text:
Tööinspektsioon: Jõustunud kohtulahendid
Organisatsioon, kontaktid Tööinspektsioon Jõustunud kohtulahendid
Tartu Halduskohtu 29.03.2017 otsus haldusasjas nr 3-16-2526, jõustunud 29.04.2017
OÜ ARTEX Design Factory kaebus Tööinspektsiooni 11. oktoobri 2016. a ettekirjutuse nr 3-1/8403-5 tühistamiseks
Rahuldada OÜ ARTEX Design Factory kaebus.
Tühistada Tööinspektsiooni 11. oktoobri 2016. a ettekirjutus nr 3-1/8403-5.
Mõista Tööinspektsioonilt OÜ ARTEX Design Factory kasuks välja menetluskulud (riigilõiv) summas 30 eurot.
https://www.riigiteataja.ee/kohtulahendid/detailid.html?id=204157898
Tallinna Halduskohtu otsus haldusasjas nr 3-15-1407, jõustunud 10.04.2017 seoses sellega, et Riigikohus ei võtnud kassatsioonkaebust menetlusse
Selver AS kaebus Tööinspektsiooni 30.03.2015 ettekirjutuste nr 3-1/2700-4 punkti 1, nr 3-1/2704-3 punkti 3 ja nr 3-1/3482-4 punkti 1 ning Tööinspektsiooni 30.04.2015 vaideotsuse nr 1.4-1/893-1 punkti 3 tühistamise nõudes.
Tühistada Tööinspektsiooni 30.03.2015 ettekirjutuse nr 3-1/2700-4 p.1, nr 3-1/2704-3 p. 3 ja nr 3-1/3482-4 p. 1 ning Tööinspektsiooni 30.04.2015 vaideotsuse nr 1.4-1/893-1 p. 3 .
Mõista Tööinspektsioonilt Selver AS-i kasuks välja viimaninimetatu poolt kantud menetluskulu 15 eurot.
https://www.riigiteataja.ee/kohtulahendid/detailid.html?id=168951217
Tartu Ringkonnakohtu määrus haldusasjas nr 3-16-1315, jõustunud 07.03.2017
XX kaebus Tööinspektsiooni peadirektori 13.06.2016. a käskkirja nr 1.2-1/49 tühistamiseks
Võtta asja materjalide juurde Tööinspektsiooni peadirektori 27.01.2017. a käskkiri nr 1.2-1/9.
Jätta Tööinspektsiooni apellatsioonkaebus läbi vaatamata.
https://www.riigiteataja.ee/kohtulahendid/detailid.html?id=201435925
Tallinna Ringkonnakohtu otsus haldusasjas nr 3-15-2607, jõustunud 30.01.2017 seoses sellega, et Riigikohus ei võtnud kassatsioonkaebust menetlusse
OÜ VKG Kaevandused kaebus Tööinspektsiooni 07.08.2015 ettekirjutuse nr 3-1/6574-13 p-de 1, 4 ja 5 ning 17.09.2015 vaideotsuse nr 1.4-2/1814-1 tühistamiseks
Rahuldada OÜ VKG Kaevandused apellatsioonkaebus osaliselt.
Tühistada Tallinna Halduskohtu 09.03.2016 otsus haldusasjas nr 3-15-2607 Tööinspektsiooni 07.08.2015 ettekirjutuse nr 3-1/6574-13 p 5 puudutavas osas. Teha selles osas uus otsus, millega tühistada Tööinspektsiooni 07.08.2015 ettekirjutuse nr 3-1/6574-13 p 5 ja 17.09.2015 vaideotsus nr 1.4-2/1814-1 vastavas osas.
Tühistada Tallinna Halduskohtu 09.03.2016 otsus haldusasjas nr 3-15-2607 menetluskulusid puudutavas osas. Teha selles osas uus otsus, millega mõista Tööinspektsioonilt välja OÜ VKG Kaevandused kasuks 843 (kaheksasada nelikümmend kolm) eurot ja 33 senti esimese astme kohtu menetluskulude katteks.
Muus osas jätta halduskohtu otsus muutmata.
Mõista Tööinspektsioonilt välja OÜ VKG Kaevandused kasuks 405 (nelisada viis) eurot apellatsiooniastme menetluskulude katteks.
https://www.riigiteataja.ee/kohtulahendid/detailid.html?id=191479850
Tallinn Ringkonnakohtu 15.12.2016 otsus haldusasjas 3-14-321, jõustunud 17.01.2017
HL kaebus Tööinspektsiooni 21. veebruari 2014. a käskkirja nr 1.2-1/4 õigusvastasuse tuvastamiseks ja hüvitise väljamaksmiseks kohustamiseks
Jätta HL apellatsioonkaebus rahuldamata ja Tallinna Halduskohtu 14. detsembri 2015. a otsus haldusasjas nr 3-14-321 muutmata.
Menetlusosaliste menetluskulud apellatsiooniastmes jätta nende endi kanda.
https://www.riigiteataja.ee/kohtulahendid/detailid.html?id=197253906
Harju Maakohtu 12.09.2016 otsus väärteoasjas nr 4-16-4791, jõustunud 12.12.2016
K. L. kaebus Tööinspektsiooni 27.05.2016 kiirmenetluse otsuse peale väärteoasjas nr 3-2/4834
Jätta K. L. kaitsja kaebus Tööinspektsiooni tööinspektor-jurist M. K. 27.05.2016 kiirmenetluse otsusele nr 3-2/4834 K. L. karistamises TLS § 128 lg-s 1 ettenähtud väärteo toimepanemise eest rahatrahviga 50 trahviühiku ulatuses, s.o 200 eurot rahuldamata.
Jätta Tööinspektsiooni tööinspektor-jurist M. K. 27.05.2016 kiirmenetluse otsus nr 3-2/4834 K. L. karistamises TLS § 128 lg-s 1 ettenähtud väärteo toimepanemise eest rahatrahviga 50 trahviühiku ulatuses, s.o 200 eurot muutmata ja tühistamata.
Vaidlustatud otsusega määratud K. L. rahatrahv 200 (kakssada) eurot tuleb edasikaebe tähtaja, s.o 30 päeva jooksul kohtuotsuse avalikult teatavakstegemise päevast, s.o alates 12.09.2016 tasuda vaidlustatud otsuses märgitud Rahandusministeeriumi arveldusarvele.
https://www.riigiteataja.ee/kohtulahendid/detailid.html?id=190393402
Tallinna Ringkonnakohtu 31.08.2016 kohtuotsus väärteoasjas nr 4-16-5539, jõustunud 17.10.2016
R.S kaebus Tööinspektsiooni 01.07.2016 üldmenetluse otsuse peale väärteoasjas nr 3-2/13132
Jätta Harju Maakohtu 26. septembri 2016.a ja 30. septembri 2016.a määrused väärteoasjas nr 4-16-5539 muutmata ja määruskaebus rahuldamata.
https://www.riigiteataja.ee/kohtulahendid/detailid.html?id=193319113
Tartu Maakohtu 25.04.2016 kohtuotsus väärteoasjas nr 4-16-465, jõustunud 18.08.2016
M.R kaebus Tööinspektsiooni 08.01.2016 üldmenetluse otsuse peale väärteoasjas nr 3-2/4501
Tühistada Tööinspektsiooni 08.01.2016 otsus väärteoasjas nr 3-2/4501. Menetlus M.R väärteoasjas TLS §-de 125 lg 1 ja 126 lg 1 järgi lõpetada VTMS § 30 lg 1 p 1 alusel otstarbekuse kaalutlusel.
https://www.riigiteataja.ee/kohtulahendid/detailid.html?id=183432520
Viru Maakohtu 31.08.2016 kohtuotsus väärteoasjas nr 4-16-3248, jõustunud 08.09.2016
Wandeful OÜ kaebus Tööinspektsiooni 06.04.2016 kiirmenetluse otsuse peale väärteoasjas nr 3-2/3377-4.
Rahuldada Wandeful OÜ kaebus.
Tühistada Eesti Vabariigi Tööinspektsiooni 06.04.2016 kiirmenetluse otsus väärteoasjas 3-2/3377-4.
Lõpetada väärteomenetlus VTMS § 29 lg 1 p 1 alusel Wandeful OÜ teos väärteo tunnuste puudumise tõttu.
Mõista Eesti Vabariigilt Wandeful OÜ kasuks välja 360,00 (kolmsada kuuskümmend) eurot.
https://www.riigiteataja.ee/kohtulahendid/detailid.html?id=189540320
Tallinna Halduskohtu otsus haldusasjas nr 3-15-2994, jõustunud 27.08.2016
Seoses sellega, et Keila Tarbijate Ühistu loobus apellatsioonkaebusest ning Tallinna Ringkonnakohus lõpetas apellatsioonimenetluse haldusasjas nr 3-15-2994.
Keila Tarbijate Ühistu kaebus Tööinspektsiooni 22.09.2015 ettekirjutuse nr 3-1/9103-6 osaliseks tühistamiseks ja Tööinspektsiooni 29.10.2015 vaideotsuse nr 1.4-1/2271 tühistamiseks.
Jätta Keila Tarbijate Ühistu kaebus rahuldamata.
Jätta menetluskulud poolte enda kanda.
https://www.riigiteataja.ee/kohtulahendid/detailid.html?id=184899562
Tallinna Ringkonnakohtu 11.08.2016 kohtumäärus haldusasjas nr 3-15-381, jõustunud 06.05.2015
kaebus Tööinspektsiooni 19.01.2015 otsuse nr 3-6/10312 tühistamiseks.
Tühistada Tallinna Halduskohtu 02.11.2015 otsus haldusasjas nr 3-15-381 ning lõpetada haldusasja menetlus.
https://www.riigiteataja.ee/kohtulahendid/detailid.html?id=157233815
Pärnu Maakohtu Kuressaare kohtumaja otsus nr 2-16-3860/8, jõustunud 16.06.2016
TI hagi väärteoasjas enammakstud kaitsjatasu tagasinõudmiseks M. K-lt.
Hagi rahuldada.
Välja mõista M. K-lt Tööinspektsiooni kasuks enammakstud kaitsjatasu 444.60 eurot.
Kohtukulude jaotus
Jätta hageja ja kostja enda menetluskulud kostja kanda.
Välja mõista M. K-lt Eesti Vabariigi kasuks riigilõiv summas 100 eurot riigituludesse. Nõude tasumisega viivitamise korral tuleb tasuda menetluskulude tasumiseks kohustava lahendi jõustumisest alates kuni täitmiseni viivist võlaõigusseaduse § 113 lõike 1 teises lauses ettenähtud ulatuses.
https://www.riigiteataja.ee/kohtulahendid/detailid.html?id=183012392
Tallinna Ringkonnakohtu määrus väärteoasjas nr 4-15-8831, jõustunud 01.02.2016
M.K. kaebus kaitsjatasu väljamõistmiseks Tööinspektsioonilt.
Tühistada Harju Maakohtu 17. novembri 2015 määrus riigieelarvest M.K. kasuks valitud kaitsjale makstud tasu katteks 717,60 (seitsmesaja seitsmeteistkümne euro ja kuuekümne sendi) euro väljamõistmise osas.
Tööinspektsiooni määruskaebus rahuldada.
Hüvitada M.K.-le väärteoasjas nr 3-2/649 valitud kaitsjale makstud tasu 273 (kakssada seitsekümmend kolm) eurot (sh käibemaks) riigieelarvest.
https://www.riigiteataja.ee/kohtulahendid/detailid.html?id=174561701
Tartu Halduskohtu otsus haldusasjas nr 3-15-2979, jõustunud 29.02.2016.
XXX AS kaebus Tööinspektsiooni 20.10.2015 ettekirjutuse nr 3- 1/11245-3 ja 30.10.2015 vaideotsuse nr 1.4- 1/2302-1 tühistamiseks.
Jätta XXX AS kaebus täies ulatuses rahuldamata.
Jätta poolte menetluskulud nende endi kanda.
https://www.riigiteataja.ee/kohtulahendid/detailid.html?id=174531824
Tallinna Ringkonnakohtu määrus haldusasjas nr 3-15-2203, jõustunud 01.01.2016
AB kaebus Tööinspektsiooni töövaidluskomisjoni tegevusele.
Jätta AB määruskaebus rahuldamata ja Tallinna Halduskohtu 8. septembri 2015. a määrus haldusasjas nr 3-15-2203 muutmata.
https://www.riigiteataja.ee/kohtulahendid/detailid.html?id=172001894
Tallinn Ringkonnakohtu otsus haldusasjas nr 3-14-398, jõustunud 20.11.2015 seoses sellega, et Riigikohus ei võtnud kassatsioonkaebust menetlusse
V.S. kaebus Tööinspektsiooni kohustamiseks 04.03.2014 taotluse uuesti läbivaatamiseks ja uue otsustuse tegemiseks seoses tööõnnetuse uurimisega.
