text:
esitatud 17. oktoobril 2018(1)
Kohtuasi C‑444/17
Eelotsusetaotlus – Vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajanev ala – Schengeni piirieeskirjad – Artikkel 32 – Piirikontroll sisepiiridel – Direktiiv 2008/115/EÜ – Reguleerimisala – Artikli 2 lõike 2 punkt a – Kolmanda riigi kodaniku ebaseaduslik riiki sisenemine – Sise- ja välispiiride samastamise välistamine
1. Nüüdseks väljakujunenud kohtupraktika kohaselt on direktiivi 2008/115/EÜ(2) sätetega põhimõtteliselt vastuolus kolmanda riigi kodaniku vangistusega karistamine ainuüksi põhjusel, et ta viibib liikmesriigis ebaseaduslikult. Ainsad kaks kohtupraktikast tulenevat erandit on olukord, kus on kohaldatud direktiiviga 2008/115 kehtestatud tagasisaatmismenetlust ning välismaalane viibib liikmesriigi territooriumil ebaseaduslikult ilma mõjuva põhjuseta tagasipöördumisest keeldumiseks,(3) ning olukord, kus on kohaldatud tagasisaatmismenetlust, ent asjaomane isik siseneb uuesti sellele territooriumile, rikkudes sisenemiskeeldu(4).
2. Käesoleva Cour de cassationi (Prantsusmaa kassatsioonikohus) eelotsusetaotluse võtmeküsimuseks on see, kas tuleks lubada ka kolmandat erandit olukorras, kus ebaseaduslikult riigis viibiv kolmanda riigi kodanik peetakse kinni sisepiiri läheduses. Seega ei ole küsimus mitte sisepiiridel piirikontrolli taaskehtestamise seaduslikkuses, vaid üksnes piirikontrolli taaskehtestamise tagajärgedes.
3. Nii palutakse käesolevas kohtuasjas Euroopa Kohtul veel kord võtta seisukoht, kas direktiiviga 2008/115 on kooskõlas liikmesriigi õigusnorm, mis lubab kolmanda riigi kodanikku vangistusega karistada ainuüksi tema riigis viibimise ebaseaduslikkuse tõttu.
4. Teen oma analüüsi põhjal Euroopa Kohtule ettepaneku vastata sellele küsimusele eitavalt. Direktiivi 2008/115 sätete kohaselt ei erine kinnipidamine Prantsusmaa-Hispaania piiri läheduses kinnipidamisest Champs-Élysées’ avenüül. Seejuures on oluline rõhutada, et seda järeldust ei muuda kuidagi piirikontrolli ajutine taastamine sisepiiridel vastavalt Schengeni piirieeskirjadele(5).
5. Schengeni piirieeskirjade artiklis 5 on sätestatud:
6. Nimetatud eeskirjade artikli 13 lõikes 1 on sätestatud:
7. Eeskirjade artiklis 14 on sätestatud:
2. Sisenemisest võib keelduda üksnes põhjendatud otsusega, milles märgitakse keeldumise täpsed põhjused. Otsuse teeb selleks siseriikliku õiguse alusel volitatud asutus. See jõustub kohe.
5. Liikmesriigid koguvad statistilisi andmeid sisenemiskeelu saanud isikute arvu, sisenemiskeelu põhjuste, sisenemiskeelu saanud isikute kodakondsuse ja selle kohta, mis liiki piiril (maismaa-, õhu- või merepiir) isikutel ei lubatud siseneda, ning esitavad kõnealused andmed igal aastal komisjonile (Eurostat) kooskõlas Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EÜ) nr 862/2007(6).
8. Schengeni piirieeskirjade artiklis 23 „Territooriumil toimuvad kontrollid“ on sätestatud:
a) siseriikliku õiguse kohaselt politseikohustuste täitmist liikmesriikide pädevate asutuste poolt, niivõrd kui nimetatud kohustuste täitmine ei oma samaväärset toimet kontrollidega piiril; see kehtib ka piirialadel. Politseikohustuste täitmist esimese lause tähenduses ei või käsitada samaväärsena kontrollide teostamisega piiril, kui:
9. Eeskirjade artiklis 25 on sätestatud:
3. Kui tõsine oht asjaomase liikmesriigi avalikule korrale või sisejulgeolekule püsib käesoleva artikli lõikes 1 sätestatud ajavahemikust kauem, võib kõnealune liikmesriik artiklis 26 osutatud kriteeriumeid arvesse võttes ning kooskõlas artikliga 27 jätkata oma sisepiiride kontrollimist samadel alustel, kui on osutatud käesoleva artikli lõikes 1, ning, võttes arvesse võimalikke uusi tegureid, pikendada seda kuni 30‑päevaste ajavahemike kaupa.
10. Eeskirjade artiklis 32 on sätestatud:
„Kui piirikontroll sisepiiridel taaskehtestatakse, kohaldatakse II jaotise asjakohaseid sätteid mutatis mutandis“.
11. Eeskirjade artiklid 5, 13 ja 14 paiknevad II jaotises „Välispiirid“, artiklid 23, 25 ja 32 paiknevad III jaotises „Sisepiirid“.
12. Direktiivi 2008/115 eesmärki on selle artiklis 1 kirjeldatud järgmiselt:
„Käesolevas direktiivis sätestatakse ühised nõuded ja kord, mida tuleb kohaldada liikmesriikides ebaseaduslikult viibivate kolmandate riikide kodanike tagasisaatmisel, kooskõlas ühenduse õiguse üldpõhimõtete hulka kuuluvatele põhiõigustega ja rahvusvahelise õigusega, kaasa arvatud pagulaste kaitse ja inimõigustega seotud kohustustega.“
13. Direktiivi 2008/115 artiklis 2 „Reguleerimisala“ on sätestatud:
14. Direktiivi artiklis 3 „Mõisted“ on sätestatud:
15. Direktiivi artikli 4 lõikes 4 on sätestatud:
16. Direktiivi artikli 6 („Tagasisaatmisotsus“) lõike 1 kohaselt „[i]lma et see piiraks lõigetes 2 kuni 5 sätestatud erandite kohaldamist, väljastavad liikmesriigid tagasisaatmisotsuse iga kolmanda riigi kodaniku kohta, kes viibib nende territooriumil ebaseaduslikult“.
17. Direktiivi artiklis 16 on sätestatud:
2. Kinnipeetud kolmanda riigi kodanikel võimaldatakse soovi korral võtta õigel ajal ühendust nii seaduslike esindajate, pereliikmete ja pädevate konsulaaresindustega.
5. Kinnipeetud kolmanda riigi kodanikke teavitatakse süstemaatiliselt kinnipidamisasutuses kehtestatud eeskirjadest ning kinnipeetavate õigustest ja kohustustest. See teave hõlmab teavet nende siseriikliku õigusaktide kohase õiguse kohta võtta ühendust lõikes 4 osutatud organisatsioonide ja asutustega.“
18. Välismaalaste riiki sisenemist ja riigis viibimist ning varjupaigaõigust käsitleva seadustiku (code de l’entrée et du séjour des étrangers et du droit d’asile), mida on muudetud 31. detsembri 2012. aasta seadusega nr 2012-1560, mis käsitleb kinnipidamist riigis elamise õiguse kontrollimise eesmärgil ja millega muudetakse ebaseaduslikule riigis viibimisele kaasaaitamise süüteo koosseisu humaansete ja omakasupüüdmatute tegude väljajätmise eesmärgil (loi n° 2012-1560 relative à la retenue pour vérification du droit au séjour et modifiant le délit d’aide au séjour irrégulier pour en exclure les actions humanitaires et désintéressées)(7) (edaspidi „CESEDA“), artiklis L. 621‑2 on sätestatud:
1° kui ta ei vasta Euroopa Parlamendi ja nõukogu 15. märtsi 2006. aasta määruse (EÜ) nr 562/2006[(8)], millega kehtestatakse isikute üle piiri liikumist reguleerivad ühenduse eeskirjad (Schengeni piirieeskirjad),[(9)] artikli 5 lõike 1 punktide a, b või c nõuetele ja siseneb emamaale, ilma et talle oleks antud luba siseneda territooriumile vastavalt selle määruse artikli 5 lõike 4 punktidele a ja c[(10)]; sama kehtib juhul, kui välismaalase kohta on Schengenis 19. juunil 1990. aastal allkirjastatud konventsiooni muu osalisriigi täitmisele pööratava otsuse alusel antud hoiatusteade riiki sisenemise keelamiseks;
2° kui ta siseneb emamaale, tulles otse selle konventsiooni osalisriigi territooriumilt, järgimata selle konventsiooni artikli 19 lõiget 1 või 2, artikli 20 lõiget 1 ja artikli 21 lõiget 1 või 2, välja arvatud määruse [nr 562/2006] artikli 5 lõike 1 punktis e ja punktis d nimetatud nõuded, kui hoiatusteadet riiki sisenemise keelamiseks ei ole antud konventsiooni muu osalisriigi täitmisele pööratava otsuse alusel;
19. Kriminaalmenetluse seadustiku artiklis 53 on sätestatud:
Värskelt toimepandud esimese või teise astme kuriteo tuvastamise järel võib vabariigi prokuröri (procureur de la République) järelevalve all toimuv ning käesoleva peatüki tingimustele vastav juurdlus kesta katkematult kaheksa päeva.
Kui uurimistoiminguid, mis on vajalikud tõe tuvastamiseks seoses sellise esimese või teise astme kuriteoga, mille eest on karistusena ette nähtud vähemalt viieaastane vangistus, ei ole võimalik edasi lükata, võib vabariigi prokurör otsustada samadel tingimustel pikendada juurdlust kuni kaheksa päeva võrra.“
20. Kriminaalmenetluse seadustiku artiklis 62‑2 on sätestatud:
21. Kriminaalmenetluse seadustiku artiklis 78‑2 on sätestatud:
– või et ta valmistab ette esimese või teise astme kuriteo toime panemist;
– või et ta on rikkunud kohustusi või keeldusid, mis tulenevad kohtu seatud järelevalvemeetmetest, elukohast lahkumise keelust koos elektroonilise järelevalve kohaldamisega, karistuse määramisest või täitmiskohtu poolt määratud meetmest;
– või on kohtuorgani korraldusel kuulutatud tagaotsitavaks.
Vabariigi prokuröri kirjalikul korraldusel võib tema täpsustatud õigusrikkumiste uurimise ja nende eest vastutusele võtmise eesmärgil kontrollida samadel tingimustel iga isiku isikusamasust prokuröri määratud kohtades ja ajavahemikul. Asjaolu, et isikusamasuse kontrollil avastatakse muid õigusrikkumisi kui need, mida on mainitud Vabariigi prokuröri korralduses, ei ole menetluse tühisuse aluseks.
Samuti võib esimeses lõigus ette nähtud tingimustel kontrollida iga isiku isikusamasust, olenemata selle isiku käitumisest, et ennetada ohtu avalikule korrale, eelkõige inimeludele või varale.
Esimeses lõigus sätestatud korras võib piiriülese kuritegevusega seotud süütegude ennetamiseks ja uurimiseks seaduses ette nähtud dokumentide omamise, kaasaskandmise ja esitamise kohustuse täitmiseks samuti kontrollida isikuid alal, mis jääb Prantsusmaa ja 19. juunil 1990 Schengenis allakirjutatud konventsiooni osalisriikide maismaapiiri ja sealt 20 kilomeetri kaugusel oleva piirjoone vahele, ning määrusega kinnitatud rahvusvahelisele transpordile avatud sadama, lennujaama, rongijaama või bussijaama aladel, mis on avalikkusele ligipääsetavad. Rahvusvahelisel liinil sõitvas rongis võib kontrolli teostada liinilõigul, mis jääb piiri ja sellest üle 20 kilomeetri kaugusel asuva esimese peatuse vahele. Rahvusvahelisel liinil sõitvas rongis, mis osutab eriomast transporditeenust, võib kontrolli teostada ka eelnimetatud peatuse ja sellest kuni järgneva 50 kilomeetri kaugusel asuva peatuse vahel. Need raudteeliinid ja peatused kinnitatakse ministri määrusega. Kui tegemist on maanteelõiguga, mis algab käesoleva lõigu esimeses lauses osutatud alalt ja mille esimene teemaksupunkt jääb 20 kilomeetri piirjoonest kaugemale, võib kuni sellise esimese teemaksupunktini kontrolli teostada ka parkimisalal, teemaksupunkti asukohas ja külgneval parkimisalal. Käesolevas sättes silmas peetud teemaksupunktid kinnitatakse määrusega. Asjaolu, et isikusamasuse kontrollil avastatakse muid õigusrikkumisi kui eespool mainitud kohustuste rikkumine, ei ole menetluse tühisuse aluseks. Käesoleva lõigu alusel ei või seaduses ette nähtud dokumentide omamise, kaasaskandmise ja esitamise kohustuse täitmise kontrollimine samas kohas väldata kauem kui kuus tundi järjest ega või seisneda käesolevas lõigus nimetatud aladel või kohtades viibivate või seal liiklevate isikute süstemaatilises kontrollimises.
Asjaolud, põhikohtuasja menetlus ja eelotsuse küsimused
22. Olles eelnevalt teadmata ajal sisenenud Prantsusmaa territooriumile, lahkus Maroko kodanik Abdelaziz Arib Prantsusmaalt väljasaatmismeetme alusel, mis tehti talle teatavaks 10. augustil 2013.
23. Kriminaalmenetluse koodeksi artikli 78‑2 üheksanda lõigu alusel kontrolliti A. Aribi 15. juunil 2016 Boulous (Pyrénées-Orientales, Prantsusmaa), alal, mis jääb Prantsusmaa ja Hispaania maismaapiiri ja sealt 20 kilomeetri kaugusel oleva piirjoone vahele, kui ta viibis Marokost saabunud autobussis. Ta ei tõendanud, et tal oleks viisa või muu Prantsusmaa territooriumil viibimist õigustav dokument.
24. Ta peeti kinni kahtlustatuna Prantsusmaa territooriumile ebaseaduslikus sisenemises, mis on CESEDA artiklis L. 621‑2 nimetatud teise astme kuritegu.
