2. Teenuste kaardistamise juhend (v 18.03.2018) - Käsiraamat: strateegiline planeerimine ja finantsjuhtimine
Sisukord. 1
1. Tegevuspõhisele eelarvele üleminek. 2
2. Teenus. 3
2.1. Teenuse liik. 4
2.1.1. Otsene avalik teenus. 4
2.1.2. Kaudne teenus. 4
2.1.3. Avaliku sektori teenindamine (välimine tugiteenus). 5
2.1.4. Sisemine tugiteenus. 7
2.2. Vabariigi Valitsuse määrus „Teenuste korraldamise ja teabehalduse alused". 8
3. Teenuste kaardistamine. 9
3.1. Teenuste loetelu. 9
3.2. Pidepunktid teenuste loetlemisel 10
4. Teenuse loetelu koostamine. 12
4.1. Teenuse liik. 12
4.2. Teenuse nimetus. 12
4.3. Teenuse kirjeldus. 13
4.4. Teenuse väljund. 13
4.5. Teenuse sihtrühm.. 13
4.6. Teenuse omanike määratlemine. 14
4.7. Teenuse eesmärk. 14
4.8. Seos TKTA määrusega. 14
4.9. Teenuse mõõdikud. 15
4.10. Kommentaar/Küsimus. 15
5. Täiendav lugemismaterjal 16
LISAD 17
Lisa 1. Näiteid otsestest ja kaudsetest teenustest, sisemistest ja välimistest tugiteenustest. 17
Lisa 2. Näited seostest TKTA määrusega. 20
Lisa 3. Teenuste kaardistamise vorm.. 21
Lisa 4. Mõisted ja seletused. 22
Lisa 5. Teenuskaardi vorm.. 23
Teenuste loetelu koostamise juhendi eesmärk on ühtlustada teenuste määratlemist, et see toimuks kõigis asutustes ühtsetel alustel. Tegevuspõhise riigieelarve koostamiseks on vajalik seostada kogu asutuse eelarve teenustega, mis jagunevad otsesteks avalikeks teenusteks, kaudseteks teenusteks, sisemisteks tugiteenusteks ja välimisteks tugiteenusteks. Teenuste kaardistamise juhend on kooskõlas Vabariigi Valitsuse määrusega „Teenuste korraldamise ja teabehalduse alused“[1] (edaspidi TKTA määrus) ning aitab luua seosed määruse raames kaardistatavate teenustega.
1. Tegevuspõhisele eelarvele üleminek
Valitsussektor läks üle tekkepõhisele eelarvele alates 2017. aastast ning tegevus- ehk programmipõhisele eelarvestamisele plaanitakse üle minna aastaks 2020. Vastava eesmärgi on seadnud Vabariigi Valitsus. Ülemineku eesmärgiks on tagada riigi ressursside tõhus ja mõjus kasutamine. Varasemad finantsjuhtimise reformid, üleminek tekkepõhisele finantsaruandlusele (al. 2004) ja eelarvele (al. 2017) ei olnud eesmärgid iseenesest, vaid ettevalmistus ja eeldus selleks, et riik saaks teha kvaliteedihüppe avaliku sektori kulude juhtimises ja minna üle tegevuspõhisele eelarvele. Tegevuspõhise eelarve eelised on:
· eelarve sidumine strateegiliste eesmärkide ja arengukavadega;
· keskendumine kulude asemel lõppeesmärgile;
· informatsioon programmide ja teenuste maksumuse kohta;
· usaldusväärsem (sh võrreldavam) informatsioon annab parema aluse organisatsioonilisteks ümberkorraldusteks;
· läbipaistvuse suurenemine avalikus sektoris suurendab kodanike aktiivsemat kaasarääkimist ning hõlbustab riigiasutuste koostööd teenuste osutamisel.
Ülemineku käigus korrastatakse strateegilise planeerimise tasandid, mis seotakse teenustega ning nende osutamiseks kasutatavate ressurssidega.
Tegevuspõhisele eelarvele (edaspidi TERE) üleminekul käsitleme teenust kui strateegilise juhtimise tasandi ja asutuse juhtimise tasandit seostatavat lüli. Teenused jagunevad põhiteenusteks ja sisemisteks tugiteenusteks (Joonis 2). TERE raames on oluline kaardistada põhiteenuseid, ehk avalikke teenuseid ja teenuseid, mida avaliku sektori asutused osutavad teineteisele. Seejuures on oluline ka jälgida, kuidas sisemine tugiteenus panustab ühte või teise põhiteenusesse.
Avalik teenus on avalike ülesannete täitmisel osutatav teenus, mis on suunatud avalike hüvede pakkumisele, avaliku ülesandega kaasneva kohustuse täitmisele või põhiõiguste, -vabaduste ja huvide kaitsele. Avalikud teenused jagunevad otsesteks teenusteks ja kaudseteks teenusteks. Otseste ja kaudsete teenuste osutamisse panustavad ka tugiteenused, nii asutuse sisesed tugiteenused kui asutuste vahel osutatavad tugiteenused ehk välimised tugiteenused (edaspidi ka avaliku sektori teenindamine).
Asutuse põhiteenuste hulka kuuluvad otsesed ja kaudsed teenused ning avaliku sektori teenindamine (teise asutuse põhi- ja tugiteenuste osutamise toetamine). Põhiteenuste osutamist asutuse sees toetavad sisemised tugiteenused.
Näidetega varustatud teenuste liikide kirjeldused leiab Lisast 1.
Joonis 2. Teenuste liigid
Teenuste detailne kirjeldamine toetab tegevuspõhise eelarve ja kulumudeli koostamist.
TERE raames koostatakse teenuste loetelu, mis võimaldab ühendada asutuse teenused strateegilise juhtimise kõrgemate planeerimistasanditega: programmi tegevus, meede, programm, tulemusvaldkond. Asutusele tekib seeläbi kõigi põhitegevuse aspektide seos tulemusvaldkonna strateegiliste eesmärkidega. Tulemusvaldkonna juhtidele tekib aga tervikpilt sellest, mis teenuste kaudu ja kuidas viiakse reaalselt tulemusvaldkonna eesmärgid ellu. Ministrile kui valitsemisala juhile tekib ülevaade, milliste tulemusvaldkondade eesmärke toetavad ministeeriumi valitsemisala asutused.
Teenuste loetelu aitab leida teenuste omavahelisi seoseid ning tõhustada teenuste toimimist, samuti aitab see leida dubleerivaid tegevusi nii valitsemisala sees, kui ka riigis laiemalt. Teenuste loetelu on seetõttu oluline juhtimise ja arengu suunamise instrument asutusele endale, valitsemisalale ja riigile tervikuna.
Kaardistatud teenustega on teenuseid kaardistava asutuse esindajal võimalik tutvuda keskkonnas Confluence.
2.1. Teenuse liik
2.1.1. Otsene avalik teenus
Otsene avalik teenus on teenus, mida asutus osutab füüsilisele- või eraõiguslikule juriidilisele isikule teeninduskontakti kaudu mis tahes suhtluskanalis ja mis võimaldab isikul täita seadusest tulenevat kohustust või kasutada seadusest tulenevat õigust. Otsene teenus toimub isiku tahtel, sealhulgas eeldataval tahtel.
Joonis 3. Otsene avalik teenus - näide avalduse esitamisest kuni otsuse väljastamiseni.
Mõned näited otsestest teenustest Sotsiaalministeeriumi valitsemisalas on kajastatud hindamis-ja nõustamisteenus, abikoka eriala kutseõpe, ravimitega seotud lubade ja hinnangute taotlemine, mürgistusteabe infotelefon jms (Lisa 1, tabel 1). Otsese teenusena on käsitletav ka järelevalve teenus, kus isiku eeldatav tahe on määratletav. Näiteks tuleohutuskontrolli teenus avalduse alusel. Kuna aga enamus järelevalve teenuseid on olemuselt kaudsed teenused, tuleb asutusel lähtuvalt olulisuse printsiibist otsustada, kas järelevalveteenuse eristamine kaudse- ja otsese teenusena on asutuse juhtimise seisukohast vajalik või mitte.
Otseste teenuste alla kuuluvad ka toetustega seotud teenused, näiteks riikliku pensioni saamine ja paljud teised sotsiaaltoetused, mille määramise ja maksmisega tegeleb Sotsiaalkindlustusamet. Toetuse edasiandmisega seotud teenus on näiteks invaspordiga tegelemise toetuse taotlemine ja esmatasandi tervisekeskuste kaasajastamine.
2.1.2. Kaudne teenus
Kaudne teenus on teenus, mille käigus asutused osutavad õigusaktides sätestatud teenust teenuse kasusaaja otsese pöördumiseta ning teenuse kasusaajaid ei ole võimalik identifitseerida.
Joonis 4. Kaudne teenus
Kaudse teenuse osutajad võivad olla ministeeriumid, mis tegelevad õiguskeskkonna reguleerimisega, selleks et tagada hallatavate asutuste poolt otseste teenuste osutamine. Kaudsete teenuste klassifikatsiooni liigituvad näiteks:
Poliitikakujundamise teenus. Näiteks hoolekandepoliitika kujundamine ja selle elluviimise korraldamine (Lisa 1, tabel 2). Lähtuvalt valitsemisala eripärast on võimalik, et ühe valdkonna poliitika kujundamist saab jagada erinevateks teenusteks näiteks Rahandusministeeriumis jaguneb eelarvepoliitika kujundamine strateegilise juhtimise ja riigieelarve koostamise teenuse ning välistoetuste korraldamise teenuse ja välistoetuste maksevahendamise teenuse jpm vahel. Sotsiaalministeeriumi valitsemisalas on kaudseks teenuseks sotsiaalkindlustuspoliitika kujundamine ja selle elluviimise korraldamine. Suurte teenuste puhul on võimalik, et üks teenus ainsana moodustab ühe programmi tegevuse sisu ehk teenusel ja programmi tegevusel on sama nimetus.
Poliitikakujundamise teenuse väljundmõõdikutena määratletakse iga-aastased (arendus)tegevused, millega soovitakse poliitikas muutusi saavutada. Näiteks sotsiaalkindlustuspoliitika kujundamise ja elluviimise korraldamise mõõdikud on seotud pensionireformi elluviimisega, puuetega inimeste teenuste ja toetuste seostamisega või töötushüvitiste süsteemi väljatöötamisega. Samuti võib hinnata poliitika kujundamise jätkusuutlikkust (kas poliitika kujundamine arvestab tuleviku vajadusetega, pensionid, tervishoid) ja kulutõhusust (milliste kuludega korraldatakse nt. praamiühendus mandri ja saarte vahel). Kui reform on pikemaajaline, siis võib aastane mõõdik olla uuringu läbiviimine, õigusakti koostamine vms.
Järelevalve teenusena on (Lisa 1, tabelis 2) välja toodud veeohutuse korraldamine või müra, vibratsiooni, mitteioniseeriva kiirguse järelevalve, mida korraldatakse asutuse algatusel ning mille otsest kasusaajat ei ole võimalik identifitseerida. Nagu eelnevalt otsese teenuse all kirjeldatud, võib järelevalve teenus olla ka otsene teenus, kui isiku tahe on määratletav. Enamasti tehakse järelevalvet ilma isiku pöördumiseta, nt järelevalve tarbijakaitse reeglite või toiduohutuse reeglite järgmise kohta. Siinkohal on asutuse jaoks teenuse tüübi määratlemine oluline ainult selleks, et kaardistada võimalikud sihtrühmad ja lähtuvalt sellest kujundada ning juhtida teenust. Kuluarvestuse seisukohast ei ole oluline kas asutuse teenus on otsene või kaudne, sest mõlemad on asutuse jaoks põhiteenused.
Ka ennetustegevus, mis hõlmab tervet ühiskonda, on kaudne teenus. Näiteks Tervise Arengu Instituudi poolt korraldatav alkoholitarbimise vähendamisele suunatud teavitustöö, tõstmaks elanikkonna teadlikkust alkoholi tarvitamisest tulenevatest terviseriskidest.
2.1.3. Avaliku sektori teenindamine (välimine tugiteenus)
Välimine tugiteenus on teenus, mis toetab avaliku teenuse osutamist teisele asutusele. Välimine tugiteenus toetab poliitikat kujundava otsuse ettevalmistamist, teise asutuse toimimist, otsese avaliku teenuse osutamist või tööülesande täitmist.
Joonis 6. Välimine tugiteenus
Joonisel on kujutatud välimist tugiteenust Asutus 2 poolt. Antud näites osutab Asutus 1 kliendile otsest teenust.
Välimised tugiteenused avalikus sektoris seonduvad eelkõige tugiteenuseid pakkuvate asutuste panusega avaliku teenuse osutamisse, mida saab käsitleda avaliku sektori teenindamisena (vt ka joonis 2). Näiteks Riigi Tugiteenuste Keskus pakub ministeeriumidele ja Riigikantseleile palgaarvestuse- ja raamatupidamise, finantsarvestuse ja riigihangete korraldamise teenust.
Kesksed IT asutused, nagu RIK, RMIT, KEMIT, SMIT ja TEHIK toetavad ministeeriumide (ja nende allasutuste) tööd IKT teenustega. IKT teenuseid kaardistatakse vastavalt 21.12.2017 Vabariigi Valitsuse poolt heakskiidetud IKT teenuste kirjeldamise ja hinnastamise mudelile (vt tabel 1). Mudeli detailsem kirjeldus on lisatud juhendile failina.
IKT teenuste grupp
Teenuse grupeerimise alused
1. IT Äriteenused
spetsiifilise sisulise IT teenuse (äriteenuse) osutamiseks või ülesande lahendamiseks loodud või kohandatud infosüsteemide pakutavad teenused. Näiteks Äriregistri või Kinnistusraamatu pidamine, mingi finantsarvestus-, juhtimis- või menetlusinfosüsteem, spetsiifiline jälgimissüsteem vms. Tüüpiliselt on selle teenuse
osutamiseks loodud mingi üks vastav äriinfosüsteem, millel võivad olla ka satelliit- ja
abiinfosüsteemid, arendus- ja testkeskkonnad, liidestusmoodulid jms. IT organisatsiooni vaates jagunevad need omakorda veel gruppidesse:
a. core services, customer-facing services
a. Äriteenused, mille tarbijaks on sisulise teenuse lõpptarbija, kodanik, klient, teine organisatsioon. Samas on siin ka kliendiks äriinfosüsteemidega töötavad organisatsiooni liikmed (back-office töökohad). Nt äriinfosüsteemide veebiväljundid.
b. internal customer-facing services (organisatsioonispetsiifilised)
b. Äriteenused, mille tarbijaks on teenust pakkuva organisatsiooni oma töötajad. Siia kuuluvad sisemised tugisüsteemid äriteenuste osutamiseks, nt organisatsiooni dokumendihaldussüsteem.
c. internal customer-facing services (standardsed lahendused)
c. Universaalsed sisekasutajatele suunatud tavateenused – tavaliselt organisatsioonides kasutajatele kättesaadavaks tehtud teenused, milleks kasutatakse vähe seadistamist nõudvaid nö valmislahendusi ehk karbitooteid. Näiteks Microsoft Exchange meili- ja grupitöövahendina, printimine, kaugtöövahendid jms. Paljud teised kasutavad selliseid teenuseid alamteenustena ära (nt äriinfosüsteem saadab meeldetuletusi e-mailiga).
