamist direktiivis 2003/86 taasühinemise taotluste puhul nõutakse, ja mitte selle kolmanda riigi kodaniku sissetulek, kelle jaoks elamisluba taotletakse perekonna taasühinemise õiguse alusel (vt eespool viidatud kohtuotsus Chakroun, punktid 46 ja 47).
73 Lisaks tuleb selle sissetuleku osas märkida, et direktiivi 2003/86 artikli 7 lõike 1 punktis c esitatud väljend „sotsiaalabisüsteemi abil” ei luba liikmesriigil keelduda perekonna taasühinemise õiguse andmisest perekonna taasühinemist taotlevale isikule, kes on tõendanud, et tal on stabiilne, korrapärane ja piisav sissetulek, millega ta suudab iseennast ja oma pereliikmeid ülal pidada, kuid kellel tema sissetuleku suuruse tõttu on õigus saada eritoetusi, selleks et katta erilisi, individuaalselt määratletud elamiseks vajalikke kulusid või õigus sissetulekut toetavatele meetmetele (vt eespool viidatud kohtuotsus Chakroun, punkt 52).
74 Lisaks tuleb märkida, et kuna perekonna taasühinemise lubamine on üldreegel, siis tuleb direktiivi artikli 7 lõike 1 punktis c esitatud õigust tõlgendada kitsalt. Liikmesriigid ei saa neile antud tegutsemisruumi kasutada nii, et see kahjustaks direktiivi eesmärki ja selle direktiivi kasulikku mõju (eespool viidatud kohtuotsus Chakroun, punkt 43).
75 Viimaks tuleb veel meenutada, nagu tuleneb direktiivi 2003/86 põhjendusest 2, et direktiiv austab põhiõigusi ja peab kinni hartas tunnustatud põhimõtetest.
76 Harta artiklis 7, mis sisaldab õigusi, mis vastavad Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooni artikli 8 lõikega 1 tagatud õigustele, on tunnustatud õigust sellele, et austataks era‑ ja perekonnaelu. Harta seda sätet tuleb lisaks lugeda koosmõjus kohustusega seada esikohale lapse parimad huvid, mida tunnustab harta artikli 24 lõige 2, ja arvestades lapse vajadust säilitada regulaarsed isiklikud suhted oma mõlema vanemaga, mis on leidnud väljenduse sama artikli lõikes 3 (vt eespool viidatud kohtuotsus parlament vs. nõukogu, punkt 58; ja 23. detsembri 2009. aasta otsus kohtuasjas C‑403/09 PPU: Detiček, EKL 2009, lk I‑12193, punkt 54).
77 Direktiivi 2003/86 artikli 7 lõike 1 punkti c ei tohi tõlgendada ja kohaldada viisil, mis rikub kõnealustes harta sätetes esitatud põhiõigusi.
78 Nimelt ei pea liikmesriigid mitte ainult tõlgendama siseriiklikku õigust kooskõlas liidu õigusega, vaid nad peavad ka jälgima, et nad ei tugine teisese õiguse tõlgendusele, mis on vastuolus ühenduse õigusega kaitstavate põhiõigustega või muude liidu õiguse üldpõhimõtetega (vt eespool viidatud kohtuotsused parlament vs. nõukogu, punkt 105; ja Detiček, punkt 34).
79 Kuigi harta artiklid 7 ja 24 rõhutavad seda, kui oluline on perekonnaelu lapse jaoks, ei saa neid tõlgendada nii, nagu võtaksid need sätted liikmesriikidelt ära neile kuuluva kaalutlusruumi perekonna taasühinemise taotluste läbivaatamisel (vt selle kohta eespool viidatud kohtuotsus parlament vs. nõukogu, punkt 59).
80 Sellegipoolest tuleb esile tuua, et sellise hindamise käigus ja eelkõige otsustades, kas direktiivi 2003/86 artikli 7 lõikes 1 sätestatud tingimused on täidetud, tuleb selle direktiivi kõnealuseid sätteid tõlgendada ja kohaldada silmas pidades harta artiklit 7 ning artikli 24 lõikeid 2 ja 3, nagu pealegi ilmneb selle direktiivi põhjendusest 2 ja artikli 5 lõikest 5, mis kohustavad liikmesriike vaatama kõnealuseid perekonna taasühinemise taotlusi läbi asjaomaste laste huvidest lähtudes ja perekonnaelu soodustamise eest hoolitsedes.