25. Pyrénées-Orientales’i prefekt (préfet des Pyrénées-Orientales, Prantsusmaa) tegi 16. juunil 2016. aastal Prantsusmaa territooriumilt lahkumise kohustust käsitleva otsuse ning andis korralduse tema halduskorras kinnipidamiseks.
26. Tribunal de grande instance de Perpignan’i (Perpignani esimese astme kohus, Prantsusmaa) vabaduste ja kinnipidamise asju lahendav kohtunik tunnistas 21. juuni 2016. aasta kohtumäärusega kehtetuks A. Aribi kahtlustatavana kinnipidamise ning kogu sellele järgnenud menetluse, sealhulgas tema halduskorras kinnipidamise, põhjendusega, et teda ei oleks tohtinud kahtlustatavana kinni pidada. Nimelt ületas ebaseaduslikult riigis viibiv välismaalane A. Arib Prantsusmaa ja Hispaania vahelise sisepiiri, millega seoses oleks eelnimetatud kohtuniku hinnangul tulnud kohaldada direktiivi 2008/115, mis ei luba sellises olukorras nagu käesolev isiku karistamist vangistusega.
27. Pyrénées-Orientales’i prefekt esitas apellatsioonkaebuse.
28. Cour d’appel de Montpellier’ (Montpellier’ apellatsioonikohus, Prantsusmaa) president jättis 22. juuni 2016. aasta määrusega tribunal de grande instance de Perpignani (Perpignani esimese astme kohus) vabaduste ja kinnipidamise asju lahendava kohtuniku otsuse muutmata.
29. Pyrénées-Orientales’i prefekt esitas selle kohtumääruse peale eelotsusetaotluse esitanud kohtule kassatsioonkaebuse. Ta tugines kassatsioonkaebuses Schengeni piirieeskirjade artiklite 2, 14, 25, 27 ja 32 ning direktiivi 2008/115 artikli 2 lõike 2 punkti a ning artiklite 8 ja 15 rikkumisele. Ta väidab eelkõige, et tõsise ohu korral avalikule korrale või sisejulgeolekule võib liikmesriik oma sisepiiridel erandina piirikontrolli taastada ja seeläbi direktiivi 2008/115 osaliselt kohaldamata jätta ning kuna sellises olukorras ei ole direktiivi 2008/115 kaitsemeetmed kohaldatavad, võib Prantsusmaa territooriumile ebaseaduslikult sisenenenud isikut kriminaalmenetluse koodeksi artikli 78‑2 üheksanda lõigu sätete alusel kontrollida ning kui ta viibib riigis ebaseaduslikult, võib teda karistada vangistusega ning ta kinni pidada.
30. Eelotsusetaotluse esitanud kohtul tekkis küsimus, kas liikmesriigi sisepiiril taaskehtestatud piirikontroll on samastatav piirikontrolliga, mida teostatakse välispiiril piiri ületamise ajal kolmanda riigi kodaniku suhtes, kellel puudub riiki sisenemiseks õigus. Ta küsib niisiis, kas liikmesriik, kes on taaskehtestanud piirikontrolli sisepiiridel, võib direktiivi 2008/115 artikli 2 lõike 2 punktile a tuginedes jätta selle direktiivi kõnealuse kolmanda riigi kodaniku suhtes kohaldamata. Jaatava vastuse korral tekib teiseks ka küsimus, kas direktiivi 2008/115 artikli 4 lõiget 4 tuleb tõlgendada nii, et sellistel asjaoludel nagu käesolevas asjas ei ole kolmanda riigi kodaniku vangistamine sellega vastuolus.
31. Neil asjaoludel peatas Cour de cassation (kassatsioonikohus) menetluse ja esitas Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused:
32. Kirjalikud seisukohad esitasid Pyrénées-Orientales’i prefekt, Prantsusmaa ja Saksamaa valitsus ning Euroopa Komisjon. Prantsusmaa ja Saksamaa valitsus ning komisjon kuulati ära kohtuistungil, mis toimus 12. juunil 2018.
33. Kuigi käesolev on juba kolmas kohtuasi, mille ese on põhikohtuasja kontekstis CESEDA artikli L. 621 kooskõla direktiivi 2008/115(11) sätetega, on see eriline seetõttu, et puudutab kõnealuse direktiivi ja Schengeni piirieeskirjade sätete vahekorda.
34. Esimese ja teise küsimusega, mis väärivad koos käsitlemist, soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt teada, kas direktiivi 2008/115 artikli 2 lõike 2 punktist a ja Schengeni piirieeskirjade artiklist 32 tuleneb, et liikmesriigi asutused võivad otsustada mitte kohaldada direktiivi 2008/115 olukorras, kus kolmanda riigi kodanik tabatakse või peetakse kinni, kui ta ületab ebaseaduslikult sisepiiri, kus on Schengeni piirieeskirjade artikli 25 alusel taaskehtestatud piirikontroll(12).
35. Niisiis on küsimus selles, kas direktiivi 2008/115 sätete kohaldamine on kohustuslik olukorras, kus liikmesriik taaskehtestab ajutiselt piirikontrolli sisepiiridel vastavalt Schengeni piirieeskirjade artiklile 25.
36. Direktiivi 2008/115 artikli 2 lõike 2 punkti a teise hüpoteesi(13) kohaselt võivad liikmesriigid otsustada seda direktiivi mitte kohaldada kolmandate riikide kodanike suhtes, kelle pädevad asutused on tabanud või kinni pidanud seoses liikmesriigi maismaa-, mere- või õhuvälispiiri ebaseadusliku ületamisega ning kes ei ole hiljem saanud luba või õigust kõnealuses liikmesriigis viibimiseks.
37. A. Arib peeti kinni kontrolli käigus Boulous (Pyrénées-Orientales) ehk vähem kui 20 kilomeetri kaugusel Prantsusmaa-Hispaania piirist(14). Arvestades, et füüsiliselt toimus see kontroll Prantsusmaa territooriumil, tuleb küsida, kas A. Arib peeti kinni piiri ületamisel.
38. Euroopa Kohtu praktika kohaselt viitab väljend (välis)piiri „ebaseaduslikul ületamisel“ ajaliselt ja ruumiliselt lähedasele seosele piiriületamisega ning eeldab, et nõnda peetakse silmas kolmandate riikide kodanikke, kelle pädevad asutused on tabanud või kinni pidanud (välis)piiri ebaseadusliku ületamise hetkel või pärast piiriületust piiri lähedal(15).
39. Käesolevas kohtuasjas esineb minu hinnangul otsene ajaline ja ruumiline seos Pransusmaa-Hispaania piiri ületamisega(16).
40. Seega on küsimus selles, kas käesoleval juhul on tegemist välispiiriga direktiivi 2008/115 ja konkreetsemalt selle artikli 2 lõike 2 punkti a mõistes.
Direktiivi 2008/115 artikli 2 lõike 2 punkt a: välispiir?
41. Direktiivis 2008/115 endas mõisteid „sisepiir“ ja „välispiir“ defineeritud ei ole. Kuivõrd seal on aga korduvalt mainitud Schengeni piirieeskirju, näib mulle ilmne, et kohaldamisele kuulub neis eeskirjades antud definitsioon(17).
42. Schengeni piirieeskirjade artikli 2 punkti 1 kohaselt on „sisepiirid“ nende eeskirjade tähenduses liikmesriikide ühised maismaapiirid(18) (punkt a), liikmesriikide vaheliste siselendude lennujaamad (punkt b) ning liikmesriikide mere-, jõe- ja järvesadamad, mille kaudu toimub regulaarne liidusisene parvlaevaühendus (punkt c). „Välispiirid“ on aga defineeritud kui liikmesriikide maismaapiirid,(19) merepiirid ning liikmesriikide lennujaamad, jõe-, mere- ja järvesadamad, kui need ei ole sisepiirid.
43. Tuleb täpsustada, et mõiste „liikmesriigid“ hõlmab ainult neid Euroopa Liidu liikmesriike, kes Schengeni acquis’s osalevad, ning seal osalevaid kolmandaid riike(20).
44. Kõnealune Prantsusmaa-Hispaania piir on seega nende definitsioonide kohaselt sisepiir.
45. Direktiivi 2008/115 artikli 2 lõike 2 punkti a sõnastusest lähtudes peaks analüüs siinkohal lõppema. Prantsuse Vabariik ei saa otsustada direktiivi 2008/115 A. Aribi suhtes mitte kohaldada.
46. See tuleneb selgelt ka tõlgendusest, mille Euroopa Kohus andis direktiivi 2008/115 artikli 2 lõikele 2 kohtuotsuses Affum(21). Selles kohtuotsuses rõhutas Euroopa Kohus, et selle direktiivi artikli 2 lõike 2 punktis a nimetatud kaks olukorda on eranditult seotud Schengeni piirieeskirjade artikli 2 punktis 2 määratletud liikmesriigi välispiiri ületamisega ja seega ei ole neis käsitletud Schengeni alasse kuuluvate liikmesriikide ühise piiri ületamist. Euroopa Kohus leidis, et see säte ei võimalda järelikult liikmesriikidel mitte kohaldada seda direktiivi ebaseaduslikult riigis viibivate kolmandate riikide kodanike suhtes põhjusel, et nad on sisenenud ebaseaduslikult nende territooriumile sisepiiri kaudu(22).
Piirikontrolli taaskehtestamine sisepiiridel
47. Kindlaks tuleb määrata sisepiiridel piirikontrolli taaskehtestamise võimalikud tagajärjed direktiivi 2008/115 kohaldatavusele.
48. Prantsuse Vabariigi ja Saksamaa Liitvabariigi hinnangul tuleneb Schengeni piirieeskirjade artiklist 32, et Prantsusmaa-Hispaania piiri tuleb antud juhul käsitada välispiirina.
49. Ma ei saa selle seisukohaga nõustuda.
50. Kuigi Schengeni piirieeskirjade artiklis 32 on sätestatud, et kui piirikontroll sisepiiridel taaskehtestatakse, kohaldatakse nende eeskirjade II jaotise asjakohaseid sätteid (välispiirid) mutatis mutandis, ei tähenda see just seda, et (Schengeni piirieeskirjades või teistes õigusaktides, nagu direktiiv 2008/15) väljend „sisepiir“ asendatakse igal pool väljendiga „välispiir“.
51. Schengeni piirieeskirjade III jaotis reguleerib sisepiire. Üldnorm, mis on nende eeskirjade kehtestamise põhjuseks ning võtmesätteks, on sõnastatud III jaotise artiklis 22: sisepiire võib ületada igas kohas, ilma et isikuid(23) piiril kontrollitakse. Schengeni piirieeskirjade III jaotises käsitletakse lisaks sisepiiridel piirikontrolli puudumisele (I peatükk – artiklid 22–24) ka sisepiiridel piirikontrolli ajutist taaskehtestamist (II peatükk – artiklid 25–35).
52. Seda silmas pidades on Schengeni piirieeskirjade artiklis 32 sätestatud, et kui piirikontroll sisepiiridel taaskehtestatakse, kohaldatakse II jaotise asjakohaseid sätteid mutatis mutandis. Selles sättes peetakse niisiis selgelt silmas teisi Schengeni piirieeskirjade sätteid. Direktiivi 2008/115 ei ole seal mingil moel mainitud.
53. Direktiivi 2008/115 artikli 2 lõike 2 punkti a sõnastus on selge: selles sättes räägitakse välispiirist.
54. See sõnastus näib mulle kooskõlas olevat selle sätte sisu ja eesmärgiga. Direktiivi 2008/115 artikli 2 lõike 2 punktis a sätestatud erand on seotud ka selle direktiivi üldise eesmärgiga, milleks on direktiivi artikli 1 kohaselt sätestada ühised nõuded ja kord, mida tuleb kohaldada liikmesriikides ebaseaduslikult viibivate kolmandate riikide kodanike tagasisaatmisel(24). Sellest tuleneb, et kui liikmesriigid saavad otsustada direktiivi 2008/115 mitte kohaldada, siis selleks, et kolmandate riikide kodanikke (veelgi) tõhusamalt tagasi saata.
55. Kui liikmesriigid kasutavad direktiivi 2008/115 artikli 2 lõike 2 punktis a sätestatud võimalust(25) seda direktiivi liikmesriigi territooriumil ebaseaduslikult viibivate kolmandate riikide kodanike suhtes mitte kohaldada, siis põhjusel, et välispiirilt on kolmanda riigi kodanikku palju lihtsam tagasi saata.
56. Nagu eelotsusetaotluse esitanud kohus märgib ning nagu Euroopa Kohus juba sedastanud on(26), võimaldab direktiivi 2008/115 artikli 2 lõike 2 punkt a liikmesriikidel kohaldada nende välispiiridel edasi siseriiklikke lihtsustatud tagasisaatmismenetlusi, ilma et nad peaksid järgima kõiki direktiivis ette nähtud menetlusetappe, et nad saaksid kiiremini saata välja välispiiri ületamisel kinni peetud kolmandate riikide kodanikud.
57. Juba Schengeni alal viibiva kolmanda riigi kodaniku olukord erineb aga selgelt direktiivi 2008/115 artikli 2 lõike 2 punktis a sätestatud olukorrast.
58. Lisaks ei kaitse liikmesriigid välispiiridel ja sisepiiridel samasid õiguslikke huve.
59. Liikmesriik, kes peab Schengeni piirieeskirjade kohaselt teostama piirikontrolli selle ala välispiiridel, tegutseb kõigi Schengeni ala liikmesriikide huvides. Seevastu liikmesriik, kes otsustab taaskehtestada piirikontrolli sisepiiridel, teeb seda iseenda huvides.
60. Seetõttu teen Euroopa Kohtule ettepaneku vastata esimesele ja teisele küsimusele, et direktiivi 2008/115 artikli 2 lõike 2 punkti a ja Schengeni piirieeskirjade artiklit 32 tuleb tõlgendada nii, et liikmesriigi asutused ei või otsustada jätta direktiivi 2008/115 kohaldamata olukorras, kus kolmanda riigi kodanik tabatakse või peetakse kinni, kui ta ületab ebaseaduslikult sisepiiri, kus on Schengeni piirieeskirjade artikli 25 alusel taaskehtestatud piirikontroll.
