text:
3-2-1-118-08 Riigikohus 09.12.2008
Lähtudes VÕS § 367 lg-st 3, tuleb liisinguandja nõude lõpliku suuruse kindlakstegemiseks kõrvutada tema poolt liisinguesemete omandamiseks tehtud (ja liisingumaksetega katmata) kulud esemete väärtusega hagejale tagastamise ajal. Liisingulepingu üldtingimustes sätestatud tingimus, mille kohaselt tuleb liisingueseme tagastamise aegse väärtuse asemel lähtuda liisingueseme võõrandamisest saadud summast, ei kehti. Kuid see ei välista kohtul liisingueseme müümisel kokku lepitud ostuhinna lugemist liisingueseme väärtuseks tagastamise ajal ka VÕS § 367 lg 3 järgi, eriti kui see hind on suurem eseme tagastamisel liisinguandja määratud eseme väärtusest. Käibemaks on oma olemuselt tarbimismaks, mille maksab kokkuvõttes kauba omandaja, kes ei saa ostuhinnalt tasutud käibemaksu tagasi arvestada. VÕS § 367 lg-t 3 tuleb tõlgendada nii, et lepingu ülesütlemisel tuleb võimalik käibemaks liisingueseme väärtusest (jääkväärtusest) maha arvata üksnes juhul, kui liisinguandja tõendab, et käibemaks arvestati lisaks hinnale, millega oleks auto võinud müüa käibemaksu arvestamise erikorda järgides, st lisaks turuhinnale. Kuid see kehtib üksnes eeldusel, kui asjaolude kohaselt on põhimõtteliselt võimalik käibemaksuga maksustamise erikorda (praegu KMS § 41) rakendada. See on aga võimalik eelkõige siis, kui liisinguandja on ise omandanud kasutatud liisingueseme käibemaksukohustuslaseks mitteolevalt isikult (esmajoones füüsiliselt isikult) ega ole tasunud ise käibemaksu või tegi seda erikorra alusel (st piiratud ulatuses). Käibemaksu juurdearvestamine liisinguesemete väärtuste määramisel ja liisinguesemete omandamise hüvitamata kulud (jääkmaksumuse) peavad vähemalt üldjuhul põhinema sarnastel alustel, st olema kas koos käibemaksuga või ilma selleta. Liisingulepingute käibemaksustamise ja ennetähtaegse lõpetamise puhul on lisaks erikorra rakendamise võimalikkusele oluline, kas leping sõlmiti enne kehtiva käibemaksuseaduse jõustumist 1. mail 2004 või pärast seda. Kasutusrendi tüüpi liisingulepingu puhul arvestatakse ja makstakse nii varasema kui ka kehtiva käibemaksuseaduse järgi käibemaksu igakuiselt makselt, mh intressilt. Sama kehtib enne 1. maid 2004 sõlmitud kapitalirendi tüüpi liisingulepingute puhul. Alates 1. maist 2004 sõlmitud kapitalirendi tüüpi liisingulepingu puhul tuleb liisingueseme üleandmisel liisinguvõtjale maksta käibemaksu kogu liisingueseme hinnalt, liisinguandja esitab ka arve kogu eseme väärtuse peale. Igakuised maksed on seejärel käibemaksuta ning koosnevad põhiosast ja intressist. Kasutusrendi tüüpi liisingulepingu (või enne 1. maid 2004 sõlmitud kapitalirendi tüüpi liisingulepingu) ülesütlemisel tuleb ka liisingueseme tagastamise aegse väärtuse arvestamisel lähtuda väärtusest, mida on käibemaksu võrra vähendatud. Pärast 1. maid 2004 sõlmitud kapitalirendi tüüpi liisingulepingu ennetähtaegse ülesütlemise korral tuleb aga arvestada, et kogu liisinguese on juba käibemaksuga maksustatud ja selle tagastamisaegse väärtuse kindlakstegemisel tuleb lähtuda käibemaksuga väärtusest (hinnast). Selle osa peale, mis liisinguvõtjal jääb maksmata, esitab liisinguandja kreeditarve ja kumbki käibemaksukohustuslasest pool korrigeerib vastavalt oma käibemaksuarvestust (st kas oma käibemaksukohustust või mahaarvatud sisendkäibemaksu suurust). Seejuures tuleb arvestada KMS § 29 lg-test 7 ja 8 tulenevate reeglitega. Kasutatud auto väärtust tõendada sarnaste autode müügipakkumised ega müügiarved on põhimõtteliselt lubatavad võrreldava auto hariliku väärtuse määramisel, kuid seejuures tuleb arvestada ja hinnata konkreetse auto seisundit, mh selle väärtust vähendada võivaid defekte ja väärtust suurendavaid asjaolusid.
Kasutatud auto väärtust tõendada sarnaste autode müügipakkumised ega müügiarved on põhimõtteliselt lubatavad võrreldava auto hariliku väärtuse määramisel, kuid seejuures tuleb arvestada ja hinnata konkreetse auto seisundit, mh selle väärtust vähendada võivaid defekte ja väärtust suurendavaid asjaolusid.

matches:
Riigikohus
§ 367
§ 367
§ 367
§ 41
§ 29


Raudteeinfrastruktuuri kasutustasu arvestamise metoodika - sisukord
§ 1 Määruse kohaldusala
§ 2 Juurdepääsu tagavad põhiteenused, lisateenused ning juurdepääsu abiteenused
§ 3 Raudteeinfrastruktuuri kasutustasu
§ 4 Raudteeinfrastruktuuri kasutustasu arvestuse alused
§ 5 Kapitalikulu arvestus
§ 6 Püsikulud ja muutuvkulud põhiteenuste osutamisel
§ 7 Raudteeinfrastruktuuri-ettevõtja mõistliku ärikasumi arvestamine
§ 8 Põhiteenuste eest võetava kasutustasu arvestamise valemid
§ 9 Lisa- ja abiteenuste eest võetava kasutustasu arvestamise valemid
§ 11 Kasutustasu määramine
RT I, 29.12.2010, 59
27.04.2009 RTL 2009, 40, 529 08.05.2009
08.04.2010 RTL 2010, 20, 356 24.04.2010
Määrus kehtestatakse «Raudteeseaduse» § 59 lõike 8 alusel.
[RTL 2010, 20, 356 - jõust. 24.04.2010]
(1) Juurdepääsu tagavad põhiteenused (edaspidi põhiteenused) on läbilaskevõime taotluse läbivaatamine, jaotatud läbilaskevõimeosa kasutada andmine, raudteejaama, reisiplatvormi ning tee-, side- ja turvanguseadmete kasutamise ja toimimise tagamine, raudteeliikluse korraldamine, elektrialajaamade ja elektri ülekandeliinide kasutamise tagamine, raudteerajatiste valgustus ning raudteeveo-ettevõtjatele jaotatud läbilaskevõimeosa kasutamiseks vajaliku teabe edastamine.
(2) Juurdepääsu tagavad lisateenused (edaspidi lisateenused) on veoalajaamade, kontaktvõrgu ja veoelektri ülekandeliinide kasutamise ning veoelektri tarbimise tagamine, reisijate ja kaubasaadetiste teenindamiseks vajalike ehitiste ning hooldus- ja tehnorajatiste, sealhulgas seisuteede kasutada andmine.
(3) Juurdepääsu abiteenused (edaspidi abiteenused) on reisirongide eelsoojendus, juurdepääsuteede kasutamise võimaldamine raudteeveoteenuse osutamiseks vajalike rajatisteni kütuse tankimise, rongide koostamise ja muude teenuste pakkumise eesmärgil, translatsioonisüsteemile juurdepääsu võimaldamine, raudteeveeremi tehnoülevaatus ja ohtliku veose veo kontrollimine erilepingu alusel.
(5) Kui raudteevedu teostatakse kaubanduslikul eesmärgil, koosneb raudteeinfrastruktuuri kasutustasu sihtotstarbelise ühekordse läbilaskevõimeosa kasutada andmise eest selle teenuse kogukuludest, mis on raudteeinfrastruktuuri-ettevõtja poolt selle teenuse osutamisega seotud otsekulud, kapitalikulu, proportsionaalne osa raudteeinfrastruktuuri-ettevõtja üldkuludest ja mõistlik ärikasum. Kui raudteevedu teostatakse muul kui kaubanduslikul eesmärgil, sealhulgas antakse raudteeinfrastruktuur kasutada vedurijuhi katsesõiduks, peab kasutustasu olema seotud üksnes selle läbilaskevõimeosa kasutada andmise otseste kuludega, mis on selle teenuse osutamise otsekulud.
[RTL 2009, 40, 529 - jõust. 08.05.2009]
7) kulusid, mis on tekkinud juurdepääsu tagavate põhiteenuste, lisateenuste või juurdepääsu abiteenuste osutamiseks kasutusel olnud põhivara müügist (sealhulgas müügiks ettevalmistamisest) sellises ulatuses, mis on kaetud sellest tegevusest saadud tuluga.
re = rf + ? × rm,
? on beetakordaja, mis näitab ettevõtte aktsia süstemaatilist riski2;
2 Beetakordaja hindamisel lähtutakse börsil noteeritud maailma raudtee-ettevõtjate viimase viie aasta aritmeetilisest keskmisest beetakordajast ning seejuures arvestatakse konkreetse raudteeinfrastruktuuri-ettevõtjaga seotud riske.
(3) Raudteeinfrastruktuuri-ettevõtja poolt WACC-i valemis kasutatava võõrkapitali (intressi kandvate kohustuste) hinna määramisel võetakse aluseks raudteeinfrastruktuuri-ettevõtja intressi kandvate kohustuste kaalutud keskmine intressimäär liiklusgraafikuperioodi eelsel majandusaastal. Juhul kui raudteeinfrastruktuuri-ettevõtjal puuduvad pikaajalised intressi kandvad kohustused, siis lähtutakse sarnaste raudteeinfrastruktuuri-ettevõtjate vastavast kaalutud keskmisest intressimäärast.
(31) Raudteeinfrastruktuuri-ettevõtja intressi kandvate kohustuste kaalutud keskmine intressimäär arvestatakse üldjuhul sellistelt kohustustelt, millised on võetud krediidiasutuselt. Olukorras, kus raudteeinfrastruktuuri-ettevõtjal puuduvad krediidiasutustelt võetud intressi kandvad kohustused või tal on lisaks krediidiasutustelt võetud intressi kandvatele kohustustele teistelt juriidilistelt isikutelt võetud intressi kandvaid kohustusi, hindab raudteeinfrastruktuuri kasutustasu määraja enne kasutustasu määramist teistelt juriidilistelt isikutelt võetud intressi kandvaid kohustusi, arvestades seejuures finantsturul toimuvaga.
(4) Raudteeinfrastruktuuri-ettevõtja WACC-i arvutamisel kasutatavaks võõrkapitali osakaaluks võetakse 50% kogukapitalist (kaasaarvatud olukorras, kus raudteeinfrastruktuuri-ettevõtja kapitalistruktuuris puudub võõrkapital). Juhul kui vastava raudtee-ettevõtja raamatupidamislikus kapitalistruktuuris võõrkapitali osakaal moodustab üle 50% kogukapitalist, kasutatakse WACC-i arvutamisel raudtee-ettevõtja raamatupidamislikku kapitalistruktuuri.
Raudteeinfrastruktuuri kasutustasu püsikulude osa maksimaalseks piirmääraks on 6,39 eurot rong-kilomeetri kohta ja minimaalseks piirmääraks 4,15 eurot rong-kilomeetri kohta.
Raudteeinfrastruktuuri kasutustasu muutuvkulude osa maksimaalseks piirmääraks on 0,00447 eurot brutotonn-kilomeetri kohta ja minimaalseks piirmääraks 0,00255 eurot brutotonn-kilomeetri kohta.
(1) Tehnilise Järelevalve Ameti peadirektor määrab prognoositavad kasutustasud põhi-, lisa- ja abiteenuste eest kogu liiklusgraafikuperioodiks mitte hiljem kui 45 päeva enne liiklusgraafikuperioodi algust. 2010. aasta maikuu viimasel pühapäeval algavaks liiklusgraafikuperioodiks määrab Tehnilise Järelevalve Ameti peadirektor prognoositavad kasutustasud hiljemalt 2010. aasta 30. aprilliks.
(2) Kasutustasu määramisel põhiteenuse eest kasutatakse vastavaks liiklusgraafikuperioodiks eraldatud läbilaskevõimeosadele vastavat rong-kilomeetrite mahtu. Kui raudteeveo-ettevõtjatele eraldatud läbilaskevõimeosadele vastav rong-kilomeetrite maht erineb oluliselt antud liiklusgraafikuperioodi esimese kahe kalendrikuu tegelikult tellitud rong-kilomeetrite mahust, määrab Tehnilise Järelevalve Amet uue kasutustasu põhiteenuse eest kümne tööpäeva jooksul pärast § 10 lõikes 5 nimetatud andmete saamist. Kui Tehnilise Järelevalve Amet eraldab raudteeveo-ettevõtjale tema taotluse alusel täiendava läbilaskevõimeosa, võtab Tehnilise Järelevalve Amet seda arvesse rong-kilomeetrite mahus põhiteenuse eest täpsustatud kasutustasu määramisel.


Juhan Parts | 5.03.2001 | 0:00
[Väljavõte Riigikogu 5. märtsi 2001. a. istungi stenogrammist]
Ma tahan kõigepealt tänada härra Männikut, kes puudutas oma arupärimises väga olulist teemade ringi.
Kuna minule esitatud küsimused puudutavad suures osas haigekassa organite, juhatuse ja nõukogu vastutust, tahan enne küsimustele vastamist lühidalt käsitleda ravikindlustuse strateegiliste otsustuste ja nendega seotud vastutuse tasandeid.
Olukorras, kus ravikulude maht aastas on piiratud, peavad järgnevad neli ravikindlustuse olulisemat otsust olema tasakaalus. Need otsused on: milliseid raviteenuseid pakutakse, millised on raviteenuste hinnad ja kaudselt sellega seotult ka meditsiinitöötajate palgad, millised on raviteenuste sisulise kvaliteedi minimaalsed nõuded ja millised on raviteenuste kättesaadavuse minimaalsed nõuded.
Nimetatud strateegilised otsused on praegu haigekassa mõjusfäärist väljaspool, osaliselt on nad sotsiaalministri, osaliselt Vabariigi Valitsuse pädevuses.
Teisisõnu: haigekassa juhtimisotsused piirduvad üldjuhul operatiivjuhtimisega. Seega kindlustusele omane vastutuspõhimõte, et kindlustav organisatsioon tagab kokkulepitud makse eest kokkulepitud tingimustel, sealhulgas kokkulepitud tähtaja jooksul, ravi ja kannab oma ekslikest prognoosidest tuleneva kahju, haigekassa puhul ei kehti, kuna, kordan, ravitavad haigused otsustab valitsus, kulutatava rahasumma otsustab Riigikogu ja olulisemad kvaliteedinõuded ehk n-ö teenusstandardid on kehtestamata.