Jätta VS apellatsioonkaebus rahuldamata ja Tallinna Halduskohtu 16. jaanuari 2015. a otsus haldusasjas nr 3-14-398 muutmata.
Menetluskulud jätta menetlusosaliste endi kanda.
https://www.riigiteataja.ee/kohtulahendid/detailid.html?id=163563622
Tallinna Ringkonnakohtu kohtumäärus väärteoasjas nr 4-15-6176, jõustunud 20.11.2015
Taisto Bussid AS esindaja esitas 30.07.2015. a Harju Maakohtule taotluse väärteoasjas nr 3-2/1074 kantud menetluskulu (kaitsjatasu) hüvitamiseks Taisto Bussid AS-le 1410 euro ulatuses.
Harju Maakohtu 23. oktoobri 2015. a kohtumäärus jätta muutmata.
Määruskaebus jätta rahuldamata.
https://www.riigiteataja.ee/kohtulahendid/detailid.html?id=169809178
Tallinna Halduskohtu kohtumäärus haldusasjas nr 3-15-1577, jõustunud 22.10.2015 seoses sellega, et Riigikohus ei võtnud kassatsioonkaebust menetlusse
18.06.2015 esitas I.K. Tallinna Halduskohtule kaebuse töövaidlusasjade nr 4-1/123 ja 4 -1/1573 lahendamisele töövaidluskomisjonides ja otsustele ning Tööinspektsiooni kohustamiseks.
Tagastada I.K. kaebus.
Sekretäril saata määrus kaebuse esitajale.
https://www.riigiteataja.ee/kohtulahendid/detailid.html?id=159973897
Tallinna Halduskohtu kohtumäärus haldusasjas nr 3-15-1653, jõustunud 29.09.2015.
I.B. kaebus, milles kaebaja palub kohtul analüüsida Tööinspektsiooni tegevust kaebaja selgitustaotlusele vastamise osas, tühistada Tööinspektsiooni 10.06.2015 kiri nr 1.4-1/1252-1 ning taastada seadusandlusel põhinev tegevus.
Tagastada I.B. kaebus läbivaatamatult.
Jätta kaebaja menetluskulud tema enda kanda.
https://www.riigiteataja.ee/kohtulahendid/detailid.html?id=164306476
Riigikohtu otsus haldusasjas 3-3-1-66-14
E. R. kassatsioonkaebus Tallinna Ringkonnakohtu 10. juuni 2014. a otsuse peale haldusasjas nr 3-12-1501 kaebuses Sotsiaalkindlustusameti Lõuna Pensioniameti Pärnu büroo 30. novembri 2010. a otsuse nr 686078, Tööinspektsiooni Lääne inspektsiooni 28. veebruari 2011. a otsuse, Lääne-Eesti Päästekeskuse 12. aprilli 2011. a kokkuvõtte nr 3.1-4.5/142-7 ja Lääne-Eesti Päästekeskus viivituse õigusvastasuse kindlakstegemiseks ning Päästeametilt 4341,60 euro varalise kahju ja 10 847 euro mittevaralise kahju väljamõistmiseks.
Kassatsioonkaebus jääb rahuldamata.
HKMS § 108 lg 1 alusel jäävad poolte kantud menetluskulud nende endi kanda. Kautsjon tuleb HKMS § 107 lg 4 kolmanda lause alusel arvata riigituludesse.
http://www.riigikohus.ee/?id=11&tekst=RK/3-3-1-66-14
Tartu Halduskohtu otsus haldusasjas 3-14-86
Jätta OÜ XXX kaebus rahuldamata.
https://www.riigiteataja.ee/kohtuteave/maa_ringkonna_kohtulahendid/menetlus.html?kohtuasjaNumber=3-14-86/10
Tartu Halduskohtu määrus haldusasjas 3-12-2682
Lõpetada haldusasja menetlus.
Tagastada kaebuselt tasutud riigilõiv, s.o 15 eurot, Standhaus OÜ arveldusarvele nr. 221036019349.
Kohtumääruse koopia saata menetlusosalistele ja Riigi Tugiteenuste Keskusele.
https://www.riigiteataja.ee/kohtuteave/maa_ringkonna_kohtulahendid/menetlus.html?kohtuasjaNumber=3-12-2682/81
Viru Maakohtu otsus väärteoasjas 4-13-6882
Rahuldada Gennadi Bõkovi kaebus.
Tühistada Tööinspektsiooni tööinspektor-jurist Xxi 16.10.2013 kiirmenetluse otsus väärteoasjas nr. 3-1-2/97/69. VTMS § 29 lg 1 p 1 alusel lõpetada väärteomenetlus Gennadi Bõkovi suhtes töötajate usaldusisiku seaduse § 24 lg 1 järgi väärteo tunnuste puudumise tõttu.
VTMS § 23 alusel hüvitada riigieelarve vahenditest Gennadi Bõkovile kaitsja Kristjan Mägile makstud tasu summas 1426 ( üks tuhat nelisada kakskümmend kuus) eurot.
https://www.riigiteataja.ee/kohtuteave/maa_ringkonna_kohtulahendid/menetlus.html?kohtuasjaNumber=4-13-6882/62
Tallinna Halduskohtu määrus haldusasjas 3-13-70187
Lõpetada Nimeta Management OÜ kaebuse menetlus seoses vaidlusaluse haldusakti kehtetuks tunnistamisega.
Mõista Tööinspektsioonilt Nimeta Management OÜ kasuks välja menetluskulud summas 408 eurot.
Saata määrus menetlusosalistele
https://www.riigiteataja.ee/kohtuteave/maa_ringkonna_kohtulahendid/menetlus.html?kohtuasjaNumber=3-13-70187/18
Riigikohtu määrus väärteoasjas 3-1-1-81-13
Eesti Arstide Liidu ja Eesti Tervishoiutöötajate Kutseliidu esindaja vandeadvokaadi abi Roman Levini kassatsioon Harju Maakohtu 22. veebruari 2013. a kohtuotsuse peale väärteoasjas MTÜ Eesti Haiglate Liidu suhtes väärteomenetluse lõpetamine ametiühingute seaduse § 26-1 ja § 26-5 osas, kuna isiku teos puuduvad väärteo tunnused.
http://www.riigikohus.ee/?id=11&tekst=222566386
Harju Maakohtu määrus väärteoasjas nr 4-13-3623
Jätta rahuldamata Riigi- ja Omavalitsusasutuste Töötajate Ametiühingute Liit (ROTAL) kaebus Tööinspektsiooni 09.04.2013 määruse nr 3.4.-2/2386 ja 18.04.2013 määruse nr 3.4- 2/3955 tühistamiseks ja Tööinspektsiooni kohustamises jätkama menetlust 13.05.2013 ROTAL kaebuse alusel.
https://www.riigiteataja.ee/kohtuteave/maa_ringkonna_kohtulahendid/menetlus.html?kohtuasjaNumber=4-13-3623/3
Tartu Halduskohtu määrus haldusasjas nr 3-12-2485
Tagastada kaebuselt tasutud riigilõiv, s.o 15 eurot, AS Samat arveldusarvele 221013183117.
Mõista Tööinspektsioonilt AS-i Samat kasuks menetluskulude katteks välja üheksasada kakskümmend kolm eurot ja nelikümmend senti(923,40).
https://www.riigiteataja.ee/kohtuteave/maa_ringkonna_kohtulahendid/menetlus.html?kohtuasjaNumber=3-12-2485/19
Pärnu Maakohtu otsus väärteoasjas nr 4-12-5948
Jätta Tööinspektsiooni Lääne inspektsiooni 02.11.2012.a üldmenetluse otsus väärteoasjas nr 3.3-2/8003 muutmata.
Jätta menetluskulud kaebuse esitaja enda kanda.
https://www.riigiteataja.ee/kohtuteave/maa_ringkonna_kohtulahendid/menetlus.html?kohtuasjaNumber=4-12-5948/13
Viru Maakohtu otsus väärteoasjas nr 4-12-6006
Andrei Suslovi kaitsja Maano Saareväli kaebus Tööinspektsiooni Ida Inspektsiooni tööinspektor-jurist Txxx Pxxx 09.11.2012 kiirmenetluse otsusele nr 3.1-2/11797 rahuldada.
Tühistada kohtuvälise menetleja 09.11.2012 otsus väärteoasjas 3.1-2/11797 ning lõpetada väärteomenetlus antud asjas.
Hüvitada Andrei Suslovile tema poolt tehtud kaitsekulud osaliselt summas 500 eurot riigieelarve vahenditest.
https://www.riigiteataja.ee/kohtuteave/maa_ringkonna_kohtulahendid/menetlus.html?kohtuasjaNumber=4-12-6006/9
Harju Maakohtu otsus väärteoasjas nr 4-12-5311
Rahuldada RM kaitsja Kaarel Bergi kaebus Tööinspektsiooni tööinspektor-väärteomenetleja Eda O 03.10.2012 koostatud kiirmenetluse otsusele nr 3.1-2/10294 RM karistamises LS § 244 ettenähtud väärteo toimepanemise eest rahatrahviga 50 trahviühiku ulatuses, so 200 eurot.
Tühistada Tööinspektsiooni tööinspektor-väärteomenetleja Eda O 03.10.2012 koostatud kiirmenetluse otsus nr 3.1-2/10294 RM karistamises LS § 244 ettenähtud väärteo toimepanemise eest rahatrahviga 50 trahviühiku ulatuses, so 200 eurot täies ulatuses.
Lõpetada väärteomenetlus RM süüdistuses LS § 244 järgi VTMS § 29 lg 1 p 1 alusel.
Rahuldada RMkaitsja taotlus valitud kaitsjale makstava tasu hüvitamises ning valitud kaitsjale makstav tasu summas 2742 (kaks tuhat seitsesada nelikümmend kaks) eurot ja 30 (kolmkümmend) senti kuulub hüvitamisele riigieelarvest ning tuleb kanda OÜ Advokaadibüroo Eversheds Ots & Co arvelduskontole nr 221013864232 Swedbank.
https://www.riigiteataja.ee/kohtuteave/maa_ringkonna_kohtulahendid/menetlus.html?kohtuasjaNumber=4-12-5311/11
Tartu Ringkonnakohtu otsus haldusasjas 3-10-1138
Millega jäeti rahuldamata töötaja kaebus Tööinspektsiooni Lõuna inspektsiooni 22.04.2010 otsuse nr 8.2-15/435 tühistamiseks ja ettekirjutuse tegemiseks. Kaebuse esitaja taotles ettevõttega külgneval autode parkimisplatsil enne tööpäeva algust kukkumise lugemist tööõnnetuseks. Otsus jõustus juunis 2012.
Tartu Halduskohtu otsus haldusasjas 3-12-901
Millega rahuldati osaliselt UPM-Kymmene Otepää AS kaebus Lõuna inspektsiooni ettekirjutuse 3.2-1/938 punktide 2, 3 ja 4 tühistamiseks. Kaebuse asjaolud: töötajate täiendjuhendamine, sisekontrolli tõhustamine, TI teavitamine kemikaalide kokkupuute ohust. Otsus jõustus novembris 2012.
Tallinna Halduskohtu otsus haldusasjas 3-12-1113
Millega rahuldati osaliselt OÜ Morobell kaebus Lääne inspektsiooni 05.03.2012 ettekirjutuse nr 3.3-1/2308-1 punktide 1-4 tühistamiseks, p 5 õigusvastaseks tunnistamiseks, vaideotsuse tühistamiseks. Kaebuse asjaolud: ettekirjutuse arusaadavus, selgus, menetlusnõuete rikkumine, väidetavate rikkumiste seos tööõnnetusega. Otsus jõustus jaanuar 2013.
Harju Maakohtu otsus väärteoasjas 4-12-2895
Eesti Tervishoiutöötajate Kutseliidu kaebus Lõuna inspektsiooni määrusele väärteomenetluse lõpetamise kohta AÜS § 26’3 ja TUIS § 24 sätestatud väärteo tunnuste esinemisel AS Viljandi Haigla.