81 Siseriiklikud ametiasutused peavad direktiivi 2003/86 kohaldamisel ja perekonna taasühinemise taotlusi läbi vaadates hindama kõiki kaalul olevaid huve tasakaalustatult ja mõistlikult, lähtudes eelkõige asjaomaste laste huvidest.
82 Eespool toodut silmas pidades tuleb esitatud küsimusele vastata, et:
– ELTL artiklit 20 tuleb tõlgendada nii, et sellega ei ole vastuolus liikmesriigi keeldumine kolmanda riigi kodanikule perekonnaga taasühinemise õiguse alusel elamisloa andmisest, kui see kodanik soovib elada koos oma abikaasaga – kes on samuti kolmanda riigi kodanik, elab seaduslikult selles liikmesriigis ja on oma esimesest abielust sündinud liidu kodanikust lapse ema – ning koos lapsega, kes on sündinud nende endi kooselust ja kes on samuti kolmanda riigi kodanik, tingimusel et selline keeldumine ei too asjaomase liidu kodaniku jaoks kaasa liidu kodaniku staatusest tulenevate põhiliste õiguste reaalse kasutamise võimalusest ilmajäämist; selle tingimuse kontrollimine on siseriikliku kohtu ülesanne.
– Sellised perekonna taasühinemise õiguse alusel esitatud elamisloataotlused, mida käsitletakse põhikohtuasjas, kuuluvad direktiivi 2003/86 kohaldamisalasse. Selle direktiivi artikli 7 lõike 1 punkti c tuleb tõlgendada nii, et kuigi liikmesriikidel on õigus nõuda tõendeid, et perekonna taasühinemist taotleval isikul on stabiilne, korrapärane ja piisav sissetulek, millega ta suudab iseennast ja oma pereliikmeid ülal pidada, peab seda õigust teostama silmas pidades harta artiklit 7 ning artikli 24 lõikeid 2 ja 3, mis kohustavad liikmesriike vaatama kõnealuseid perekonna taasühinemise taotlusi läbi asjaomaste laste huvidest lähtudes ja ka perekonnaelu soodustamise eest hoolitsedes ning vältides nii selle direktiivi eesmärgi kui ka kasulikku mõju kahjustamist. Eelotsusetaotluse esitanud kohtu ülesanne on kontrollida, kas põhikohtuasjas tehtud otsused keelduda elamisloa andmisest vastavad neile nõuetele.
83 Kuna põhikohtuasja poolte jaoks on käesolev menetlus eelotsusetaotluse esitanud kohtus poolelioleva asja üks staadium, otsustab kohtukulude jaotuse siseriiklik kohus. Euroopa Kohtule seisukohtade esitamisega seotud kulusid, välja arvatud poolte kohtukulud, ei hüvitata.
ELTL artiklit 20 tuleb tõlgendada nii, et sellega ei ole vastuolus liikmesriigi keeldumine kolmanda riigi kodanikule perekonnaga taasühinemise õiguse alusel elamisloa andmisest, kui see kodanik soovib elada koos oma abikaasaga – kes on samuti kolmanda riigi kodanik, elab seaduslikult selles liikmesriigis ja on oma esimesest abielust sündinud liidu kodanikust lapse ema – ning koos lapsega, kes on sündinud nende endi kooselust, ja kes on samuti kolmanda riigi kodanik, tingimusel et selline keeldumine ei too asjaomase liidu kodaniku jaoks kaasa liidu kodaniku staatusest tulenevate põhiliste õiguste reaalse kasutamise võimalusest ilmajäämist; selle tingimuse kontrollimine on siseriikliku kohtu ülesanne.
