text:
29. juuli 2019 (*)
Eelotsusetaotlus – Õigusalane koostöö kriminaalasjades – Direktiiv 2012/29/EL – Kuriteoohvrite õiguste ning neile pakutava toe ja kaitse miinimumnõuded – Artiklid 16 ja 18 – Kannatanu ülekuulamine esimese astme kriminaalkohtus – Kohtukoosseisu muutmine – Menetlusosalise taotlusel kannatanu uuesti ülekuulamine – Euroopa Liidu põhiõiguste harta – Artiklid 47 ja 48 – Õigus õiglasele kohtumenetlusele ja kaitseõigused – Vahetuse põhimõte – Ulatus – Kannatanu õigus kaitsele kriminaalmenetluses
Kohtuasjas C‑38/18,
mille ese on ELTL artikli 267 alusel Tribunale di Bari (Bari esimese astme kohus, Itaalia) 10. oktoobri 2017. aasta otsusega esitatud eelotsusetaotlus, mis saabus Euroopa Kohtusse 19. jaanuaril 2018, kriminaalasjas järgmiste isikute suhtes:
– Itaalia valitsus, esindaja: G. Palmieri, keda abistasid avvocato dello Stato P. G. Marrone ja avvocato dello Stato D. Di Giorgio,
– Tšehhi valitsus, esindajad: A. Kasalická, J. Vláčil ja M. Smolek,
– Saksamaa valitsus, esindajad: T. Henze, M. Hellmann ja E. Lankenau, hiljem M. Hellmann ja E. Lankenau,
– Euroopa Komisjon, esindajad: C. Cattabriga ja S. Grünheid,
olles 14. märtsi 2019. aasta kohtuistungil ära kuulanud kohtujuristi ettepaneku,
1 Eelotsusetaotlus puudutab Euroopa Parlamendi ja nõukogu 25. oktoobri 2012. aasta direktiivi 2012/29/EL, millega kehtestatakse kuriteoohvrite õiguste ning neile pakutava toe ja kaitse miinimumnõuded ning asendatakse nõukogu raamotsus 2001/220/JSK (ELT 2012, L 315, lk 57), artiklite 16 ja 18 ning artikli 20 punkti b tõlgendamist.
2 Taotlus on esitatud Massimo Gambino ja Shpetim Hyka suhtes alustatud kriminaalmenetluses rahapesu ja kelmuse süüdistuses.
3 Direktiivi 2012/29 põhjendused 11, 12, 20, 58 ja 66 on sõnastatud järgmiselt:
„(11) Käesoleva direktiiviga kehtestatakse miinimumnõuded. Liikmesriigid võivad käesolevas direktiivis sätestatud õigusi laiendada, et tagada kaitse kõrgem tase.
(12) Käesolevas direktiivis sätestatud õigustega ei piirata kurjategija õigusi. Mõiste „kurjategija“ osutab isikule, kes on kuriteos süüdi mõistetud. Samas osutab see käesoleva direktiivi tähenduses ka kahtlusalusele või süüdistatavale enne süü omaksvõtmist või süüdimõistmist, piiramata seejuures süütuse presumptsiooni kohaldamist.
(20) Kuriteoohvrite roll kriminaalõigussüsteemis ning nende võimalus aktiivselt kriminaalmenetluses osaleda on liikmesriigiti erinev ja sõltub riiklikust süsteemist ning on tingitud ühest või mitmest järgmisest kriteeriumist: kas riigi õigussüsteemis on sätestatud ohvri õiguslik staatus kriminaalmenetluse osalisena; kas ohvril on seadusjärgne kohustus kriminaalmenetluses aktiivselt osaleda, näiteks tunnistajana, ja/või kas kuriteoohvril on liikmesriigi õiguse alusel seadusjärgne õigus võtta aktiivselt osa kriminaalmenetlusest ja ta püüab seda teha, kui liikmesriigi õigussüsteemis ei ole sätestatud õiguslikku staatust kriminaalmenetluse osalisena. Liikmesriigid peaksid kindlaks määrama, millised neist olukordadest määravad kindlaks käesolevas direktiivis sätestatud õiguste kohaldamisala juhul, kui viidatakse ohvri rollile asjaomases kriminaalõigussüsteemis.
(58) Kui on kindlaks tehtud, et kuriteoohver kuulub uue ja korduva ohvriks langemise, hirmutamise ja kättemaksu ees kaitsetute kuriteoohvrite hulka, tuleks talle kriminaalmenetluse ajal pakkuda asjakohaseid kaitsemeetmeid. Selliste meetmete täpne laad tuleks kindlaks määrata individuaalse hindamise tulemusel, võttes arvesse ohvri soove. Selliste meetmete ulatus tuleks kindlaks määrata ilma, et see piiraks kaitse õigusi, ja kooskõlas kohtu kaalutlusõigust käsitlevate eeskirjadega. Kui kuriteoohver väljendab muret ja hirmu seoses kriminaalmenetlusega, peaks see olema kaitsemeetmete kohaldamise üle otsustamisel määrava tähtsusega.
(66) Käesolevas direktiivis austatakse põhiõigusi ja järgitakse Euroopa Liidu põhiõiguste hartas tunnustatud põhimõtteid. Eelkõige soovitakse direktiiviga edendada õigust inimväärikusele, õigust elule, õigust kehalisele ja vaimsele puutumatusele, vabadusele ja turvalisusele, õigust era- ja perekonnaelu austamisele, õigust omandile, mittediskrimineerimise põhimõtet, naiste ja meeste võrdõiguslikkuse põhimõtet, lapse, eakate ja puudega inimeste õigusi ning õigust õiglasele kohtulikule arutamisele.“
4 Direktiivi artikli 1 „Eesmärgid“ lõige 1 näeb ette:
„Käesoleva direktiivi eesmärk on tagada, et kuriteoohvrid saavad asjakohast teavet, tuge ja kaitset ning et neil on võimalik osaleda kriminaalmenetluses.
Liikmesriigid tagavad, et ohvrite staatust tunnustatakse ning et neisse suhtutakse austavalt, diskreetselt, isikupära arvestades, professionaalselt ning mittediskrimineerivalt kõigis kokkupuudetes ohvriabiteenuseid ja lepitava õigusemõistmise teenuseid osutavate asutuste ning kõikide kriminaalmenetluse raames tegutsevate pädevate asutustega. Käesoleva direktiiviga sätestatud õigused kehtivad ohvritele ilma nende vahel diskrimineerimata, kaasa arvatud seoses nende elanikustaatusega.“
5 Direktiivi artikkel 10 „Õigus anda selgitusi“ näeb ette:
„1. Liikmesriigid tagavad, et kuriteoohver võib kriminaalmenetluse käigus anda ütlusi ja esitada tõendeid. Kui ütlusi annab lapsohver, võetakse vajalikul määral arvesse lapse vanust ja küpsust.
2. Kord, mille kohaselt ohvrid võivad kriminaalmenetluse ajal ütlusi anda ja tõendeid esitada, määratakse kindlaks liikmesriigi õigusega.“
6 Direktiivi artiklis 16 „Õigus kurjategijalt hüvitise saamise otsusele kriminaalmenetluse käigus“ on sätestatud:
„1. Liikmesriigid tagavad, et kriminaalmenetluse käigus on kuriteoohvritel õigus saada mõistliku aja jooksul otsus kurjategijalt hüvitise saamise kohta, välja arvatud juhtudel, kui liikmesriigi õiguses on sätestatud, et selline otsus tehakse muude kohtumenetluste käigus.
2. Liikmesriigid edendavad meetmeid, mille abil ärgitatakse kurjategijaid kuriteoohvritele kahju piisavalt hüvitama.“
7 Direktiivi 2012/29 artikkel 18 „Õigus kaitsele“ on sõnastatud järgmiselt:
„Ilma et see piiraks kaitse õigusi, tagavad liikmesriigid, et kuriteoohvri ja tema pereliikmete turvalisuse kaitseks on kättesaadavad meetmed, millega neid kaitstakse uue ja korduva ohvriks langemise, hirmutamise ja kättemaksu eest, sealhulgas kuriteoohvri psüühilise, emotsionaalse või psühholoogilise traumeerimise ohu eest ja nende väärikuse kaitsmiseks ülekuulamise ja tunnistuse andmise ajal. Vajaduse korral võivad sellised meetmed hõlmata ka siseriikliku õigusega kehtestatud korda kuriteoohvrite ja nende pereliikmete füüsiliseks kaitsmiseks.“
8 Direktiivi artiklis 20 „Kuriteoohvri õigus saada kriminaaluurimise ajal kaitset“ on sätestatud:
„Ilma et see piiraks kaitse õigusi ja kooskõlas kohtu kaalutlusõigust käsitlevate eeskirjadega tagavad liikmesriigid, et kriminaaluurimise ajal
b) kuriteoohvrit küsitletakse võimalikult vähe kordi ja küsitlusi korraldatakse ainult juhul, kui see on kriminaaluurimise eesmärgil vältimatult vajalik;
9 Direktiivi artiklis 22 „Kuriteoohvrite individuaalne hindamine eriliste kaitsevajaduste väljaselgitamiseks“ on sätestatud:
„1. Liikmesriigid tagavad, et kuriteoohvrite puhul viiakse kooskõlas liikmesriigi õigusaktides sätestatud menetlustega õigel ajal läbi individuaalne hindamine, et kindlaks teha erilised kaitsevajadused ning see, kas ja mil määral nad saaksid kriminaalmenetluse käigus kasu artiklites 23 ja 24 sätestatud erimeetmetest seoses sellega, et nad on uue ja korduva ohvriks langemise, hirmutamise ja kättemaksu suhtes eriti haavatavad.
2. Individuaalsel hindamisel võetakse eelkõige arvesse
a) kuriteoohvri isikuomadusi;
b) kuriteo liiki või laadi ning
c) kuriteo asjaolusid.
3. Individuaalse hindamise raames pööratakse erilist tähelepanu kuriteoohvritele, kes on kannatanud olulist kahju seoses kuriteo raskusega, kuriteoohvritele, kelle suhtes on toime pandud eelarvamuskuritegu või kuritegu, mis on toime pandud diskrimineerimise ajendil ja mis võib olulisel määral olla seotud nende isikuomadustega, ja kuriteoohvritele, kelle suhe kurjategijaga ja sõltuvus temast muudab nad eriti haavatavaks; terrorismi-, organiseeritud kuritegevuse, inimkaubanduse, soolise vägivalla, lähisuhetes toime pandud vägivalla, seksuaalvägivalla või seksuaalse ärakasutamise ja vihakuritegude ohvritele ning puudega ohvritele.
4. Käesoleva direktiivi kohaldamisel peetakse lapsohvreid eriliste kaitsevajadustega ohvriteks, kuna nad on haavatavad uue ja korduva ohvriks langemise, hirmutamise ja kättemaksu suhtes. Selleks, et teha kindlaks, kas ja mil määral tuleks neile kohaldada artiklites 23 ja 24 sätestatud erimeetmeid, viiakse lapsohvrite suhtes läbi käesoleva artikli lõikes 1 sätestatud individuaalne hindamine.
5. Individuaalse hindamise ulatust võib kohandada vastavalt kuriteo raskusastmele ja ohvrile tekitatud ilmsele kahjule.
6. Kuriteoohvrid kaasatakse tihedalt individuaalsesse hindamisse ja selle läbiviimisel võetakse arvesse nende soove, sealhulgas juhul, kui nad ei soovi artiklites 23 ja 24 sätestatud erimeetmete kohaldamist.
7. Kui asjaolud, mis moodustavad individuaalse hindamise aluse, on oluliselt muutunud, tagavad liikmesriigid, et hindamist uuendatakse kogu kriminaalmenetluse vältel.“
10 Direktiivi artiklis 23 „Eriliste kaitsevajadustega kuriteoohvrite õigus saada kriminaalmenetluse ajal kaitset“ on sätestatud:
„1. Ilma et see piiraks kaitse õigusi ja kooskõlas kohtu kaalutlusõigust käsitlevate eeskirjadega tagavad liikmesriigid, et eriliste kaitsevajadustega kuriteoohvrid, kellele kohaldatakse artikli 22 lõikes 1 sätestatud individuaalse hindamise tulemusel kindlaks tehtud erimeetmeid, võivad kasutada käesoleva artikli lõigetes 2 ja 3 sätestatud meetmeid. Individuaalse hindamise järel ette nähtud erimeedet võidakse mitte kättesaadavaks teha, kui operatiiv- ja praktilised piirangud muudavad selle võimatuks või kui ohvrit on vaja kiiresti küsitleda, ilma milleta kannataks kahju ohver või teine isik või takistatakse menetluse käiku.
2. Artikli 22 lõike 1 kohaselt kindlaks tehtud eriliste kaitsevajadustega kuriteoohvritele on kriminaaluurimise ajal kättesaadavad järgmised erimeetmed:
a) kuriteoohvri küsitlemine toimub selleks kavandatud või kohandatud ruumides;
b) kuriteoohvrit küsitlevad või võtavad küsitlemisest osa selleks koolitatud spetsialistid;
c) kuriteoohvrit küsitlevad iga kord samad isikud, välja arvatud juhul, kui see on vastuolus kvaliteetse õigusemõistmise põhimõtetega;
d) kui kuriteoohver seda soovib, kui see ei takista menetluse käiku ja kui küsitlejaks ei ole prokurör või kohtunik, viib kõik seksuaalvägivalla, soolise vägivalla või lähisuhetes toime pandud vägivalla ohvrite küsitlemised kriminaalmenetluse käigus läbi samast soost isik.
3. Artikli 22 lõike 1 kohaselt kindlaks tehtud eriliste kaitsevajadustega kuriteoohvritele tehakse kohtumenetluse ajal kättesaadavaks järgmised meetmed:
a) meetmed, mis võimaldavad vältida silmsidet kuriteoohvri ja kurjategija vahel, sealhulgas tõendite kogumisel, kasutades selleks asjakohaseid vahendeid, sealhulgas kommunikatsioonitehnoloogiat;
b) meetmed, mille abil saab kuriteoohvri selgitusi kohtusaalis kuulata, ilma et kuriteoohver oleks kohtusaalis kohal, kasutades selleks eelkõige asjakohast kommunikatsioonitehnoloogiat;
c) meetmed sellise tarbetu ülekuulamise vältimiseks, mis puudutab kuriteoohvri eraelu ja mitte toimepandud kuritegu, ning
d) meetmed, mis võimaldavad kohtuistungi toimumist kinniseks kuulutada.“
11 Kriminaalmenetluse seadustiku (codice di procedura penale) artikli 511 „Lubatud ettelugemine“ lõigetes 1 ja 2 on sätestatud:
„1. Kohus otsustab – vajaduse korral omal algatusel –, et kohtutoimikus olevad materjalid loetakse kohtuliku arutelu huvides täielikult või osaliselt ette.