Otsus: jätkata väärteomenetlust tuvastamaks SA Viljandi Haigla käitumises AÜS § 26’3 ja TUIS § 24 sätestatud väärteo tunnuste esinemist või puudumist. Otsus jõustus juuli 2012
Tartu Halduskohtu otsus haldusasjas nr 3-14-50795, jõustunud 10.12.2015 seoses sellega, et Riigikohus ei võtnud kassatsioonkaebust menetlusse
Chef Foods OÜ kaebus Tööinspektsiooni Lõuna inspektsiooni 01.04.2014 ettekirjutuse nr 3-1/3716-1 ja 17.04.2014 vaideotsuse nr 3-1/1604-8 tühistamiseks.
Jätta kaebus rahuldamata.
https://www.riigiteataja.ee/kohtulahendid/detailid.html?id=145279516
Harju Maakohtu otsus väärteoasjas 4-12-5311
Millega rahuldati Füüsilise isiku kaebus Põhja inspektsiooni väärteootsuse tühistamiseks menetlusosalise karistamiseks liiklusseaduse § 244 alusel.
Otsus jõustus veebruaris 2013.
Viru Maakohtu otsus väärteoasjas 4-12-6006
Millega rahuldati füüsilise isiku kaebus Ida inspektsiooni väärteootsuse tühistamiseks menetlusosalise karistamiseks karistusseadustiku § 279 alusel.
Otsus jõustus märtsis 2013.
Tartu Ringkonnakohtu otsus haldusasjas 3-12-1362
Kiviõli Keemiatööstuse OÜ kaebus Tööinspektsiooni 11. mai 2012. a ettekirjutuse nr 3.1-1/3915-5 osaliseks tühistamiseks.
Jätta apellatsioonkaebus rahuldamata ja Tartu Halduskohtu 15. novembri 2012. a otsus muutmata.
Jätta apellandi menetluskulu tema enda kanda.
https://www.riigiteataja.ee/kohtuteave/maa_ringkonna_kohtulahendid/download.html?fail=etoimik%5c2014%5c11%5c28%5c149161803.pdf&viideFailile=3-12-1362.pdf

matches:
Riigikohus
Riigikohus
§ 128
§ 128
§ 30
§ 29
§ 113
Riigikohus
Riigikohus
§ 108
§ 107
§ 29
§ 24
§ 23
§ 26
§ 26
§ 244
§ 244
§ 244
§ 29
§ 26
§ 24
§ 26
§ 24
Riigikohus
§ 244
§ 279


RT I, 13.05.2011, 3
Nõuded väikelaeva varustusele ning väikelaeva kategooriad vastavalt väikelaeva konstruktsioonile, samuti sellise väikelaeva ohutusnõuded, millega korraldatakse tasu eest vabaajareise
Käesoleva määrusega kehtestatakse väikelaeva ohutuse tagamiseks ühtsed minimaalse varustuse nõuded, mis on kõigile Eestis registreeritud väikelaevadele kohustuslikud, väikelaeva kategooriad vastavalt konstruktsioonile ja täiendavad ohutusnõuded väikelaevadele, millega korraldatakse tasu eest vabaajareise.
§ 2. Väikelaeva kategooriad
Konstruktsioonist lähtuvalt jaotatakse väikelaevad käesolevas määruses järgmistesse kategooriatesse:
1) A-kategooria (ookean) – projekteeritud ja ehitatud pikkadeks merereisideks, mille käigus võib tuule tugevus ületada 8 palli ja laine kõrgus olla üle 4 meetri;
2) B-kategooria (avameri) – projekteeritud ja ehitatud avameresõiduks, kus tuule tugevus võib tõusta kuni 8 pallini ja laine kõrgus kuni 4 meetrini;
3) C-kategooria (rannalähedane) – projekteeritud ja ehitatud rannalähedaseks sõiduks, kasutamiseks rannikuvetes, suurtel lahtedel, järvedel ja jõgedel tuule tugevusega kuni 6 palli ja laine kõrgusega kuni 2 meetrit;
4) D-kategooria (kaitstud veed) – projekteeritud ja ehitatud sõiduks kaitstud rannikuvetes, väikestel lahtedel, väikestel järvedel ja jõgedel tuule tugevusega kuni 4 palli ja laine kõrgusega kuni 0,3 meetrit (üksikud lained maksimumkõrgusega kuni 0,5 meetrit).
§ 3. Väikelaeval nõutava varustuse nimekiri
Väikelaeva varustuse nõuded vastavalt väikelaeva kategooriale on toodud käesoleva määruse lisas esitatud tabelis.
§ 8. Nõuded väikelaeva esmaabivahenditele
Väikelaeval peavad olema „Töötervishoiu ja tööohutuse seaduse” § 4 lõike 4 alusel kehtestatud sotsiaalministri määruses nimetatud esmaabivahendid, mis on nõutud M1- ja N1-kategooria sõidukite puhul.
§ 9. Nõuded väikelaeva ankrutele ja pukseerimisvarustusele
(1) Väikelaeva kaalule ja pikkusele vastav ankur ja ankruots peab tagama väikelaeva ohutu ankrusseismise. Ankruotsa pikkus peab vastama vähemalt alljärgnevas tabelis toodud nõuetele:
(2) Väikelaeva pukseerimisotsa pikkus peab olema vähemalt kolm väikelaeva pikkust. Sobivusel võib pukseerimiseks kasutada ka väikelaeva kaalule ja pikkusele sobivat ankruotsa.
§ 10. Väikelaeva ohutusnõuded, millega korraldatakse tasu eest vabaajareise
(1) Alla 7 meetrise kogupikkusega C- ja D-kategooria väikelaeval, millega korraldatakse tasu eest vabaajareise, peab olema päästevest kandevõimega vähemalt 100 N iga pardalviibija jaoks ja D-, C*-kategooria varustus vastavalt määruse lisas toodud nõutud varustuse nimekirjale, välja arvatud ujuvusvahendi osas.
(2) Üle 7 meetri kogupikkusega C- ja D-kategooria väikelaeval, millega korraldatakse tasu eest vabaajareise, peab täiendavalt C-kategooria varustuse nimekirjas toodule olema üks lisapäästerõngas koos viskeliiniga.
(3) A- ja B-kategooria väikelaeval, millega korraldatakse tasu eest vabaajareise, peab täiendavalt B-kategooria varustuse nimekirjas toodule olema üks lisapäästerõngas koos viskeliiniga.
(4) Väikelaeva juht on kohustatud tutvustama väikelaeva pardal viibijatele pääste- ja ohutusvarustuse paigutust ja kasutamist ning selgitama keskkonnakaitse- ja ohutusnõudeid.
Lisa Väikelaeva varustuse nõuded vastavalt väikelaeva kategooriale
Originaalallikas: www.riigiteataja.ee/akt/113052011003


text:
Jõustumine: 05.10.201005.02.200402.01.2003
(1) Seadus reguleerib rahvusvahelise sanktsiooni siseriiklikku rakendamist, kui rahvusvahelise sanktsiooni kasutamise on otsustanud:
1) ÜRO Julgeolekunõukogu,
2) Euroopa Liidu Nõukogu,
3) muu rahvusvaheline organisatsioon või
4) Vabariigi Valitsus omal algatusel.
(2) Rahvusvahelise sanktsiooni siseriikliku rakendamise eesmärk on säilitada või taastada rahu, julgeolek ja stabiilsus ning võidelda inimõiguste rikkumise vastu.
1) rahvusvaheline sanktsioon – abinõu, mille eesmärk on sundida blokeeritavat ühendust täitma rahvusvahelise õiguse normidest ja põhimõtetest tulenevaid kohustusi ning mis ei ole seotud relvajõudude kasutamisega;
2) blokeeritav ühendus – riik, teatud territoorium, režiim, organisatsioon või muu üksus, kelle suhtes kasutatakse käesolevas seaduses ettenähtud abinõusid;
3) blokeeritava ühenduse juriidiline isik – juriidiline isik, kes on registreeritud blokeeritavas riigis, kelle alaline asukoht on blokeeritavas riigis, kelle ainuosanik või -aktsionär on blokeeritav ühendus või keda blokeeritav ühendus kontrollib muul viisil;
4) blokeeritava ühenduse füüsiline isik – välismaalane, kes tegutseb blokeeritava ühenduse huvides, või blokeeritava riigi kodanik.
§ 3. Abinõude loetelu
(1) Rahvusvahelise sanktsiooni siseriiklikuks rakendamiseks vajalikus ulatuses on Vabariigi Valitsusel õigus kasutada järgmisi abinõusid:
1) keelata blokeeritava ühenduse füüsiliste isikute Eestis viibimine või Eestisse saabumine;
2) keelata igasugune kaubavahetus ja muu äritegevus blokeeritava ühenduse, tema juriidiliste ja füüsiliste isikutega või piirata seda;
3) keelata laenude ja krediidi andmine ning rahaliste vahendite väljamaksmine käesoleva paragrahvi punktis 2 nimetatud isikutele;
4) keelata võõrandada, pantida või muul viisil kasutada igasuguseid rahalisi vahendeid, sealhulgas veksleid, tšekke ja muid maksevahendeid, väärtpabereid, väärismetalle ja -kive või muid selliseid väärtusi, mis kuuluvad käesoleva paragrahvi punktis 2 nimetatud isikutele;
5) keelata igasuguste rahaliste vahendite, sealhulgas vekslite, tšekkide ja muude maksevahendite, väärtpaberite, väärismetallide ja -kivide või muude selliste väärtuste võõrandamine, pantimine või kasutada andmine käesoleva paragrahvi punktis 2 nimetatud isikutele;
6) keelata käesoleva paragrahvi punktis 2 nimetatud isikutel teha tehinguid kinnisasjade või registrisse kantavate vallasasjadega;
7) keelata anda igasugust teavet blokeeritavale ühendusele ja pidada sellega sidet või piirata teabeandmist ja sidepidamist;
8) keelata liiklus, sealhulgas maa-, õhu- ja veetransport blokeeritavasse ühendusse või blokeeritavast ühendusest või piirata seda;
9) keelata blokeeritava ühendusega teadus-, haridus-, kutsealane, kultuuri- ja kaitsekoostöö või piirata seda.
(2) Vabariigi Valitsus või tema volitatud asutus võib rakendada käesoleva paragrahvi lõikes 1 sätestatud abinõusid osaliselt, kui see ei ohusta sanktsiooni kehtestamisega ettenähtud eesmärkide saavutamist.
(3) Kui rahvusvahelise sanktsiooni kehtestanud organisatsioon või Vabariigi Valitsus on teinud sellest sanktsioonist erandi ja kui mõni Eesti ettevõte taotleb nimetatud erandist lähtuvalt Eesti riigi soovitust või luba sanktsiooniga hõlmatud kauba või teenuse suhtes majandustegevuse võimaldamiseks blokeeritava ühendusega, otsustab asjakohase soovituse või loa andmise strateegilise kauba seaduse ( RT I 2004, 2, 7 ) alusel moodustatud strateegilise kauba komisjon (edaspidikomisjon). Komisjon teavitab asjast huvitatud pooli otsusest kirjalikult.
(4) Käesoleva paragrahvi lõike 1 punktis 1 sätestatud piirang ei laiene Eesti Vabariigi põhiseaduse §-s 36 toodud isikutele.
§ 4. Rahvusvahelise sanktsiooni rakendamine
(1) Rahvusvahelise sanktsiooni siseriiklikuks rakendamiseks vajalike abinõude kasutamise otsustab Välisministeeriumi ettepanekul Vabariigi Valitsus.
(2) Rahvusvahelise sanktsiooni siseriiklikuks rakendamiseks valmistab Välisministeerium koostöös teiste asjaomaste valitsusasutustega ette vajaliku Vabariigi Valitsuse õigusakti eelnõu ning esitab selle Vabariigi Valitsusele otsustamiseks . Seejuures konsulteerib Välisministeerium Eesti Panga ja Finantsinspektsiooniga, välja arvatud käesoleva seaduse § 3 lõike 1 punktides 1, 7, 8 ja 9 sätestatud abinõude kasutamise puhul.
(3) Kui käesoleva seaduse § 1 lõike 1 punktis 1, 2 või 3 nimetatud organisatsiooni aktiga ühinemiseks on seatud tähtaeg, mille jooksul Vabariigi Valitsusel ei ole võimalik otsustamiseks kokku tulla, edastab Välisministeerium asjakohase informatsiooni viivitamatult Vabariigi Valitsuse liikmetele, Eesti Pangale ja Finantsinspektsioonile arvamuse saamiseks, määrates selle esitamise tähtaja. Eesti Pangale ja Finantsinspektsioonile ei edastata informatsiooni käesoleva seaduse § 3 lõike 1 punktides 1, 7, 8 ja 9 sätestatud abinõude rakendamise puhul. Kui arvamust tähtaja jooksul ei esitata, loetakse, et arvamuse esitamata jätnu nõustub Välisministeeriumi seisukohaga.