61. Kolmanda küsimusega soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus teada, et kui vastus teisele küsimusele on jaatav, siis kas direktiivi 2008/115 artikli 2 lõike 2 punktiga a ja artikli 4 lõikega 4 on vastuolus niisugune riigi õigusnorm nagu CESEDA artikkel L. 621‑2, milles nähakse ette ebaseaduslikult riiki sisenenud kolmanda riigi kodanike, kelle suhtes ei ole selles direktiivis sätestatud tagasisaatmismenetlus veel lõpule viidud, karistamine vangistusega.
62. Pidades silmas minu vastust esimesele ja teisele küsimusele, on see küsimus hüpoteetiline. Seetõttu analüüsin seda vaid juhuks, kui Euroopa Kohus ei peaks nõustuma minu ettepanekuga selle kohta, mida vastata eelotsusetaotluse esitanud kohtu kahele esimesele küsimusele.
63. Kõigepealt tuleb rõhutada, et selles küsimuses kirjeldatud juhtumi puhul direktiivi 2008/115 artikli 2 lõike 2 punkti a kohaselt seda direktiivi kolmandate riikide kodanike suhtes põhimõtteliselt ei kohaldata. Direktiivi 2008/115 artikli 4 lõike 4 kohaselt aga peavad liikmesriigid siiski tagama, et kolmandate riikide kodanike kohtlemine ja kaitsetase ei oleks ebasoodsam eeskätt artiklites 16 ja 17 (kinnipidamistingimused) sätestatust(27).
64. Nagu Euroopa Kohus kohtuotsuses Affum märkis, on direktiivi 2008/115 artikli 2 lõike 2 punkti a eesmärk, mis on kindlaks tehtav direktiivi tekkeloo alusel, võimaldada liikmesriikidel kohaldada nende välispiiridel edasi siseriiklikke lihtsustatud tagasisaatmismenetlusi, ilma et nad peaksid järgima kõiki direktiivis ette nähtud menetlusetappe, et nad saaksid kiiremini saata välja välispiiri ületamisel kinni peetud kolmandate riikide kodanikud(28). See selgitab ka põhjust, miks on kehtestatud direktiivi 2008/115 artikli 4 lõige 4, milles on Euroopa Kohtu hinnangul „üksikasjalikult piiritletud liikmesriikidele antud õiguse teostamine, mis on ette nähtud direktiivi artikli 2 lõike 2 punktis a“(29) ning millega „soovitakse antud kontekstis tagada, et siseriiklike lihtsustatud menetluste läbiviimisel järgitaks kõnealuses direktiivis ette nähtud minimaalseid garantiisid“(30).
65. Minu hinnangul tuleneb sellest analüüsist, et liidu seadusandja silmis eeldab liikmesriigi poolt direktiivi 2008/115 artikli 2 lõike 2 punktis a sätestatud võimaluse teostamine loogiliselt seda, et liikmesriik kohaldab siseriiklikku lihtsustatud tagasisaatmismenetlust.
66. Seetõttu on kiusatus kanda kohtuotsusest Affum tulenev kohtupraktika üle ka direktiivi 2008/115 artikli 2 lõike 2 punktis a nimetatud olukorrale ja asuda seisukohale, et kolmanda riigi kodaniku vangistamine ei ole võimalik.
67. Ma ei leia siiski, et sellist tõlgendust peaks toetama, kuna see eemalduks direktiivi 2008/115 artikli 2 lõike 2 punkti a sõnastusest, lisades sellele täiendava tingimuse. Riigis ebaseaduslikult viibivalt kolmanda riigi kodanikult vabaduse võtmist käsitlevas Euroopa Kohtu praktikas(31), mis lähtub peamiselt direktiivi 2008/115(32) ja iseäranis selle artikli 6 lõike 1(33) ja artikli 8 lõike 1(34) soovitava toimega seotud kaalutlustest, viidatakse konkreetselt selle direktiivi reguleerimisalale. Kui liikmesriik kohaldab direktiivi 2008/115 artikli 2 lõike 2 punkti a, siis see direktiiv välismaalase olukorda enam ei reguleeri ning selle soovitava toimega seotud kaalutlustele enam tugineda ei saa.
68. Seetõttu, isegi kui võib olla õigustatud kahtlus, kas kinnipidamine saab asjasse puutuva isiku kiiremale väljasaatmisele kaasa aidata, ei teki seda küsimust, kuna direktiiv 2008/115 ei kuulu kohaldamisele.
69. Seetõttu vastaksin ma kolmandale (hüpoteetilisele) küsimusele, et direktiivi 2008/115 artikli 2 lõike 2 punktiga a ja artikli 4 lõikega 4 ei ole vastuolus niisugune liikmesriigi õigusnorm nagu CESEDA artikkel L. 621‑2, mille kohaselt karistatakse ebaseaduslikult riiki sisenenud kolmanda riigi kodanikke, kelle suhtes ei ole selles direktiivis sätestatud tagasisaatmismenetlus veel lõpule viidud, vangistusega.
70. Kõiki eeltoodud kaalutlusi arvesse võttes teen Euroopa Kohtule ettepaneku vastata Cour de cassationi (Prantsusmaa kassatsioonikohus) esitatud eelotsuse küsimustele järgmiselt:
Euroopa Palamendi ja nõukogu 16. detsembri 2008. aasta direktiivi 2008/115/EÜ ühiste nõuete ja korra kohta liikmesriikides ebaseaduslikult viibivate kolmandate riikide kodanike tagasisaatmisel artikli 2 lõike 2 punkti a ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu 9. märtsi 2016. aasta määruse (EL) 2016/399, mis käsitleb isikute üle piiri liikumist reguleerivaid liidu eeskirju (Schengeni piirieeskirjad), artiklit 32 tuleb tõlgendada nii, et liikmesriigi asutused ei või otsustada jätta direktiivi 2008/115 kohaldamata olukorras, kus kolmanda riigi kodanik tabatakse või peetakse kinni, kui ta ületab ebaseaduslikult sisepiiri, kus on Schengeni piirieeskirjade artikli 25 alusel taaskehtestatud piirikontroll.
2 Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. detsembri 2008. aasta direktiiv ühiste nõuete ja korra kohta liikmesriikides ebaseaduslikult viibivate kolmandate riikide kodanike tagasisaatmisel (ELT 2008, L 348, lk 98).
3 Vt 6. detsembri 2011. aasta kohtuotsus Achughbabian (C‑329/11, EU:C:2011:807, punkt 50 ja resolutsiooni teine taane).
4 Vt 1. oktoobri 2015. aasta kohtuotsus Celaj (C‑290/14, EU:C:2015:640, punkt 28 ja resolutsioon).
5 Euroopa Parlamendi ja nõukogu 9. märtsi 2016. aasta määrus (EL) 2016/399, mis käsitleb isikute üle piiri liikumist reguleerivaid liidu eeskirju (Schengeni piirieeskirjad) (ELT 2016, L 77, lk 1).
6 Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. juuli 2007. aasta määrus, mis käsitleb ühenduse rände- ja rahvusvahelise kaitse statistikat ja millega tunnistatakse kehtetuks nõukogu määrus (EMÜ) nr 311/76 võõrtöötajaid käsitleva statistika koostamise kohta (ELT 2007, L 199, lk 23).
7 JORF 1.1.2013, lk 48.
8 Mis vastab Schengeni piirieeskirjade artikli 6 lõike 1 punktidele a, b ja c.
9 ELT 2006, L 105, lk 1.
10 Mis vastab Schengeni piirieeskirjade artikli 6 lõike 5 punktidele a ja c.
11 Vt 6. detsembri 2011. aasta kohtuotsus Achughbabian (C‑329/11, EU:C:2011:807) ja 7. juuni 2016. aasta kohtuotsus Affum (C‑47/15, EU:C:2016:408).
12 Esimene küsimus eraldi võetuna väljub minu meelest põhikohtuasja piiridest, kuivõrd selle ese on terve hulk hüpoteetilisi olukordi.
13 Esimene hüpotees, mis puudutab kolmanda riigi kodanikke, kelle suhtes rakendatakse sisenemiskeeldu vastavalt Schengeni piirieeskirjade artiklile 13, käesoleval juhul kohaldamisele ei kuulu, kuivõrd sellist sisenemiskeeldu ei rakendatud.
14 Aluseks oli kriminaalmenetluse seadustiku vana redaktsiooni artikli 78‑2 neljas lõik, millest on saanud nimetatud seadustiku artikli 78‑2 üheksas lõik.
15 Vt 7. juuni 2016. aasta kohtuotsus Affum (C‑47/15, EU:C:2016:408, punkt 72) ning minu ettepanek selles kohtuasjas (C‑47/15, EU:C:2016:68, punkt 71).
16 Euroopa Kohus on varem kehtinud Schengeni piirieeskirjade (määrus nr 562/2006) kontekstis leidnud, et kriminaalmenetluse seadustiku artikli 78‑2 neljanda lõigu (millest on saanud sama seadustiku artikli 78‑2 üheksas lõik) alusel toimunud isikusamasuse kontrollimisel võib olla samasugune mõju nagu piiril toimuval kontrollimisel (vt 22. juuni 2010. aasta kohtuotsus Melki ja Abdeli (C‑188/10 ja C‑189/10, EU:C:2010:363, punktid 71–75)). Kuna Euroopa Kohus on aga juba tõlgendanud väljendit „seoses [piiri] ebaseadusliku ületamisega“ direktiivi 2008/115 kontekstis, siis ei ole vajalik Schengeni piirieeskirjade artikli 23 (varasem määruse nr 562/2006 artikkel 21) kontekstis sellest kohtupraktikast enam juhinduda.
17 Vt minu ettepanek kohtuasjas Affum (C‑47/15, EU:C:2016:68, punkt 42).
18 Sealhulgas jõe- ja järvepiirid.
19 Sealhulgas jõe- ja järvepiirid.
20 Vt Schengeni piirieeskirjade põhjendused 37–44.
21 7. juuni 2016. aasta kohtuotsus (C‑47/15, EU:C:2016:408).
22 Vt 7. juuni 2016. aasta kohtuotsus Affum (C‑47/15, EU:C:2016:408, punkt 69).
23 „[O]lenemata nende kodakondsusest“, nagu selles sättes järjekindlast loogikast kantuna täpsustamata ei jäeta. Ilma mis tahes piirikontrollita piiride ületamine on võimalik vaid juhul, kui see puudutab kõiki. Sisepiiridel piirikontrolli kaotamine, mis on selle sätte eesmärgiks, laieneb piirikontrolli puudumise olemusest tingituna igal juhul ka kolmandate riikide kodanikele. Vt selle kohta Hoppe, M., teoses Lenz, C. O., ja Borchardt, K.-D. (toim), EU-Verträge Kommentar, Bundeanzeiger Verlag, 6..trükk, Köln, 2013, ELTL artikkel 77, punkt 5, ja Müller-Graff, P.-Chr., teoses Pechstein, M., Nowak, C., Häde, U. (toim), Frankfurter Kommentar zu EUV, GRC und AEUV, Band II, Mohr Siebeck, Tübingen, 2017, ELTL artikkel 77, punkt 1.
24 Kooskõlas põhiõigustega ja rahvusvahelise õigusega, kaasa arvatud pagulaste kaitse ja inimõigustega seotud kohustustega.
25 Euroopa Kohus, mõistagi, räägib „erandist“ (vt 7. juuni 2016. aasta kohtuotsus Affum (C‑47/15, EU:C:2016:408, punkt 73), mis minu hinnangul viitab sellele, et kõnealust sätet tuleb tõlgendada kitsalt. Vt selle kohta ka Peers, S., EU Justice and Home Affairs Law (Volume I: EU Justice and Home Affairs Law), 4. trükk, OUP, Oxford, 2016, lk 504.
26 Vt 7. juuni 2016. aasta kohtuotsus Affum (C‑47/15, EU:C:2016:408, punkt 74).
27 Samuti artikli 8 lõigetes 4 ja 5 (sunnimeetmete kasutamise piiramine), artikli 9 lõike 2 punktis a (väljasaatmise edasilükkamine), artikli 14 lõike 1 punktides b ja d (esmaabi ja haavatavate isikute vajaduste arvessevõtmine).
28 Vt 7. juuni 2016. aasta kohtuotsus Affum (C‑47/15, EU:C:2016:408, punkt 74).
29 Vt 7. juuni 2016. aasta kohtuotsus Affum (C‑47/15, EU:C:2016:408, punkt 74).
31 Saamaks ülevaadet Euroopa Kohtu praktikast, vt minu ettepanek kohtuasjas Affum (C‑47/15, EU:C:2016:68, punktid 48–56).
32 Vt eelkõige kohtuotsus Achughbabian (C‑329/11, EU:C:2011:807, punkt 33). Vt ka minu ettepanek kohtuasjas Celaj (C‑290/14, EU:C:2015:285, punkt 60). Vt ka Bartolini, S., Bombois, Th., „Immigration Detention before the CJEU: The Interrelationship between the Returns Directive and the Recast Reception Conditions Directive and their Impact on the Rights of Third Country Nationals“, European Human Rights Law Review, 2016, lk 518–529 ja eriti lk 523.
33 Kus on sätestatud, et liikmesriigid väljastavad tagasisaatmisotsuse iga kolmanda riigi kodaniku kohta, kes viibib nende territooriumil ebaseaduslikult, välja arvatud mõnedel erandjuhtudel.
34 Kus on sätestatud, et liikmesriigid võtavad kõik vajalikud meetmed tagasisaatmisotsuse täitmiseks (juhul, kui direktiivi 2008/115 artikli 7 lõike 4 kohast tähtaega vabatahtlikuks lahkumiseks ei ole määratud või kui tagasipöördumiskohustust ei ole selle direktiivi artikli 7 kohaselt vabatahtlikuks lahkumiseks määratud tähtaja jooksul täidetud).