2. Otsus ütluste protokollide ettelugemise kohta tehakse alles pärast tunnistaja ülekuulamist, välja arvatud juhul, kui ülekuulamist ei toimugi.“
12 Kriminaalmenetluse seadustiku artikli 525 „Otsuse tegemine otsekohe“ lõigetes 1 ja 2 on ette nähtud:
„1. Kohtuotsus tehakse kohe pärast kohtuliku arutamise lõpetamist.
2. Kohtulikust nõupidamisest võtavad osa kohtulikul arutelul osalenud kohtunikud, vastasel korral on kohtuotsus tühine. Kui kohtunikke, kes osaleda ei saa, asendavad kohtukoosseisu täiendamiseks asenduskohtunikud, säilitavad juba tehtud otsused, mida ei ole sõnaselgelt tühistatud, oma õigusjõu.“
13 Eelotsusetaotlusest nähtub, et M. Gambino ja S. Hyka on Tribunale di Baris (Bari esimese astme kohus, Itaalia) kohtu alla antud Itaalia karistusseadustiku kohaselt rahapesu ja kelmuse süüdistuses.
14 Samuti nähtub eelotsusetaotlusest, et süüdistusaktis kirjeldatud faktiliste asjaolude kohaselt on väidetava kelmuse tõttu kannatanud isikud Ernesto Lappostato ja Gianluca Menini. E. Lappostato esitas tsiviilhagi, nõudes, et talle mõistetaks M. Gambinolt välja hüvitis kuriteoga tekitatud kahju eest.
15 14. aprillil 2015 toimunud kohtuistungil kuulas E. Lappostato ja G. Menini tunnistajatena üle Tribunale di Bari (Bari esimese astme kohus) kolmest kohtunikust koosnev kohtukoosseis.
16 21. veebruaril 2017 toimus uus kohtuistung sama kohtukoosseisuga, kuid selle liikmed oli muutunud, sest neist kolmest kohtunikust, kes 14. aprilli 2015. aasta kohtuistungil osalesid, määrati üks kohtunik teise kohtusse.
17 Kõnealusel 21. veebruaril 2017 toimunud kohtuistungil taotles M. Gambino kaitsja kriminaalmenetluse seadustiku artiklite 511 ja 525 alusel kõigi selle ajani toimunud tunnistajate ja eelkõige väidetavas kelmuses kannatanute ülekuulamiste kordamist. Ta esitas selle taotluse uuesti 10. oktoobril 2017 toimunud kohtuistungil.
18 Eelotsusetaotluse esitanud kohus märgib, et kriminaalmenetluse seadustiku artiklis 525 on sätestatud vahetuse põhimõte, mis ei taga üksnes seda, et kohtuotsus tehakse kohe pärast kohtuliku arutamise lõpetamist, vaid ka seda, et otsuse teevad kohtulikul arutelul osalenud kohtunikud. Viimati nimetatud nõue põhineb ideel, et otsuse süüdistatava kriminaalvastutuse kohta peavad tegema kohtunikud, kes osalesid tõendite kogumisel.
19 Eelotsusetaotluse esitanud kohus märgib, et ta kahtleb selles, kas liidu õigusega on kooskõlas kõnealused riigisisesed õigusnormid, nagu Corte suprema di cassazione (Itaalia kassatsioonikohus) on neid tõlgendanud ja mis näevad ette, et kui kohtulik arutelu uuendatakse mitmest või ühest kohtunikust koosneva kohtukoosseisu muutmise tõttu, siis ei või kohtuotsus rajaneda algse kohtukoosseisu ees antud ütlustel üksnes protokolliga tutvumise põhjal, ilma et tunnistaja oleks uuesti üle kuulatud, kui uus ülekuulamine on veel võimalik ja menetlusosaline on seda taotlenud.
20 Seega, kui kohtukoosseisu muutmise tõttu uuendatakse kohtulik arutelu ning kohus tunnistab uuesti taotletud ülekuulamisel antud ütluse tõendina lubatavaks, saab vastavalt kriminaalmenetluse seadustiku artiklile 511 juba antud ütluste protokolli lugeda ainult juhul, kui kõik menetlusosalised on sellega nõus.
21 Eelotsusetaotluse esitanud kohtu arvates tekib selle tõlgendusega kaitsel võimalus kuritarvitusteks, sest kui kaitse ei nõustu sellega, et kohtunikud loeksid juba antud ütlusi, tuleb kannatanu järelikult uuesti üle kuulata.
22 Eelotsusetaotluse esitanud kohtu arvates ei ole seega kriminaalmenetluse seadustiku artikli 511 lõige 2 ja artikli 525 lõige 2, nagu liikmesriigi kohtud on neid tõlgendanud, kooskõlas direktiiviga 2012/29, mis kohustab liikmesriike kehtestama õigusnormid, mis tagavad kuriteos kannatanutele kriminaalmenetluses kaitse.
23 Sellega seoses märgib eelotsusetaotluse esitanud kohus, et seoses nõukogu 15. märtsi 2001. aasta raamotsusega 2001/220/JSK ohvrite seisundi kohta kriminaalmenetluses (EÜT 2001, L 82, lk 1; ELT eriväljaanne 19/04, lk 72), mis asendati direktiiviga 2012/29, otsustas Euroopa Kohus 16. juuni 2005. aasta kohtuotsuse Pupino (C‑105/03, EU:C:2005:386) punktis 56, et selle raamotsusega taotletavate eesmärkide saavutamiseks on nõutav, et liikmesriigi kohtul oleks võimalus kasutada eriti kaitsetute kannatanute puhul erikorda, nagu seda on ennetav ülekuulamine tõendite tagamise menetluse teel, mis on sätestatud liikmesriigi õiguses, kus on ette nähtud ka ütluste andmise üksikasjalik kord, kui see menetlus vastab kõige paremini nende kannatanute olukorrale ja on vajalik tõendite kaotsimineku ennetamiseks, ülekuulamiste kordamise viimiseks miinimumini ja selleks, et kaitsta kõnealuseid kannatanuid avalikul kohtuistungil ütluste andmise kahjulike mõjude eest.
24 Eelotsusetaotluse esitanud kohus lisab, et kannatanu uuesti ülekuulamine näib olevat vastuolus selles kohtuotsuses sedastatud põhimõtetega, kuna süüdistatava õigust õiglasele kohtumenetlusele ei riivata kuidagi, kui loetakse nende ütluste protokolle, mis erapooletus kohtus esialgu avalikult anti ja mille puhul oli tagatud võistlevuse põhimõtte järgimine.
25 Igal juhul peab kannatanu väärikuse kaitse ja süüdistatava õiguse õiglasele kohtumenetlusele kaalumine olema kooskõlas proportsionaalsuse põhimõttega, nagu see on ette nähtud Euroopa Liidu põhiõiguste harta (edaspidi „harta“) artiklis 52. Samal ajal ei või Roomas 4. novembril 1950 allkirjastatud Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooni (edaspidi „EIÕK“) artiklis 6 ja harta artiklis 47 sätestatud õigust õiglasele kohtumenetlusele kasutada õiguse kuritarvitamise eesmärgil.
26 Lisaks kannatanule täiendava hingelise kannatuse tekitamisele kaasneks ülekuulamise kordamisega kriminaalmenetluse kulukas pikenemine, mis oleks vastuolus mõistliku menetlusaja nõudega.
27 Neil tingimustel otsustas Tribunale di Bari (Bari esimese astme kohus) menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmise eelotsuse küsimuse:
„Kas direktiivi [2012/29] artikleid 16 ja 18 ning artikli 20 punkti b tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus see, kui kannatanu tuleb muutunud kohtukoosseisu korral uuesti üle kuulata, kui üks menetlusosalistest ei anna vastavalt kriminaalmenetluse seadustiku artikli 511 lõikele 2 ja artikli 525 lõikele 2 (nagu neid sätteid on väljakujunenud kohtupraktikas tõlgendatud) nõusolekut lugeda nende ütluste protokolle, mille sama kannatanu on andnud juba varem samas menetluses, kuid teisele kohtukoosseisule, ja mille puhul oli tagatud võistlevuse põhimõtte järgimine?“
28 Eelotsusetaotluse esitanud kohus palub oma küsimusega sisuliselt selgitada, kas direktiivi 2012/29 artikleid 16 ja 18 ning artikli 20 punkti b tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus riigisisesed õigusnormid, mis näevad ette, et kui kuriteos kannatanu kuulati esimest korda üle esimese astme kriminaalkohtu kohtukoosseisu poolt, mida hiljem muudeti, siis peab uuesti moodustatud kohtukoosseis kõnealuse kannatanu põhimõtteliselt uuesti üle kuulama, kui üks menetlusosalistest ei ole nõus sellega, et nimetatud kohtukoosseis tugineb kõnealuse kannatanu esimese ülekuulamise protokollile.
29 Direktiivi 2012/29 artikli 1 lõike 1 esimese lõigu kohaselt on direktiivi eesmärk tagada, et kuriteoohvrid saavad asjakohast teavet, tuge ja kaitset ning et neil on võimalik osaleda kriminaalmenetluses.
30 Kõigepealt tuleb märkida, et kõnealuse direktiivi artikli 20 punktis b on sätestatud, et ilma et see piiraks kaitseõigusi ja kooskõlas kohtu kaalutlusõigust käsitlevate eeskirjadega tagavad liikmesriigid, et kriminaaluurimise ajal küsitletakse kuriteoohvrit võimalikult vähe kordi ja küsitlusi korraldatakse ainult juhul, kui see on „kriminaaluurimise“ eesmärgil vältimatult vajalik.
31 Direktiivi 2012/29 artikli 23 lõigetest 2 ja 3 ilmneb, et direktiivis eristatakse „kriminaaluurimise“ ja „kohtumenetluse“ staadiume.
32 Peale selle nägi direktiivi 2012/29 aluseks olnud ettepanek võtta vastu Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv, millega kehtestatakse kuriteoohvrite õiguste ning neile pakutava toe ja kaitse miinimumnõuded (KOM(2011) 275 lõplik), ette, et liikmesriigid tagavad, et ülekuulamiste arv oleks nii väike kui võimalik ja et neid korraldataks ainult juhul, kui see on „kriminaalmenetluse“ eesmärgil vältimatult vajalik.
33 Direktiivi 2012/29 ettevalmistavad materjalid kinnitavad seega, et selle direktiivi artikli 20 punkti b sõnastuse osas otsustas Euroopa Liidu seadusandja jätta sõnastuse, mille kohaselt piirdub selle sätte kohaldamisala ainult „kriminaaluurimisega“.
34 Ent eelotsusetaotlusest ilmneb, et põhikohtuasjas toimub kannatanu ülekuulamise võimalik kordamine kriminaalmenetluse kohtumenetluse staadiumis, kuivõrd M. Gambino asja menetlemine anti arutamiseks uuele kohtukoosseisule.
35 Neil tingimustel ei ole direktiivi 2012/29 artikli 20 punkt b kohaldatav sellises kohtuasjas nagu põhikohtuasjas kõne all olev.
36 Igal juhul ei nõua see säte, mille kohaselt tagavad liikmesriigid, et kuriteoohvrit küsitletakse võimalikult vähe kordi, et asjas otsust tegev kohus kuulaks kuriteos kannatanu üle ainult ühe korra.
37 Seoses direktiivi 2012/29 artiklite 16 ja 18 tõlgendamisega tuleb märkida, et nimetatud direktiivi põhjenduse 12 kohaselt näeb see direktiiv ette, et selles sätestatud õigustega ei piirata kurjategija õigusi.
38 Harta artikli 47 teise lõigu kohaselt on igaühel õigus õiglasele ja avalikule asja arutamisele mõistliku aja jooksul sõltumatus ja erapooletus seaduse alusel moodustatud kohtus ning igaühel peab olema võimalus saada nõu ja kaitset ning olla esindatud. Peale selle on harta artikli 48 lõikes 2 täpsustatud, et iga süüdistatava õigus kaitsele on tagatud.
39 Osas, milles harta sisaldab EIÕKga tagatud õigustele vastavaid õigusi, on harta artikli 52 lõike 3 eesmärk tagada vajalik kooskõla hartas sätestatud õiguste ja nende vastavate õiguste vahel, mis on tagatud EIÕKga, ilma et sellega kahjustataks liidu õiguse ja Euroopa Liidu Kohtu sõltumatust (vt selle kohta 20. märtsi 2018. aasta kohtuotsus Menci, C‑524/15, EU:C:2018:197, punkt 23). Selgitustes põhiõiguste harta kohta (ELT 2007, C 303, lk 17) on nähtud ette, et harta artikli 47 teine lõik vastab EIÕK artikli 6 lõikele 1 ning et harta artikkel 48 vastab EIÕK artikli 6 lõigetele 2 ja 3. Euroopa Kohus peab seega tagama, et tõlgendusega, mille ta harta artikli 47 teisele lõigule ja artiklile 48 annab, oleks tagatud kaitse tasemel, mis ei ole vastuolus EIÕK artiklis 6 – nagu Euroopa Inimõiguste Kohus on seda tõlgendanud – tagatud kaitse tasemega (vt analoogia alusel 26. septembri 2018. aasta kohtuotsus Belastingdienst/Toeslagen (apellatsioonkaebuse peatav toime), C‑175/17, EU:C:2018:776, punkt 35 ja seal viidatud kohtupraktika).
40 Samamoodi otsustas Euroopa Kohus seoses raamotsusega 2001/220, mis asendati direktiiviga 2012/29, et raamotsust tuleb tõlgendada järgides põhiõigusi, mille hulgast tuleb eelkõige esile tõsta õigust õiglasele kohtumenetlusele, nagu see on sätestatud EIÕK artiklis 6 ja nagu Euroopa Inimõiguste Kohus seda on tõlgendanud (16. juuni 2005. aasta kohtuotsus Pupino, C‑105/03, EU:C:2005:386, punkt 59, ja 9. oktoobri 2008. aasta kohtuotsus Katz, C‑404/07, EU:C:2008:553, punkt 48).
41 Sellega seoses tuleneb Euroopa Inimõiguste Kohtu praktikast, et õiglase kohtumenetluse põhimõtted nõuavad, et asjakohastel juhtudel kaalutaks kaitse õigusi ütlusi andma kutsutud tunnistaja või kannatanu õigustega (EIK 26. märtsi 1996. aasta otsus Doorson vs. Madalmaad, CE:ECHR:1996:0326JUD002052492, punkt 70, ja EIK 5. oktoobri 2006. aasta otsus Marcello Viola vs. Itaalia, CE:ECHR:2006:1005JUD004510604, punkt 51).
