Varbla laidude looduskaitseala kaitse-eeskiri – Riigi Teataja
Varbla laidude looduskaitseala kaitse-eeskiri
Varbla laidude looduskaitseala kaitse-eeskiri - sisukord
§ 1 Varbla laidude looduskaitseala kaitse-eesmärk
§ 2 Kaitseala asukoht
§ 3 Kaitseala valitseja
§ 4 Kaitse alla võtmise ja piirangute põhjendused
2 Kaitsekorra üldpõhimõtted
§ 5 Lubatud tegevus
§ 6 Keelatud tegevus
§ 7 Tegevuse kooskõlastamine
3 Sihtkaitsevöönd
§ 8 Sihtkaitsevööndi määratlus
§ 9 Sihtkaitsevööndi kaitse-eesmärk
§ 10 Lubatud tegevus
§ 11 Vajalik tegevus
§ 12 Keelatud tegevus
4 Piiranguvöönd
§ 13 Piiranguvööndi määratlus
§ 14 Piiranguvööndi kaitse-eesmärk
§ 15 Lubatud tegevus
§ 16 Keelatud tegevus
5 Lõppsätted
§ 17 Määruse jõustumine
§ 18 Määruse kehtetuks tunnistamine
§ 19 Menetluse läbiviimine
§ 20 Vaidlustamine
RT I, 20.09.2016, 11
Varbla laidude looduskaitseala kaitse-eeskiri1
Vastu võetud 15.09.2016 nr 99
Määrus kehtestatakse looduskaitseseaduse § 10 lõike 1 alusel.
§ 1. Varbla laidude looduskaitseala kaitse-eesmärk
(1) Varbla laidude looduskaitseala2 (edaspidi kaitseala) kaitse-eesmärk on kaitsta ja säilitada:
1) mere- ja rannikuelustiku elu- ja sigimispaiku;
2) laidude maastikuilmet;
3) liike, keda Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2009/147/EÜ loodusliku linnustiku kaitse kohta (ELT L 20, 26.01.2010, lk 7–25) nimetab I ja II lisas, ning rändlinnuliike: mustsaba-vigle (Limosa limosa), tõmmuvaeras (Melanitta fusca), väiketiir (Sterna albifrons), liivatüll (Charadrius hiaticula), punaselg-õgija (Lanius collurio), suurkoovitaja (Numenius arquata), jõgitiir (Sterna hirundo), randtiir (Sterna paradisaea), punajalg-tilder (Tringa totanus), luitsnokk-part (Anas clypeata), rääkspart (Anas strepera), hallhani (Anser anser), tuttvart (Aythya fuligula), kühmnokk-luik (Cygnus olor), kalakajakas (Larus canus), jääkoskel (Mergus merganser), hahk (Somateria mollissima) ja kiivitaja (Vanellus vanellus);
4) elupaigatüüpe, mida nõukogu direktiiv 92/43/EMÜ looduslike elupaikade ning loodusliku loomastiku ja taimestiku kaitse kohta (EÜT L 206, 22.07.1992, lk 7–50) nimetab I lisas: veealused liivamadalad (1110)3, karid (1170), väikesaared ning laiud (1620), kuivad niidud lubjarikkal mullal (*olulised orhideede kasvualad – 6210) ja rannaniidud (1630*).
(2) Kaitseala maa- ja veeala jaguneb vastavalt kaitsekorra eripärale ja majandustegevuse piiramise astmele kaheks sihtkaitsevööndiks ning piiranguvööndiks.
(3) Kaitsealal tuleb arvestada looduskaitseseaduses sätestatud piiranguid käesolevas määruses ettenähtud erisustega.
§ 2. Kaitseala asukoht
(1) Kaitseala asub Pärnu maakonnas Varbla vallas Mereäärse, Rannaküla ja Kadaka külas.
(2) Kaitseala välispiir ja vööndite piirid on esitatud kaardil määruse lisas4.
§ 3. Kaitseala valitseja
Kaitseala valitseja on Keskkonnaamet.
§ 4. Kaitse alla võtmise ja piirangute põhjendused
Määruse seletuskirjas on esitatud põhjendused:
1) kaitse alla võtmise eesmärkide vastavuse kohta kaitse alla võtmise eeldustele;
2) loodusobjekti kaitse alla võtmise otstarbekuse kohta;
3) kaitstava loodusobjekti tüübi valiku kohta;
4) kaitstava loodusobjekti välis- ja vööndite piiride kulgemise kohta;
5) kaitsekorra kohta.
2. peatükk Kaitsekorra üldpõhimõtted
§ 5. Lubatud tegevus
(1) Inimestel on lubatud viibida, korjata marju ja seeni ning püüda kala kogu kaitsealal, välja arvatud § 12 punktis 3 sätestatud ajal Laidude sihtkaitsevööndis.
(2) Kaitseala vetel on lubatud ujuvvahendiga sõitmine, välja arvatud § 12 punktis 3 sätestatud ajal Laidude sihtkaitsevööndis.
(3) Kaitsealal on lubatud olemasolevate ehitiste hooldustööd.
(4) Kaitseala valitseja nõusolekul on lubatud:
1) tootmisotstarbeta rajatise püstitamine kaitseala tarbeks;
2) jahipidamine väikekiskjatele.
§ 6. Keelatud tegevus
Kaitseala valitseja nõusolekuta on kaitsealal keelatud:
1) muuta katastriüksuse kõlvikute piire ja sihtotstarvet;
2) koostada maakorralduskava ja teha maakorraldustoiminguid;
3) kehtestada detailplaneeringut ja üldplaneeringut;
4) lubada ehitada ehitusteatise kohustusega või ehitusloakohustuslikku ehitist, sealhulgas lubada püstitada või laiendada lautrit või paadisilda;
5) anda projekteerimistingimusi;
6) anda ehitusluba;
7) rajada uut veekogu, mille pindala on suurem kui viis ruutmeetrit, kui selleks ei ole vaja anda vee erikasutusluba või ehitusluba ega esitada ehitusteatist;
8) jahiulukeid lisasööta.
§ 7. Tegevuse kooskõlastamine
(1) Kaitseala valitseja ei kooskõlasta tegevust, mis kaitse-eeskirja kohaselt vajab kaitseala valitseja nõusolekut, kui see võib kahjustada kaitseala kaitse-eesmärgi saavutamist või kaitseala seisundit.
(2) Kui tegevust ei ole kaitseala valitsejaga kooskõlastatud või tegevuses ei ole arvestatud kaitseala valitseja kirjalikult seatud tingimusi, mille täitmise korral tegevus ei kahjusta kaitseala kaitse-eesmärgi saavutamist või kaitseala seisundit, ei teki isikul, kelle huvides nimetatud tegevus on, vastavalt haldusmenetluse seadusele õiguspärast ootust sellise tegevuse õiguspärasuse suhtes.
3. peatükk Sihtkaitsevöönd
§ 8. Sihtkaitsevööndi määratlus
(1) Sihtkaitsevöönd on kaitseala osa seal väljakujunenud või kujunevate looduslike ja poollooduslike koosluste säilitamiseks ning rannikuelustiku elutingimuste ja mitmekesisuse säilitamiseks.
(2) Kaitsealal on kaks sihtkaitsevööndit:
1) Laidude sihtkaitsevöönd;
2) Pihelgalaiu sihtkaitsevöönd.
§ 9. Sihtkaitsevööndi kaitse-eesmärk
Laidude ja Pihelgalaiu sihtkaitsevööndi kaitse-eesmärk on vee- ja rannikulinnustiku ning nende elupaikade kaitse ja säilitamine. Kaitstavad elupaigatüübid on veealused liivamadalad, karid, väikesaared ning laiud ja rannaniidud.
§ 10. Lubatud tegevus
(1) Sihtkaitsevööndis on lubatud telkimine ja lõkketegemine kohas, mis on kaitseala valitseja nõusolekul selleks ette valmistatud ja tähistatud.
(2) Sihtkaitsevööndis on lubatud kuni kümne osalejaga rahvaürituse korraldamine. Rohkem kui kümne osalejaga rahvaürituse korraldamine on lubatud üksnes kaitseala valitseja nõusolekul.
(3) Kaitseala valitseja nõusolekul on lubatud:
1) poollooduslike koosluste ilme ja liigikoosseisu tagamiseks ning kaitsealuste liikide elutingimuste säilitamiseks vajalik tegevus;
2) pilliroo ja adru varumine.
§ 11. Vajalik tegevus
Sihtkaitsevööndis on poollooduslike koosluste esinemisaladel vajalik nende ilme ja liigikoosseisu säilimise tagamiseks rohu niitmine, loomade karjatamine ning puu- ja põõsarinde harvendamine.
§ 12. Keelatud tegevus
Sihtkaitsevööndis on keelatud, arvestades käesolevas määruses sätestatud erisusi:
1) majandustegevus;
2) loodusvarade kasutamine;
3) inimeste viibimine 1. aprillist 15. juulini Laidude sihtkaitsevööndis, välja arvatud järelevalve- ja päästetöödel, käesoleva kaitse-eeskirjaga lubatud töödel, kaitseala valitsemise ja kaitse korraldamisega seotud töödel ning kaitseala valitseja nõusolekul teostataval teadustegevusel;
4) sõiduki ja maastikusõidukitega sõitmine, välja arvatud järelevalve- ja päästetöödel, käesoleva kaitse-eeskirjaga lubatud töödel, kaitseala valitsemise ja kaitse korraldamisega seotud töödel ning kaitseala valitseja nõusolekul teostataval teadustegevusel.
4. peatükk Piiranguvöönd
§ 13. Piiranguvööndi määratlus
(1) Piiranguvöönd on kaitseala osa, mis ei kuulu sihtkaitsevööndisse.
(2) Kaitsealal on Jaagu piiranguvöönd.
§ 14. Piiranguvööndi kaitse-eesmärk
Jaagu piiranguvööndi kaitse-eesmärk on elustiku mitmekesisuse ning mere- ja rannikulinnustiku toitumisalade ja rändepeatuspaikade säilitamine. Kaitstavad elupaigatüübid on veealused liivamadalad ja karid.
§ 15. Lubatud tegevus
(1) Piiranguvööndis on lubatud majandustegevus, arvestades käesolevas määruses sätestatud erisusi.
(2) Piiranguvööndis on lubatud kuni kümne osalejaga rahvaürituse korraldamine selleks ettevalmistamata ja kaitseala valitseja nõusolekul tähistamata kohas. Rohkem kui kümne osalejaga rahvaürituse korraldamine selleks ettevalmistamata kohas on lubatud üksnes kaitseala valitseja nõusolekul.
§ 16. Keelatud tegevus
Piiranguvööndis on keelatud maavara kaevandamine.
5. peatükk Lõppsätted
§ 17. Määruse jõustumine
Määrus jõustub kümnendal päeval pärast Riigi Teatajas avaldamist.
§ 18. Määruse kehtetuks tunnistamine
Vabariigi Valitsuse 30. märtsi 2007. a määrus nr 90 „Varbla laidude maastikukaitseala kaitse-eeskiri” tunnistatakse kehtetuks.
§ 19. Menetluse läbiviimine
Määruse menetlus viidi läbi keskkonnaministri 7. jaanuari 2015. a käskkirjaga nr 15 algatatud haldusmenetluses, mille ülevaade koos ärakuulamise tulemustega on esitatud käesoleva määruse seletuskirjas5.
§ 20. Vaidlustamine
Määrust on võimalik vaidlustada, esitades kaebuse halduskohtusse halduskohtumenetluse seadustikus sätestatud korras, osas, millest tulenevad kinnisasja omanikule või valdajale õigused ja kohustused, mis puudutavad kinnisasja kasutamist või käsutamist.
1 EÜ Nõukogu direktiiv 92/43/EMÜ looduslike elupaikade ning loodusliku loomastiku ja taimestiku kaitse kohta (EÜT L 206, 22.07.1992, lk 7–50). Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2009/147/EÜ loodusliku linnustiku kaitse kohta (ELT L 20, 26.01.2010, lk 7–25).
2 Esimest korda on ala kaitse alla võetud Pärnu Rajooni TSN Täitevkomitee 27. septembri 1976. a otsusega nr 253 „Looduskaitse objektide kohta rajoonis” moodustatud Kuralaiu, Pihelgalaiu, Rangilaiu, Põntsilaiu, Kitselaiu, Kändmelaiu, Orikalaiu, Piiukaaselaiu, Selilaiu ja Pööriotsalaiu kohaliku tähtsusega zooloogilise kaitsealana. Pärnu Maakonnavalitsuse 12. juuli 1991. a määrusega nr 319 „Kohaliku tähtsusega looduskaitse objektide kohta” reorganiseeriti need kaitstavad objektid Varbla laidude kaitsealaks, mille alusel moodustati Vabariigi Valitsuse 30. märtsi 2007. a määrusega nr 90 „Varbla laidude maastikukaitseala kaitse-eeskiri” Varbla laidude maastikukaitseala.
Vabariigi Valitsuse 5. augusti 2004. a korralduse nr 615 „Euroopa Komisjonile esitatav Natura 2000 võrgustiku alade nimekiri” lisa 1 punkti 1 alapunkti 66 kohaselt hõlmab kaitseala osa Väinamere linnualast ning tulenevalt lisa 1 punkti 2 alapunktist 517 hõlmab kaitseala osa Väinamere loodusalast, kus tegevuse kavandamisel tuleb hinnata selle mõju kaitse-eesmärkidele, arvestades Natura 2000 võrgustiku alade kohta kehtivaid erisusi.
3 Sulgudes on kaitstava elupaigatüübi koodinumber vastavalt nõukogu direktiivi 92/43/EMÜ I lisale.
4 Kaitseala välispiir ja vööndite piirid on märgitud määruse lisas esitatud kaardile Eesti põhikaardi (mõõtkava 1 : 8000) alusel. Ala kaardiga saab tutvuda Keskkonnaametis, Keskkonnaministeeriumis, keskkonnaregistris (register.keskkonnainfo.ee) ja maainfosüsteemis (www.maaamet.ee).