matches: kohus Kohus Kohus kohus Kohus kohus Kohus Kohus Kohus Kohus


Töötervishoiu ja tööohutuse seaduse, töö- ja puhkeaja seaduse ning Eesti Vabariigi töölepingu seaduse § 125 muutmise seadus – Riigi Teataja
Vabariigi Presidendi 13. detsembri 2004. a otsusega nr 744
Töötervishoiu ja tööohutuse seaduses (RT I 1999, 60, 616; 2000, 55, 362; 2001, 17, 78; 2002, 47, 297; 63, 387; 2003, 20, 120; 2004, 54, 389) tehakse järgmised muudatused:
1) paragrahvi 13 lõike 1 punkt 71 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« 71) korraldama sotsiaalministri poolt käesoleva lõike punkti 7 alusel kehtestatud korras tervisekontrolli töötajatele, kes töötavad ööajal vähemalt kolm tundi oma igapäevasest tööajast või vähemalt kolmandiku oma iga-aastasest tööajast, nii enne öötööle asumist kui ka regulaarsete vaheaegade järel töötamise ajal ja kandma sellega seotud kulud;»;
2) paragrahvi 191 lõige 2 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« (2) Registreerimist taotlev isik esitab Tervishoiuametile registreerimistaotluse ja registreerimisel nõutavate dokumentide ärakirjad, sealhulgas kvalifikatsiooni tõendavate dokumentide ärakirjad. Käesoleva seaduse tähenduses mõistetakse kvalifikatsiooni tõendavate dokumentidena töötervishoiuspetsialisti erialast pädevust tõendavat diplomit, spetsialiseerumise või täiendõppe tunnistust ning tõendit selle kohta, et isik on pädev mõõtja mõõteseaduse (RT I 2004, 18, 132) tähenduses.»
§ 2. Töö- ja puhkeaja seaduse muutmine
Töö- ja puhkeaja seaduse (RT I 2001, 17, 78; 102, 675; 2002, 56, 347; 61, 375; 99, 576; 2003, 23, 137) § 21 täiendatakse lõikega 1 1 järgmises sõnastuses:
« (11) Tsiviilõhusõiduki meeskonna liikmele antakse iganädalasi puhkepäevi kohapeal. Tsiviilõhusõiduki meeskonna liikme iganädalase puhkeaja hulka ei loeta valveaega.»
§ 3. Eesti Vabariigi töölepingu seaduse § 125 muutmine
Eesti Vabariigi töölepingu seaduse (RT 1992, 15/16, 241; 1993, 10, 150; RT I 1993, 26, 441; 1995, 14, 170; 16, 228; 1996, 3, 57; 40, 773; 45, 850; 49, 953; 1997, 5/6, 32; 1998, 111, 1829; 1999, 16, 276; 60, 616; 2000, 25, 144; 51, 327; 57, 370; 102, 669; 2001, 17, 78; 42, 233; 53, 311; 2002, 61, 375; 62, 377; 110, 656; 111, 663; 2003, 4, 22; 13, 69; 88, 591; 90, 601; 2004, 37, 256) § 125 lõike 1 punktis 6 asendatakse sõnad «§-s 21» sõnadega «§-s 21 ».
1 EL Nõukogu direktiiv 2000/79/EÜ, mis käsitleb Euroopa Lennuettevõtjate Ühenduse (AEA), Euroopa Transporditöötajate Föderatsiooni (ETF), Euroopa Lennumeeskonnaliikmete Liidu (ECA), Euroopa Piirkondlike Lennuettevõtjate Ühenduse (ERA) ja Rahvusvahelise Lennutranspordiettevõtjate Ühenduse (IACA) sõlmitud kokkulepet tsiviillennunduse lennupersonali tööaja korralduse kohta (EÜT L 302, 01.12.2000, lk 57–60); Euroopa Parlamendi ja EL Nõukogu direktiiv 2003/88/EÜ tööaja korralduse teatavate aspektide kohta (ELT L 299, 18.11.2003, lk 9–19).


text:
Seaduslikkuse Erand Imu Mägipiirkondadele 🔨 Määrused - 2019
Et.EmTudoDesign.com Määrused IMU vabastus mägedes ja osaliselt mägistes omavalitsustes on õigustatud
Konstitutsioonikohus kinnitas aastate 2014 ja 2015 osas IMU erandiga seotud eeskirjade legitiimsust mägistes ja osaliselt mägistes omavalitsustes.
Mägipiirkonnad, osaliselt mägi ja IMU erand
Regulatiivne raamistik
IMU erand: Sardiinia piirkonna kaebus
Lazio TAR korraldused
Hiljutise lause n. 17 esitatud 2. veebruaril 2018 Konstitutsioonikohus märkis põhiseaduslik legitiimsus mõnede väidete kohta IMU sisse mägede omavalitsused ja osaliselt mägi.
Nende eeskirjade põhiseaduspärasuse küsimust, mis on tegelikult kehtetuks tunnistatud ja kehtinud vaid mõneks aastaks (2014 ja 2015), tõstatab siin Sardiinia piirkond ja alates TAR Lazio; kohtuotsuses moodustati ka mitmed omavalitsused.
Lühidalt öeldes vaadake, millised on vaidlusalused sätted, millised on Regione Sardegna ja TAR Lazio väljavaated ning põhiseaduskohtu järeldused.
Enne apellatsioonkaebuste analüüsi alustamist esitab Euroopa Kohus reguleeriv raamistik ja selle konteksti areng, milles see on lisatud, mida me siin kokku võtame.
Siis kunst. 7, kaas. 1, lett. h, D. Lgs. 504/1992, teemal Kohalik maks kinnisvara kohtaICI), oli ette näinud maksuvabastuse nende põllumajandusmaade suhtes, mis asuvad mägi- või mägipiirkondades, mis on piiritletud vastavalt art. 15, L. n. 984/1977.
Vabastatud maa tuli paigutada rahandusministeeriumi ringkirja - kohalike maksutulude osakond - lisas 14 loetletud omavalitsuste territooriumile, 14. juuni 1993. aasta teenistus nr. 9.
Erand on laiendatud ka oma kohalikule maksule (IMU) - mis asendas ICI-d - kunstiga. 9, kaas. 8, seadusandlik dekreet nr. 23/2011. 13, D.L. 201/2011.
Seejärel on kunst. 4, co. 5-bis, D.L. 16/2012 on ennustanud seda ministeeriumi dekreediga i võiks tuvastada omavalitsused kus nimetatud maksuvabastust oleks tulnud kohaldada ISTATi poolt koostatud Itaalia omavalitsuste nimekirjas esitatud kõrguse ja võimaluse korral ka maa kasumlikkuse alusel.
2014. aastal oli kunst. 22 kaas. 2, D.L. 66/2014 asendas kunsti. 4, co. 5-bis, D.L. 16/2012, määrates a ministeeriumi dekreediga, alates maksustamisperioodist 2014, et tuvastada omavalitsused kus kohaldada IMU erandit. tkõrgus teatatudISTATi nimekiri, mitmekesistada samuti põllumajandustootjate ja põllumajanduslike ja mittepõllumajanduslike kindlustuste jaoks registreeritud kutseliste põllumajandusettevõtjate vahel.
D.M. 28. novembril 2014, mis käsitleb põllumajandustootmisega seotud erandeid IMU-st vastavalt artiklile 7, kaasrahastamine. 1, lett. h, seadusandlik dekreet nr. 504/1992.
Siis järgisite kunsti. 1 D. L. 4/2015, vaidlustatud kohtuotsuses märkuses, mis muutunud jällegi IMU-st vabastamise kord mägipiirkondade ja osaliselt mägipiirkondade põllumajandusmaa jaoks, mis on 2015. ja 2014. aasta seisuga vabastatud põllumajanduslikele ja mittekultuurilistele maadele, mis on paigutatud täielikult klassifitseeritud mägipiirkondadesseISTAT (lõike 1 punkt a), väiksematel saartel (lõike 1 punkt a-bis) ja osaliselt mägistes omavalitsustes, mis on samas nimekirjas ISTATiga, mida omavad ja haldavad põllumajandustootjad ja kutselised põllumajandusettevõtjad, kes on registreeritud põllumajanduskindlustus (lõike 1 punkt b).
See artikkel vähendab maksust vabastatud klientide arvu, suurendades maksutulusid, mis kompenseerivad variatsiooniprognoosi (co.7 ja 9) ja mida riik omandab iga omavalitsuse poolt sama DL-ga näidatud summadega.
Eelkõige sätestab lõige 7, et alates 2015. aastast toimuvad muudatused ühise solidaarsusfondi (seadusega 228/2012 kehtestatud) jaotamisel ja jagatakse omavalitsuste vahel.
Seega selgitab lause:
reegel tagab, et isegi režiimi korral on manööver kasu riigikassale, mis säilitab summad, mida ei ole kohaliku omavalitsuse üksustele solidaarsusfondist üle kantud, samas kui viimane seadusandja kavatsustes ei vähendaks ressursse, nautides neid IMU suurimate otseste tulude samaväärne näitaja, erandite vähendamise tulemus (põhiseaduse kohus 17/2018).
Ko-quinques'id näevad siiski ette kompenseerivate muudatuste ajakohastamise, mis põhinevad 2014. aasta tulude kontrollimisel.
See ajakohastamine viidi hiljem läbi dekreetseadusega 19. juuni 2015, n. 78.
Kohus lõpetab seadusandliku ekskursiooni, tuletades meelde, et 2016. aastal kehtisid eeskirjad kehtetuks seadusega (artikli 1 lõike 13 punkt c) on seadus 208/2015 kehtetuks tunnistanud. 1, kaas. 1 kuni 9-bis, D.L. 4/2015); seetõttu on vaidlustatud sätet kohaldatud ainult aastaid 2014 ja 2015.
Nagu me hiljem kokkuvõttes näeme, on Sardiinia piirkond need on põhimõtteliselt tema rikkumise kohta oskusi selles küsimuses.
Kaebused on jagatud rühmadeks.
Sardiinia regiooni kohaselt on art. 1, 1-bis ja 3 oleksid lühidalt kahjulikud tema teadmistele põllumajanduse ja metsade valdkonnas ning piirkondliku finantsautonoomia osas, reeglid, mis annavad piirkonnale õiguse maksustamise moduleerimiseks; pealegi, kunst. 1, punktid 1 ja 3 rikuksid regiooni põhikirja sätteid erandi tegemise korra, põhiseaduse artiklite 3 (võrdsus ja mõistlikkus), 53 (maksevõime) ja 97 (p.a hea tulemuslikkuse) kohta; Art.1, co.1 rikub ka allutatud viisil lojaalse koostöö ja subsidiaarsuse põhimõtteid.
Kontrollikoja jaoks on IMU siiski a maksuseetõttu reguleeritakse seda riiklikud eeskirjad (vastavalt põhiseaduse artikli 117 lõike 2 punktile e), samuti üksikasjalike eeskirjade ja kontsessioonieeskirjade kohta.
ei seepärast on see seotud piirkondlik pädevussamuti ei ole küsimus kohtualluvuse eeskirjade ega põhikirja järgimise kohta erandite tegemise korra suhtes; samuti, kuna IMU tulu ei ole seotud piirkonnaga, siis eeldatakse, et maksude või vigastuste muutmine on finantsautonoomia seisukohast võimeline.
Kohtu jaoks ei ole isegi artiklite rikkumisi 3, 53 ja 97, Const.: Häid tulemusi ei ole ebaõiglaselt ega rikutud, kuna mägipiirkondade geograafilist identifitseerimist ei anna mitte ainult altimeetriline element, vaid ka madala kasumlikkusega element. Isegi kriteeriumide vanuse ja neile ette nähtud eeskirjade kehtetuks tunnistamise suhtes ei ole ebamõistlik: altimetria on tegelikult põhimõtteliselt muutumatu.
Seejärel lisab kohus:
Teiseks ei ole tõendatud, et piirkonna eeldus võrdlusandmete ebatäpsuse kohta - eeldusel, et maa tegelik kasumlikkus ei ole esindatud - on vähe väidetav. Lisaks sellele ei võeta arvesse nõuet, et mägipiirkondade nimekirja säilitamise eest vastutav tsentraalne loenduskomisjon peaks seda ajakohastama (vastavalt 1952. aasta seaduse nr 991 artikli 1 teisele lõigule), muutes seda. mis tahes lahknevused, mis võisid ilmneda 40 aastat enne kehtetuks tunnistamist. Lõpuks ei ole territoriaalse levimuse kriteeriumi kasutamine haldusperioodide (ühinemiste, kustutamiste jms) puhul järgmistel perioodidel täiesti ebaloogiline, ei ilmne õiguskindluse puudumise mõttes mõistetavust ja siiski, sama statistikaameti esitatud selgitused Senati rahanduskomisjoni 11. veebruari 2015. aasta kuulamisel dl konverteerimisel n. 4 - mõjutab nimekirja marginaalselt, olles mõnel juhul võrreldes täielikult või osaliselt vabastatud omavalitsuste arvuga. (Euroopa Kohtu põhiseadus 17/2018)
Lisaks lisab Euroopa Kohus põhiseaduslike karistuste sätte, mille kohaselt
Seadus sätestab mägipiirkondade kasuks (põhiseaduse artikli 44 lõige 2).
- õigustab soodsat reguleerimist teiste ebasoodsate piirkondade suhtes.
Mis puutub lojaalse koostöö ja subsidiaarsuse põhimõtetesse, siis tuletab kohus meelde, et on juba ja varem olnud järjekindlalt välistatud, et riigi ja regioonide vahelise lojaalse koostöö menetlusi rakendatakse riigi ainuõigusliku tegevuse puhul, nagu siin on; ja et see tavapärasele menetlusele sõnastatud väljajätmine kehtib veelgi dekreetseaduste puhul, mille eeldused on erakorralised vajaduse ja kiireloomulisuse juhtumid.
teine Sardiinia autonoomse piirkonna poolt esitatud kaebuste põhiosa puudutab kunsti. D.L. n. 4, mis reguleerivad põllumajandussektori IMU maksmist seoses 2014. majandusaastaga ja puudutab ajastamine maksetähtajast: kuid ka sel juhul välistab piirkonna pädevuse puudumine suhteliste reeglite rikkumise.
kolmas autonoomse piirkonna kaebuste rühm puudutab kunsti. 1, punktid 7, 8, 9, 9-bis ja 9-quinquies, D.L. n. 4 2015, mis reguleerib kompenseerivad erinevused uue maksuvabastuse süsteemi rakendamisest.