(4) Käesoleva paragrahvi lõikes 3 nimetatud arvamuse esitamise tähtaja möödumise järel vaatab Välisministeerium kõik tähtaegselt saabunud arvamused läbi ning võtab peaministri nõusolekul seisukoha aktiga ühinemise kohta, teavitades sellest vajaduse korral ÜRO Julgeolekunõukogu, Euroopa Liidu Nõukogu või muud rahvusvahelist organisatsiooni. Välisministeerium valmistab ette rahvusvahelise sanktsiooni siseriiklikuks rakendamiseks vajaliku Vabariigi Valitsuse õigusakti eelnõu ja esitab selle kiireloomulisena Vabariigi Valitsusele otsustamiseks.
§ 5. Abinõude muutmine ja kehtetuks tunnistamine
(1) Välisministeeriumi ettepanekul muudab Vabariigi Valitsus käesoleva seaduse alusel rakendatud abinõusid või tunnistab need viivitamatult kehtetuks, kui:
1) käesoleva seaduse § 1 lõike 1 punktides 1–3 nimetatud organisatsioonide akti muudetakse, see tunnistatakse kehtetuks või selle kehtivustähtaeg lõpeb või
2) abinõude rakendamise tinginud asjaolud muutuvad niivõrd, et käesoleva seaduse § 1 lõikes 2 nimetatud eesmärgi saavutamiseks ei ole abinõu edasine rakendamine enam vajalik.
(2) Välisministeerium konsulteerib käesoleva seaduse alusel rakendatud abinõude muutmise korral Eesti Panga ja Finantsinspektsiooniga, välja arvatud käesoleva seaduse § 3 lõike 1 punktides 1, 7, 8 ja 9 sätestatud abinõude muutmise puhul.
§ 6. Teatamine
Vabariigi Valitsuse otsusest rahvusvahelist sanktsiooni rakendada, muuta või see kehtetuks tunnistada teatab viivitamatult:
1) Riigikantselei – Riigikogule, Eesti Pangale, Finantsinspektsioonile ja asjaomastele valitsusasutustele;
2) minister oma haldusala asutustele ja vajaduse korral teistele asjassepuutuvatele isikutele;
3) Välisministeerium vajaduse korral ÜRO Julgeolekunõukogule, Euroopa Liidu Nõukogule või muule rahvusvahelisele organisatsioonile.§-d 7--14. [Käesolevast tekstist välja jäetud]
Kehtetu – RT I 2010, 26, 129 – jõust. 5.10.2010

matches:
§ 3
§ 4
§ 3
§ 1
§ 3
§ 5
§ 1
§ 1
§ 3
§ 6


Täisealistele erivajadustega inimestele päevahoiuteenuse osutamise kord – Riigi Teataja
Täisealistele erivajadustega inimestele päevahoiuteenuse osutamise kord
Täisealistele erivajadustega inimestele päevahoiuteenuse osutamise kord - sisukord
§ 3 Teenuse eesmärk ja sisu
§ 6 Teenuse vajaduse hindamine
§ 7 Teenuse osutamise otsus
§ 9 Teenuse eest tasumine
§ 10 Lepingu lõpetamine
§ 11 Teenuse osutamisega seonduvate andmete kasutamine, dokumentatsioon ja aruandlus
§ 12 Jõustumine
RT IV, 27.06.2017, 17
Vastu võetud 15.06.2017 nr 15
(1) Käesolev määrus sätestab raske ja sügava puudega erivajadustega täisealistele isikutele päevahoiuteenuse osutamise tingimused ja korra.
(2) Teenuse osutamist korraldab Pärnu Linnavalitsuse sotsiaalosakond (edaspidi sotsiaalosakond).
(1) Päevahoiuteenust on õigus saada erivajadusega täisealisel isikul, kes elab koos pere ja/või lähedastega ning kellel on tuvastatud puuduv töövõime ja raske või sügav vaimu- või liitpuue ning kelle rahvastikuregistri järgseks elukohaks on Pärnu linn.
(2) Isikutele, kes rahvastikuregistri andmetel ei ela Pärnu linnas, kuid asuvad linna territooriumil, osutatakse teenust kooskõlastatult teenuse taotleja rahvastikuregistrijärgse omavalitsusega vastava lepingu olemasolul.
(3) Isikutele, kes rahvastikuregistri andmetel ei ela Pärnu linnas ning kelle tegelik elukoht on mõnes teises omavalitsuses, osutatakse teenust vabade kohtade olemasolul ja kooskõlastatult teenuse taotleja rahvastikuregistrijärgse omavalitsusega vastava lepingu olemasolul.
(4) Teenust ei osutata statsionaarset ravi vajava psüühikahäirega või somaatilisest haigusest tuleneva põetusvajadusega isikutele; sõltuvusprobleemidega isikutele; nakkushaigusi põdevatele isikutele nakkusohtlikus perioodis ja isikutele, kelle agressiivne käitumine on ohtlik teistele teenuse saajatele ja teenuse osutajale.
§ 3. Teenuse eesmärk ja sisu
(2) Teenus sisaldab:
4) ohutuse ja järelevalve kindlustamist kliendile enesele ja teistele.
(3) Teenust osutatakse tööpäevadel kuni 8 tundi päevas teenuse osutaja ruumides.
(1) Teenuse osutajaks on linnavalitsuse hallatav hoolekandeasutus Pärnu Sotsiaalkeskus (edaspidi keskus).
(2) Keskus lähtub teenuse osutamisel teenuse saaja hinnatud hooldusvajaduse ja muude dokumentide põhjal koostatud individuaalsest hooldusplaanist.
(1) Teenuse taotlemiseks esitab teenuse saajana õigustatud isik või tema seaduslik esindaja kirjaliku taotluse sotsiaalosakonnale.
(2) Taotluses märgitakse taotleja ja/või tema seadusliku esindaja isikuandmed, puude liik ja raskusaste ning kirjeldus teenuse vajaduse ja mahu kohta.
(3) Taotlusega koos esitab taotleja puude raskusastme otsuse, perearsti poolt väljastatud tõendi nakkushaiguste mittepõdemise kohta ning olemasolul kohtumääruse eestkostjaks määramise kohta ja kehtiva rehabilitatsiooniplaani.
(4) Sotsiaalosakonnal on õigus nõuda taotlejalt täiendavaid andmeid ja dokumente.
§ 6. Teenuse vajaduse hindamine
(1) Teenuse esmakordsel taotlemisel viib sotsiaalosakond läbi teenuse vajaduse hindamise, kaasates vajadusel teenuse taotleja olukorra selgitamiseks teisi spetsialiste.
(2) Hindamine viiakse läbi teenuse saaja tavapärases elukeskkonnas.
(3) Hindamisel võib lisaks tugineda ka teiste spetsialistide ning rehabilitatsiooniplaani järgseid teenuseid osutava meeskonna soovitustele.
(4) Korduvhindamine toimub teenuse osutaja poolt vastavalt vajadusele või teenuse taotlemise asjaolude muutumisel või lepingu pikendamisel.
§ 7. Teenuse osutamise otsus
(1) Teenusele suunamise otsustab sotsiaalosakond teenuse taotluse ja teenuse vajaduse hindamise tulemusena. Sotsiaalosakond edastab teenusele suunamise otsuse teenuse saajale ja teenuse osutajale.
(2) Otsusega koos edastab sotsiaalosakond keskusele teenusevajaduse hindamisakti koopia.
(3) Teenuse osutamise taotlust ei rahuldata, kui hindamise tulemusena selgub, et teenust taotlenud isik teenust ei vaja või ei ole õigustatud seda saama. Võimalusel soovitab sotsiaalosakond teisi meetmeid, sealhulgas teisi Pärnu linnas osutatavaid sotsiaalteenuseid.
(1) Teenuse osutamise aluseks on keskuse ja teenuse saaja vahel sõlmitav leping.
(2) Lepingusse märgitakse teenuse saajale osutatava teenuse periood, maht ja teenuse sisu. Sõlmitava lepingu lisaks on teenuse saaja individuaalne hooldusplaan.
§ 9. Teenuse eest tasumine
(1) Teenuse eest tasumisel rakendatakse kliendi omaosalust, mille määra kehtestab Pärnu linnavalitsus.
(2) Teenuse hind ei sisalda toitlustamise ning individuaalsete hooldus- ja abivahendite maksumust.
(3) Põhjendatud juhtudel võib teenuse saaja taotleda teenuse eest tasumisest vabastamist või selle vähendamist. Tasu maksmisest vabastamise otsustab Pärnu Linnavalitsuse hoolekandekomisjon, võttes eelkõige arvesse perekonnaseadusest tuleneva ülalpidamiskohustusega isikute olemasolu ja taotleja majanduslikku toimetulekut.
§ 10. Lepingu lõpetamine
(1) Leping lõpeb lepingus märgitud tähtaja saabumisega.
(2) Leping lõpetatakse ennetähtaegselt teenuse saaja soovil, teenuse vajaduse lõppemisel, teenuse saaja elama asumisel hoolekandeasutusse või teise omavalitsusüksuse territooriumile. Lepingu ennetähtaegsest lõpetamisest teavitab keskus sotsiaalosakonda.
(3) Lepingu ennetähtaegse lõpetamise avalduse koos põhjendusega esitab teenuse saaja keskusele.
§ 11. Teenuse osutamisega seonduvate andmete kasutamine, dokumentatsioon ja aruandlus
(1) Teenuse saajat ja tema pereliikmeid puudutavaid andmeid ning muud teenuse osutamisega seotud informatsiooni kasutatakse ainult teenuse eesmärkidest lähtuvalt ja osapoolte huvides.
(2) Keskus esitab klienditöö tundide aruande sotsiaalosakonnale vastavalt sotsiaalosakonna esindaja pöördumisele ja/või koondaruande kord aastas.
§ 12. Jõustumine
Määrus jõustub 1. septembril 2017.


Harku valla üldhariduskooli hoolekogu moodustamise kord ja töökord – Riigi Teataja
Harku valla üldhariduskooli hoolekogu moodustamise kord ja töökord
Harku valla üldhariduskooli hoolekogu moodustamise kord ja töökord - sisukord
2 HOOLEKOGU LIIKMED JA HOOLEKOGU MOODUSTAMINE
§ 5 Õppenõukogu esindaja valimine hoolekogusse
§ 6 Vanemate esindaja valimine hoolekogusse
§ 7 Vanemate esindaja valimine üldkoosolekul
§ 8 Hoolekogusse vanemate esindaja e-valimine
§ 9 Hoolekogusse vanemate esindaja valimine vanematekogus
§ 10 Vilistlaste esindaja ja kooli toetavate organisatsioonide esindaja esitamine valimiseks hoolekogusse
§ 11 Õpilaseesinduse või õpilaste esindaja esitamine valimiseks hoolekogusse
§ 13 Hoolekogu koosseisu kinnitamine ja liikmete volitused
§ 14 Hoolekogu tööülesanded õppe- ja kasvatustegevuse korraldamisel ja juhtimisel
§ 15 Hoolekogu juhtimine ja töö korraldamine
§ 16 Hoolekogu töövorm
§ 17 Hoolekogu tegevuse planeerimine
§ 18 Hoolekogu korraline koosolek
§ 19 Hoolekogu erakorraline koosolek
§ 20 Koosoleku läbiviimine
§ 21 Koosoleku protokoll
§ 22 Hoolekogu otsustusvõime
§ 23 Otsuste vastuvõtmine ja täitmine
§ 24 Otsuse vastuvõtmine side- või infotehnoloogiliste vahendite kaudu
RT IV, 05.05.2017, 24
Vastu võetud 27.04.2017 nr 16
Määrusega kehtestatakse Harku valla (edaspidi vald) üldhariduskooli (edaspidi kool) hoolekogu moodustamise kord ja hoolekogu töökord.
2. peatükk HOOLEKOGU LIIKMED JA HOOLEKOGU MOODUSTAMINE
(1) Kooli hoolekogus (edaspidi hoolekogu) on paaritu arv liikmeid, kooli valikul 7; 9 või 11 liiget.
(2) Hoolekogusse liikmete nimetamisel lähtutakse põhikooli- ja gümnaasiumiseaduse §-s 73 sätestatust, arvestades, et vanemate, vilistlaste ja kooli toetavate organisatsioonide esindajatel on 7-liikmelises hoolekogus vähemalt 4 kohta, 9-liikmelises hoolekogus 5 kohta ja 11-liikmelises hoolekogus 6 kohta.