5 Seletuskirjaga saab tutvuda Keskkonnaministeeriumi veebilehel www.envir.ee.
Heiki Loot
Lisa Varbla laidude looduskaitseala


Kultuuriväärtuste väljaveo, ekspordi ja sisseveo seadus – Riigi Teataja
Kultuuriväärtuste väljaveo, ekspordi ja sisseveo seadus (lühend - KultVS)
Kultuuriväärtuste väljaveo, ekspordi ja sisseveo seadus - sisukord
§ 2 Kultuuriväärtus
§ 3 Kultuuriväärtuse väljavedu ja eksport
§ 4 Väljaveoluba
§ 5 Kultuuriväärtuse sissevedu ja taasväljavedu
2 VÄLJAVEOLOA MENETLEMINE NING EKSPERTIIS JA ANDMETE KOGUMINE
§ 6 Väljaveoloa taotlemine
§ 7 Ekspertiis
§ 8 Väljaveoloa andmine või sellest keeldumine
§ 9 Väljaveoloa kehtivus ja kehtivusaja pikendamine
§ 11 Väljaveoloa andmine kuni viieks aastaks
§ 12 Teatise väljastamine
§ 13 Andmete kogumine
§ 14 Teavitamiskohustus ja kultuuriväärtuse ülevaatamise võimaldamine
3 TOLLIFORMAALSUSED KULTUURIVÄÄRTUSE EKSPORDIL NING KULTUURIVÄÄRTUSE SUUNAMINE EKSPERTIISI VÄLJAVEO VÕI EKSPORDI KORRAL
§ 15 Kultuuriväärtuse ekspordi kord
§ 16 Kultuuriväärtuse suunamine täiendavasse ekspertiisi
§ 17 Asja suunamine ekspertiisi väljaveoloa puudumise korral
§ 18 Riiklik järelevalve
§ 181 Riikliku järelevalve erimeetmed
§ 19 Ettekirjutuse vaidlustamine
§ 20 Kultuuriväärtuse moonutamine selle väljaveo eesmärgil
§ 21 Muinsuskaitseameti teavitamata jätmine
§ 22 Kultuuriväärtuse tagasitoomise kohustuse täitmata jätmine ja mittekohane täitmine
§ 23 Menetlus
RT I, 16.06.2017, 11
Vastu võetud 20.12.2007
RT I 2008, 3, 24
jõustumine 17.02.2008
19.12.2013 RT I, 14.01.2014, 2 01.02.2014
(1) Käesolev seadus sätestab kultuuriväärtuse väljaveo loa menetlemise, asjale ekspertiisi tegemise ja asja või kultuuriväärtuse ekspertiisi suunamise, tolliformaalsused kultuuriväärtuste ekspordil ja vastutuse käesoleva seaduse rikkumise eest ning riikliku järelevalve teostamise korralduse.
(2) Käesolevas seaduses reguleerimata küsimustes juhindutakse tollialastest õigusaktidest Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 952/2013, millega kehtestatakse liidu tolliseadustik (ELT L 269, 10.10.2013, lk 1–101) (edaspidi tolliseadustik), tähenduses.
1) kultuuriväärtuse taasväljaveole ja transiidile;
2) [kehtetu - RT I, 21.03.2011, 1 - jõust. 01.01.2012]
3) kultuuriväärtuseks olevale teosele, mida viib Eestist välja või ekspordib selle autor.
(31) Käesolevas seaduses kasutatakse mõisteid „reeksport” ja „transiit” tolliseadustiku tähenduses. Taasväljavedu käesoleva seaduse tähenduses on reeksport ja eelnevalt Eesti territooriumile toimetatud kultuuriväärtuse väljavedu teise Euroopa Liidu liikmesriiki.
(4) Käesolevas seaduses sätestatud haldusmenetlusele kohaldatakse haldusmenetluse seadust, arvestades käesoleva seaduse erisusi.
§ 2. Kultuuriväärtus
(1) Käesoleva seaduse mõistes on kultuuriväärtused järgmised ajaloolise, arheoloogilise, etnograafilise, kunstilise, teadusliku või muu kultuurilise väärtusega asjad:
1) Eestis asuvad hooned või nende osad ning arhitektuuridetailid ja manused, mis on vanemad kui 75 aastat;
2) arheoloogilised leiud, mündiaarded ja nende osad, mis pärinevad ajast enne 1721. aastat;
3) Eesti kultuuriruumiga seotud sakraalkunsti teosed või sakraalesemed, mis on valmistatud enne 1945. aastat, ja sakraaltrükised, mis on vanemad kui 100 aastat;
4) Eestis enne 1945. aastat valmistatud väärismetalli sisaldavad ehted ja unikaalesemed, välja arvatud sellised esemed, mille laadist on võimalik tuletada, et need on isiklikuks või perekondlikuks kasutamiseks;
5) Eesti sportlaste poolt enne 1945. aastat võidetud spordivõistluste autasud (auhinnad, medalid, diplomid) ning Eesti sportlaste poolt võidetud rahvusvaheliste tiitlivõistluste, olümpiamängude, maailma- ja Euroopa meistrivõistluste autasud (auhinnad, medalid, diplomid);
6) Eesti etnograafilised esemed, sealhulgas rahvarõivad ja nende juurde kuuluvad ehted, mis pärinevad ajast enne 1945. aastat;
7) eesti kunstnike enne 1945. aastat piiratud koguses valmistatud või unikaalsed tarbekunsti teosed;
8) eesti kunstnike enne 1945. aastat valmistatud kujutava kunsti teosed;
9) Eesti filateelia ja fotograafia (sealhulgas negatiivid) kollektsioonid või nende osad, samuti alla 200 000 tiraažiga üksikmargid, mis on vanemad kui 60 aastat;
10) Eestis ilmunud ja Eesti kultuuriruumiga seotud trükised, mis on ilmunud enne 1850. aastat, samuti Eesti kultuuriruumiga seotud käsikirjad, kirjavahetused, päevikud ja muu kultuurilooliselt oluline ainueksemplariline materjal sõltumata selle vanusest;
11) Eesti kultuurilooga seotud filmid, helisalvestised või muu tehniliselt salvestatud materjal originaalkandjatel, mis on vanemad kui 50 aastat;
12) Eestis enne 1950. aastat valmistatud muusikainstrumendid;
13) Eestis enne 1945. aastat valmistatud mööbel ja Eestis eritellimusel valmistatud unikaalmööbel, mis on vanem kui 50 aastat;
14) külmrelvad ning tulirelvad ja nende olulised osad, mis on valmistatud enne 1945. aastat;
15) mootorsõidukid ja auto kered, samuti militaartehnika, mis on vanemad kui 50 aastat, välja arvatud sellised, mis on toodud Eestisse pärast 1991. aasta 20. augustit;
16) Eestis ehitatud veesõidukid ja nende osad, nende last ning muu sisu, mis pärinevad ajast enne 1945. aastat, samuti Eesti Vabariigi jurisdiktsioonialustelt aladelt leitud veesõidukid ja nende osad, nende last ning muu sisu, mis pärinevad ajast enne 1945. aastat.
(2) Kultuuriväärtus käesoleva seaduse tähenduses on ka muinsuskaitseseaduse alusel kultuurimälestiseks tunnistatud asi (edaspidi mälestis) või ajutise kaitse alla võetud asi olenemata sellest, kas see asi on nimetatud käesoleva paragrahvi lõikes 1.
(3) Kultuuriväärtuste nomenklatuuri kehtestab valdkonna eest vastutav minister määrusega.
§ 3. Kultuuriväärtuse väljavedu ja eksport
(1) Kultuuriväärtuse väljavedu käesoleva seaduse tähenduses on kultuuriväärtuse Eestist väljaviimine teise Euroopa Liidu liikmesriiki.
(2) Kultuuriväärtuse eksport käesoleva seaduse tähenduses on kultuuriväärtuse Eestist väljaviimine väljaspool Euroopa Liidu tolliterritooriumi asuvasse riiki.
(3) Lisaks käesolevas seaduses sätestatud nõuetele järgitakse kultuuriväärtuse eksportimisel nõudeid, mis on sätestatud nõukogu määruses (EMÜ) nr 3911/92 kultuuriväärtuste ekspordi kohta (EÜT L 395, 31.12.1992, lk 1–5) (edaspidi ühenduse määrus), komisjoni määruses (EMÜ) nr 752/93, millega kehtestatakse rakendussätted ühenduse määrusele (EÜT L 77, 31.03.1993, lk 422–424), ja teistes ühenduse määruse rakendusaktides.
(4) Kui Eestist soovitakse eksportida kultuuriväärtust, mis vastab nii käesoleva seaduse §-s 2 sätestatud tingimustele kui ka ühenduse määruses esitatud tingimustele, taotletakse ühenduse määruse alusel väljastatavat luba.
§ 4. Väljaveoluba
(1) Isik võib kultuuriväärtuse Eestist välja viia või eksportida Muinsuskaitseameti väljastatud asjakohase loa alusel (edaspidi väljaveoluba), mille ta kultuuriväärtuse ekspordi korral esitab tolliametnikule. Tolliametnik võib riski hindamisele tuginedes küsida väljaveoluba ka väljaveo korral.
(2) Väljaveoluba on alaline või ajutine. Ajutise väljaveo või ekspordi korral on isikul kohustus kultuuriväärtus Eestisse tagasi tuua. Kui käesolevas seaduses ei ole sätestatud teisiti, mõistetakse väljaveoloa all nii alalist kui ka ajutist väljaveoluba.
(3) Mälestise või ajutise kaitse alla võetud asja võib Eestist välja viia või eksportida üksnes ajutiselt.
(4) Väljaveoluba on ühekordne luba, välja arvatud käesoleva seaduse §-s 11 nimetatud juhul.
(5) Kultuuriväärtuse väljaveoloa vormi kinnitab valdkonna eest vastutav minister määrusega.
§ 5. Kultuuriväärtuse sissevedu ja taasväljavedu
(1) Kultuuriväärtuse sisseveo korral luba ei nõuta.
(2) Kultuuriväärtuse taasväljaveo korral ei pea kultuuriväärtuse väljavedajal olema väljaveoluba, kui isik tõendab tolliametnikule, et on kultuuriväärtuse Eestisse välisriigist ajutiselt sisse toonud.
2. peatükk VÄLJAVEOLOA MENETLEMINE NING EKSPERTIIS JA ANDMETE KOGUMINE
§ 6. Väljaveoloa taotlemine
(1) Väljaveoloa taotlemisel esitatakse Muinsuskaitseametile järgmised dokumendid:
2) väljaveetavate või eksporditavate kultuuriväärtuste nimekiri;
3) Muinsuskaitseameti nõudmisel kultuuriväärtuse fotod ning dokumendid, mis tõendavad isiku õigust kultuuriväärtust vallata ja Eestist välja viia või eksportida.
(2) Väljaveoloa taotluse läbivaatamise ja väljaveoloa andmise või sellest keeldumise eest käesoleva seaduse § 16 lõikes 4 ja § 17 lõikes 3 sätestatud juhul tasutakse riigilõiv riigilõivuseaduses sätestatud määra järgi. Käesoleva seaduse §-s 12 sätestatud teatise väljastamisel riigilõivu ei tasuta.
§ 7. Ekspertiis
(1) Muinsuskaitseamet teeb ekspertiisi asjale, mille kohta taotletakse väljaveoluba.
(2) Ekspertiisi eesmärk on välja selgitada, kas asi on kultuuriväärtus käesoleva seaduse tähenduses. Ekspertiisi ei tehta muuseumikogusse kuuluvale museaalile, mälestisele või ajutise kaitse alla võetud asjale.
(3) Ekspertiisi kohta koostatakse kirjalik ekspertiisiakt.
(4) Ekspertiis tehakse asja asukohas, kui seda ei ole võimalik teha Muinsuskaitseametis.
(5) Ekspertiisi tegemisse võib Muinsuskaitseamet kaasata eksperte või moodustada selleks ekspertide komisjoni, kuhu kuuluvad ajaloo-, arheoloogia-, etnoloogia-, arhitektuuri- ja restaureerimisspetsialistid ning kunsti- ja teadusajaloo ja teised spetsialistid.
(6) Ekspertiis tehakse väljaveoloa taotleja juuresolekuta. Väljaveoloa taotleja võib kaasata ekspertiisi käigus tekkinud küsimuste lahendamisse.
§ 8. Väljaveoloa andmine või sellest keeldumine
(1) Ekspertiisiakti või käesoleva seaduse §-s 6 loetletud dokumentide alusel teeb Muinsuskaitseamet 15 tööpäeva jooksul käesoleva seaduse §-s 6 nimetatud dokumentide saamise päevast arvates kirjaliku otsuse väljaveoloa andmise või sellest keeldumise kohta. Muinsuskaitseamet võib otsuse tegemise tähtaega mõjuvatel põhjustel pikendada, teavitades sellest väljaveoloa taotlejat.
(2) Muinsuskaitseamet võib keelduda väljaveoloa andmisest järgmistel alustel:
1) kultuuriväärtus on haruldane või sellel on reaalne võimalus muutuda haruldaseks;
2) kultuuriväärtus on osa kogumist, kollektsioonist või mälestisest ning osa lahutamine tervikust võib tervikut kahjustada või rikkuda;
3) kultuuriväärtus on seotud Eesti ajaloo olulise protsessi, sündmuse või isikuga;
4) esineb muu eriline põhjus;
5) tasumata on riigilõiv.
(3) Muinsuskaitseamet annab väljaveoloa, arvestamata käesoleva paragrahvi lõike 2 punktides 1–4 sätestatud keeldumise aluseid, kui:
1) kultuuriväärtust soovitakse Eestist ajutiselt välja viia selle konserveerimiseks, restaureerimiseks, remontimiseks, uurimiseks või eksponeerimiseks mitte kauemaks kui üheks aastaks, välja arvatud käesoleva seaduse §-s 11 sätestatud juhul;
2) kultuuriväärtus kuulub välisriiki alaliselt elama asuva isiku kodusesse majapidamisse kuuluvate asjade hulka;
3) välisriigis elav isik pärib väljaveetava kultuuriväärtuse või see kuulub talle ühisvara jagamise tulemusena.
(4) Väljaveoluba väljastatakse kolmes eksemplaris, millest üks jääb Muinsuskaitseametile ja kaks väljastatakse väljaveoloa taotlejale.
§ 9. Väljaveoloa kehtivus ja kehtivusaja pikendamine
(1) Väljaveoluba kehtib kuni üks aasta loa väljastamise päevast arvates, välja arvatud käesoleva seaduse §-s 11 nimetatud juhul.
(2) Väljaveoloa kehtivusaja pikendamiseks esitatakse Muinsuskaitseametile kirjalik avaldus vähemalt 15 tööpäeva enne loa kehtivusaja lõppu. Muinsuskaitseamet kohaldab väljaveoloa kehtivusaja pikendamisele või pikendamisest keeldumisele käesoleva seaduse §-s 8 sätestatud nõudeid.
Väljaveoloa andmisest või väljaveoloa kehtivusaja pikendamisest keeldumise otsuse peale on isikul õigus esitada kaebus halduskohtule halduskohtumenetluse seadustikus sätestatud korras.