42 Süüdistatava süü või süütuse üle otsustamise eest vastutavad isikud peavad tunnistajad põhimõtteliselt isiklikult ära kuulama ja hindama nende usaldusväärsust. Tunnistaja usaldusväärsuse hindamine on keeruline ülesanne, mida tavaliselt ei saa täita ülekuulamisprotokollides kirja pandud tunnistaja ütluste lihtsa lugemise põhjal (EIK 5. juuli 2011. aasta otsus Dan vs. Moldova, CE:ECHR:2011:0705JUD000899907, punkt 33, ja EIK 29. juuni 2017. aasta otsus Lorefice vs. Itaalia, CE:ECHR:2017:0629JUD006344613, punkt 43).
43 Seega on õiglase kriminaalkohtumenetluse üks oluline element, et süüdistataval on võimalus olla vastamisi tunnistajatega selle kohtu juuresolekul, kes lõpuks teeb otsuse. See vahetuse põhimõte on kriminaalmenetluse oluline tagatis, sest kohtuniku tähelepanekutel tunnistaja käitumise ja usaldusväärsuse kohta võivad olla süüdistatava jaoks tõsised tagajärjed. Järelikult tuleb juhul, kui otsust tegevat kohtukoosseisu on pärast olulise tunnistaja ülekuulamist muudetud, tunnistaja põhimõtteliselt uuesti üle kuulata (EIK 9. märtsi 2004. aasta otsus Pitkänen vs. Soome, CE:ECHR:2004:0309JUD003050896, punkt 58, ja EIK 18. märtsi 2014. aasta otsus Beraru vs. Rumeenia, CE:ECHR:2014:0318JUD004010704, punkt 64).
44 Vahetuse põhimõtet ei saa siiski käsitada nii, et see ei luba teha menetluse ajal mis tahes muudatust kohtukoosseisus. Ilmselgete halduslike või menetluslike probleemide tekkimisel võib kohtuniku menetluses jätkamine osutuda võimatuks. Selleks, et asja arutamist ülevõtvad kohtunikud tunneksid hästi kohtuasja asjaolusid ja argumente, võib võtta meetmeid, näiteks andes neile protokollid, kui tunnistaja usaldusväärsust ei ole kahtluse alla seatud, või kuulates uues kohtukoosseisus uuesti ära poolte suulised seisukohad või olulised tunnistajad (EIK 2. detsembri 2014. aasta otsus Cutean vs. Rumeenia, CE:ECHR:2014:1202JUD005315012, punkt 61, ja EIK 6. detsembri 2016. aasta otsus Škaro vs. Horvaatia, CE:ECHR:2016:1206JUD000696213, punkt 24).
45 Neid kaalutlusi arvestades tuleb vastata küsimusele direktiivi 2012/29 artiklite 16 ja 18 seisukohast.
46 Sellega seoses leiab eelotsusetaotluse esitanud kohus, et kannatanu uuesti ülekuulamine pärast kohtukoosseisu muutmist on vastuolus selle direktiivi artikliga 16, mille lõikes 1 on sätestatud, et liikmesriigid tagavad, et kriminaalmenetluse käigus on kuriteoohvritel õigus saada mõistliku aja jooksul otsus kurjategijalt hüvitise saamise kohta, välja arvatud juhtudel, kui liikmesriigi õiguses on sätestatud, et selline otsus tehakse muude kohtumenetluste käigus.
47 Eelotsusetaotluse esitanud kohus arvab seega, et kannatanule tekkinud kahju hüvitamist mõistliku aja jooksul, mis on ette nähtud artiklis 16, ei võimalda riigisisesed õigusnormid, mille kohaselt peavad kõik menetlusosalised olema nõus sellega, et uuesti moodustatud kohtukoosseis ei kuula kannatanut uuesti üle. Eelkõige leiab kõnealune kohus, et põhikohtuasjas käsitletavad riigisisesed õigusnormid võivad anda kaitsele võimaluse kuritarvitusteks, sest kui kaitse ei nõustu kannatanu juba antud ütluste lugemisega, pikeneb menetluse kestus.
48 Siiski tuleb tõdeda, et kannatanu uuesti ülekuulamine selle kohtukoosseisu muutumise korral, kes ta esialgu üle kuulas, ei tähenda iseenesest, et sellele kannatanule kahju hüvitamise suhtes ei saa teha otsust mõistliku aja jooksul.
49 Lisaks märkis ka kohtujurist oma ettepaneku punktis 128, et direktiivi 2012/29 artiklis 16 kuriteos kannatanule ette nähtud õigus ei saa mõjutada seda, kuidas süüdistatav saab tegelikult kasutada temal olevaid menetluslikke õigusi, mida on kirjeldatud käesoleva kohtuotsuse punktides 42 ja 43 ning mille hulgas on vahetuse põhimõte, seega kui kohtukoosseisu on muudetud, ei vastuta selle eest süüdistatav.
50 Eelotsusetaotluse esitanud kohus viitab ka direktiivi 2012/29 artiklile 18, milles on sätestatud, et ilma et see piiraks kaitse õigusi, tagavad liikmesriigid, et kuriteoohvri ja tema pereliikmete turvalisuse kaitseks on kättesaadavad meetmed, millega neid kaitstakse uue ja korduva ohvriks langemise, hirmutamise ja kättemaksu eest, sealhulgas kuriteoohvri psüühilise, emotsionaalse või psühholoogilise traumeerimise ohu eest ja nende väärikuse kaitsmiseks ülekuulamise ja tunnistuse andmise ajal, ning vajaduse korral võivad sellised meetmed hõlmata ka riigisisese õigusega kehtestatud korda kuriteoohvrite ja nende pereliikmete füüsiliseks kaitsmiseks.
51 Selle artikli sõnastusest aga ei tulene, et liidu seadusandja oleks kuriteos kannatanu kaitseks mõeldud meetmete hulgas ette näinud selle, et kohtumenetluse ajal kuulatakse kannatanu üle ainult üks kord.
52 Pealegi annab direktiivi 2012/29 artikkel 18 kannatanule õiguse kaitsele, „ilma et see piiraks kaitse õigusi“. Samas tähenduses on direktiivi põhjenduses 58 märgitud, et nende asjakohaste kaitsemeetmete ulatus, mis antakse kriminaalmenetluse ajal kuriteoohvrile, kes kuulub uue ja korduva kuriteo ohvriks langemise, hirmutamise ja kättemaksu ees kaitsetute kuriteoohvrite hulka, tuleks kindlaks määrata „ilma, et see piiraks kaitse õigusi, ja kooskõlas kohtu kaalutlusõigust käsitlevate eeskirjadega“.
53 Nagu rõhutas kohtujurist oma ettepaneku punktis 73, on liidu seadusandja direktiivis 2012/29 seega andnud kannatanule õigused, mille kasutamine ei tohi kahjustada süüdistatava õigust õiglasele kohtumenetlusele ja tema kaitseõigusi, mis on vastavalt sätestatud harta artikli 47 teises lõigus ja artikli 48 lõikes 2.
54 Järelikult tuleb tõdeda, et direktiivi 2012/29 artikliga 18 ei ole põhimõtteliselt vastuolus see, kui kohtukoosseisu muutmise korral kuulab see kohtukoosseis kuriteos kannatanu menetlusosalise taotlusel uuesti üle.
55 Kuid nagu kohtujurist oma ettepaneku punktis 116 märkis, tuleneb Euroopa Inimõiguste Kohtu praktikast, et selle kindlakstegemiseks, kas kannatanu ütluste kohta koostatud protokoll on tõendina kasutatav, peavad liikmesriigid analüüsima, kas kannatanu ülekuulamine võib olla süüdistatava suhtes otsuse tegemisel olulise tähtsusega, ning tagama piisavate menetluslike tagatistega, et tõendite esitamine kriminaalmenetluses ei kahjusta õiglast kohtumenetlust harta artikli 47 teise lõigu tähenduses ega kaitseõigusi harta artikli 48 lõike 2 tähenduses.
56 Seega peab eelotsusetaotluse esitanud kohus analüüsima, kas selliste eritingimuste tõttu, nagu on nimetatud eelmises punktis, võib jätta asjasse puutuva kuriteos kannatanu uuesti üle kuulamata.
57 Lisaks olgu märgitud, et juhul, kui otsustatakse, et uus kohtukoosseis peab kannatanu üle kuulama, tuleb riigisisestel asutustel direktiivi 2012/29 artikli 22 kohaselt seda kannatanut individuaalselt hinnata, et selgitada välja tema erilised kaitsevajadused, ning vajaduse korral rakendada tema suhtes kõnealuse direktiivi artiklites 23 ja 24 ette nähtud kaitsemeetmeid.
58 Seega peab eelotsusetaotluse esitanud kohus kontrollima, et põhikohtuasjas kõne all oleval kannatanul ei ole kriminaalmenetluse raames erilisi kaitsevajadusi.
59 Eeltoodud kaalutlusi arvestades tuleb esitatud küsimusele vastata, et direktiivi 2012/29 artikleid 16 ja 18 tuleb tõlgendada nii, et nendega ei ole vastuolus riigisisesed õigusnormid, mis näevad ette, et kui kuriteos kannatanu kuulati esimest korda üle esimese astme kriminaalkohtu kohtukoosseisu poolt, mida hiljem muudeti, siis peab uuesti moodustatud kohtukoosseis kõnealuse kannatanu põhimõtteliselt uuesti üle kuulama, kui üks menetlusosalistest ei ole nõus sellega, et nimetatud kohtukoosseis tugineb kõnealuse kannatanu esimese ülekuulamise protokollile.

matches: Kohus kohus kohus kohus Kohus kohus kohus kohus Kohus Kohus Kohus Kohus kohus kohus kohus kohus


Arengu- ja humanitaarabi andmise tingimused ja kord – Riigi Teataja
Arengu- ja humanitaarabi andmise tingimused ja kord
Arengu- ja humanitaarabi andmise tingimused ja kord - sisukord
§ 3 Arengukoostööd ja humanitaarabi andmist korraldav asutus
§ 4 Arengukoostöö komisjon
2 TOETUSE ANDMINE
§ 5 Toetuse andmise viisid
§ 6 Taotlusvooru väljakuulutamine
§ 7 Avatud taotlusvoor
§ 8 Avatud taotlusvoor Euroopa Komisjoni arengukoostööprojektide kaasrahastamiseks
§ 9 Avatud taotlusvoor stipendiumite andmiseks
§ 10 Piiratud taotlusvoor
§ 11 Toetuse andmine taotlusvooruta
§ 12 Osalemine rahvusvahelises koostöös
§ 13 Humanitaarabi
3 PROJEKTIKULUDE ABIKÕLBLIKKUS JA RAHASTAMISE PIIRMÄÄRAD
§ 14 Projekti abikõlblikkuse periood
§ 15 Abikõlblikud ja mitteabikõlblikud kulud
§ 16 Üld- ja personalikulude abikõlblikkuse määramine
§ 17 Toetuse ja omafinantseeringu piirmäärad
§ 18 Mitterahalise sissemakse arvestamine omafinantseeringuna
4 TOETUSE TAOTLEJALE JA TAOTLUSELE ESITATAVAD NÕUDED
§ 19 Taotlejale esitatavad nõuded
§ 20 Taotleja kohustused
§ 21 Taotlusele esitatavad nõuded
§ 22 Taotluse menetlemise tähtaeg
§ 23 Taotluse läbivaatamine
§ 24 Taotluse hindamine
§ 25 Taotluse rahuldamise või rahuldamata jätmise otsus
§ 26 Taotluse rahuldamise otsuse muutmine
§ 27 Taotluse rahuldamise otsuse kehtetuks tunnistamine
6 TOETUSE KASUTAMINE
§ 28 Toetuse kasutamisega seotud hangete läbiviimine
§ 29 Toetuse väljamaksmine ja toetuse tagastamine
§ 30 Kuluaruannete esitamine
§ 31 Kuludokumentidele esitatavad nõuded
§ 32 Kuludokumentide kontrollimine ja kuluaruande menetlemine
§ 33 Toetuse tagasinõudmise alused
§ 34 Toetuse tagasinõudmine
8 TOETUSE SAAJA JA MINISTEERIUMI ÕIGUSED JA KOHUSTUSED TOETUSE KASUTAMISEL
§ 35 Toetuse saaja kohustused
§ 36 Toetuse saaja õigused
§ 37 Ministeeriumi kohustused
§ 38 Ministeeriumi õigused
§ 39 Määruse kehtetuks tunnistamine
§ 40 Määruse jõustumine
RT I, 09.08.2017, 6
Vastu võetud 21.01.2010 nr 8
RT I 2010, 5, 15
jõustumine 15.02.2010
11.02.2013 RT I, 15.02.2013, 3 18.02.2013
02.09.2014 RT I, 05.09.2014, 1 08.09.2014, osaliselt rakendatakse 13. jaanuarist 2014. a.
03.08.2017 RT I, 09.08.2017, 5 12.08.2017
Määrus kehtestatakse välissuhtlemisseaduse § 8 lõike 1 punkti 11 alusel.
Määrus reguleerib arengukoostöö- ja humanitaarabitoetuse andmise viise ja tingimusi, toetuse taotlemise menetlust ning toetuse kasutamist ja tagasinõudmist.