(3) Hoolekogu koosseisu kuuluvate vanemate, vilistlaste, kooli toetavate organisatsioonide esindajad ei tohi kuuluda koolitöötajate hulka.
(1) Hoolekogu moodustab ja selle koosseisu kinnitab Harku Vallavalitsus (edaspidi vallavalitsus) kooli direktori ettepanekul.
1) kooli toetava organisatsiooni esindaja (valitakse sellise organisatsiooni olemasolul), kooskõlastatakse organisatsiooniga, keda liige hoolekogus esindab;
2) õppenõukogu esindaja(d) valitakse õppenõukogu koosolekul;
3) vanemate esindaja(d) valitakse vanemate poolt ja kõiki vanemaid teavitatakse nende esindajatest kooli veebilehel;
4) õpilasesinduse olemasolul nimetatakse õpilaste esindaja õpilasesinduse poolt ja gümnaasiumis õpilasesinduse puudumisel valitakse õpilaste esindaja õpilaste poolt;
(1) Kooli pidaja esindaja nimetab hoolekogusse Harku Vallavolikogu (edaspidi volikogu) oma otsusega vastava koosseisu volituste ajaks.
(2) Kui pidaja esindajaks nimetatud volikogu liikme volitused peatuvad või lõpevad enne volikogu vastava koosseisu volituste lõppemist, nimetab volikogu uue esindaja.
§ 5. Õppenõukogu esindaja valimine hoolekogusse
(1) Kooli õppenõukogu esindaja(te) valimine toimub õppenõukogu koosolekul.
(2) Kandideerimisõigus on kõigil koosolekul osalevatel õppenõukogu liikmetel (va direktor). Kandidaadid peavad andma kandideerimiseks nõusoleku, mille kohta tehakse protokolli märge.
(3) Õppenõukogu esindaja(te) valimine toimub kas avaliku või salajase hääletamise teel.
(4) Valituks osutub enim hääli saanud kandidaat.
(5) Õppenõukogu koosolek ja otsused protokollitakse.
§ 6. Vanemate esindaja valimine hoolekogusse
Vanemate esindajate valimise korraldab kool ühel alljärgnevatest viisidest:
1) vanemate esindaja(d) valitakse lastevanemate üldkoosolekul, mille kutsub kokku kooli direktor;
2) vanemate esindaja(d) valitakse e-valimiste teel;
3) vanemate esindaja(d) valitakse kaheastmeliselt. Kõigi klasside vanemate esindajatest moodustatud vanematekogu valib endi hulgast esindaja(d) hoolekokku.
§ 7. Vanemate esindaja valimine üldkoosolekul
(1) Üldkoosoleku aja ja päevakorra teatab kool vanematele kirjalikult või e-kooli kaudu vähemalt kümme päeva enne koosoleku toimumist.
(2) Üldkoosolekust võivad hääleõigusega osa võtta kõik antud koolis õppivate laste vanemad, eestkostjad või hooldajad (edaspidi vanemad). Üldkoosolek on otsustusvõimeline, kui koosolekul on esindatud üle poole hääleõiguslikest vanematest.
(3) Vanemate kandidaadid kooli hoolekogusse seatakse üles üldkoosolekul.
(4) Kandidaatideks võivad olla kõik koosolekul osalevad antud koolis õppivate laste vanemad, kes, annavad nõusoleku kandideerida. Nõusolek kantakse protokolli.
(5) Vanemate esindaja(te) valimine hoolekogusse toimub salajasel hääletamisel. Hääletustulemused tehakse kindlaks iga kandidaadi kohta eraldi.
(6) Vanemate esindaja(te)ks kooli hoolekogusse esitatakse enim hääli saanud kandidaat (kandidaadid).
(7) Vanemate üldkoosoleku otsused protokollitakse.
§ 8. Hoolekogusse vanemate esindaja e-valimine
(1) E-valimiste korraldamiseks koostab kool vastava korra ja valib vastava platvormi, mis tagab valimiste kommunikatsiooni, turvalisuse ja usaldusväärsuse.
(2) Kandidaatide esitamise ja esindajate valimise õigus on kõigil vanematel.
(3) Kandidaat peab kandideerimiseks andma nõusoleku.
(4) Valituks osutub (osutuvad) e-hääletusel enim hääli saanud kandidaat (kandidaadid).
(5) E-valimistest peab osa võtma üle poole hääleõiguslikest vanematest.
§ 9. Hoolekogusse vanemate esindaja valimine vanematekogus
(1) Direktor kutsub kokku vanematekogu koosoleku valimaks esindaja(d) esitamiseks hoolekogu koosseisu. Vanematekogu koosolek on otsustusvõimeline, kui koosolekul on esindatud üle poole vanematekogu liikmetest.
(2) Vanematekogu koosolekul valitakse hoolekogu koosseisu esitatav(ad) vanem(ad) salajase hääletamise teel.
(3) Kandidaatide esitamise ja esindaja(te) valimise õigus on kõigil vanematekogusse valitud vanematel. Kandidaat peab kandideerimiseks andma nõusoleku. Enim hääli saanud kandidaat (kandidaadid) osutub (osutuvad) valituks esitamiseks hoolekogu koosseisu.
(4) Vanematekogu koosoleku otsused protokollitakse.
§ 10. Vilistlaste esindaja ja kooli toetavate organisatsioonide esindaja esitamine valimiseks hoolekogusse
(1) Ettepaneku vilistlastele ja kooli toetavate organisatsioonidele oma esindaja esitamiseks hoolekogusse teeb kooli direktor.
(2) Organiseeritult tegutsevate vilistlaste juht ja kooli toetava organisatsiooni juht esitab kooli direktorile hoolekogusse esindaja valimiseks kirjaliku taotluse koos esindaja andmete ja nõusolekuga.
(3) Juhul, kui koolil ei ole toetavat organisatsiooni ja/või vilistlased ei esita oma esindajat hoolekogusse, valitakse hoolekogusse täiendav(ad) vanemate esindaja(d).
§ 11. Õpilaseesinduse või õpilaste esindaja esitamine valimiseks hoolekogusse
(1) Õpilasesinduse olemasolul korraldab hoolekogusse õpilaste esindaja valimise õpilasesindus ja esitab kooli direktorile hoolekogusse esindaja valimiseks kirjaliku taotluse koos esindaja andmete ja nõusolekuga.
(2) Õpilasesinduse puudumisel valitakse gümnaasiumis õpilaste esindajast hoolekogu liige õpilaste koosolekul avaliku või salajase hääletamise teel või e-valimise teel määruse § 8 esitatud nõuete kohaselt arvestades käesoleva paragrahvi erisusi.
(3) Õpilaste koosolek on otsustusvõimeline, kui koosolekul on esindatud üle poole õpilastest.
(4) Kandidaatide esitamise ja esindaja valimise õigus on kõigil õpilastel. Kandidaat peab kandideerimiseks andma nõusoleku.
(5) Enim hääli saanud kandidaat osutub valituks esitamiseks hoolekogu koosseisu.
Kooli direktor esitab vajadusel iga õppeaasta alguses vallavalitsusele taotluse koos vajalike andmetega hoolekogu koosseisu moodustamiseks või muutmiseks.
§ 13. Hoolekogu koosseisu kinnitamine ja liikmete volitused
(1) Vallavalitsus moodustab vallavolikogu otsuse ja kooli direktori taotluse alusel hoolekogu, kinnitab hoolekogu liikmed, muudab taotluste alusel hoolekogu koosseisu, lõpetab liikmete volitusi ja määrab uusi liikmeid.
(2) Direktor esitab vallavalitsusele hoolekogu koosseisu muutmiseks vajaliku taotluse esimesel võimalusel koosseisu muutmise vajadusest teada saamisest.
(3) Vallavalitsus võib jätta mõne kooli direktori poolt esitatud kandidaadi hoolekogu liikmeks nimetamata, kui kandidaadi valimistel või esitamisel on rikutud seadust või käesolevat korda.
(4) Hoolekogu liikmete volitused kehtivad hoolekogu koosseisu kinnitamise päevast kuni hoolekogu koosseisu muutumiseni.
(5) Hoolekogu liikme volitused lõpevad ennetähtaegselt:
3) esindajaks valitud õppenõukogu liikme töösuhte lõppemisel;
5) liikme avalduse põhjal.
§ 14. Hoolekogu tööülesanded õppe- ja kasvatustegevuse korraldamisel ja juhtimisel
Hoolekogu ülesanded ja pädevus on sätestatud põhikooli- ja gümnaasiumiseaduse § 73 lõikes 1 1.
§ 15. Hoolekogu juhtimine ja töö korraldamine
(1) Hoolekogu valib enda hulgast esimehe, aseesimehe ja sekretäri kas avaliku või salajase hääletamise teel.
(2) Hoolekogu esimehe, aseesimehe ja sekretäri volituste aeg on hoolekogu otsusel vähemalt üks aasta ja mitte rohkem kui neli aastat.
§ 16. Hoolekogu töövorm
(2) Hoolekogu korralised koosolekud toimuvad õppeaasta kestel vähemalt kolm korda aastas.
§ 17. Hoolekogu tegevuse planeerimine
Hoolekogu koostab igaks õppeaastaks tööplaani, milles näeb ette:
3) ülesannete täitmise tähtaja.
§ 18. Hoolekogu korraline koosolek
(2) Korralise koosoleku toimumise aja, koha ja päevakorra teatab kokkukutsuja hoolekogu liikmetele kirjalikku taasesitamist võimaldavas vormis vähemalt kümme tööpäeva enne koosoleku toimumist. Koosoleku dokumendid saadetakse hoolekogu liikmetele üldjuhul koos koosoleku teatega, kuid mitte hiljem kui viis tööpäeva enne koosoleku toimumist.
§ 19. Hoolekogu erakorraline koosolek
(2) Erakorralise koosoleku toimumise aja, koha ja päevakorra teatab kokkukutsuja hoolekogu liikmetele kirjalikku taasesitamist võimaldavas vormis vähemalt kolm tööpäeva enne koosoleku toimumist. Koosoleku dokumendid saadetakse hoolekogu liikmetele üldjuhul koos koosoleku teatega, kuid mitte hiljem kui üks tööpäev enne koosoleku toimumist.
§ 20. Koosoleku läbiviimine
(2) Igal hoolekogu liikmel on õigus avaldada koosolekul oma arvamust, esitada küsimusi, anda selgitusi ning teha otsuse suhtes ettepanekuid.
(5) Hoolekogu koosolekust võib osa võtta vallavalitsuse haridus- ja kultuuriosakonna juhataja ja kooli õppe- ja kasvatustegevuse üle järelevalvet teostavad ametiisikud. Teised isikud võivad hoolekogu koosolekust osa võtta hoolekogu esimehe, tema äraolekul aseesimehe kutsel või loal.
§ 21. Koosoleku protokoll
9) koosoleku juhataja ja sekretäri allkirjad.
§ 22. Hoolekogu otsustusvõime
(1) Hoolekogu on otsustusvõimeline, kui koosolekust võtab osa üle poole hoolekogu liikmetest, sealhulgas esimees, tema äraolekul aseesimees.
§ 23. Otsuste vastuvõtmine ja täitmine
(4) Hääletustulemused protokollib hoolekogu sekretär. Protokollile kirjutavad alla hoolekogu esimees, tema äraolekul aseesimees, ja sekretär. Protokollile lisatakse hoolekogu liikmete poolt antud hääled kirjalikku taasesitamist võimaldavas vormis.
Hoolekogu otsusega mittenõustumisel, samuti vaidlusküsimuste korral, on direktoril, õpilasel, vanemal või hoolekogu liikmel õigus pöörduda kümne tööpäeva jooksul arvates otsuse vastuvõtmisest kooli õppe- ja kasvatustegevuse üle järelevalvet teostava asutuse või vallavalitsuse poole otsuse õiguspärasuse kontrollimiseks.
Enne käesoleva määruse jõustumist moodustatud hoolekogude volitused kehtivad kuni 15. oktoobrini 2017.
Harku Vallavolikogu 28. oktoobri 2010 määrus nr 17 „Harku valla kooli hoolekogu liikmete valimise kord“ tunnistatakse kehtetuks.