§ 11. Väljaveoloa andmine kuni viieks aastaks
(1) Muinsuskaitseamet võib anda ajutise väljaveoloa kuni viieks aastaks:
1) muuseumile muuseumikogusse ja muule asutusele nende alalisse kollektsiooni kuuluva kultuuriväärtuse puhul, mida soovitakse korduvalt Eestist välja viia või eksportida selle eksponeerimiseks teises riigis;
2) kultuuriväärtust kasutavale või eksponeerivale isikule või asutusele kultuuriväärtuse puhul, mida soovitakse korduvalt Eestist välja viia või eksportida selle kasutamiseks või eksponeerimiseks teises riigis.
(2) Muinsuskaitseamet võib anda ajutise väljaveoloa kuni viieks aastaks juhul, kui ta on veendunud, et käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud asutus või isik suudab täielikult tagada, et kultuuriväärtus tuuakse Eestisse tagasi heas seisukorras.
§ 12. Teatise väljastamine
(1) Kui isik on esitanud Muinsuskaitseametile väljaveoloa taotluse ja ekspertiisi tulemusena tehakse kindlaks, et asi ei ole kultuuriväärtus käesoleva seaduse tähenduses, võib Muinsuskaitseamet väljastada väljaveoloa taotlejale asja väljaveo või ekspordi lihtsustamiseks asjakohase teatise.
(2) Teatis väljastatakse kahes eksemplaris, millest üks antakse väljaveoloa taotlejale ja teine jääb Muinsuskaitseametile. Teatis kinnitatakse Muinsuskaitseameti pitseriga. Mõlemale teatise eksemplarile lisatakse vajaduse korral asja foto.
§ 13. Andmete kogumine
(1) Muinsuskaitseamet peab arvestust väljaantud väljaveolubade, väljaveoloa saajate ning väljaveoloa alusel Eestist väljaviidud või eksporditud kultuuriväärtuste kohta.
(2) Vajaduse korral asutab valdkonna eest vastutav minister käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud ülesande täitmiseks andmekogu.
§ 14. Teavitamiskohustus ja kultuuriväärtuse ülevaatamise võimaldamine
(1) Kultuuriväärtuse ajutise väljaveo või ekspordi korral teavitab väljaveoloa taotleja kultuuriväärtuse tagasitoomisest Muinsuskaitseametit kümne tööpäeva jooksul arvates kultuuriväärtuse Eesti territooriumile sissetoomisest.
(2) Kultuuriväärtuse omanik või valdaja on kohustatud võimaldama Muinsuskaitseametil kultuuriväärtus üle vaadata kas Muinsuskaitseametis või kultuuriväärtuse asukohas.
3. peatükk TOLLIFORMAALSUSED KULTUURIVÄÄRTUSE EKSPORDIL NING KULTUURIVÄÄRTUSE SUUNAMINE EKSPERTIISI VÄLJAVEO VÕI EKSPORDI KORRAL
§ 15. Kultuuriväärtuse ekspordi kord
(1) Kultuuriväärtust võib eksportida rahvusvaheliseks liikluseks avatud piiripunkti kaudu, kus toll on alaliselt kohal.
(2) Kultuuriväärtuse eksportimisel esitab deklarant eksporditolliasutuses tollile väljaveoloa kahes eksemplaris, mille tolliametnik märgistab tolliformaalsuste teostamise käigus. Väljaveoloa üks eksemplar säilitatakse tollideklaratsiooni lisadokumendina ning teine eksemplar tagastatakse selle esitajale. Reisija võib teostada tolliformaalsused eksporditolliasutuses või selles piiritolliasutuses, mille kaudu ta kultuuriväärtuse välja viib.
(3) [Kehtetu - RT I, 14.01.2014, 2 - jõust. 01.02.2014]
§ 16. Kultuuriväärtuse suunamine täiendavasse ekspertiisi
(1) Kultuuriväärtus peab vastama saatedokumentidele ja väljaveoloale ning olema nende alusel täpselt identifitseeritav.
(2) Kui tollil tekib kahtlus kultuuriväärtuse saatedokumentides või väljaveoloal märgitud andmete vastavuses kultuuriväärtusele, on tollil õigus see kultuuriväärtus kinni pidada ning suunata täiendavalt Muinsuskaitseameti ekspertiisi.
(3) Muinsuskaitseamet teeb käesoleva paragrahvi lõikes 2 nimetatud täiendava ekspertiisi viie tööpäeva jooksul arvates kultuuriväärtuse ekspertiisi suunamisest. Muinsuskaitseamet võib ekspertiisi tegemise tähtaega mõjuvatel põhjustel pikendada.
(4) Kui ekspertiisi tulemusena tehakse kindlaks, et saatedokumentides või väljaveoloal märgitud andmed ei vasta tolliläbivaatuseks esitatud kultuuriväärtusele, väljastatakse isikule väljaveoluba või keeldutakse sellest käesoleva seaduse §-s 8 sätestatud alustel.
§ 17. Asja suunamine ekspertiisi väljaveoloa puudumise korral
(1) Kui isikul puudub väljaveoluba ning tollil tekib kahtlus, et väljaveetav või eksporditav asi võib olla kultuuriväärtus, on tollil õigus nimetatud asi kinni pidada ning suunata see Muinsuskaitseameti ekspertiisi.
(2) Muinsuskaitseamet teeb käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud ekspertiisi viie tööpäeva jooksul arvates asja ekspertiisi suunamisest. Muinsuskaitseamet võib ekspertiisi tegemise tähtaega mõjuvatel põhjustel pikendada.
(3) Kui ekspertiisi tulemusena tehakse kindlaks, et väljaveetav asi on kultuuriväärtus, väljastatakse isikule väljaveoluba või keeldutakse sellest käesoleva seaduse §-s 8 sätestatud alustel.
§ 18. Riiklik järelevalve
1) Muinsuskaitseamet kultuuriväärtuse Eestisse tagasitoomise ja tagasitoomisest teavitamise kohustuse täitmise üle;
2) Maksu- ja Tolliamet kultuuriväärtuse saatedokumentide ja väljaveoloa vastavuse üle kultuuriväärtusele selle Eestist väljaveol ja ekspordil.
§ 181. Riikliku järelevalve erimeetmed
§ 19. Ettekirjutuse vaidlustamine
§ 20. Kultuuriväärtuse moonutamine selle väljaveo eesmärgil
(1) Väljaveoloa taotlemise eesmärgil kultuuriväärtuse vanuse või väärtuse varjamiseks selle füüsilise moonutamise eest –
§ 21. Muinsuskaitseameti teavitamata jätmine
(1) Käesoleva seaduse §-s 14 sätestatud Muinsuskaitseameti teavitamise kohustuse täitmata jätmise eest –
§ 22. Kultuuriväärtuse tagasitoomise kohustuse täitmata jätmine ja mittekohane täitmine
§ 23. Menetlus
Käesoleva seaduse §-des 20 ja 21 sätestatud väärtegude kohtuväline menetleja on Muinsuskaitseamet.
§ 24. – § 27. [Käesolevast tekstist välja jäetud.]
Käesolev seadus jõustub 30. päeval pärast Riigi Teatajas avaldamist.


text:
141. leht 144-st
[ 2154 postitust ] Mine lehele Eelmine 1 ... 138, 139, 140, 141, 142, 143, 144 Järgmine
See depressioonijutt on selge ummikteele minek
Depressioon ja stress on väga erinevad asjad ja mina isiklikult ei ole kunagi depressioonis olnud ehkki sügav stress ja üleväsimus on liigagi tuttavad teemad. Ütleks (fakte omamata) ka, et depressioon NSVL ajal oli suhteliselt tundmatu teema. Depressiooni diagnoos on raske diagnoos ja depressioon kipub korduma. IMHO on see diagnoos üks riskifaktor, mitte automaatselt välistav. Aga politseil peaks olema ÕIGUS otsustada ka selle diagnoosi põhjal relvaluba mitte välja anda.
Ehk siis sellistel piiripealsetel juhtumitel peaks ametnikule jääma vaidlustamata kaalutlusõigus.
Postitatud: 15 Juun, 2020 22:38
Riigikohtunikud Lea Kivi ja Lea Laarmaa jäid eriarvamusele: https://rikos.rik.ee/LahendiOtsingEriVa ... 3-4-1-7-01 .
Ekstra tänud selle pea 20 aastat vana kaasuse leidmisel! Nagu otsusest näha, meil oli seaduses punkt mis sisaldas kustumist välistavat klauslit aga (tõenäoliselt viidatud kaasuse tõttu) see eemaldati. RK-s oli 2 eriarvamust - viitab sellele, et tegemist ongi piiripealse asjaga ja aja jooksul võib ühiskond (ja RK) selle uute asjaolude selgumisel jälle tagasi pöörata.
Postitatud: 16 Juun, 2020 10:16
Siit võiks ju lausa vandenõuteooriaid kerima hakata..
Et selline paduliberastlik "karistuste kustumise" ideoloogia, rakendatuna valimatult isegi räigelt ühiskonnaohtlike rikkumiste puhul, omabki kaugemat eesmärki näit tsiviilkäibes relvaomamine "välla suretada"
Aga meeldiv oli lugeda, et tolles riigikohtu-nimelises olluses on vähemalt kahel naisel terve mõistus täiesti olemas // talupojatarkus paigas...
Samas jälle - ainult kaks kümnekonnast on ikka sitaks vähe
Postitatud: 16 Juun, 2020 14:41
Vandenõuteooriate väljamõtlemise asemel võiks lugeda seda kohtulahendit - ei ole ainus relvaloa andmise põhjendus karistuse kustumine, vaid ka õigus omada relva on hõlmatud õigusega vabale eneseteostusele (näiteks jahipidamine). Üsna pikk dokument on, aga välja on toodud palju põhjuseid, miks nii otsustati.
Postitatud: 17 Juun, 2020 8:33
Nonii - esimesel kohtunikul saigi kõrini sest kuritegude "lauskustumise" liberastlikust ideoloogiast // ütleb suu puhtaks
Tea kas jää läkski liikvele // sitt ongi ventikas
12 aasta eest Tarrastele määratud karistust hoitakse alles karistusregistri arhiivis. Juurdepääs arhiivile on äärmiselt piiratud. Sinna pole asja isegi kohtunikel, kellel on arhiiviandmete kasutamine otsesõnu keelatud.
Karistuse kustumise ja arhiivi kandmise mõte on, et nüüd korralikult käituv inimene ei peaks kunagise eksisammu pärast kannatama.
Tarraste puhul jääb kahe tulistamise vahele 12 aastat. Kohtunik Lind peab seda ajaliselt suureks vaheks. Probleemi näeb ta selles, et varasemaid karistusi pole võimalik arvestada ka kurjategijate puhul, kes panevad kuritegusid toime regulaarselt.
STEN LIND (40)
Lõpetas 2001. aastal Tartu Ülikooli õigusteaduskonna.
2010. aastast töötab Tallinna ringkonnakohtus kriminaalasjade kohtunikuna.
Varasemad ametid: Harju maakohtu kohtunik, justiitsministeeriumi karistusõiguse ja menetluse talituse juht, riigikohtu kriminaalkolleegiumi nõunik.
Osalenud Tartu Ülikoolis karistusõiguse õpetamises.
Riigikogu muutis 2013. aastal karistusregistri seadust. Miks seda tehti?
Juba mõni aasta varem hakati rääkima, et Eestis toimub ülekriminaliseerimine ja karistusregistris on liiga palju inimesi. Keegi sõitis bussis jänest, jäi vahele ja sai selle eest väärteotrahvi. Kui tal oli varasemast registris mingi muu karistus, mis ei olnud kustunud, hakkas selle vana karistuse kustumise tähtaeg jooksma algusest peale.
Kehtiva karistuse olemasolul olid tagajärjed. Inimene ei saanud mingit dokumenti ega tohtinud mõnes kohas töötada.
Normaalse kodaniku elu oli pärsitud?
Nii leiti ja otsustati muuta seadust, et uus karistus ei katkestaks enam vana karistuse kustumist. Küsimus on selles, kui kiiresti karistus kustub. Eestis on need tähtajad suhteliselt lühikesed, näiteks kolm või viis aastat. Seevastu Saksamaal kustub karistus reeglina lausa alles 15 aastaga.
Riigikogu muutis ju seadust heade soovidega?
Mis siis untsu läks?
Kui inimene paneb regulaarselt toime kuritegusid, pole seda enam näha. Politseil ja prokuratuuril on lubatud eeluurimise ajal ka arhiivist andmeid saada. Aga kohtusse nad selle infoga tulla ei tohi.
Kurjategija minevikku lubatakse uurida tema tegude avastamiseks. Aga vahistamisel sellest rääkida ei tohi?
Jah. Vahistamisel arutatakse, kas inimene võib panna toime uusi kuritegusid. Pärast seaduse muutmist ei tohi kohus kellegi ohtlikkuse hindamisel lähtuda tema kustunud karistustest.
Vahepeal üritas prokuratuur tutvustada kustunud karistusi kohtule n-ö inimest iseloomustavate andmetena. Riigikohus asus seisukohale, et ka nii ei tohi.
Siis oli periood, kus prokurörid panid karistusregistri täisväljavõtte koos arhiiviandmetega lihtsalt toimiku vahele, ise sõnagi lausumata. Ega see ilus ei olnud.
Pigem suuremgi probleem on kinnipeetavate ennetähtaegse vabastamisega. Karistusseadustik näeb ette loetelu asjadest, mida peab kohtunik ennetähtaegse vabastamise üle otsust tehes arvestama. Nende hulgas on inimese eelnev elukäik, mis on ju täiesti loogiline. Aga kohus ei tohi ka siis karistusregistri arhiivi vaadata.
Kohtunikuna te ei teagi, kelle saatuse üle otsustate?
Huvitaval kombel on vanglal õigus karistusregistri arhiivi kasutada. Vangla täidab süüdimõistetu kohta ankeedi. Sinna pannakse kirja, et inimene on mõistetud süüdi näiteks 12 korral ja viibib vanglas 7. korda.
Samas ankeedis kirjeldatakse tema kuritegusid ja nende muutumist läbi aja, on ta siis varastanud, röövinud või teinud muid vägivallategusid. Kõige selle põhjal annab vangla hinnangu kinnipeetava ohtlikkusele ja prognoosib tema käitumist vabaduses.
Lõpliku otsuse vabastamise üle teeb muidugi kohtunik, kellel aga puudub õigus kustunud karistustele tugineda. Eriti vastuoluline on olukord, kui karistusregistri järgi on süüdlasel kehtivad karistused vaid näiteks joobes juhtimiste eest, vangla räägib aga ka uute vägivallakuritegude ohust, sest kunagi on süüdlane pannud toime selliseidki kuritegusid.