1) abikõlblik kulu on kulu, mis on põhjendatud, mõistlik ja vajalik projekti elluviimiseks ning mis on tehtud kooskõlas käesoleva määruse, toetuse taotluse rahuldamise otsuse ja riigieelarvelise eraldise kasutamise lepinguga;
2) arengukava on Eesti arengukoostöö ja humanitaarabi arengukava, mis sätestab arengu- ja humanitaarabi eesmärgid ja määrab kindlaks arengukoostöö prioriteetsed partnerriigid;
3) arenguabi on arenguriigile arengukoostöö raames antav rahaline või materiaalne abi või oskusteave;
[RT I, 15.02.2013, 3 - jõust. 18.02.2013]
4) arengukoostöö- või humanitaarabiprojekt (edaspidi projekt) on kindla eesmärgiga, ajas ja ruumis piiritletud tegevus või tegevuste kogum (sealhulgas teavitustegevus) arengu- või humanitaarabi osutamiseks, mille elluviimiseks toetust taotletakse või kasutatakse;
5) arenguriik on Majandusliku Koostöö ja Arengu Organisatsioonis (edaspidi OECD) selliselt liigitatud riik;
6) doonorriik on teisele riigile arengu- või humanitaarabi andev riik;
7) hea humanitaardoonorluse põhimõtted on doonorriikide kokkulepitud ühised humanitaarabi andmise põhimõtted ja hea tava kriteeriumid;
8) humanitaarabi on teisele riigile antav rahaline või materiaalne abi, mille eesmärgiks on loodus- või inimtegevusest põhjustatud katastroofide ajal või nende järel inimelude päästmine, inimeste kannatuste vähendamine ja inimväärseks eluks hädavajaliku tagamine, samuti abi, mis on mõeldud nimetatud olukordade ennetamiseks ja nendele reageerimiseks valmisoleku parandamiseks;
9) järelevalve on pidev kontroll toetuse rakendamise ja rakendamise tulemuslikkuse üle;
10) kaasfinantseering on partneri rahaline või rahaliselt mõõdetav panus projekti lisaks toetusele ja omafinantseeringule. Kaasfinantseeringu hulka arvatakse ainult partneri tehtud abikõlblikud kulud;
11) kuluaruanne on Välisministeeriumile riigieelarvelise eraldise kasutamise lepingus nimetatud tähtaegadel esitatav projekti vahe- või lõpparuanne, mis sisaldab üksikasjalikku ülevaadet elluviidud tegevustest ja saavutatud tulemustest. Kuluaruanne koosneb tegevus- ja finantsaruandest;
12) kuludokument on majandustehingu toimumist kinnitav alusdokument, mis vastab „Raamatupidamise seaduses”, „Käibemaksuseaduses” või sihtriigi õigusaktides sätestatud vormistuse nõuetele. Kuludokument on kuluaruande lahutamatu osa;
13) loogiline raammaatriks on süsteemne projekti kavandamise meetod, milles määratakse eesmärkide tasandid ja nendevahelised seosed ning tehakse eelduste ja riskide kaudu kindlaks tingimused, mille esinemisel on võimalik sekkuda probleemi lahendamisse;
14) mikrofinantseering on toetus väikesemahulise arengukoostööprojekti elluviimiseks;
[RT I, 05.09.2014, 1 - jõust. 08.09.2014]
15) omafinantseering on toetuse saaja rahaline või rahaliselt mõõdetav panus projekti. Omafinantseeringu hulka arvatakse ainult toetuse saaja abikõlblikud kulud;
16) pakkumus on juriidilise isiku, valitsus- või kohaliku omavalitsuse asutuse või selle hallatava asutuse poolt Välisministeeriumile tema lähteülesande alusel esitatud pakkumine asjade hankimiseks või teenuste osutamiseks humanitaarabi andmise eesmärgil;
17) projektipartner (edaspidi partner) on toetuse saaja poolt toetuse taotluses nimetatud juriidiline isik või valitsus- või kohaliku omavalitsuse asutus või selle hallatav asutus, kes panustab projekti rahaliselt või kelle panus on rahaliselt mõõdetav ning kes ei ole projektis töövõtja või teenuse pakkuja. Partner võib projekti panustada kaasfinantseeringu kaudu;
18) prioriteetne partnerriik on arenguriik, millega Eesti teeb koostööd selle riigi hüvanguks ning mis on sellisena arengukavas kindlaks määratud;
19) projekti abikõlblike kulude kogumaksumus on toetuse, omafinantseeringu ja kaasfinantseeringu kogusumma;
20) projekti abikõlblikkuse periood on toetuse taotluse rahuldamise otsuses sätestatud ajavahemik, millal projektitegevused algavad ja lõpevad ning projekti elluviimiseks vajalikud kulud tekivad;
21) projektiaudit on tegevus, mille raames analüüsitakse ja hinnatakse projekti tegevuste elluviimise otstarbekust ning deklareeritud kulude vastavust raamatupidamise algdokumentidele ja Eesti õigusaktidele;
22) rahvusvaheline koostöö on riikide või riikide ja rahvusvaheliste organisatsioonide vaheline kahe- või mitmepoolne koostöö arengu- või humanitaarabi andmisel;
23) riigieelarvelise eraldise kasutamise leping on Välisministeeriumi ja toetuse saaja sõlmitud leping toetuse kasutamise kohta;
24) sihtriik on OECD arenguabi komitee arenguriikide nimekirja kantud riik, Eesti arengukoostööpoliitika prioriteetne partnerriik või humanitaarabi vajav riik;
25) stipendium on arengukoostöö- ja humanitaarabivahendite eraldamine eelistatult prioriteetse partnerriigi kodanikele kõrghariduse omandamiseks, uurimistöö tegemiseks või täienduskoolituseks Eesti kõrgharidust andvas õppeasutuses, teadus- ja arendusasutuses või täienduskoolitusasutuses;
26) taotlus on vormikohane kirjalik avaldus ja sellele lisatud dokumendid toetuse taotlemisel;
27) taotlusvoor on taotluste kogumise viis, mille puhul peab taotlus olema esitatud Välisministeeriumi poolt taotluskutses määratud tähtpäevaks;
28) tasumist tõendav dokument on panga väljavõte, maksekorralduse koopia või kassast väljamineku order;
29) teavituskava on projekti tegevusplaan, milles määratakse kindlaks avalikkusele Eesti arengukoostöö- ja humanitaarabivahendite kasutamise võimaluste tutvustamise ajakava ja tegevused;
30) teostatavusuuring on sihtriigi abivajaduste kindlakstegemine ja hetkeolukorra hindamine, et veenduda, kas projekti on võimalik asjakohastes tingimustes nii ajaliselt kui ka rahaliselt ellu viia;
31) toetus on riigieelarvest Välisministeeriumi kaudu eraldatav raha arengukavas nimetatud eesmärkide täitmiseks;
32) toetuse saaja on isik, kelle taotlus on rahuldatud käesolevas määruses sätestatud korras;
33) toetuse taotleja (edaspidi taotleja) on käesolevas määruses nimetatud juriidiline isik või asutus, kes on esitanud või esitab taotluse toetuse saamiseks.
34) [kehtetu - RT I, 15.02.2013, 3 - jõust. 18.02.2013]
§ 3. Arengukoostööd ja humanitaarabi andmist korraldav asutus
(1) Arengukoostööd ja humanitaarabi andmist korraldab Välisministeerium (edaspidi ministeerium).
(2) Käesoleva paragrahvi lõikes 1 sätestatud ülesande täitmisel annab ministeerium arengukoostöö- ja humanitaarabitoetust käesoleva määruse §-s 5 sätestatud viisil.
(3) Arengukoostöö korraldamisel lähtub ministeerium Eesti arengukoostöö põhimõtetest, arengukavast, sihtriikide vajadustest, arenguriikide vaesuse vähendamise strateegiatest või teistest arenguriikide arengukavadest ning rahvusvahelistest arengukoostöö kokkulepetest.
(4) Humanitaarabi andmise korraldamisel lähtub ministeerium rahvusvahelisest humanitaarõigusest, Euroopa humanitaarabi konsensusest, hea humanitaardoonorluse põhimõtetest, Eesti arengukoostöö põhimõtetest, arengukavast ning riigi või rahvusvahelise organisatsiooni abipalvest.
[RT I, 09.08.2017, 5 - jõust. 12.08.2017]
(5) Ministeerium algatab arengukoostöö ja humanitaarabi andmise sihtriigi pöördumise, teise doonorriigi koostööettepaneku või rahvusvahelise organisatsiooni, konverentsi või muu rahvusvahelise kogu üleskutse või abipalve alusel (edaspidi abi andmise ettepanek). Ministeerium võib algatada arengukoostöö ja humanitaarabi andmise ka omal initsiatiivil.
(6) Arengukoostöö ja humanitaarabi andmise algatamisel hindab ministeerium abi andmise ettepanekus taotletud tegevustes osalemise ja nende rahastamise võimalusi. Vajaduse korral kogub ministeerium abi andmise ettepaneku kohta lisateavet ettepaneku tegijalt või teistelt riikidelt ja rahvusvahelistelt organisatsioonidelt.
§ 4. Arengukoostöö komisjon
(1) Välisminister moodustab nõuandva õigusega arengukoostöö komisjoni (edaspidi komisjon).
(2) Komisjon:
1) hindab taotlusvoorus esitatud arengukoostöötaotlust ja teeb välisministrile ettepaneku selle rahuldamise või rahuldamata jätmise kohta;
2) teeb välisministrile toetuse saaja avalduse põhjal ettepaneku taotluse rahuldamise otsuse muutmise või muutmata jätmise kohta;
3) teeb välisministrile ettepaneku lõpparuande kinnitamise või kinnitamata jätmise kohta;
4) teeb välisministrile ettepaneku taotluse rahuldamise otsuse kehtetuks tunnistamise või toetuse tagasinõudmise kohta.
(3) Komisjonis on vähemalt kümme liiget. Komisjoni kuuluvad Haridus- ja Teadusministeeriumi, Justiitsministeeriumi, Keskkonnaministeeriumi, Majandus- ja Kommunikatsiooniministeeriumi, Maaeluministeeriumi, Rahandusministeeriumi, Siseministeeriumi, Sotsiaalministeeriumi, Välisministeeriumi ning vähemalt ühe kodanikuühenduse esindaja. Komisjon võib oma ülesannete täitmisesse kaasata ka teiste asutuste esindajaid ja muid oma valdkonna sõltumatuid asjatundjaid.
(4) Komisjoni töökorra kinnitab välisminister.
(5) Käesolevat paragrahvi ei kohaldata rahvusvahelises koostöös osalemisel ning toetuse andmisel taotlusvooruta ja humanitaarabina.
2. peatükk TOETUSE ANDMINE
§ 5. Toetuse andmise viisid
(1) Arengukoostöötoetust annab ministeerium taotlusvoorus taotlemisel, taotlusvooruta ja rahvusvahelises koostöös osalemise kaudu.
(2) Arengukoostöötoetust saab taotleda avatud taotlusvoorus või piiratud taotlusvoorus. Avatud taotlusvooru eriliigiks on taotlusvoor stipendiumite andmiseks.
(3) Taotlusvoorus ja toetuse andmisel taotlusvooruta saab arengukoostöötoetust taotleda taotluses sisalduva projekti alusel.
(4) Humanitaarabitoetust annab ministeerium rahvusvahelises koostöös osalemise kaudu või piiratud taotlusvoorus taotluses sisalduva humanitaarabiprojekti alusel. Ministeerium võib ka ise anda humanitaarabi, võttes selleks vajaduse korral pakkumusi.
§ 6. Taotlusvooru väljakuulutamine
(1) Ministeerium kuulutab avatud taotlusvooru välja taotluskutse avaldamisega vähemalt ühes üleriigilise levikuga päevalehes ja oma veebilehel. Avatud taotlusvooru väljakuulutamisest kuni taotluste esitamise tähtpäevani jäetakse vähemalt 30 tööpäeva.
(2) Ministeerium kuulutab piiratud taotlusvooru välja taotluskutse saatmisega ministeeriumi poolt valitud taotlejatele. Taotluskutse avaldatakse ministeeriumi veebilehel. Taotluskutses määratakse taotluse ettevalmistamiseks piisav tähtaeg.
(3) Taotluskutse peab sisaldama vähemalt järgmist teavet:
1) taotluste esitamise tähtpäev;
2) taotluste esitamise aadress;
3) taotlusvooru kavandatud rahaliste vahendite eelarve;
4) viited lisateabe saamise kohta.
§ 7. Avatud taotlusvoor
(1) Avatud taotlusvooru korraldamise vajaduse otsustab ministeerium. Ministeerium korraldab avatud taotlusvooru vähemalt üks kord aastas.
(2) Avatud taotlusvooru taotluskutse peab lisaks käesoleva määruse § 6 lõikes 3 sätestatud tingimustele sisaldama vähemalt järgmist teavet:
1) projektide sihtriikide nimekiri;
2) toetatavad valdkonnad;
3) projektide soovituslikud eesmärgid ja tulemused;
4) projektide maksimaalne kestus.
(3) Avatud taotlusvoorus võib toetust taotleda:
1) valitsusasutus või selle hallatav asutus;
2) kohaliku omavalitsuse asutus või selle hallatav asutus;
3) Eesti Vabariigis registreeritud ning püsivalt tegutsev mittetulundusühing või sihtasutus, kes tegutseb avalikes huvides, sealhulgas maakondlik või üleriigiline kohaliku omavalitsuse üksuste liit;
4) Eesti Vabariigis registreeritud ning püsivalt tegutsev muu juriidiline isik.
(4) [Kehtetu - RT I, 09.08.2017, 5 - jõust. 12.08.2017]
(5) Käesolevat paragrahvi ei kohaldata stipendiumite andmiseks.
§ 8. Avatud taotlusvoor Euroopa Komisjoni arengukoostööprojektide kaasrahastamiseks
[Kehtetu - RT I, 15.02.2013, 3 - jõust. 18.02.2013]
§ 9. Avatud taotlusvoor stipendiumite andmiseks
[RT I, 05.09.2014, 1 - jõust. 08.09.2014, rakendatakse 13. jaanuarist 2014. a.]
(1) Ministeerium kuulutab välja avatud taotlusvooru stipendiumite andmiseks. Stipendiumeid antakse Eesti kõrgharidust andva õppeasutuse, teadus- ja arendusasutuse või täienduskoolitusasutuse kaudu (edaspidi stipendiumiprogramm).
(2) [Kehtetu - RT I, 05.09.2014, 1 - jõust. 08.09.2014, rakendatakse 13. jaanuarist 2014. a.]
(3) [Kehtetu - RT I, 05.09.2014, 1 - jõust. 08.09.2014, rakendatakse 13. jaanuarist 2014. a.]
(4) Stipendiumi andmise korra kinnitab välisminister.
(5) Stipendiumiprogrammi taotluskutse peab lisaks käesoleva määruse § 6 lõikes 3 sätestatud tingimustele sisaldama võimaluse korral järgmist teavet:
1) stipendiumiprogrammi eesmärk ja toetatav valdkond;
2) sihtriik;
3) sihtrühm;
4) stipendiumi maksimaalne kestus;
5) stipendiumi piirmäär.
(6) [Kehtetu - RT I, 05.09.2014, 1 - jõust. 08.09.2014, rakendatakse 13. jaanuarist 2014. a.]
(7) Käesolevas paragrahvis ettenähtud taotluse suhtes ei kohaldata käesoleva määruse § 21 lõike 3 punkte 2, 3, 5, 7 ja 8 ning § 35 punkti 101.
§ 10. Piiratud taotlusvoor
(1) Ministeerium võib erandjuhul korraldada piiratud taotlusvooru arengukoostöötaotluste kogumiseks, kui seda õigustab abi andmise ettepanekust tulenev mõjuv põhjus, eelkõige abi spetsiifilisus või kiireloomulisus. Ministeerium võib korraldada piiratud taotlusvooru arengukoostöötaotluste kogumiseks ka arengukava või sihtriigi maastrateegia eesmärkide saavutamiseks, rahvusvahelise koostöö projektis osalemiseks, arengukoostöösüsteemi tõhususe ja tulemuslikkuse suurendamiseks ning süsteemi mõju hindamiseks.
(2) Ministeerium võib korraldada piiratud taotlusvooru humanitaarabitaotluste kogumiseks. Sellisel juhul peab humanitaarabitaotluses sisalduma humanitaarabiprojekt.