text:
Naftareostusest põhjustatud kahju korral kehtiva tsiviilvastutuse 1969. aasta rahvusvahelise konventsiooni ja naftareostusest põhjustatud kahju kompenseerimise rahvusvahelise fondi asutamise 1971. aasta rahvusvahelise konventsiooni muutmise 1992. aasta protokollidega ühinemise seadus – Riigi Teataja
Süstemaatiline liigitus: ERAÕIGUS → Võlaõigus → Välislepingud
Naftareostusest põhjustatud kahju korral kehtiva tsiviilvastutuse 1969. aasta rahvusvahelise konventsiooni ja naftareostusest põhjustatud kahju kompenseerimise rahvusvahelise fondi asutamise 1971. aasta rahvusvahelise konventsiooni muutmise 1992. aasta protokollidega ühinemise seadus
Naftareostusest põhjustatud kahju korral kehtiva tsiviilvastutuse 1969. aasta rahvusvahelise konventsiooni ja naftareostusest põhjustatud kahju kompenseerimise rahvusvahelise fondi asutamise 1971. aasta rahvusvahelise konventsiooni muutmise 1992. aasta protokollidega ühinemise seadus - sisukord
RT II 2004, 25, 103
29.06.2004 otsus nr 670
Vastu võetud 17.06.2004
(õ) 11.10.2005
§ 1. Ühineda juurdelisatud 1992. aasta 27. novembril Londonis koostatud protokolliga naftareostusest põhjustatud kahju korral kehtiva tsiviilvastutuse 1969. aasta rahvusvahelise konventsiooni muutmise kohta ning lugeda seega Eesti Vabariik ühinenuks naftareostusest põhjustatud kahju korral kehtiva tsiviilvastutuse 1992. aasta rahvusvahelise konventsiooniga (edaspidi1992. aasta vastutuse konventsioon) vastavalt protokolli artikli 11 punktile 2.
§ 2. Ühineda juurdelisatud 1992. aasta 27. novembril Londonis koostatud protokolliga naftareostusest põhjustatud kahju kompenseerimise rahvusvahelise fondi asutamise 1971. aasta rahvusvahelise konventsiooni muutmise kohta ning lugeda seega Eesti Vabariik ühinenuks naftareostusest põhjustatud kahju kompenseerimise rahvusvahelise fondi asutamise 1992. aasta konventsiooniga (edaspidi1992. aasta fondi konventsioon) vastavalt protokolli artikli 27 punktile 2.
§ 3. Veeteede Amet väljastab laevale 1992. aasta vastutuse konventsiooni nõuetele vastava kindlustuslepingu või muu rahalise tagatise, nagu pangagarantii või rahvusvahelise kompensatsioonifondi sertifikaadi olemasolu tõendava tunnistuse (edaspidi tunnistus ), kui laevaomanik esitab kindlustuslepingu, pangagarantii või rahvusvahelise kompensatsioonifondi sertifikaadi, mis vastab 1992. aasta vastutuse konventsiooni nõuetele ning võimaldab hüvitada naftareostusest põhjustatud kahju 1992. aasta vastutuse konventsiooni artikli V lõikega 1 sätestatud piirmäära ulatuses.
§ 4. Keskkonnaministeerium esitab 1992. aasta fondi konventsiooni artiklis 15 nimetatud andmed rahvusvahelisele naftareostusest põhjustatud kahju kompenseerimise fondile.
§ 5. Keskkonnainspektsioon teostab järelevalvet naftareostusest põhjustatud kahju kompenseerimise fondi kontributsiooni maksvate isikute üle.
§ 6. Veeteede Amet kontrollib nõuetekohase tunnistuse olemasolu sadamasse saabuvatel ja sadamast lahkuvatel laevadel ning territoriaalmeres asuvatesse terminalidesse saabuvatel ja nendest lahkuvatel laevadel.
“Naftareostusest põhjustatud kahju korral kehtiva tsiviilvastutuse 1969. aasta rahvusvahelise konventsiooni ja naftareostusest põhjustatud kahju kompenseerimise rahvusvahelise fondi asutamise 1971. aasta rahvusvahelise konventsiooni muutmise 1992. aasta protokollidega ühinemise seaduse” metaandmetes olevas pealkirjas oli sõna “protokollidega” asemel sõna “protokolliga”.

matches:
§ 1
§ 2
§ 3
§ 4
§ 5
§ 6


text:
14. veebruar 2012(*)
Eelotsusetaotlus – Århusi konventsioon – Direktiiv 2003/4/EÜ – Keskkonnainfo kättesaadavus – Seadusandjana tegutsevad asutused ja institutsioonid – Riigiasutuste töö konfidentsiaalsus – Tingimus, et selline konfidentsiaalsus peab olema seadusega sätestatud
Kohtuasjas C‑204/09,
mille ese on EÜ artikli 234 alusel Bundesverwaltungsgerichti (Saksamaa) 30. aprilli 2009. aasta otsusega esitatud eelotsusetaotlus, mis saabus Euroopa Kohtusse 8. juunil 2009, menetluses
koosseisus: president V. Skouris, kodade esimehed A. Tizzano, J. N. Cunha Rodrigues, K. Lenaerts, J.‑C. Bonichot (ettekandja), J. Malenovský ja U. Lõhmus, kohtunikud A. Rosas, M. Ilešič, E. Levits, A. Ó Caoimh, L. Bay Larsen ja M. Berger,
arvestades kirjalikus menetluses ja 1. septembri 2010. aasta kohtuistungil esitatut,
– Flachglas Torgau GmbH, esindajad: Rechtsanwalt S. Altenschmidt ja Rechtsanwalt M. Langner,
– Saksamaa valitsus, esindajad: M. Lumma ja T. Henze,
– Euroopa Komisjon, esindajad: P. Oliver ja B. Schima,
olles 22. juuni 2011. aasta kohtuistungil ära kuulanud kohtujuristi ettepaneku,
1 Eelotsusetaotlus puudutab küsimust, kuidas tõlgendada Euroopa Parlamendi ja nõukogu 28. jaanuari 2003. aasta direktiivi 2003/4/EÜ keskkonnateabele avaliku juurdepääsu ja nõukogu direktiivi 90/313/EMÜ kehtetuks tunnistamise kohta (EÜT L 41, lk 26; ELT eriväljaanne 15/07, lk 375) artikleid 2 ja 4.
2 Taotlus on esitatud Flachglas Torgau GmbH (edaspidi „Flachglas Torgau”) ja Saksamaa Liitvabariigi vahelises vaidluses selle üle, et viimane jättis rahuldamata tema taotluse juurdepääsuks teabele, mis puudutas seadust kasvuhoonegaaside saastekvootide eraldamise kohta ajavahemikuks 2005–2007 (Gesetz über den nationalen Zuteilungsplan für Treibhausgas Emissionsberechtigungen in der Zuteilungsperiode 2005 bis 2007, edaspidi „Zuteilungsgesetz 2007”).
3 Keskkonnainfo kättesaadavuse, keskkonnaasjade otsustamises üldsuse osalemise ning neis asjus kohtu poole pöördumise konventsioonile kirjutati alla 25. juunil 1998 ning see kiideti Euroopa Ühenduse nimel heaks nõukogu 17. veebruari 2005. aasta otsusega 2005/370/EÜ (ELT L 124, lk 1; edaspidi „Århusi konventsioon”).
4 Selle konventsiooni artikli 2 lõige 2 määratleb mõistet „avaliku võimu organ” järgmiselt:
„Avaliku võimu organ on:
See mõiste ei hõlma kohut ega seadusandjat.”
5 Selle konventsiooni artikli 4 lõige 1 näeb ette, et teatavatel tingimustel tagab konventsiooniosaline, et tema avaliku võimu asutused annavad üldsusele keskkonnainfot, vastates keskkonnainfo taotlusele siseriiklikke õigusakte järgides.
6 Århusi konventsiooni artikli 4 lõige 4 täpsustab:
„Keskkonnateabe taotluse võib jätta rahuldamata, kui avalikustamine võib ebasoodsalt mõjutada:
7 Selle konventsiooni artikkel 8 „Üldsuse osalemine määruste ja muude üldkohustuslike õigusaktide ettevalmistamisel” näeb ette:
„Konventsiooniosaline rakendab abinõusid, et üldsus tõhusalt osaleks avaliku võimu organite koostatavate määruste ja teiste keskkonda oluliselt mõjutada võivate üldkohustuslike õigusaktide ettevalmistamise algetapis. […]
8 Otsuse 2005/370 lisas sisalduv ja teatavaid direktiivi 2003/4 sätteid puudutav Euroopa Ühenduse deklaratsioon sätestab:
„Seoses Århusi konventsiooni artikliga 9 kutsub Euroopa Ühendus konventsiooniosalisi võtma teadmiseks [direktiivi 2003/4] artikli 2 punkti 2 ja artiklit 6. Nimetatud sätted annavad Euroopa Ühenduse liikmesriikidele erandjuhtudel ja rangelt määratletud tingimustel võimaluse jätta teatud institutsioonid ja asutused välja läbivaatamise menetluse eeskirjadest, mis on seotud otsustega infotaotluse kohta.
Seetõttu hõlmab Århusi konventsiooni ratifitseerimine Euroopa Ühenduse poolt kõiki Euroopa Ühenduse liikmesriikide reservatsioone sel määral, mil see on kooskõlas [direktiivi 2003/4] artikli 2 punktiga 2 ja artikliga 6.”
9 Direktiivi 2003/4 põhjendused 1, 5, 11 ja 16 kõlavad:
„1) Suurenenud avalik juurdepääs keskkonnateabele ning sellise teabe levik soodustavad suuremat teadlikkust keskkonnaküsimustes, vaba arvamustevahetust, üldsuse tõhusamat osavõttu keskkonnaasjade üle otsustamises ning kokkuvõttes ka paremat keskkonda.
5) […] Pidades silmas Euroopa Ühenduse [Århusi konventsiooniga] ühinemist, peavad ühenduse õigusaktide sätted olema sellega kooskõlas.
11) Võttes arvesse asutamislepingu artikli 6 põhimõtet, et keskkonnakaitse nõuded tuleks hõlmata ühenduse poliitika ja tegevuste määratluste ja rakendamisega, tuleks riigiasutuste mõistet laiendada nii, et see hõlmaks valitsusasutusi ja muid ametiasutusi siseriiklikul, piirkondlikul ja kohalikul tasandil, olenemata sellest, kas neil on keskkonnaga seotud ülesandeid. Mõistet tuleks laiendada ka nii, et see hõlmaks muid isikuid ja organeid, kes täidavad siseriiklike õigusaktide alusel keskkonnaga seotud avalikke haldusülesandeid ning samuti muid isikuid või organeid, kes tegutsevad nende järelevalve all ja kellel on avalikud kohustused või ülesanded seoses keskkonnaga.
16) Õigus teabele tähendab seda, et teabe avalikustamine peaks olema üldnõue ja et riigiasutustel oleks lubatud keskkonnateabe saamise taotlust tagasi lükata ainult teatavatel konkreetsetel ja selgelt määratletud juhtudel. Keeldumise põhjuste tõlgendamine peab seega olema piiratud, nii et avalikustamisega seotud üldsuse huvi oleks võrreldav avalikustamisest keeldumise huviga. [...]”
10 Selle direktiivi artikkel 1 määratleb eesmärke järgmiselt:
a) tagada juurdepääsu õigus riigiasutuste valduses või nende nimel mõne muu asutuse valduses olevale keskkonnateabele ning sätestada põhitingimused ja tegutsemiskord selle õiguse teostamiseks, ning
b) tagada ühtlasi, et keskkonnateave oleks üldsusele üha enam kättesaadav ja et seda levitataks üha laiemalt, et saavutada keskkonnateabe võimalikult laialdane süstemaatiline kättesaadavus ja levik elanikkonna hulgas. Selleks soodustatakse eelkõige arvutikaugside ja/või selle olemasolul elektroonilise tehnoloogia kasutamist.”
11 Direktiivi 2003/4 artikli 2 punkt 1 määratleb mõiste „keskkonnateave” selle direktiivi tähenduses järgmiselt:
„Keskkonnateave – kirjalikus, nähtavas, kuuldavas, elektroonilises või mis tahes muus materiaalses vormis olev teave, mis käsitleb:
f) inimeste tervislikku seisundit ja ohutust, sealhulgas toiduahela saastatus, asjakohastel juhtudel inimelu tingimused, kultuuriväärtused ja ehitised sel määral, kui neid mõjutavad või võivad mõjutada punktis a nimetatud keskkonnaosade seisund või nende osade kaudu punktides b ja c nimetatud mis tahes asjaolud.”