Te saate toimikust vangi kuritegudest täieliku ülevaate. Aga te ei tohiks sellest teatud osa ei lugeda ega näha?
Põhimõtteliselt nii on jah.
Kui te paturegistrit loete, siis see jääb ju teile meelde?
Me peame silmad kinni panema ja ütlema, et me ei näe seda.
Te peate kustutama oma mälu, nagu Tommy Lee Jones filmis „Mehed mustas“?
See ongi keeruline.
Kas keegi on kunagi kohtule selgitanud, miks see peab nii olema?
Ma arvan, et sellele pole keegi tähelepanu pööranud.
Selline nõue kurjategija mineviku eiramise kohta on ju jabur?
Eelnõu seletuskirjast on näha: arusaam oli selline, et kuna seadustes on seatud mingid tagajärjed sõltuma üksnes sellest, kas inimesel on kehtiv karistus, siis pole tähtsust, mitu kehtivat karistust. Et teatud juhtudel on oluline just see, et oleks võimalik hinnata inimese elukäiku tervikuna, jäi märkamata.
Ma arvan, et see tekkis kogemata. Olen ise ka justiitsministeeriumis töötanud. Väga raske on ette näha, kuidas erinevad seaduse normid hakkavad omavahel klappima. Eks need kitsaskohad tulevadki tegeliku elu käigus välja.
Kuidas need kitsaskohad täpsemalt välja näevad?
Näiteks sarivargad, kes varastavad poest pudeli viina. Kui turvamees üritab neid kinni pidada ja nad hakkavad jõuga vastu ja põgenevad koos võetud saagiga, muutub poevargus röövimiseks. Selle eest saavad nad pikema karistuse, mida kandes aga jõuab hulk varasemaid varguste eest mõistetud karistusi ära kustuda.
Või paneb inimene toime uue kuriteo ajal, kui ta eelmine karistus kehtis. Uut kuritegu uuritakse, talle esitatakse selles süüdistus ning algavad kohtuistungid. Kohtuotsuse tegemise ajaks on aga eelmine karistus juba kustunud. Sest menetlused venivad mõnikord pikaks ja kestavad mitu aastat.
Kohus peab suhtuma sellisesse kohtualusesse, nagu ta oleks elus esimest korda süüpingis?
Ja see tähendab kergemat karistust?
Jah, vähemalt juhtudel, kui seadus näeb korduva kuriteo eest sõnaselgelt ette raskema karistuse. Samas annab seadus ette päris laiad karistuse raamid ja kohus leiab sealt raamidest sobiva. Karistuse mõistmine on rohkem kunst kui teadus.
Seega seadus hellitab retsidiviste ja kohtunikuna olete sunnitud sellele alluma, sest vastupidine oleks ebaseaduslik?
(Hakkab naerma.) Ma ei tahaks öelda, et hellitab. Seaduse mõte on, et kui inimene on libastunud ja kuriteo toime pannud, siis antakse talle võimalus ennast parandada. Et see taak ei saadaks teda kogu elu.
Ent kehtivast seadusest saavad kasu ka need, kes ennast ei paranda.
Tooge palun mõni näide.
Näiteks saripoevargad, kelle puhul kohtunik teab juba, mida see inimene räägib. Igal ennetähtaegsel vabastamisel ütleb ta, kuidas on nüüd leidnud elus õige tee. Ja siis tuleb uus kriminaalasi.
Esimesel või teisel päeval pärast vanglast välja saamist on ta leidnud sõbra, tarvitanud koos alkoholi ja läinud seejärel poest järgmist pudelit viina varastama.
Muster on kogu aeg sama ja nii juba aastaid. Aga seda ei saa kohus öelda, sest ametlikult on inimesel vaid paar karistust.
Tavaliselt küsitakse selle peale, et miks on kuritegusid üha uuesti toime panevatele inimestele nii kerged karistused. Aga karistus sõltub süü suurusest. Ühe viina varguse eest ei või mõista sellist karistust nagu röövimise eest.
Kas me räägime ainult varastest?
Tegelikult mitte. Juriidilises keeles süstemaatiline vargus tähendabki tegude suhteliselt suurt sagedust, mistõttu on sarivaraste käitumismuster näha ka kehtivate karistuste põhjal. Tõsi, tervikpilti, ehk kui kaua on inimene juba neid vargusi toime pannud, pole võimalik näha.
Kõige rohkem võivad seadusest kasu saada ilmselt inimesed, kes panevad toime piisavalt raskeid kuritegusid, näiteks vägivallakuritegusid ja röövimisi regulaarselt, aga mõõduka sagedusega. Nende puhul on vahed kuritegude vahel suuremad juba seetõttu, et nad kannavad vahepeal paar aastat karistust.
Kui keegi mõistetakse viieaastase intervalliga süüdi kergemat sorti röövimistes, kus vägivald on pigem tagasihoidlik (kannatanule tehakse haiget sellega, et rebitakse talt telefon käest), on kerge tekkima olukord, kus kehtiv karistus on vaid viimane või lisaks ka sellele eelnev. Et tegelikult on samasugune muster pikaajaline, enam kohtuniku jaoks nähtav ei ole.
Ja sariröövlid saavadki liiga kergelt vabaks?
Ma ei tea, et keegi oleks analüüsinud, kui kergelt nad välja saavad. Aga teoreetiliselt on see võimalus olemas.
See õõnestab ju ühiskonna turvatunnet?
Mingil määral kindlasti. Karistusest ennetähtaegsel vabastamisel ei saa arvestada kinnipeetava kogu elukäiku. Minu meelest on suur vahe, kas „kuritegelik karjäär“ on alanud, ütleme, kaks aastat tagasi või on inimene seda teed käinud juba paarkümmend aastat.
Kui inimene on elanud suurema osa elust n-ö tavalist elu, on seda võimalik arvestada. Kui inimene on veetnud suure osa oma elust vanglas, oleks ta nagu alles enne viimast kuritegu kuskilt välja ilmunud. Tema eelneva elukäigu kohta valitseb teadmatus, see kaob mingisse juriidilisse pimedusse või uttu.
Kui palju selliseid sarikurjategijaid on?
Eesti kohta täpsed andmed puuduvad. Aga maailmas tehtud uurimused näitavad, et igas riigis on suhteliselt väike kurjategijate tuumik, kes paneb toime suhteliselt suure osa kõigist süüdimõistva otsuseni jõudvatest kuritegudest. Selle järgi võiks öelda, et neid inimesi on päris palju.
Kui paljud juristid teie muret jagavad?
Sellest pole väga juttu olnud. Ennetähtaegseid vabastamisi arutab väike arv kohtunikke.
Kui seadus ei kõlba, siis kuidas seda parandada?
Nii justiitsministeeriumil kui ka riigikogul on alati võimalus vastav seaduseelnõu algatada. Ma näen kolme võimalust, kuidas seda teha.
Tehniliselt kõige lihtsam oleks pikendada kuritegude aegumise tähtaegu. Aga see oleks ebaõiglane ainult ühe kuriteo toime pannud inimeste jaoks.
Mõistlikum tundub lahendus, kus uus kuritegu takistab eelmise kustumist. Kunagine regulatsioon, et uue väärteokaristuse peale hakkas ka varasema kuriteo kustumise tähtaeg uuesti algusest jooksma, oli vahest tõesti liiga karm. Ent sellise mõistliku süsteemi loomine on tehniliselt kõige keerulisem ning võivad tekkida uued vastuolud ja probleemid.
Kolmas võimalus on anda kohtutele teatud juhtudel õigus tugineda karistusregistri arhiiviandmetele. Ent üks erand võib tekitada kiusatuse tekitada veel mõni ja kui erandeid on väga palju, hakkab reegel ise erandiks muutuma.
Seadusesse tuleks kirjutada vaid mõned laused ja riigikogu saaks retside põhjendamatult leebe kohtlemise üsna lihtsalt lõpetada?
Kui nad leiavad, et see on põhjendamatult leebe kohtlemine, saaks seda teha kindlasti. Muudatused ei pea olema väga suured ega keerulised, aga sobiva lahenduse leidmine eeldab variantide läbianalüüsimist.
Ega riigikogu liikmed vist väga aru ei saanud, mis seaduse nad omal ajal vastu võtsid?
Sellele ei tahaks ma hinnangut anda.
Sten Lind õppis minuga koos juurat ja on minu sõbra klassivend. Tema arukuses pole ma kunagi vähimalgi määral kahelnud.
Postitatud: 23 Juun, 2020 11:59
Kuidas sellest aru peab saama ?
Et politsei lihtviisi võtab ja viib relva - sel põhjusel et see on olemas(seaduslikult)
https://parnu.postimees.ee/7002821/naab ... avotmisega
Postitatud: 23 Juun, 2020 13:08
Relvaseaduse § 43 lg. 1 p. 2'?
Postitatud: 23 Juun, 2020 13:22
No sry. Oletame et oled seaduslik, igatpidi kuulekas ja puhta minevikuga relvaomanik, äkki kolib naabriks uusrikas vms härg, kes arvab et tema tahab käituda nagu kogu ümbrus oleks tema oma, jalutab sinu maa peal, lõhub aedu, ehitab kraavile tammi ette või lammutab selle (see on Tammsaarelt laenatud) või on muud moodi siga mees ja kui üritad teisele sõnadega asja selgeks teha, pöörab veel ära ja kutsub politsei ja tulemuseks võetakse Sinu seaduslik relv hoiule?
Postitatud: 23 Juun, 2020 13:25
Kui politseil on põhjendatud kahtlus, et sa võid seda ebaseaduslikult kasutada, siis jah. Nagu kõike muudki, saab seda vaidlustada.
Postitatud: 23 Juun, 2020 13:36
Ainus mis kuidagi moodi võib selle juhusega haakuda on
Aga - kahtlus peab olema - põhjendatud. Küsimus - millega politsei seda kahtlust põhjendab kui täidetud on kõik relva ja laskemoona säilitamise nõuded ja relvaluba on kehtiv?
Postitatud: 23 Juun, 2020 13:38
Saab. Halduskohtus. Tean juhust - asi jõudis istungisse 10 kuud peale vaidlustust... Kujuta ette et oled jahimees, sult võetakse su ainumas kaheraudne millega sügisel eelkõige linnujahil tahad käia, ja põdrajahil sügistalvel kütiliinis olla - ja istud ja ootad... ja märtsikuus öeldakse jah et sry, tegelikult polnud ikka alust...
Postitatud: 23 Juun, 2020 13:41
Küsimus - millega politsei seda kahtlust põhjendab kui täidetud on kõik relva ja laskemoona säilitamise nõuded ja relvaluba on kehtiv?
Need ei ole ju kuidagi seotud relva ebaseadusliku kasutamise võimalusega. Põhjendused peaks ikka olema seotud isiku käitumisega - ähvardamine, joomine, luululiste mõtete avaldamine vms.
Postitatud: 23 Juun, 2020 13:43
Selle kohta öeldakse et ametniku kaaltulusotsus - nagu tolle Lihula tüübi korral ametnik kaalutles ja andis loa, nüüd kõik kaalutlevad ja igaks juhuks võtavad. Vajadusel põhjendavad. Edasine vaidlustus ongi halduskohus. Seniks kuni ametnik oma meelt ei muuda ja kohtulahendit ei ole on relv turvaliselt hoiul.
Postitatud: 23 Juun, 2020 14:31
Vaevalt ajaleheartiklis kõik asjaolud ära toodi, millest politsei lähtus. Tõenäoliselt mingisugune ähvardus seal ikkagi oli.

matches:
kohus
Riigikohus
kohus
Kohus
kohus
kohus
§ 43


Teeseaduse muutmise seadus – Riigi Teataja
Teeseaduse muutmise seadus
RT I 2005, 11, 44
Vastu võetud 26.01.2005
Vabariigi Presidendi 9. veebruari 2005. a otsusega nr 777
Teeseaduses (RT I 1999, 26, 377; 93, 831; 2001, 43, 241; 50, 283; 93, 565; 2002, 41, 249; 47, 297; 53, 336; 61, 375; 63, 387; 2003, 79, 530; 88, 594; 2004, 84, 569) tehakse järgmised muudatused:
§ 1. Paragrahvi 2 tekst muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« (1) Tee on maantee, tänav, metsatee, jalgtee ja jalgrattatee või muu sõidukite või jalakäijate liiklemiseks kasutatav rajatis, mis võib olla riigi või kohaliku omavalitsuse või muu juriidilise isiku või füüsilise isiku omandis.
(2) Tee moodustavad:
– tee ääres asetsev muu teehoiurajatis.»
§ 2. Paragrahv 4 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« § 4. Avalikult kasutatav tee
(1) Avalikult kasutatavad teed on riigimaantee, kohalik tee, üldiseks või kohalikuks liiklemiseks ettenähtud talitee ning käesoleva paragrahvi lõikes 3 nimetatud eratee. Avalikult kasutatavat teed võib kasutada igaüks käesolevas seaduses ja teistes õigusaktides sätestatud piirangutega.
(2) Avalikult kasutatava tee kasutamisele ning avalikult kasutatavale teele juurdepääsule kohaldatakse asjaõigusseadust (RT I 1993, 39, 590; 1999, 44, 509; 2001, 34, 185; 93, 565; 2002, 47, 297; 53, 336; 99, 579; 2003, 13, 64; 17, 95; 78, 523; 2004, 20, 141; 37, 255).
(3) Tee omaniku nõusolekul ja tingimustel ning Maanteeameti ja eratee omaniku vahel sõlmitud lepingu alusel määrab eratee avalikuks kasutamiseks ning nimetab teehoiu korraldamise eest vastutava isiku majandus- ja kommunikatsiooniminister riigi huvidest lähtudes. Tee omaniku nõusolekul ja tingimustel ning valla- või linnavalitsuse ja eratee omaniku vahel sõlmitud lepingu alusel määrab eratee avalikuks kasutamiseks ning nimetab teehoiu korraldamise eest vastutava isiku valla- või linnavolikogu kohaliku omavalitsuse huvidest lähtudes. Lepingus nähakse ette eratee kasutamise kord ja tähistus, hüvitis eratee omanikule ning teehoiukulude kandjad.»
§ 3. Paragrahvi 5 tekst muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« (1) Maantee on väljaspool linnu, aleveid ja alevikke paiknev tee sõidukite ja jalakäijate liiklemiseks.
(3) Riigimaantee liigi kehtestab ning otsustab tee riigimaanteede nimekirja kandmise ja sellest väljaarvamise majandus- ja kommunikatsiooniminister.
(4) Kohalik maantee on kohaliku liikluse korraldamiseks rajatud maantee.»