Praegune nõukogu ei vastuta ka selle eest, kui inimene saab vale ravi. Pean kahjuks tõdema, et vastutus selle eest, et realiseeruks igaühe õigus tervise kaitsele, ei ole päris selge. Märkusena lisan, et meie seaduskeel ei armasta eriti sõna "vastutus" ja nii on ka haigekassa seaduse puhul.
Järgnevalt vastan arupärija esitatud küsimustele ja, nagu härra Männik palus, loen nad ette.
"1. Kuna haigekassa nõukogul lasub Eesti Haigekassa seaduse § 22 lõike 1 kohaselt haigekassale tekitatud kahju hüvitamise kohustus, siis kuidas hindate nõukogu liikmete kogemust ja kompetentsi haiguste, raviasutuste, raviteenuste üle otsustamiseks ning maksumaksja miljardite kroonide jagamise otsustamiseks, samuti aga otsuste eest vastutamiseks, arvestades liikmete eriala ja ametit?"
Otsest vastust küsimusele, kas ühel või teisel 14 inimesest, just nii palju on täna haigekassa nõukogus liikmeid, on ametikohale vastavat kompetentsi, ma ei annaks, sest sel juhul oleks põhjust tõstatada küsimus minu kompetentsist. Kompetentsi hindamine on iseenesest võimalik, kuid see eeldab eraldi projekti, professionaalseid hindajaid, metoodikat, vastavaid protseduure jne. Küll aga märgin, et ma ei leidnud seadusest vastust küsimusele, mille eest haigekassa ja tema nõukogu vastutavad. See on esmane eeldus ka kompetentsi hindamiseks. Nõukogul on terve hulk ülesandeid, mis eeldavad teadmisi tervishoiusüsteemist, kuid peamine ülesanne on järelevalve juhatuse igapäevaste finantsjuhtimisotsuste üle.
Süsteemi kulude, sealhulgas juhtimiskulude optimaalsuse hindamiseks ei pea nõukogu liige tingimata olema meditsiinilise haridusega. Samas puudub keeld, et nõukogu ei võiks kohustuste täitmisel kasutada erialaeksperte.
"2. Kuidas Teie hinnangul saavad nõukogu liikmed praktiliselt (milliste näitajate, määrade, kriteeriumide alusel) vastutada solidaarselt "seaduste ja haigekassa põhikirja nõuete rikkumise ja oma kohustuste täitmata jätmisega haigekassale süüliselt tekitatud kahju eest" (Eesti Haigekassa seaduse § 22 lõige 1)? Kas see on nn tühi ning mitterealiseeruv säte?"
Tahan juhtida tähelepanu probleemile, et praegu on sisuliselt eristamata varaline vastutus ja juhtimisvastutus. See viimane on ehk olulisem. Haigekassa seaduse § 22 lõikes 1 sätestatus on peetud silmas eelkõige nõukogu liikmete varalist vastutust oma süüliste väärotsuste eest ja eraldi rõhutatud vastutuse solidaarsust. Selle vastutuse realiseerumine on arvatavasti võimalik vaid väga tõsise juhtumi korral. Näiteks siis, kui pikema aja jooksul ei korraldata nõukogu koosolekuid, mis omakorda takistab haigekassal normaalselt funktsioneerida. Edasi, rikkumise puhul tekib süü tõendamise küsimus.
Kui konkreetsed kriteeriumid süü tuvastamiseks ja süüastmete määramiseks ei ole lahti kirjutatud, siis tuleb lähtuda teoorias tunnustatud üldistest seisukohtadest. Rikkumise olemasolu otsustatakse igal üksikjuhul eraldi. Ammendavat rikkumiste loetelu oleks võimatu anda ja seetõttu on vastutus seotud nõukogu tööülesannete (nende loetelu on seaduses toodud) täitmata jätmisega. Nõukogu kui juriidilise isiku kollegiaalse organi vastutus on alati olnud vaieldav. Praktikas on selle realiseerumist raske ette kujutada, sest tavaliselt on süüdi konkreetne isik, mitte organ kui selline.
Juhin Riigikogu liikmete tähelepanu veel kord sellele, et sisuliselt saab haigekassa juhtide ainsa selge varalise vastutusena määratleda ebaõigete või põhjendamatute maksetega kaasnevaid kahjusid.
"3. Haigekassa põhikiri võeti Vabariigi Valitsuse määrusega vastu 5. jaanuaril ja jõustus alles 14. jaanuaril. Kuidas hindate avaliku konkursi korraldust juhatuse esimehe kandidaadi leidmiseks (haigekassa põhikirjas sätestatud korras, Eesti Haigekassa seaduse § 24 lõige 1)? Millega võiks seletada vähest huvi selle ametikoha vastu?"
Eesti Haigekassa seaduse rakendussätete kohaselt loetakse Keskhaigekassa direktor alates seaduse jõustumisest nimetatuks Eesti Haigekassa juhatuse esimeheks temaga Keskhaigekassa direktorina sõlmitud töölepingu tähtaja lõppemiseni ehk kuni 2002. aasta 1. augustini.
Seega ei olnudki haigekassa juhatuse esimehe konkurssi vaja käesoleva seaduse rakendamise etapil välja kuulutada.
"4. Millised ametitasud ja lisatasud on nõukogu määranud oma liikmetele ja juhatusele? Kuidas riigikontrolöri hinnangul need harmoneeruvad raviasutuste juhtide, arstide ja õdede palgatasemega, samuti aga haigekassa ressursside üldiste võimalustega? Millise mulje see esimene samm sõltumatut majanduskontrolli ning mõõdutunnet, karskust ja kasinust taotlevale riigiorganile jätab?"
Esmalt küsimus ametipalkade ja lisatasude kohta. Haigekassa seaduse § 21 alusel makstakse nõukogu liikmetele, kes ei kuulu nõukogusse ametikoha järgi või kes ei ole Riigikogu poolt määratud, nõukogu liikme kohustuste täitmise eest tasu valitsuse kehtestatud suuruses ja korras. Nõukogus töötamise eest makstakse ühekordses suuruses arvestuslikku kuutöötasu, mis arvutatakse vastavalt töötatud ajale, võttes aluseks valitsuse kehtestatud tunnipalga alammäära. Nimetatud tunnipalga alammäär on üheksa krooni ja 40 senti ning kuupalga alammäär 1600 krooni.
Haigekassa juhatuse liikmete tasustamise küsimus on seaduse kohaselt nõukogu pädevuses ning töötasu suurust pole piiratud. Juhatuse liikmete töötasu kinnitati haigekassa nõukogu 12. jaanuari 2001. aasta otsusega järgmiselt: juhatuse esimehele Maris Jessele määrati ametitasuks 36 000 krooni kuus, juhatuse liikmele Toomas Palule 33 000 krooni kuus, samuti makstakse Toomas Palule pensionikindlustuseks iga kuu 845 USA dollarit, ning juhatuse liikme Andres Rannamäe ametitasu on 30 000 krooni kuus.
Lisaks otsustab nõukogu isikutega ametilepingute sõlmimisel eraldi isikliku sõiduauto kasutamise kompenseerimise. Rääkides palgakorraldusest avalikus sektoris, tuleb öelda, et meil on ju tegelikult n-ö kaks avalikku sektorit, üks on valitsus ja hallatavad riigiasutused, kelle töötajate tasustamine on Riigikogu poolt piiratud, teine aga hõlmab avalik-õiguslikke isikuid ja sihtasutusi, kelle puhul piiranguid praktiliselt ei ole.
Mulle on jäänud mulje, et valitsussektori palgaregulatsioonid on üks olulisi n-ö teise avalikku sektorisse kuuluvate juriidiliste isikute tekkimise ja tekitamise katalüsaatoreid. Üldiselt toetan ma põhimõtet, et riik peab olema võimeline tööjõuturul konkureerima ka palkade osas, murelikuks teeb aga jätkuv suutmatus kujundada ja teostada tulemuslikku personalipoliitikat avalikus sektoris tervikuna.
Haigekassa juhatuse liikmete töötasu suurust kommenteerides olen arvamusel, et maksumaksjalt palka saavate isikute töötasu hüppeliseks tõusuks peaksid olema selged põhjendused. Praegu on peamiseks põhjenduseks toodud ravikindlustuse eelarve suurt mahtu. 4,4 miljardit krooni on kahtlemata suur summa, kuid sel juhul tuleks näiteks Sotsiaalkindlustusameti peadirektorile veelgi rohkem maksta, sest selle eelarve kulud on kogunisti 6,5 miljardit krooni.
Seega pean ennatlikuks juhatuse liikmete palgatõusu sidumist ainuüksi haigekassa õigusliku staatuse muutumise ning ootamatult selgunud eelarve suure mahuga. Kindlasti on selline otsus ebaõiglane otseselt valitsussektorisse kuuluvate juhtide suhtes. Rääkides arstide ja õdede ning haigekassa töötajate palgataseme erinevusest, pean vajalikuks märkida, et haigekassa ei määra arstide ja õdede töötasu. Praegu ei tee seda ka ministeerium.
Ma ei ole väga veendunud selles, et niivõrd erineva töö puhul palgad peaksidki harmoneeruma. Kehtiva tervishoiukorralduse seaduse § 14 punkti 18 kohaselt on Sotsiaalministeeriumi ülesanne tervishoiutöötajate töö tasustamise aluste väljatöötamine ja kinnitamine. Praegu on ministeerium tegelnud ainult palga määramisega riigi tervishoiuasutuste tippjuhtidele, kellega sõlmitakse töölepingud.
"5. Kas haigekassa juhatus on tähtaegselt esitanud nõukogule kinnitamiseks haigekassa 2001. aasta eelarve ja millal nõukogu selle kinnitas? Kui suured on eelarves ravikindlustuse kulud ja haigekassa ülalpidamise kulud summaliselt ja protsentuaalselt? Kuidas hindate haigekassa enesehinnangut (ülalpidamiskulude suurust)?"
Juhatus esitas 2001. aasta eelarve projekti nõukogule tähtajaks. 22. jaanuaril arutas nõukogu eelarve projekti ja kinnitas eelarve käesoleva aasta 2. veebruaril ehk nädal enne seaduses sätestatud tähtaega. Haiglate Nõukogu kinnitas haigekassa 2001. aasta eelarveks 4,457 miljardit krooni. Eelarve üldmahust moodustavad ravikindlustuse kulud 4,168 miljardit ehk 93,5%. Haigekassa administreerimiskulud, ülalpidamiskulud on seega 86,1 miljonit krooni ehk 1,9%. Tahan märkida, et ülalpidamiskulud ei koosne ainult töötasust ja majanduskuludest. Ülalpidamiskulude üldmahust moodustavad personali- ja juhtimiskulud 39,7 miljonit ehk 46,1%. Lisaks kuuluvad siia ka infotehnoloogia- ja arendus- ning hoolduskulud (13,2 miljonit), ravikindlustuse järelevalve ja teavitamise ning blankettide trükkimise kulud (10,2 miljonit), finantskulud (2,3 miljonit) ning haigushüvitiste arveldamisega seotud kulud (1,7 miljonit). Esmakordselt on eelarves ette nähtud ka haigekassa reserv, kokku 202,5 miljonit krooni ehk 4,5%.
Võrreldes 2000. aasta tegelike kuludega kasvasid ülalpidamiskulud 20 miljonit krooni ehk 30,3%, kusjuures töötasu suurenes 8,6 miljonit krooni ehk 40,4%, sealhulgas põhitöötasu arvel miljoni krooni võrra, nn tulemustasu arvel 5,6 miljoni krooni võrra ning nõukogu ja juhatuse liikmete tasu arvel kahe miljoni krooni võrra.
Nagu näha, suurenes töötasu peamiselt tulemustasu arvel, 64,7% töötasufondi kasvust, ning nõukogu ja juhatuse liikmete tasu arvel. Neid organeid varem haigekassal ei olnud. Võrreldava süsteemi puudumise tõttu on mul raske kommenteerida nende numbrite sobivust või ebasobivust.
"6. Kas Teie hinnangul Vabariigi Valitsus, haigekassa nõukogu ja juhatus on tänaseni suutnud täita kõiki problemaatilisest haigekassa seadusest tulenevaid ülesandeid täpselt ja tähtaegselt? Kui ei, siis miks ja milliseid?"
Oleme arupärimisele vastates analüüsinud haigekassa seadusest tulenevate ülesannete tähtaegset täitmist. Kuna Eesti Haigekassa seadus jõustus 1. jaanuaril 2001 ja haigekassa põhikiri võeti vastu käesoleva aasta 14. jaanuaril, siis saame anda hinnangu ainult perioodile aasta algusest tänase päevani. Tänaseks on kõik seadusest tulenevad formaalsed ülesanded tähtaegselt täidetud.
Mitme ülesande täitmise tähtaeg on kas 1. aprill või veel hiljem. Seega ma kordan, et kõik seadusest tulenevad formaalsed ülesanded on valitsus ja haigekassa nõukogu täitnud.
Viimane küsimus. "Kuivõrd eraldis Haigekassale on vaid üks näide eelarveseadusega täitevorganile miljardite kroonide kasutamiseks blankoveksli andmisest, siis palun anda hinnang sellele, samuti ka riiklike investeeringute objektiti lahti kirjutamata jätmisele eelarveseaduses!"
Ma sõnastaksin selle pigem usaldusküsimusena ehk sellena, kuivõrd saab usaldada juhte seaduses fikseerimata kulude liikumisel Riigikogu poolt oluliseks peetavatel eesmärkidel.
Praegu on seadusandja asunud seisukohale, et ta usaldab kogu ravikindlustuse eelarve jagamise haigekassa nõukogule, kes kehtestab eelarve ja kontrollib selle täitmist. Haigekassa nõukogu liikmed moodustavad suhteliselt esindusliku kogu, hõlmates nii täitevvõimu kui ka seadusandliku võimu esindajaid ning tööandjate ja kindlustatuid koondavate organisatsioonide esindajaid.
Riiklike investeeringute, aga ka kõigi ülejäänud analoogiliste ridade objektiti lahtikirjutamise küsimus on käsitletav usaldusena valitsuse vastu. Küsimus ei ole siin niivõrd blankoveksli andmises, kuivõrd selles, mille alusel see veksel antakse.
Arvan, et aluseks saab olla eelarve seletuskiri ja tagasiside selle kohta, millisel määral seletuskirjas lubatu erineb tegelikest kulutustest. Seega tekib taas kord küsimus riigieelarve eelnõu seletuskirja ja riigieelarve täitmise aruande võrreldavusest. Analoogiline on mu seisukoht ka kõigi muude selliste eelarveridade kohta.
Vastamise aeg ei võimalda kogu selle küsimuse taga peituvat probleemide kimpu lahti arutada. Märgin aga, et ka haigekassa puhul on aruandluse mehhanism ja sisu järjekordselt ebapiisav ja ka ebaloogiline.
Tänan, härra Parts! Nüüd on Riigikogu liikmetel 20 minuti vältel võimalik esitada riigikontrolörile küsimusi. Igaühel on õigus esitada kaks küsimust. Alustab Jaanus Männik. Palun!
Aitäh, proua juhataja! Aitäh, härra riigikontrolör, vastuste eest, kuid ma esitan veel kord ja täiendavalt küsimuse, mille ma arvan olevat oma arupärimise põhisisuks. Jutt on sellise lähenemise vastavusest põhiseadusele ja eriti põhiseaduse §-le 115.