Sellised perekonna taasühinemise õiguse alusel esitatud elamisloataotlused, mida käsitletakse põhikohtuasjas, kuuluvad nõukogu 22. septembri 2003. aasta direktiivi 2003/86/EÜ perekonna taasühinemise õiguse kohta kohaldamisalasse. Selle direktiivi artikli 7 lõike 1 punkti c tuleb tõlgendada nii, et kuigi liikmesriikidel on õigus nõuda tõendeid, et perekonna taasühinemist taotleval isikul on stabiilne, korrapärane ja piisav sissetulek, millega ta suudab iseennast ja oma pereliikmeid ülal pidada, peab seda õigust teostama silmas pidades Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklit 7 ning artikli 24 lõikeid 2 ja 3, mis kohustavad liikmesriike vaatama kõnealuseid perekonna taasühinemise taotlusi läbi asjaomaste laste huvidest lähtudes ja ka perekonnaelu soodustamise eest hoolitsedes ning vältides nii selle direktiivi eesmärgi kui ka kasulikku mõju kahjustamist. Eelotsusetaotluse esitanud kohtu ülesanne on kontrollida, kas põhikohtuasjas tehtud otsused keelduda elamisloa andmisest vastavad neile nõuetele.

matches:
§ 37
§ 39
§ 47
§ 66
§ 39
Kohus
kohus
kohus
Kohus
Kohus
kohus
kohus
kohus


RT IV, 11.12.2014, 21
Vastu võetud 20.12.2012 nr 77
RT IV, 01.02.2013, 23
04.12.2014 RT IV, 11.12.2014, 1 14.12.2014
Määrus kehtestatakse maksukorralduse seaduse § 3 lg 3 ning kohalike maksude seaduse § 2 lg 1, § 11 lg 2 ja 3 alusel.
Teede ja tänavate sulgemise maksu (edaspidi maks) maksuobjekt on üldkasutatava tee, tänava, väljaku, parkla, pargi, puhkeala (edaspidi tänav) või selle osa sulgemine demonstratsioonide, rongkäikude ja muude ürituste korraldamiseks, samuti ehitus- või remonditöödeks.
[RT IV, 11.12.2014, 1 - jõust. 14.12.2014]
Maksustamisperiood on ajavahemik alates maksuobjekti sulgemise päevast kuni selle piiranguteta taasavamiseni (sealhulgas ilma sulgemise käigustehtud ehitus- või remonditöödest tingitud taastamata teekatte seisundist tulenevate kiirusepii ranguteta).
1) kõrgema tüübi tänav - maksumäär 450 eurot ööpäevas;
2) esimese tüübi tänav - maksumäär 290 eurot ööpäevas;
3) teise tüübi tänav - maksumäär 160 eurot ööpäevas;
4) kolmanda tüübi tänav - maksumäär 40 eurot ööpäevas.
(2) Tartu linna tänavate jaotus tänavatüüpideks on esitatud käesoleva määruse lisas 1.
(3) Väljaku, parkla, pargi või puhkeala või selle osa sulgemisel on maksumäär 0,32 eurot suletud ala iga ruutmeetri eest ööpäevas.
(1) Maksusumma arvutatakse teede ja tänavate sulgemisloa (edaspidi sulgemisluba) taotluses esitatud andmete alusel. Teede ja tänavate sulgemise korra kehtestab Tartu Linnavalitsus määrusega. Sulgemisloa taotlus peab sisaldama järgmisi maksusumma arvutamiseks vajalikke andmeid:
2) andmed suletava ala kohta (tänava nimi, tänava, sõidutee, jalgtee/teepeenra laius, sellest suletava osa laius ja pikkus, suletava väljaku, haljasala (park, puhkeala), jäätmaa aadress ja pindala);
3) andmed sulgemisel käesoleva paragrahvi lõikes 3 nimetatud asjaolude esinemise kohta;
4) sulgemise alguse ja lõpukuupäev, alla 24 tunnise sulgemise korral sulgemise alguse ja lõpu kellaaeg;
(2) Tänava sulgemisel arvutatakse maksu proportsionaalselt vastavalt tänava suletava osa laiusele. Kui sõidukitele liikluseks avatuks jääva tänava osa laius on vähem kui 3 meetrit või jalakäijatele avatuks jääva tänava osa laius on vähem kui 1,5 meetrit, loetakse tänav või tänava vastav osa täielikult suletuks.