§ 4. Seadust täiendatakse §-dega 51–5 3 järgmises sõnastuses:
Kohalik tee on valla- või linnavolikogu otsuse alusel kohaliku liikluse korraldamiseks rajatud kohalik maantee, tänav, jalgtee ja jalgrattatee ning kohalikuks liiklemiseks ettenähtud talitee.
(2) Riigimetsa majandamist korraldaval isikul või riigiasutusel on õigus vajadusel sõlmida valla- või linnavalitsuse, samuti juriidilise või füüsilise isikuga kokkuleppeid metsatee kasutamiseks ja teehoiu korraldamiseks.»
§ 5. Paragrahvi 6 tekst muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
«Tänav on linnas, alevis või alevikus paiknev tee, mis on ehitatud või kohandatud sõidukite või jalakäijate liiklemiseks.»
§ 6. Paragrahvi 7 tekst muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
«Jalgtee ja jalgrattatee on tee, mis on ehitatud või kohandatud kas ainult jalakäijate, nii jalakäijate kui ka jalgratturite või ainult jalgratturite liiklemiseks.»
§ 7. Paragrahvi 9 lõige 1 tunnistatakse kehtetuks.
§ 8. Paragrahvi 10 tekst muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« (1) Teel peab olema võimalik ohutult liigelda ning tee peab vastama tee seisundi nõuetele.
(2) Tee ohutusrajatiste, liiklusmärkide, fooride, piirete, tähispostide ja teemärgistuse kohta ning riigimaantee, kohaliku tee ja talitee seisundi kohta esitatavad nõuded kehtestab majandus- ja kommunikatsiooniminister.
(3) Metsatee seisundi kohta esitatavad nõuded kehtestab keskkonnaminister.
(4) Avalikult kasutatava tee omanik või teehoiu korraldamise eest vastutavaks määratud isik on kohustatud hoidma tee käesolevas seaduses ja selle alusel kehtestatud õigusaktidega sätestatud nõuetele vastavas seisundis.»
§ 9. Paragrahvi 11 tekst muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« (1) Riiklikus teeregistris registreeritakse käesoleva seaduse:
1) paragrahvi 4 lõike 3 alusel avalikuks kasutamiseks määratud erateed;
(3) Riikliku teeregistri asutamise, pidamise ja likvideerimise ning finantseerimise suhtes kohaldatakse andmekogude seadust (RT I 1997, 28, 423; 1998, 36/37, 552; 1999, 10, 155; 2000, 50, 317; 57, 373; 92, 597; 2001, 7, 17; 17, 77; 2002, 61, 375; 63, 387; 2003, 18, 107; 26, 158; 2004, 30, 204).»
§ 10. Paragrahvi 12 lõige 1 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« (1) Riiklikus teeregistris olev Euroopa teedevõrgu tee peab olema tähistatud E-tähisega, riigimaantee vastava riigimaantee tähisega, kohalik tee ja metsatee nime või tähisega. Tänav ja eratee peavad olema tähistatud nimega.»
§ 11. Paragrahvi 13 lõige 4 tunnistatakse kehtetuks.
§ 12. Paragrahvi 15 tekst muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« (1) Teehoidu kavandades tuleb järgida keskkonnakaitsenõudeid, piirkonna arengu vajadusi ja eeldatavat liiklussagedust.
(2) Riigimaanteede teehoiukava peab sisaldama ehitus- ja remondiobjektide nimekirja ning teehoiu rahastamise arvestust rahastamisallikate ja aastate lõikes.
(3) Riigimaanteede teehoiukava koostab Majandus- ja Kommunikatsiooniministeerium neljaks aastaks ja seda uuendatakse igal aastal. Riigimaanteede teehoiukava kinnitab Vabariigi Valitsus.»
§ 13. Paragrahvi 16:
« (1) Riigimaanteede teehoidu rahastatakse Vabariigi Valitsuse kinnitatud teehoiukava alusel.»;
« (3) Raha jaotus riigimaanteede hoiuks ning kohalike teede hoiuks määratakse igaks eelarveaastaks riigieelarves. Kohalike teede investeeringuteks eraldatakse vähemalt 5 protsenti riigieelarves teehoiu rahastamiseks ettenähtud summast.
(4) Käesoleva paragrahvi lõike 3 alusel riigimaanteede hoiuks määratud raha jaotuse ehitus- ja remondiobjektide ning teehoiuks vajalike muude kulude lõikes, samuti kohalike teede hoiuks määratud raha jaotuse investeeringuteks omavalitsusüksuste lõikes avalikult kasutatavate kohalike teede ning lepingu alusel avalikuks kasutamiseks määratud erateede hoiuks kinnitab Vabariigi Valitsus.»
§ 14. Paragrahvi 25:
1) lõiked 2 ja 3 muudetakse ning sõnastatakse järgmiselt:
« (2) Maanteeamet korraldab teehoidu riigimaanteedel ja on kohustatud nendel teedel looma tingimused ohutuks liiklemiseks.
(3) Valla- või linnavalitsus korraldab teehoidu kohalikel teedel ja on kohustatud nendel teedel looma tingimused ohutuks liiklemiseks.»;
« (31) Riigimetsa majandamist korraldav isik või riigiasutus korraldab teehoidu metsateel.»
§ 15. Paragrahvi 251 lõiked 2 ja 3 muudetakse ning sõnastatakse järgmiselt:
« (2) Tegevusluba on vajalik järgmisteks teehoiutöödeks:
(3) Juriidiline isik võib taotleda tegevusluba kõikide käesoleva paragrahvi lõikes 2 nimetatud teehoiutööde tegemiseks. Füüsiline isik võib taotleda tegevusluba teede projekteerimiseks ja teeprojektide ekspertiisiks, sildade projekteerimiseks ja sillaprojektide ekspertiisiks, liikluskorralduse projektide tegemiseks ja nende projektide ekspertiisiks, liikluskorraldusvahendite paigaldamiseks ning teehoiutööde ehitusjärelevalveks.»
§ 16. Paragrahvi 252:
« (1) Teede projekteerimiseks ja teeprojektide ekspertiisiks, sildade projekteerimiseks ja sillaprojektide ekspertiisiks, liikluskorralduse projektide tegemiseks ja nende projektide ekspertiisiks, liikluskorraldusvahendite paigaldamiseks ning teehoiutööde ehitusjärelevalveks tegevusluba taotleval juriidilisel isikul peab igal tegevusluba nõudval tegevusalal olema vähemalt üks töölepingu alusel töötav teehoiutöö kvaliteedi eest vastutav töötaja (edaspidi vastutav töötaja), kellel on vastav füüsilise isiku tegevusluba.
(2) Teede ehitamiseks, remontimiseks ja hooldamiseks ning sildade ehitamiseks ja remontimiseks tegevusluba taotleval juriidilisel isikul peab igal tegevusluba nõudval tegevusalal olema vähemalt üks vastutav töötaja, kes vastab käesoleva paragrahvi lõigetes 3 ja 4 sätestatud nõuetele.»;
« (21) Isik võib olla vastutavaks töötajaks ainult ühe ettevõtja juures ja ainult ühel tegevusluba nõudval teehoiutööl.»;
3) lõiked 3 ja 4 muudetakse ning sõnastatakse järgmiselt:
« (3) Tegevusluba taotleval füüsilisel isikul ja juriidilise isiku vastutaval töötajal peab olema vastav akadeemiline või rakenduslik erialane kõrgharidus ning erialane töökogemus.
(4) Erialaseks töökogemuseks loetakse:
3) teehoiutööde ehitusjärelevalve tegemise korral vähemalt kolmeaastast töötamist teede või sildade projekteerijana, teehoiutööde ehitusjärelevalve insenerina või teehoiutöö juhina, välja arvatud teede, sildade ja liikluskorralduse projektide ekspertiisitööde juhina ning liikluskorraldusvahendite projekteerimistööde ja liikluskorraldusvahendite paigaldustööde juhina.»
§ 17. Paragrahvi 34 tekst muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« (1) Liiklusväline teabevahend on püsivalt maapinnaga ühendatud alusele või teisaldatavale kandekonstruktsioonile, sõidukile või muule teabevahendi kandjale paigaldatud kuulutus, teadaanne või märgis, mis ei ole ette nähtud liikluse korraldamiseks või mis ei ole liikluskorraldusvahendi kohta kehtestatud nõuete kohane.
(2) Liiklusvälise teabevahendi paigaldamise loa teemaale annab tee omanik. Tee kaitsevööndi alale annab liiklusvälise teabevahendi paigaldamise loa tee omanik tee kaitsevööndi maa omaniku kirjalikul nõusolekul ja tema seatud tingimustel. Teele ja tee kaitsevööndi alale võib paigaldada liiklusvälise teabevahendi, mis:
(3) Liikluses vastavalt liiklusseadusele (RT I 2001, 3, 6; 2002, 92, 531; 90, 521; 105, 613; 110, 654 ja 655; 2003, 26, 156; 32, õiend; 78, 522; 2004, 30, 208; 46, 329) osalevale sõidukile liiklusvälise teabevahendi paigaldamiseks ei ole vaja tee omaniku või tee kaitsevööndi maa omaniku luba.
(6) Kiirteele ning rahvusvahelisele maanteele ja nende kaitsevööndi alale võib liiklusvälise teabevahendi paigaldada ainult rööpselt tee teljega. Ajutise liiklusvälise teabevahendi võib lühiajalise ürituse või sündmuse ajaks paigaldada käesoleva paragrahvi lõikes 7 nimetatud tingimustel.
(7) Maanteele ja maantee kaitsevööndi alale võib liiklusvälise teabevahendi paigaldada käesoleva paragrahvi lõikes 2 sätestatud tingimusel, kui teabevahendi sõiduteepoolse serva kaugus sõidutee äärest on vähemalt 12 meetrit.
(10) Tee omaniku loal paigaldatud liiklusvälise teabevahendi, mis on vastuolus käesolevas seaduses sätestatud nõuetega, paigutab teabevahendi omanik tee omaniku nõudmisel ümber. Ümberpaigutuskulud jaotatakse teabevahendi omaniku ja tee omaniku kokkuleppel.»
§ 18. Paragrahvi 36 lõike 1 punkt 1 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« 1) ehitada hooneid või rajatisi ning rajada istandikku. Tiheasustusega aladel võib hooneid ehitada avalikult kasutatava tee kaitsevööndisse juhul, kui see on ette nähtud kohaliku omavalitsuse poolt kinnitatud detailplaneeringus;».
§ 19. Paragrahvi 37:
« (1) Avalikult kasutatava tee omanik on kohustatud:
5) andma teavet tee sulgemisest ja muudatustest tee kasutamiskorralduses käesoleva seaduse § 31 lõikes 2 sätestatud viisil.»;
« (21) Riigimetsa majandamist korraldav isik või riigiasutus võib metsatee või selle osa teatavaks ajaks sulgeda või teel liiklust piirata lisaks käesoleva paragrahvi lõikes 2 märgitud juhtudele ka tulekaitse kaalutlustel, metsa ökosüsteemide kaitseks, õigusrikkumise takistamiseks, metsamajandamistöödel ohutuse tagamiseks või kui teed ei vajata riigimetsa majandamiseks ja kohalikuks liiklemiseks. Metsatee sulgemiseks või liikluse piiramiseks peab paigaldama nõutavad liikluskorraldusvahendid.»
§ 20. Paragrahvi 45 täiendatakse lõikega 4 järgmises sõnastuses:
« (4) Käesoleva seaduse § 251 lõike 2 punktides 5 ja 6 nimetatud teehoiutöö tegevusluba on nõutav alates 2005. aasta 1. aprillist.»


Kinnipeetava individuaalse täitmiskava koostamise ja rakendamise juhend - sisukord
§ 1 Individuaalne täitmiskava ja selle eesmärk
2 TÄITMISKAVA KOOSTAMINE JA KINNITAMINE
§ 2 Täitmiskava koostamine ja tähtajad
§ 3 Kinnipeetava kriminogeensete riskide hindamine
§ 4 Nõuded täitmiskavale
§ 5 Täitmiskava koostamine
§ 6 Täitmiskava kinnitamine
3 TÄITMISKAVA TÄITMINE
§ 7 Inspektor-kontaktisiku tegevused täitmiskava täitmisel
§ 8 Täitmiskava ülevaatamine ja uuendamine
§ 81 Avavanglas karistust kandva kinnipeetava täitmiskava
§ 9 Ettekanne
§ 10 Täitmiskavas sisalduvate andmete säilitamine ja väljastamine
§ 12 Enne käesoleva määruse jõustumist alustatud menetlused
RT I, 10.08.2012, 14
Vastu võetud 14.05.2008 nr 21
RT I 2008, 43, 586
jõustumine 31.05.2008
12.08.2010 RT I 2010, 58, 394 01.09.2010
06.08.2012 RT I, 10.08.2012, 8 01.09.2012
Määrus kehtestatakse „Vangistusseaduse” § 16 lõike 5 ning § 105 lõigete 11 ja 2 alusel.
[RT I, 09.07.2011, 5 - jõust. 01.09.2011]
§ 1. Individuaalne täitmiskava ja selle eesmärk
(1) Individuaalne täitmiskava (edaspidi täitmiskava) on kinnipeetava karistuse ja karistusjärgse kinnipidamise täideviimise programm, milles esitatakse kinnipeetava kriminogeensete riskide vähendamise abinõud ning nende rakendamise ajagraafik.
(2) Täitmiskava koostamise ja rakendamise eesmärk on:
1) suunata kinnipeetavat õiguskuulekale käitumisele läbi kriminogeensete riskide maandamise;
2) toetada kinnipeetava arengut haridustaseme tõstmise ning kutse-, töö- ja sotsiaalsete oskuste täiendamise kaudu;
3) tõsta kinnipeetava iseseisvat õiguskuulekat toimetulekuvõimet vabaduses.
(21) Täitmiskavas peab „Vangistusseaduse” § 16 lõike 1 kohaselt olema vähemalt märgitud ja kajastatud:
1) alused, mis esinevad kinnipeetava vanglas vastavasse osakonda paigutamiseks;
2) planeeritud sekkumised või muud tingimused, mille täitmisel on võimalik otsustada kinnipeetava avavanglasse paigutamine, või kui seaduse alusel ei ole kinnipeetava avavanglasse paigutamine lubatud, siis viide sellele;
3) asjaolud, mille esinemisel tuleks kinnipeetav paigutada ümber teise kinnisesse vanglasse;
4) kinnipeetava vanglas töötamise kohustus tulenevalt vangistusseadusest, võimelisus teha tööd, kutseoskused, kinnipeetava terviseseisundist tulenevad piirangud, mida peab arvestama kinnipeetava töölerakendamisel, ning väljaspool vanglat töötamise võimalikkus;
5) vajadus põhi- või keskhariduse omandamiseks ja viide õppeastmele, kutsehariduse või tööalase koolituse andmise vajadus koos saadud koolituse märkimisega;
6) soodustused, mida vangla kohaldab kinnipeetavale, kohaldamise aeg ja kestus või tingimused, mille täitmisel vangla kaalub nende kohaldamist;
7) vabastamise ettevalmistamiseks vajalikud abinõud, mida rakendatakse planeeritavate tegevustega.