(3) Piiratud taotlusvoorus saavad taotluse esitada käesoleva määruse § 7 lõikes 3 nimetatud asutused või isikud.
(4) Taotluskutse peab sisaldama lähteülesannet vähemalt järgmise teabega:
1) projektile, teenusele või asjale esitatavad nõuded;
2) taotluse või pakkumuse struktuur ning vajaduse korral tähtaeg;
3) taotluse või pakkumuse hindamise kriteeriumid.
(5) Ministeerium peab saatma taotluskutse koos lähteülesandega võimaluse korral vähemalt kahele käesoleva määruse § 7 lõikes 3 nimetatud asutusele või isikule, kelle ministeerium on välja valinud objektiivsete ja mittediskrimineerivate kriteeriumite alusel.
(6) Kui projektitaotluse ettevalmistamiseks on vaja teha teostatavusuuring, esitab taotleja selle rahastamiseks ministeeriumile taotluse, mille rahuldamisel sõlmitakse taotlejaga eelleping. Kui taotlejal ei ole võimalik projektitaotluse esitamise ajaks lisada sellele teostatavusuuringu kuludokumente, tehakse projektitaotlusesse asjakohane viide ning kuludokumendid esitatakse ministeeriumile koos kuluaruandega.
(7) [Kehtetu - RT I, 09.08.2017, 5 - jõust. 12.08.2017]
§ 11. Toetuse andmine taotlusvooruta
(1) Ministeerium annab taotlusvooruta toetust mikrofinantseeringuna ja Euroopa Komisjoni projektide kaasrahastamiseks.
(2) Mikrofinantseeringu eesmärgiks on kiiresti reageerida arengukoostöö sihtriikide vajadustele ning tugevdada nende riikide valitsus- ja kohaliku omavalitsuse asutuste ning avalikes huvides tegutsevate mittetulundusühingute ja sihtasutuste suutlikkust. Mikrofinantseeringutaotluse võib esitada ja selles sisalduva projekti ellu viia ka ministeerium ise.
(3) Mikrofinantseeringut saab taotleda:
1) arengukoostöö sihtriigi valitsus- või kohaliku omavalitsuse asutus või selle hallatav asutus. Sellisel juhul ei kohaldata käesoleva määruse § 19 lõikeid 1 ja 3;
2) arengukoostöö sihtriigis püsivalt tegutsev mittetulundusühing või sihtasutus, mis tegutseb avalikes huvides. Sellisel juhul ei kohaldata käesoleva määruse § 19 lõikeid 1 ja 3 ning lõike 2 punkti 1;
3) Eesti Vabariigis registreeritud ning püsivalt tegutsev juriidiline isik tingimusel, et arengukoostöö sihtriigi valitsus- või kohaliku omavalitsuse asutus, mittetulundusühing või sihtasutus on kinnitanud oma osalemist projektis.
(4) Taotleja esitab mikrofinantseeringu taotluse eesti või inglise keeles asjakohasesse riiki akrediteeritud Eesti välisesindusele või esinduse puudumisel riiki akrediteeritud diplomaatilisele esindajale. Käesoleva paragrahvi lõike 3 punktis 3 nimetatud taotleja esitab taotluse ministeeriumile. Taotluse suhtes ei kohaldata käesoleva määruse § 21 lõike 3 punkti 2 ja § 35 punkti 101. Eesti välisesindus või diplomaatiline esindaja annab kirjalikku taasesitamist võimaldavas vormis hinnangu iga menetlusse saadetud taotluse põhjendatuse kohta.
(5) Ministeerium toetab Euroopa Komisjoni arengukoostöö- ja humanitaarabiprojektide omafinantseeringu kaasrahastamist. Nimetatud taotluse võib ministeeriumile esitada:
1) kohaliku omavalitsuse asutus või selle hallatav asutus;
2) Eesti Vabariigis registreeritud ning püsivalt tegutsev mittetulundusühing või sihtasutus, kes tegutseb avalikes huvides, sealhulgas maakondlik või üleriigiline kohaliku omavalitsuse üksuste liit.
(6) Euroopa Komisjoni arengukoostöö- ja humanitaarabiprojektide omafinantseeringu kaasrahastamise toetuse saamiseks esitab taotleja ministeeriumile taotluse, millele lisatakse järgmised dokumendid:
1) Euroopa Komisjonile esitatud projekti täistaotluse koopia;
2) Euroopa Komisjoni tehtud rahastamisotsuse või sõlmitud toetuslepingu koopia.
(7) Euroopa Komisjoni arengukoostöö- ja humanitaarabiprojektide omafinantseeringu kaasrahastamise taotluse suhtes ei kohaldata käesoleva määruse § 21 lõike 3 punkte 1, 2, 7 ja 8 ning § 35 punkti 101.
§ 12. Osalemine rahvusvahelises koostöös
(1) Ministeerium osaleb rahvusvahelises koostöös eraldise tegemise kaudu rahvusvahelisele arengukoostöö- või humanitaarabiorganisatsioonile või rahvusvahelise koostöö projekti raames. Ministeerium võib osaleda rahvusvahelises koostöös ka muul viisil.
(2) Ministeeriumi eraldis rahvusvahelisele arengukoostöö- või humanitaarabiorganisatsioonile võib olla sihtotstarbeline või mittesihtotstarbeline. Sihtotstarbeline eraldis antakse konkreetse tegevuse elluviimiseks. Mittesihtotstarbelise eraldise puhul ei määrata konkreetset tegevust, milleks rahvusvaheline arengukoostöö- või humanitaarabiorganisatsioon võib eraldist kasutada.
(3) Rahvusvahelise koostöö projektis osalemisel määratakse toetus lähtudes projektist, mille esitab ministeeriumile teine doonorriik, rahvusvaheline organisatsioon või nende partnerorganisatsioon Eestis, mis vastab käesoleva määruse § 7 lõikes 3 esitatud tingimustele, eeldusel, et teine doonorriik või rahvusvaheline organisatsioon on kinnitanud projektis osalemist.
(4) Rahvusvahelises koostöös osalemise viisi ja ulatuse otsustab välisminister.
(5) Rahvusvahelises koostöös osalemisel ei kohaldata käesoleva määruse 3.–8. peatükki.
§ 13. Humanitaarabi
(1) Ministeerium hindab iga humanitaarabivajadust eraldi ja osutab abi viisil, mis on asjakohases olukorras kõige vajalikum ja kooskõlas ülejäänud abiosutajate tegevusega.
(2) Humanitaarabi andmise viisi ja ulatuse otsustab välisminister.
(3) Humanitaarabitoetuse andmisel rahvusvahelises koostöös osalemise kaudu kohaldatakse käesoleva määruse § 12.
(4) Humanitaarabitoetuse andmisel piiratud taotlusvoorus kohaldatakse käesoleva määruse § 6 lõikeid 2 ja 3 ning § 10 lõikeid 2–5. Humanitaarabitaotlusele ei kohaldata käesoleva määruse § 10 lõiget 6, § 15 lõike 6 punkti 3, § 17 lõiget 2 ning § 21 lõiget 2 ja lõike 3 punkte 2, 3 ja 9.
(5) Kui ministeerium võtab humanitaarabi andmisel pakkumusi, kohaldatakse pakkumuste esitamisel piiratud taotlusvooru kohta käesoleva määruse § 6 lõigetes 2 ja 3 ning § 10 lõigetes 3–5 sätestatut. Pakkumustele ei kohaldata käesoleva määruse 3.–8. peatükki.
3. peatükk PROJEKTIKULUDE ABIKÕLBLIKKUS JA RAHASTAMISE PIIRMÄÄRAD
§ 14. Projekti abikõlblikkuse periood
(1) Abikõlblikkuse perioodi alguskuupäevaks on taotluse rahuldamise otsuse tegemise kuupäev või selles märgitud hilisem kuupäev. Abikõlblikkuse periood lõpeb taotluse rahuldamise otsuses sätestatud kuupäeval.
(2) Abikõlblikuks võib lugeda kulud, mis tekivad projekti abikõlblikkuse perioodil ja sellele järgneva 30 kalendripäeva jooksul, kui kulude tekkimise aluseks olevad tegevused toimusid projekti abikõlblikkuse perioodil, ning erandjuhtudel enne abikõlblikkuse perioodi algust, kui toetuse saajaga on sõlmitud riigieelarvelise eraldise kasutamise leping, kulude tekkimise aluseks olevad tegevused toimuvad projekti abikõlblikkuse perioodil ja kulu tekkimine on projekti elluviimise seisukohast põhjendatud. Kulu tekkimise ajaks on kuludokumendi koostamise kuupäev.
(3) Erandjuhul võib projekti abikõlblikkuse perioodi alguskuupäevaks määrata taotluse rahuldamise otsuse tegemise kuupäevast varasema kuupäeva. Sellisel juhul on abikõlblikud enne taotluse rahuldamise otsust tehtud kulud, mis vastavad käesoleva määruse § 15 lõikes 1 sätestatud nõuetele. Nimetatud kulud peavad olema taotluses eraldi näidatud ning nende seotus projekti elluviimisega ja nende vältimatus tõendatud. Kulude tasumist tõendavad dokumendid lisatakse taotlusele.
(4) Toetuse saaja võib taotleda käesoleva määruse § 26 lõikes 1 ettenähtud korras projekti abikõlblikkuse perioodi:
1) pikendamist, kui projekti elluviimisel on ilmnenud toetuse saajast sõltumatud ja taotluse esitamisel ettenägematud asjaolud;
2) lühendamist ja projekti lõpetamist enne tähtaega, kui kõik projektitegevused on ellu viidud ja projekti eesmärgid saavutatud või kui ilmnevad toetuse saajast sõltumatud asjaolud, mis ei võimalda projekti jätkata.
(5) Projekt loetakse lõppenuks pärast lõpparuande kinnitamist.
§ 15. Abikõlblikud ja mitteabikõlblikud kulud
(1) Abikõlblik kulu käesoleva määruse tähenduses vastab järgmistele tingimustele:
1) kulu on tekkinud käesoleva määruse § 14 lõikes 2 nimetatud perioodil ja tuleneb projektitaotluses nimetatud tegevusest;
2) kulu on projektiga otseselt seotud, läbipaistev, üksikasjalikult kirjeldatud ning vältimatu projekti elluviimiseks;
3) kulu vastab taotluse rahuldamise otsusele, projekti eelarvele ja riigieelarvelise eraldise kasutamise lepingule;
4) kulu on tõendatud käesoleva määruse kohase kuludokumendiga.
(2) Abikõlblikud kulud on:
1) projekti heaks töölepingu, avaliku teenistuja ametisse nimetamise käskkirja või korralduse või võlaõigusliku lepingu alusel töötava isiku (edaspidi töötaja) töötasu. Kui toetuse saaja või partner maksis projektile eelnenud perioodil töötajale töötasu ning teeb seda ka projekti kestel, peavad olema tõendatud töötaja projektiga seotud lisatööülesanded;
2) „Töölepingu seaduses” sätestatud korras arvutatud puhkusetasu proportsionaalselt projekti heaks töötatud ajaga;
3) seadustest tulenevad ametist vabastamise ja töölepingu lõpetamise hüvitised proportsionaalselt projekti heaks töötatud ajaga;
4) tööandja poolt „Ravikindlustuse seaduse” kohaselt makstud ajutise töövõimetuse hüvitis;
5) projekti kaasatud eksperdi töötasu;
6) seadustest (sealhulgas välisriigi seadustest) tulenevad maksud käesoleva lõike punktides 1–5 nimetatud kuludelt;
7) projektiga seotud lähetuskulud (sealhulgas majutus- ja sõidukulu, välislähetustel reisikindlustus) ja päevaraha;
8) töötaja sõidukulu ühissõiduki pileti või taksoarve alusel, kütusekulu tõendava dokumendi ja kalkulatsiooni esitamisel või kooskõlas asutusesiseselt kehtestatud isikliku sõiduvahendi kasutamise tingimuste ja hüvitisega;
9) töötaja projektiga seotud parkimiskulu kuludokumendi alusel, mis võimaldab kindlaks määrata parkimise aja ja koha;
10) projekti eesmärkide saavutamisega otseselt seotud asjade hankimise ja teenuste tellimise kulud;
11) projektiga seotud ürituste, sealhulgas seminaride ja koolituste korraldamise kulud;
12) projektiga seotud alltöövõtulepingute kulud;
13) projektiga seotud trüki- ja digitaalsete materjalide väljaandmise kulud;
14) keskkonnamõjude hindamise kulud, kui projekti elluviimiseks on vajalik keskkonnamõjude hindamine;
15) projektiga seotud teavitustegevuse kulud;
16) projektiga seotud pangateenustasud;
17) projekti üldkulud;
18) riiklikud maksud ja lõivud, mida Eesti või välisriik ei tagasta (sealhulgas käibemaks);
19) mitterahalise sissemakse kulud käesoleva määrusega ettenähtud tingimusel;
191) projektiauditi kulud;
20) muud projekti elluviimiseks vajalikud otsesed kulud (sealhulgas ettenägematud kulud), mida ei ole võimalik näidata teistel eelarveridadel.
(3) Päevaraha ning isikliku sõiduvahendi kasutamise kulu on abikõlblik tulumaksuseadusega kehtestatud maksustamisele mittekuuluva piirmäära ulatuses. Majutuskulu on abikõlblik 128 euro ulatuses ööpäevas.
(4) Sularahamakse on abikõlblik ainult juhul, kui ei ole võimalik tasuda hankijale või teenuse osutajale pangaülekande teel ega teha kaardimakset ning sularahamakse kohta on olemas kuludokument.
(5) Käibemaks on abikõlblik kulu juhul, kui on võimalik näidata, et toetuse saaja on lõpptarbija, kellel käibemaksu reguleerivate õigusaktide kohaselt ei ole projekti raames tasutud käibemaksust õigust maha arvata sisendkäibemaksu või käibemaksu tagasi taotleda ning kellele käibemaksu ei hüvitata ka muul moel.
(6) Abikõlblike kulude kohta kehtivad järgmised piirangud:
1) töötajate personalikulud võivad moodustada projekti eelarvest kuni 20% abikõlblike kulude kogumaksumusest, välja arvatud projektide puhul, mille eesmärk on teavitada avalikkust. Töötajate personalikulude hulka ei arvata ekspertide tasusid;
2) projekti üldkulud võivad moodustada projekti eelarvest kuni 7% abikõlblike kulude kogumaksumusest;
3) ettenägematud kulud võivad moodustada projekti eelarvest kuni 5% abikõlblike kulude kogumaksumusest.