Loomulikult ei ole see otse riigikontrolöri probleem, see on õiguskantsleri ja Riigikohtu probleem, see on nende hinnata, kuid kuna arupärimise esitamise ajal õiguskantslerit ametis ei olnud, siis ma esitasin selle küsimuse teile.
Kas põhiseaduse täitmine või mittetäitmine saab ikkagi olla usaldusküsimus? Ehk kuidas tõlgendada seda põhiseaduse nõuet ja sätet, et kõik riigi tulud ja kulud peavad olema seadustatud ehk seaduses lahti kirjutatud?
Kui me 15% eelarvest anname kellegi korraldada, isegi piiritlemata, mis vahekordades, proportsioonides seda võib teha, siis kas teie arvates saab niisugune asi olla põhiseadusega kooskõlas?
Ma tänan! Kõigepealt tulen küsimuse sissejuhatuse juurde. Te ütlesite, et see on õiguskantsleri või Riigikohtu probleem. Ma usun, et see on siiski seadusandja enda probleem, kui palju ta eelarve vastuvõtmisel usaldab valitsust või täitevvõimu.
Arvan, et eelarve võimalike süsteemide arutelu on liiga keeruline, et hakata praegu siin arutlema, milliseid ülesandeid Riigikogu eelarve kinnitamisega püstitab ja kuidas ta neid formuleerib.
See on märksa keerulisem kui vaid formaal-juriidiline kooskõla põhiseadusega. Minu arvates ei ole siin tegemist mitte niivõrd vastuoluga viidatud §-ga 115, vaid pigem on küsimus selles, kuivõrd seadusandlik võim püstitab valitsusele eesmärke ja ülesandeid ning kontrollib nende täitmist.
Tänan! Anti Liiv, palun!
Aitäh, proua juhataja! Lugupeetud ettekandja! Haigekassa nõukogu aktsepteeris selle eelarve kümme päeva hiljem. Vähemalt kaks selle liiget on mitteeravestluses välja öelnud mõtte, et sellise suure eelarve kinnitamine eeldaks selle oluliselt detailsemat lahtikirjutamist.
Siit küsimus: kas Riigikontroll toetaks mõtet, et kui nii suure eelarve võtavad nii lühikese ajaga vastu isikud, kes otseselt selle küsimusega ei tegele, siis peaks olema tendents, et see eelarve tuleks juhatusel järjest detailsemalt lahti kirjutada, et nõukogu seda aktsepteeriks?
Ma tänan! Arvan, et see on nõukogu pädevuses. Mul on raske kommenteerida eelarve vastuvõtmise protsessi, sest ma ei ole sellele eraldi tähelepanu pööranud ega ole eraldi tähelepanu pööranud ka sellele, kuivõrd detailsed olid haigekassa tegevjuhtkonna poolt nõukogule esitatud materjalid.
Olen täiesti päri sellega, et iga otsustaja peab nõudma endale niipalju informatsiooni, et ta oleks otsust langetades kindel ja saaks aru, mida selle raha eest perioodi lõpuks saab.
Kuid kui te tuletate meelde minu sissejuhatust, siis seal ma rääkisin teatud vastutuse ebaselgusest. Arvan, et nõukogu vastutus on ebamäärane just lähtuvalt tervishoiu eesmärkidest või tervishoiust üldse. Seega on väga raske hinnata, millist informatsiooni ja kui täpselt peaks nõukogu sellest kategooriast lähtuvalt teada saama.
Tänan! Tiit Toomsalu, palun, küsimus!
Tänan, proua juhataja! Austatud härra riigikontrolör! Minu küsimus tuleneb teie viimasest vastusest. See puudutab nõukogu liikmete võimalikku vastutust.
Teatavasti näeb uus haigekassa seadus ette kohustusliku riskikindlustuse võimalike kahjude puhuks, mis on tulenenud haigekassa nõukogu võimalikest vildakatest otsustest.
On teil andmeid selle kohta, kas vastavad riskikindlustuse lepingud kindlustusfirmadega on juba sõlmitud, ja kui on, siis milline on võimalik kahjusumma, milline võib olla see eksitusest tulenev prognoositav näpuviga, mis vajab kindlustamist?
Aitäh! Pean kahjuks praegu vastuse võlgu jääma. Ma ei ole neid lepinguid isiklikult käes hoidnud ega oska hetkel öelda, kas need lepingud on sõlmitud. Usun, et need lepingud on sõlmimisel, kui mitte juba sõlmitud. Tahaksin seda loota.
Jaanus Männik, teine küsimus, palun!
Aitäh, proua juhataja! Austatud härra riigikontrolör! Teie vastustest sain ma aru, et palkade ja töötasude nii järsk tõstmine ei ole siiski ka teie arvates põhjendatud. Ma sain ka aru, et see varalist vastutust puudutav säte on ikkagi sisuliselt tühi, et see ei realiseeru, sisulist vastutust ei teki.
Kuivõrd tegemist on 15%-ga rahva käest kokkukorjatavatest maksudest, siis küsin ma niimoodi. Mis te arvate sellest, kui me teeksime haigekassa seadusesse paranduse, et vaatamata sellele, et eelarve kondikava koostab juhatus ja esitab selle nõukogule kinnitamiseks, peaks see siiski olema riigieelarves, et ta oleks seadustatud, et tal oleks seadusandja ja seaduse jõud taga, nii nagu põhiseadus rahva raha kasutamisel ikkagi nõuab, ja kui aasta jooksul selgub, et see prognoos on vale olnud, siis tullakse seadusmuudatusega Riigikogusse?
Nii käib see pensionikassa puhul praeguseni.
Aitäh! Te tegite oma küsimuse sissejuhatuses mõningad võib-olla liiga karmid järeldused minu vastusest, mainimata neid põhjendusi, mis puudutasid nii palku kui ka vastutust. Kindlasti ei ole need sätted päris sisutud.
Mis puudutab palkade küsimust, siis sellele pole ühest vastust. Kuid teie konkreetsele küsimusele vastan, et minu arvates on see Riigikogu pädevuses.
Ma ei näe midagi halba selles, kui Riigikogu peab vajalikuks kulude otstarvet täpsemalt määratleda. Kuid kordan veel kord, et see ei ole pelgalt vaid kulude normeerimise või piiramise küsimus, vaid enne tuleks küsida, mida te soovite täpselt juhtida ja millised ülesanded haigekassale seada.
Lihtsalt piiramine võib osutada ka karuteene.
Tänan! Janno Reiljan, palun!
Aitäh, proua eesistuja! Härra ettekandja!
Mul on järgmine küsimus. Me oleme 4,5 miljardit krooni ühtse summana lihtsalt käest ära andnud. Kahjuks ei soovinud valitsuskoalitsioon selle summa kulutamise kohta midagi teada saada, kuid opositsioonil võib tekkida huvi riigi raha kasutamise otstarbekuse kohta. Liiga palju on seda juba tuulde pillutud ja sellist asja võib karta ka siin.
Millise detailsuse astmega, mis ajal, millist informatsiooni võib Riigikogu liige ja Riigikogu tervikuna saada, selleks et kontrollida haigekassa tegevust tema kõigis aspektides ja hinnata haigekassa tegevuse otstarbekust nii juhtimise külje pealt kui ka tema sihtotstarbelistest aspektidest?
Kas teie arvates on sellise informatsiooni saamise võimalusi piisavalt? Kas selle informatsiooni kvaliteet on tagatud?
Kas selle informatsiooni saamise kiirus on tagatud? Kas valitsus on teinud kõik, mis ta peab tegema, et riigi, rahva, maksumaksja raha kasutamine oleks kindla kontrolli all ja et kui seda ebasihipäraselt kasutatakse, et me siis saaksime kurjategijad vähemalt vastutusele võtta?
Aitäh! Siin oli nüüd, tõsi küll, vähemalt viis küsimust. Püüan vastata mõnele neist.
Mis puudutab informatsiooni, siis esmane informatsioon on võrdlemisi avalik. Kuna haigekassa sularaha kasutamine toimub riigikassa kaudu, siis on see Interneti vahendusel kõigile täiesti kättesaadav, nagu ka haigekassa eelarve.
Ma ei ole veendunud, et on olemas hea lahendus selle kohta, kuidas Riigikogu saab tagasisidet ja kes annab tegelikult Riigikogule aru sellest, mis selle rahaga teatud perioodi jooksul on toimunud.
Arvan, et see on tegelikult keskne küsimus. Kui Riigikogu suudaks lahendada arusaadava ja hästi toimiva aruandlusahela küsimuse, sealhulgas aruandluse sisu küsimuse, siis peaks informatsioon olema piisav.
Aruandluse puhul on kahtlemata küsimus ka perioodilisuses.
Kokkuvõtteks ütlen, et ma loodan, et ma vähemalt osale härra Reiljani küsimustest vastasin. Minu arvates on keskne praegu eelkõige n-ö aruandlusküsimustega tegelemine: kes annab aru selle raha kasutamise kohta ning millal ja millist informatsiooni ta peab esitama.
Tänan! Janno Reiljan, teine küsimus, palun!
Ma püüan oma küsimust selgemalt formuleerida. 4,5 miljardit krooni on juba eraldatud. Riigikogu ülesanne ei ole kehtestada aruandluse vorme ega muid selliseid asju. Sellega peab tegelema valitsus. Seda, et asi toimuks efektiivselt, et oleks välistatud kõik teed raha ebaotstarbekaks, ebasihipäraseks kasutamiseks, peab kontrollima Riigikontroll.
Ma küsingi nüüd teie käest: kas teie arvates on valitsus teinud kõik selleks, et tema ise, aga loomulikult ka seadusandja raha eraldajana, saaks vajalikku informatsiooni haigekassa töö kontrollimiseks tema kõigis aspektides nii juhtimise poole pealt kui ka tema sihtotstarbelise tegevuse üksikasjade kohta?
Ma küsingi teilt: kas on olemas vastav aruandlusvorm? Kas valitsus on täitnud oma ülesanded, nii et kui mina, Reiljan, esitan küsimuse selle, teise või kolmanda aspekti kohta, siis on võimalik mulle vastata, muidugi, kui see küsimus asjakohane on?
Aitäh! Ma ei saa praegu teie küsimusele vastata jah või ei. Ma vastan niimoodi, et Riigikogu on vastu võtnud haigekassa seaduse, mis näeb ette, et ei haigekassa, sotsiaalminister ega valitsus ei anna tegelikult selle raha kasutamisest aru.
Ma ei räägi isegi mitte ainult numbrilisest, vaid ka sisulisest aruandlusest. See on minu arvates väga põhimõtteline küsimus. Küsimus ei ole aruandevormides või selles, et haigekassa saadab selle aruande kunagi sotsiaalministri kaudu valitsusele.
See on asja üks pool. Kui on olemas korrektne aruandlus, siis on võimalik seda aruandlust ka kontrollida. See on kõige efektiivsem tagasisidemehhanism. Kuna see küsimus puudutas ka Riigikontrolli tegevust, siis ütlen, et kahtlemata me püüame iga aasta kontrollida haigekassa tegevust, seda, milliseks see muutub 2001. aasta järel.
See sõltub sellest, milline on seaduses ettenähtud audiitori auditi ulatus. Sellest tulenevalt saame me fikseerida oma kontrolli ulatuse ja sellest tuleneb see, kuivõrd usaldatav on audiitori töö.
Tänan! Küsimus Anti Liivilt, palun!
Aitäh, proua juhataja! Kuidas on kooskõlas avaliku teabe seadusega informatsiooni saamise piiratud võimalus, näiteks kui me küsime midagi, aga vastus on, et sellist asja ei koguta ega süstematiseerita?
Ma rääkisin praegu regulaarse teabe saamise võimalusest, aga ma usun, et ka avaliku teabe seadus annab kõik võimalused küsida teavet, mida teabesoovija teada tahab. Siin mingeid piiranguid ei ole.
Tänan! Nüüd on ekraan jäänud tühjaks, küsimusi enam ei ole. Arupärijal on võimalus esineda viieminutilise kõnega puldist. Jaanus Männik, palun!
Aitäh, proua juhataja! Aitäh, austatud härra riigikontrolör, vastuste eest! Austatud kolleegid! Minu jaoks on küsimus see (ma usun, et 2001. aasta riigieelarve seaduse menetlemisel oli see nähtavasti terve opositsiooni jaoks võrdlemisi kapitaalne küsimus), kas põhiseadus siiski võimaldab meil anda nii suuri summasid n-ö blankoveksliga täitevvõimu kätte, ja mitte ainult täitevvõimu kätte, vaid käesoleval juhul isegi täitevvõimu otsese kontrolli alt välja ehk avalik-õigusliku juriidilise isiku nõukogu kätte.
Praegu on tegemist 15%-ga riigieelarve vahenditest. Me anname 4,5 miljardit 30 miljardist sisuliselt blankoveksliga, ühe reaga riigieelarve seaduses, haigekassale ja ütleme haigekassa nõukogule, et siin on raha, toimige sellega oma parema äranägemise järgi, kellelgi pole õigust teid kamandada, kellegi käed ei ulatu teieni.
Kui te olete õnneliku käega, siis on asi korras, aga kui te ei ole õnneliku käega ja asi läheb viltu, siis te peate küll formaalselt seaduse järgi ka varaliselt vastutama, kuid see ei pruugi realiseeruda, sest seda materiaalset vastutust on raske kui mitte võimatu piiritleda.
Minu arvates oli härra riigikontrolör siiski skeptiline selle varalise vastutuse paragrahvi suhtes. Mis puutub sellesse, et riigi tulude kulutamise andmine täitevvõimu kätte võiks olla usaldusküsimus või ainuüksi usaldusküsimus, siis siinkohal söandan ma riigikontrolörile küll vastu vaielda.
Selle loogika järgi me võiksime ju anda ühe reaga 30 miljardit valitsusele ja öelda, et meil on praegu väga usaldatav valitsus, olge head, jagage ja tehke, aasta lõpus vaatame, mis välja tuli, ehk küsime teilt, kas tuli välja või ei tulnud. Ma arvan, et põhiseadus meil seda siiski ei võimalda. Muidugi on mitmesuguseid riike ja nähtavasti ka põhiseadusi. Mõnel pool on täitevvõimu pädevus suurem ehk seadusandja roll või demokraatia tase võib-olla mõnevõrra erinev.
Meie põhiseadus ütleb minu sügava veendumuse kohaselt küll võrdlemisi üheselt ning minu arvates väga hästi ja õnnestunult, et riigi tulud ja kulud sätestatakse ikkagi seaduses ja kõik see on seaduse kontrolli all. Ma arvan, et meil tuleks 2001. aasta 1. jaanuaril jõustunud Eesti Haigekassa seadus siiski väga tähelepanelikult üle vaadata.
Ma ei taha vaidlustada selles seaduses olevaid põhimõtteid, et haigekassa nõukogul ja juhatusel on suured volitused selle valdkonna korraldamisel, kuid ma olen täiesti veendunud, et nende koostatud eelarve ja põhimõtteline summade jaotus alates ülalpidamiskulude, majandamiskulude ja töötasu osast üldistes kulutustes siiski tuleks alati esitada Riigikogule, seadusandjale riigieelarve projektis.