[RT I, 10.08.2012, 8 - jõust. 01.09.2012]
(3) Täitmiskava peab sisaldama lisaks „Vangistusseaduse” § 16 lõikes 1 sätestatule järgmisi andmeid:
1) kinnipeetava ees- ja perekonnanimi ning isikukood või selle puudumisel sünniaeg;
2) karistuse täieliku ärakandmise korral vanglast vabanemise kuupäeva;
3) kuupäeva, millal kohtul tekib õigus otsustada tema tingimisi enne tähtaega vangistusest vabastamine;
4) kuupäeva, millal kohtul tekib õigus otsustada tema tingimisi enne tähtaega vangistusest vabastamine koos elektroonilise valve kohaldamisega;
6) teave kinnipeetava isikuomadustest ja käitumisest tulenevate riskide kohta;
7) tegevused riskide maandamiseks ja tegevuste ajagraafik;
8) [kehtetu - RT I, 09.07.2011, 5 - jõust. 01.09.2011]
9) täitmiskava kinnitaja allkiri;
10) kinnipeetava allkiri tutvumise kohta ja kuupäev;
11) isikut tõendava dokumendi nimetus ja kehtivusaeg.
(31) Avavanglasse paigutatud kinnipeetava täitmiskava peab lisaks lõigetes 21 ja 3 sätestatule sisaldama järgmisi andmed:
1) tööhõive, mis peab kajastama hõivet avavanglas, töökoha olemasolu vabanemisel, tegevusi töökoha leidmiseks ja kutsenõustamise vajadust;
2) riikliku pensioni või toetuse saamise võimalused ja toimingud selle taotlemiseks;
3) kohalik omavalitsusüksus, millega tehakse koostööd sotsiaalhoolekande korraldamisel, ja kinnipeetava vabanemisjärgse elukohaga seotud asjaolud;
4) igapäevaoskused, rahalised kohustused ja vabanemisjärgseks toimetulekuks vajalikud tegevused;
5) programmid, milles tuleb avavanglas osaleda;
6) sõltuvused ja nendevastane tegevus avavanglas ning pärast vabanemist;
7) teave kinnipeetava sotsiaalvõrgustiku kohta ja sellega seotud tegevused.
(4) Täitmiskava vorm kehtestatakse vastavalt lisale (lisa 1).
2. peatükk TÄITMISKAVA KOOSTAMINE JA KINNITAMINE
§ 2. Täitmiskava koostamine ja tähtajad
(1) Täitmiskava koostamise protsess koosneb kinnipeetava kriminogeensete riskide hindamisest (edaspidi riskihindamine), täitmiskava koostamisest, selle kinnitamisest ning kinnipeetavale tutvustamisest.
(2) Esmane riskihindamine viiakse läbi kahe nädala jooksul pärast süüdimõistva kohtuotsuse jõustumist. Pärast esmase riskihindamise läbiviimist otsustatakse kahe nädala jooksul kinnipeetava paigutamine vanglas või selgitatakse välja vajadus tema paigutamiseks teise vanglasse.
(3) Täitmiskava koostatakse hiljemalt nelja nädala jooksul pärast vanglasisest paigutamist.
(4) Riskihindamise algatamisest kuni täitmiskava kinnitamiseni kuluv aeg ei või ületada kahte kuud ning riskihindamise läbiviimise ja vanglasisese paigutamise vahelist aega ei arvestata täitmiskava koostamise aja sisse.
(5) Kinnipeetav võib viibida vastuvõtuosakonnas üksnes nii kaua, kui on vaja „Vangistusseaduse” § 14 lõikes 3 sätestatud eesmärgi saavutamiseks, sealhulgas riskihindamise läbiviimiseks, kuid mitte kauem kui kokku kolm kuud. Kui tulenevalt kinnipeetava poolt reaalselt ärakandmisele kuuluva vangistuse tähtajast ei ole kinnipeetavale vaja täitmiskava koostada või riskihindamist läbi viia, ei tohi kinnipeetav viibida vastuvõtuosakonnas kauem, kui on vaja tema vanglasse paigutamiseks.
§ 3. Kinnipeetava kriminogeensete riskide hindamine
(1) Täitmiskava koostamise aluseks on kinnipeetava riskihindamise tulemused.
(2) Inspektor-kontaktisik tutvub kinnipeetava kohta käivate andmetega, algatab riskihindamiseks vajaliku teabe kogumise ja teavitab riigikeele õppe korraldajat või muud selleks pädevat isikut vajadusest anda hinnang kinnipeetava riigikeele oskuse kohta. Riskihinnangu koostab inspektor-kontaktisik või muu riske hindav ametnik.
(3) [Kehtetu - RT I, 09.07.2011, 5 - jõust. 01.09.2011]
(4) Riske hindav ametnik annab hinnangu asjaoludele, mis soodustavad uue kuriteo toimepanemist või mis viitavad sellele, et isik võib endale ja teistele ohtlik olla, ning analüüsib riskihinnangus kinnipeetava:
1) kuritegelikku käitumist;
2) eluaset;
3) tööd ja haridust;
4) majanduslikku toimetulekut;
5) suhteid;
6) sõltuvusainete tarbimist ja probleemkäitumist;
7) tervist ja emotsionaalsest seisundit;
8) mõtlemist ja käitumist;
9) hoiakuid;
10) ohtlikkust.
(5) Riske hindav ametnik teeb ettepanekud täitmiskava tegevuste ja abinõude kavandamiseks karistuse kandmise ajal (edaspidi sekkumised) ja nende rakendamise järjekorra kohta.
(6) Riskihindamise tulemust kasutatakse paigutamise ja ümberpaigutamise otsustamisel.
§ 4. Nõuded täitmiskavale
(1) Täitmiskava koostatakse kogu kinnipeetava karistusaja kohta ja sellest peab nähtuma, milliseid sekkumisi, mis järjekorras ja millal planeeritakse kinnipeetava suhtes rakendada tema karistuse kandmise ajal. Täitmiskava peab olema suunatud riskitegurite vähendamisele ja võimaluse korral tagama kinnipeetava maksimaalse hõivatuse.
(2) Sekkumised planeeritakse riskivaldkondade kaupa kogu karistusaja ulatuses aasta täpsusega, arvestades karistusaja pika- ja lühiajalisi eesmärke ning sekkumiste prioriteete (täitmiskava I osa). Täitmiskava sisaldab kogu karistusaja planeeringu kõrval täitmisperioodi (täitmiskava II osa), milles nähakse ette kinnipeetava suhtes rakendatavad konkreetsed sekkumised lühema aja jooksul.
(3) Täitmiskava täitmisperiood on üks aasta, mida arvestatakse alates täitmiskava kinnitamisest. Täitmisperioodil rakendatavad sekkumised planeeritakse kvartali täpsusega.
(4) Avavanglas karistust kandva kinnipeetava täitmiskava täitmisperiood on kolm kuud, mida arvestatakse avavanglasse paigutatud kinnipeetava täitmiskava muutmisest või täiendamisest. Sekkumised planeeritakse täitmisperioodiks.
(5) Käesoleva paragrahvi lõigetes 3 ja 4 sätestatud täitmisperioodi lõpus planeeritakse järgmise täitmisperioodi jooksul toimuvad sekkumised.
(6) Esmaseid riske maandavad sekkumised tuleb võimaluse korral planeerida selliselt, et nende rakendamine oleks lõpetatud enne, kui avaneb kinnipeetava tingimisi enne tähtaega vangistusest vabastamise, välja arvatud elektroonilise valve kohaldamisega, võimalus.
(7) Kui kinnipeetav ei ole kohustatud töötama, selgitatakse täitmiskava koostamisel välja tema töötamise soov ja tehakse sellekohane märge täitmiskavasse.
(8) Eluaegset vangistust kandva kinnipeetava täitmiskava osa, milles planeeritakse sekkumised kogu karistusajaks, koostatakse kuni tema võimaliku tingimisi enne tähtaega vangistusest vabastamise võimaluseni.
(9) Kõik määruse lisas 1 olevad väljad peavad olema täidetud. Kui vanglal puudub teave või asjaolu ei esine, märgitakse see sõnaselgelt vastavale väljale.
§ 5. Täitmiskava koostamine
(1) Inspektor-kontaktisik koostab täitmiskava kinnipeetava riskihindamise tulemuste ja muu kinnipeetavat puudutava materjali või teabe alusel.
(2) Inspektor-kontaktisik selgitab kinnipeetavale riskihindamise tulemusi.
(3) Kui kriminaalhooldaja on kinnipeetava kohta koostanud kohtueelse ettekande või kui kinnipeetav on olnud kriminaalhooldusalune, tutvub inspektor-kontaktisik kriminaalhooldusametniku koostatud materjalidega, vajadusel teeb andmete kontrollimiseks ja puuduvate andmete saamiseks järelepärimisi või küsitleb kinnipeetava perekonnaliikmeid, sõpru, õpingu- või töökaaslasi ning asjaomaseid spetsialiste.
(4) Täitmiskava koostamiseks kaasab inspektor-kontaktisik vajaduse korral teisi vanglateenistujaid sekkumiste ajakava kavandamiseks.
(5) Välisriigi kodakondsusega, välisriigis sündinud või seal elukohta omava kinnipeetava täitmiskava koostamisel hinnatakse tema toimetulekuvõimet Eesti ühiskonnas. Hindamistulemusi arvestatakse edasiste sekkumiste planeerimisel.
(6) Täitmiskava koostamisel võib arvesse võtta kinnipeetava ettepanekuid.
(7) Inspektor-kontaktisik selgitab kinnipeetavale täitmiskavas kavandatud tegevuste eesmärke ja ajakava ning kinnipeetava vajaduste arvestamist, samuti selgitab inspektor-kontaktisik kinnipeetavale täitmiskava täitmata jätmise võimalikke tagajärgi.
§ 6. Täitmiskava kinnitamine
(1) Täitmiskava kinnitab ja allkirjastab inspektor-kontaktisik.
(2) Täitmiskava tutvustatakse kinnipeetavale. Kinnipeetav kinnitab täitmiskavaga tutvumist allkirjaga.
3. peatükk TÄITMISKAVA TÄITMINE
§ 7. Inspektor-kontaktisiku tegevused täitmiskava täitmisel
(1) Inspektori-kontaktisiku ülesanne on motiveerida kinnipeetavat täitmiskava täitma, jälgida kinnipeetava arengut ja nõustada teda täitmiskava täitmisel.
(2) Täitmiskavas märgitud sekkumiste elluviimisel vestleb inspektor-kontaktisik kinnipeetavaga vähemalt üks kord kuus ning teeb vestluste ja vaatluste põhjal märkmeid riiklikusse kinnipeetavate, karistusjärgselt kinnipeetavate, arestialuste ja vahistatute registrisse.
(3) Sõltuvalt täitmiskava täitmisel tekkivate küsimuste iseloomust peab inspektor-kontaktisik nõu vanglateenistujaga, kelle teemavaldkonda küsimus puudutab. Vajadusel kaasatakse ka teisi asjaomaseid spetsialiste.
(4) Inspektor-kontaktisik vastutab täitmiskavas planeeritud tegevuste täitmise eest.
§ 8. Täitmiskava ülevaatamine ja uuendamine
(1) Inspektor-kontaktisik teeb täitmiskavasse märked täitmiskavas rakendatud sekkumiste täitmise või täitmata jätmise kohta (edaspidi täitmismärked) viie tööpäeva jooksul planeeritud tegevuse täitmisest, täitmata jätmisest või määratud tähtaja möödumisest. Täitmismärked tehakse ka nende sekkumiste kohta, mis ei ole seotud tähtajaga.
(2) Täitmisperioodi möödumisel vaadatakse üle täitmisperioodiks planeeritud sekkumiste rakendamine ja viiakse viie tööpäeva jooksul läbi korduv riskihindamine käesoleva määruse §-s 3 sätestatud korras.
(3) Korduva riskihindamise ja täitmiskava alusel ning kinnipeetava arengut arvestades planeerib ja kinnitab inspektor-kontaktisik sekkumised järgmiseks täitmisperioodiks kümne tööpäeva jooksul arvates riskihinnangu koostamisest. Inspektor-kontaktisik vaatab täitmiskava tervikuna üle ja vajaduse korral muudab seda, kui kinnipeetav ei ole täitnud planeeritud sekkumisi ja see mõjutab täitmiskava rakendamist.
(4) Kui täitmiskava I osa ei ole vaja muuta, kinnitatakse igaks järgmiseks täitmisperioodiks vaid täitmiskava II osa. Täitmiskavast ja täitmisperioodist peab nähtuma selle muutmise või kinnitamise ja kinnipeetavale tutvustamise aeg.
(5) Täitmiskava täitmist mõjutavate uute asjaolude ilmnemisel viib inspektor-kontaktisik viie tööpäeva jooksul läbi uue riskihindamise ja vajaduse korral muudab koostatud täitmiskava kümne tööpäeva jooksul arvates riskihinnangu koostamisest.
(6) Käesoleva paragrahvi lõikes 5 nimetatud asjaolud on eelkõige:
1) kinnipeetava suhtes uue süüdimõistva kohtuotsuse jõustumine;
2) uue teabe saamine kinnipeetava sotsiaalse, majandusliku või terviseseisundi kohta, mille tõttu on vaja muuta kavandatud sekkumisi või paigutada kinnipeetav teise vanglasse.
(7) Üksnes põhjendatud juhul võib täitmiskava muutmise aeg olla kuni üks kuu täitmiskava muutmise vajaduse ilmnemisest.
(8) Täitmiskava muudatused ja täitmisperiood kinnitatakse ning neid tutvustatakse ja selgitatakse kinnipeetavale käesoleva määruse § 5 lõikes 7 ja §-s 6 sätestatud korras.
§ 81. Avavanglas karistust kandva kinnipeetava täitmiskava
(1) Inspektor-kontaktisik tutvub avavanglasse paigutatud kinnipeetava täitmiskavaga kümne tööpäeva jooksul kinnipeetava saabumisest ja otsustab, kas on vaja viia läbi korduv riskihindamine, ning täiendab või muudab vajaduse korral täitmiskava.