2. Tehnilised teenused
Kasutajatele tajutavate infosüsteemide toimimiseks ja selle turvalisuse tagamiseks vajalikud IT-tehnilised teenused, mida osutab IT organisatsioon ja mis tavakasutajate eest praktiliselt peidetuks jäävad. Näiteks IT taristu haldamise ja –juhtimise süsteemid, varundus, monitooring, logimine, lähtekoodide ja versioonihaldus, turvatarkvarad jne. Siia kuulub olemuselt ka spetsiifiliste ligipääsuõiguste haldus. Inglise keeles kasutatud ka väljendeid enabling services, resource-facing services, supporting services, technical services.
3. Töökoha teenused
Teenused, mis on seotud kasutaja konkreetse lokaalse töökohaga, st vahetult tema kasutuses olevad seadmed (arvuti, monitor, lisaseadmed jms) ja tarkvara alates operatsioonisüsteemist kuni kasutaja arvutisse paigaldatud spetsiaaltarkvarani (nt Photoshop, MS Office jms). Samuti töökohaarvuti ühendamine vajalike võrkudega, ühendatuse tagamine.
4. Välised teenused (outsourced services)
Teenused, mida organisatsiooni liikmed enda kasutuses olevate vahenditega tarbivad teistest organisatsioonidest. Eelkõige on siin sideteenused, mida pakuvad välised organisatsioonid ja sisuteenused, mida pakuvad näiteks Äriregister, SAP, Fitek jms ning mikroteenused nt autentimis- ja digitaalallkirjastamise teenused sideoperaatoritelt, Sertifitseerimiskeskuselt jms.
Inglise keeles kasutatud ka väljendit Underpinning Contracts
5. IT toimimise tugiteenused ehk töökorraldusteenused (sisemine tugiteenus)
Need ei ole ise ehedad IT-teenused vaid sellised teenused, mis peavad olema korraldatud, et IT teenuseid vajalikul viisil osutada saaks. Siia kuuluvad näiteks IT organisatsiooni juhtimine ja selle üldkulud, hankimine, kasutajatugi, IT varade haldamine, teenuste portfelli haldamine, mitmesuguste sertifikaatide hankimine ja auditeerimine (nt ISKE) jne. Eraldi tasub siinkohal välja tuua sisekliendile suunatud kasutajatoe (helpdesk) teenuse, sh kasutajakontode ja üldiste ligipääsuõiguste haldus.
Tabel 1. Teenuste grupid IKT teenuste kirjeldamise mudelist (kinnitatud VV poolt 21.12.2017)
2.1.4. Sisemine tugiteenus
Sisemine tugiteenus on teenus, mis toetab avaliku teenuse osutamist asutuse sees. Sisemine tugiteenus toetab asutuse toimimist või tööülesande täitmist.
Joonis 5. Sisemine tugiteenus
Näidisloetelu võimalikest sisemistest tugiteenustest:
· personaliteenus (töö ja teenistussuhete korraldamine, teenistujate arendamine, värbamine,
töökeskkonna kujundamine, infohaldus, organisatsiooni- kultuuri arendamine),
· dokumendihaldus,
· raamatupidamine,
· eelarvestamine,
· väliskommunikatsioon,
· eriotstarbeliste sõidukite tagamine,
· üldotstarbeliste sõidukite tagamine,
· varustuse tagamine,
· kinnisvara tagamine,
· töökoha tagamine,
· laoteenus,
· veoteenus,
· hangete korraldamine,
· õigusloome,
· õigusteenindus,
· väliskoostöö,
· infoturve,
· riigisaladuse ja salastatud välisteabe kaitse korraldamine,
· juhtimine,
· vabatahtlike kaasamine,
· siseaudit,
· sisekontroll.
Antud loetelu ei ole lõplik. Näiteks mõnedel juhtudel on põhjendatud kui sise- ja väliskommunikatsiooni teenust või finantsjuhtimise ja raamatupidamise teenust juhitakse asutuses koos, ühe teenusena. Sellisel juhul on mõislik need teenused kaardistada samuti koos. Vahel võib olla õigusloome hoopis poliitikakujundamise põhiteenuse osa. Mõne asutuse puhul on osa sisemisi tugiteenuseid tsentraliseeritud ja ära antud nt RTKle, sellisel juhul ei pea neid asutuse enda teenuste loetelus esinema.
Mõni eelnevalt sisemine tugiteenus võib olla asjakohane vaid kindla spetsiifikaga asutuse jaoks ning teiste jaoks ei ole vajalik. Võib juhtuda ka nii, et asutus ei leia loetletud teenustest mõnda vajalikku sisemist tugiteenust. Sel juhul saab luua juurde täiendavaid teenuseid (näiteks proovide vastuvõtmise teenus, eriotstarbelise objekti ohutuse tagamine jne).
Iga asutus peab analüüsima ja kirjeldama oma sisemiste tugiteenuste sisu ja üldisi atribuute teenuste loetelus. Sisemiste tugiteenuste puhul ei ole eesmärgi ega väljundi kirjeldamine nõutud, asutus otsustab ise, kas sisemiste tugiteenuste eesmärgistamine ja väljundite kirjeldamine on sisemiste tugiteenuse juhtimiseks vajalik.
Sisemiste tugiteenuste kaardistamine on oluline, et vajadusel saaks eristada asutuse tugiteenuste info põhiteenustest ning tagada asutuste vaheline võrreldavus teenuste lõikes.
2.2. Vabariigi Valitsuse määrus „Teenuste korraldamise ja teabehalduse alused"
3. juunil 2017.a. jõustunud Vabariigi Valitsuse määrus „Teenuste korraldamise ja teabehalduse alused“ (TKTA määrus), määratleb teenusena otsesed avalikud teenused ja tugiteenused. Määruse ülesandeks on tagada avalike teenuste korraldamine selliselt, et kogutava info kasutamisel ja infosüsteemide arendamisel peetaks silmas teenuse sihtrühmade huvisid ja avaliku sektori efektiivsuse saavutamist. Eesmärk on suunata asutusi eelistama andmete vahetamist dokumendivahetusele ja elektroonilisi dokumente paberdokumentidele, aga ka vähendada teabe dubleerimist ning mitte kogudaega alal hoida mittevajalikku ja aegunud teavet. Määrus käsitleb vaid osa valitsusasutuste ja hallatavate asutuste teenustest, jättes käsitlusest kõrvale näiteks järelevalve ja poliitikakujundamise kaudsed teenused. Seetõttu on Majandus- ja Kommunikatsiooniministeeriumi poolt kogutav andmete hulk ja koosseis otseste avalike teenuste osas kohati detailsem kui tegevuspõhise riigieelarve koostamise protsessis Rahandusministeeriumile esitatav informatsioon.
TERE teenuste kaardistamise raames on oluline välja tuua seos, kas teenus on seotud TKTA määrusega, et oleks võimalik analüüsida asutuste aruandluse lihtsustamise võimalusi. Otseste avalike teenuste hulgast tuuakse välja TKTA määruse § 2 lõigetes 2, 3, 4 toodud tunnuste esinemine kaardistatavates teenustes. TKTA seos võib (aga ei pruugi) esineda kõigis TERE raames kaardistatavates otsestes ja tugiteenustes. Avalikku sektori teenindamise ehk välimiste tugiteenuste teenuste juures markeeritakse „jah“, kui teenusest osutatakse teise valitsemisala asutustele (§2 lg 5 nõue). Näidetega varustatud TKTA teenuste komponentide kirjeldused koos näidetega leiab Lisast 2.
3. Teenuste kaardistamine
Teenuste kaardistamisel koostatakse teenuste loetelu, mis sisaldab eeskätt TERE kontekstis olulist infot, aga ka lisainfot. Lisainfo kogumise eesmärk on analüüsida aruandluse ühildamise ja bürokraatia vähendamise võimalusi.
Teenuste paremaks juhtimiseks tuleb teenuste loetelu koostamise järel järgmise etapina määratlema ja kirjeldama teenuse protsessid ning looma iga teenuse kohta teenuskaardi. Teenuste loetelu koostamise juhend ei anna juhiseid protsesside kaardistamiseks, kuid annab soovitusliku vormi teenuskaardi koostamiseks (vt Lisa 3). Suur osa teenuskaardi välju täidetakse teenuste loetelu ja kulu- ning eelarvemudelite koostamise käigus.
3.1. Teenuste loetelu
Teenuste loetelu koostamine koosneb mitmest sammust:
1. Teenuste loetelu koostamise allikate läbi töötamine, allikateks võivad olla erinevad õigusaktid, asutuste ja osakondade põhimäärused, tööprotsesside analüüsid jne.
2. Teenuste loetelu koostamisel kaardistatakse riigiasutuste ja nende hallatavate asutuste põhiteenused ja tugiteenused, st kõik otsesed ja kaudsed teenused, avaliku sektori teenindamist (välimised tugiteenused) ja sisemised tugiteenused (vt joonis 2).
3. Teenuste sisu kirjeldamine – kirjeldatakse ära teenuse eesmärk, sihtrühm, kasutamise põhjus, tegevuspõhise kuluarvestuse puhul ka teenuse tegevused jmt. Teenuste loetelu koostamisel ja sisu kirjeldamisel tekkiv info on teenuskaardi baasinfo kõigi teenuste puhul.
4. TKTA määrusega seose tuvastamine - teenuse tegevuse või väljundi tasandil markeeritakse seos määrusega (jah/ei) hindamaks, kas tulevikus on võimalik ühendada aruandlust teenuste osas. Seos TKTA määrusega võib sisalduda kõigis TERE raames kaardistatavates teenustes. Teenuskaardil on ettenähtud ka TKTA määruse nõuetega seotud lahtrid (teenuse olulisus ja teeninduskanalid). Neid soovitame kindlasti täita, kui veeru „seos TKTA määrusega“ väärtus on „jah“. Nende täitmist soovitame üle vaadata koostöös MKMiga pärast teenuste loetelu valmimist.
5. Teenuste loetelu kinnitamine – loetelu koostamise ja teenuste kirjeldamise käigus tekib kindlasti erinevaid küsimusi ja lahkarvamusi. Kui kõik kommentaarid ja küsimused on lahendanud ning on jõutud arusaamale, et nimekiri on piisavalt täielik, et liikuda edasi tegevuspõhise eelarve kulumudeli koostamise juurde, kinnitatakse teenuste nimekiri.
Teenuste seostamine programmide, ja ressurssidega kui teenuste loetelu on valmis, tuleb määratleda, milliste strateegiliste eesmärkide saavutamisse üks või teine teenus panustab, samuti on oluline kirjeldada kuidas on teenusega seotud erinevad ressursid. See info on oluline nii asutuse kulumudelite, aga ka valitsemisala eelarvemudeli loomisel, aga ka tulemusvaldkonna eelarve terviklikuks modelleerimiseks. Seetõttu seda infot tuleb kajastada teenuskaardil.
Kui teenuste loetelu on valmis, tuleb teenused ühendada programmide tegevustega lähtuvalt teenuse panusest programmi eesmärkide saavutamisse. See on oluline eelarvemudeli loomiseks.
Teenuse väljund
Seos TKTA määrusega? (jah/ei)
Teenuse mõõdetav tulemus
Kommentaar/ küsimus
Otsene teenus
Nimetus 1
Kaudne teenus
Nimetus 2
Nimetus 3
Sisemine tugiteenus
Nimetus 4
Joonis 7. Teenuste kaardistamise vormi andmeväljad
Juhendmaterjali lisadokumendiks on eraldiseisev Exceli fail, mis on Lisa 3 alusel koostatud töövahend. Asutused koostavad oma teenuste nimekirja vastava vormi täitmise ja esitamise kaudu. Alljärgnevalt kirjeldatakse iga vormi andmevälja põhjalikumalt koos praktiliste näidete ja suunistega.
3.2. Pidepunktid teenuste loetlemisel
Lähtuvalt valitsemisalade eripäradest võib teenuste kaardistamisel ja kujundamisel ette tulla erisusi, kus rolli mängib partner, kellelt teenust ostetakse, või tema paiknemine keskvalitsuse tasandist väljaspool, välistoetustega seotud tingimused, programmi struktuuri loogika või riigieelarve tehniline toimimine. Selleks, et tagada võimalikult sarnane lähenemine kõigis valitsemisalades, on loetletud järgnevad pidepunktid.
Teenuse detailsusaste. Teenuse detailsuse tase, st. millisel tasandil asutus teenuseid juhib ning kui detailset hinna arvestust selleks vajab, on asutuse tasandi otsus. Mitmeid koolitusi pakkuva asutuse jaoks võib tekkida küsimus, millises detailsuses kaardistada teenused, kui riigieelarves kõige detailsem kulude planeerimise tase on programmi tegevus, kuhu grupeeruvad mitme asutuse teenused. Näiteks on Astangu Kutsehariduskeskuse teenused eristatud õppekava järgi: abikoka eriala kutseõppes osalemine, tisleri eriala kutseõppes osalemine. Samas, on võimalik määratleda teenust kõrgemal tasandil, näiteks kutseõppes osalemine ning käsitleda õppekavasid näiteks teenuse tegevusena. Sobivaima detailsuse taseme leidmisega võib tekkida vajadus teenuste grupeerimiseks asutuse tasandil.
Teenuste grupeerimine tähendab seda, et asutus juhib teenuseid veelgi detailsemal tasemel kui ta riigieelarve programmi tegevuse all kajastab. Näiteks ravimitega seotud lubade ja hinnangute taotlemise teenuses on Ravimiameti otsusel grupeeritud kõik erinevad Ravimiameti poolt väljastatavad lubade liigid. Asutuse sees juhitakse protsesse lubade liikide lõikes eraldi, kuid programmi eelarves kajastatakse teenused ja nende eelarve grupeerituna. Grupeerimisel lähtutakse ühetaolistest väljunditest, näiteks load, aruanded, analüüsid jms. Sellise grupeerimise tulemusel on Ravimiamet koondanud 76st teenusest 7: ravimitega seotud lubade ja hinnangute taotlemine, ravimite alaste tegevuste inspekteerimine, ravimitega seotud teatiste esitamine, ravimitega seotud aruannete esitamine ja analüüside tellimine, ravimite kvaliteedi laboratoorne hindamine, ravimite alase teabe edastamine, ravimitega seotud õigusalane nõustamine. Ravimiameti teenused panustavad kõik ühe programmi ühte tegevusse „Kvaliteetsete ravimite, vere ja meditsiiniseadmete kättesaadavuse tagamine“, seetõttu ei mõjuta teenuste grupeerimine programmi sisu ega eesmärkide saavutamist. Teenuste grupeerimise ettepanek tuleb kooskõlastada valitsemisalaga ning Rahandusministeeriumi riigieelarve osakonnaga, et tagada valitsemisalas teenuste koostamise ühtne loogika, ühetaolisus ja võrreldavus.