Riigieelarve projekti või eelnõu koostamisega hakkab Vabariigi Valitsus peale juba märtsikuus ning haigekassa juhatusel ja nõukogul peaks olema piisavalt aega teha oma prognoose ning esitada ka haigekassa eelarve seadustekstis kinnitamiseks.
Kui osutub vajalikuks prognoose korrigeerida või muuta, siis seda on võimalik teha seadusmuudatusega nagu muudegi riigi tulude ja kulude puhul. Haigekassa ei peaks olema mingisugune erand.
õhutan veel kord, et tegemist on 15%-ga rahvalt kokkukorjatud rahast. Selle kasutamine peab olema seadusega paika pandud ja ka seadusega muudetav, see ei tohi olla antud otsustada ja vastutada ühele seltskonnale ...
Aitäh, Jaanus Männik!
... kusjuures vastutus ei ole ka piiritletud.
Ma tänan riigikontrolöri!
Postitatud: 5.03.2001 0:00
Viimane muudatus: 14.11.2014 14:59
Viimane ülevaatus: 14.11.2014 14:59


text:
Äriühingu juhi vastutus maksuvõla eest - Raamatupidaja
Äriühingu juhi vastutus maksuvõla eest
25. november 2011 08:52
Milline on äriühingu juhi vastutusele maksunõuete täitmisel, selgitas ajakirjas "Raamatupidamise Praktik" LAWIN Lepik & Luhaäär vandeadvokaat Maret Hallikma.
Maksukorralduse seaduse paragrahv 40 sätestab äriühingu juhi vastutuse üldised alused. Oluline on siinkohal märkida, et maksukorralduse seadus märgib võimaliku vastutuskohustuse subjektina nii äriühingu seaduslikku esindajat (juhatuse liige) kui ka tegevjuhti või vara valitsejat. Seega erineb vastutuskohustuse ulatus siin näiteks äriseadustiku normidest, mis eelkõige käsitlevad seadusliku esindaja vastutust.
Vastutus maksuvõla eest võib tekkida aga ka näiteks tegevjuhil, kes juhatuse liikmena äriregistrisse kantud ei ole. Kui äriühingul on mitu vastutavat isikut, siis üldreeglina kehtib nende suhtes solidaarne vastutus. See tähendab, et maksuhaldur võib maksuvõla tasumist kogu ulatuses või osaliselt nõuda ka vaid ühelt isikult.
Ehkki maksukorralduse seaduses on toodud äriühingu juhi vastutuse alused, ei tähenda see, et maksuhalduril on äriühingu maksuvõla tekkimisel õigus automaatselt esitada nõue äriühingu juhile. Maksukorralduse seaduse paragrahvist 40 tuleneb nimelt, et äriühingu juht vastutab maksuvõla eest juhul, kui ta jätab tahtlikult või raskest hooletusest äriühingu vara arvelt täitmata ühingu maksukohustuse.
Seega arvestatakse vastutuskohustuse puhul äriühingu juhi tegevust või tegevusetust maksukohustuse täitmisel – kui ilmnevad tahtluse või raske hooletuse tunnused, võib see olla aluseks vastutuskohustuse tekkimisele. Üldjuhul saab äriühingu juhi maksuvõlgnevuse tasumise kohustusest rääkida siis, kui äriühingult endalt ei ole õnnestunud varem sundtäitmise käigus maksuvõlga kätte saada või kui ühing on tunnistatud maksejõuetuks.
Seadusandja on maksuhaldurile vastutuskohustuse rakendamiseks andnud küllalt suured õigused. Kui tsiviilõigusliku vastutuse puhul peab võlausaldaja esitama võlausaldaja suhtes hagiavalduse kohtusse, siis maksuhaldur annab, kohtusse pöördumata, maksuvõla sissenõudmiseks välja haldusakti, mida nimetatakse vastutusotsuseks. Muidugi, enne vastutusotsuse andmist peab maksuhaldur tegema menetluse, mille käigus uuritakse, kas on olemas vastutuse tekkimise alused, st kas juhi käitumises on tahtluse või raske hooletuse tunnused. Vastutusotsuses peavad sisalduma ka vastavad põhjendused ning toodud ära maksusumma arvutamise metoodika (maksuvõla kujunemine).
Kui isik, kelle suhtes vastutusotsus väljastati, ei nõustu sellega, on vastutusotsuse vaidlustamiseks võimalik pöörduda kohtusse. Nii nagu teisi maksukohustusega seotud vaidlusi, lahendab ka vastutusotsusega seotud vaidlusi halduskohus.
Juhi süü tuvastamine
Üks keerulisemaid küsimusi vastutusotsuse tegemisega seotud vaidlustes on olnud juhi vastutuse tekkimise aluste olemasolu ehk siis küsimus, millal siiski võib rääkida juhi vastutusest ning mida mõista tahtluse ja raske hooletuse all. “Esimeseks pääsukeseks“ selles valdkonnas võib pidada riigikohtu 2005. aasta lahendit, kus riigikohus rõhutas, et mitte igasugune äriühingu juhi kohustuste rikkumine ei saa olla vastutuskohustuse tekkimise aluseks.
Vastutusotsuse tegemine on põhjendatud juhul, kui:
* tuvastatud on juhatuse liikme tahtlus või hooletus oma kohustuste rikkumisel;
* tegemist on maksukorralduse seadusest ja maksuseadustest tuleneva kohustuse rikkumisega;
* sellise kohustuse rikkumine on toonud kaasa maksuvõla tekkimise. Alles siis, kui kõik need kolm tingimust on täidetud, võib rääkida vastutuskohustuse tekkimisest.
Riigikohus rõhutas selles lahendis ka, et nende kolme tingimuse esinemist peab eelkõige tõendama just maksuhaldur ja vastutusotsus peab olema vastavalt selgesti ja arusaadavalt põhjendatud.
Siinjuures on oluline viidata, et kuigi maksukorralduse seadus näeb ette juhtide solidaarse vastutuse, viitas riigikohus, et iga äriühingu juhi süü tuleb siiski tuvastada eraldi. See tähendab, et on võimalik, et mõni juhtidest, erinevalt teistest, pole süüdi või et juhtide süü vorm on erinev.
Juhtide individuaalse süü tuvastamist on käsitlenud ka Tallinna Ringkonnakohus ühes käesoleval aastal jõustunud kohtulahendis. Selles asjas oli muu hulgas vaidlusaluseks küsimus, kas üks juhatuse liige võiks vastutusest vabaneda, kui on olemas juhtide omavaheline tööjaotus, ning vastutada üksnes oma valdkonnaga seotud küsimuste eest. Ringkonnakohus sellega ei nõustunud, leides, et ehkki kahe- või enamaliikmelise juhtorgani puhul võib olla otstarbekas äriühingu tegevusvaldkondade korraldamine ja juhtimistegevuse jagamine, on seaduses sätestatud äriühingu kohustuste puhul oluline, et kõik kohustused oleksid nõuetekohaselt täidetud.
Seega: ehkki kõik juhatuse liikmed ei pea tegelema sisuliste raamatupidamis- või maksuküsimustega, ei tähenda see, et teised juhatuse liikmed on osaühingu ja kolmandate isikute ees sellest kohustusest vabastatud.
Sellisel juhul aga võib vastutuse tuvastamisel olla määravaks juhatuse liikme süü vorm: näiteks kui üks juhtorgani liige lähtub üksnes organisisesest kohustuste jagamise kokkuleppest ega huvitu üldse teiste liikmete tegevusest, ei ole ka see üks liige täitnud oma kohustusi nõuetekohaselt, kui teised liikmed tegutsevad ebaseaduslikult. Erandiks võib olla näiteks olukord, kus ühel juhatuse liikmel ei olnud temast sõltumatutel asjaoludel võimalik tutvuda teiste juhatuse liikmete tegevusega (talle ei esitatud nõuetekohast informatsiooni vms).
Tahtlus ja raske hooletus
Kui lähtuda võlaõigusseaduse määratlusest, tuleb raske hooletusena mõista käibes vajaliku hoole olulisel määral järgimata jätmist, tahtluse all aga õigusvastase tagajärje soovimist võlasuhte tekkimisel, täitmisel või lõpetamisel. Raske hooletuse tuvastamisega seoses on riigikohus samas 2005. aasta lahendis märkinud, et maksuhalduril lasub eriti suur koormus raske hooletuse tuvastamisel ja motiveerimisel, sest kerge hooletus ei too kaasa juhatuse liikme vastutust. Tahtluse puhul on riigikohus teistes maksuasjades veel eristanud otsest ja kaudset tahtlust ning leidnud, et teatud juhtudel võib maksukohustuse tekkimisel olla määravaks ka kaudse tahtluse olemasolu. Nende õiguslike määratluste sisustamine on praktikas sageli keeruline ja vaidluse korral vajab vastutusotsuse saanud isik ilmselt juriidilise nõustaja abi.
Vastutuse lõppemise alused
Juhi vastutuskohustus lõpeb aegumistähtaja saabumisel. Maksukorralduse seaduse kohaselt on vastutusotsuse tegemisel sarnased tähtajad maksusumma määramise tähtajaga, mis üldjuhul on kolm aastat, tahtluse korral aga kuus aastat. See tähendab, et maksuhaldur ei saa juhilt sisse nõuda maksuvõlga, mis on vanem kui kuus aastat ning kolme aasta taguse maksuvõla puhul peab olema tuvastatud juhi tahtlus. Täpsemalt: vastutusotsus tuleb teha enne, kui saabub aegumistähtaeg.
Vastutuse lõppemise alusena on riigikohus 2009. aastal tehtud kohtulahendis viidanud ka äriühingu, kelle maksuvõla tasumist nõutakse, registrist kustutamisele. Riigikohus viitas siin, et juhi solidaarne vastutus äriühingu maksuvõla eest on olemuselt aktsessoorne kõrvalkohustus, see tähendab, et kõrvalkohustuse kehtivuse eelduseks on põhikohustuse kehtivus. Kohustusi saab omada üksnes olemasolev juriidiline isik, seega toob äriühingu registrist kustutamine kaasa tema õiguste ja kohustuste, sh maksukohustuste lõppemise.
Samas täpsustas riigikohus, et kui juhile on tehtud vastutusotsus enne äriühingu registrist kustutamist, siis jääb vastutusotsuses esitatud nõue kehtima ka pärast äriühingu lõppemist, küll aga ei saa vastutusotsust teha registrist kustutatud äriühingu maksuvõla suhtes. Erandina jääb vastutuskohustus kehtima juhul, kui isik, kellelt maksuvõla tasumist nõutakse, on toime pannud maksukuriteo. Sel juhul nõuab maksuhaldur maksuvõla sisse tsiviilhagi esitamise teel.
Põhimõte, mille kohaselt vastutuskohustus on üldjuhul seotud maksukohustuse kui põhikohustuse kehtivusega, tähendab ka seda, et kui maksuvõlga on vähendatud näiteks kompromissiotsuse tõttu pankrotimenetluses, siis saab vastutusotsusega sisse nõuda vaid allesjäänud maksuvõla.
Lemmi Kann, Maret Hallikma
URL: http://www.raamatupidaja.ee/uudised/2011/11/25/ariuhingu-juhi-vastutus-maksuvola-eest

matches: riigikohus Riigikohus riigikohus riigikohus riigikohus Riigikohus


Mootorsõidukijuhi eksamineerimise ja talle juhtimisõiguse andmise eeskiri ning juhiloa vormid - sisukord
§ 12 Sõidueksam juhtimisõiguse taastamisel, piiratud juhtimisõigusega isiku poolt esmase juhtimisõiguse taotlemisel ja muudel liiklusseadusega määratud juhtudel
§ 18 Juhiloa väljastamine
§ 181 Rahvusvahelise juhiloa väljastamine
§ 24 Piiratud juhtimisõigusega seotud erisätted
11.03.2005 RTL 2005, 32, 449 25.03.2005
07.03.2007 RTL 2007, 23, 407 24.03.2007
16.10.2008 RTL 2008, 87, 1221 03.11.2008
Juhtimisõiguse taotlemise eesmärk Teooriaeksam Sõidueksami järk
esmaõppe korras + 1 ja 2
täiendusõppe korras + 1 ja 2
juhi alusõpe koos ametikoolituse kursusega C- või C1-kategooria auto või CE- või C1E-kategooria autorongi või D- või D1-kategooria auto või DE- või D1E-kategooria autorongi juhtimiseks + 1 ja 2
A-kategooria mootorratta juhtimiseks, kui taotleja omab A1-alamkategooria mootorratta juhtimisõigust – 2
A-kategooria mootorratta, mootori võimsusega >25 kW või erivõimsusega >0,16 kW/kg, juhtimiseks, kui taotleja omab A-kategooria mootorratta, mootori võimsusega ≤25 kW või erivõimsusega ≤0,16 kW/kg, juhtimisõigust – 2
B1-alamkategooria auto juhtimiselt B-kategooria auto juhtimiseks, kui taotleja omab B1-alamkategooria auto juhtimisõigust – 1 ja 2
siduripedaalita auto juhtimiselt käsikäiguvahetusega auto juhtimiseks – 2
esmase juhtimisõiguse saamiseks, kui esmase juhiloa väljaandmise aluse tekkimisest on möödunud 12 kuud või rohkem + 2
esmase juhtimisõiguse saamiseks, kui eelmise esmase juhiloa kehtivuse tähtajast on möödunud üle 12 kuu + 2
piiratud juhtimisõiguse saamiseks + 1 ja 2
piiratud õigusega juhiloa vahetamisel esmase juhiloa vastu + 2
kui juhtimisõigus on ära võetud kuni 6 kuuks – –
kui esmase juhiloa või juhiloa kehtivuse tähtajast on möödunud kuni 12 kuud – –
kui juhtimisõigus on ära võetud või peatatud rohkem kui 6 kuuks, kuid mitte kauemaks kui 12 kuuks + –
kui juhtimisõigus on ära võetud või peatatud kauemaks kui 12 kuud + 2
kui juhiloa kehtivuse tähtajast on möödunud üle 12 kuu + 2
välisriigis väljaantud juhiloa vahetamine Eesti juhiloa vastu +* 2*
[RTL 2008, 87, 1221 - jõust. 03.11.2008]
[RTL 2007, 23, 407 - jõust. 24.03.2007]
6) [Kehtetu – RTL 2007, 23, 407 - jõust. 24.03.2007]
(9) [Kehtetu – RTL 2007, 23, 407 - jõust. 24.03.2007]
(5) [Kehtetu – RTL 2007, 23, 407 - jõust. 24.03.2007]
(6) [Kehtetu – RTL 2008, 87, 1221 - jõust. 03.11.2008]
(8) Kui juhtimisõiguse taotleja sooritab sõidueksami siduripedaalita või A- või A1-kategooria korral käsikäigukastiga sõidukil, märgitakse see ära vastava koodiga eksami põhjal välja antud juhiloal. Sellise märkega juhiluba kehtib üksnes siduripedaalita või A- või A1-kategooria korral käsikäigukastiga sõiduki juhtimiseks. Eksamiauto peab olema varustatud piduri lisapedaaliga.