Apellandi sõnul
režiim, mis kompenseerib IMU suurenenud tulu ressurssidega, mida kohalikud omavalitsused on muul viisil riigile tagasi nõudnud, ka kohaliku omavalitsuse solidaarsusfondist, asendaks teatavad ebakindlate tuludega tulud - see põhineb juhuslikel ja ebatäpsetel hinnangutel, ilma et oleks võimalik teha parandusi. variatsioonide kogusummast, mis on jäetud seaduses märgitud summadesse (Euroopa Kohus 17/2018).
See tähendaks finantsaruannete õigsuse põhimõtte rikkumist ja kulude katmist (põhiseaduse artikkel 81) ning sellest tulenevalt kohalike omavalitsuste finantsautonoomiat (põhiseaduse artikkel 119), piirkondlikku pädevust andvaid eeskirju. kohalike omavalitsuste ja kohalike rahaliste vahendite paigutamine, mis on tihedalt seotud piirkondliku tasandiga, lojaalse koostöö ja subsidiaarsuse põhimõtete järgimine kontekstis, kus kohalikud omavalitsused on kaasatud kohalike omavalitsuste ja kohaliku finantseerimise reguleerimisse.
Seetõttu kaebab piirkond kohalike omavalitsuste rahastamissüsteemile tekitatud väidetava kahju üle.
Piirkonna sõnul ei ole tulumaksust vabastamise režiimist saadavatest suurematest tuludest piisav kindlus, et tagada kavandatavate kulude katmine ja varem kaetud erinevate sissetulekutega, eelkõige linnavalitsuse solidaarsusfondi jaotamisega.
See väide ei ole usutav, ütleb kohus, et loobutakse hiljuti teise süsteemi kasuks testitud erandisüsteemist, rohkem tutvumisest ja kasutamisest teistes valdkondades, mis võib põhjustada olulisi erinevusi piirkondades, mida iseloomustab struktuuriline ressursside nappus.
Seadusandja on siiski hoolitsenud võimaliku tasakaalustamatuse eest, mõlemad, nähes ette ajutine jaexperimentability reeglitest, mõlemad valmistavad ette parandusmehhanismid.
Euroopa Kohus kordab, mida on juba öeldud oma varasemates otsustes, nimeltfinantsautonoomia territoriaalsetele autonoomiatele põhiseaduslikult tagatud ei tähenda kvantitatiivset garantiid, st et neile eraldatud tulusid ei vähendata; tingimusel, et selline alandamine ei muuda seda võimatuks ega mõjuta tõsiselt selliste kohalike omavalitsuste ülesannete täitmist.
Lisaks ei tohi puududa kohalike omavalitsuste kaasamise tagamine riigi rahanduse eesmärkide määratlemisel ja nende kvantifitseerimisel.
Kontrollikoda märgib, et mägikeskkond kaitseb nii Euroopa kui ka Euroopa põhiseaduses (eespool nimetatud standardis, millele on viidatud artiklis 44) erilist kaitset ja ka meie põhiseadust ning et maksureklaam võib mõjutada eriti olulisi finantssuhteid., kuid arvestab põhiseadusevastasuse küsimusi artiklitega Põhiseaduse artiklid 81 ja 119, määratledes
vaadeldavate rajatiste režiimi ajutist, eksperimentaalset ja rakendusprofiilide osas saab korrigeerida eelnevalt illustreeritud meetodite abil (põhiseaduse kohus 17/2018).
Lõpuks, ka põhiseadusliku legitiimsuse küsimused, mille kohaselt: t
piirkondliku ja kohaliku rahastamise vahelise seose puhul ohustaks kompensatsioonirežiim ka piirkonna rahalist autonoomiat ja selle jurisdiktsiooni kohaliku omavalitsuse ja kohaliku rahastamise valdkonnas (Euroopa Kohtu põhiseadus 17/2018).
Kohalikule finantsautonoomiale kahju tekitamata ei näe kohus isegi piirkondliku rikkumise nägemist.
Lisage sellele
käesoleval juhul märgib kohus, et tegemist on riigieelarve ülekannetega või sissemaksetega sama ja kohalike omavalitsuste vaheliste finantssuhete kontekstis ning et erinevalt mandri autonoomiatest ei halda Sardiinia autonoomne piirkond. institutsioonilised ülekanded kohalikele omavalitsustele (2016. aasta lause nr 188). Sellest tuleneb ka küsimuse põhjendamatus seoses piirkondlike pädevustega kohaliku rahastamise valdkonnas (Corte Cost., 17/2018).
Ka kunsti põhiseadusliku legitiimsuse küsimused. 1, punktid 9-bis ja 9-quinquies, d.l. n. 4, 2015, viidates artiklitele Põhikirja põhikirja 3 ja 117 ning 119 artikli 3 kohaselt ei loeta neid põhjendatuks.
Piirkonna sõnul rikuksid reeglid, mis ei sisalda regiooni kaasatust, lojaalse koostöö põhimõtet vastavalt artiklile. Põhiseaduse 117. 3 Sardiinia eristaatuse kohta kohalike omavalitsuste korraldamisel ja kohalikul rahastamisel ning subsidiaarsuse põhimõttele vastavalt artiklile 3; 119 Kulud.
Kaebus põhineb eeldusel, et seadusandlik juhtum sisaldab subsidiaarsuse nõudega seotud hüpoteesi, kuid Euroopa Kohus märgib, et hageja ei võta arvesse asjaolu, et käesolevas asjas olulised finantsaruanded ei puuduta institutsioonide ülekandeid omavalitsustele. Sardiinia autonoomne piirkond, kuid osamaksud (lõige 9-bis) ja riigieelarvest makstavad ülekanded või eraldised (lõige 9-quinquies), mis ei kuulu seega piirkondliku pädevuse alla: ei seal olles piirkondlik pädevus kohalike omavalitsuste reguleerimise ja rahastamise kohta, t ei on olemas kõne tingimused subsidiaarsuse, mis tähendab tegelikult piirkondliku pädevuse olemasolu.
. T TAR Lazio tsenseerida kunsti. 1, lõike 1 punktid a ja b n. 4, sest naases a nimekiri valmisISTAT mägipiirkondade ja osaliselt mägipiirkondade klassifitseerimiseks jätab ta ISTATile õiguse valmistada ette soodsa maksusüsteemi kohaldamise tingimused.
Norm, et reguleeritud selle nimekirja koostamine (seadus 991/1952) oli kehtetuks seadusega 142/1990 ja sellega koos alati Lazio TAR-i arvates ei oleks vaja õiguslikke kaalutlusi, et piirata nimetatud nimekirja haldamise kaalutlusõigust ja sellest tulenevalt kunstniku rikkumist. Põhiseaduse artikkel 23, mis jätab seaduse maksustamise.
Vastavalt kohus Põhiseaduslik ei puudub põhiseadusliku õiguspärasuse puudumine: kui on tõsi, et art. Põhiseaduse artiklit 23 kohaldatakse kontsessioonisätete suhtes, mis on sarnased maksustamisega seotud sätetele (viitab oma 2010. aasta otsusele nr 123); ja et seadus
see ei tohi piirduda antava summa ülemmäärade kindlaksmääramisega, vaid peab piisavalt kindlaks määrama ka lihtsustamisjuhtumid, määratledes nende põhielemendid, nagu subjektiivsed ja objektiivsed tingimused hüvitise saamiseks ”(2011. aasta lause nr 60). ) ", kuid see põhimõte ei too kaasa vaidlustatud sätte ebaseaduslikkuse tunnistamist, kuna viide on juba olemasolev ja alates 2009. taastast mitte ajakohastatud", mille andmed (nagu "montanità") ISTAT on kogunud ja levitanud. teavitamise eesmärgil ja millele seadusandja juhtis (Const. 17/2018).
Seega puudub tühi reegel, see tähendab, et see annab võimu p.a. piiritlemata, jättes seega kodanikud oma sfääri õiguse kaitsest vabadus enne p.a.
Nimetatud edasilükkamise järel järeldab kontrollikoda selles küsimuses, et seadusandja on seetõttu lihtsalt jaganud
valikud, mis kristalliseerusid seal erinevatel eesmärkidel... edasilükkamise tõttu, on vabastuse subjektiivsete ja objektiivsete tingimuste kindlakstegemine midagi muud kui haldusasutusele... Valik on tegelikult täielikult rakendatud dekreetseadusega (kohus) Maksumus 17/2018).

matches: Kohus kohus Kohus Kohus kohus Kohus Kohus kohus kohus Kohus kohus


Kohtla-Järve linna munitsipaalkoolide hoolekogu moodustamise kord ja töökord – Riigi Teataja
Kohtla-Järve linna munitsipaalkoolide hoolekogu moodustamise kord ja töökord
Kohtla-Järve linna munitsipaalkoolide hoolekogu moodustamise kord ja töökord - sisukord
3 Statsionaarse õppevormiga kooli hoolekogu liikmete valimise kord
§ 4 Õpilaste esindaja valimine õpilasesinduse koosolekul
§ 5 Õpetajate esindaja valimine õppenõukogu koosolekul
§ 6 Lastevanemate, vilistlaste ja kooli toetavate organisatsioonide esindajate valimine kooli hoolekokku vanemate üldkoosolekul
§ 7 Kooli pidaja esindaja määramine
§ 8 Hoolekogu koosseisu kinnitamine
4 Mittestatsionaarse õppevormiga kooli hoolekogu liikmete valimise kord
§ 9 Mittestatsionaarse õppevormiga kooli hoolekogu koosseisu kinnitamine
§ 10 Mittestatsionaarse õppevormiga kooli hoolekogu liikmete valimise korra erisused
5 Volituse kestus
§ 11 Hoolekogu liikmete volituse kestus
6 Hoolekogu töökord
§ 12 Hoolekogu tööülesanded õppe- ja kasvatustegevuse korraldamisel ja juhtimisel
§ 14 Hoolekogu töövorm
§ 17 Koosoleku läbiviimine
§ 18 Koosoleku protokoll
7 Hoolekogu otsused
§ 19 Hoolekogu otsustusvõime
§ 20 Otsuste vastuvõtmine ja täitmine
§ 21 Otsuse vastuvõtmine side- või infotehnoloogiliste vahendite kaudu
§ 22 Hoolekogu otsusega mittenõustumine
RT IV, 04.04.2014, 59
Vastu võetud 30.01.2013 nr 156
RT IV, 02.02.2013, 41
26.03.2014 RT IV, 04.04.2014, 36 07.04.2014
Hoolekogu on alaliselt tegutsev organ, kelle ülesanne on kooli õpilaste, pedagoogide, kooli pidaja, õpilaste vanemate, vilistlaste ja kooli toetavate organisatsioonide ühistegevus õppe- ja kasvatuse suunamisel, planeerimisel ja jälgimisel ning õppeks ja kasvatuseks paremate tingimuste loomine.
(1) Munitsipaalkooli (edaspidi kooli) hoolekogu moodustatakse lähtuvalt järgmistest põhimõtetest:
2) gümnaasiumi hoolekogu koosseisu kuuluvad kooli pidaja, õppenõukogu, vanemate, vilistlaste, õpilaste ning kooli toetavate organisatsioonide esindajad, kusjuures vanemate, vilistlaste ja kooli toetavate organisatsioonide esindajad moodustavad enamuse hoolekogu koosseisust;
3) ühe asutusena tegutseva põhikooli ja gümnaasiumi hoolekogu koosseisu kuulub vähemalt kaks õppenõukogu esindajat, kellest üks esindab põhikooli ja teine gümnaasiumi õpetajaid ning nii põhikooli- kui ka gümnaasiumiõpilaste vanemate esindajad. Muus osas kohaldatakse gümnaasiumi hoolekogu koosseisu kohta sätestatut;
4) koolis, kus toimub üksnes mittestatsionaarne õpe, ei kuulu hoolekogusse vanemate esindajad. Muus osas kohaldatakse ühe asutusena tegutseva põhikooli ja gümnaasiumi hoolekogu koosseisu kohta sätestatut;
5) hoolekogu koosseisu kuuluvate vanemate, vilistlaste ja kooli toetavate organisatsioonide esindajad ei tohi kuuluda koolitöötajate hulka.
(2) Hoolekogu tööülesanded õppe- ja kasvatustegevuse korraldamisel ja juhtimisel sätestatakse kooli põhimääruses.
3. peatükk Statsionaarse õppevormiga kooli hoolekogu liikmete valimise kord
§ 4. Õpilaste esindaja valimine õpilasesinduse koosolekul
(1) Õpilaste esindaja valimine toimub õpilasesinduse koosolekul, mille kutsub kokku õpilasesinduse esimees koostöös huvijuhiga.
(2) Õpilaste esindaja valimise koosoleku juhatajaks on huvijuht.
(3) Esindaja valitakse õpilasesinduse koosolekul ning koostatakse protokoll ja vastavasisuline otsus.
(4) Esindajad kooli hoolekogusse seatakse üles õpilasesinduse liikmete poolt. Esindajad peavad esitama nõusoleku kandideerimiseks. Nõusolek kandideerimiseks kantakse protokolli.
(5) Esindajate valimine toimub avaliku hääletamise teel kui lihthäälteenamusega ei otsustata viia hääletamine läbi salajase hääletamise teel.
(6) Valitav isik osutub valituks esindajaks kooli hoolekokku kui sai hääletamisel häälteenamuse.
§ 5. Õpetajate esindaja valimine õppenõukogu koosolekul
(1) Õpetajate esindajate valimine toimub õppenõukogu koosolekul, mille kutsub kokku kooli direktor või tema poolt volitatud isik.
(2) Kooli direktor kutsub kokku õppenõukogu koosoleku vastavalt haridus- ja teadusministri määrusele.