Välistoetustega[2] seotud nõuded. Teenuse kujundamisele võivad seada erinõuded ka juba kehtivad toetuse andmise tingimused (edaspidi TAT)[3] ning sellega seonduv aruandlus. Pikas perspektiivis tuleb mõelda välistoetuste ja riigituludest tehtavate teenuste koos planeerimisele. See tähendab, et teenuseid ei pea eristama lähtuvalt eelarve allikast, vaid määravaks on teenuse sisu. Välistoetustega seotud teenuste kaardistamiseks ja juhtimiseks on vähemalt kolm erinevat võimalust, millest mõned on eelistatumad eelarve planeerimise seisukohast ja tõusetuvad päevakorda seoses uue perioodi planeerimisega:
1. Mõnedel juhtudel saab kujundada teenuse, mis vastab üks-ühele TAT-le. Näiteks Sotsiaalministeeriumi valitsemisalas tööturul osalemist toetavad hoolekandeteenused, asendushoolduse kvaliteedi tõstmine, vanglast vabanenute teenus jms.
2. Teistel juhtudel võib TAT jaguneda asutuste vahel erinevate teenustena või erinevate sihtgruppide vahel jagatavate toetustena.
3. Kolmandaks võib TAT jaguneda tegevusteks, mis on sisult erinevad ja piisavalt väikesed, et liigituda teenuse tegevuseks. Näiteks TAT „Poliitikakujundamise kvaliteedi arendamine“, mille tegevusi viivad ellu Rahandusministeeriumi erinevad osakonnad ja Riigikantselei. Selle TATi tegevus „Strateegilise juhtimise arendamine“ on näiteks riigieelarve osakonna strateegilise juhtimise ja riigieelarve koostamise teenuse arendustegevuseks, koos tegevuspõhisele eelarvele ülemineku tegevusega.
Kõigi eelnevalt loetletud lahenduste puhul tuleb arvestada teenuse hinnastamisel kõiki eelarve liike (tuludest sõltuvad kulud . Jaotades teenusele kaudsed kulud (mis võivad olla nii üldkulud kui sisemised tugiteenused), sisaldub iga teenuse hinnas ka riigituludest planeeritavaid vahendeid. Riigieelarve infosüsteemis ja raamatupidamisprogrammis kajastatakse välistoetustega seotud kulud projektikoodiga, ehk info kättesaadavus jääb samaks olenemata välistoetustest tehtavate teenuste kajastamise viisist. Seetõttu on eelistatud, et välistoetustest ei pea kujunema eraldi teenus lähtuvalt selle tulu laekumise allikast, vaid lähtuma peaks teenuse sisust. Välistoetustega seotud mõõdikud saab teenuse planeerimisel eraldi välja tuua ning vajadusel lisada täiendavaid mõõdikuid. Tõenäoliselt on käesoleval perioodil seatud mõõdikud pisut erineva lähenemisega tegevuspõhise eelarve metoodikast, kuid uue perioodi planeerimisel tuleks arvestada nende ühtlustamisega. Näiteks on TATi tegevusel „Strateegilise juhtimise arendamine“ väljundmõõdikud seatud üle mitme aasta ja sealjuures kumulatiivselt. Enamus teenuse mõõdikuid peaks olema mõõdetavad aastases perioodis ja näitama väärtuste esinemise sagedust või suhtelist sagedust (%). Mõõdikutest saab pikema ülevaate mõõdikute peatükis.
Toetuste väljamaksmine. Riigieelarves on mitmeid toetusi, mida makstakse seaduse alusel kõigile inimestele või teatud sihtrühmadele. Sellisel juhul kujundatakse teenus, mille sõnastus on lähtuvalt kliendi vaatest hüvitise saamine või toetus. Näiteks teenus „riikliku pensioni saamine“, „kahjuhüvitiste saamine seoses tööõnnetustega“, „puudega inimese sotsiaaltoetuse teenus“, „represseeritu toetuse saamine“, „üksi elava pensionäri toetuse teenus“ jne. Toetuse väljamaksmise teenuse osaks võib olla näiteks kliendi avalduse vastuvõtmine ja menetlemine, kliendi profileerimine, otsuse tegemine ja väljastamine, igakuise makse teostamine. Teenuse hinnas sisalduvad asutuse toetuse väljamaksmisega seonduva menetlemise kulu ja igakuise väljamakse summa. Seega on toetuse väljamaksmise teenuses arvestatud nii asutuse menetlemiskulud (sh tugiteenused ja üldkulud) kui ka väljamakstava toetuse vahendid. Riigieelarve infosüsteemis, raamatupidamises ja seega ka aruandluses on need kulud eristatavad. Samuti tuuakse, seni riigieelarve seaduses eristatud suuremad ja võimaliku poliitilise kaaluga, kulud nii programmis kui eelarve seletuskirjas välja eraldi teenusena, koos selgitustega.
Toetuste või maksutulude edasiandmine. Toetuste edasiandmine võib toimuda nii valitsemisalade vahel või ka ministeeriumilt keskvalitsuse tasandilt välja - sihtasutusele, avalik-õiguslikule juriidilisele isikule, kohalikule omavalitsusele või selle hallatavale asutusele või ka eraõiguslikule isikule. Nagu ka toetuste väljamaksmine, on toetuste edasiandmine ja sellega seonduv menetlemisprotseduur omaette teenus. Toetuste edasiandmine on enamasti seotud teenuse ostmise raames seatud tingimuste täitmisega (nt lepingus määratud teenuse maht, kvaliteedi indikaator vms) ning paljudel juhtudel on võimalik hinnata teenusest saadavat mõju. Teenuste mõõdikutes peaks need soovitavad tulemused välja tooma. Näiteks ministeeriumi poolt sihtasutustele suunatavad toetused peavad sisaldama sisulisi mõõdikuid, tuues välja kuidas sihtasutus oma tegevusega (või edasiantavate toetustega) programmi eesmärki panustab. Enamasti on mõõdikud määratletud toetuse eraldamise lepingus.
Toetuse või maksutulude edasiandmine võib jaguneda nii otseseks teenuseks kui ka avaliku sektori teenindamiseks ehk välimiseks tugiteenuseks. Teenuse liigi määratlemine toimub sihtgrupi järgi.
4. Teenuse loetelu koostamine
4.1. Teenuse liik
Esimesse veergu märgitakse, millist liiki teenusega on tegemist - otsene või kaudne avalik teenus, avaliku sektori teenindamine (välimine tugiteenus) või sisemine tugiteenus. Vaata teenuse tüübi määramise seletust punktist 2.1. ja näiteid kaardistatud teenustest lisast 1, tabelid 1-3.
4.2. Teenuse nimetus
Asutuse teenuste tervikliku loendi koostamine eeldab süsteemset lähenemist. Teenuse nimetus peab vastama järgmistele tingimustele:
· olema unikaalne,
· lähtuma kliendi perspektiivist ja vajadusest. Näiteks müügiloa taotlemine, mitte müügiloa väljastamine. Siiski esineb erisusi, näiteks pikaajaliselt väljamakstava toetuse puhul, kus klient esitab toetuse saamiseks taotluse/avalduse ühekordselt ja teenuse pakkumisel olulisemaks osaks on toetuse igakuine väljamaksmine. Sel juhul on teenuse nimi mitte pensioni taotlemine, vaid riikliku pensioni saamine.
· sisaldama tegevust nt taotlemine, registreerimine jne. ,
· teenuse nimi peab andma ettekujutuse teenuse sisust.
Teenuste esmase loendi koostamist ehk teenuste tuvastamist aitab lihtsustada järgmiste soovituslike allikate kasutamine. Eelõige tuleb aluseks võtta valdkondlikud õigusaktid, mis määravad asutuste ülesanded, kohustused ja õigused. Lisaks võib teenuseid olla loodud strateegiliste arengudokumentide alusel. Samuti võivad teenused selguda tööprotsesside analüüsimise tulemusena.
Asutuse põhimäärus
Asutuse põhimäärus sisaldab peamiste ülesannete nimekirja või kirjeldusi ja seda saab kasutada ühe allikana teenuste kindlaksmääramisel. Kui ülesannete kirjeldus on piisavalt detailne, võib teenused kindlaks määrata otse põhimääruse alusel, süstematiseerides nende sisu (nt Ravimiameti põhimääruse § 4). Kui ülesanded on kirjeldatud üldisena, tuleb analüüsida ülesande täitmise protsessi ja teenused selle käigus kindlaks määrata (nt Veeteede ameti põhimääruse § 13 p 2). Sageli viidatakse põhimääruses ülesannete loetelus teistele õigusaktidele, mida tuleb samuti analüüsida (nt Maksu- ja Tolliameti põhimääruse § 7 p 19).
Võimalikud teenused
Näide Ravimiameti põhimäärusest §4:
„Amet:
4) kontrollib ravimite kvaliteeti ja ravimite valmistamiseks kasutatavate toorainete kvaliteeti;…„
Põhimääruse alusel saab sõnastada järgnevad teenused:
· Ravimi müügiloa, müügiloa uuendamise või muudatuse taotlemine
· Ravimite käitlemise või vahendamise tegevusloa taotlemine
· Lähteainete impordi-ekspordiloa taotlemine
Need on Ravimiameti poolt reaalselt kirjeldatud teenused, mis seostuvad põhimäärusest tsiteeritud osaga.
Osakondade põhimäärused on olulisemalt detailsemad kui asutuse põhimäärus ja defineerivad detailsemalt osakonna ülesanded. Sageli võivad osakonna põhimääruses olevad ülesanded olla liialt detailsed ning olla kirjeldatud teenuse osutamise tegevuse tasemel. Seega osakonna põhimäärust aluseks võttes on vaja ülesandeid ilmselt üldistada, et jõuda teenuste määratlemiseni.
Näide Ravimiameti müügilubade osakonna põhimäärusest §2:
„Osakond:
1) ravimite müügilubade alal:
a) võtab vastu saabunud müügiloa taotlused ja peab vastavaid andmebaase,
b) annab saabunud müügiloa taotlustele esmase hinnangu,
c) teostab ekspertiisi esmase hinnangu positiivselt läbinud müügiloa taotluste keemilis-farmatseutilisele osale ja korraldab ekspertiisi taotluste mittekliinilisele ja kliinilisele osale, „
Osakonna põhimääruses kirjeldatud punktid a), b) ja c) on ühe teenuse tegevused. Teenuse võib sõnastada järgnevalt:
4.3. Teenuse kirjeldus
Teenuse kirjelduse koostamise eesmärgiks on lühidalt kirjeldada osutatavat teenust, avades pisut selle sisu, kuid mitte selgitades protseduuri. Teenuse lühikirjeldus peab sisaldama:
· selgitust, mida teenuse osutamisega taotletakse;
· põhjust teenuse kasutamiseks – miks mingit teenust kasutatakse, kas tegu on kohustusega või on see vajalik mingi loa taotlemiseks;
Teenuse kirjeldus ei tohi olla tegevuste loend, mida teenuse osutamise käigus tehakse.
MKM-i teenuste loetelu
Teenuse nimi: Lähteainete ekspordi ja impordiloa taotlemine
Teenuse eesmärk: Lähteainete impordi- ja ekspordiloa taotluse menetlemine; riigilõivu laekumise kontroll; andmete sisestamine MTL programmi; ekspordieelse teavitamise korral teavituse saatmine importiva riigi pädevale asutusele; eksportiva riigi ekspordieelsele teavitusele vastamine; INCB rahvusvahelise programmi kasutamine PEN online; Lubade väljastamine, vastavalt tollile ja teise riigi pädevale asutusele koopiate edastamine jne; arhiveerimine
Teenuse eesmärk on hetkel sõnastatud tegevuste loendina. Kirjeldusest puudub selgitus või põhjus selle kasutamiseks. Korrigeeritud teenuse kirjeldus võib olla alljärgnev.
Teenuse kirjeldus: Narkootikumide lähteainete ekspordiks on vaja taotleda Ravimiametilt luba. Loa andmisel esitavad lähte ja sihtriik üksteisele ekspordi- ja imporditeatisi. Loa taotluse saavad esitada tegevusluba omavad või registreeritud lähteainete käitlejad.
4.4. Teenuse väljund
Teenuse väljund on teenuse toode või tulem, mille kaudu või mille abil saavutatakse teenuse eesmärk. Väljund peab olema väljundsuurusena mõõdetav või registreeritav. Väljund aitab seada teenuse mõõdikuid või kvaliteedieesmärke. Teenusel võib olla üks või mitu väljundit.
Veergu ei ole kohustuslik täita sisemiste tugiteenuste kaardistamisel.
4.5. Teenuse sihtrühm
Teenuse sihtrühm on teenuse osapool, kellele on suunatud teenuse osutamisest tekkiv väärtus või kasu.
Otseste teenuste sihtrühmad on
- füüsiline isik;
- eraõiguslik juriidiline isik (sh riigi või KOV asutatud) nt äriühing, mittetulundusühing või sihtasutus.
Paljudel juhtudel on otsese teenuse sihtrühm ka kitsamalt piiritletud. Kui avalik teenus on suunatud kitsale sihtrühmale, siis tuleks see kirjelduses välja tuua.
Kaudse teenuse puhul on teenuse sihtrühmaks on
- ühiskond või osa sellest.
Kaudsete ja otsese teenuse eristamise aluseks on teenusest saadava kasu saamise aspekt. Näiteks kaudsete teenuste hulka kuuluvad järelevalve teenused, kuigi järelevalve teenusel on väga palju sarnast otsese teenusega (nt kliendi ja riigi kontakteerumine menetluse käigus, halduskoormus, otsuse tegemine). Järelevalvet teostatakse konkreetse isiku üle, kasu saab sellest aga ühiskond (nt toiduohutuse kontroll viiakse küll läbi konkreetses ettevõttes, kuid kasusaajad on selle ettevõte kauba tarbijad ehk ühiskond laiemalt).
Väliste tugiteenuste sihtrühmaks on
- teine riigi meti- või hallatav asutus,
- KOV ameti- või hallatav asutus;
- põhiseaduslik institutsioon;
- avalik-õiguslik juriidiline isik;
- sotsiaalkindlustusfondid (Haigekassa, Töötukassa).
Sisemise tugiteenuse sihtrühmaks on sama asutus, mistõttu võib sihtrühma loetelus nimetamata jätta. Sisemine tugiteenus toetab sama asutuse põhiteenuse osutamist.
Kui mõnda teenust tarbib mitu sihtgrupi nt laboriteenuse kliendiks ceteris paribus on nii ettevõtted kui ka teised riigiasutused, ei pea ilmtingimata looma mitut teenust, vaid saab nt välja tuua proportsioon vm alus, mis annab täpsustuse sihtrühma osas.
Sihtrühma kirjeldamisel tuleb nimetada sihtrühm ja selle olulised tunnused, nt tegevusala (nt põllumajandusettevõtted) või muu (nt töötu isik).