(31) C-kategooria auto või CE-kategooria autorongi või D1-alamkategooria või «Ühistranspordiseaduse» tähenduses kohaliku liiniveo D-kategooria bussi juhtimisõiguse alla 50 kilomeetri pikkustel liinidel võib anda vähemalt 18-aastasele isikule, kellel on vähemalt B-kategooria auto juhtimise õigus ja kes on läbinud «Autoveoseadusega» kehtestatud ametikoolituse 280-tunnise kursuse. Nimetatud isikule väljastatakse pärast liiklusteooria- ja sõidueksami edukat sooritamist juhiluba, millele kantakse D-kategooria juhtimisõiguse olemasolul § 17 lõike 6 kohaselt kood 106 ning määruse lisas 13 toodud kood 95.
61) Kui isikul, kellele on antud «Ühistranspordiseaduse» tähenduses kohaliku liiniveo D-kategooria bussi juhtimisõigus alla 50 kilomeetri pikkustel liinidel, on täitunud «Liiklusseaduse» § 29 lõike 1 punktis 3 toodud juhi vanuse alammäär, võib ta taotleda lisa 13 kohase eritingimuste koodi 106 kehtetuks tunnistamist juhiloa vahetamisega.
lisa 8 kohasel juhiloal lisa 9 kohasel juhiloal lisa 11 kohase juhiloa tagaküljel lisa 12 ja lisa 122 kohase juhiloa tagaküljel
1. Esmase juhtimisõiguse andmine isikule, kes omab juba mingi mootorsõiduki kategooria juhtimise õigust Kategooria osasse kantakse mootorsõidukite vastavate kategooriate tähed. Esmase juhtimisõigusega mootorsõiduki kategooria kohta tehakse märkuste lahtrisse märge «...-esmane juhtimisõigus» Esmase juhtimisõigusega mootorsõiduki kategooria järele olevasse lahtrisse 12 kantakse kood 101
2. Kohaliku liiniveo D-kategooria bussi juhtimisõigus alla 50 kilomeetri pikkustel liinidel
Lahtrisse 12 kantakse D-kategooria järele kood 106
3. A-kategooria mootorratta, mille mootori võimsus ei ületa 25 kW või erivõimsus ei ületa 0,16 kW/kg, juhtimise õiguse andmine
4. Siduripedaalita (või A- või A1-kategooria korral käsikäigukastiga) sõidukitele juhtimise õiguse andmine
5. Trolli juhtimise õiguse andmine Kategooria osasse kantakse kirje «D-troll» ja eritingimuste osasse kirje «D-troll – only trolleybus» D-kategooria järel olevasse lahtrisse 12 kantakse kood 103
6. Kaitseväeteenistuse ajateenijale C-, D-kategooria auto ja CE-kategooria autorongi juhtimise õiguse andmine üksnes teenistusülesannete täitmiseks kaitseväeteenistuses viibimise ajal
Eritingimuste osasse kantakse kirje «C (CE või D) kaitseväeteenistuses – Valid in Estonia»
(2) [Kehtetu – RTL 2007, 23, 407 - jõust. 24.03.2007]
(3) [Kehtetu – RTL 2007, 23, 407 - jõust. 24.03.2007]
(3) Juhiloa duplikaat väljastatakse kehtivusega kümme aastat. Esmase juhiloa, piiratud juhtimisõigusega või ajutise juhiloa duplikaat väljastatakse sama kehtivusajani, mis oli asjaomasel juhiloal märgitud.
[RTL 2008, 87, 1221 – jõust. 3.11.2008]
3.3. tuule mõjust sõidukile ja meetmetest vältimaks pori, vee, lörtsi vms pritsimist
3.5. sõiduki ohutu juhtimine maanteetunnelites
5.1. eeskirjad sõiduki kasutamiseks nõutavate dokumentide kohta
eelkõige turvavööde, peatugede ja laste turvavarustuse kasutamine (välja arvatud A- ja A1-kategooria mootorratas)
1.2. Sõidueksami ülesanne koosneb tabelis 1 toodud harjutustest, millest harjutused 2, 4, 8 ja 11 on kohustuslikud. Eksamineerijal on õigus kontrollida lisaks kohustuslikele harjutustele veel kuni kaks tabelis 1 toodud harjutust.
[RTL 2008, 87, 1221 - jõust. 03.11.2008] Tabel 1. Mootorrattajuhi sõidueksami esimese järgu ülesanded
Tabel 2. Autojuhi sõidueksami esimese järgu ülesanded
B, B1, BE C, C1 D, D1 C1E
D1E CE;
4. Auto paigaldamine kahe järjestikku seisva auto vahele B, B1 + + – –
5. Edaspidi slaalomi sõitmine + + + + +
6. Tagurdamine boksi pöördega – + + + +
7. Tagurdamine pöördega vasakule (ümber nurga) + – – – –
8. Tagurdamine pöördega paremale (ümber nurga) + – – – –
9. Parkimine* + + + + +
[RTL 2008, 87, 1221 - jõust. 03.11.2008] 2.3. B-kategooria ja vastava alamkategooria sõidueksami ülesanne koosneb vähemalt kolmest tabelis 2 toodud harjutusest. Harjutused valib eksamineerija, kusjuures harjutused 1 ja 4 on kohustuslikud. Harjutuse 1 sooritamisel võib eksamineerija kontrollida seisupiduri kasutamise oskust. BE-kategooria autorongi sõidueksami ülesanne koosneb kahest tabelis 2 toodud harjutusest. Harjutused valib eksamineerija, kusjuures kohustuslik harjutus on tagurdamine pöördega vasakule või paremale. B-kategooria ja vastava alamkategooria auto ja BE-kategooria autorongi sõidueksami ülesanded toimuvad vähese liiklustihedusega teedel või eksamiks kohandatud platsil.
[RTL 2007, 23, 407 - jõust. 24.03.2007] 2.4. C-, D-kategooria ja D1-, C1-alamkategooria auto sõidueksami ülesanne koosneb kahest tabelis 2 toodud harjutusest. Harjutused valib eksamineerija, kusjuures harjutus 7 on kohustuslik.
[RTL 2007, 23, 407 - jõust. 24.03.2007] 2.5. CE-, DE-, C1E- ja D1E-kategooria autorongi sõidueksami ülesanne koosneb kahest tabelis 2 toodud harjutusest, millest üks peab olema harjutus 7 ja teise valib eksamineerija.
[RTL 2007, 23, 407 - jõust. 24.03.2007] 2.6. E-kategooria autorongi sõidueksami käigus kontrollitakse ka eksamineeritava praktilisi oskusi autorongi koostamisel ja lahutamisel.
[RTL 2007, 23, 407 - jõust. 24.03.2007] 3. Mootorrattajuhi sõidueksami esimese järgu harjutuste skeemid, selgitus ja hindamine
[RTL 2008, 87, 1221 - jõust. 03.11.2008] 3.8.1. Harjutuse sisu
Kiirendada mootorratast kiiruseni vähemalt 50 km/h ja kasutades esi- ja tagaratta pidurit peatada mootorratas etteantud kohas sõidujoonest oluliselt kõrvale kaldumata.
[RTL 2008, 87, 1221 - jõust. 03.11.2008] 3.8.2. Hindamisel arvestatavad vead:
Harjutuse sooritamisel tuleb mootorratast kiirendada kiiruseni vähemalt 30 km/h, enne takistust õigeaegselt pidurdada (pidurdamist alustatakse 10–12 m enne takistust) ja sõita üle takistuse.
[RTL 2008, 87, 1221 - jõust. 03.11.2008] 3.9.2. Harjutuse sooritamisel arvestatavad vead:
Harjutuse sooritamiseks tuleb sooritada vähemalt kaks manöövrit. Esimene manööver sooritatakse teise või kolmanda käiguga kiirusel vähemalt 30 km/h ning 3–5 m enne takistust tuleb sellest ümber põigata ja pidurdamata taastada endine sõidujoon. Teine manööver takistusest ümberpõikel sooritatakse kiirusel vähemalt 50 km/h, kusjuures takistusest ümberpõige toimub 8–10 m enne takistust. Takistusest võib ümber põigata eksamineerija valikul vasakult või paremalt.
[RTL 2008, 87, 1221 - jõust. 03.11.2008] 3.11.2. Harjutuse sooritamisel arvestatavad vead:
2) pidurdamine (aeglustamine) enne ümberpõiget;
3) pärast ümberpõiget ei pöörduta tagasi esialgsele sõidujoonele;
4) jala maha toetamine;
5) ümberpõike alustamine enne ettenähtud kohta.
[RTL 2008, 87, 1221 - jõust. 03.11.2008] 4. Autojuhi sõidueksami esimese järgu harjutuste skeemid,selgitus ja hindamine
[RTL 2007, 23, 407 - jõust. 24.03.2007] 4.2. Piiratud alal tagasipööramine
[RTL 2007, 23, 407 - jõust. 24.03.2007] 4.3. Tagurdamine otsesuunas
[RTL 2007, 23, 407 - jõust. 24.03.2007] 4.4. Auto paigaldamine kahe järjestikku seisva auto vahele
[RTL 2007, 23, 407 - jõust. 24.03.2007] * Sõiduteed tähistavaks ääreks on vastav teekattemärgis või sõidutee äärekivi.
[RTL 2007, 23, 407 - jõust. 24.03.2007] 4.6. Tagurpidi slaalomi sõitmine
[RTL 2007, 23, 407 - jõust. 24.03.2007] 4.7. Tagurdamine boksi pöördega
[RTL 2007, 23, 407 - jõust. 24.03.2007] 4.8. Tagurdamine pöördega vasakule või paremale (ümber nurga)
[RTL 2007, 23, 407 - jõust. 24.03.2007] 4.9. Parkimine
[RTL 2007, 23, 407 - jõust. 24.03.2007] 5. Mootorratta- ja autojuhi sõidueksami esimese järgu harjutuste sooritamisel kasutatavate kujundite mõõdud
A*tabelis 1 toodud tähenduses
1Kui auto on üle 7 m pikk, siis A = auto pikkusega
Märkus:D* ja DE* — siia kuuluvad ka D-troll ja D-trollE
[RTL 2007, 23, 407 - jõust. 24.03.2007] 2.2. Eksami mittesooritamise põhjuseks võib olla ka eri vigade kordumine või selliste vigade kuhjumine, mis üksikult võetult negatiivset tulemust ei anna. Sellisteks vigadeks on järgmised liiklusnõuete rikkumised:
[RTL 2007, 23, 407 - jõust. 24.03.2007] 3. Eksami käigus tehtud vead, hinnangud ja otsuse sõidueksami sooritamise või mittesooritamise kohta kannab eksamineerija lisas 6 toodud sõidueksami kaardile.
[RTL 2007, 23, 407 - jõust. 24.03.2007] 1) ilma külghaagiseta, järkjärguline luba
Märkus:BE-, C-, CE-, C1-, C1E-, D-, DE-, D1-ja D1E-kategooria eksamisõidukeid, mis ei vasta punktis 1 esitatud miinimumnõuetele, kuid mida on kasutatud käesoleva määruse jõustumise ajal või enne seda, võib edasi kasutada kuni 2013. aasta 30. septembrini (§ 25 lg 3).
11) B-kategooria eksamiautol peab olema ARK-i direktori poolt kehtestatud nõuetele vastav salvestusseade sõidueksami salvestamiseks. Eksamiauto või salvestusseadme rikke või muu mõjuva põhjuse korral on ARK-i bürool ARK-i direktori kehtestatud korra kohaselt õigus kasutada ilma salvestusseadmeta eksamiautot.
[RTL 2008, 87, 1221 - jõust. 03.11.2008] 2.2. Eksamimootorratas:
2) mootorrattaga sõidueksami andmisel peab eksamineeritaval seljas olema eredavärviline valgustpeegeldav vest, turvariietus ja ta peab kasutama nõuetekohast turvavarustust (nõuetele vastav ja sobiva suurusega motokiiver, mootorratturi saapad või muud kinnised hüppeliigesekaitsega saapad, mootorratturi kaitsekindad, vähemalt põlve-, õla- ja küünarliigesekaitsmed).
[RTL 2007, 23, 407 - jõust. 24.03.2007] Tagakülg
lisa 122
Juhiloa värvus: roosa*
Materjal peab vastama ISO 7810 ja ISO 7816-1 nõuetele.
[RTL 2008, 87, 1221 - jõust. 03.11.2008] 10.03 Elektrooniline jõuülekanne.
95. Kutsetunnistust omav juht, kes vastab direktiivis 2003/59/EÜ sätestatud kutseoskuse nõuetele kuni ......
[RTL 2008, 87, 1221 - jõust. 03.11.2008] Eestis kehtivad koodid
[RTL 2007, 23, 407 - jõust. 24.03.2007] 103. Üksnes trolli juhtimisõigus.
1Nõukogu direktiiv 91/439/EMÜ, juhilubade kohta (EÜT L 237, 24.08.1991, lk 1–24), muudetud direktiividega 94/72/EÜ (EÜT L 337, 24.12.1994, lk 86–86), 96/47/EÜ (EÜT L 235, 17.9.1996, lk 1–5), 97/26/EÜ (EÜT L 150, 7.6.1997, lk 41–43), 2000/56/EÜ (EÜT L 237, 21.9.2000, lk 45–57), 2003/59/EÜ (ELT L 226, 10.9.2003, lk 4–17), 2006/103/EÜ (ELT L 363, 20.12.2006, lk 344–351), 2006/126/EÜ (ELT L 403, 30.12.2006, lk 18–60), 2008/65EÜ (ELT L 168, 28.6.2008, lk 36–37) ning määrusega (EÜ) nr 1882/2003 (ELT L 284, 31.10.2003, lk 1–53).


Rahvusvahelise näituse omanikule tekkinud kahju riigi poolt hüvitamise kord ja loetelu riskidest, mida näituse kahjuhüvitis ei kata – Riigi Teataja
Rahvusvahelise näituse omanikule tekkinud kahju riigi poolt hüvitamise kord ja loetelu riskidest, mida näituse kahjuhüvitis ei kata
Rahvusvahelise näituse omanikule tekkinud kahju riigi poolt hüvitamise kord ja loetelu riskidest, mida näituse kahjuhüvitis ei kata - sisukord
§ 12 Näituse kahjuhüvitisega katmata riskid
§ 3 Taotluste läbivaatamise komisjon
§ 4 Taotluse läbivaatamine ja näituse kahjuhüvitise tagamise otsustamine
§ 5 Kahju tekkimisel kahjust teavitamine
§ 6 Kahju läbivaatamine ja hindamine
§ 7 Näituse kahjuhüvitise väljamaksmine
§ 8 Riigi poolt kahjuhüvitise tagasinõudmine
§ 81 Dokumentide säilitamine
RT I, 29.04.2019, 6
[RT I, 29.01.2019, 3 - jõust. 01.02.2019]
Vastu võetud 26.09.2013 nr 140
RT I, 28.09.2013, 15
jõustumine 01.10.2013
24.01.2019 RT I, 29.01.2019, 3 01.02.2019
25.04.2019 RT I, 29.04.2019, 5 02.05.2019
Määrus kehtestatakse muuseumiseaduse § 26 lõike 31 ja § 29 alusel.