(3) Õpetajate esindajad valitakse õppenõukogu koosolekul ning koostatakse protokoll ja vastavasisuline otsus.
(4) Esindajad kooli hoolekogusse seatakse üles õppenõukogu liikmete poolt. Esindajad peavad esitama nõusoleku kandideerimiseks. Nõusolek kandideerimiseks kantakse protokolli.
§ 6. Lastevanemate, vilistlaste ja kooli toetavate organisatsioonide esindajate valimine kooli hoolekokku vanemate üldkoosolekul
(1) Lastevanemate üldkoosoleku kutsub kokku kooli direktor.
(2) Lastevanemate, vilistlaste ja kooli toetavate organisatsioonide esindajate valimine toimub lastevanemate üldkoosolekul mille kohta koostatakse protokoll ja vastavasisuline otsus.
(3) Kooli direktor avaldab vanemate üldkoosoleku kohta teate 10 päeva enne üldkoosoleku toimumist kooli veebilehel. Teates avaldatakse üldkoosoleku toimumise aeg, koht ja päevakord.
(4) Esindajad kooli hoolekogusse seatakse üles vanemate üldkoosolekul. Esindajaid võivad üles seada vanemad, vilistlased, kooli toetavad organisatsioonid ning kooli direktor. Esindajad peavad esitama nõusoleku kandideerimiseks. Nõusolek kandideerimiseks kantakse protokolli. Esindajatele antakse võimalus ennast tutvustada.
(6) Valitavad isikud osutuvad valituks esindajaks kooli hoolekokku kui nad on saanud hääletamisel häälteenamuse.
§ 7. Kooli pidaja esindaja määramine
(1) Kooli pidaja esindajaks kooli hoolekogus on linnavolikogu esindaja.
(2) Linnavolikogu esindaja määratakse hoolekogusse linnavolikogu otsusega kooli direktori kirjaliku taotluse alusel.
(3) Esindajad kooli hoolekogusse seatakse üles linnavolikogu liikmete poolt. Esindaja peab esitama nõusoleku kandideerimiseks. Nõusolek kantakse protokolli.
(4) Esindaja määramine toimub avaliku hääletamise teel.
(5) Määratav isik osutub määratuks esindajaks kooli hoolekokku kui sai hääletamisel häälteenamuse.
§ 8. Hoolekogu koosseisu kinnitamine
(1) Hoolekogu koosseisu kinnitab Kohtla-Järve Linnavalitsus (edaspidi linnavalitsus) järgmiste dokumentide alusel:
1) kooli direktori poolt esitatud taotlus;
2) õppenõukogu koosoleku väljavõte õppenõukogu esindajate valimisest hoolekogu koosseisu;
3) õpilasesinduse koosoleku väljavõte õpilaste esindajate valimisest hoolekogu koosseisu juhul kui koolis on moodustatud õpilasesindus;
[RT IV, 04.04.2014, 36 - jõust. 07.04.2014]
4) lastevanemate üldkoosoleku väljavõte vanemate, vilistlaste ning kooli toetavate organisatsioonide esindajate valimisest hoolekogu koosseisu;
5) linnavolikogu otsus kooli pidaja esindaja määramisest hoolekogu koosseisu.
(2) Hoolekogu koosseisu muudatused kinnitab linnavalitsus järgmiste dokumentide alusel:
1) kooli pidaja esindaja asendamine toimub käesoleva korra § 7 lõikes 2 sätestatud dokumentide alusel;
2) õppenõukogu esindajate asendamise korral - kooli direktori poolt esitatud taotluse ja õppenõukogu koosoleku väljavõtte alusel õppenõukogu esindajate valimisest hoolekogu koosseisu;
3) vanemate, vilistlaste ning kooli toetavate organisatsioonide esindajate asendamise korral - kooli direktori poolt esitatud taotluse ja lastevanemate üldkoosoleku väljavõtte alusel lastevanemate, vilistlaste või kooli toetavate organisatsioonide esindajate valimisest hoolekogu koosseisu;
4) õpilasesinduse esindaja asendamise korral - kooli direktori poolt esitatud taotluse ja õpilasesinduse koosoleku väljavõtte alusel õpilaste esindajate valimisest hoolekogu koosseisu.
4. peatükk Mittestatsionaarse õppevormiga kooli hoolekogu liikmete valimise kord
§ 9. Mittestatsionaarse õppevormiga kooli hoolekogu koosseisu kinnitamine
Mittestatsionaarse õppevormiga kooli hoolekogu koosseisu kinnitab linnavalitsus kooli direktori taotluse alusel käesoleva korra §-s 8 toodud dokumentide alusel arvestades mittestatsionaarse kooli hoolekogu moodustamise erisusi.
§ 10. Mittestatsionaarse õppevormiga kooli hoolekogu liikmete valimise korra erisused
Linnavalitsuse hoolekogu koosseisu kinnitamiseks esitamisel lähtub kooli direktor järgmistest põhimõtetest:
1) kooli toetava organisatsiooni esindaja kooskõlastatakse organisatsiooniga, keda liige hoolekogus esindab. Kooli toetava organisatsiooni esindaja peab andma oma kirjaliku nõusoleku, mis lisatakse direktori taotlusele. Esindaja valimisest teavitatakse õpilasi õpilaste üldkoosolekul ja/või kooli veebilehe kaudu;
2) õppenõukogu esindajate valimise osas kohaldatakse statsionaarse õppevormiga kooli kohta sätestatut;
3) koolipidaja esindaja määramise osas kohaldatakse statsionaarse õppevormiga kooli kohta sätestatut;
4) kooli hoolekogusse ei kuulu lastevanemate esindajad;
5) õpilaste esindajad valitakse õpilaste üldkoosolekul, mille kutsub kokku ja juhib kooli direktor või tema poolt volitatud isik. Esindajad kooli hoolekogusse seatakse üles õpilaste poolt. Esindajad peavad esitama nõusoleku kandideerimiseks. Nõusolek kandideerimiseks kantakse protokolli. Esindajate valimine toimub avaliku hääletamise teel kui lihthäälteenamusega ei otsustata viia hääletamine läbi salajase hääletamise teel. Valitav isik osutub valituks esindajaks kooli hoolekokku kui sai hääletamisel häälteenamuse;
6) vilistlaste esindaja seatakse üles direktori, koolitöötajate, õpilaste või vilistlaste ettepanekul ning valitakse õpilaste üldkoosolekul. Esindajad peavad esitama nõusoleku kandideerimiseks. Nõusolek kandideerimiseks kantakse protokolli. Vilistlasi teavitatakse nende esindajast kooli veebilehe kaudu.
5. peatükk Volituse kestus
§ 11. Hoolekogu liikmete volituse kestus
(1) Hoolekogu liikmete volitused kehtivad kaks õppeaastat.
(2) Vajadusel (hoolekogu liikme volitusest loobumine, liikme või tema lapse koolist lahkumine jne) algatab kooli direktor hoolekogu liikme valimise ja kinnitamise vastavalt määruses sätestatud korrale.
6. peatükk Hoolekogu töökord
§ 12. Hoolekogu tööülesanded õppe- ja kasvatustegevuse korraldamisel ja juhtimisel
Põhikooli- ja gümnaasiumiseaduses sätestatud ülesande täitmiseks hoolekogu:
11) nimetab oma esindajad komisjonide ja kogude koosseisu õigusaktides ettenähtud juhtudel;
§ 14. Hoolekogu töövorm
(2) Korralise koosoleku toimumise aja, koha ja päevakorra teatab koosoleku kokkukutsuja hoolekogu liikmetele kirjalikus taasesitamist võimaldavas vormis vähemalt kümme tööpäeva enne koosoleku toimumist. Koosoleku dokumendid saadetakse hoolekogu liikmetele üldjuhul koos korralise koosoleku teatega, kuid mitte hiljem kui viis tööpäeva enne koosoleku toimumist.
(1) Kiirete ja edasilükkamatute küsimuste otsustamiseks kutsub hoolekogu esimees, tema äraolekul aseesimees, omal initsiatiivil või vähemalt kolme hoolekogu liikme nõudmisel või kooli direktori ettepanekul kokku erakorralise koosoleku hiljemalt viie tööpäeva jooksul ettepaneku saamisest.
(2) Erakorralise koosoleku toimumise aja, koha ja päevakorra teatab koosoleku kokkukutsuja hoolekogu liikmetele kirjalikus taasesitamist võimaldavas vormis vähemalt kolm tööpäeva enne koosoleku toimumist. Koosoleku dokumendid saadetakse hoolekogu liikmetele üldjuhul koos erakorralise koosoleku teatega, kuid mitte hiljem kui üks tööpäev enne koosoleku toimumist.
§ 17. Koosoleku läbiviimine
(5) Hoolekogu koosolekust võivad osa võtta teised isikud hoolekogu esimehe, tema äraolekul aseesimehe kutsel või loal.
§ 18. Koosoleku protokoll
7. peatükk Hoolekogu otsused
§ 19. Hoolekogu otsustusvõime
§ 20. Otsuste vastuvõtmine ja täitmine
(2) Otsuse vastuvõtmiseks koosolekut kokku kutsumata saadab hoolekogu esimees, tema äraolekul aseesimees, kirjalikus taasesitamist võimaldavas vormis hoolekogu liikmetele otsuse eelnõu ja otsuse tegemiseks vajalikud materjalid ning määrab vastamise tähtaja, mis ei või olla lühem kui viis tööpäeva.
(3) Otsus loetakse vastuvõetuks, kui otsuse poolt hääletab üle poole hoolekogu liikmetest. Poolt- ja vastuhäälte võrdse arvu korral on otsustavaks hoolekogu esimehe, tema äraolekul aseesimehe hääl. Hoolekogu liige saadab vastuse kirjalikus taasesitamist võimaldavas vormis.
Hoolekogu otsusega mittenõustumisel, samuti vaidlusküsimuste korral, on õpilasel, vanemal või hoolekogu liikmel õigus pöörduda kümne tööpäeva jooksul arvates otsuse vastuvõtmisest linnavalitsuse poole otsuse õiguspärasuse kontrollimiseks.
(1) - (2) [Käesolevast tekstist välja jäetud.]


1 SAATEMEESKONNA ÜLESANDED
§ 2 Saatemeeskonna koosseis
§ 3 Saateülesande täitmise kavandamine ja juhendamine
§ 4 Saateülesande täitmise alus
§ 5 Saatedokumendid
§ 6 Juhendaja
§ 7 Saatemeeskonna ülema ülesanded
§ 8 Saateplaan
§ 9 Saateplaani sisu
§ 10 Saadetava isikliku toimiku ettevalmistamine
3 SAATEAUTO JA SAADETAVATE PAIGUTAMISE NÕUDED
§ 11 Saatmise nõuded
§ 12 Saateauto seisukord ja selle kontrollimine
§ 13 Saadetavate paigutamine saateautosse
§ 14 Saadetava isiklike asjade saatmine
§ 15 Saateautoga saatmise üldnõuded
§ 16 Sundpeatus saateülesande täitmise ajal
§ 17 Saateülesande täitmise erinõuded
4 ÜHEST VANGLAST VÕI ARESTIMAJAST TEISE VANGLASSE VÕI ARESTIMAJJA, PIIRIPUNKTIST VANGLASSE JA VANGLAST PIIRIPUNKTI NING VANGLAST PSÜHHIAATRIAASUTUSSE SUNDRAVILE SAATMISE KORD
§ 18 Saatenimekiri
§ 19 Saadetavale kuuluvate lubamatute asjade saatmine
§ 20 Saadetava üleandmine
§ 21 Saadetava vanglasse vastuvõtmise alus
§ 22 Saadetava vastuvõtmine
§ 23 Piiripunktist vanglasse ja vanglast piiripunkti saatmise erisused
§ 24 Vanglast psühhiaatriaasutusse sundravile saatmise erisused
5 TERVISHOIUTEENUSE OSUTAJA JUURDE SAATMISE, LÜHIAJALISEL VÄLJAVIIMISEL SAATMISE JA ERAKORRALISE SAATMISE KORD
§ 25 Saadetava üleandmine
§ 26 Tervishoiuteenuse osutaja juurde saatmine
§ 27 Isikliku toimiku ettevalmistamine
§ 28 Saatmine lühiajalisel väljaviimisel
6 DISTSIPLINAARMENETLUS
§ 29 Distsiplinaarmenetlus
7 TEGUTSEMINE SAATEÜLESANDE TÄITMISE AJAL TOIMUVA ERAKORRALISE SÜNDMUSE KORRAL
§ 30 Erakorraline sündmus saateülesande täitmise ajal
§ 31 Erakorralise sündmuse avastamine
§ 32 Erakorralisest sündmusest teavitamine
§ 33 Tegutsemine saadetava põgenemise korral
§ 34 Saadetavate allumatuse või saatemeeskonnale kallaletungi korral tehtavad toimingud
§ 35 Kõrvaliste isikute kinnipidamine
§ 36 Saateauto rikke korral tehtavad toimingud
§ 37 Saateauto tulekahju korral tehtavad toimingud
RT I, 06.10.2017, 6
09.10.2006 RTL 2006, 74, 1362 22.10.2006
1. peatükk SAATEMEESKONNA ÜLESANDED
1) kinnipeetav, vahistatu või arestialune (edaspidi saadetav) ühest vanglast või arestimajast teise vanglasse või arestimajja;
4) [kehtetu - RT I, 18.02.2016, 1 - jõust. 21.02.2016, rakendatakse tagasiulatuvalt alates 01.01.2016]
(2) Saateülesande täidab saateüksusesse või vangla teise struktuuriüksusesse kuuluvatest vanglaametnikest moodustatud saatemeeskond.
(4) [Kehtetu - RT I, 18.02.2016, 1 - jõust. 21.02.2016, rakendatakse tagasiulatuvalt alates 01.01.2016]
(2) Tervishoiutöötaja kaasatakse saateülesande täitmisesse, kui saadetav vajab või võib saatmise ajal vajada meditsiiniosakonna juhataja otsuse järgi arstiabi.