Täiendavalt võib sihtrühmale lisada täpsustavaid kommentaare – näiteks piiritleda füüsiliste isikute rühma kindlate tunnuste järgi või loetleda teenust kasutavad ametiasutused.
Veergu ei pea täitma sisemiste tugiteenuste kaardistamisel.
4.6. Teenuse omanike määratlemine
Teenuse omanik on isik (ametikoha järgi), kes otsustab teenuse eesmärgistamise, eelarvestamise/ressursside, sihtrühma/huvigrupi kindlaksmääramise ja järelevalve üle. Reeglina on selleks valdkonna ja/või osakonna juht. Omanik ise ei pruugi osaleda teenuse osutamisel, vaid juhib, korraldab teenuse osutamist ja täiendab teenust vastavalt teenuse mõõdikute tulemustele. Teenuste korraldamise ja teabehalduse aluste määrus seab asutusele kohustuse määrata ameti- või töökohad, millel töötavad isikud tagavad asutuse teenuste- ja protsesside korraldamise ja kvaliteedi.
· Sageli on teenuse omanikuks osakonna juhatajad, kes vastutavad teenuse arendamise eest. Näiteks on Ravimiametis ühe teenuse omanikuks tegevuslubade ja inspektsiooni büroo juhataja.
· Tüüpiline viga, mida tehakse on see, et teenuse juhiks määratakse liiga kõrgel positsioonil olev isik, näiteks asutuse juht. Või määratletakse teenuse juhiks isik, kellel ei ole piisavalt otsustusõigust teenuste ressursside kasutamise üle.
· Teenuse omanik määratakse ametikoha täpsusega.
4.7. Teenuse eesmärk
Veergu märgitakse lühidalt teenuse eesmärk. Teenuse eesmärk avab, kuidas panustab see konkreetne tegevus programmi eesmärgi saavutamisse. Eesmärkide seadmisel tuleb silmas pidada SMART nõudeid. SMART reeglist loe pikemalt programmi koostamise juhendist.
4.8. Seos TKTA määrusega
Otsese avaliku teenuse, sisemise- või välimise tugiteenuse kaardistamisel on vajalik märkida, kas teenus sisaldab seost TKTA määrusega – kontakti kaudu isikule osutatav teenus, teise valitsemisala asutusele osutatav tugiteenus. Lahtrisse märgitakse jah/ei tunnus. Näiteid ja selgitusi TKTA määruse kohta leiad Lisast 2. Lisatud jah/ei tunnuste alusel tehakse edasi koostööd MKM-iga, et koguda vajalikud andmed MKMi teenuste kataloogi sisestamiseks.
4.9. Teenuse mõõdikud
Strateegilise juhtimise tasanditel jagunevad eesmärgid ja mõõdikud kolme peamisesse kategooriasse:
· mõjueesmärgid ja –mõõdikud (tulemusvaldkonna ja programmi tase),
· tulemuseesmärgid ja –mõõdikud (meetme, programmi tegevuse, teenuse tase),
· väljundid ja väljundmõõdikud (teenuse tase).
Teenusejuhtimiseks ja arendamiseks saab kasutada erinevaid mõõdikuid:
· Teenuse eesmärgiga seotud (tulemus)mõõdikud;
· Väljundmõõdikuid;
· Kuluefektiivsust näitavad mõõdikud;
- Teenuse hind
- Ühikukulu
· Teenuse osutamise tõhususega seotud mõõdikud nt:
- Tarbijate halduskoormus,
- Teenuse kättesaadavus;
- Kvaliteedimõõdikuid nt
- Rahulolu
- Kliendi ajakulu
Tulemuseesmärgid ja –mõõdikud seatakse meetme, tegevuse või teenuse tasemele. Tulemuseesmärgid on poliitika vahetud eesmärgid, mis on vaja saavutada, et jõuda üldeesmärkideni. Neid väljendatakse poliitika otseste tulemustena. Teenuste sisukamaks juhtimiseks on soovitav kasutada rohkem tulemusmõõdikuid.
Väljundmõõdikud kirjeldavad otsest väljundit, mida riigi sekkumine loob. Nende väljundite saavutamine on üldjuhul riigi sekkumise eest vastutava asutuse otsese kontrolli all. Igale teenusele on soovitav seada mitu väljundmõõdikut, näiteks rahulolu teenusega, teenuse osutamiste arv või maht, teenuse osutamise kulu, ühele kliendile kulunud aeg vms.)
Tulemuseesmärgi, tulemusmõõdiku ja väljundmõõdiku näide:
- tulemuseesmärk: koolituse tulemusel tööd saanud inimeste arv/osakaal kasvab, tulemusmõõdik koolituse tulemusel tööd saanud inimeste arv/osakaal aastal 2020 - 100 inimest/60%, 2021 – 120 inimest/70% jne; väljund: mõõdik koolituste arv või koolitatud inimeste arv.
Mõõdikud võimaldavad lisaks valdkondlikele eesmärkidele mõõta ka tõhusust (kuluefektiivsust) ja analüüsida jätkusuutlikkust (kas tulevikus vajadus teenuse järgi kasvab ja milline võib olla selle mõju eelarvele.) Näiteks otseste teenuste puhul kasutatakse ka järgmisi mõõdikuid:
- Osutamiste arv,
- Rahulolu,
- Ühikukulu ,
- Otsene ajakulu klienditele.
4.10. Kommentaar/Küsimus
Kommentaaride küsimuste tulp on mõeldud info vahetamiseks omavahel, ministeeriumiga või nõustajatega. Sinna saab lisada erinevaid küsimusi ja märkusi kirjeldatud teenuse kohta. Kommnetaaride lisamine aitab muuta informatsiooni vahetamise täpsemaks ning pidada järge muudatustest.
5. Täiendav lugemismaterjal
Täiendav lugemismaterjal teenuste kaardistamise ja tegevuspõhise eelarve kohta.
Avaliku sektori äriprotsessid
https://www.mkm.ee/sites/default/files/protsessianaluusi_kasiraamat.pdf
https://www.mkm.ee/sites/default/files/avalike_teenuste_korraldamise_roheline_raamat.pdf
VV määruse alusel koostatud loend: Otsesed avalikud teenused
https://www.mkm.ee/sites/default/files/avalike_teenuste_uhtne_portfellijuhtimine.pdf
https://sites.google.com/site/eelarvejuhend/
http://www.praxis.ee/wp-content/uploads/2016/10/VS_asutuste_anaüüsimetoodika.pdf
TKTA määruse lühijuhised:
https://www.mkm.ee/sites/default/files/lyhijuhised_tkta_rakendajatele_vers_1_0.pdf
Lisa 1. Näiteid otsestest ja kaudsetest teenustest, sisemistest ja välimistest tugiteenustest.
Tabel 1. Näiteid otsestest teenustest
Hindamis-ja nõustamisteenus
Teenuse eesmärgiks on selgitada välja inimese soovid, vajadused ja võimed ning anda soovitused sobivate sotsiaal-, haridus- ja tööturuteenuste ja eneseteostusvõimaluste osas.
Erivajadusega tööealised inimesed
Astangu KRK
Abikoka eriala kutseõpe
Teenuse eesmärgiks on kutseõppe abil toetada inimese erialaste ja sotsiaalsete oskuste arengut, igapäevaelus võimalikult iseseisvat toimetulekut ning töölerakendumist.
Ravimitega seotud lubade ja hinnangute taotlemine
Ravimiamet väljastab erinevaid lube, teeb otsuseid ja koostab hinnanguid, mis on seotud ravimite, rakkude, kudede ja elundite ning narkootiliste ja psühhotroopsete ainete ja nende lähteainete müügi ja käitlemisega Eestis.
Ravimite käitlejad, ravimite müügiloa hoidjad, kliiniliste uuringute läbiviijad, rakkude, kudede ja elundite hankijad ja käitlejad, lähteainete käitlejad,
Invaspordiga tegelemise toetuse taotlemine
Eriolümpia Eesti Ühendus ja Eesti Paraolümpiakomiteele toetuse andmine invaspordi propageerimiseks ja invasportlaste tiitlivõistlustel osalemise toetamiseks.
Eriolümpia Eesti Ühendus ja Eesti Paraolümpiakomitee, erivajadustega sportlased
Erihoolekandeasutuste reorganiseerimiseks investeeringute kava koostamine
erihoolekande asutused
Investeeringute toetamine esmatasandi tervisekeskuste infrastruktuuri tõmbekeskustes, tagades kättesaadavad ja mitmekülgsed esmatasandi teenused.
Esmatasandi tervisekeskuste meetme taotlejad
Riikliku vanaduspensioni ja soodustingimusel vanaduspensioni saamine
Makse vanaduspensionärile (RPKS alusel) ja makse isikule, kes on töötanud tervist eriti kahjustavatel ja eriti raskete töötingimustega töödel Eesti Vabariigi Valitsuse poolt kinnitatava tootmisalade, tööde, kutsealade ja ametikohtade nimekirja nr. 1 (edaspidi nimekiri nr 1) järgi (SVPS alusel).
Pensioniõigusega inimesed
Tabel 2. Näiteid kaudsetest teenustest
Hoolekandepoliitika kujundamine ja selle elluviimise korraldamine
Hoolekandeteenuste- ja toetuste, erivajadustega inimeste poliitika, eakate poliitika ning sotsiaalse kaasatuse valdkonda puudutava poliitika väljatöötamine ja ellurakendamine. Ministeeriumi ja valitsuse valdkonnapoliitiliste otsuste ja rakendamise ettevalmistamine ning EL otsustusprotsessis osalemine. /…/
Alkoholitarbimise vähendamisele suunatud teavitustöö
Elanikkonna teadlikkuse tõstmine alkoholikahjust, tarvitamise riskidest ja vähendamise võimalustest
Veeterviseohutuse korraldamine
1) joogi- ja suplusvee (edaspidi vee) seire korraldamine; 2) veega seotud ohuolukordadele reageerimine; 3) vee kvaliteedinõuetele vastavuse andmete kogunemine ja avalikustamine;
Müra, vibratsioon, mitteioniseeriva kiirguse järelevalve
Kiirabiteenuse korraldamine
1) kiirabi konkursi korraldamine; 2) kiirabiteenuse tellimise korraldamine; 3) kiirabibrigaadide ajutise asendamise korraldamine; 4) tervishoiustatistika (kiirabi valdkond) kogumine ja analüüsimine.
Tabel 3. Näiteid välimistest tugiteenustest
Töötuna arvel olijate eest erijuhtudel riigi poolt sotsiaalmaksu maksmise taotlemine
Ministeerium maksab sihtotstarbelise eraldise Töötukassale. Kooskõlas tööturuteenuste ja –toetuste seaduse § 6 ja sotsiaalmaksuseaduse § 6 maksab Töötukassa erijuhtudel sotsiaalmaksu end töötuna arvele võtnud isikute eest, kes saavad töötutoetust, on tööturukoolitusel, tööharjutusel või tööpraktikal või on arvel kui pikaajalised töötud.
Aktiivsed tööturuteenused
Aktiivsed tööturumeetmed on riigipoolne makse Eesti Töötukassale tööturuteenuste ja –toetuste sihtkapitali tööturuteenuste (aktiivsed tööturumeetmed) osutamiseks registreeritud töötutele.
Ravikindlustuse seadusest tulenevate kohustuste tagamine
Sotsiaalministeerium on volitanud Maksu- ja Tolliametit tasuma Eesti Haigekassale sotsiaalmaksu ravikindlustuse osa. Sotsiaalmaksu ravikindlustuse osa on edasiantav maks, mille eelarve on nii Rahandusministeeriumi kui ka Sotsiaalministeeriumi valitsemisalas. Vahenditest kaetakse kindlustatud isikute tervishoiukulud haiguste ennetamiseks ja raviks, rahastada ravimite ja meditsiiniliste abivahendite ostmist ja maksta ajutise töövõimetuse ja muid rahalisi hüvitisi.
karjääriinfo ja nõustamise pakkumine tööealisele elanikkonnale
Töötukassa, Tööealine elanikkond
uute lapsehoiukohtade loomine
KOV toetused
Toetuse maksmine KOVidele, kes võtavad vastu EL rändekava raames ümberpaigutatavad ja –asustatavad isikud vastu.
Lisa 2. Näited seostest TKTA määrusega
3. juunil 2017.a. jõustus Vabariigi Valitsuse määrus „Teenuste korraldamise ja teabehalduse alused“
Asutuse vaates Sotsiaalkindlustusameti teenuse „Riikliku vanaduspensioni ja soodustingimusel vanaduspensioni saamine“ olulised komponendid (1-5) on:
2. taotluse menetlemine
3. otsuse tegemine ja väljastamine
Toimingutest 1-3 koosnevat teenuse osa on oluline kanda MKM teenuste kataloogi. Siin lõpeb TKTA määruse huvi.
4. Pensioniga seotud registriandmete haldamine
5. Pensioni maksmine sh need pensionide summad
Riigieelarve planeerimise kontekstis mõistetakse kõik 5 toiminguit pensioni saamise teenuse raames teostatavate tegevustena.
Maanteeameti teenus „Juhtimisõigust tõendava dokumendi taotlemine“ sisaldab järgmisi tegevusi:
· Juhtimisõigust tõendava dokumendi andmete kandmine liiklusregistrisse
· Erinevate kategooriate mootorsõiduki- ja jalgratturi-, vedurijuhi- ning trammijuhi juhiloa väljastamine.
Kliendi kontakt asutusega saab alguse juhiloa taotlemisel ja see lõpeb loa väljastamisega. Teenuse tegevuste raames täiendav kontakt kliendiga puudub. Seetõttu ei ole vaja teenust MKMi teenuste kataloogi tarbeks toimingutena eristada. Samuti on „Juhtimisõigust tõendava dokumendi taotlemine“ teenus ka tegevuspõhise riigieelarve mõistes.
Määruses sätestatakse ka mõisted „proaktiivne teenus“ ja „sündmusteenus“.
Proaktiivne teenus on otsene avalik teenus, mida asutus osutab oma initsiatiivil, isikute eeldataval tahtel ja riigi infosüsteemi kuuluvate andmekogude andmete alusel. Proaktiivne teenus osutatakse automaatselt või isiku nõusolekul. Proaktiivne automaatselt osutatav teenus on näiteks ettevõtja arvelevõtmine Maksu- ja Tolliametis maksukohustuslaste registris peale äriregistrisse kandmist. Proaktiivne teenus võib olla ka teavitus (näiteks passi või juhilubade kehtivuse tähtaja saabumine).
Sündmusteenus on otsene avalik teenus, mida mitu asutust osutab ühiselt, et isik saaks täita kõik kohustused ja kasutada kõiki õigusi, mis talle tekivad seoses ühe sündmuse või olukorraga. Sündmusteenus koondab mitu sama sündmusega seotud teenust (edaspidi osateenus) kasutajale üheks teenuseks. Näiteks lapse sünni registreerimisega kaasnevad, sünnitushüvitis, sünnitoetus, vanemahüvitis, kohustusliku kogumispensioni täiendavad sissemaksed ja igakuised peretoetused.