Määrusega kehtestatakse loetelu riskidest, mida olulise kunsti- või ajalooväärtusega asja või sellistest asjadest koosneva näitusekomplekti (edaspidi näitus) omanikule tekkinud otsese varalise kahju (edaspidi kahju) katmise hüvitis (edaspidi näituse kahjuhüvitis) ei kata, ning näituse kahjuhüvitise tagamise taotluse (edaspidi taotlus) esitamise ja taotluse läbivaatamise, näituse kahjuhüvitise tagamise otsustamise, kahju tekkimisel kahjust teavitamise, kahju läbivaatamise ja hindamise, näituse kahjuhüvitise väljamaksmise ja riigi poolt kahjuhüvitise tagasinõudmise kord.
(1) Näituse kahjuhüvitise maksmise tagamine on grupierandiga hõlmatud riigiabi Euroopa Komisjoni määruse (EL) nr 651/2014 ELi aluslepingu artiklite 107 ja 108 kohaldamise kohta, millega teatavat liiki abi tunnistatakse siseturuga kokkusobivaks (ELT L 187, 26.06.2014, lk 1–78), muudetud komisjoni määrusega (EL) 2017/1084 (ELT L 156, 20.06.2017, lk 1–18) (edaspidi grupierandi määrus), artikli 53 tähenduses.
(2) Määrust ei kohaldata muuseumile, kellele Euroopa Komisjoni või Euroopa Kohtu varasema otsuse alusel, millega riigiabi on tunnistatud ebaseaduslikuks või väärkasutatuks ja ühisturuga kokkusobimatuks, on esitatud seni täitmata korraldus riigiabi tagasimaksmiseks.
(3) Määrust ei kohaldata muuseumile, kes on raskustes olev ettevõtja grupierandi määruse artikli 2 punkti 18 tähenduses.
§ 12. Näituse kahjuhüvitisega katmata riskid
Näituse kahjuhüvitis ei kata kahju, mille on põhjustanud:
1) näituse konfiskeerimine teise riigi poolt;
2) asja loomulik vananemine;
3) varasemal restaureerimisel või konserveerimisel tehtud, kuid alles näituse kahjuhüvitisega kaetud perioodil ilmnenud viga;
4) sõda, kodusõda, riigipööre, mäss avaliku võimu vastu ja sellest tulenevad tsiviilrahutused, igasugune vaenulik tegevus sõjajõudude vastu, välja arvatud perioodil, kui kahjuhüvitisega kaetud asjad on vee- või õhusõiduki pardal;
5) terroriakt ja selle ärahoidmine, välja arvatud vedamise perioodil;
6) ioniseeriv kiirgus või radioaktiivne saaste, põhjustatuna mistahes tuumakütusest, tuumajäätmetest või tuumakütuse põlemisest;
7) mistahes tuumarajatise, -reaktori või muu tuumaseadme radioaktiivsed, mürgised, plahvatusohtlikud või muul moel kahjulikud omadused;
8) relv või seade, mis kasutab tuuma lõhustumist või tuumasünteesi või muud sarnast reaktsiooni või radioaktiivset jõudu või ainet;
9) mistahes radioaktiivse aine radioaktiivsed, mürgised, plahvatusohtlikud või muul moel kahjulikud omadused, välja arvatud kaubanduslikul, põllumajanduslikul, meditsiinilisel, teaduslikul või muul sarnasel rahumeelsel eesmärgil kasutatavate radioaktiivsete isotoopide omadused;
10) mistahes keemiline, bioloogiline, biokeemiline või elektromagnetiline relv.
(1) Näituse ajutise eksponeerimise kavandamisel võib riigimuuseum ja riigile kuuluvat muuseumikogu kasutav muuseum taotleda näituse kahjuhüvitise maksmise tagamist muuseumiseaduse 4. peatükis sätestatud tingimustel ning käesolevas määruses sätestatud korras.
(2) Näituse kahjuhüvitise maksmise tagamist võib taotleda juhul, kui näituse rahaliselt hinnatav väärtus on vähemalt:
1) 65 000 eurot sissetuleval näitusel;
2) 10 000 eurot väljamineval näitusel.
(3) Näituse väärtust hindab selle kasutamiseks andja ekspert erilise huvi alusel, mis põhineb iga üksiku asja kunsti- ja ajalooväärtusel ning iseärasustel, arvestamata asja kasulikkust.
(4) Kui näituse väärtus on kuni kümme miljonit eurot, esitatakse taotlus Muinsuskaitseametile vähemalt kolm kuud enne näituse üleandmist vedajale.
[RT I, 29.04.2019, 5 - jõust. 02.05.2019]
(5) Põhjendatud juhul võib Muinsuskaitseamet erandkorras lõikes 4 nimetatud tähtaega lühendada.
(6) Kui näituse väärtus ületab kümmet miljonit eurot, esitatakse taotlus Muinsuskaitseametile hiljemalt näituse vedajale üleandmise aastale eelneva aasta alguseks, võimaldamaks muuseumiseaduse § 28 lõike 3 punkti 3 kohaselt esitada iga-aastases riigieelarve seaduses näituse kavandatav pealkiri, vedamise ja eksponeerimise kavandatav periood ja näituse omanik.
(7) Taotlusele lisatakse:
1) näituse olulist kunsti- või ajalooväärtust ning rahaliselt hinnatavat väärtust kajastav eksperdihinnang;
2) välisriigi samaväärse õiguse kohaselt näitusele antavat garantiid kajastavad andmed;
3) dokumendid, mis tõendavad, et näituse vedaja ja eksponeerija töökorraldus ning eksponeerimisruum või -hoone tagavad näituse säilimise ning vastavad näituse eksponeerimise eesmärgil kasutamiseks andja esitatud tingimustele;
4) selgitus korra kohta, kuidas fikseeritakse näituse koosseisu kuuluvate asjade seisund enne näituse üleandmist vedajale ja pärast vedajalt vastuvõtmist.
§ 3. Taotluste läbivaatamise komisjon
(1) Taotluse ja § 5 punktis 4 nimetatud hüvitistaotluse läbivaatamiseks moodustab Muinsuskaitseameti peadirektor ühekordse või alalise nõuandva komisjoni (edaspidi komisjon).
(2) Komisjoni koosseisu kinnitab Muinsuskaitseameti peadirektor käskkirjaga.
(3) Komisjonil on vähemalt viis liiget, nende hulgas Kultuuriministeeriumi, Muinsuskaitseameti ja Rahandusministeeriumi esindajad ning vajaduse korral kunsti-, museoloogia-, kindlustus-, turva- ja tuleohutuseksperdid.
(4) Komisjoni koosoleku kutsub kokku ja seda juhatab komisjoni esimees, tema äraolekul komisjoni aseesimees.
(5) Komisjoni koosolekud protokollitakse.
§ 4. Taotluse läbivaatamine ja näituse kahjuhüvitise tagamise otsustamine
(1) Komisjon vaatab esitatud taotluse ja sellele lisatud dokumendid läbi ning nõuab vajaduse korral lisainfo ja -dokumentide esitamist.
(2) Komisjon teeb esitatud dokumentide alusel kultuuriministrile ühe järgmistest ettepanekutest:
1) tagada näituse kahjuhüvitis taotluses esitatud ulatuses;
2) tagada näituse kahjuhüvitis vähendatud ulatuses;
3) keelduda näituse kahjuhüvitise tagamisest.
(3) Komisjon arvestab lõike 2 punktides 1 ja 2 nimetatud ettepanekut tehes:
1) muuseumiseaduse § 28 lõike 3 punktis 1 nimetatud piirmäära;
2) näituse kunsti- või ajalooväärtust ning rahaliselt hinnatavat väärtust;
3) välisriigi samaväärse õiguse kohaselt näitusele antava garantii suurust.
(4) Komisjon teeb näituse kahjuhüvitise tagamisest keeldumise ettepaneku juhul, kui dokumentidest ilmneb, et:
1) taotlus ei ole esitatud § 2 lõigetes 4–6 sätestatud tähtaja jooksul;
2) näituse rahaliselt hinnatav väärtus ei vasta § 2 lõikes 2 sätestatule;
3) näitus ei ole olulise kunsti- või ajalooväärtusega;
4) esitatud dokumendid ei tõenda piisava kindlusega, et näituse säilimine on tagatud või näituse eksponeerimise eesmärgil kasutamiseks andja esitatud tingimused on täidetud;
5) näituse kahjuhüvitise tagamise otsustamisel ületataks muuseumiseaduse § 28 lõike 3 punktis 1 nimetatud kalendriaasta jooksul eksponeeritavate näituste riigi tagatava näituse kahjuhüvitise kogusumma piirmäär.
(5) Komisjon võib lõike 2 punktis 1 nimetatud ettepanekus määrata kohustuslikke lisanõudeid näituse säilimise tagamiseks.
(6) Komisjon võib lõike 2 punktis 2 nimetatud ettepanekus näituse kultuuriloolist olulisust, tagatava kahjuhüvitise tavapäratult suurt hinda või võlaõigusseaduse alusel sõlmitava kindlustuslepingu või välisriigi samaväärse õiguse kohaselt antava garantii olemasolu arvestades määrata, et tagatava kahjuhüvitisega kaetakse üksnes osa näituse koosseisust, väärtusest, eksponeerimise või vedamise perioodist või territooriumist.
(7) Muinsuskaitseamet valmistab komisjoni ettepaneku alusel ette Vabariigi Valitsuse korralduse eelnõu näituse kahjuhüvitise tagamise või sellest keeldumise otsustamiseks, esitab selle Kultuuriministeeriumile ja kultuuriminister esitab selle Vabariigi Valitsuse istungile.
(8) Kui Vabariigi Valitsus on andnud kultuuriministrile volituse otsustada näituse kahjuhüvitise tagamine või keelduda sellest, valmistab Muinsuskaitseamet komisjoni ettepaneku põhjal ette ministri käskkirja eelnõu ja esitab selle Kultuuriministeeriumile.
(9) Näituse kahjuhüvitise tagamise või sellest keeldumise otsustab Vabariigi Valitsus või Vabariigi Valitsuse volituse alusel kultuuriminister.
(10) Vabariigi Valitsuse korralduses või kultuuriministri käskkirjas märgitakse:
1) näituse kavandatav pealkiri;
2) näituse koosseisu kuuluvate asjade nimekiri ja kirjeldus;
3) näituse vedamise periood;
4) näituse eksponeerimise koht ja periood;
5) näituse omanik;
6) summa, mille ulatuses on näituse kahjuhüvitise maksmine tagatud;
7) lõigetes 5 ja 6 nimetatud lisanõuded ja -tingimused;
8) teave grupierandiga hõlmatud riigiabi andmise kohta ja viide grupierandi määrusele.
§ 5. Kahju tekkimisel kahjust teavitamine
Kahju tekkimisel on näituse kahjuhüvitise tagamist taotlenud muuseum kohustatud viivitamata:
1) teavitama Muinsuskaitseametit;
2) asuma koostöös välisriigi eksponeerijaga või näituse Eestis eksponeerimise eesmärgil kasutamiseks andnud välisriigi asutusega koostama eksperdihinnangut tekkinud kahju suuruse määramiseks ning tegema või tellima selleks vajalikud ekspertiisid;
3) edastama Muinsuskaitseametile kogu teatavaks saanud teabe kahjujuhtumi kohta, mis võimaldab hinnata, kas riik peab maksma näituse kahjuhüvitist ja kui suur see peab olema;
4) esitama Kultuuriministeeriumile hüvitistaotluse koos kahjujuhtumi kohta koostatud dokumentidega, millest nähtub kahju ja taotletava näituse kahjuhüvitise suurus, samuti hüvitamist võimaldavate asjaolude olemasolu ning hüvitamist välistavate asjaolude puudumine.
§ 6. Kahju läbivaatamine ja hindamine
(1) Komisjon vaatab § 5 punkti 4 alusel esitatud hüvitistaotluse ja sellele lisatud dokumendid läbi ning nõuab vajaduse korral lisainfo ja -dokumentide esitamist.
(2) Komisjon hindab esitatud dokumentide alusel, kas kahju:
1) vastab muuseumiseaduse §-s 26 ja käesolevas määruses nimetatud tingimustele ning näituse kahjuhüvitise tagamise otsustamisel seatud lisanõuetele ja -tingimustele;
2) on tekkinud muuseumiseaduse § 28 lõikes 1 nimetatud perioodil;
3) suurus vastab dokumentides esitatule.
(3) Komisjon teeb esitatud dokumentide alusel kultuuriministrile otsustamiseks ühe järgmistest ettepanekutest:
1) maksta näituse kahjuhüvitis välja taotluses esitatud ulatuses;
2) maksta näituse kahjuhüvitis välja vähendatud ulatuses;
3) keelduda näituse kahjuhüvitise väljamaksmisest.
(4) Näituse kahjuhüvitise summa planeeritakse riigieelarvesse, lähtudes lõikes 3 nimetatud ettepanekust ja riigieelarve seadusest.
(5) Näituse kahjuhüvitise summa planeerimisel arvatakse sellest nii sissetuleva kui ka väljamineva näituse korral maha järgmised summad:
1) muuseumiseaduse § 28 lõike 3 punkti 2 alusel määratud omavastutuse summa;
2) summa, mis hüvitatakse võlaõigusseaduse kohaselt sõlmitud kindlustuslepingu või välisriigi samaväärse õiguse kohaselt näitusele antud garantii alusel.
§ 7. Näituse kahjuhüvitise väljamaksmine
(1) Näituse kahjuhüvitis makstakse välja riigieelarvest Muinsuskaitseameti kaudu.
(2) Näituse kahjuhüvitist makstakse järgmiselt:
1) sissetuleva ja väljamineva näituse taastamise või asendamise korral makstakse näituse kahjuhüvitis selle taastajale või asendajale kulu tõendava dokumendi alusel;
2) kui sissetulevat näitust ei ole võimalik taastada ega asendada, makstakse näituse kahjuhüvitis näituse Eestis eksponeerimise eesmärgil kasutamiseks andnud välisriigi asutusele või isikule.
(3) Kui väljaminevat näitust ei ole võimalik taastada ega asendada, näituse kahjuhüvitist ei maksta.
§ 8. Riigi poolt kahjuhüvitise tagasinõudmine
(1) Riigil on näituse kahjuhüvitisena makstud summa ulatuses tagasinõudeõigus isiku vastu, kes vastutab tekkinud kahju eest.
(2) Tagasinõudeasjades esindab riiki kultuuriminister, kellel on edasivolitamisõigus.
(3) Kui isik, kellele maksti välja näituse kahjuhüvitis, saab sama kahju eest kahjuhüvitist kahju eest vastutavalt isikult, kindlustuslepingu või välisriigi samaväärse õiguse kohaselt näitusele antud garantii alusel või mõnest muust allikast ning seda summat ei arvestatud kahjuhüvitisest enne väljamaksmist maha, peab ta sellest viivitamata teatama Muinsuskaitseametile ning maksma hüvitise tagasi muust allikast saadud kahjuhüvitise summa ulatuses.