(3) Käesoleva määruse § 4 lõikes 1 nimetatud maksumäära korrigeeritakse lähtuvalt konkreetsetest asjaoludest järgmiste parandusteguritega:
2) ainult öine sulgemine (20.00–06.00) tingimusel, et muul ajal on tänaval võimalik piiranguteta terve tänava ulatuses liigelda - 0,2;
3) sulgemine ainult puhkepäeval või riiklikul pühal - 0,4;
(4) Kui suletava lõigu pikkus sõidukite liiklemiseks ette nähtud tänava osal on üle 50 meetri või jalakäijate liiklemiseks ette nähtud tänava osal üle 20 meetri, lisatakse maksumäärale 0,5% tasumisele kuuluvast maksumäärast iga ületatud meetri eest.
(5) Käesoleva määruse § 4 lõikes 3 nimetatud maksumäära korrigeerimisel kasutatakse käesoleva paragrahvi lõike 3 punktides 5 ja 6 sätestatud parandustegureid.
(6) Kahe erinevat tüüpi tänava ristmiku sulgemisel arvutatakse maksusumma kõrgema maksumääraga tänavatüübi järgi.
(2) Maksuteade toimetatakse maksumaksjale kätte koos sulgemisloaga 5 tööpäeva jooksul maksukorralduse seaduses sätestatud korras posti teel või elektrooniliselt või antakse kätte allkirja vastu.
(3) Maksuteate muutmine või kehtetuks tunnistamine toimub maksukorralduse seaduses sätestatud tähtajal, alusel ja korras.
(2) Maksuteates määratud tähtpäevaks tasumata maksusummalt arvestatakse intressi maksukorralduse seaduses sätestatud määras ja korras.
(3) Tähtpäevaks tasumata jäetud maksusumma ja tähtpäevaks tasumata jäetud maksusummalt arvestatud intressi sundtäitmine toimub maksukorralduse seaduses sätestatud korras.
(2) Tagastusnõude täitmise taotlus koos põhjendusega tuleb esitada maksuhaldurile kirjalikult koos maksumaksja pangakonto andmetega maksukorralduse seaduses sätestatud tähtajal ja korras .
2) spordiürituse, avaliku koosoleku või avaliku ürituse, sealhulgas demonstratsiooni ja rongkäigu toimumise ajal;
3) tööde peatamisel muinsuskaitseseaduse § 443 lõikes 2 sätestatud juhul või Muinsuskaitseameti poolt väljastatud uuringute loas märgitud arheoloogiliste väljakaevamise korral.
(2) [Kehtetu - RT IV, 11.12.2014, 1 - jõust. 14.12.2014]
(3) [Kehtetu - RT IV, 11.12.2014, 1 - jõust. 14.12.2014]
(5) Maksusoodustuse või maksuvabastuse saamiseks käesoleva paragrahvi lõikes 4 nimetatud juhtudel esitatakse linnavalitsusele taotlus linnamajanduse osakonna kaudu.
(6) Linnavalitsus peab maksusoodustust või maksuvabastust andvas korralduses avalikku huvi põhjendama.
(1) Maksu maksuhaldur on Tartu Linnavalitsus, kes korraldab maksu kogumist linnamajanduse osakonna kaudu.
(4) [Kehtetu - RT IV, 11.12.2014, 1 - jõust. 14.12.2014]


§ 321 Riikliku järelevalve erimeetmed
§ 322 Riikliku järelevalve teostamise erisused
§ 323 Haldusjärelevalve erisused
§ 401 Andmekaitse Inspektsiooni taotlus teenistusliku järelevalve korraldamiseks
§ 42 Isikuandmete töötlemise nõuete rikkumine
§ 54 Kindlustustegevuse seaduse muutmine
§ 57 Liikluskindlustuse seaduse muutmine
RT I, 06.01.2016, 10
2) isikuandmete töötlemise riikliku järelevalve ja haldusjärelevalve korra;
(5) Käesoleva paragrahvi lõikes 1 sätestatud registri pidamise korra kehtestab Vabariigi Valitsus.
(1) Käesolevas seaduses ja selle alusel kehtestatud õigusaktides sätestatud nõuete täitmise üle teostab riiklikku ja haldusjärelevalvet Andmekaitse Inspektsioon.