(2) Täitmiskava täiendamisel, muutmisel ja täitmismärgete tegemisel ning korduva riskihindamise läbiviimisel lähtutakse täitmiskava kohta sätestatust käesolevast paragrahvist tulenevate erisustega.
(3) Täitmiskava täiendatakse ja muudetakse, kui kinnipeetaval on ärakandmisele kuuluva vangistuse lõpuni jäänud rohkem kui kolm kuud.
(4) Täitmiskava täiendatakse andmetega käesoleva määruse § 1 lõike 31 ja riskihinnangu põhjal. Andmed märgitakse ka siis, kui riskihinnangust ei tulene sekkumist vajavat asjaolu.
§ 9. Ettekanne
§ 10. Täitmiskavas sisalduvate andmete säilitamine ja väljastamine
(1) Täitmiskava originaali kinnipeetava allkirjaga säilitatakse kinnipeetava isiklikus toimikus ja koopia antakse kinnipeetavale.
(2) [Kehtetu - RT I 2010, 58, 394 - jõust. 01.09.2010]
§ 12. Enne käesoleva määruse jõustumist alustatud menetlused
Täitmiskava koostamise protsessile kohaldatakse menetluse alguses kehtinud õigusnorme.
Lisa 1 Kinnipeetava individuaalne täitmiskava
Lisa 2 Kontaktisiku ettekanne [Kehtetu - RT I, 09.07.2011, 5 - jõust. 01.09.2011]


Arhiiviregistri asutamine ja arhiiviregistri pidamise põhimäärus – Riigi Teataja
Arhiiviregistri asutamine ja arhiiviregistri pidamise põhimäärus
RT I 2000, 33, 205
Vastu võetud 18.04.2000 nr 131
Arhiiviregister asutatakse ja arhiiviregistri pidamise põhimäärus kinnitatakse «Arhiiviseaduse» (RT I 1998, 36/37, 552; 1999, 16, 271) § 8 lõike 1 ning «Andmekogude seaduse» (RT I 1997, 28, 423; 1998, 36/37, 552; 1999, 10, 155) § 32 lõike 1 alusel.
REGISTRI ASUTAMINE
§ 1. Arhiiviregistri nimi
Asutada riiklik register ametliku nimega «Arhiiviregister».
«Arhiiviregistri» (edaspidi register) vastutav töötleja on Riigikantselei ja volitatud töötleja Rahvusarhiiv.
Registri pidamise eesmärk on avalike arhivaalide ja kultuuri-, ajaloolise või praktilise väärtusega eraarhivaalide kohta käivate andmete kogumine ja töötlemine arhivaalide kaitse korraldamiseks, neile juurdepääsu tagamiseks, nende üle arhiivijärelevalve teostamiseks ning muude avalikele arhiividele «Arhiiviseaduse» ja teiste õigusaktidega pandud ülesannete täitmiseks.
«ARHIIVIREGISTRI» PIDAMISE PÕHIMÄÄRUS
Andmete esitajad
§ 4. Andmete esitajad
(1) Registrisse esitavad andmeid avalikud arhiivid, riigi- ja kohaliku omavalitsuse asutused, juriidilised ja füüsilised isikud, kes valdavad avalikke arhivaale, samuti registrisse kantud eraarhivaalide omanikud ja valdajad (edaspidi andmeandjad).
(2) Eraarhivaalide registrisse kandmise otsustab riigiarhivaar omaniku taotlusel või nõusolekul.
Registri ülesehitus ja andmete koosseis
(1) Registrit peetakse elektroonilisel kujul ühetasandilise andmekoguna.
(2) Registrit peetakse aktuaalsel ja mitteaktuaalsel kujul.
(3) Mitteaktuaalsena hoitakse registri andmete muutmisel aktuaalsest registrist kustutatud andmeid, mille kohta säilitatakse viide registri aktuaalses osas.
§ 6. Registri objektid
(1) Andmed arhivaalide ja arhivaalide kogumite kohta kantakse registrisse arhiivide või kollektsioonide (edaspidi arhiivid) kaupa.
(2) Registrisse võib kanda andmeid arhiivi koostisosade (arhivaal, sari) kaupa, kui see on vajalik Eesti riigi, ajaloo ja kultuuri seisukohalt väärtuslike arhivaalide, samuti eraõiguslike juriidiliste ja füüsiliste isikute poolt avalike ülesannete täitmisel loodud või saadud arhivaalide üle arvestuse pidamiseks ja nende kaitse tagamiseks.
§ 7. Registri andmete koosseis
(1) Registrisse kantakse andmed arhiivi (arhiivi koostisosade), arhiivimoodustaja, omaniku ja valdaja kohta.
(2) Arhiivi (arhiivi koostisosade) kohta kantakse registrisse järgmised andmed:
1) tähis (arhiiviviit);
2) nimetus (pealkiri);
3) piirdaatumid;
4) arhiiviväärtusega arhiivi osa piirdaatumid;
5) kogus;
6) arhiiviväärtusega arhiivi osa kogus;
7) märge juurdepääsupiirangu kohta;
8) riigiarhivaari otsuse number ja kuupäev (eraarhivaalide puhul).
(3) Arhiivimoodustaja kohta kantakse registrisse järgmised andmed:
1) nimevormid kronoloogilises järjekorras;
2) nimevormi kehtimisaeg.
(4) Arhivaalide omaniku kohta kantakse registrisse järgmised andmed:
2) kontaktandmed.
(5) Arhivaalide valdaja ja asukoha kohta kantakse registrisse järgmised andmed:
3) arhivaalidele juurdepääsu korraldava asutuse või selle struktuuriüksuse või isiku nimi ja kontaktandmed, kui need erinevad valdaja andmetest.
(6) Arhivaalide koguse mõõtühikud määrab kindlaks registri volitatud töötleja.
§ 8. Registri pidamiseks vajalikud andmed
Registri volitatud töötleja võib registrisse kanda registri pidamiseks ja registri andmete mõistmiseks vajalikke andmeid registri objekti, registri kannete ajakohasuse, andmeandja ja andmete registrisse kandmise ning muutmise asjaolude kohta. Registri pidamiseks vajalikel andmetel on informatiivne tähendus.
Andmete alusdokumendid. Andmete registri volitatud töötlejale üleandmise kord ja tähtajad
§ 9. Andmete alusdokumendid
(1) Andmed avalike arhivaalide kohta esitab andmeandja registri volitatud töötlejale «Arhiiviseaduses» ja Vabariigi Valitsuse 29. detsembri 1998. a määrusega nr 308 kinnitatud «Arhiivieeskirjas» (RT I 1998, 118–120, 1904; 1999, 2, õiend) sätestatud loetelude ja kirjelduste (dokumentide loetelu, arhivaalide loetelu ja arhiivinimistu) alusel.
(2) Andmed eraarhivaalide kohta kantakse registrisse omaniku taotluse või nõusoleku ja riigiarhivaari otsusele lisatud loetelude ja nimistute alusel.
(3) Registri volitatud töötleja nõusolekul võivad andmete esitamise aluseks olla muud andmeandja asjaajamist ja arhiivi kajastavad arvestusdokumendid (arhiivipassid, toimikute nomenklatuurid jm).
§ 10. Andmete esitamise kord
(1) Andmeandja esitab andmed registri volitatud töötleja poolt kinnitatud vormide ja juhiste kohaselt.
(2) Andmed esitatakse andmeandja ja registri volitatud töötleja kokkuleppel kas paberkandjal, andmesidevõrgu kaudu, kaasa arvatud siduspöördumise korras, või andmeandja poolt andmekandjale kopeerituna või sisestatuna.
§ 11. Andmete esitamise tähtajad
(1) Andmed avalike arhivaalide kohta esitab andmeandja iga aasta 1. jaanuari seisuga sama aasta 1. aprilliks.
(2) Andmeandja teatab registrisse kantud arhivaalide võõrandamisest ja valduse üleminekust registri volitatud töötlejale 15 päeva jooksul sündmuse toimumisest.
§ 12. Registri andmete õigsus
(1) Registrisse esitatud andmete õigsuse eest vastutab andmeandja.
(2) Registri volitatud töötleja võib andmeandjalt andmete võrdlemiseks taotleda määruse §-s 9 sätestatud loetelusid ja kirjeldusi.
Juurdepääs registri andmetele
§ 13. Registri andmete avalikkus
(1) Registrisse kantud andmed on avalikud, kui seadus ei sätesta teisiti.
(2) Registrisse kantud eraarhivaalide omanik või valdaja võib seada piiranguid eraarhivaalide omaniku ja valdaja ning asukoha andmete avalikustamisele.
(3) Eraarhivaalide omanik või valdaja teatab oma soovist seada piiranguid tema poolt registrisse antud andmete avalikustamisele riigiarhivaarile kirjalikult.
§ 14. Registri andmetele juurdepääsu korraldamine
(1) Registri andmed avalikustatakse Internetis registri volitatud töötleja koduleheküljel.
(2) Registri volitatud töötleja väljastab päringu täitmiseks registri andmetest digitaalseid või paberkandjal ärakirju ja väljavõtteid. Päringu täitmise tähtaeg on 10 päeva.
(3) Registriandmete taotleja kannab digitaalselt või paberkandjal väljastatavate ärakirjade ja väljavõtete valmistamise ning kopeerimise kulud riigiarhivaari kehtestatud üldiste kulunormide alusel.
Registri volitatud töötleja õigused ja kohustused
§ 15. Registri volitatud töötleja õigused
«Arhiiviseadusest», käesolevast määrusest ja teistest õigusaktidest tulenevate ülesannete täitmiseks on registri volitatud töötlejal õigus:
1) pöörduda päringutega andmeandjate poole registriandmete saamiseks, täiendamiseks ja parandamiseks;
2) kontrollida andmeandja juures kohapeal registriandmete vastavust alusdokumentidele;
3) kanda registrisse andmeid ja muuta neid määruse §-des 9–11 ettenähtud korras.
§ 16. Registri volitatud töötleja kohustused
(1) Registri volitatud töötleja on kohustatud:
1) hoidma korras registri andmed;
2) väljastama ärakirju ja väljavõtteid registri andmetest;
3) vajadusel andma selgitusi registri pidamise kohta;
4) kaitsma andmeid vastavalt «Andmekogude seaduses» ja «Isikuandmete kaitse seaduses» (RT I 1996, 48, 944; 1998, 59, 941; 111, 1833) sätestatud nõuetele;
5) täiustama registri pidamise ja andmete töötlemise süsteemi;
6) kinni pidama eraarhivaalide omaniku või valdaja poolt käesoleva määruse § 13 lõike 2 alusel seatud piirangutest.
(2) Kui registri volitatud töötleja tuvastab ebaõigete andmete registrisse edastamise, saadab ta andmeandjale kohe järelepärimise.
§ 17. Registri pidamise dokumenteerimine
Registri volitatud töötleja dokumenteerib andmete esitamise, andmete registrisse kandmise, nende muutmise ja kustutamise ning andmete registri mitteaktuaalsesse ossa kandmisega seotud toimingud. Dokumenteeritakse vähemalt järgmised andmed:
1) andmeandja nimi;
2) alusdokumendi nimetus;
3) andmete registrisse kandmise, muutmise või muu toimingu teostaja nimi;
4) toimingu teostamise aeg.
Andmeandja õigused ja kohustused
§ 18. Andmeandja õigused
Andmeandjal on õigus:
1) kontrollida tema poolt esitatud andmete alusel registrisse tehtud kandeid;
2) kontrollida andmete esitamise, andmete registrisse kandmise, nende muutmise ja kustutamise ning andmete registri mitteaktuaalsesse ossa kandmisega seotud toimingute dokumenteerimist registri volitatud töötleja poolt.
§ 19. Andmeandja kohustused
(1) Andmeandja on kohustatud:
1) esitama registri volitatud töötlejale registrisse kandmiseks andmed tema poolt hoitavate avalike arhivaalide kohta määruse §-s 7 toodud mahus;
2) vastama registri volitatud töötleja järelepärimistele andmete täpsustamise ja parandamise kohta 15 päeva jooksul, arvates järelepärimise saabumisest, ning esitama vajadusel õiged andmed;
3) võimaldama registri volitatud töötlejal kontrollida esitatud andmete vastavust alusdokumentidele.
(2) Kui andmeandja tuvastab ebaõigete andmete registrisse edastamise, teavitab ta sellest kohe registri volitatud töötlejat ning esitab 15 päeva jooksul täpsustatud ja parandatud andmed.
Järelevalve, kontroll, finantseerimine ja likvideerimine
§ 20. Järelevalve ja kontrolli teostamine
(1) Järelevalvet registri pidamise seaduslikkuse üle teostab andmekaitse järelevalveasutus.
(2) Kontrolli registri volitatud töötleja tegevuse üle registri pidamisel teostab registri vastutav töötleja teenistusliku järelevalve korras.
Registri pidamist finantseeritakse sihtotstarbeliselt registri vastutava töötleja eelarverealt.
§ 22. Likvideerimine
Registri ümberkorraldamise või likvideerimise otsustab Vabariigi Valitsus seaduse alusel, nähes ette andmete üleandmise teise registrisse või säilitamiseks Rahvusarhiivi või nende kustutamise.
Registri kasutusele võtmine
§ 23. Andmete registrisse kandmise tähtajad
Registri volitatud töötleja kannab andmed avalike arhivaalide kohta registrisse järgmisteks tähtaegadeks:
1) avalikes arhiivides säilitatavate arhivaalide kohta 1. maiks 2000. a;
2) riigiasutuste ja avalik-õiguslike isikute valduses olevate arhivaalide kohta 1. septembriks 2001. a;
3) kohaliku omavalitsuse ning eraõiguslike juriidiliste ja füüsiliste isikute valduses olevate avalike arhivaalide kohta 1. septembriks 2002. a.
§ 24. Registri avalikus andmesidevõrgus avalikustamise tähtaeg
Registri volitatud töötleja võimaldab registrile juurdepääsu Internetis 1. juuliks 2001. a.