§ 81. Dokumentide säilitamine
Kultuuriministeerium, Muinsuskaitseamet ja näituse kahjuhüvitise tagamist taotlenud muuseum säilitavad tagatise andmisega seotud dokumente kümne aasta jooksul kahjuhüvitise tagamise otsustamisest arvates.
[Kehtetu - RT I, 29.01.2019, 3 - jõust. 01.02.2019]


Väike-Maarja valla hankekord – Riigi Teataja
Väike-Maarja valla hankekord - sisukord
§ 5 Komisjoni töö vorm
3 Riigihanke korraldamine, mille eeldatav maksumus on võrdne või üle riigihanke piirmäära
§ 7 Riigihanke piirmäär
§ 9 Riigihanke eest vastutav isik
§ 10 Pakkumuste avamine
§ 11 Hankekomisjoni ülesanded hankemenetluses
4 Lihthankemenetluse korraldamine
§ 14 Lihthanke korraldamine asjade ostmisel ja teenuste tellimisel või ehitustööde tellimisel
5 Alla lihthanke piirmäära jäävate hangete korraldamine
§ 15 Alla lihthanke piirmäära jäävate hangete korraldamine
§ 16 Sotsiaal- ja eriteenuste tellimine
7 Meetmed huvide konflikti ennetamiseks, tuvastamiseks ja kõrvaldamiseks
§ 17 Meetmed huvide konflikti ennetamiseks, tuvastamiseks ja kõrvaldamiseks
RT IV, 07.02.2018, 61
(1) Hankekorras (edaspidi kord) sätestatakse kohustuslikud reeglid hanke korraldamisel Väike-Maarja Vallavalitsuses (edaspidi vallavalitsus) ja vallavalitsuse hallatavas asutuses.
(3) Riigihanke alusdokumendid on hanketeade, kontsessiooniteade, ideekonkursi kutse, pakkumuse esitamise ettepanek ja kõik hankija koostatud või viidatud muud dokumendid, milles on määratud ühe konkreetse riigihanke üksikasjad, sealhulgas pakkujale ja taotlejale esitatud tingimused ja dokumentide esitamise nõuded, tehniline kirjeldus, hankelepingu tingimused ning pakkumuste hindamise kriteeriumid
(5) Kõik korras toodud summad on ilma käibemaksuta.
(1) Hangete planeerimise eesmärgil kinnitab vallavalitsus ühe kuu jooksul peale vallaeelarve vastuvõtmist asjade ostmiseks ja teenuste tellimiseks maksumusega alates 30 000 eurot ning ehitustööde tellimiseks maksumusega alates 60 000 eurot jooksva aasta hankeplaani.
(2) Hankeplaanis sätestatakse hanke ese, hankemenetluse liik, hankelepingu liik, hanke korraldamise eeldatav aeg, hankelepingu täitmise eeldatav aeg, hanke eest vastutav isik ja hankelepingu täitmise eest vastutav isik.
(3) Hankeplaan avalikustatakse valla veebilehel.
1) kasutama rahalisi vahendeid säästlikult ja otstarbekalt, sõlmima hankelepingu parima võimaliku hinna ja kvaliteedi suhte alusel ning viima riigihanke läbi mõistliku aja jooksul;
2) tegutsema riigihanke korraldamisel läbipaistvalt, kontrollitavalt ja proportsionaalselt;
3) kohtlema kõiki isikuid, kelle elu- või asukoht on Eestis, mõnes muus Euroopa Liidu liikmesriigis, muus Euroopa Majanduspiirkonna lepinguriigis või Maailma Kaubandusorganisatsiooni riigihankelepinguga ühinenud riigis, võrdselt ja mittediskrimineerivalt ning jälgima, et kõik isikutele seatavad piirangud ja kriteeriumid oleksid riigihanke eesmärgi suhtes proportsionaalsed, asjakohased ja põhjendatud;
4) tagama olemasoleva konkurentsi efektiivse ärakasutamise riigihankel, kusjuures avalik-õigusliku juriidilise isiku või avalikke vahendeid kasutava eraõigusliku isiku osalemine riigihankes ei tohi moonutada konkurentsi tema poolt avalike vahendite kasutamise tõttu;
(1) Riigihanke komisjon (edaspidi hankekomisjon) moodustatakse vajadusel hankemenetlusega seotud toimingute teostamiseks.
(2) Komisjoni koosseis kinnitatakse vallavalitsuse korraldusega või hallatava asutuse juhi käskkirjaga.
(3) Konkreetse hankega seoses ei või komisjoni tööst osa võtta isik, kellel on huvide konflikt või kelle puhul tekib kahtlus tema erapooletuses. Komisjoni liige peab viivitamatult teatama sellise asjaolu ilmnemisest ja hoiduma konkreetse hankega seoses edaspidisest tegevusest komisjoni liikmena.
§ 5. Komisjoni töö vorm
(2) Komisjoni koosoleku kutsub kokku ja komisjoni koosolekut juhatab komisjoni esimees või tema poolt määratud esimehe asendaja.
(3) Komisjon on otsustusvõimeline, kui kohal on üle poole komisjoni liikmetest.
(1) Hankekomisjoni koosolekute poolt teostatavad hankemenetluse toimingud ning vastu võetud otsused protokollitakse vastavalt riigihangete seadusele ja käesolevale korrale. Protokollile kirjutavad alla kõik koosolekul osalenud komisjoni liikmed.
(2) Hankekomisjoni liikmel on õigus lisada protokollile oma kirjalik eriarvamus.
(3) Arvestades konkreetse riigihanke spetsiifikat, on hankekomisjonil õigus kaasata oma töösse sõnaõigusega asjatundjaid või spetsialiste, kes ei ole komisjoni liikmed.
3. peatükk Riigihanke korraldamine, mille eeldatav maksumus on võrdne või üle riigihanke piirmäära
§ 7. Riigihanke piirmäär
Riigihanke piirmäär riigihangete seaduse tähenduses on:
(1) Riigihanke korraldamise, mille eeldatav maksumus ilma käibemaksuta on võrdne või ületab riigihanke piirmäära, otsustab vallavalitsus.
6) riigihanke alusdokumendid;
7) vajadusel muu informatsioon.
(3) Vallavalitsus võib volitada teisi isikuid tegema hankemenetlusega seotud toiminguid.
§ 9. Riigihanke eest vastutav isik
Riigihanke eest vastutav isik on hankekomisjoni liige, kes:
1) korraldab hanketeate ja hankedokumentide (sh hankelepingu projekti) koostamise;
2) teostab riigihangete registris vajalikud toiminguid;
3) annab selgitusi hanketeate ja hankedokumentide sisu kohta hankemenetluses osalejatele ja huvitatud isikutele;
4) tagab kõigi vajalike dokumentide õigeaegse esitamise ja pakkujatelt asjakohaste selgituste nõudmise ning riigihanke korraldamise vastavalt seadusele;
5) määrab hankekomisjoni koosolekute toimumise aja, kutsub liikmed komisjoni koosolekule ja valmistab ette vajalikud materjalid;
6) koostab hankemenetluses vajalikud haldusaktide eelnõud;
7) korraldab hanke kohta teabe avalikustamise valla veebilehel. Avalikustamiseks loetakse valla veebilehel riigihangete registri veebilehele vastava lingi tegemist;
8) täidab muid riigihangete seadusest ja käesolevast määrusest tulenevaid ülesandeid.
§ 10. Pakkumuste avamine
(1) Hankekomisjon avab pakkumused või hankemenetluses osalemise taotlused riigihanke alusdokumentides näidatud ajal.
(2) Pakkumuste avamisel tehakse elektroonilises süsteemis avalikuks pakkujate nimed, registrikoodid ja maksumused. Taotlejate osas tehakse elektroonilises süsteemis avalikuks taotlejate nimed ja registrikoodid. Pakkumused on konfidentsiaalsed kuni pakkumuse edukaks tunnistamise otsuse tegemiseni. Pakkumuste sisu ei avalikustata selles osas, mille pakkuja on pakkumuses ärisaladusena märkinud.
§ 11. Hankekomisjoni ülesanded hankemenetluses
(1) Hankekomisjon kontrollib pakkujate või taotlejate kvalifikatsiooni, pakkujate või taotlejate hankemenetlusest kõrvaldamise asjaolude puudumist ja pakkumuste vastavust riigihanke alusdokumentides esitatud tingimustele ning hindab vastavaks tunnistatud pakkumusi. Vajadusel peab hankekomisjon pakkujatega või taotlejatega läbirääkimisi .
(2) Põhjendamatult madala pakkumuse maksumuse korral otsustab hankekomisjon pakkujalt asjakohase kirjaliku selgituse nõudmise, kontrollib esitatud selgitust ja hindab esitatud tõendeid ning põhjendatud juhtudel teeb vallavalitsusele ettepaneku pakkumus tagasi lükata.
Vallavalitsus otsustab hankekomisjoni ettepanekul:
7) pakkumuse edukaks tunnistamise ja hankelepingu sõlmimise;
8) muude riigihangete seaduses sätestatud hankija otsuste tegemise.
(1) Nõustumust hankelepingu sõlmimiseks ei või anda enne 14 päeva möödumist riigihangete seaduse § 104 lõikes 8 nimetatud eduka pakkuja kõrvaldamata jätmise ja kvalifitseerimise otsuse kohta teate esitamisest. Riigihangetes, mille eeldatav maksumus on väiksem kui rahvusvaheline piirmäär, kohaldatakse kümnepäevast ooteaega.
(2) Hankelepingu peab sõlmima kirjalikku taasesitamist võimaldavas vormis, kui selle maksumus on vähemalt 20 000 eurot. Hankija võib riigihanke alusdokumentides sätestada, et hankeleping sõlmitakse kirjalikus, elektroonilises või notariaalses vormis. Hankelepingu allkirjastab vallavanem või teda asendav isik.
4. peatükk Lihthankemenetluse korraldamine
§ 14. Lihthanke korraldamine asjade ostmisel ja teenuste tellimisel või ehitustööde tellimisel
(1) Lihthanke korraldamise kohustuse maksumuse piirmäär on 30 000 eurot asjade ja teenuste hankelepingu ning 60 000 eurot ehitustööde hankelepingu ja teenuste kontsessioonilepingu korral.
(2) Hanke eest vastutav isik koostab riigihanke alusdokumendid ja teeb muid toiminguid, mis on vajalikud lihthanke läbiviimiseks. Lihthanke korraldamise otsustab ja riigihanke alusdokumendid kinnitab vallavalitsus või hallatava asutuse juht.
(3) Hanke eest vastutav isik korraldab hanketeate avaldamise riigihangete registris.
(4) Hanketeates määratakse pakkumuste esitamiseks mõistlik tähtaeg, lähtudes hankelepingu esemeks olevatest asjadest, teenustest või ehitustöödest. Tähtaeg ei või asjade või teenuste hankelepingu puhul olla lühem kui 5 tööpäeva ja ehitustööde hankelepingu puhul lühem kui 15 päeva.
(5) Hankekomisjon avab pakkumused, kontrollib pakkujate kvalifikatsiooni ja kvalifitseeritud pakkujate esitatud pakkumuste vastavust hankedokumentides esitatud tingimustele, hindab vastuvõetud pakkumusi ja selgitab välja eduka pakkumuse ning koostab pakkujate kõrvaldamise, pakkujate kvalifitseerimise või kvalifitseerimata jätmise, pakkumuste vastavaks tunnistamise või tagasilükkamise ning pakkumuste hindamise ja pakkumuse edukaks tunnistamise protokolli. Vastava ettepaneku esitab hankekomisjon vallavalitsusele.
(6) Hankekomisjon võib pidada pakkujatega läbirääkimisi, kui selline võimalus on sätestatud hanketeates.
(7) Vallavalitsus otsustab pakkujate kõrvaldamise, pakkujate kvalifitseerimise või kvalifitseerimata jätmise, pakkumuste vastavaks tunnistamise või pakkumuste tagasilükkamise, hankemenetluse kehtetuks tunnistamise või pakkumuse edukaks tunnistamise.
(8) Hankeleping sõlmitakse kirjalikus vormis. Nõustumust hankelepingu sõlmimiseks ei või anda enne viie tööpäeva möödumist pakkumuse edukaks tunnistamise otsuse või hankelepingu sõlmimise otsuse kohta teate esitamisest. Hankelepingule kirjutab alla vallavanem või teda asendav isik. Hallatava asutuse poolt korraldatava lihthanke puhul kirjutab lepingule alla hallatava asutuse juht.
(9) Hanke eest vastutav isik teatab registrile lihthankemenetluse lõppemisest riigihangete seaduse § 83 sätestatud korras.
5. peatükk Alla lihthanke piirmäära jäävate hangete korraldamine
§ 15. Alla lihthanke piirmäära jäävate hangete korraldamine
(1) Asjade ostmisel ja teenuste tellimisel alla 30 000 euro ning ehitustööde tellimisel alla 60 000 euro otsustab hanke läbiviimise viisi vallavanem, struktuuriüksuse juht või hallatava asutuse juht. Nimetatud hangete puhul järgitakse riigihanke korraldamise üldpõhimõtteid.
(2) Konkurentsi olemasolu korral tehakse ettepanek pakkumuse esitamiseks võimalusel vähemalt kahele isikule.
(3) Olenevalt hankelepingu eseme keerukusest ja selle tehnilise kirjelduse mahust võib hanke korraldamiseks koostada vallavalitsuse korraldusega kinnitatavad hankedokumendid. Kui hankedokumente ei koostata, siis hanke eest vastutav isik koostab pakkumuse esitamise ettepaneku. Pakkumuse esitamise ettepanek koosneb vähemalt tehnilisest kirjeldusest ja pakkumuse maksumuse esitamise struktuurist.
(4) Pakkumuse esitamise ettepanek peab sisaldama vähemalt järgmist:
4) lepingu eeldatav tähtaeg.
(5) Pakkumuse esitamise ettepanekus määratakse pakkumuste esitamiseks mõistlik tähtaeg, lähtudes hankelepingu esemeks olevatest asjadest, teenustest või ehitustöödest.
(6) Eduka pakkumuse valiku põhjendus fikseeritakse hanke eest vastutava isiku poolt vormistatud protokollis. Pakkumuse edukaks tunnistamise otsustab vallavalitsus korraldusega. Hallatava asutuse poolt korraldatud hanke osas otsustab pakkumuse edukaks tunnistamise hallatava asutuse juht.
(7) Konkurentsi olemasolul teavitab hanke eest vastutav isik teisi pakkujaid kirjalikku taasesitamist võimaldavas vormis hankemenetluse tulemustest hiljemalt 5 tööpäeva jooksul otsuse tegemisest arvates.
(8) Hankega seotud dokumendid (pakkumuse esitamise ettepanek, pakkumused, pakkumuse edukaks tunnistamise haldusakt) tuleb registreerida ametiasutuse dokumendiregistris.
(9) Eduka pakkumuse esitanud pakkujaga sõlmib kirjaliku lepingu vallavanem või hallatava asutuse juht. Alla 5000 euro maksvate asjade ostmise või teenuse tellimise korral või alla 10 000 euro maksva ehitustöö tellimise korral ei ole lepingu sõlmimine kohustuslik ja piisab arve kinnitamisest valdkonna eest vastutava isiku või hallatava asutuse juhi poolt.