(1) Korralise saateülesande täitmiseks komplekteerib saatemeeskonna, juhendab ja korraldab selle tööd saateüksuse juht.
(2) Erakorralise saateülesande täitmiseks komplekteerib saatemeeskonna, juhendab ja korraldab selle tööd saatemeeskonna juhendaja (edaspidi juhendaja).
(3) Juhendaja kohta käivaid sätteid kohaldatakse ka saateüksuse juhile, kui käesoleva määrusega ei ole ette nähtud teisiti.
(5) Saateplaanis sisalduvad andmed on asutusesiseseks kasutamiseks ning saateplaanile tehakse märge „ASUTUSESISESEKS KASUTAMISEKS”.
(3) Paragrahvi 1 lõike 1 punktides 1–3 sätestatud saateülesande täitmiseks vajalikud saadetavate nimekirjad ning marsruudi koos peatuskohtade andmetega koostab saateüksuse juht või tema poolt määratud isik vanglatelt ja arestimajadelt laekunud saadetavate saatmise tellimuste alusel. Saateüksuse juht või tema poolt määratud isik lisab saadetavate nimekirjad saateplaani esimesele osale.
(1) Isiklik toimik valmistatakse ette § 1 lõike 1 punktis 1 sätestatud saateülesande puhul.
(2) Vangla valmistab ette saadetava isikliku toimiku. Isiklik toimik antakse üle ülemale.
3. peatükk SAATEAUTO JA SAADETAVATE PAIGUTAMISE NÕUDED
(2) Alarmsõiduk varustatakse eriseadmetega liiklusseaduse § 84 lõike 6 alusel kehtestatud Vabariigi Valitsuse määruse kohaselt.
(1) Saadetavate paigutamisel saateautosse järgib ülem „Vangistusseaduse” §-s 12 sätestatud eraldihoidmise printsiipi.
(2) [Kehtetu - RTL 2006, 74, 1362 - jõust. 22.10.2006]
4. peatükk ÜHEST VANGLAST VÕI ARESTIMAJAST TEISE VANGLASSE VÕI ARESTIMAJJA, PIIRIPUNKTIST VANGLASSE JA VANGLAST PIIRIPUNKTI NING VANGLAST PSÜHHIAATRIAASUTUSSE SUNDRAVILE SAATMISE KORD
(1) Vangla koostab saatenimekirja (lisa 3). Saatenimekirja kinnitab lähtekoha vangla direktor või arestimaja juht.
5) „Kriminaalkoodeksi” või „Karistusseadustiku” paragrahv, mille järgi on saadetav vahi alla võetud või süüdi mõistetud;
(3) Saatenimekiri koostatakse kolmes eksemplaris, millest üks jääb lähtevanglale või arestimajale, üks sihtkoha vanglale või arestimajale ja üks saateüksusele.
(1) Saadetavale kuuluvate lubamatute asjade kohta, mis on vangla või arestimaja poolt hoiule võetud, koostatakse üleandmis-vastuvõtmisakt (lisa 4) kolmes eksemplaris, millest üks jääb lähtekoha vanglale või arestimajale, üks eksemplar jääb sihtkoha vanglale või arestimajale ning üks eksemplar jääb saateüksusele.
(1) Saadetav võetakse teise vanglasse vastu Justiitsministeeriumi otsuse või justiitsministri 25. märtsi 2008. a määruse nr 9 „Täitmisplaan” ning „Vangistusseaduse” §-des 13 ja 89 nimetatud dokumentide alusel.
(5) Pärast saadetava vastuvõtmist paigutatakse saadetav sobivasse kambrisse.
5. peatükk TERVISHOIUTEENUSE OSUTAJA JUURDE SAATMISE, LÜHIAJALISEL VÄLJAVIIMISEL SAATMISE JA ERAKORRALISE SAATMISE KORD
(2) Erakorralise saatmise tervishoiuteenuse osutaja juurde otsustab vangla direktor või kõrgeim kohalviibiv vanglaametnik meditsiiniosakonna juhataja või valvearsti ettepanekul.
[Kehtetu - RT I, 18.02.2016, 1 - jõust. 21.02.2016, rakendatakse tagasiulatuvalt alates 01.01.2016]
6. peatükk DISTSIPLINAARMENETLUS
(1) Kui saadetav paneb saateülesande täitmise ajal toime „Vangistusseaduse”, justiitsministri 30. novembri 2000. a määruse nr 72 „Vangla sisekorraeeskiri” või muude õigusaktide nõuete süülise rikkumise, koostab rikkumise avastanud saatemeeskonna liige selle kohta ettekande.
(3) Distsiplinaarmenetluse läbiviimisel ja asjaolude selgitamisel juhindutakse „Vangistusseaduse” §-st 64.
7. peatükk TEGUTSEMINE SAATEÜLESANDE TÄITMISE AJAL TOIMUVA ERAKORRALISE SÜNDMUSE KORRAL
Erakorralise sündmuse alguses annab ülem või sündmuse avastanud saatemeeskonna liige käskluse „Häire!” ja ütleb, millega on tegemist. Käskluse alusel läheb saatemeeskond eri korralduseta üle tugevdatud valvele.
Erakorralisest sündmusest teavitatakse asjaomaseid asutusi justiitsministri 29. juuni 2000. a käskkirjaga nr 190 kinnitatud „Vanglate operatiivinfo edastamise korra” kohaselt.
(3) Põgenemise takistamiseks ja põgenenud saadetava tabamiseks võib saatemeeskonna liige kasutada erivahendeid ja tulirelva „Vangistusseaduse” §-s 71 sätestatud korras.
(2) Vajadusel kutsutakse lähimast politseiasutusest sündmuskohale patrull võimaliku saadetavate allumatuse ja vastuhaku neutraliseerimiseks.
(2) Vajaduse korral evakueeritakse saadetavad ja korraldatakse nende valve lähimas sobivas kohas ning kutsutakse lähimast politseiasutusest sündmuskohale patrull võimaliku saadetavate allumatuse, vastuhaku ja põgenemise neutraliseerimiseks.
Lisa 1 Saateplaan
Lisa 2 Õiend isikliku toimiku kohta
Lisa 3 Saatenimekiri
Lisa 4 Üleandmis-vastuvõtmisakt saadetavale kuuluvate lubamatute asjade saatmise kohta


Lasila Põhikooli põhimäärus – Riigi Teataja
Lasila Põhikooli põhimäärus
Lasila Põhikooli põhimäärus - sisukord
§ 2 Tegevuse eesmärgid ja ülesanded
§ 4 Laste, õpilaste, ja vanemate õigused ja kohustused
§ 5 Koolitöötajad
§ 6 Kooli juhtimine
§ 7 Majandamise ja asjaajamise alused
§ 8 Ümberkorraldamine, ümberkujundamine ja tegevuse lõpetamine
RT IV, 28.03.2017, 6
Vastu võetud 22.03.2017 nr 2
Määrus kehtestatakse kohaliku omavalitsuse seaduse § 22 lõike 1 punkti 34, § 35 lõike 2, põhikooli- ja gümnaasiumiseaduse § 2 lõike 3 punkt 2, § 66 lõike 1 alusel ja koolieelse lasteasutuse seaduse § 5 lõike 2 alusel.
(1) Kooli nimetus on Lasila Põhikool (edaspidi kool). Kooli asukoht on Lasila küla, Rakvere vald ja postiaadress Vahtra puiestee 17/1, Lasila, Rakvere vald, 44401, Lääne–Virumaa.
(2) Kool on ühe asutusena tegutsev põhikool, milles õpe toimub I, II ja III kooliastmes ja koolieelne lasteasutus (edaspidi lasteaed), mis võimaldab kolme- kuni seitsmeaastastele lastele hoiu ja alushariduse omandamise.
(3) Kool on munitsipaalkool, mille pidajaks on Rakvere vald.
(4) Kool juhindub oma tegevuses põhikooli- ja gümnaasiumiseadusest, lasteaia osas koolieelse lasteasutuse seadusest, muudest riigi ja valla õigusaktidest ning käesolevast põhimäärusest.
(5) Kooli kõrgemalseisvaks organiks on Rakvere Vallavalitsus (edaspidi vallavalitsus). Kool ei ole juriidiline isik ning on registreeritud riigi ja kohaliku omavalitsuse asutuste riiklikus registris nr 75012127.
(6) Koolil on Rakvere Vallavolikogu (edaspidi vallavolikogu) poolt kinnitatud eelarve, oma pitsat ja sümboolika. Kool kasutab vallavalitsuse arvelduskontot.
(7) Kool tagab koolikohustuslikule isikule, kelle elukoht asub Rakvere valla haldusterritooriumil, võimaluse omandada ja põhiharidus.
(8) Koolikohustuslik on õpilane põhihariduse omandamiseni või kuni 17-aastaseks saamiseni. Koolikohustuslike laste arvestust peab vallavalitsus. Koolikohustuse täitmist kontrollib ja loob tingimused selle täitmiseks vallavalitsus koostöös kooliga.
(9) Koolis toimub statsionaarne õpe. Kooli õppekeel on eesti keel. Kooli asjaajamise keel on eesti keel.
(10) Kooli põhimääruse kinnitab, muudab ja tunnistab kehtetuks vallavolikogu.
§ 2. Tegevuse eesmärgid ja ülesanded
(1) Kooli tegevuse eesmärgid:
1) võimaldada õpilastele koolikohustuse täitmine ja põhihariduse omandamine, koolieelikutele alushariduse omandamine;
2) toetada õpilaste vaimset, füüsilist, kõlbelist, sotsiaalset ja emotsionaalset arengut. Luua tingimused õpilaste võimete tasakaalustatud arenguks ja eneseteostuseks.
(2) Kooli ülesanded:
1) koolil on nii hariv kui ka kasvatav ülesanne. Kool aitab kaasa õpilase kasvamisele loovaks, mitmekülgseks isiksuseks, kes suudab ennast täisväärtuslikult teostada erinevates rollides: perekonnas, tööl ja avalikus elus ning valida oma huvide- ja võimetekohast õpiteed;
2) kool loob õpilasele eakohase, turvalise, positiivselt mõjuva ja arendava õpikeskkonna, mis toetab tema õpihuvi ja õpioskuste, enesereflektsiooni ja kriitilise mõtlemisvõime, teadmiste ja tahteliste omaduste arengut, loovat eneseväljendust ning sotsiaalse ja kultuurilise identiteedi kujunemist;
3) kool teeb õppe- ja kasvatustegevuse korraldamisel koostööd lastevanemate, vallavalitsuse, sotsiaal-, tervishoiu-, lastekaitse- ja haridustöötajatega ning teiste haridusasutustega.
(1) Koolis on võimalik omandada haridus alushariduse ja põhihariduse tasemel.
(2) Koolil on oma arengukava, kus määratakse kindlaks kooliarenduse põhisuunad ja valdkonnad ning tegevuskava.
(3) Õpingute alusdokument on põhikooli riikliku õppekava ja kooli arengukava alusel koostatud kooli õppekava.
(4) Lasteaias on õpingute aluseks koolieelse lasteasutuse riikliku õppekava alusel koostatud lasteaia õppekava, mille läbinuile antakse välja koolivalmiduskaart, kus on kirjeldatud lapse arengu tulemused.
(5) Kool võimaldab õpilastele eripedagoogilist abi. Haridusliku erivajadusega õpilase õppe korraldamise põhimõtted sätestatakse kooli õppekavas.
(6) Valikainete valikul arvestab kool oma eripära ja võimalusi, kasutatavaid ressursse ning õpilaste, lastevanemate ja pedagoogide ettepanekuid.
(7) Koolis töötavad vajadusel ja vallavalitsuse nõusolekul pikapäevarühmad, aine- ja huvialaringid.
(8) Huvitegevus on kooli poolt korraldatav õppekava läbimist toetav või õppekavaväline tegevus. Huvitegevuses kasutatakse erinevaid vorme ja meetodeid ja seda korraldatakse vastavalt huvitegevuse plaanile.
(9) Koolil on raamatukogu, mis tegutseb haridus- ja teadusministri määruse alusel.
(10) Õppeperioodi pikkus on vähemalt 175 õppepäeva. Õppetöö põhivormiks on õppetund. Õpilase nädalakoormus õppetundides määratakse kooli õppekavaga. Õppeperioodid ja koolivaheajad määrab vallavalitsus hoolekogu ettepanekul.
(11) Lasteaia aastaringse või hooajalise tegutsemise ning lahtiolekuaja otsustab vallavalitsus hoolekogu ettepanekul.
(12) Kool tagab õpilase koolis viibimise ajal tema vaimse ja füüsilise turvalisuse ning koostab tervisekaitsenõuetele ja õppekorraldusele vastava päevakava, mille kehtestab direktor.
(13) Päevakava kajastab õppetegevuste ning kooli õppekava toetavate õppekavaväliste tegevuste, nagu pikapäevarühmas ja ringides korraldatavate tegevuste järjestust ja ajalist kestust.
(14) Õpilaste hindamise, hindamisest teavitamise, täiendavale õppele jätmise, järgmisse klassi üleviimise ning klassikursust kordama jätmise tingimused ja kord sätestatakse kooli õppekavas.
(15) Koolil on oma kodukord nii põhikooli kui lasteaia osas, mille kehtestab direktor ja mis avalikustatakse kooli veebilehel ja pannakse välja nähtavasse kohta.
(16) Õpilase kooli vastuvõtt, ühest koolist teise üleminek ja koolist väljaarvamine toimub haridus- ja teadusministri määrustega sätestatud korras. Õpilaste vastuvõtu tingimused ja korra ning lasteaia vastuvõtu korra kehtestab vallavalitsus.
(17) Kooli lõpetamine toimub õigusaktidega kehtestatud korras. Kooli lõpetajatele väljastatakse lõputunnistus, mille statuudi ja vormi kehtestab Vabariigi Valitsus.Lõike tekst
(18) Kooli ja vanemate omavahelise koostöö koordineerimiseks kutsub direktor kokku lastevanemate koosoleku vähemalt ühe korra aastas. Koosolek võib teha kooli direktorile ettepanekuid õppe- ja kasvatustöö korraldamiseks.