12 Direktiivi 2003/4 artikli 2 punkt 2 määratleb mõiste „riigiasutus” järgmiselt:
„Riigiasutus –
a) valitsusasutus või muu ametiasutus, sealhulgas avalikud nõuandvad asutused siseriiklikul, piirkondlikul või kohalikul tasandil
Liikmesriigid võivad sätestada, et see määratlus ei hõlma asutusi ega institutsioone, kes tegutsevad õigusemõistjana või seadusandjana. Kui nende põhikirja järgsete sätetega ei nähta käesoleva direktiivi vastuvõtmise ajal ette artikli 6 kohast läbivaatamise menetlust, võivad liikmesriigid niisugused asutused ja institutsioonid määratlusest välja jätta.”
13 Selle direktiivi artikli 3 lõige 1 näeb ette:
14 Lisaks direktiivi 2003/4 artikli 4 lõikele 1, mille kohaselt võivad liikmesriigid sätestada, et keskkonnateabe nõude võib teatavatel juhtudel tagasi lükata, annab selle direktiivi artikli 4 lõige 2 liikmesriikidele võimaluse järgmises sõnastuses:
15 Direktiivi 2003/4 artikkel 6 „Õiguskaitse kättesaadavus” paneb liikmesriikidele kohustuse võtta vajalikud meetmed, et igal keskkonnateabe taotlejal, kes leiab, et tema taotlust on eiratud, taotlus on põhjendamatult tagasi lükatud, vastus taotlusele on ebapiisav või ei ole sellele vastatud, on kõnealuse riigiasutuse tegevuse või tegevusetuse suhtes juurdepääs haldus‑ või kohtumenetlusele.
16 Direktiiv 2003/4 võeti Saksa õigusesse üle 22. detsembri 2004. aasta Umweltinformationsgesetziga (keskkonnateabe seadus) (BGBl. 2004 I, lk 3704).
17 Selle seaduse § 2 lõige 1 sätestab:
„Teavet andma kohustatud asutused on:
1. Valitsus ja teised avaliku halduse asutused […]. Teavet andma kohustatud avaliku halduse asutuste hulka ei kuulu
a) kõrgeima tasandi föderaalvõimu asutused, kui nad tegutsevad seadusandlikus menetluses või kehtestavad halduse üldakte […]”.
18 Töö konfidentsiaalsusega seotud erandi osas sätestab nimetatud seaduse § 8 lõige 1:
„Kui teabe avalikustamine võib kahjustada
2) teavet andma kohustatud asutuse töö konfidentsiaalsust § 2 lõike 1 tähenduses,
tuleb teabenõue jätta rahuldamata, kui avalikustamise suhtes ei ole ülekaalukat avalikku huvi […]”.
19 23. jaanuari 2003. aasta Verwaltungsverfahrensgesetz (haldusmenetluse seadus) (BGBl. 2003 I, lk 102) näeb oma § 28 lõikes 1 ette:
„Enne niisuguse haldusakti andmist, mis riivab menetlusosalise õigusi, tuleb anda talle võimalus avaldada arvamust otsustamise seisukohast oluliste asjaolude kohta.”
20 Selle seaduse § 29 täpsustab:
„(1) Ametiasutus peab võimaldama menetlusosalistel tutvuda menetlust puudutavate dokumentidega, niivõrd kui nende sisu on vaja teada menetlusosaliste õiguspäraste huvide kaitseks. Esimest lauset ei kohaldata kuni haldusmenetluse lõppemiseni otsuste eelnõude ega nende koostamisega otseselt seotud töö suhtes. [...]
(2) Ametiasutus ei ole kohustatud lubama dokumentidega tutvuda, kui see takistaks tema ülesannete nõuetekohast täitmist või kui dokumentide sisu avaldamine kahjustaks liitvabariiki või liidumaad või kui faktilisi asjaolusid tuleb hoida salajas seadusest või nende laadist tulenevalt, eriti arvestades menetlusosaliste või kolmandate isikute huve.
21 Nimetatud seaduse § 68 lõige 1, mis puudutab suulist haldusmenetlust ametiasutuses, sätestab:
„Asja suuline arutamine ei ole avalik. Sellel võivad osaleda järelevalveasutuste esindajad ja riigiasutuses väljaõppel olevad isikud. Teiste isikute osalemist võib menetlust juhtiv ametnik lubada juhul, kui keegi menetlusosalistest ei ole selle vastu.”
22 Flachglas Torgau taotles Umweltbundesamt’ilt (föderaalne keskkonnaamet), kes on kasvuhoonegaaside saastekvootide eraldamise eest vastutav ametiasutus, teavet nende tingimuste kohta, mille alusel võeti vastu nimetatud kvootide määramist puudutavad otsused ajavahemikuks 2005–2007.
23 Selleks palus Flachglas Torgau, et Bundesministerium für Umwelt, Naturschutz und Reaktorsicherheit (keskkonna-, looduskaitse- ja tuumaohutusministeerium; edaspidi „Bundesministerium für Umwelt”) edastaks talle teavet seoses õigusloomeprotsessiga, mille raames võeti vastu seda seadust rakendav Zuteilungsgesetz 2007. Täpsemalt palus ta juurdepääsu ministeeriumisisestele teadetele ja seisukohtadele ning ministeeriumi ja Umweltbundesamti vahelisele kirjavahetusele, ka elektroonilisele.
24 Bundesministerium für Umwelt seda teabenõuet ei rahuldanud, leides ühelt poolt, et ta on vabastatud õigusloomeprotsessi puudutava teabe edastamise kohustusest, kuna ta osales selles menetluses, ja teiselt poolt, et Zuteilungsgesetz 2007 rakendamist puudutav teave on kaetud riigiastutuste töö konfidentsiaalsusega.
25 Verwaltungsgericht Berlin (Berliini halduskohus) rahuldas osaliselt Flachglas Torgau esitatud kaebuse selle rahuldamata jätmise otsuse peale. Apellatsioonkaebust menetlev Oberverwaltungsgericht Berlin-Brandenburg (Berliini ja Brandenburgi kõrgem halduskohus) leidis, et Bundesministerium für Umwelt viitas õigustatult oma osalemisele õigusloomes, kuid ta ei saa teabenõude rahuldamata jätmisel tugineda töö konfidentsiaalsusele, toomata üksikasjalikke põhjendusi selle kohta, kuidas teabe avalikustamine seda konfidentsiaalsust tegelikult kahjustaks.
26 Nii Flachglas Torgau kui Bundesministerium für Umwelt esitasid Bundesverwaltungsgerichtile selle otsuse peale kassatsioonkaebuse, mille raames see ettevõtja väitis, et vaidlusalune rahuldamata jätmise otsus on liidu õigusega vastuolus. Ta väidab nimelt, et liidu õigus ei luba siseriiklikul seadusandjal õigusloomesse kaasatud ministeeriume keskkonnateabe avaldamise kohustusest vabastada, ning et igal juhul peab kõnealuse seaduse vastuvõtmine selle erandi lõpetama.
27 Flachglas Torgau leiab, et Bundesministerium für Umwelt ei saa tugineda riigiasutuste töö konfidentsiaalsuse kaitsele, kuna liidu õigus nõuab, et niisugune kaitse nähakse sõnaselgelt ette siseriiklikus erisättes, mis seisab lahus üldisest keskkonnateavet käsitlevast õigusest.
28 Selles osas leiab Bundesverwaltungsgericht, et kui niisugune kohustus tuleneb tõepoolest liidu õigusest, peab kindlaks määrama, kas siseriiklikus õiguses ette nähtud üldine kirjutamata õiguspõhimõte, mille kohaselt riigiasutuste haldusmenetlused ei ole avalikud, võimaldab seda kohustust järgida.
29 Selles kontekstis otsustas Bundesverwaltungsgericht menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused:
„1. a) Kas direktiivi [2003/4] artikli 2 [punkti 2 teise lõigu esimest lauset] tuleb tõlgendada nii, et seadusandjana tegutsevad ainult sellised asutused ja institutsioonid, kes liikmesriigi õiguse kohaselt teevad seadusandlikus menetluses lõpliku (siduva) otsustuse, või tegutsevad seadusandjana ka sellised asutused ja institutsioonid, kellel on liikmesriigi õiguse alusel pädevus ja õigus osaleda õigusloomes, eelkõige esitada seaduseelnõusid ja koostada nende kohta arvamusi?
b) Kas liikmesriigid võivad asutusi ja institutsioone, kes tegutsevad õigusemõistjana või seadusandjana, mõiste „riigiasutus” tähendussisust välja jätta üksnes juhul, kui nende riigiõiguslike sätetega ei ole [direktiivi 2003/4] vastuvõtmise ajal ette nähtud läbivaatamise menetlust selle direktiivi artikli 6 tähenduses?
c) Kas riigiasutuse mõiste ei hõlma asutusi ja institutsioone, kes tegutsevad seadusandjana, ainult kuni õigusloomeprotsessi lõpuni?
2. a) Kas töö konfidentsiaalsus [direktiivi 2003/4] artikli 4 lõike 2 [esimese lõigu] punkti a tähenduses on seadusega sätestatud, kui siseriikliku õiguse norm, millega [direktiiv 2003/4] üle võeti, näeb üldiselt ette, et keskkonnateabe taotlus tuleb tagasi lükata, kui teabe avalikustamine võib kahjustada teavet andma kohustatud asutuse töö konfidentsiaalsust, või on selleks vajalik erinorm, mis sätestab töö konfidentsiaalsuse?
b) Kas töö konfidentsiaalsus [direktiivi 2003/4] artikli 4 lõike 2 [esimese lõigu] punkti a tähenduses on seadusega sätestatud, kui siseriiklikust õigusest tuleneb, et ametiasutuste haldusmenetlused ei ole avalikud?”
30 Esmalt tuleb meelde tuletada, et Århusi konventsioonile alla kirjutades kohustus Euroopa Liit tagama liidu õiguse kohaldamisalas põhimõtteliselt juurdepääsu riigiasutuste valduses olevale keskkonnateabele (vt selle kohta 22. detsembri 2010. aasta otsus kohtuasjas C‑524/09: Ville de Lyon, EKL 2010, lk I‑14115, punkt 35).
31 Võttes vastu direktiivi 2003/4, soovis liidu seadusandja tagada, et pidades silmas ühenduse Århusi konventsiooniga ühinemist, peab liidu õigus olema sellega kooskõlas, ja nägi ette üldise korra, mille eesmärk on tagada, et igal liikmesriigi füüsilisel või juriidilisel isikul on õigus tutvuda riigiasutuste valduses oleva või nende nimel hoitava keskkonnateabega, ilma et see isik peaks tõestama oma huvi (vt selle kohta eespool viidatud kohtuotsus Ville de Lyon, punkt 36).
32 Samuti tuleb rõhutada, et direktiiviga 2003/4 tagatud õigus teabega tutvuda kehtib üksnes sel juhul, kui nõutud teave kuulub selles direktiivis sätestatud avalikkuse juurdepääsuga seotud sätete alla, mis eeldab muu hulgas seda, et tegemist oleks „keskkonnateabega” nimetatud direktiivi artikli 2 punkti 1 tähenduses, mida eelotsusetaotluse esitanud kohus peab põhikohtuasja raames kontrollima.
Esimene küsimus, punktid a ja b
33 Oma esimese küsimuse punktidega a ja b soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt teada, kas direktiivi 2003/4 artikli 2 punkti 2 teise lõigu esimest lauset tuleb tõlgendada nii, et selle sättega liikmesriikidele antud võimalust mitte käsitada riigiasutustena „asutusi ega institutsioone, kes tegutsevad […] seadusandjana”, võib kohaldada ministeeriumidele niivõrd, kuivõrd nad osalevad õigusloomes eelkõige seaduseelnõude või arvamuste esitamise kaudu, ning kas selle võimaluse kasutamiseks peavad lisaks olema täidetud ka selle direktiivi artikli 2 punkti 2 teise lõigu teises lauses sätestatud tingimused.
34 Kõigepealt tuleb märkida, et eelotsusetaotlusest ja ka Euroopa Kohtule esitatud kirjalikest ja suulistest märkustest ilmneb, et see küsimus viitab üksnes tegelikule seadusloomele ja mitte sellisele protsessile, mille tulemusena võidakse vastu võtta seadusest madalamal astmel olev õigusnorm.
35 Pealegi tuleb tagasi lükata Flachglas Torgau argument, mille aluseks on Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni Euroopa Majanduskomisjoni poolt 2000. aastal avaldatud dokument „The Aarhus Convention: an implementation guide” („Århusi konventsioon: kohaldamise juhised”). Selles osas viitab Flachglas Torgau nimetatud dokumendis sisalduvatele täpsustustele, mille kohaselt „[k]una [Århusi konventsiooni artikkel 8] sõnaselgelt hõlmab avaliku võimu organite tegevust määruste, seaduste ja muude üldkohustuslike õigusaktide eelnõude koostamisel, on loogiline järeldada, et [Århusi] konventsioonis ei ole peetud seda tegutsemiseks „seadusandjana”. Seega on sellesse tegevusse kaasatud täitevvõimu asutused [Århusi] konventsiooni kohaselt avaliku võimu organid”.