(7) Mitteabikõlblikud kulud on:
1) toetuse saaja juhtimisega seotud personalikulu, välja arvatud käesoleva määruse § 16 lõike 2 punktis 61 ettenähtud juhul;
2) tulumaksuseadusega kehtestatud maksuvaba piirmäära ületav päevaraha ja isikliku sõiduvahendi kasutamise kulu, samuti määrusega ettenähtud majutuskulu ületav kulu, välja arvatud juhul, kui see on vältimatu projekti elluviimiseks;
3) äriklassis reisimise kulu, välja arvatud juhul, kui nimetatud kuluga kaasnev hinnavahe kaetakse oma- või kaasfinantseeringu arvel ning see on põhjendatud ja vältimatu projekti elluviimiseks;
4) kulu, mis on seotud töötajale lisaks tema töötasule makstava toetusega;
5) „Tulumaksuseaduse” § 8 tähenduses seotud isikute vahel sõlmitud tehinguga kaasnev kulu, välja arvatud juhul, kui see on vältimatu projekti elluviimiseks;
6) esinduskulu ja tehtud kingituse kulu, välja arvatud juhul, kui nimetatud kulu tehakse oma- või kaasfinantseeringu arvel ja see on vältimatu projekti elluviimiseks;
7) trahv, viivis ja muu rahaline karistus ning kohtukulu;
8) [kehtetu - RT I, 05.09.2014, 1 - jõust. 08.09.2014]
9) kulu, mis on eelnevalt riigieelarvelisest, Euroopa Liidu või välisabi toetusest hüvitatud;
10) muu abikõlblike tegevustega mitteseotud ning projekti elluviimise seisukohast põhjendamatu kulu.
§ 16. Üld- ja personalikulude abikõlblikkuse määramine
(1) Projekti elluviiva töötaja ja projekti kaasatud eksperdi töötasu ei tohi üldjuhul ületada Eesti asjakohase valdkonna palgataseme keskmist määra.
(11) Eksperdi töötasu abikõlblikkuse määramiseks peab eksperdi ülesannete täitmiseks sõlmitav asjakohane võlaõiguslik leping või muu käesoleva määruse § 15 lõike 2 punktis 1 nimetatud projekti heaks töötamise alus sisaldama vähemalt eksperdi tööülesannete loetelu, oodatavaid tulemusi, eksperdile makstavat tasu ning tehtud tööde üleandmist üleandmise-vastuvõtmise aktiga. Üleandmise-vastuvõtmise akt peab lisaks andmetele töö üleandmise ja vastuvõtmise kohta sisaldama tehtud tööde ülevaadet.
(12) Kui projekti elluviiv töötaja täidab lisaks projekti raames tehtavale tööle ka eksperdi ülesandeid, peab ta projekti elluviimise ajal täitma tööajatabelit, kus tuleb näidata kuupäevaliselt nii töötaja kui ka eksperdina projekti jaoks tehtud tööde maht tundides.
(2) Abikõlblikud on järgmised projektiga otseselt seotud üldkulud:
1) bürootarvete soetamise kulud. Bürootarvete hulka ei loeta kontorisisustust;
2) bürooseadmete kasutusrendi kulud. Kasutusrendi kogukulu ei või ületada bürooseadme soetusmaksumust;
3) sideteenuste kulud, sealhulgas telefoni- ja faksiteenuste kuu- ja abonenttasud, teenuse kasutamise jooksvad kulud ning posti- ja elektroonilise andmesidega seotud jooksvad kulud;
4) infotehnoloogia (serverid ja võrgud) ning kontoritehnika hooldus- ja remondikulud;
5) kommunaalkulud, sealhulgas kütte, vee ja elektri tarbimise ning ruumide koristamise kulud;
6) ruumide üürikulu;
61) käesoleva määruse § 7 lõike 3 punktis 3 nimetatud isiku juhtimisega seotud personalikulu;
7) valveteenuse, välja arvatud valehäirete kulud;
8) projektiga seotud pangakonto avamise ja haldamise kulud ning ülekandetasud.
(3) Käesoleva paragrahvi lõikes 2 nimetamata üldkulusid ei saa abikõlblike kulude hulka arvata.
(4) Taotluses tuleb üldkulud välja tuua kululiikide kaupa ning märkida üldkulude projektikuludeks arvestamise metoodika. Üldkulude abikõlblik summa arvestatakse projekti kohta proportsionaalselt üldkulude kogukulust vastavalt:
1) kasutatud ruumide pinnale;
2) tekkinud kuludele.
§ 17. Toetuse ja omafinantseeringu piirmäärad
(1) Toetus koos omafinantseeringu ja kaasfinantseeringuga peab katma projekti abikõlblikud kulud.
(2) Toetuse minimaalmäär taotlusvoorus taotlemisel on projekti kohta 10 000 eurot, välja arvatud projektid, mille eesmärk on teavitada avalikkust. Avalikkuse teavitamist käsitleva projekti toetuse minimaalmäär on 1000 eurot.
(3) Mikrofinantseeringu maksimaalmäär projekti kohta on 15 000 eurot.
(4) Toetus võib moodustada:
1) kuni 95% abikõlblike kulude kogumaksumusest;
2) kuni 25% abikõlblike kulude kogumaksumusest, kui toetust antakse Euroopa Komisjoni arengukoostöö- ja humanitaarabiprojektide kaasrahastamiseks;
3) kuni 100% abikõlblike kulude kogumaksumusest, kui toetust antakse taotlemisel piiratud taotlusvoorus, mikrofinantseeringuna või avalikkuse teavitamist käsitlevatele projektidele.
(5) Käesoleva paragrahvi lõike 4 punktis 1 ettenähtud juhul peab omafinantseering moodustama vähemalt 5% abikõlblike kulude kogumaksumusest. Omafinantseering peab olema eraldatud sihtotstarbeliselt projekti elluviimiseks.
(6) Kuni 50% nõutavast omafinantseeringust võib moodustada mitterahaline sissemakse, mis arvestatakse käesoleva määruse § 18 kohaselt.
(7) Käesoleva määruse § 7 lõike 3 punktis 3 nimetatud isikute esitatud projektide korral võib käesoleva paragrahvi lõigetes 5 ja 6 ettenähtud omafinantseeringu nõuded täita kaasfinantseeringu arvelt.
§ 18. Mitterahalise sissemakse arvestamine omafinantseeringuna
(1) Mitterahalise sissemakse eelduseks on kulu tekkimine tavaolukorras. Isik või asutus annab projekti raames mitterahalise sissemaksena toetuse saajale või partnerile kasutada ruumi, seadme, materjali või vahendi või osutab tasuta teenust, mille eest toetuse saaja või partner tavaolukorras peaks maksma, või teeb vabatahtlikku tööd.
(2) Mitterahalise sissemakse omafinantseeringuna planeerimisel peab arvestama järgmist:
1) mitterahaline sissemakse sätestatakse toetuse taotluses;
2) mitterahaline sissemakse peab vastama käesoleva määruse § 15 lõike 1 punktides 1–3 sätestatud tingimustele;
3) isik või asutus, kes pakub tasuta ruumi, seadet, materjali, vahendit, vabatahtlikku tööd või osutab tasuta teenust, peab olema nõus selle kasutamisega mitterahalise sissemaksena asjakohase projekti jaoks;
4) toetuse saaja peab olema võimeline tõendama mitterahalise sissemakse tegelikku väärtust, milleks on vajalik väärtuse kujunemise kirjeldus koos seda toetava dokumentatsiooniga;
5) mitterahaline sissemakse peab olema projekti eelarves näidatud toetuse saaja oma- või kaasfinantseeringuna.
(3) Mitterahalise sissemaksena ei käsitata:
1) allahindlusi;
2) projekti raames kasutatavaid ruume, seadmeid, materjale ja vahendeid, kui toetuse saaja või partner saavad tavaolukorras neid kasutada nende eest tasu maksmata.
4. peatükk TOETUSE TAOTLEJALE JA TAOTLUSELE ESITATAVAD NÕUDED
§ 19. Taotlejale esitatavad nõuded
(1) Taotlejal peab projekti elluviimiseks olema sihtriigis koostööpartner. Koostööpartner võib olla juriidiline isik või valitsus- või kohaliku omavalitsuse asutus või selle hallatav asutus.
(2) Eraõiguslik taotleja peab vastama järgmistele nõuetele:
1) taotleja peab olema registreeritud Eesti äriregistris või mittetulundusühingute ja sihtasutuste registris;
2) taotleja või tema üle valitsevat mõju omava isiku suhtes ei ole algatatud likvideerimismenetlust ega kuulutatud välja pankrotti;
3) taotlejal ei tohi olla maksuvõlga riiklike maksude osas, välja arvatud juhul, kui see on ajatatud. Maksuvõla ajatamise korral peavad maksed olema tasutud kokkulepitud ajakava järgi;
4) juhul kui taotleja on varem saanud toetust riigieelarvelistest vahenditest või Euroopa Liidu või muudest välisvahenditest, mis on kuulunud tagasimaksmisele, peavad tagasimaksed olema tehtud tähtaegselt ja nõutud summas.
(3) Taotleja esindajaks ei või olla isik, keda on karistatud majandusalase, ametialase, varavastase või avaliku usalduse vastase süüteo eest ja tema karistusandmed ei ole karistusregistrist „Karistusregistri seaduse” kohaselt kustutatud.
§ 20. Taotleja kohustused
1) võimaldama kontrollida taotluse ja taotleja vastavust nõuetele ning esitatud andmete vastavust tegelikkusele;
2) viivitamata teavitama kirjalikult ministeeriumi taotluses esitatud andmete muutumisest või ilmnenud asjaoludest, mis võivad mõjutada taotluse kohta otsuse tegemist;
3) tõendama ministeeriumi nõudmisel käesolevas määruses ettenähtud omafinantseeringu või muude vahendite või dokumentide olemasolu või nendega seotud asjaolusid;
4) ministeeriumi nõudmisel esitama taotleja maksuvõlgnevuste või nende puudumise või ajatatuse kohta Maksu- ja Tolliameti tõendi, mis ei tohi olla väljastatud varem kui kümme tööpäeva enne taotluse ministeeriumis registreerimise kuupäeva;
5) täitma teisi õigusaktides sätestatud kohustusi ja esitama ministeeriumile teavet, mis võib mõjutada taotluse kohta otsuse tegemist.
§ 21. Taotlusele esitatavad nõuded
1) taotlus on esitatud „Välissuhtlemisseaduse” § 9 lõike 11 alusel välisministri kehtestatud vormil, millele on lisatud kõik nõutavad dokumendid, või elektrooniliselt „Välissuhtlemisseaduse” § 9 lõike 14 alusel selleks loodud Eesti arengukoostöö andmekogus;
2) taotlus on esitatud elektrooniliselt digitaalallkirjaga allkirjastatult või paberkandjal omakäeliselt allkirjastatult koos elektroonilise koopiaga;
3) taotlusest selgub projekti eesmärk ning taotluses esitatud andmed on täielikud ja õiged;
4) piiratud taotlusvoorus esitatud taotlus vastab ministeeriumi lähteülesandele.
(2) Taotluses sisalduv projekt peab vastama järgmistele nõuetele:
1) projekti eesmärgid, -tegevused ja geograafiline suunitlus on kooskõlas taotluskutses esitatud tingimustega ning lähtuvad sihtriigi vajadustest ja eelistustest;
2) taotluses on arvesse võetud kõik projekti elluviimiseks vajalikud tegevused ja need on planeeritud tähtajal teostatavad;
3) taotluses esitatud projekti eelarve on põhjendatud ja eelarvekulud on esitatud kululiikide kaupa;
4) projektile või üksikutele projektitegevustele samal ajal muudest riigieelarvelistest, Euroopa Liidu või välisabi vahenditest toetuse taotlemisel on esitatud sellekohane teave.
(3) Taotlus peab sisaldama järgmisi dokumente:
1) [kehtetu - RT I, 09.08.2017, 5 - jõust. 12.08.2017]
2) taotlejale taotluse allkirjastamise kuupäevale eelnenud kolme kalendriaasta jooksul riigieelarvelistest, Euroopa Liidu või välisabi vahenditest antud arengukoostöötoetuste loetelu;
3) taotleja ja kõigi projektipartnerite allkirjastatud kinnituskiri või koostöökokkulepe või selle lihtkoopia, milles on esitatud tegevuste ja kulude jaotus projektis osalejate vahel;
4) volikiri, kui taotleja esindusõiguslik isik tegutseb volituse alusel;
5) projektis osalevate ekspertide nimekiri, nende elulookirjeldused, tööülesanded ja oodatavad tulemused. Kui taotluse esitamisel ei ole ekspertide nimed teada, märgitakse taotluses kaasatavate ekspertide arv ja nende tegevusvaldkond ning töö eesmärk, välja arvatud juhul, kui kogu projekt tugineb ühele eksperdile (peaekspert). Sellisel juhul tuleb taotluses märkida tema nimi ja lisada elulookirjeldus;
6) kinnitus altkäemaksuga mitteseotuse kohta;
7) kolm selliste teenuste, asjade või õiguste esialgset hinnapakkumist, mille eeldatav maksumus ületab 10 000 eurot käibemaksuta arvestuses. Kui kolme sõltumatut hinnapakkumist ei ole võimalik saada, tuleb taotlusele lisada asjakohane põhjendus. Kui on valitud kallim pakkumine, tuleb lisada sellise valiku põhjendus;
8) kui projekti osaks on taotleja omatoote tarnimine sihtriiki, tuleb taotlusele lisada taotleja seaduslike esindajate allkirjastatud hindamisakt omatoote maksumuse kohta. Hindamisaktis peavad kajastuma toote hinna komponendid. Kui omatoote maksumus ületab 10 000 eurot, tuleb taotlusele lisada omatoote maksumuse hindamist kontrollinud audiitori akt;
9) viimase majandusaasta kohta esitatud majandusaasta aruanne, kui taotleja on raamatupidamiskohuslane raamatupidamise seaduse § 2 kohaselt.
§ 22. Taotluse menetlemise tähtaeg
(1) Taotluse menetlemise tähtaeg on kuni 40 tööpäeva. Ministeerium võib pikendada taotluse menetlemise tähtaega kuni 15 tööpäeva, kui on vaja teha lisaekspertiisi.
(2) Taotluse menetlemine algab taotluskutses ettenähtud taotluste esitamise tähtpäevast, kui taotlus esitatakse taotlusvoorus. Taotlusvooruta esitatud taotluse menetlemine algab taotluse registreerimisest ministeeriumis.
§ 23. Taotluse läbivaatamine
(1) Ministeerium registreerib kõik taotluskutses ettenähtud tähtpäevaks laekunud taotlused ja vaatab need läbi laekumise järjekorras. Taotlusvooruta esitatud taotluse registreerib ja vaatab ministeerium läbi jooksvalt.
(2) Ministeerium vaatab taotluse läbi kümne tööpäeva jooksul alates taotluse menetlemise alguskuupäevast. Taotluse läbivaatamise käigus kontrollib ministeerium taotluse ja taotleja nõuetele vastavust. Kui taotlus ja taotleja vastavad nõuetele, teatab ministeerium sellest taotlejale kirjalikult taotluses näidatud elektronposti aadressil.