Lisa 3. Teenuste kaardistamise vorm
Seos TKTA määrusega (jah/ei)
Avaliku sektori teenindamine
Lisa 4. Mõisted ja seletused
Eelarvestamise meetod, kus valdkonna ja alavaldkonna strateegilistest eesmärkidest lähtuvalt määratakse kindlaks ja eelarvestatakse eelarveperioodil vajalike väljundite kogus ning seejärel nende väljundite saavutamiseks vajalike tegevuste ja ressursside kogus ning selleks tehtavad vajalikud kulutused.
Valdkondliku arengukava alusel koostatav arengudokument, milles määratakse valdkondliku arengukava alaeesmärkide (või ühe alameesmärgi) saavutamisele suunatud meetmed, mõõdikud, tegevused ja rahastamiskava.
Avalike ülesannete täitmisel üldistes huvides osutatavat teenust, mis on suunatud avalike hüvede pakkumisele, avaliku ülesandega kaasneva kohustuse täitmisele või põhiõiguste, -vabaduste ja huvide kaitsele.
Lisa 5. Teenuskaardi vorm
1. Teenuse nimetus
Teenuse nimetus autuse juhi kinnitatud teenuste loetelus
2. Seos programmi tegevusega 1
Nimetatakse programmi tegevus, mille rakendamisse see teenus panustab.
3. Teenuse omanik
Isik (ametikoha järgi), kes otsustab teenuse eesmärgistamise, eelarvestamise/ressursside, sihtrühma/huvigrupi kindlaksmääramise ja järelevalve üle. Reeglina valdkonna ja/või osakonna juht.
4. Teenuse juht
Isik (ametikoha järgi), kes töötab koostöös teenuse elluviijatega välja teenuse kvaliteedi hindamise alused ja mõõdikud. Teeb ülevaateid teenuse kvaliteedi saavutustest ja probleemidest. Töötab välja vastavalt kvaliteedihindamise tulemustele ja elluviijate poolt tehtud parendusettepanekutele vajalikud parendustegevused. Planeerib teenuse osutamiseks vajalikke ressursse ja teeb eelarve planeerimiseks ettepanekuid teenuse omanikule
5. Teenuse eesmärk
Teenuse eesmärk sõnastatakse strateegilistest eesmärkidest ja valdkonna eesmärgist lähtuvalt seisundina. Eesmärk on selgelt määratletud ja mõõdetav
6. Teenuse lühikirjeldus
Teenuse lühikirjeldus annab ülevaate teenuse olemusest. Tuuakse välja lühidalt teenuse sisu kirjeldatakse erisused.
7. Teenuse väljund
Loendatav väljund. Ei ole sama, mis tulemus. Teenusel võib olla mitu väljundit.
8. Teenuse mõõdetav tulemus (mõõdikud)
Teenusejuhtimiseks ja arendamiseks seatakse teenusele mõõdikuid:
· Kvaliteedimõõdikuid nt
9. Teenuse huvigrupid ja sihtrühmad
9.1. Sihtrühm(ad)
Sihtrühm väljendab võimalikult konkreetselt suurimat ühiste tunnustega isikute gruppi (otsene kasusaaja), kellele teenust samadel tingimustel (ressursid, tegevused) pakutakse. Sihtrühm on see, kes teenust tarbib ja kellele teenus on suunatud.
9.2. Huvigrupid 2
Huvigrupp on inimeste grupp või institutsioon, kes on teenuse pakkumise protsessist huvitatud või teenusest potentsiaalselt mõjutatud.
10. Teenuste toetavad välimised tugiteenused 1
Kirjeldada teiste asutuste teenused, mis panustavad nimetaud teenusesse. Toetav teenus on nt asutuse väline (nt IT-asutus).
11. Teenuse tegevused 1
Teenuse osutamiseks vajalikud eesmärgi saavutamisele suunatud tegevused, millega seostada ressursid. Oluline tegevuspõhise kulumudeli (ABC) ülesehitamiseks.
12. Teenusega seotud protsess(id) 3
Loetelu teenusega seotud protsessidest. Protsess on konkreetse eesmärgi saavutamisele suunatud tegevuste korrastatud kogum.
12.1. Protsessiomanik 3
Isik (ametikoht) või üksus, kes vastutab protsessi kvaliteedihindamise korralduse eest, st jälgib, et mõõdetakse tulemuste saavutamise seisukohalt õigeid asju ja valitud metoodika täidab eesmärki.
Töötab välja protsessi parendusettepanekud. Planeerib protsessi läbiviimiseks vajalikke ressursse ja teeb eelarve planeerimiseks ettepanekuid teenuse juhile.
12.2. Protsessi käigus tekkiva teabe allikad 3
Millised on teabe allikad;
Millistes vormingutes ja hoiukohtades teavet hoitakse;
13. Teenuse osutamiseks vajalikud ressurssid 1
Teenuse osutamisel protsesside läbiviimiseks ja tegevuste tegemiseks vajalikud ressursid. Ressursigruppideks on tavapäraselt kinnistud/hooned, sõidukid, seadmed, IKT seadmed ja tarkvara, riietus, varustus, ametikohtadega/inimressursiga jne seotud kulud ehk millisele ametikohale, milline ressursi komponent, kui palju, kui kaua vms on vajalik.
14. Teenusega seotud õigusaktid ja juhendid 2
Õigusaktid, juhendid ja korrad, millest tuleb teenuse osutamisel juhinduda ja mis on otseselt seotud teenuse sisulise osutamisega. Aktid, mis kehtestavad teenuse valdkonnas norme ja seavad piiranguid millega tuleb arvestada teenuse arendamisel.
15. Teenuse olulisus 4
(TKTA määruse mõistes) Määratakse teenuse olulisus, arvestades teenuse osutamisega tekkivat väärtust;
16. Otseste avalike teenuste osutamise kanalid4
Näiteks: e-iseteenindus, eesti.ee, veebileht/portaal, nutirakendus, digitelevisioon, e-post, telefon, faks, post, tekstisõnum, teenindusbüroo, kliendi juures.
1 info, mida on oluline teada kulumudeli koostamisel ja ka uuendamisel
2 info, mis on oluline teenuse arendamisel, checklist kontrollimaks, kas teenuse muutmiseks on õigusruumis vajalikud muudatused tehtud, kas teavitustöö on tehtud õiges mahus jne
3 Teenuse juhtimist ja protsessi juhtimist kokku viiv info. Selle väärtus on tervikliku juhtimise tagamine.
4 TKTA määruse nõuete valguses oluline info, selle järgi otsustatakse, milliseid teenuseid kanda MKMi kataloogi. Kindlasti vajab täitmist kui veeru „seos TKTA määrusega“ väärtus on „jah“
[1] Vabariigi Valitsuse määrus 25.05.2017 nr 88 „Teenuste korraldamise ja teabehalduse alused“ https://www.riigiteataja.ee/akt/131052017007
[2] Välistoetuste all mõeldakse nii struktuuritoetuseid kui Maaelu Arengu Euroopa Põllumajandusfondi, Euroopa Merendus- ja Kalandusfondi toetuseid ja teisi vahendatavaid või otselaekuvaid välistoetuseid.
[3] Toetuse andmise tingimused (TAT) – toetuse andmise tingimuste koostamine ja kehtestamine on reguleeritud Perioodi 2014–2020 struktuuritoetuse seaduses.
Subpages (1): IKT teenuste kirjeldamise ja hinnastamise mudeliga seotud materjalid
Teenuste kaardistamise juhend 18.03.2018.docx
Riigieelarve Osakond,
Teenuste kaardistamise vorm 10.11.17.xlsx
Nov 10, 2017, 2:06 AM


Rahvastikuregistri seaduse, perekonnaseisutoimingute seaduse ja riigilõivuseaduse muutmise seadus – Riigi Teataja
RT I, 31.12.2015, 31
22.12.2015 otsus nr 724
Vastu võetud 17.12.2015
§ 1. Rahvastikuregistri seaduse muutmine
Rahvastikuregistri seaduses tehakse järgmised muudatused:
1) paragrahvi 21 lõiget 1 täiendatakse punktiga 81 järgmises sõnastuses:
„81) e-residentsuse olemasolu ja kehtivus;”;
2) paragrahvi 21 täiendatakse lõikega 22 järgmises sõnastuses:
„(22) Käesoleva paragrahvi lõike 1 punktis 81 nimetatud e-residentsus on sellise isiku õiguslik seisund, kellele on isikut tõendavate dokumentide seaduse alusel välja antud e-residendi digitaalne isikutunnistus. E-residentsuse olemasolu ja kehtivuse andmed on:
2) e-residendi digitaalse isikutunnistuse väljaandmisaeg ja kehtivuse tähtaeg või kehtetuks tunnistamise aeg.”;
3) paragrahvi 26 lõiget 1 täiendatakse punktiga 132 järgmises sõnastuses:
„132) e-residendi digitaalse isikutunnistuse väljaandja teade e-residentsuse olemasolu ja kehtivuse kohta;”;
4) seadust täiendatakse §-ga 331 järgmises sõnastuses:
„§ 331. Isikuandmete kandmine rahvastikuregistrisse isikut tõendava dokumendi väljaandmisel ja isikukoodi moodustamise taotluse alusel, kui need ei kuulu aktuaalsete andmete hulka
Isikule isikut tõendava dokumendi väljaandmisel ja isikukoodi moodustamise taotluse alusel kantakse rahvastikuregistrisse isiku kohta käesoleva seaduse § 21 lõike 1 punktides 1–7 sätestatud andmed ning olemasolu korral käesoleva seaduse § 21 lõike 1 punktides 81–91 sätestatud andmed.”;
5) paragrahvi 36 punkti 5 täiendatakse pärast sõnu „dokumentide alusel” tekstiosaga „, isikut tõendava dokumendi väljaandmisel”;
6) paragrahvi 65 punkt 1 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„1) täisealisel isikul tema ja tema alaealiste laste, eestkostetavate ja tema surnud abikaasa kohta rahvastikuregistrisse kantud andmetele;”;
7) paragrahvi 66 lõiget 1 täiendatakse pärast sõnu „töötlemise lepinguga” sõnadega „või tuleneb seadusest või seaduse alusel kehtestatud õigusaktist”;
8) paragrahvi 66 täiendatakse lõikega 11 järgmises sõnastuses:
„(11) Maavalitsus on kohustatud tagama füüsilisele ja juriidilisele isikule õigustatud huvi korral juurdepääsu rahvastikuregistri andmetele juhul, kui taotleja taotleb ühes kuus samal eesmärgil andmete väljastamist kuni 20 isiku kohta korraga.”;
9) paragrahvi 67 lõike 2 punkt 4 tunnistatakse kehtetuks;
10) paragrahvi 68 täiendatakse lõigetega 11 ja 12 järgmises sõnastuses:
„(11) Täisealisel isikul on juurdepääsuõigus kõigile tema surnud abikaasa kohta rahvastikuregistri arhiivi kantud andmetele.
(12) Käesoleva seaduse § 23 lõike 3 punktis 5 sätestatud andmetele tagatakse juurdepääs taotluse esitamisele eelnenud kalendriaasta algusest arvates.”;
11) paragrahvi 69 lõike 1 esimene lause muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„Volitatud töötleja või lepinguline töötleja tagab isikule juurdepääsu tema, tema alaealiste laste, eestkostetavate ja surnud abikaasa kohta rahvastikuregistrisse kantud andmetele avalduse alusel.”;
12) paragrahvi 69 lõike 3 punktist 3 jäetakse välja sõnad „või telefoni”;
13) paragrahvi 72 lõiked 2–4 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„(2) Enne andmete väljastamist kontrollitakse taotleja isikut tõendavat dokumenti, juriidilise isiku puhul ka tema tegutsemise seaduslikkust ehk õiguslikku alust ning andmete saamiseks volitatud isikule antud juriidilise isiku pädeva organi volitust.
(4) Käesoleva paragrahvi lõikes 3 sätestatud juhul võib taotleja soovil küsida isikult, kelle andmete väljastamist soovitakse, nõusolekut tema andmete väljastamiseks või edastada isikule taotleja andmed. Nõusoleku saamisel väljastatakse taotlejale taotletud andmed.”;
14) seadust täiendatakse §-ga 721 järgmises sõnastuses:
„§ 721. Riigilõiv
Riigilõivu tasutakse riigilõivuseaduses sätestatud määras isikule rahvastikuregistri andmete väljastamise eest maavalitsuses käesoleva seaduse § 66 lõikes 11 nimetatud juhul.”;
15) paragrahvi 76 lõike 3 teine lause tunnistatakse kehtetuks;
16) seaduse 15. peatüki 1. jagu täiendatakse §-ga 986 järgmises sõnastuses:
„§ 986. E-residentsuse olemasolu ja kehtivuse andmete kandmine rahvastikuregistrisse
Kui e-residendi digitaalne isikutunnistus on välja antud enne käesoleva paragrahvi jõustumist, on selle väljaandja kohustatud andma iga kehtiva e-residentsuse olemasolu ja kehtivuse andmed üle volitatud töötlejale rahvastikuregistrisse kandmiseks.”.
§ 2. Perekonnaseisutoimingute seaduse muutmine
Perekonnaseisutoimingute seaduse § 541 täiendatakse lõikega 3 järgmises sõnastuses:
„(3) Enne 2010. aasta 1. juulit koostatud perekonnaseisuaktilt andmehõivekande tegija ei pea vastama perekonnaseisuametnikule esitatud nõuetele.”.
Riigilõivuseaduse 17. peatüki 1. jagu täiendatakse 3. jaotisega järgmises sõnastuses:
„3. jaotis
Rahvastikuregistri seaduse alusel tehtavad toimingud
§ 3411. Isikule rahvastikuregistri andmete väljastamine õigustatud huvi korral
Isikule õigustatud huvi korral rahvastikuregistri andmete kinnitatud väljavõtte või väljatrüki väljastamise eest maavalitsuses tasutakse riigilõivu ühe isiku andmete kohta 5 eurot.”.
Käesolev seadus jõustub 2016. aasta 1. jaanuaril.