(10) Käesolevas paragrahvis sätestatud korda ei ole vaja järgida erakorralistel juhtudel:
(11) Alla 5000 euro maksvate asjade ostmise või teenuse tellimise või alla 10 000 euro maksva ehitustöö tellimise (otseost) otsustab vallavanem, struktuuriüksuse juht, hallatava asutuse juht või teenistuja, kellele asjade või teenuste ostmine või ehitustööde tellimine on tööülesandeks. Ettepaneku pakkumuse esitamiseks võib teha ühele isikule. Pakkumuses esitatud asjade, teenuste või ehitustööde hind peab olema mõistlik ning põhjendatud. Otseost dokumenteeritakse vähemalt kirjalikku taasesitamist võimaldaval viisil (kassatšekk, arve, maksekorraldus vms).
(12) Otseostule ei kohaldata käesoleva paragrahvi ülejäänud sätteid.
§ 16. Sotsiaal- ja eriteenuste tellimine
(1) Sotsiaalteenuste hankelepingu sõlmimisel, mille eeldatav maksumus on 5000 eurot kuni 299 999 eurot ja eriteenuste puhul 5000 eurot kuni 59 999 eurot, tuleb teha ettepanek pakkumuse esitamiseks vähemalt kahele isikule. Ettepaneku võib teha pakkumuse esitamiseks ühele isikule, kui teenuse osutamisel puudub piisav konkurents.
(2) Sotsiaal- ja eriteenuste hankelepingu sõlmimisel, mille eeldatav maksumus jääb alla 5000 euro, võib teha ettepaneku pakkumuse tegemiseks ühele isikule. Lepingu sõlmimine ei ole kohustuslik ja piisab arve kinnitamisest valdkonna eest vastutava isiku või hallatava asutuse juhi poolt.
(3) Ettepaneku tegemisel pakkumuse esitamiseks tuleb reeglina koostada soovitavate teenuste tehniline kirjeldus ning selgitada pakkumuste hindamise kriteeriumeid. Pakkumuse hindamise kriteeriumeid ei tule selgitada, kui ettepanek tehakse ühele isikule.
(4) Sotsiaal- ja eriteenuste tellimine ja eduka pakkuja valik kinnitatakse vallavalitsuse korraldusega, välja arvatud käesoleva paragrahvi lõikes 2 sätestatud juhul.
(5) Sotsiaal- ja eriteenuste tellimisel, mille maksumus on võrdne riigihanke piirmääraga või ületab seda, kohaldatakse riigihangete seaduse 3. peatüki 2. jaos sätestatud korda.
7. peatükk Meetmed huvide konflikti ennetamiseks, tuvastamiseks ja kõrvaldamiseks
§ 17. Meetmed huvide konflikti ennetamiseks, tuvastamiseks ja kõrvaldamiseks
(1) Riigihanke korraldamise eest vastutav struktuuriüksuse juht, riigihanke eest vastutav isik ja riigihanke komisjoni liige on kohustatud enne riigihanke korraldamise alustamist kinnitama, et tal ei esine riigihanke korraldamisega seoses huvide konflikti.
Tunnistada kehtetuks Rakke Vallavolikogu 27.09.2012 määrus nr 8 „Hankekord“ ja Väike-Maarja Vallavolikogu 28.09.2017 määrus nr 10 „Väike-Maarja valla hankekord“.


text:
Asjaõiguslepingu näilisus - Pluss
https://www.riigikohus.ee/et/lahendid?asjaNr=4-16-9132/51
Riigikohtu kriminaalkolleegiumi 02.04.18 otsus nr 4-16-9132/51
Maksu- ja tolliamet (edaspidi MTA) koostas isikutele väärteoprotokolli näilike tehingute abil skeemi loomise tõttu ning saatis maakohtule väärteoasja arutamiseks. Maakohtu otsusega lõpetati väärteomenetlus. MTA ja süüalused esitasid apellatsioonkaebused, mille ringkonnakohus jättis rahuldamata. MTA ja süüdistatavad esitasid riigikohtule kassatsioonkaebuse.
1. Karistusseadustiku (edaspidi KarS) § 372 näeb ette karistuse tegevusloata tegutsemise eest valdkonnas, kus tegevusluba on nõutav. Isikuid ei saa süüdistada KarS-i § 372 nimetatud süüteo kaastäideviijatena, kuivõrd see on võimalik üksnes isikute vahel, kes on iseseisvalt võimelised süüteokoosseisu kõiki tunnuseid realiseerima. Kui isik ei vasta KarS-i § 372 objektiivses koosseisus nõutavale erilisele isikutunnusele, milleks on tegevusloata isik, ei ole ka menetlusalustele isikutele väärteo kaastäideviimise omistamine võimalik.
2. Isegi kui asja omand antakse üle lühikeseks ajaks, ei muuda see asjaõiguslepingut näilikuks tsiviilseadustiku üldosa seaduse (edaspidi TsÜS) § 89 lõike 1 mõttes. Asjaõigusleping võib olla tühine vastuolu tõttu heade kommetega, kui lepingu enda eesmärk on ühiskonnas valitsevate arusaamade järgi ebamoraalne ja taunitav. Asjaõigusleping võib olla TsÜS-i § 89 lõike 1 järgi näilik ka siis, kui pooled on kokku leppinud, et tehingu tegemisel tehtud tahteavaldustel ei ole avaldatud tahtele vastavaid õiguslikke tagajärgi. Asjaõiguslepingu näilisusest ei olene isikute vastutus KarS-i § 372 järgi.
3. Menetluskulud tuleb hüvitada, sõltumata sellest, kas menetluskulu kanti süüdistatava või mõne muu isiku arvel. Menetluskulu tuleb viimasel juhul välja mõista isikule endale, mitte õigusabiarve tasunud menetlusvälise isiku kasuks. Menetlusvälise isiku lepingust või lepinguvälisest võlasuhtest tulenev õigus nõuda kaitsjatasu hüvitamist on võimalik tsiviilkohtumenetluse korras.
Riigikohus jättis kohtuvälise menetleja kassatsiooni rahuldamata, rahuldas süüaluste kassatsiooni osaliselt ning jättis ringkonnakohtu otsuse muutmata, asendades põhjendused väärteomenetluse lõpetamise osas.

matches:
§ 372
§ 372
§ 372
§ 89
§ 89
§ 372
Riigikohus


Tulemused võtmesõna otsingule: "alusetu rikastumine"
Alusetust rikastumisest tulenevad nõuded ekslike pangamaksete korral
Liisbeth Lillo
2018 10, Lk 751 - 761
...kategooriaks, millele on piltlikult viidatud ka kui alusetu rikastumise õiguse miiniväljale. Ühelt poolt on probleemide......kujunenud põhimõtteid, mis ei pruugi aga alati sobituda alusetu rikastumise normides ja makseteenuste direktiivis...
Inertsmüük ehk tarbijale tellimata kauba saatmine ja teenuste osutamine
Age Värv
2015 4, Lk 235 - 242
...tagastada tühistatud tehingu alusel saadu vastavalt alusetu rikastumise sätetele, ehk teisisõnu: siis on ettevõtjal õigus......võiks tulla eelkõige käsundita asjaajamisest või alusetust rikastumisest tulenevad nõuded, või vindikatsiooninõue...
Hinna alandamise suhe teiste üldiste õiguskaitsevahenditega
Piia Kalamees
2013 10, Lk 709 - 717
Võlaõigusseaduse § 101 lõikes 2 sisalduva reegli kohaselt võib võlausaldaja kasutada kas koos või eraldi kõiki seadusest või lepingust tulenevaid õiguskaitsevahendeid, mida saab üheaegselt kasutada, kui ...
Soorituse teinud isiku eksimuse arvestamine õigusliku aluseta soorituse tagasitäitmisel
2013 10, Lk 718 - 726
...Eesti on üks neid riike, mille alusetu rikastumise õiguse sisemine struktuur põhineb eri......eksimust ei maini. Seevastu mitmes teises riigis, mille alusetu rikastumise õigus baseerub sarnastel dogmaatilistel...
Abstraktsioonipõhimõte Eesti ja Saksa intellektuaalse omandi õiguses
Thomas Hoffmann, Aleksei Kelli, Age Värv
2012 7, Lk 535 - 542
...üleantu tagasisaamiseks esitama saaja vastu nõude alusetu rikastumise sätete alusel (VÕS *10 § 1027 jj). Küsimuses......saab üksnes nõuda õiguse tagasikandmist, tuginedes alusetu rikastumise sätetele, kuid kuni õigus ei ole tagasi...
Kaubamärgiõiguse rikkumisega tekitatud kahju hüvitamine
Kerli Tiik, Indrek Eelmets, Carri Ginter
2012 7, Lk 550 - 556
...nõudmisel litsentsianaloogia meetodit kahju hüvitamise või alusetu rikastumise sätete alusel. Lisaks võimaldab Eesti......lihtsam tugineda VÕS § 127 lõike 6 teise lause asemel alusetu rikastumise sätetele. VÕS § 1037 lõike 1 alusel peab...
Kriitilisi märkusi mõistlikkuse põhimõtte rakendamise kohta. Riigikohtu tsiviilkolleegiumi otsus 3-2-1-66-11
Mari Ann Simovart, Age Värv
2012 1, Lk 67 - 72
...eesmärk heauskse valdaja kaitsmine deliktiõigusest ja alusetu rikastumise sätetest tulenevate nõuete eest *11......AÕS § 88 lõike 1 alusel, muude kulutuste eest aga alusetu rikastumise sätete järgi. Võlaõiguslik mõistlikkuse...
Haginõuded kriminaalmenetluses
Juhan Sarv
2011 5, Lk 365 - 374
...vindikatsiooninõude (asjaõigusseaduse (AÕS) § 80), alusetust rikastumisest tuleneva nõude (VÕS § 1028 jj), kohustuse......Riigikohus võimalust esitada kriminaalmenetluses näiteks alusetust rikastumisest tulenev nõue tühise või tühistatud...
Intressilt viivise arvestamise keeld
Jaanika Ots
2010 6, Lk 418 - 426
...lepinguvälisest võlasuhtest tekkinud õigus, saab tagasi nõuda alusetu rikastumise sätete alusel. *28 Konstitutiivse võlatunnistuse......tuletama vastuväite VÕS § 89 lõike 2 alusel võlausaldaja alusetu rikastumise tõttu. Riigikohtu seisukoha järgi tuleb...
Abstraktse võlatunnistuse põhialused
Arsi Pavelts
2009 5, Lk 276 - 287
...seega kokku leppida, et võlgniku potentsiaalne alusetul rikastumisel põhinev võlatunnistuse tagasinõue ......soorituse vältimiseks võib võlgnik võlatunnistuse alusetu rikastumise sätetele tuginedes tagasi nõuda, sest...
Ebaseaduslik riigiabi ja selle tagasinõudemenetlus
Siret Saks
2008 10, Lk 693 - 701
...antud raha või muu soodustus hüvitada eraõiguses alusetu rikastumise kohta käivate sätete kohaselt. Riigivastutuse...... nõutakse ebaseaduslikult makstud riigiabi tagasi alusetu rikastumise sätete alusel. Selline käitumisviis eeldab...
Konfiskeerimine: mõjutusvahendist karistuseks?
Walter Gropp, Marin Sedman
2008 8, Lk 547 - 553
...s.t igasugust rikastumist Saksa tsiviilseadustiku alusetu rikastumise sätete kohaselt. 15. juuni 1992. a seadusega......See avab uue dimensiooni, milleks on tsiviilõiguse alusetu rikastumise reeglite ülevõtmine karistusõigusesse...
Alusetu rikastumise regulatsiooni ühtlustamine Euroopa Liidus
2008 4, Lk 230 - 239
...lepinguväliste võlasuhete õiguse ühe allinstituudi – alusetu rikastumise – ühtlustamist. Artiklis antakse ülevaade diskussioonist......ülevaade diskussioonist Euroopa Liidu liikmesriikide alusetu rikastumise regulatsiooni ühtlustamise vajaduse ja...
Alusetu rikastumise sätete kohaldamisest pärimislepingu korral
Urve Liin
2005 7, Lk 451 - 458
...kinkelepingu kehtetuks tunnistamist ja kingi väljaandmist alusetu rikastumise sätete kohaselt juhul, kui pärandaja on......tekkimist. Pärimisseaduses*1 (PärS) viidatakse alusetu rikastumise ja kahju tekitamise sätete kohaldamise võimalusele...
Alusetu rikastumine puudustega pangaülekande puhul Eesti ja Saksa õiguses
Triin Kivisild, Ave Hussar
2005 4, Lk 259 - 272
...Õigusvaldkonda, mis tegeleb alusetust rikastumisest tuleneva tagasinõudega suhetes, milles......õiguses. Modernse käsitlusviisi kohaselt tuleb tüüpilisi alusetu rikastumise põhimõtteid kindlasti korrigeerida maksekäsundi...
Tsiviiltäite- ja pankrotimenetlus. Kolmandate isikute õiguskaitsevahendid
Monika Koolmeister
2003 6, Lk 416 - 425
...artiklis küsimust, kas kolmandad isikud saavad esitada alusetu rikastumise nõude võlausaldajate ning sissenõudjate......vastust küsimusele, kas kolmandad isikud saavad esitada alusetu rikastumise nõude võlausaldajate ning sissenõudjate...
Alusetu rikastumise õigus võlaõigusseaduses. Lühiülevaade
2002 7, Lk 454 - 466
...lepinguväliste võlasuhete õiguse ühest allinstituudist – alusetu rikastumise õigusest –, mida reguleeritakse võlaõigusseaduse......reguleeritakse võlaõigusseaduse 52. peatükis. Kuna alusetust rikastumisest tulenevaid nõudeid võib nõude tekkimise...
Sissejuhatus lepinguväliste võlasuhete õigusesse: käsundita asjaajamise õigus
2002 5, Lk 336 - 345
...et tehingu tühisuse korral tuleb alati kohaldada alusetu rikastumise õigust (VÕS 52. peatükk). = Näide:......§ 1018 lg 1 p 2). Samas aga võib väita, et B rikastus alusetult A poolt osutatud teenuse väärtuse võrra ning A-l...
Sissejuhatus lepinguväliste võlasuhete õigusesse: üldprobleemid, tasu avaliku lubamise ning asja ettenäitamise õigus
2002 4, Lk 230 - 241
...tekkimise alused: leping, kahju õigusvastane tekitamine, alusetu rikastumine, käsundita asjaajamine, tasu avalik lubamine......ettenäitamine (50. ptk), käsundita asjaajamine (51. ptk), alusetu rikastumine (52. ptk), õigusvastaselt kahju tekitamine...
Riigikohtu 2001. aasta praktika haldusmenetluse valdkonnas
2002 3, Lk 139 - 147
...makstud kompensatsiooni suhtes tuleb aga kohaldada alusetu rikastumise sätteid. Seoses vara tagastamise otsuste......hilisemal tühistamisel on võimalik subjekti vastu esitada alusetu rikastumise nõue. Tuginedes TsÜS § 66 lõikele 3,...