(3) Kui ministeerium avastab taotluse läbivaatamisel selles esinevaid puudusi, teatab ta sellest viivitamata taotlejale ja annab puuduste kõrvaldamiseks aega kuni viis tööpäeva. Taotluse menetlemise tähtaeg pikeneb puuduste kõrvaldamiseks antud tähtaja võrra.
(4) Ministeerium tunnistab taotleja ja taotluse nõuetele vastavaks, kui on täidetud käesoleva määrusega taotlejale ja taotlusele kehtestatud nõuded. Ministeerium ei tunnista taotlust nõuetekohaseks, kui taotlus ei vasta käesoleva määruse § 7 lõike 2 punktides 1 ja 2 esitatud taotluskutse tingimustele või kui taotleja ei ole kõrvaldanud taotluses puudusi käesoleva paragrahvi lõikes 3 määratud tähtaja jooksul.
(5) Kui ministeerium tunnistab taotleja ja taotluse nõuetele vastavaks, esitab ta taotluse sisuliseks hindamiseks komisjonile. Taotlusvooruta esitatud taotlust, samuti käesoleva määruse §-s 13 nimetatud humanitaarabitaotlust hindab ministeerium.
(6) Kui ministeerium tunnistab taotleja või taotluse nõuetele mittevastavaks, teeb välisminister taotluse rahuldamata jätmise otsuse. Sel juhul taotlust sisuliselt ei hinnata.
§ 24. Taotluse hindamine
(1) Taotlust hinnatakse järgmiste kriteeriumite põhjal:
1) projekti eesmärgipärasus – osakaal kuni 25% maksimaalsest koondhindest;
2) projekti jätkusuutlikkus – osakaal kuni 20% maksimaalsest koondhindest;
3) projekti ettevalmistuse kvaliteet – osakaal kuni 20% maksimaalsest koondhindest;
4) projekti majanduslik tõhusus – osakaal kuni 20% maksimaalsest koondhindest;
5) taotleja suutlikkus – osakaal kuni 15% maksimaalsest koondhindest.
(2) Piiratud taotlusvoorus esitatud taotluse puhul hinnatakse selle vastavust ministeeriumi lähteülesandele ning käesoleva paragrahvi lõiget 1 ei kohaldata.
(3) Taotlus rahuldatakse juhul, kui:
1) see on käesoleva paragrahvi lõikes 1 sätestatud hindamiskriteeriumite alusel saanud koondhindeks vähemalt 6,5 ning selle hindamisel ei ole ühtegi hindamiskriteeriumitest hinnatud väiksema hindega kui 3;
2) selles taotletav toetuse summa ei ületa taotlusvooru planeeritud rahaliste vahendite eelarvet, kui toetust taotletakse taotlusvoorus;
3) taotlus vastab ministeeriumi lähteülesandele, kui taotlus on esitatud piiratud taotlusvoorus.
(4) Komisjon või ministeerium võib küsida taotlejalt projekti hindamiseks vajalikku lisateavet ning teha põhjendatud juhul taotlejale ettepaneku muuta toetuse summat või projektitegevusi tingimusel, et saavutatakse projekti eesmärgid ning toetuse summa ei suurene. Küsimusele vastamiseks või taotluse muutmiseks antakse taotlejale aega kuni seitse tööpäeva, mille võrra pikeneb taotluse menetlemise tähtaeg.
(5) Taotluse hindamise juhendi ja hindamise lehe vormi kinnitab välisminister.
§ 25. Taotluse rahuldamise või rahuldamata jätmise otsus
(1) Otsuse taotluse rahuldamise või rahuldamata jätmise kohta teeb välisminister.
(2) Taotlus rahuldatakse osaliselt või täielikult.
(3) Taotluse osaline rahuldamine on lubatud üksnes põhjendatud juhtudel ning tingimusel, et projekti eesmärki on võimalik saavutada ka taotluse osalise rahuldamise korral. Taotluse osalisel rahuldamisel võib taotleja nõusolekul vähendada toetuse summat, muuta projekti eelarvet, kestust ja toetatavaid tegevusi. Sellisel juhul peab taotleja esitama vastavalt korrigeeritud uue taotluse. Kui taotleja ei ole nimetatud muutmistega nõus, teeb välisminister taotluse rahuldamata jätmise otsuse.
(4) Taotluse osaline rahuldamine on põhjendatud juhul, kui:
1) taotluse rahaline maht ületab taotlusvooru eelarve vaba jäägi;
2) toetust on taotletud tegevuste või kulude katteks, mis ei ole abikõlblikud või projekti elluviimise seisukohast vältimatud.
1) toetuse saaja nimi ja projekti nimetus;
2) projekti eesmärk;
4) omafinantseeringu määr;
5) projekti abikõlblikkuse periood.
(6) Ministeerium teeb otsuse taotluse rahuldamise või rahuldamata jätmise kohta taotlejale teatavaks kirjalikult taotluses näidatud elektronposti aadressil viie tööpäeva jooksul otsuse tegemisest arvates.
(7) Kui välisminister teeb taotluse rahuldamata jätmise otsuse, ei ole taotlejal õigust taotleda ministeeriumilt juba tehtud kulutuste hüvitamist.
(8) Taotluse rahuldamise otsuse alusel sõlmib ministeerium toetuse saajaga riigieelarvelise eraldise kasutamise lepingu.
§ 26. Taotluse rahuldamise otsuse muutmine
(1) Toetuse saaja on kohustatud esitama ministeeriumile kirjaliku avalduse juhul, kui ta taotleb:
1) projekti eesmärgi muutmist;
2) toetuse summa suurendamist;
3) [kehtetu - RT I, 05.09.2014, 1 - jõust. 08.09.2014]
4) projekti abikõlblikkuse perioodi muutmist enam kui kahe kuu võrra;
5) muude taotluse rahuldamise otsuses sätestatud toetuse või projekti tingimuste muutmist;
6) projekti eelarves konkreetsetele tegevustele ettenähtud eelarveridade mahu muutmist teiste eelarveridade mahu arvelt rohkem kui 20% võrreldes algse eelarvega.
(2) Käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud avalduse põhjendatust hindab komisjon. Käesoleva määruse §-des 11 ja 13 nimetatud taotluse kohta esitatud avalduse põhjendatust hindab ministeerium. Avaldust ei rahuldata juhul, kui soovitav muudatus ei ole põhjendatud või kui muudatus seab kahtluse alla projekti eesmärkide saavutamise.
(3) Otsuse taotluse rahuldamise otsuse muutmise või muutmata jätmise kohta teeb välisminister.
(4) Käesoleva paragrahvi lõikes 3 nimetatud otsus tehakse 30 tööpäeva jooksul pärast käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud avalduse registreerimist. Kui avalduse hindamiseks on vaja toetuse saajal esitada lisaandmeid või ministeeriumil tellida ekspertiis, pikeneb avalduse menetlemise aeg lisadokumentide esitamiseks või ekspertiisiks vajaliku aja võrra.
(5) Käesoleva paragrahvi lõikes 3 nimetatud otsusest teavitab ministeerium toetuse saajat kirjalikult või tema nõusoleku korral taotluses näidatud elektronposti aadressil viie tööpäeva jooksul otsuse tegemisest arvates.
(6) Muudatuste kohta sõlmib ministeerium toetuse saajaga riigieelarvelise eraldise kasutamise lepingu lisa.
§ 27. Taotluse rahuldamise otsuse kehtetuks tunnistamine
Välisminister tunnistab taotluse rahuldamise otsuse kehtetuks ministeeriumi või toetuse saaja algatusel „Haldusmenetluse seaduses” ettenähtud alustel ja korras.
6. peatükk TOETUSE KASUTAMINE
§ 28. Toetuse kasutamisega seotud hangete läbiviimine
(1) Kui toetuse saaja on hankija „Riigihangete seaduse” tähenduses, on ta kohustatud:
1) enne hanke väljakuulutamist kooskõlastama ministeeriumiga hankedokumentide eelnõud rahvusvahelist piirmäära ületavate hangete läbiviimisel;
2) esitama ministeeriumile hankedokumendid ja valikut põhjendavad materjalid koos kuluaruandega alla rahvusvahelist piirmäära jäävate hangete läbiviimisel.
(2) Kui toetuse saaja ei ole hankija „Riigihangete seaduse” tähenduses, on ta kohustatud:
1) kasutama projekti elluviimiseks vajalike asjade ja teenuste ostmisel rahalisi vahendeid säästlikult ja otstarbekalt ning tagama pakkujate paljususe korral parima võimaliku hinna ja kvaliteedi suhte kasutamise oma projektis;
2) esitama lähteülesande kirjelduse ja võtma sõltumatutelt pakkujatelt vähemalt kolm hinnapakkumist juhul, kui toetuse saaja ostab projekti elluviimiseks teenuseid, asju või õigusi suuremas summas kui 10 000 eurot käibemaksuta arvestuses. Võrreldavad hinnapakkumised peavad olema esitatud kirjalikku taasesitamist võimaldavas vormis. Kui kolme sõltumatut hinnapakkumist ei ole võimalik saada, tuleb kuluaruandes esitada asjakohane põhjendus.
§ 29. Toetuse väljamaksmine ja toetuse tagastamine
(1) Ministeerium teeb toetuse saajale toetuse väljamakseid kooskõlas käesoleva määruse ja riigieelarvelise eraldise kasutamise lepinguga.
(2) Ministeerium maksab üldjuhul toetuse välja etapiviisi:
1) esimese osa toetusest ettemaksena pärast riigieelarvelise eraldise kasutamise lepingu jõustumist. Ettemaks võib moodustada kuni 50% toetuse kogumahust. Avalikes huvides tegutsevad mittetulundusühingud ja sihtasutused võivad põhjendatud juhtudel taotleda ettemakset kuni 60% ulatuses toetuse kogumahust;
2) järgmise osa toetusest pärast eelmise aruandlusperioodi kuluaruande kinnitamist arvestusega, et 10% toetusest makstakse toetuse saajale vaid peale lõpparuande kinnitamist.
(3) Ministeerium võib toetuse välja maksta ühekordse maksena järgmistel juhtudel:
1) Euroopa Komisjoni arengukoostöö- ja humanitaarabiprojekti kaasrahastamisel. Mitmeaastaste projektide korral tehakse ühekordne makse igal kalendriaastal;
2) stipendiumiprogrammi raames. Mitmeaastaste projektide korral tehakse ühekordne makse igal õppeaastal;
3) mikrofinantseeringu korral;
4) kui projekti kestus ei ületa 12 kuud;
5) humanitaarabitaotluse korral.
(4) Ministeerium võib toetuse või selle osa väljamaksmisest keelduda, kui välisminister jätab eelmise aruandlusperioodi kuluaruande kinnitamata või kui toetuse saaja majanduslik olukord on selliselt halvenenud, et toetuse kasutamine või projekti elluviimine on ohustatud.
(5) Kui toetuse saaja on teinud abikõlblikke kulusid väiksemas mahus, kui ministeerium on talle toetust välja maksnud, peab toetuse saaja kandma kasutamata jäänud toetuse summa kümne tööpäeva jooksul projekti lõpparuande kinnitamise kuupäevast arvates riigieelarve tuludesse.
§ 30. Kuluaruannete esitamine
(1) Toetuse saaja esitab ministeeriumile projekti kuluaruanded riigieelarvelise eraldise kasutamise lepingu kohaselt. Projekti kuluaruanded jagunevad vahe- ja lõpparuandeks.
(2) Projekti aruandlusperioodi pikkus on minimaalselt kuus kuud ning maksimaalselt 12 kuud arvates projektitegevuste alustamisest. Toetuse saaja esitab lõpparuande 30 kalendripäeva jooksul arvates projekti lõppkuupäevast. Kui projekti kestus on kuni 12 kuud, esitab toetuse saaja ainult projekti lõpparuande, kui ministeeriumiga ei ole kokku lepitud teisiti. Vahearuanne esitatakse kooskõlas riigieelarvelise eraldise kasutamise lepingus sätestatud ajakavaga.
(3) Toetuse saaja lisab kuluaruandele käesoleva määruse § 31 lõikes 2 ettenähtud dokumendid ning aruandlusperioodi jooksul projektiga seoses valminud dokumendid ja materjalid. Juhul kui toetuse saaja on kohustatud esitama lõpparuande juurde käesoleva määruse § 35 punkti 101 kohaselt tellitud projektiauditi, ei pea kuluaruande esitamisel lisama sellele käesoleva määruse § 31 lõike 2 punktides 1–4 ettenähtud kuludokumente.
(4) Euroopa Komisjoni arengukoostöö- ja humanitaarabiprojekti kaasrahastamise toetuse kohta esitatavale kuluaruandele lisab toetuse saaja eestikeelse lühiülevaate projekti elluviimisest ja Euroopa Komisjonile esitatud vahe- või lõpparuande koopia. Käesolevas lõikes nimetatud kuluaruande esitamisel ei kohaldata käesoleva määruse § 31 lõike 2 punkte 1 ja 4.
(5) Mikrofinantseeringu saaja esitab kuluaruande eesti või inglise keeles asjakohases riigis asuvale Eesti välisesindusele või esinduse puudumisel riiki akrediteeritud diplomaatilisele esindajale, kes annab kuluaruandele ja kuludokumentidele oma hinnangu. Kui mikrofinantseeringu saaja on Eesti Vabariigis registreeritud ning püsivalt tegutsev juriidiline isik, esitab ta eestikeelse kuluaruande ministeeriumile. Kui mikrofinantseeringu saaja on käesoleva määruse § 11 lõike 3 punktides 1 ja 2 nimetatud isik, ei kohaldata käesoleva määruse § 15 lõike 2 punkte 2–4 ning § 31 lõike 3 punkte 1 ja 2. Sellisel juhul, kui kuludokument on välja antud muus võõrkeeles, lisab toetuse saaja selle tõlke inglise keelde, millest nähtub tehingu sisu, kogus ja summa, ning kinnitab tõlke õigsust oma allkirjaga.
(6) Toetuse saaja esitab kuluaruande ministeeriumile elektrooniliselt digitaalallkirjaga allkirjastatult või paberkandjal omakäeliselt allkirjastatult koos elektroonilise koopiaga.
§ 31. Kuludokumentidele esitatavad nõuded
(1) Kõik kuludokumendid peavad olema koostatud käesoleva määruse § 14 lõikes 2 nimetatud perioodil.