Kokku: 211| Näitan: 1 - 20
Ajaks, mil süüdistusakt on saadetud kohtusse, on vähemalt prokuratuuri eeldatava hinnangu kohaselt kõik tõe tuvastamiseks vajalikud tõendid kogutud ja loodud ühtlasi nõutavad eeldused kriminaalasja kohtulikuks arutamiseks. Seetõttu ei saa menetluse selles staadiumis ainult KrMS § 214 eesmärkidega isiku trahvimist selle paragrahvi 3. lõike alusel õigustada. Vajalik on osutada ka tõsiasjale, et kohtumenetluse tingimustes ei saa kohtueelse menetluse andmete avaldamine enam sõltuda prokuratuuri loast, sest tõendeid esitatakse, avaldatakse ja uuritakse KrMS 10. peatüki 4. jaos sätestatud korras. Kuna eeluurimiskohtuniku volitused on selleks ajaks lõppenud, tähendab öeldu, et kõneks olevas menetlusetapis ei ole võimalik KrMS § 214 alusel menetlusandmete avaldamist piirata ja trahvi määramise õigus on kriminaalasja arutaval kohtul üksnes KrMS § 12 alusel. Seda aga juhul, kui avaldatakse kinnise kohtuistungi, mitte kohtueelse uurimise andmeid. (p 12) Kuigi KrMS § 214 lg 3 teises lauses nimetatakse kahtlustatava kõrval menetlusosalisena ka süüdistatavat, ei saa sellest siiski järeldada, et vaadeldava sätte toime võiks laieneda kohtumenetluse ajale ja anda trahvi määramise õiguse kriminaalasja menetlevale kohtule. KrMS § 35 lg 1 järgi on süüdistatav isik, kelle kohta prokuratuur on koostanud süüdistusakti KrMS § 226 kohaselt või kellele on esitatud süüdistusakt kiirmenetluses või isik, kellega on kokkuleppemenetluses sõlmitud kokkulepe. Kirjeldatud määratluse järgi saab isik olla süüdistatava staatuses seega ka ajal, mil kriminaalasja pole veel kohtusse saadetud. (p 14) Olukorras, kus isik avaldab kohtueelse menetluse andmeid kohtuliku arutamise ajal, ei saa teda trahvida KrMS § 214 lg 3 alusel. Sellel alusel trahvi määramine, kui seejuures ei ole tegemist kinnisel kohtuistungil kõlanud menetlusandmetega, mille avaldamise eest on isikut hoiatatud KrMS § 12 lg 4 alusel, kujutab endast kriminaalmenetlusõiguse olulist rikkumist. (p 15)
Ajaks, mil süüdistusakt on saadetud kohtusse, on vähemalt prokuratuuri eeldatava hinnangu kohaselt kõik tõe tuvastamiseks vajalikud tõendid kogutud ja loodud ühtlasi nõutavad eeldused kriminaalasja kohtulikuks arutamiseks. Seetõttu ei saa menetluse selles staadiumis ainult KrMS § 214 eesmärkidega isiku trahvimist selle paragrahvi 3. lõike alusel õigustada. Vajalik on osutada ka tõsiasjale, et kohtumenetluse tingimustes ei saa kohtueelse menetluse andmete avaldamine enam sõltuda prokuratuuri loast, sest tõendeid esitatakse, avaldatakse ja uuritakse KrMS 10. peatüki 4. jaos sätestatud korras. Kuna eeluurimiskohtuniku volitused on selleks ajaks lõppenud, tähendab öeldu, et kõneks olevas menetlusetapis ei ole võimalik KrMS § 214 alusel menetlusandmete avaldamist piirata ja trahvi määramise õigus on kriminaalasja arutaval kohtul üksnes KrMS § 12 alusel. Seda aga juhul, kui avaldatakse kinnise kohtuistungi, mitte kohtueelse uurimise andmeid. (p 12) Olukorras, kus isik avaldab kohtueelse menetluse andmeid kohtuliku arutamise ajal, ei saa teda trahvida KrMS § 214 lg 3 alusel. Sellel alusel trahvi määramine, kui seejuures ei ole tegemist kinnisel kohtuistungil kõlanud menetlusandmetega, mille avaldamise eest on isikut hoiatatud KrMS § 12 lg 4 alusel, kujutab endast kriminaalmenetlusõiguse olulist rikkumist. (p 15)


Koondumine - Toyota Motor Finland Oy/Toyota Baltic AS loa andmine
28.02.2003 esitas Toyota Motor Finland Oy esindaja Konkurentsiametile koondumise teate, mille kohaselt Toyota Motor Finland Oy omandab vastavalt 28.02.2003.a sõlmitud aktsiate ostu-müügilepingule täiendavalt 40% Toyota Baltic AS aktsiatest. Kuni nimetatud tehinguni omasid Toyota Baltic AS-i üle ühist valitsevat mõju Toyota Motor Finland Oy ja Sumitomo Corporation. Tehingu tulemusel omandab Toyota Motor Finland Oy ainuvalitseva mõju Toyota Baltic AS-i üle konkurentsiseaduse (edaspidi KonkS) § 2 lg 4 tähenduses. Seega on tegemist koondumisega KonkS § 19 lg 1 p 2 sätestatud viisil.
Konkurentsiamet avaldas 06.03.2003.a Toyota Motor Finland Oy ja Toyota Baltic AS-i koondumise teate saamise kohta teate väljaandes “Ametlikud Teadaanded”. Asjast huvitatud isikud nimetatud koondumise kohta arvamusi ja vastuväiteid ei esitanud.
KonkS § 20 punktide 2 ja 4 järgi on koondumise osaline ettevõtja, kes omandab valitseva mõju teise ettevõtja üle, ning ettevõtja, kelle üle omandatakse valitsev mõju. Seega on antud juhul koondumise osalisteks Toyota Motor Finland Oy ja Toyota Baltic AS.
Valitseva mõju omandaja Toyota Motor Finland Oy on Soomes registreeritud valdusäriühing, kes tegeleb oma tütarettevõtjate kaudu sõiduautode ja muude sõidukite, nende osade ning lisaseadmete impordi, müügi, edasimüügi, rentimise, samuti finantseerimise, kindlustamise ja remontimisega. Toyota Motor Finland Oy ainuaktsionäriks on Jaapani äriühing Toyota Motor Corporation. Toyota Motor Finland Oy omab muuhulgas ainuõigust oma tütarettevõtja Toyota Auto Finland Oy kaudu edasi müüa Toyota ja Lexus sõiduautosid ja nende varuosasid Toyota Baltic AS-le nende edasimüügiks Baltimaades.
Toyota Baltic AS-i, kelle üle omandatakse valitsev mõju, põhitegevus on ainuõiguse alusel Toyota Auto Finland Oy-lt hangitud Toyota ja Lexus uute sõidukite ja nende varuosade müük Baltimaades. Toyota Baltic AS-l on sõlmitud lepingud edasimüüjatega, kes müüvad sõiduautod edasi oma nimel.
Toyota Motor Finland Oy 2001/2002.a majandusaasta käive oli ligikaudu 7 miljardit krooni, kusjuures Toyota Motor Corporation käive oli 1 940 miljardit krooni. Toyota Baltic AS 2001/2002.a majandusaasta arvestuslik käive oli ligikaudu 642 miljonit krooni ning tema äritegevus toimub Eestis. Seega kuulub Toyota Motor Finland Oy ja Toyota Baltic AS koondumine KonkS § 21 lg 1 kohaselt Eestis kontrollimisele.
Antud koondumise puhul on kaubaturuks uute sõiduautode ja nende varuosade müügi kaubaturg, kus tegutseb Toyota Baltic AS.
Uute sõiduautode müügi kaubaturgu võib üldiselt jaotada mini-, väike-, keskmise suurusega-, suurte-, luksus-, mitme otstarbega-, sport- ja muude sõiduautode müügi kaubaturuks.
Koondumise teate esitaja hinnangul on Toyota Baltic AS-i turuosa Eesti uute sõiduautode müügi kaubaturul järgmine: miniautod – 11%, väikeautod – 9,6%, keskmise suurusega sõiduautod – 8,6%, keskmise suurusega kõrgema hinnaklassi sõiduautod – 15,1%, luksusautod – 7,8%, sportautod – 13,5% ja muud sõiduautod – 4,5%.
Valitseva mõju omandaja Toyota Motor Finland OY, samuti teised Toyota kontserni kuuluvad ettevõtjad, tütarettevõtjaid Eestis ei oma. Seetõttu puudavad Eestis koondumise poolt mõjutatud kaubaturud, kus tegutseb vähemalt kaks koondumise osalist või nendega samasse kontserni kuuluvat ettevõtjat.
KonkS § 13 järgi on turguvalitsev ettevõtja, kellele kuulub kaubaturul vähemalt 40 protsenti käibest või kelle positsioon võimaldab tal sellel kaubaturul tegutseda arvestataval määral sõltumatult konkurentidest, varustajatest ja ostjatest.
Kuna Eestis puuduvad käesoleva koondumise poolt mõjutatud kaubaturud, kus tegutseb vähemalt kaks koondumise osalist või nendega samasse kontserni kuuluvat ettevõtjat, siis koondumine ei mõjuta Eesti sõiduautode müügi kaubaturgu. Koondumise tulemusel muutub Toyota Motor Finland Oy ja Sumitomo Corporation ühine valitsev mõju Eesti äriühingu Toyota Baltic AS üle Toyota Motor Finland Oy ainuvalitsevaks mõjuks, samas ei muutu kaubaturgude struktuur ega konkurentsiolukord sellel kaubaturul.
Seega Toyota Motor Finland Oy ja Toyota Baltic AS koondumine ei tekita ega tugevda Eesti sõiduautode müügi kaubaturul turguvalitsevat seisundit ning KonkS § 22 lg 2 nimetatud asjaolusid, mis tingiksid koondumise keelamise, ei esine.
Anda luba Toyota Motor Finland Oy ja Toyota Baltic AS koondumiseks.


Koroonaviirus COVID-19 ja töösuhted
Tööelu.ee • 12 märts 2020
Tööinspektsioon kutsub tööandjaid üles järgima Terviseameti soovitusi seoses COVID-19 leviku tõkestamisega. Töökohal tuleb kasutada desinfitseerimisvahendeid, riskipiirkonnast saabunutel tuleb soovitada jääda kaheks nädalaks koju ja hoolega oma tervist jälgida. Töötingimuste muutmisega peavad mõlemad pooled nõus olema.
Kas pean pärast lähetust töötama kodus?
Terviseameti soovituse kohaselt võiksid töötajad, kes naasevad lähetuselt või puhkusereisilt koroonaviiruse riskipiirkonnast, püsida võimalusel kaks nädalat kodus. Seega kui töötajal on võimalik teha kaugtööd, siis tuleks ohupiirkonnast naasmisel töötada võimalusel kodust.
Terviseameti soovitusi loe SIIT.
Kas tööandja saab kehtestada sundpuhkuse, palgata puhkuse, eriolukorra vms, et töötajad peaksid palgata kodus olema?
Kui töötaja on naasnud riskipiirkonnast, siis tuleb tööandjal ja töötajal kokku leppida, kuidas toimub edasine töötamine. Kõige mõistlikum oleks võimaldada töötajal töötada kodust ehk leppida kokku kaugtöö tegemises. Kui see aga võimalik ei ole, tuleb pooltel saavutada kokkulepe.
Sundpuhkust töölepingu seadus (edaspidi: TLS) ette ei näe, kuid tööandja ja töötaja võivad kokku leppida, et töötaja viibib näiteks kaks nädalat kodus. Kui töötaja ei tee tööd seetõttu, et tööandja ei anna töötajale tööd, peab tööandja TLS-i § 35 alusel maksma keskmist töötasu.
Tasustamata puhkuses peavad pooled omavahel kokku leppima. Kui saavutatakse kokkulepe, siis võib töötaja kasutada tasustamata puhkust. Kui töötaja tasustamata puhkusega nõus ei ole, kuid tööandja töötajat töökohale ei luba, siis rakendub TLS-i § 35.
Tööandjal ja töötajal on võimalik ka poolte kokkuleppel töölepingu tingimusi muuta. Näiteks võivad pooled kokku leppida, et sel ajal, kui töötaja on kodus ja tööd ei tee, makstakse talle väiksemat töötasu, kui töölepingus kokku lepitud. Siiski ei saa tööandja seda teha ühepoolselt, vaid selleks peab nõusoleku andma ka töötaja.
Kas võin tööle tulemisest keelduda?
Töötaja kohustus töösuhtes on teha kokkulepitud tingimustel tööd. Siiski tuleb töötajal, kes naaseb riskipiirkonnast, võtta arvesse ka Terviseameti soovitusi ning püsida kaks nädalat kodus. See ei tähenda aga automaatselt seda, et töötaja ei pea tööle minema. Töötaja peab tööandjale sellest teada andma ning seejärel tööandjaga kokku leppima, kuidas edasine töötamine käib.
Lisaks nimetatud võimalustele (kaugtöö, tasustamata puhkus, TLS-i §-de 35 ja 37 rakendamine) on võimalik leppida kokku, et töötaja kasutab põhipuhkust. Kui puhkuse ajakava on tehtud, siis saab põhipuhkuse aegu muuta üksnes kokkuleppel. Kui töötaja ei soovi kasutada põhipuhkust, tuleb leida muu lahendus.
Kas võin keelduda lähetusest riskipiirkonda?
Tööandja kohustus on hinnata tööga seotud riske ka juhul, kui töötaja saadetakse välislähetusse. Seega peab ennekõike hindama riske tööandja ning tegema otsuse, kas lähetusse saatmisest oleks võimalik hoiduda.
Töötajal on õigus keelduda TTOS-i § 14 lg 5 alusel tööst või peatada töö, mille täitmine seab ohtu tema või teiste isikute tervise või ei võimalda täita keskkonnaohutuse nõudeid, teatades sellest viivitamata tööandjale või tema esindajale ja töökeskkonnavolinikule. Kui töötaja leiab, et ta seab riskipiirkonda reisides ohtu oma elu või tervise, on tal õigus lähetusse minemisest keelduda.
Kas ja millal võib kasutada TLS-i § 37 ehk töötasu vähendamist kolmeks kuuks tööandjast mitteolenevate majanduslike asjaolude tõttu?
Töötasu vähendamine TLS-i § 37 olukorras on aga lubatud vaid teatud tingimustel.
- Tööandja ei saa ettenägematutest, temast mitteolenevatest majanduslikest asjaoludest tulenevalt anda töötajale kokkulepitud ulatuses tööd (siia alla ei lähe töömahu hooajalised muutused).
- Kokkulepitud töötasu maksmine on tööandjale ebamõistlikult koormav. Töötasu ei saa vähendada näiteks juhul, kui tööandjal ei ole kokkulepitud ulatuses töö andmine võimalik, kuid samas omab ta piisavalt rahalisi vahendeid töötasu maksmiseks ning puudub tegelik vajadus töötaja töötasu muutmiseks.
Kuidas rakendatakse TLS-i § 37 ehk töötasu vähendamist kolmeks kuuks tööandjast mitteolenevate majanduslike asjaolude tõttu ja kas töötaja saab töösuhte üles öelda?
Töötasu vähendamiseks tuleb tööandjal esmalt vaadata, kas tal on töötajale võimalik pakkuda teist tööd. Kui teist tööd pakkuda ei ole või kui töötaja teise töö pakkumist vastu ei võta, tuleb tööandjal teavitada kavandatavast töötasu vähendamisest töötajate usaldusisikut või otse töötajaid usaldusisiku puudumisel vähemalt 14 kalendripäeva ette. Töötajatel on seega võimalus kaasa rääkida. Oma arvamus tuleb tööandjale esitada seitsme kalendripäeva jooksul arvates teate saamisest.
Kas kõne alla saab tulla koondamine?