(19) Õpilaste arengu toetamise eesmärgil viiakse vähemalt üks kord õppeaasta jooksul õpilasega läbi arenguvestlus, millest võtavad osa lapsevanem (eestkostja, hooldaja) ja õpilase klassijuhataja ning kus lepitakse kokku edasistes õppe- ja arengueesmärkides.
(20) Arenguvestluse korraldamise tingimused ja korra kehtestab kooli direktor, esitades selle enne arvamuse andmiseks õppenõukogule ja hoolekogule.
(21) Koolis tehakse sisehindamist. Sisehindamise eesmärk on tagada õpilaste arengut toetavad tingimused ja kooli järjepidev areng. Sisehindamise korra kehtestab direktor. Kooli nõustatakse sisehindamise küsimustes vastavalt haridus- ja teadusministri määrusele. Sisehindamise tulemused vormistatakse aruandena.
(22) Õpilasele avaldatakse tunnustust ja rakendatakse tugi- ning mõjutusmeetmeid õigusaktides ja kooli kodukorras ettenähtud korras.
§ 4. Laste, õpilaste, ja vanemate õigused ja kohustused
(1) Lastel on lasteaias õigus vaimselt ja füüsiliselt tervislikule keskkonnale ja päevakavale, eneseusaldust toetavale tegevusele ja õpetajate igakülgsele abile ja toetusele alushariduse omandamisel.
1) võtta osa õppetööst ja saada õppekavas ettenähtu omandamiseks õpetajatelt nende üldtööaja piires abi ja toetust;
2) õppida individuaalse õppe- ja/või töökava järgi;
3) moodustada koolis õpilasesindus, ühinguid, klubisid, stuudioid ja ringe, mille sihid ei ole vastuolus kooli ja kodu kasvatustaotlustega ning osaleda nende töös. Õpilasesindus lähtub oma tegevuses õpilaste huvidest, vajadustest, õigustest ja kohustustest. Õpilasesinduse ülesanded ja valimise korra sätestab õpilasesinduse põhimäärus, mille kiidab heaks õpilaskond ja kinnitab kooli direktor. Esimese õpilasesinduse valimised korraldab direktor. Õpilasesindusel on õigus nimetada oma esindaja hoolekogu koosseisus;
4) võtta osa õppekavavälistest tegevustest, mis toimuvad vastavalt kooli üldtööplaanile. Kasutada õppekavavälises tegevuses tasuta oma kooli rajatisi, ruume, raamatukogu, õppe-, spordi-, tehnilisi ja muid vahendeid kooli kodukorras sätestatud korras;
5) pöörduda oma õiguste kaitseks Haridus- ja Teadusministeeriumi, järelvalveametniku, lastekaitseorganisatsiooni või maavanema poole;
6) saada koolis õppimise perioodiks õpilaspilet;
7) saada koolist ja vallavalitsusest teavet õppe- ja kasvatustöö korralduse ja õpilaste õiguste kohta;
8) saada sõidu- ja muid soodustusi Vabariigi Valitsuse ja vallavolikogu poolt kehtestatud ulatuses ja korras.
2) õppima vastavalt oma võimetele, end arendama ja oma teadmisi pidevalt täiendama;
4) käituma väärikalt koolis ja avalikes kohtades, hoidma kooli head mainet;
5) suhtuma lugupidavalt kaasinimestesse, hoidma loodust ja elama keskkonda säästvalt;
6) järgima üldtunnustatud moraali- ja käitumisnorme ning lähtuma oma käitumises tervislikest eluviisidest;
7) hoidma kooli vara, selle rikkumisel hüvitama tekitatud kahju kooli kodukorras kehtestatud korras;
8) täitma teisi õigusaktidest tulenevaid kohustusi.
(4) Vanematel on õigus:
1) nõuda vajalike tingimuste loomist lapse mitmekülgseks arenguks ning aidata ise kaasa nende tingimuste loomisele;
2) saada koolist teavet ja selgitusi koolikorralduse ning oma õiguste ja kohustuste kohta;
3) osaleda kooli töös ja juhtimises hoolekogu kaudu;
4) tutvuda kooli arengukava, põhimääruse, kodukorra, õppe- ja päevakavaga;
5) pöörduda kasvatamist, õpetamist ja kooli töökorraldust puudutavate vaidluste lahendamiseks direktori, õppenõukogu, hoolekogu, vallavalitsuse või järelvalveametniku poole.
(5) Vanemad on kohustatud:
1) võimaldama ja soodustama koolikohustuse täitmist ja õppimist, sealhulgas looma õpilasele kodus õppimist soodustavad tingimused ja õppes osalemise eeldused;
2) teavitama kodukorras sätestatud korras kooli õpilase õppest puudumise põhjustest esimesel puudumise päeval;
3) osalema lasteaia-, klassi- ja üldkoosolekutel ning arenguvestlustel;
4) hüvitama oma lapse poolt koolile tekitatud ainelise kahju.
§ 5. Koolitöötajad
(1) Koolitöötajad (edaspidi personal) on õpetajad ja teised töötajad.
(2) Õpetajate ülesandeks on õpilaste õpetamine ja kasvatamine, mis tugineb õpilaste ja õpetajate vastastikusele lugupidamisele, teineteisemõistmisele ning koostööle õpilaste kodudega.
(3) Kooli teenindava personali ülesandeks on tagada kooli häireteta töö ja heaperemehelik majandamine ning vara säilimine ja korrasolek.
(4) Kooli personali koosseisu määrab kooli direktor, arvestades õigusaktidega kehtestatud nõudeid ja vallavolikogu poolt kinnitatud eelarvet. Töölepingud personaliga sõlmib, muudab, peatab ja lõpetab kooli direktor vastavuses õigusaktidega.
(5) Õpetajate vabade ametikohtade täitmiseks korraldatakse avalik konkurss vastavalt direktori ettepanekul kooli hoolekogu poolt kehtestatud korrale.
(6) Personali tööülesanded, õigused, kohustused ja vastutus määratakse käesoleva põhimääruse, töökorralduse reeglite, töötaja ametijuhendi ja töölepinguga.
(7) Töötajate ametijuhendid ja tööinspektsiooniga kooskõlastatud töökorralduse reeglid kinnitab kooli direktor käskkirjaga ja teeb need töötajatele teatavaks allkirja vastu.
(8) Personal on kohustatud andma teavet vallavalitsuse ametnikule, kelle päedevusse kuuluvad sotsiaaltöö või lastekaitseküsimused, kui on selgunud, et lapse kodune kasvukeskkond on ebarahuldav või laps on kehalise, emotsionaalse või seksuaalse väärkohtlemise ohver.
§ 6. Kooli juhtimine
(2) Direktor vastutab oma pädevuste piires õppe- ja kasvatustegevuse ja muude koolis läbiviidavate tegevuste, kooli üldseisundi ja arengu ning rahaliste vahendite õiguspärase ja otstarbeka kasutamise eest.
(3) Direktor kindlustab kooli tulemusliku ja häireteta töö ning juhib õppe- ja kasvatustegevust koostöös õppenõukogu, kooli hoolekogu, õpilasesinduse, vallavalitsuse ja muude organitega.
(4) Direktor esindab kooli ja tegutseb kooli nimel.
1) kinnitab käskkirjaga õigusaktidega kehtestatud nõuetele vastavad kooli tegevust korraldavad dokumendid;
2) sõlmib, muudab ja lõpetab personaliga töölepingud;
3) on aruandekohustuslik vallavalitsuse ja hoolekogu ees;
4) juhib kooli õppenõukogu tööd, tagab kooli hoolekogu ja õppenõukogu seaduslike otsuste täitmise;
5) kinnitab käskkirjaga õpilase kooli vastuvõtmise ja koolist väljaarvamise;
6) määrab kooli töötajatele ergutusi ning kohaldab distsiplinaarkaristusi;
7) esitab vallavalitsusele kooli eelarve projekti;
8) tagab kooli eelarve täitmise vastavalt õigusaktidega sätestatud nõuetele;
10) esitab kooli tegevust kajastavaid andmeid ja dokumente vallavalitsusele;
11) kinnitab käskkirjaga õigusaktidega kehtestatud nõuetele vastavad kooli tegevust korraldavad dokumendid;
12) täidab tema ametijuhendist tulenevaid teisi ülesandeid.
(6) Kooli direktori vaba ametikoha täitmiseks korraldatakse avalik konkurss vastavalt vallavalitsuse poolt kehtestatud korrale.
(7) Direktoriga sõlmib, muudab ja lõpetab töölepingu vallavanem.
(8) Koolil on õppenõukogu, mille ülesandeks on oma pädevuse piires kooli õppe- ja kasvatustegevuse korraldamine, analüüsimine ja hindamine ning kooli juhtimiseks vajalike otsuste tegemine.
(9) Õppenõukogu liikmeteks on kooli õpetajad.
(10) Õppenõukogu tegutseb haridus- ja teadusministri määrusega kehtestatud korras.
(11) Koolil hoolekogu koosseisu kinnitab ja töökorra kehtestab vallavalitsus. Tööd hoolekogu liikmena ei tasustata.
(12) Kooli hoolekogu ülesanne on õpilaste, õpetajate, vallavolikogu, vanemate, vilistlaste ja kooli toetavate organisatsioonide ühistegevus kooli õppe- ja kasvatustegevuse suunamisel, planeerimisel ja jälgimisel ning selleks tegevuseks paremate tingimuste loomisele kaasaaitamisel.
(13) Hoolekogu töövorm on koosolek, mis toimub õppeaasta kestel vähemalt üks kord nelja kuu jooksul hoolekogu esimehe või direktori ettepanekul.
(14) Hoolekogusse kuuluvad:
3) vähemalt neli vanemate, vilistlaste , õpilasesinduse või kooli toetavate organisatsioonide esindajat, kusjuures vanemate, vilistlaste ja kooli toetavate organisatsioonide esindajad moodustavad enamuse hoolekogu koosseisust.
(15) Hoolekogu koosseisu kuuluvate vanemate, vilistlaste ja kooli toetavate organisatsioonide esindajad ei tohi kuuluda koolitöötajate hulka.
(16) Koolil on juhtkond, kuhu kuuluvad direktor, õppealajuhataja ja õpetajate poolt valitud esindaja.
(17) Juhtkond on direktorile kooli tegevusega seotud küsimuste lahendamisel nõuandev organ, mis tegeleb kooli tegevuse strateegilise planeerimisega ja koolielu korralduslike küsimustega. Juhtkond tegutseb vastavalt õppeaasta üldtööplaanile.
§ 7. Majandamise ja asjaajamise alused
(1) Kooli vara on vallavalitsuse poolt koolile sihtotstarbeliseks valdamiseks, kasutamiseks ja käsutamiseks antud maa, hooned, rajatised, seadmed, inventar ja muu vara. Kooli kasutuses oleva vara omanikuks on Rakvere vald.
(3) Kooli eelarve on osa Rakvere valla eelarvest. Eelarve tulud moodustuvad vallaeelarve eraldistest, laekumistest sihtasutustelt, ettevõtetelt, annetustest ja õppekavavälistest tegevustest saadud omatuludest.
(4) Eelarve kiidavad heaks hoolekogu ja vallavalitsus ning kinnitab vallavolikogu. Raamatupidamist korraldab vallavalitsus koos kooli direktoriga vastavalt õigus- ja haldusaktidele.
(5) Kooli finantsmajanduslikku tegevust revideerib vallavolikogu revisjonikomisjon.
(6) Asjaajamine toimub vastavalt Vabariigi Valitsuse määrusega kehtestatud asjaajamise korra ühtsetele alustele.
(7) Kooli asjaajamiskorra kehtestab kooli direktor peale vallavalitsusega kooskõlastamist.
(8) Õppe- ja kasvatustegevuse alaste kohustuslike dokumentide täitmisel ja pidamisel lähtub kool haridus- ja teadusministri määrusega kehtestatud kooli õppe- ja kasvatusalaste kohustuslike dokumentide loetelust, vormidest ja nende täitmise ja pidamise korrast.
(9) Kool esitab oma tegevuse kohta statistilisi ja muid aruandeid õigusaktidega kehtestatud tähtaegadel ja korras.
(10) Riiklikku järelevalvet kooli õppe- ja kasvatustegevuse üle teostavad Haridus- ja Teadusministeeriumi ametnikud ja maavanem õigusaktidega sätestatud alustel ja korras.
(11) Kooli ja kooli direktori tegevuse õiguspärasuse ja otstarbekuse üle teostab järelevalvet vallavalitsus vastavalt õigus- ja haldusaktidele.
§ 8. Ümberkorraldamine, ümberkujundamine ja tegevuse lõpetamine
(1) Kooli korraldab või kujundab ümber ja tema tegevuse lõpetab vallavolikogu otsuse alusel vallavalitsus õigusaktidega sätestatud alustel ja korras.
(2) Kooli ümberkorraldamine, ümberkujundamine või tema tegevuse lõpetamine toimub 1.juulist sama aasta 31.augustini. Kooli ümberkorraldamise, ümberkujundamise ja tegevuse lõpetamise otsusest teavitatakse kirjalikku taasesitamist võimaldavas vormis Haridus- ja Teadusministeeriumi, maavanemat, õpilasi, lapsevanemaid, õpetajaid ja teisi töötajaid vähemalt viis kuud enne uue õppeaasta algust.
(3) Kooli tegevuse lõpetamisel tagab vallavalitsus kooli õpilastele võimaluse jätkata õpinguid muus koolis.
(4) Kooli põhimääruse kehtestamine ja muutmine toimub vallavolikogu poolt.
(5) Põhimäärus ja selle muudatused esitatakse enne kehtestamist arvamuse andmiseks kooli hoolekogule, õpilasesindusele ja õppenõukogule.
(1) Rakvere Vallavolikogu 28.oktoobri 2015 määrus nr 12 „Lasila Põhikooli põhimäärus“ tunnistatakse kehtetuks.
(2) Käesolev määrus jõustub kolmandal päeval pärast Riigi Teatajas avaldamist.
Vallavolikogu asesimees