(2) Koos kuluaruandega esitab toetuse saaja ministeeriumile järgmised kuludokumendid:
1) hankedokumendid ja valikut põhjendavad materjalid või vähemalt kolm hinnapakkumist käesoleva määruse §-s 28 ettenähtud juhul. Kui kolme sõltumatut hinnapakkumist ei ole võimalik saada, tuleb esitada asjakohane põhjendus;
2) asja, teenuse või töö kohta väljastatud arvete koopiad, millele lisatakse asja, teenuse või töö üleandmist ja vastuvõtmist tõendavate dokumentide koopiad;
3) käesoleva lõike punktis 2 nimetatud arvete tasumist tõendavate dokumentide koopiad;
4) projekti elluviimiseks sõlmitud lepingute koopiad;
5) käesoleva lõike punktides 2–4 nimetatud kuludokumentide koondnimekirjad.
(3) Kuludokumendid peavad vastama järgmistele nõuetele:
1) kuludokument on kirjendatud „Raamatupidamise seaduse” §-s 6 ettenähtud korra kohaselt ning selles on esitatud „Raamatupidamise seaduse” §-s 7 nõutud või sihtriigi õigusaktides sätestatud algdokumendi andmed või juhul, kui kulu on tehtud omafinantseeringu arvel, ka muu algdokumendile omaste tunnustega dokumendi andmed; riigi raamatupidamiskohustuslase puhul on kuludokumentidel lisaks raamatupidamise eest vastutava isiku allkiri ja neis on esitatud projekti abikõlblikud summad;
2) kui kuludokument on välja antud võõrkeeles, lisab toetuse saaja ministeeriumi nõudel selle tõlke eesti keelde, millest nähtub tehingu sisu, kogus ja summa;
3) arvel märgitud tehingu sisu on kooskõlas arve väljastanud isiku poolt toetuse saaja või partneriga sõlmitud lepingu ja hinnapakkumisega;
4) toetuse saaja või partner on kirjalikult kinnitanud teenuse osutaja, töö tegija või asjade hankija väljastatud arved, aktid või aruanded.
(4) Toetuse saaja ei pea esitama ministeeriumile koos kuluaruandega kuludokumente käesoleva määruse § 16 lõikes 2 sätestatud üldkulude kohta ega käesoleva määruse § 30 lõikes 3 sätestatud juhul.
§ 32. Kuludokumentide kontrollimine ja kuluaruande menetlemine
(1) Kuluaruande menetlemise tähtaeg on kuni 45 tööpäeva arvates kuluaruande laekumisest ministeeriumisse. Ministeerium kontrollib kuluaruande laekumisel, kas:
1) kuludokumendid on õigesti täidetud;
2) kuludokumentides esitatud andmed on täielikud ja õiged;
3) kulud on abikõlblikud;
4) kuludokumendid vastavad käesoleva määrusega kehtestatud nõuetele;
5) toetuse saaja tegevus vastab taotlusele, taotluse rahuldamise otsusele ja riigieelarvelise eraldise kasutamise lepingule.
(2) Kui kuludokumentide kontrollimisel ilmneb neis puudusi, määrab ministeerium puuduste kõrvaldamiseks tähtaja seitse tööpäeva, mille võrra pikeneb kuluaruande menetlemise aeg ministeeriumis. Põhjendatud juhtudel võib ministeerium pikendada puuduste kõrvaldamise tähtaega seitsme tööpäeva võrra, kui toetuse saaja teavitab ministeeriumi viivitamata, et tal ei ole võimalik tähtpäevaks puudusi kõrvaldada.
(3) Komisjon või ministeerium võib kuluaruande menetlemise käigus küsida toetuse saajalt projekti elluviimist puudutavaid lisaandmeid või -dokumente või põhjendusi kulude tegemise kohta. Toetuse saaja peab vastama küsimustele seitsme tööpäeva jooksul, mille võrra pikeneb kuluaruande menetlemise tähtaeg.
(4) Ministeerium võib kuluaruande menetlemise käigus teha toetuse saajale ettepaneku muuta projektitegevusi või eelarvet, kui projekti kuluaruandes esitatud andmetest selgub, et projekti eduka elluviimise tagamiseks on vaja teha muudatusi.
(5) Kuluaruannet ei kinnitata või see kinnitatakse osaliselt, kui:
1) kulud ei ole abikõlblikud;
2) kuludokumentide kontrollimisel selgub, et neis on esitatud valeandmeid või kuludokumendid ei vasta käesoleva määrusega kehtestatud nõuetele;
3) kuludokumendid ei vasta projekti aruandlusperioodile, -tegevustele ega eesmärkidele;
4) toetuse saaja ei ole esitanud kuluaruannet ettenähtud tähtajaks;
5) toetuse saaja ei ole esitanud kuluaruannet „Välissuhtlemisseaduse” § 9 lõike 11 alusel välisministri kehtestatud vormi kohaselt;
6) toetuse saaja ei ole projekti ellu viinud või teinud projektikulutusi taotluse, taotluse rahuldamise otsuse või riigieelarvelise eraldise kasutamise lepingu kohaselt või toetuse saaja näidatud tegevuste toimumine ei ole tõendatud;
7) toetuse saaja ei ole taotlenud taotluse rahuldamise otsuse muutmist, kuigi see on käesoleva määruse § 26 lõike 1 kohaselt nõutav;
8) toetuse saaja ei ole talle käesoleva paragrahvi lõike 2 alusel määratud tähtaja jooksul puudusi kõrvaldanud või
9) toetuse saaja on jätnud tähtajaks täitmata vahearuandele eelneva järelevalve käigus avastatud puuduste kõrvaldamiseks tehtud ettekirjutuse;
10) tegemist on vahearuandega ning toetuse saaja on kohustatud esitama lõpparuande juurde käesoleva määruse § 35 punkti 101 kohaselt tellitud projektiauditi.
(6) Ministeerium teeb otsuse kuluaruande kinnitamise või kinnitamata jätmise kohta toetuse saajale teatavaks kirjalikult või tema nõusoleku korral taotluses näidatud elektronposti aadressil viie tööpäeva jooksul otsuse tegemisest arvates.
§ 33. Toetuse tagasinõudmise alused
(1) Ministeerium nõuab toetuse saajalt toetuse osaliselt või täielikult tagasi, kui ilmneb, et toetust on kasutatud mitteabikõlblike kulude hüvitamiseks.
(2) Ministeeriumil on õigus nõuda toetus osaliselt või täielikult tagasi, kui:
1) toetuse saaja ei ole täitnud käesolevas määruses, taotluse rahuldamise otsuses või riigieelarvelise eraldise kasutamise lepingus talle pandud kohustusi;
2) taotluse esitamise või projekti elluviimise ajal on toetuse saaja esitanud valeandmeid või andmeid varjanud;
3) kuluaruanne on jäetud kinnitamata;
4) taotluse rahuldamise otsus on tunnistatud kehtetuks.
(3) Ministeeriumil on õigus toetus tagasi nõuda seitsme aasta jooksul alates toetuse rahuldamise otsuse tegemisest.
§ 34. Toetuse tagasinõudmine
(1) Käesoleva määruse § 33 lõikes 1 või 2 nimetatud aluse olemasolul teeb komisjon välisministrile ettepaneku toetuse tagasinõudmise kohta. Välisminister otsustab toetuse tagasinõudmise 45 tööpäeva jooksul alates päevast, mil ministeerium sai teada toetuse tagasinõudmise alusest.
(2) Toetuse tagasinõudmise otsuses märgitakse vähemalt:
1) ministeeriumi nimetus ja aadress;
5) tagasinõutava toetuse summa;
6) tagasinõudmise otsuse täitmise tähtaeg;
7) tagasimakse tegemiseks vajalikud rekvisiidid, sealhulgas konto number, kuhu toetus tuleb tagasi kanda, ja tagasimakse saaja nimi;
8) vajaduse korral leppetrahvi ja viivise määr ning nende arvutamise alused.
(3) Ministeerium saadab tagasinõudmise otsuse toetuse saajale kirjalikult või tema nõusoleku korral taotluses näidatud elektronposti aadressil viie tööpäeva jooksul otsuse tegemisest arvates.
(4) Toetuse saaja on kohustatud toetuse tagasinõudmise otsuse täitma kümne tööpäeva jooksul selle kättesaamisest arvates.
8. peatükk TOETUSE SAAJA JA MINISTEERIUMI ÕIGUSED JA KOHUSTUSED TOETUSE KASUTAMISEL
§ 35. Toetuse saaja kohustused
1) viima projekti ellu taotluses, taotluse rahuldamise otsuses ja riigieelarvelise eraldise kasutamise lepingus ettenähtud tähtaegade ja tingimuste kohaselt;
2) säilitama toetuse taotlemise ja projekti elluviimisega seotud dokumentatsiooni vähemalt seitse aastat arvates projekti lõppenuks lugemisest;
3) sõlmima projekti elluviimiseks vajalikud lepingud teenuse osutaja, töö tegija või asjade hankijaga kirjalikus vormis;
31) korraldama keskkonnamõju hindamise, kui õigusaktides on sätestatud keskkonnamõju hindamise vajalikkus projekti elluviimiseks;
4) võimaldama ministeeriumil teha projektiauditeid ja järelevalvetoiminguid;
5) andma audiitori või järelevalvet teostava isiku kasutusse kõik projekti elluviimisega seotud andmed ja dokumendid kolme tööpäeva jooksul arvates audiitori või järelevalvet teostava isiku sellekohasest nõudmisest;
6) tähistama elluviidavad projektid ministeeriumi nõutaval viisil eesmärgiga näidata, et projekti on rahastatud arengukoostöö- ja humanitaarabivahenditest;
61) eristama oma raamatupidamisarvestuses projektiga seotud kulud muudest kuludest;
7) teavitama viivitamata ministeeriumi kõigist toetuse saaja andmete muutumistest või asjaoludest, mis mõjutavad või võivad mõjutada toetuse saaja kohustuste täitmist, sealhulgas nime, aadressi ja seaduslike või volitatud esindajate muutumisest, toetuse saaja ümberkujundamisest, käibemaksukohuslaseks registreerimisest või käibemaksukohuslasena registrist kustutamisest, pankrotimenetluse alustamisest või likvideerija määramisest ning tegevuse lõpetamisest ka siis, kui nimetatud muudatused on registreeritud asjakohases registris või avalikustatud massiteabevahendite kaudu;
8) teavitama viivitamata ministeeriumi projekti elluviimise kestel ilmnenud asjaoludest, mille korral projekti jätkamine ei ole otstarbekas;
9) teavitama avalikkust saadud toetusest ja sellega seoses elluviidud tegevustest;
10) esitama ministeeriumile olulist informatsiooni kirjalikku taasesitamist võimaldavas vormis, välja arvatud juhul, kui on ette nähtud kirjalik vorm;
101) tellima projektiauditi projektile, mille taotluses esitatud kogumaksumus ületab 30 000 eurot, kui komisjon ei tee teistsugust ettepanekut. Komisjoni asjakohase ettepaneku alusel võidakse riigieelarvelise eraldise kasutamise lepingus ette näha projektiauditi tegemine ka sellise projekti korral, mille kogumaksumus jääb alla käesolevas punktis sätestatud määra;
11) täitma teisi õigusaktides sätestatud kohustusi.
§ 36. Toetuse saaja õigused
(1) Toetuse saajal on õigus muuta projekti eelarvet ja tegevusi juhul, kui muudetakse projekti eelarves konkreetsetele tegevustele ettenähtud eelarveridade mahtu teiste eelarveridade mahu arvelt, kuid mitte rohkem kui 20% võrreldes algse eelarvega, tingimusel, et projekti eesmärgid ei muutu ja toetuse summa ei suurene. Toetuse saaja on kohustatud kavandatavad muudatused eelnevalt ministeeriumiga kooskõlastama.
(11) Toetuse saajal on õigus pikendada projekti abikõlblikkuse perioodi kuni kahe kuu võrra ilma täiendava vahearuande esitamise kohustuseta, kooskõlastades muudatused ministeeriumiga riigieelarvelise eraldise kasutamise lepingu kohaselt.
(2) Toetuse saaja võib esitada käesoleva määruse § 26 lõike 1 kohase avalduse projekti muutmiseks.
(3) Toetuse saajal on õigus saada ministeeriumilt teavet ja nõuandeid, mis on seotud käesolevas määruses nimetatud toetuse saaja kohustuste täitmisega.
§ 37. Ministeeriumi kohustused
Ministeerium on kohustatud:
1) teavitama viivitamata toetuse saajat toetuse kasutamist reguleerivates õigusaktides tehtud muudatustest;
2) pärast taotluse rahuldamise otsuse tegemist tegema oma veebilehel kättesaadavaks järgmise teabe: toetuse saaja nimi, toetust saava projekti nimetus, toetuse summa, projekti kogumaht, projekti eesmärk ning projekti kestus;
21) pärast projekti lõpparuande kinnitamist tegema oma veebilehel kättesaadavaks lühiülevaate saavutatud eesmärkidest;
3) mitte avalikustama taotleja ja toetuse saaja kohta menetluse käigus saadud dokumente ega teavet, välja arvatud käesoleva paragrahvi punktides 2 ja 21 nimetatud informatsioon;
4) tegema oma veebilehel kättesaadavaks arengukoostööd ja humanitaarabi andmist käsitlevad õigusaktid, taotluste ja kuluaruannete vormid ning taotleja käsiraamatu ning korraldama toetuse saajate nõustamist kuluaruannetele esitatud nõuete kohta;
5) säilitama taotluse ja projektide elluviimisega seotud dokumentatsiooni vähemalt seitse aastat arvates projekti lõppenuks lugemisest.
§ 38. Ministeeriumi õigused
1) teha või korraldada projektiauditeid ja teha järelevalvetoiminguid, mis sätestatakse toetuse saajaga sõlmitavas riigieelarvelise eraldise kasutamise lepingus;
2) kontrollida toetuse kasutamist;
3) nõuda projekti kestuse, tegevuste, eesmärkide ja kulude kohta lisaandmete ja -dokumentide esitamist, mis tõendavad projekti nõuetekohast elluviimist ja toetuse saaja kohustuste nõuetekohast täitmist;
4) peatada toetuse väljamaksmine, kui toetuse saaja rikub käesolevas määruses, taotluse rahuldamise otsuses või riigieelarvelise eraldise kasutamise lepingus sätestatud tingimusi. Väljamaksmine peatatakse rikkumise kõrvaldamiseni;
5) vähendada väljamakstava toetuse suurust proportsionaalselt toetuse saaja omafinantseeringu vähenemisega;
6) teha muid õigusaktidega ettenähtud toiminguid.
§ 39. Määruse kehtetuks tunnistamine
§ 40. Määruse jõustumine
(1) Enne käesoleva määruse jõustumist alustatud projektide suhtes ei rakendata käesoleva määruse § 15 lõike 6 punktides 1 ja 2 sätestatud piiranguid.
(2) Käesolev määrus jõustub 15. veebruaril 2010. a.