Kui on selge, et olukord ei parane ning tööandjal ei ole ikkagi võimalik tööd anda ja ka vähendatud töötasu maksta, võib kõne alla tulla koondamine. Koondamine on tööandjapoolne töölepingu erakorraline ülesütlemine majanduslikel põhjustel. Koondamisega on tegemist juhul, kui töösuhte jätkamine kokkulepitud tingimustel muutub võimatuks töömahu vähenemise või töö ümberkorraldamise tõttu või muul töö lõppemise juhul. Lisaks on koondamise olukord, kui tööandja lõpetab oma tegevuse, kuulutatakse välja tööandja pankrot või lõpetatakse pankrotimenetlus, pankrotti väljakuulutamata, raugemise tõttu. Koondamiseks peab tööandja esitama töötajatele kirjalikku taasesitamist võimaldavas vormis ülesütlemisavalduse ja põhjendama, miks tööleping lõppeb.
Koondamisel on tööandja kohustatud järgima TLS-i § 97 lõikes 2 sätestatud etteteatamistähtaegasid. Etteteatamistähtajad on seotud töötaja töösuhte kestusesega tööandja juures. Tööandja peab töötajale koondamisest ette teatama, kui töötaja töösuhe tööandja juures on kestnud:
- alla ühe tööaasta – vähemalt 15 kalendripäeva;
- üks kuni viis tööaastat – vähemalt 30 kalendripäeva;
- viis kuni kümme tööaastat – vähemalt 60 kalendripäeva;
- kümme ja enam tööaastat – vähemalt 90 kalendripäeva.
Tööandjal tuleb arvestada sellega, et kui töötajale teatatakse töölepingu lõppemisest ette vähem kui seaduses sätestatud või etteteatamistähtaeg jäetakse hoopiski järgimata, peab tööandja maksma töötajale selle eest hüvitist. Sellisel juhul tuleb tööandjal maksta töötajale keskmist tööpäevatasu nende kalendaarsete tööpäevade eest, mis jäävad etteteatamistähtaja perioodi sisse ja mille võtta vähem ette teatati.
Kui tööleping lõppeb koondamise tõttu, on tööandjal kohustus lisaks n-ö lõpparvele maksta töötajale koondamishüvitist, mis vastab töötaja ühe kuu keskmisele töötasule.
KoroonaviirusTööõigusTöösuhtedTööleping


text:
Euroopa Kohtu otsus (kolmas koda), 15.6.2017.
Saale Kareda versus Stefan Benkö.
Eelotsusetaotlus – Kohtualluvus tsiviil- ja kaubandusasjades – Määrus (EL) nr 1215/2012 – Artikli 7 punkt 1 – Mõisted „lepinguid puudutavad asjad“ ja „teenuste osutamise leping“ – Krediidilepingu solidaarvõlgnike vaheline tagasinõue – Krediidilepingu täitmise koha kindlaksmääramine.
Kohtuasi C-249/16.
15. juuni 2017 ( *1 )
„Eelotsusetaotlus — Kohtualluvus tsiviil‑ ja kaubandusasjades — Määrus (EL) nr 1215/2012 — Artikli 7 punkt 1 — Mõisted „lepinguid puudutavad asjad“ ja „teenuste osutamise leping“ — Krediidilepingu solidaarvõlgnike vaheline tagasinõue — Krediidilepingu täitmise koha kindlaksmääramine”
Kohtuasjas C‑249/16,
mille ese on ELTL artikli 267 alusel Oberster Gerichtshofi (Austria kõrgeim üldkohus) 31. märtsi 2016. aasta otsusega esitatud eelotsusetaotlus, mis saabus Euroopa Kohtusse 2. mail 2016, menetluses
S. Kareda, esindaja: Rechtsanwalt C. Függer,
S. Benkö, esindaja: Rechtsanwalt S. Alessandro,
Euroopa Komisjon, esindajad: M. Heller ja M. Wilderspin,
olles 26. aprilli 2017. aasta kohtuistungil ära kuulanud kohtujuristi ettepaneku,
Eelotsusetaotlus käsitleb seda, kuidas tõlgendada Euroopa Parlamendi ja nõukogu 12. detsembri 2012. aasta määruse (EL) nr 1215/2012 kohtualluvuse ning kohtuotsuste tunnustamise ja täitmise kohta tsiviil‑ ja kaubandusasjades (ELT 2012, L 351, lk 1) artikli 7 punkti 1.
Taotlus on esitatud S. Benkö ja S. Kareda vahelises vaidluses, mille ese on ühise krediidilepingu nende igakuiste tagasimaksete hüvitamine, mida S. Benkö tegi S. Kareda poolt tagasimaksete tegemata jätmise tõttu.
Määruse nr 1215/2012 põhjendusest 4 nähtuvalt on määruse eesmärk siseturu häireteta toimimise huvides kehtestada „sätted, millega ühtlustatakse kollisiooninormid kohtualluvuse kohta tsiviil‑ ja kaubandusasjades ning tagatakse, et liikmesriigis tehtud kohtuotsuste vastastikune tunnustamine ja täitmine oleks kiire ja lihtne“.
Määruse põhjendustes 15 ja 16 on sedastatud:
Lisaks kostja alalisele elukohale peaks kohtualluvusel olema ka muid aluseid, mis toetuksid tihedale seosele kohtu ja menetluse vahel või aitaksid kaasa tõrgeteta õigusemõistmisele. Tihe seos peaks tagama õiguskindluse ja hoidma ära võimaluse, et kostja vastu esitatakse hagi liikmesriigi kohtusse, mida ta ei saanud mõistlikult ette näha. See on oluline eelkõige lepinguväliste võlasuhete puhul, mis tulenevad eraelu puutumatuse ja isikuõiguste rikkumisest, sealhulgas laimust.“
Kohtualluvuse eeskirjad on toodud sama määruse II peatükis. See peatükk hõlmab muu hulgas 1., 2. ja 4. jagu, mille pealkirjad on vastavalt „Üldsätted“, „Valikuline kohtualluvus“ ja „Kohtualluvus tarbijalepingute puhul“.
Määruse nr 1215/2012 artikli 4 lõige 1, mis kuulub II peatüki 1. jakku, on sõnastatud järgmiselt:
Määruse nr 1215/2012 artikkel 7, mis kuulub II peatüki 2. jakku, on sõnastatud järgmiselt:
Määruse nr 1215/2012 artikli 7 punkti 1 sõnastus on identne määrusega nr 1215/2012 kehtetuks tunnistatud nõukogu 22. detsembri 2000. aasta määruse (EÜ) nr 44/2001 kohtualluvuse ja kohtuotsuste täitmise kohta tsiviil‑ ja kaubandusasjades (EÜT 2001, L 12, lk 1; ELT eriväljaanne 19/04, lk 42) artikli 5 punkti 1 sõnastusega. Artikli 7 punkt 1 vastab peale selle 27. septembri 1968. aasta tsiviil‑ ja kaubandusasjade kohtualluvuse ning neid käsitlevate kohtuotsuste tunnustamise ja täitmise konventsiooni (EÜT 1972, L 299, lk 32), mida on muudetud hilisemate konventsioonidega, mis käsitlevad uute liikmesriikide ühinemist selle konventsiooniga (edaspidi „Brüsseli konventsioon“), artikli 5 punktile 1.
Määruse nr 1215/2012 artikli 17 lõikes 1, mis sisaldub määruse II peatüki 4. jaos, on sätestatud järgmist:
muudel juhtudel lepinguga, mis on sõlmitud isikuga, kes tegeleb tarbija alalise elukoha liikmesriigis äri- või kutsetegevusega või kelle selline tegevus on mis tahes vahenditega suunatud nimetatud liikmesriiki või mitme liikmesriigi hulgas ka nimetatud liikmesriiki, ning kui leping kuulub sellise tegevuse raamesse.“
Määruse artikli 18 lõigetes 1 ja 2, mis asuvad samuti 4. jaos, on sätestatud:
Määruse nr 1215/2012 artiklite 17 ja 18 sõnastus vastab määruse nr 44/2001 artiklite 15 ja 16 sõnastusele.
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 17. juuni 2008. aasta määruse (EÜ) nr 593/2008 lepinguliste võlasuhete suhtes kohaldatava õiguse kohta („Rooma I“) (ELT L 177, lk 6; parandus ELT 2009, L 309, lk 87) põhjendustes 7 ja 17 on märgitud:
Käesoleva määruse sisuline reguleerimisala ja sätted peaksid olema kooskõlas [määrusega nr 44/2001] ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. juuli 2007. aasta määrusega (EÜ) nr 864/2007 lepinguväliste võlasuhete suhtes kohaldatava õiguse kohta […] („Rooma II“).
Valiku puudumisel kohaldatava õigusega seoses tuleks „teenuste osutamise“ ja „kaupade müügi“ mõistet tõlgendada samal viisil kui [määruse nr 44/2001] artiklit 5 kohaldades, niivõrd kuivõrd kaupade müük ja teenuste osutamine on selle määrusega hõlmatud. Kuigi frantsiisi‑ ja turustuslepingud on teenuse osutamise lepingud, kohaldatakse nende suhtes erinorme.“
Määruse artiklis 15 „Nõudeõiguse üleminek seaduse alusel“ on sätestatud:
„Kui isikul („võlausaldaja“) on lepinguline nõue teise isiku („võlgnik“) vastu ning kui kolmas isik on kohustatud täitma võlausaldaja nõuet või on seda juba teinud, määratakse see, kas ja millises ulatuses on kolmandal isikul õigus kasutada võlgniku vastu võlausaldaja õigusi, mis tal olid nende suhet reguleerinud õiguse kohaselt, kindlaks selle õigusega, mille kohaselt on kolmas isik kohustatud täitma võlausaldaja nõuet.“
Määruse artiklis 16 „Võlgnike paljusus“ on ette nähtud:
Austria tsiviilseadustiku (Allgemeines Bürgerliches Gesetzbuch, edaspidi „ABGB“) § 896 on sõnastatud järgmiselt:
„Solidaarvõlgnikul, kes tasus üksi kogu võlasumma, on lubatud ka ilma õiguste loovutamiseta nõuda teistelt võlgnikelt hüvitamist, mis peab toimuma võrdsete osadena, kui nende vahel ei ole kokku lepitud muud vahekorda.“
Enne ABGB muutmist hilinenud maksete seadusega (Zahlungsverzugsgesetz; BGBl. I, 2013/50) nägi ABGB § 905 lõige 2 ette, et „kahtluse korral peab võlgnik raha maksmise kohustuse täitma võlausaldaja elukohas (asukohas), kusjuures võlgnik kannab sellega seonduvad riskid ja kulud“.
ABGB §‑s 1042 on ette nähtud:
„Isikul, kes teeb teise isiku eest kulutusi, mille teine isik oleks seaduse kohaselt pidanud ise tegema, on õigus nõuda selle hüvitamist.“
Austria kodanik Stefan Benkö, kes elab Austrias, esitas Landesgericht St. Pöltenile (St. Pölteni esimese astme kohus, Austria) hagi oma endise elukaaslase, Eesti kodaniku Saale Kareda vastu, kelle elukoha aadress Eestis on teadmata, nõudes temalt 17145,41 euro suuruse summa hüvitamist koos intressiga ning kulude tasumist. Eelotsusetaotlusest nähtub, et 2007. aastal Austrias koos elades omandasid S. Benkö ja S. Kareda 190000 euro eest eramu, millest kummagi omandisse kuulub jagamatu pool eramust. Omavahendite puudumise tõttu võtsid nad ostu rahastamiseks ja vajalike hoone ümberehitustööde tegemiseks 2007. aasta märtsis ühelt Austria pangalt kolm laenu – 150000 eurot, 100000 eurot ja 50000 eurot. Laenusaajad olid nii S. Benkö kui ka S. Kareda.
S. Kareda lõpetas oma kooselu S. Benköga 2011. aasta lõpus ja läks tagasi Eestisse elama, kusjuures tema elukoha aadress on S. Benköle teadmata. S. Kareda ei tasunud alates 2012. juunist enam laenu tagasimakseid, mistõttu S. Benkö tasus laenu tagasimakseid üksinda. Sellest tulenevalt palub S. Benkö esitatud hagis, et S. Karedat kohustataks talle ABGB § 1042 kohaselt hüvitama summa, mis vastab tagasimaksetele, mille S. Benkö tema eest kuni 2014. aasta juunini (kaasa arvatud) tegi.
Esimese astme kohus Landesgericht St. Pölten (St. Pölteni esimese astme kohus, Austria) võttis S. Kareda elukoha aadressi teadasaamiseks ühendust Eesti suursaatkonnaga Austrias, kuid see ei andud tulemust.
Dokumentide vastuvõtmiseks volitatud esindaja, kes S. Karedale määrati, esitas pädevuse puudumise vastuväite põhjendusel, et S. Kareda elukoht on Eestis. Esiteks oli esindaja arvamusel, et S. Benkö kirjeldatud asjaolud ei kuulu määruse nr 1215/2012 II peatüki 2.–7. jao sätete kohaldamisalasse. Teiseks ei ole tema arvates kohtul, kelle poole pöörduti, territoriaalset pädevust, seda enam, et laenu andnud panga registrijärgne asukoht, mis vastab laenude tagasimaksmise kohustuse täitmise kohale, ei ole Landesgericht St. Pölteni (St. Pölteni esimese astme kohus) tööpiirkonnas.
Viimati nimetatud kohus nõustus nende argumentidega ja tuvastas rahvusvahelise kohtualluvuse puudumise kohtuasja lahendamiseks.
S. Benkö kaebas selle kohtumääruse edasi Oberlandesgericht Wieni (Viini teise astme kohus, Austria), kes otsustas, et kohtualluvus määruse nr 1215/2012 artikli 7 punkti 1 alusel tehakse kindlaks koha järgi, kus toimub tagasimakseid puudutava lepingulise kohustuse täitmine ehk selle kohtu arvates oli selleks võlgniku elukoht. Asi allub seega rahvusvahelise kohtualluvuse kohaselt Landesgericht St. Pöltenile (St. Pölteni esimese astme kohus), kellel on samuti territoriaalne pädevus.
S. Kareda esindaja esitas teise astme kohtu määruse peale määruskaebuse Oberster Gerichtshofile (Austria kõrgeim kohus), paludes tuvastada, et Austria kohtud ei ole pädevad vaidlust lahendama.
Neil asjaoludel otsustas Oberster Gerichtshof (Austria kõrgeim üldkohus) menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused:
Kas määruse nr 1215/2012 artikli 7 punkti 1 tuleb tõlgendada nii, et kui võlgnike (ühises) pangaga sõlmitud krediidilepingus ette nähtud krediidi tagasimakseid tasus üks võlgnik üksinda, siis võlgnike omavahelisest suhtest tulenev tagasinõue (kulutuste hüvitamise või tagasinõue) on samast krediidilepingust tulenev (teisene) lepinguline nõue teise võlgniku vastu?
kas krediidilepingust tuleneva tagasinõude puhul (kulutuste hüvitamise või tagasinõue), mille üks võlgnik teise võlgniku vastu esitab, määratakse vastava kohustuse täitmise koht kindlaks:
määruse nr 1215/2012 artikli 7 punkti 1 alapunkti b teise taande („teenuste osutamine“) alusel või
määruse nr 1215/2012 artikli 7 punkti 1 alapunkti a kohaselt koostoimes alapunktiga c lex causae alusel?