§ 7 Koordineeriv asutus, pädev asutus ja tugikeskus
§ 121 Välisriigi kutsekvalifikatsiooni tunnustamine ühise koolitusraamistiku alusel
§ 122 Välisriigi kutsekvalifikatsiooni tunnustamine ühise koolitustesti alusel
§ 123 Õppepraktika tunnustamine
§ 171 Välisriigi kutsekvalifikatsiooni osaline tunnustamine
31 EUROOPA KUTSEKAART
§ 211 Euroopa kutsekaart
§ 212 Kutsekaart ajutiseks töötamiseks välisriigis
§ 213 Kutsekaart välisriigis töötamiseks ja ajutiseks töötamiseks välisriigi kutsekvalifikatsiooni eelneva kontrolli korral
§ 214 Kutsekaart Eestis ajutiseks töötamiseks
§ 215 Kutsekaart Eestis töötamiseks ja ajutiseks töötamiseks välisriigi kutsekvalifikatsiooni eelneva kontrolli korral
32 HOIATUSMEHHANISM
§ 216 Hoiatusmehhanismi rakendamine
§ 217 Hoiatusmehhanismi rakendamise erisused reguleeritud ametikohal ja kutsealal tegutsemise keelu ning piirangu korral
RT I, 30.12.2015, 6


§ 2 Sotsiaaleluruumi taotlejad
§ 3 Sotsiaaleluruumi taotlemine
§ 4 Sotsiaaleluruumi eraldamine
§ 5 Sotsiaaleluruumi üürile andmine
§ 6 Üüri suurus ja tasumine
§ 7 Sotsiaaleluruumi kasutamise tingimused
§ 8 Eluruumi kohandamine puudega isikule
§ 9 Täiendavad võimalused eluruumi tagamiseks
§ 10 Kaebuste esitamine
§ 11 Teavitamiskohustus, teenuse kulude tagasinõudmine ja tasaarveldus
§ 12 Viivis
RT IV, 01.04.2016, 7
Vastu võetud 24.03.2016 nr 9
Määrus kehtestatakse “Kohaliku omavalitsuse korralduse seaduse” § 22 lõike 1 punkti 5, § 6 lõigete 1 ja 3, „Sotsiaalseadustiku üldosa seaduse“, „Sotsiaalhoolekande seaduse” § 14, § 41-43 ja “Elamuseaduse” § 8 punkti 2 alusel.
(1) Eluruumi tagamise teenuse eesmärgiks on eluruumi kasutamise võimaluse kindlustamine isikule, kes ei ole sotsiaalmajanduslikust olukorrast tulenevalt võimeline enda ja oma perekonna vajadustele vastavat eluruumi tagama.
(2) Eluruumi tagamise teenuse kord reguleerib Misso vallale kuuluvate sotsiaaleluruumide üürile andmist ja kasutamist, eluruumi kohandamist puudega isikule ja teisi võimalusi eluruumi tagamisel abivajajatele.
(3) Sotsiaaleluruum käesoleva korra mõttes on korter või muu eluruumidele esitatavatele nõuetele vastav ruum, mis on tunnistatud volikogu poolt sotsiaaleluruumiks. Sotsiaaleluruum võib olla kohandatud erivajadustega isikute majutamiseks.
(1) Sotsiaaleluruumi võib taotleda isik, kelle elukoht rahvastikuregistri andmetel on Misso vald ning kes ei ole ise suuteline endale või oma perekonnale eluaset tagama.
(2) Sotsiaaltöö spetsialisti ettepanekul võib eluruumi eraldada ka rahvastikuregistri andmetel teises kohalikus omavalitsuses elavale isikule.
(3) Sotsiaaleluruumi võivad taotleda:
1) isikud, kellel tervislikel põhjustel on raskusi eluruumis liikumisega või endaga toimetulekuga ning kelle kasutuses olevas eluruumis ei ole võimalik nende hooldamise korraldamine;
2) toimetulekuraskustes pered, kes ei suuda ise endale eluruumi tagada;
4) asenduskoduteenuselt või hooldusperest elluastujad, kes enne asenduskoduteenusele või hooldusperesse suunamist elasid alaliselt Misso vallas;
5) kinnipidamiskohast vabanenud, kes enne kinnipidamisasutusse paigutamist elasid alaliselt Misso vallas ja kelle eluruum ei ole säilinud;
6) teised isikud mõjuvatel sotsiaalsetel põhjustel.
(1) Sotsiaaleluruumi taotleja või tema seaduslik esindaja esitab vallavalitsusele kirjaliku vormikohase taotluse. Taotluse võib esitada ka muu isik (naaber, perearst vms), kellel on andmeid abivajava isiku kohta. Taotluse vormi kinnitab vallavalitsus korraldusega.
(2) Vallavalitsusel on õigus küsida taotluse esitajalt, tema perekonnaliikmetelt ja kolmandatelt isikutelt selgitusi ja muid dokumente esitatud taotluse kohta.
§ 4. Sotsiaaleluruumi eraldamine
(1) Esitatud taotluse ning selle juurde lisatud andmete alusel teeb sotsiaaltöö spetsialist vallavalitsusele ettepaneku sotsiaaleluruumi üürile andmise või sellest keeldumise kohta.
(2) Sotsiaaleluruumi eraldamise või keeldumise otsustab vallavalitsus hiljemalt 10 tööpäeva jooksul nõuetekohase taotluse esitamisest. Otsusest teavitatakse taotlejat 10 tööpäeva jooksul otsuse tegemisest.
(3) Kui teenuse vajadust ei tuvastata, soovitab sotsiaaltöö spetsialist inimese toimetuleku tagamiseks teisi meetmeid ja teenuseid.
(4) Teenuse määramise või mittemääramise otsusega mittenõustumise korral on taotlejal õigus esitada haldusmenetluse seaduses sätestatud korras vaie vallavalitsuse kaudu maavanemale.
(5) Vallavalitsus teavitab taotluse esitajat vallavalitsuse võimalustest sotsiaaleluruumi eraldamise ning selle tingimuste kohta.
(6) Ühte sotsiaaleluruumi võib paigutada isikud erinevatest leibkondadest nende nõusolekul.
(7) Kriisiolukorras otsustab sotsiaaltöö spetsialist sotsiaaleluruumi eraldamise abivajajale koheselt.
(8) Vältimatu sotsiaalabi korras eraldab vallavalitsus sotsiaaleluruumi abivajajale ajutiseks kasutamiseks kuni vajaduse äralangemiseni.
(9) Sotsiaaleluruume haldab Misso Sotsiaalkeskus ja üürilepingu täitmist kontrollib vallavalitsus.
§ 5. Sotsiaaleluruumi üürile andmine
(1) Sotsiaaleluruum antakse seda vajava isiku või perekonna kasutusse üürilepingu alusel.
(2) Sotsiaaleluruumi kasutamiseks sõlmitava üürilepingu tähtajad on järgmised:
1) kuni 1 aasta – kriisisituatsiooni (kui isik on oma tahtest olenemata jäänud eluasemest ilma) sattunud isikud ja perekonnad;
2) kuni 3 aastat – toimetulekuraskustes, asenduskoduteenuselt või kinnipidamiskohast tagasisaabunud isikud;
3) kuni 5 aastat – vanurid või puudega isikud.
(3) Üürilepingu tähtaja möödumisel on vallavalitsusel õigus mõjuvatel põhjustel sõlmida seni sotsiaaleluruumi kasutanud isikuga või tema seadusliku esindajaga uus üürileping mõne teise või sama eluruumi edasiseks kasutamiseks.
(4) Üürilepingu võib ennetähtaegselt lõpetada:
2) üürniku algatusel;
3) vallavalitsuse algatusel, kui langenud on ära põhjused eluruumi tagamiseks.
(5) Vallavalitsus võib üürilepingu lõpetada ennetähtaegselt, kui sotsiaaleluruumi üürnik ja temaga koos elavad isikud ei täida üürilepingust tulenevaid kohustusi või tema tegevus häirib teiste üürnike tegevust või huve. Sellisel juhul võib vallavalitsus pakkuda üürnikule teist sotsiaaleluruumi või muud sotsiaalteenust või -abi.
§ 6. Üüri suurus ja tasumine
(2) Lisaks üürile on üürnik kohustatud tasuma kõrvalkulude eest. Kõrvalkuludeks on kulud üürileandja või üürileandja poolt vahendatud kolmanda isiku teenused nagu hoone, kus ruumid asuvad, halduskulu, vesi, kanalisatsioon, eluruumi elektrienergia, üldkasutatavate ruumide elektrienergia, olmejäätmete vedu, gaas.
(3) Üürnik tasub üüri ja kõrvalkulud vastavalt Misso Vallavolikogu või vallavalitsuse poolt kehtestatud hindadele. Üüri ja kõrvalkulude suurus ning tasumise kord ja tähtajad sätestatakse eluruumi üürilepingus.
(4) Erandjuhtudel võib vallavalitsus üürniku vabastada üüri ja kõrvalkulude tasumisest.
§ 7. Sotsiaaleluruumi kasutamise tingimused
(1) Üürnik on kohustatud kasutama sotsiaaleluruumi heaperemehelikult ning järgima heakorra ja avaliku korra eeskirju. Konkreetse sotsiaaleluruumi edasine üürileandmine seatakse sõltuvusse nimetatud tingimuste täitmisest.
(2) Sotsiaaleluruumi kasutajad kohustuvad hoidma korras oma eluruumi, korteri või maja üldkasutatavad ruumid ning maja ümbruse.
(3) Eluruumi hooldustööde (sanitaarremont) jaotus vallavalitsuse ja üürniku vahel määratakse kindlaks üürilepinguga.
(4) Sotsiaaleluruumi üürnikul on õigus majutada temale üürile antud pinnale oma abikaasat, alaealisi lapsi ja sotsiaaleluruumi taotlemise avalduses märgitud teisi isikuid.
(5) Sotsiaaleluruumi ei või anda allüürile.
(6) Sotsiaaleluruumi töövõimeline üürnik on kohustatud otsima endale alalist elamispinda.
(7) Üürniku või tema perekonnaliikme poolt sotsiaaleluruumi rikkumisega tekitatud kahju tuleb üürnikul hüvitada vastavalt seadusele.
(8) Üürilepingu lõppedes peab üürnik vallavalitsusele üle andma hooldatud ja korras eluruumi ning inventari.
§ 8. Eluruumi kohandamine puudega isikule
(1) Isikud, kellel on puuetega inimeste sotsiaaltoetuste seaduse § 2 lõike 1 tähenduses puudest tingituna raskusi eluruumis liikumise, endaga toimetuleku või suhtlemisega, saavad esitada vallavalitsusele taotluse eluruumi kohandamiseks. Taotlusesse lisatakse eluruumi kohandamise vajaduse põhjendused.
(2) Taotluse esitamist 5 tööpäeva jooksul külastab sotsiaaltöö spetsialist taotlejat tema kodus. Kodukülastus vormistatakse kodukülastusaktina.
(3) Esitatud taotluse, selle juurde lisatud andmete ja kodukülastuse alusel teeb sotsiaaltöö spetsialist vallavalitsusele ettepaneku eluruumi kohandamise või sellest keeldumise kohta.
(4) Eluruumi kohandamise või keeldumise otsustab vallavalitsus hiljemalt 10 tööpäeva jooksul nõuetekohase taotluse esitamisest.
(5) Kui teenuse vajadust ei tuvastata, soovitab sotsiaaltöö spetsialist inimese toimetuleku tagamiseks teisi meetmeid ja teenuseid.
(6) Teenuse määramise või mittemääramise otsusega mittenõustumise korral on taotlejal õigus esitada haldusmenetluse seaduses sätestatud korras vaie vallavalitsuse kaudu maavanemale.
(7) Eluruumi kohandamise vajaduse tuvastamisel abistab sotsiaaltöö spetsialist inimest eluruumi kohandamisel.
§ 9. Täiendavad võimalused eluruumi tagamiseks
(1) Sobiva sotsiaaleluruumi puudumisel võib abivajaduse ilmnemisel pakkuda abivajajale ja tema perekonnaliikmetele vaba munitsipaalkorterit selle olemasolul. Munitsipaalkorteri üürimine toimub samadel alustel nagu sotsiaaleluruumi üürimine. Munitsipaalkorteri üürimise maksimaalseks tähtajaks saab olla kuni kuus kuud.
(2) Kui eluruumi tagamise abivajadus on tuvastatud ning vabal turul leidub sobiv eluruum, mida abivajaja soovib üürida või osta, siis on abivajajal võimalus sotsiaaltoetuste korra alusel taotleda eluruumi tagamiseks ühekordset toetust.
§ 10. Kaebuste esitamine
Eluruumi tagamise teenuse osutamise või selle kvaliteediga rahulolematuse korral esitatakse kirjalik kaebus sotsiaaltöö spetsialistile. Sotsiaaltöö spetsialist teeb 10 tööpäeva jooksul otsuse kaebuse menetlusse võtmiseks või mittevõtmiseks ning tulenevalt sellest esitab vallavalitsusele ettepanekud teenuse korralduse või kvaliteedi tõstmiseks.
§ 11. Teavitamiskohustus, teenuse kulude tagasinõudmine ja tasaarveldus
(1) Teenuse kasutajal on kohustus teavitada vallavalitsust koheselt kõigist põhjustest, mis võivad kaasa tuua teenuse osutamise sisu ja mahu muutumise või teenuse osutamise lõpetamise.
(2) Vallavalitsus võib nõuda isikult talle alusetult teenuse osutamiseks tehtud kulutused osaliselt või täielikult tagasi, kui isikul puudus õigusteenusele või see õigus oli peatunud või lõppenud.
(3) Kui isik keeldub alusetult saadud teenuse osutamise kulusid tagasi maksmast, võib vallavalitsus teha teenuse saajale ettekirjutuse. Ettekirjutuse täitmata jätmise korral võib vallavalitsus anda selle sundtäitmisele täitemenetluse seadustikus sätestatud korras.
(4) Vallavalitsusel on õigustagasinõue tasaarvestada vallavalitsuse poolt isikule antava sama või muu toetuse nõudega võlaõigusseaduse alusel, välja arvatud sotsiaalhoolkande seaduse tähenduses sotsiaaltoetuse puhul.
§ 12. Viivis
Vallavalitsusel on teenuse andmiseks alusetult tehtud kulutuste tagastamisega viivitamise korral õigus nõuda tasumata summalt viivist võlaõigusseaduse § 113 alusel.
(1) Eluruumi tagamise teenuse kvaliteedi üle teostab järelevalvet sotsiaaltöö spetsialist.
(2) Järelevalvet eluruumi tagamise teenuse üle teostavad vallavalitsus ja vallavolikogu revisjonikomisjon.
(3) Maavanem või tema volitatud isik teostab haldusjärelevalvet maakonnas osutatavate sotsiaalteenuste ja muu abi kvaliteedi ning riigi poolt sotsiaalhoolekandeks eraldatud sihtotstarbeliste rahaliste vahendite kasutamise üle.
(1) Misso Vallavolikogu 16. veebruari 2012. a määrus nr 6 „Sotsiaaleluruumide üürile andmise ja kasutamise kord“ tunnistatakse kehtetuks.