§ 321. Riikliku järelevalve erimeetmed
Andmekaitse Inspektsioon võib käesolevas seaduses sätestatud riikliku järelevalve teostamiseks kohaldada korrakaitseseaduse §-des 30, 31, 32, 49, 50 ja 51 sätestatud riikliku järelevalve erimeetmeid korrakaitseseaduses sätestatud alusel ja korras.
§ 322. Riikliku järelevalve teostamise erisused
Andmekaitse Inspektsioon võib teha päringu elektroonilise side ettevõtjale üldkasutatava elektroonilise side võrgus kasutatavate identifitseerimistunnustega seotud lõppkasutaja tuvastamiseks vajalike andmete kohta, välja arvatud sõnumi edastamise faktiga seotud andmed.
§ 323. Haldusjärelevalve erisused
Haldusjärelevalve teostamisel on Andmekaitse Inspektsiooni pädeval ametiisikul õigus takistamatult siseneda isikuandmete töötleja territooriumile või ruumi, nõuda isikutelt asjakohaseid dokumente ja muud vajalikku teavet, teha dokumentidest koopiaid ning saada juurdepääs isikuandmete töötleja seadmetele, samuti salvestatud andmetele ja andmetöötluseks kasutatavale tarkvarale.
5) rakendada isiku õiguste ja vabaduste kahjustamise ärahoidmiseks vajaduse korral asendustäitmise ja sunniraha seaduses sätestatud korras viivitamata isikuandmete kaitseks organisatsioonilisi, füüsilisi ja infotehnilisi turvameetmeid, välja arvatud juhul, kui isikuandmeid töötleb riigiasutus.
(6) Teostatud julgeolekukontrolli käigus kogutud andmetele tuginedes võib Andmekaitse Inspektsiooni juhi kandidaadi ametisse nimetada üheksa kuu jooksul arvates ajast, kui Kaitsepolitseiamet julgeolekukontrolli käigus kogutud teabe valdkonna eest vastutavale ministrile edastas. Nimetatud tähtajast hiljem võib Andmekaitse Inspektsiooni juhi kandidaadi ametisse nimetada pärast uue julgeolekukontrolli läbimist.
(1) Andmekaitse Inspektsiooni juhi nimetab valdkonna eest vastutava ministri ettepanekul viieks aastaks ametisse Vabariigi Valitsus, olles eelnevalt ära kuulanud Riigikogu põhiseaduskomisjoni seisukoha.
(3) Andmekaitse Inspektsiooni juhi vabastab ametist Vabariigi Valitsus valdkonna eest vastutava ministri ettepanekul, olles eelnevalt ära kuulanud Riigikogu põhiseaduskomisjoni seisukoha. Riigikogu põhiseaduskomisjoni seisukoha küsimine ei ole vajalik, kui vabastamine toimub käesoleva paragrahvi lõike 2 punktide 1, 2, 5 või 6 alusel. Kui Riigikogu põhiseaduskomisjoni seisukohaga ei arvestata, peab seda põhjendama.
§ 401. Andmekaitse Inspektsiooni taotlus teenistusliku järelevalve korraldamiseks
(1) Kui isikuandmete töötleja jätab Andmekaitse Inspektsiooni ettekirjutuse täitmata, võib Andmekaitse Inspektsioon pöörduda isikuandmete töötleja kõrgemalseisva asutuse, isiku või kogu poole teenistusliku järelevalve korraldamiseks või ametniku suhtes distsiplinaarmenetluse algatamiseks.
§ 42. Isikuandmete töötlemise nõuete rikkumine
(3) [Kehtetu – RT I, 12.07.2014, 1 - jõust. 01.01.2015]
(4) [Kehtetu – RT I, 12.07.2014, 1 - jõust. 01.01.2015]
Käesoleva seaduse §-s 42 sätestatud väärteo kohtuväline menetleja on Andmekaitse Inspektsioon.
§ 54. Kindlustustegevuse seaduse muutmine
[Välja jäetud - RT I 2007, 68, 421 - jõust. 20.12.2007]
§ 57. Liikluskindlustuse seaduse muutmine
1 Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 95/46/EÜ üksikisikute kaitse kohta isikuandmete töötlemisel ja selliste andmete vaba liikumise kohta (EÜT L 281, 23.11.1995, lk 31–50).