Kui teise küsimuse punktile a tuleb vastata jaatavalt, siis
Kui teise küsimuse punktile b tuleb vastata jaatavalt, siis
kas rikutud lepingulise kohustuse täitmise koha kindlaksmääramisel on määruse nr 1215/2012 artikli 7 punkti 1 alapunkti a järgi:
määrava tähtsusega mõlema võlgniku poolse krediidivõtmise aeg (2007. aasta märts) või
aeg, mil krediidisaaja, kellel on õigus esitada tagasinõuet, tegi pangale tagasimaksed, millest ta järeldab, et tal on kostja vastu tagasinõudeõigus (2012. aasta juunist kuni 2014. aasta juunini)?“
Esimese küsimusega soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt teada saada, kas määruse nr 1215/2012 artikli 7 punkti 1 tuleb tõlgendada nii, et krediidilepingu solidaarvõlgnike vaheline tagasinõue kuulub selle sätte tähenduses „lepinguid puudutavate asjade“ alla.
Sellele küsimusele vastamiseks tuleb viidata Euroopa Kohtu tõlgendusele, mis puudutab määruse nr 44/2001 artikli 5 punkti 1 ja Brüsseli konventsiooni artikli 5 punkti 1 ning mis kehtib ka määruse nr 1215/2012 artikli 7 punkti 1 kohta, kuna neid sätteid võib pidada samaväärseks (vt selle kohta kohtuotsus, 18.7.2013, ÖFAB, C‑147/12, EU:C:2013:490, punkt 28).
Kohtupraktikast selgub esiteks, et mõistet „lepingutega seotud asjad“ määruse nr 44/2001 artikli 5 punkti 1 tähenduses tuleb tõlgendada autonoomselt, et tagada selle ühetaoline kohaldamine kõigis liikmesriikides, ning teiseks peab selleks, et tegemist oleks „lepingutega seotud asjadega“, olema hageja nõudega vaidlustatud juriidiline kohustus, mille isik on endale vabatahtlikult teise isiku ees võtnud (vt selle kohta kohtuotsused, 14.3.2013, Česká spořitelna, C‑419/11, EU:C:2013:165, punktid 45–47, ning 28.1.2015, Kolassa, C‑375/13, EU:C:2015:37, punktid 37 ja 39).
Selle kohta tuleb kõigepealt meelde tuletada, et määruse nr 44/2001 artikli 5 punkti 1 alapunktis b sätestatud seotuse kriteeriume kohaldatakse kõigi samast lepingust tulenevate nõuete suhtes (vt selle kohta kohtuotsus, 9.7.2009, Rehder, C‑204/08, EU:C:2009:439, punkt 33).
Seejärel tuleb asuda seisukohale, et lepinguid puudutavate asjade alla kuuluvad kõik kohustused, mille alus on leping, mille täitmata jätmisel hageja hagi põhineb (vt selle kohta kohtuotsused, 6.10.1976, De Bloos, 14/76, EU:C:1976:134, punktid 16 ja 17, ning 8.3.1988, Arcado, 9/87, EU:C:1988:127, punkt 13).
Sama kehtib ka selliste kohustuste suhtes, mis on tekkinud selliste solidaarvõlgnike nagu põhikohtuasjas vahel, ning eriti võimaluse suhtes, et solidaarvõlgnik, kes on maksnud täielikult või osaliselt teise solidaarvõlgniku osa ühisest võlast, saab sisse nõuda selliselt tasutud summa, esitades tagasinõude (vt analoogia alusel kohtuotsus, 12.10.2016, Kostanjevec, C‑185/15, EU:C:2016:763, punkt 38). Nagu kohtujurist oma ettepaneku punktis 31 märkis, siis kuna selle nõude põhjus on ise seotud lepingu olemasoluga, oleks määruse nr 1215/2012 kohaldamisel kunstlik lahutada need õigussuhted lepingust, mis need tekitas ja mis on nende alus.
Lõpuks tuleb märkida, et isegi kui määruse nr 1215/2012 sätteid tuleb tõlgendada määrusega kehtestatud süsteemi ja seda toetavaid eesmärke arvestades (vt selle kohta kohtuotsus, 16.1.2014, Kainz, C‑45/13, EU:C:2014:7, punkt 19), tuleb võtta arvesse ühtsuse eesmärki eelkõige viimati nimetatud määruse ja Rooma I määruse kohaldamisel (vt selle kohta kohtuotsus, 21.1.2016, ERGO Insurance ja Gjensidige BalticC‑359/14 ja C‑475/14, EU:C:2016:40, punkt 43). Tõlgendus, mille kohaselt sellist tagasinõuet, nagu on arutlusel põhikohtuasjas, tuleb pidada lepingut puudutavaks asjaks määruse nr 1215/2012 tähenduses, on aga samuti kooskõlas nimetatud ühtsuse eesmärgiga. Nimelt Rooma I määruse artikkel 16 seob mitme võlgniku vahelise suhte sõnaselgelt võlgniku ja võlausaldaja vahelise suhtega.
Eeltoodut arvestades tuleb esimesele küsimusele vastata, et määruse nr 1215/2012 artikli 7 punkti 1 tuleb tõlgendada nii, et krediidilepingu solidaarvõlgnike vaheline tagasinõue kuulub selle sätte tähenduses „lepinguid puudutavate asjade“ alla.
Teise küsimusega soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt teada saada, kas määruse nr 1215/2012 artikli 7 punkti 1 alapunkti b teist taanet tuleb tõlgendada nii, et selline krediidileping, nagu on arutlusel põhikohtuasjas ning mille on sõlminud krediidiasutus ja kaks solidaarvõlgnikku, tuleb kvalifitseerida selle sätte tähenduses teenuste osutamise lepinguna.
Euroopa Kohtu praktika on, et mõiste „teenused“ määruse nr 44/2001 artikli 5 punkti 1 alapunkti b tähenduses, mille sõnastus on identne määruse nr 1215/2012 artikli 7 punkti 1 alapunkti b sõnastusega, tähendab, et vähemalt see lepingupool, kes teenust osutab, sooritab tasu eest mingi kindla tegevuse (vt selle kohta kohtuotsus, 14.7.2016, Granarolo, C‑196/15, EU:C:2016:559, punkt 37 ja seal viidatud kohtupraktika).
Nagu kohtujurist oma ettepaneku punktis 40 märkis, seisneb krediidilepingus, mille krediidiasutus sõlmis krediidisaajaga, teenuse osutamine selle summa andmises krediidiasutuse poolt krediidisaajale tasu eest, mida krediidisaaja maksab põhimõtteliselt intressi vormis.
Seega tuleb leida, et sellist krediidilepingut tuleb pidada „teenuste osutamise lepinguks“ määruse nr 1215/2012 artikli 7 punkti b teise taande tähenduses.
Järelikult tuleb teisele küsimusele vastata, et määruse nr 1215/2012 artikli 7 punkti 1 alapunkti b teist taanet tuleb tõlgendada nii, et selline krediidileping, nagu on arutlusel põhikohtuasjas ning mille on sõlminud krediidiasutus ja kaks solidaarvõlgnikku, tuleb kvalifitseerida selle sätte tähenduses „teenuste osutamise lepinguks“.
Kolmanda küsimusega küsib eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt, kas määruse nr 1215/2012 artikli 7 punkti 1 alapunkti b teist taanet tuleb tõlgendada nii, et kui krediidiasutus annab krediiti kahele solidaarvõlgnikule, siis „koht liikmesriigis, kus lepingu kohaselt teenuseid osutati või kus neid oleks tulnud osutada“ selle sätte tähenduses on koht, kus on krediidiasutuse asukoht, sealhulgas selleks, et teha kindlaks selle kohtu territoriaalne pädevus, kes peab otsustama solidaarvõlgnike vahelise tagasinõude üle, kui ei ole kokku lepitud teisiti.
Sellega seoses tuleb vastavalt Euroopa Kohtu praktikale kindlaks määrata lepingut iseloomustav kohustus (vt selle kohta kohtuotsus, 14.7.2016, Granarolo, C‑196/15, EU:C:2016:559, punkt 33).
Nagu kohtujurist oma ettepaneku punktis 45 märkis, on krediidilepingu raames iseloomulik kohustus laenatud summa andmine, samas kui krediidisaaja kohustus laenatud summa tagasi maksta on üksnes krediidiandja soorituse tagajärg.
Seega tuleb leida, et kui ei ole kokku lepitud teisiti – millele viitas eelotsusetaotluse esitanud kohus oma küsimuses –, on teenuste osutamise koht määruse nr 1215/2012 artikli 7 punkti 1 alapunkti b teise taande tähenduses krediidiasutuse poolt krediidi andmise korral selle krediidiasutuse asukoht.
Mis puudutab seda, kas see kaalutlus on samuti asjakohane selleks, et teha kindlaks, milline kohus on territoriaalselt pädev otsustama tagasinõude üle tagasimaksete suhtes solidaarvõlgnike vahel, siis on oluline meenutada, nagu ilmneb käesoleva kohtuotsuse punktist 31, et see nõue tugineb krediidilepingul, mille on sõlminud solidaarvõlgnikud ja krediidiasutus.
Eeltoodust ja prognoositavuse, ühtlustamise ja tõrgeteta õigusemõistmise eesmärkidest, mida määruse nr 1215/2012 põhjenduste 15 ja 16 kohaselt selle määrusega taotletakse, tuleneb, et määruse artikli 7 punkti 1 alapunkti b teist taanet tuleb tõlgendada nii, et kohus, kes on pädev otsustama sellise nõude üle, on selle liikmesriigi kohus, kus on krediidiasutuse asukoht kui tagasinõude aluseks oleva kohustuse täitmise koht.
Sellega seoses ei ole asjakohane põhikohtuasja mõlema poole seisukoht, et nad on mõlemad tarbijad ja neile peaks seetõttu kohaldama kohtualluvuse eeskirju, mis on määruse nr 1215/2012 artiklites 17 ja 18 ette nähtud tarbijalepingute puhul. Nimelt on Euroopa Kohus määruse nr 44/2001 artiklite 15 ja 16 suhtes märkinud, et neid norme ei kohaldata kahe tarbija vahelistele suhetele (vt selle kohta kohtuotsus, 5.12.2013, Vapenik, C‑508/12, EU:C:2013:790, punkt 34).
Eeltoodut arvestades tuleb kolmandale küsimusele vastata, et määruse nr 1215/2012 artikli 7 punkti 1 alapunkti b teist taanet tuleb tõlgendada nii, et kui krediidiasutus annab krediiti kahele solidaarvõlgnikule, siis „koht liikmesriigis, kus lepingu kohaselt teenuseid osutati või kus neid oleks tulnud osutada“ selle sätte tähenduses on koht, kus on krediidiasutuse asukoht, sealhulgas selleks, et teha kindlaks selle kohtu territoriaalne pädevus, kes peab otsustama solidaarvõlgnike vahelise tagasinõude üle, kui ei ole kokku lepitud teisiti.
Arvestades kolmandale küsimusele antud vastust, on vajadus neljandale küsimusele vastamiseks ära langenud.
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 12. detsembri 2012. aasta määruse (EL) nr 1215/2012 kohtualluvuse ning kohtuotsuste tunnustamise ja täitmise kohta tsiviil- ja kaubandusasjades artikli 7 punkti 1 tuleb tõlgendada nii, et krediidilepingu solidaarvõlgnike vaheline tagasinõue kuulub selle sätte tähenduses „lepinguid puudutavate asjade“ alla.
Määruse nr 1215/2012 artikli 7 punkti 1 alapunkti b teist taanet tuleb tõlgendada nii, et selline krediidileping, nagu on arutlusel põhikohtuasjas ning mille on sõlminud krediidiasutus ja kaks solidaarvõlgnikku, tuleb kvalifitseerida selle sätte tähenduses „teenuste osutamise lepinguks“.
Määruse nr 1215/2012 artikli 7 punkti 1 alapunkti b teist taanet tuleb tõlgendada nii, et kui krediidiasutus annab krediiti kahele solidaarvõlgnikule, siis „koht liikmesriigis, kus lepingu kohaselt teenuseid osutati või kus neid oleks tulnud osutada“ selle sätte tähenduses on koht, kus on krediidiasutuse asukoht, sealhulgas selleks, et teha kindlaks selle kohtu territoriaalne pädevus, kes peab otsustama solidaarvõlgnike vahelise tagasinõude üle, kui ei ole kokku lepitud teisiti.

matches:
§ 896
§ 905
§ 1042
kohus
kohus
kohus
kohus
kohus
kohus
kohus
Kohus


Devil May Cry 5 Trish näitab ameeriklastele tagumikku
3. aprill 2019, 17:33
Peale uue paranduse 1.07 saabumist näitab Trish nüüd tagumikku ka ameeriklastele, kuid mingil veidral põhjusel peegeldavad PS4 Euroopa versioonis Trishi tagumikult endiselt valguskiired vastu. Kas eurooplasi võib tõesti paljas naisterahva tagumik rohkem häirida kui ameeriklasi?
Kui Devil May Cry 5 välja tuli märkasid Euroopa ja Ameerika kasutajad, et mängu PS4 versioon erineb PC ja Xbox One omast. Nimelt on ühes vahestseenis, kus Dante Trishi ühe koletise käest päästab, Trishi paljas tagumik nii läikima hõõrutud, et sellelt peegeldab valgus vastu. Kuna tegemist on 18+ mänguga ning PS4 Jaapani versioonis, PC ja Xbox One’i peal seda probleemi pole, tekitas see PS4 kasutajates Põhja-Ameerikas ja Euroopas küsimusi. Alljärgnevas videost leiab nimetatud vahestseeni tsenseerimata ja tsenseeritud versiooni.
Nüüd on Capcom välja lasknud uuenduse 1.07, mis eemaldas peegelduse küll Põhja-Ameerika versioonis, kuid jättis Euroopa versiooni nii nagu enne – valgust peegeldava tagumikuga.
Sony käitumine tekitab kasutajates hämmastust, kuid paljud arvavad, et tegemist on Sony hiljutiste reeglitega Euroopas, mille eesmärgiks on PS4 peal vähendada seksuaalset sisu. See omakorda on tekitanud PS4 kasutajates küsimusi, et mis juhtub tulevikus näiteks selliste teostega nagu Cyberpunk 2077, mis sisaldab täielikku alastust. Kas Cyberpunk 2077 PS4 versioon Euroopas saab olema täielikult tsenseeritud?
Hideaki Itsuno ja Capcom on hakkama saanud tõelise meistriteosega. Devil May Cry 5 näeb suurepärane välja ja pakub mängurõõmu algajale ning profile.
Loe Devil May Cry 5 arvustust siit…
Tarmo Toomepuu - 20. november 2018, 12:00
Senran Kagura: Peach Beach Splash allalaetavad lisad – Veel märjem ja metsikum
Tarmo Toomepuu - 23. jaanuar 2018, 09:00