36 Lisaks asjaolule, et see dokument ei saa anda siduvat tõlgendust Århusi konventsioonile, ei nimeta selle konventsiooni artikkel 8, millele dokumendis viidatakse, kordagi sõnaselgelt avaliku võimu organite osalemist „seaduste” väljatöötamisel, mistõttu ei saa selle sõnastusest tuletada niisugust tõlgendust nagu see, mida nimetatud dokumendis käsitletakse.
37 Väljakujunenud kohtupraktika kohaselt tuleneb nii liidu õiguse ühetaolise kohaldamise kui ka võrdsuse põhimõttega seonduvatest nõuetest, et sellise liidu õigusnormi mõisteid, mis ei viita sõnaselgelt liikmesriikide õigusele õigusnormi tähenduse ning ulatuse kindlaksmääramiseks, tuleb tavaliselt kogu liidu piires tõlgendada autonoomselt ja ühetaoliselt ning selline tõlgendus tuleb leida arvestades sätte konteksti ja asjaomase õigusakti eesmärki (vt eelkõige 9. septembri 2003. aasta otsus kohtuasjas C‑236/01: Monsanto Agricoltura Italia jt, EKL 2003, lk I‑8105, punkt 72).
38 Pealegi, direktiivi 2003/4 artikli 2 punkti 2 teise lõigu esimest lauset, mis võimaldab liikmesriikidel kalduda selles direktiivis ette nähtud üldisest korrast kõrvale, ei saa tõlgendada nii, et selle mõju ulatuks kaugemale, kui on tingimata vaja selle korraga tagatavate huvide kaitse kindlustamiseks, ning seal ette nähtud erandite ulatus tuleb kindlaks määrata, võttes arvesse nimetatud direktiivi eesmärke (vt analoogia alusel 17. juuni 1998. aasta otsus kohtuasjas C‑321/96: Mecklenburg, EKL 1998, lk I‑3809, punkt 25).
39 Mis puudutab direktiivi 2003/4 eesmärke, siis just selle direktiivi artikkel 1 täpsustab, et selle eesmärk on tagada õigus tutvuda riigiasutuste valduses oleva keskkonnateabega ning et keskkonnateave oleks üldsusele üha enam kättesaadav.
40 Nii Århusi konventsioonist endast kui ka seda konventsiooni liidu õiguses rakendavast direktiivist 2003/4 ilmneb, et viidates „riigiastutustele” soovisid nende koostajad määrata kindlaks haldusasutused, kuna liikmesriikide piires on need asutused need, kelle valduses kohustuste täitmisel keskkonnateave tavaliselt on.
41 Pealegi, Århusi konventsioon näeb artikli 2 lõikes 2 sõnaselgelt ette, et seal kasutatud väljend „avaliku võimu organ” „ei hõlma kohut ega seadusandjat”, ning seda ilma igasuguste piiranguteta.
42 Vastavalt sellele sättele annab direktiivi 2003/4 artikli 2 punkti 2 teise lõigu esimene lause omakorda sõnaselge loa liikmesriikidele jätta avaliku võimu asutuste hulgast välja asutused või institutsioonid, kes tegutsevad õigusemõistjana või seadusandjana.
43 Direktiivi 2003/4 artikli 2 punkti 2 teise lõigu esimese lause eesmärk on võimaldada liikmesriikidel oma reeglitega tagada, et seaduste vastuvõtmine kulgeks laitmatult, võttes arvesse asjaolu, et erinevates liikmesriikides on kodanike teavitamine õigusloome käigus piisavalt tagatud.
44 Selles osas võib lisaks märkida, et liidu seadusandja võtab arvesse liikmesriikide kohtute ja seadusandjate eripära. Nii on see näiteks siis, kui teatavate riiklike ja eraprojektide keskkonnamõju hindamist puudutavate reeglite erineva konteksti korral jäetakse nõukogu 27. juuni 1985. aasta direktiivist 85/337/EMÜ (EÜT L 175, lk 40; ELT eriväljaanne 15/01, lk 248) tulenev hindamiskohustus kohaldamata nende projektide suhtes, mille üksikasjad võetakse vastu konkreetse siseriikliku seadusandliku aktiga, kui direktiivi eesmärgid, sealhulgas teabe andmine saavutatakse seadusandliku menetluse kaudu (vt selle kohta eelkõige 18. oktoobri 2011. aasta otsus liidetud kohtuasjades C‑128/09–C‑131/09, C‑134/09 ja C‑135/09: Boxus jt, EKL 2011, lk I‑9711, punkt 36).
45 Vastab tõele, et nagu eelotsusetaotluse esitanud kohus märkis, näeb direktiivi 2003/4 artikli 2 punkti 2 teise lõigu teine lause ette, et liikmesriigid võivad niisugused asutused ja institutsioonid välja jätta, kui nende põhikirja järgsete sätetega ei nähta selle direktiivi vastuvõtmise ajal ette nimetatud direktiivi artikli 6 kohast läbivaatamise menetlust.
46 Igal juhul on selle sätte eesmärk reguleerida teatavate siseriiklike asutuste erijuhtu, ja eelkõige haldusvolitusi täitvate asutuste, kelle otsuste peale ei saanud direktiivi 2003/4 vastuvõtmise ajal teatavates liikmesriikides kehtinud siseriikliku õiguse kohaselt esitada kaebust, mis oleks direktiivi nõuetega kooskõlas.
47 Seda tõlgendust kinnitab Euroopa Ühenduse deklaratsioon direktiivi 2003/4 teatavate sätete kohta.
48 Seega ei ole nimetatud sätte eesmärk ega toime suunatud sellele, et piirata liikmesriikide võimalust jätta selle direktiivi kohaldamisalast välja seadusandjana tegutsevad asutused ja institutsioonid, mis pealegi ilma igasuguste piiranguteta on ette nähtud Århusi konventsioonis endas.
49 Need kaalutlused viivad seega mõiste „asutused või institutsioonid, kes tegutsevad […] seadusandjana” funktsionaalse tõlgendamiseni, mille kohaselt võivad kuuluda selle mõiste alla direktiivi 2003/4 kohaldamise mõttes need ministeeriumid, kes siseriikliku õiguse alusel on kohustatud valmistama ette seaduseelnõusid, esitama neid parlamendile ja osalema õigusloomes eelkõige arvamuse kujundamise kaudu.
50 Pealegi toetab funktsionaalset lähenemist ka asjaolu, et õigusloomeprotsess võib liikmesriigiti oluliselt erineda ning seega tuleb pooldada tõlgendust, mis tagaks direktiivi 2003/4 ühetaolise kohaldamise niisugustes liikmesriikides.
51 Eeltoodut arvesse võttes tuleb seega esimese küsimuse punktidele a ja b vastata, et direktiivi 2003/4 artikli 2 punkti 2 teise lõigu esimest lauset tuleb tõlgendada nii, et selle sättega liikmesriikidele antud võimalust mitte käsitada riigiasutustena „asutusi ega institutsioone, kes tegutsevad […] seadusandjana”, võib kohaldada ministeeriumidele niivõrd, kuivõrd nad osalevad õigusloomes eelkõige seaduseelnõude või arvamuste esitamise kaudu, ning selle võimaluse kasutamiseks ei pea olema täidetud ka selle direktiivi artikli 2 punkti 2 teise lõigu teises lauses sätestatud tingimused.
Esimene küsimus, punkt c
52 Oma esimese küsimuse punktiga c soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt teada, kas direktiivi 2003/4 artikli 2 punkti 2 teise lõigu esimest lauset tuleb tõlgendada nii, et selle sättega liikmesriikidele antud võimalust mitte käsitada riigiasutustena asutusi ja institutsioone, kes tegutsevad seadusandjana, ei saa enam rakendada juhul, asjakohane õigusloomeprotsess on lõppenud.
53 Tuleb mainida, et direktiiv 2003/4 ega Århusi konventsioon ei sisalda selles osas ühtki märget.
54 Sellele küsimusele tuleb vastata, võttes arvesse kõnealuse sätte eesmärki, mis – nagu käesoleva kohtuotsuse punktis 43 täpsustati – on õigustatud vajadusega võimaldada liikmesriikidel tagada õigusloomeprotsessi laitmatu kulgemine nii, nagu see on ette nähtud siseriiklikes põhiseaduslikes normides.
55 Kuigi õigusloomeprotsessi käigus keskkonnateabe andmine direktiivi 2003/4 artiklis 3 ette nähtud tingimustel võib kahjustada selle protsessi laitmatut kulgemist, ei ole see põhimõtteliselt enam nii, kui nimetatud protsess on kord juba lõpule jõudnud. Veelgi enam, sellega seotud dokumendid ja täpsemalt parlamendi ettekanded on üldiselt avalikkusele kättesaadavad.
56 Neis tingimustes, kuigi direktiivi 2003/4 artikli 2 punkti 2 teise lõigu esimese lause kasuliku mõju hoidmiseks tuleb õigusloomeprotsessi käsitada laialt, hõlmates selle protsessi erinevaid etappe kuni selle raames lõpuks vastu võetud seaduse väljakuulutamiseni, ei näi õigustatuna see, kui nimetatud protsessi lõpust veel edasi pikendatakse erandit selle direktiivi artiklis 1 sätestatud keskkonnateabe avaldamise põhimõttest.
57 See järeldus peab paika seda enam, et nagu ka kohtujurist on oma ettepaneku punktides 77 ja 78 märkinud, on direktiivi 2003/4 artikli 2 punkti 2 teise lõigu esimeses lauses ette nähtud erandi võimalus piiratud üksnes õigusloomeprotsessi kestusega, ilma et see piiraks õigusloomes osalenud institutsiooni või asutuse võimalust keelduda keskkonnateabe edastamisest muudel põhjustel, ja täpsemalt tugineda vajaduse korral mõnele selle direktiivi artiklis 4 ette nähtud erandile.
58 Eeltoodut arvesse võttes tuleb esimese küsimuse punktile c vastata, et direktiivi 2003/4 artikli 2 punkti 2 teise lõigu esimest lauset tuleb tõlgendada nii, et selle sättega liikmesriikidele antud võimalust mitte käsitada riigiasutustena asutusi ja institutsioone, kes tegutsevad seadusandjana, ei saa enam rakendada juhul, kui asjakohane õigusloomeprotsess on lõppenud.
Teine küsimus, punktid a ja b
59 Teise küsimuse punktidega a ja b soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt teada, kas direktiivi 2003/4 artikli 4 lõike 2 esimese lõigu punkti a tuleb tõlgendada nii, et tingimust, mille kohaselt riigiasutuste töö konfidentsiaalsus peab olema seadusega sätestatud, võib pidada täidetuks, kui asjaomase liikmesriigi siseriiklikus õiguses leidub niisugune säte, nagu on arutusel põhikohtuasjas, mis üldisel viisil näeb ette, et riigiasutuste töö konfidentsiaalsus on alus nende asutuste valduses olevale keskkonnateabele juurdepääsu keelamiseks, või nõuab see tingimus riigiasutuste töö konfidentsiaalsuse kohta erisätete vastuvõtmist. Viimasel juhul palub eelotsusetaotluse esitanud kohus Euroopa Kohtul täpsustada ka seda, kas niisugune õiguse üldpõhimõte nagu Saksa õiguses, mille kohaselt riigiasutuste haldusmenetlus ei ole avalik, vastab nendele nõuetele.
60 Vastavalt väljakujunenud kohtupraktikale, kuigi on äärmiselt oluline, et direktiivi siseriiklikest ülevõtmismeetmetest tulenev õiguslik olukord oleks piisavalt täpne ja selge, et asjassepuutuvad isikud teaksid oma õiguste ja kohustuste ulatust, on siiski nii, et vastavalt ELTL artikli 288 kolmanda lõigu sõnastusele on liikmesriikidel endil võimalik valida direktiivi rakendamise vormide ja meetodite vahel, mis võimaldaksid parimal viisil saavutada direktiivi eesmärgi, ja nimetatud sättest tuleneb, et direktiivi siseriiklikku õigusesse ülevõtmiseks ei ole igas liikmesriigis ilmtingimata vajalikud teatavad seadusandlikud toimingud.
61 Igal juhul, kuigi vastab tõele, et direktiivi ülevõtmine ei nõua selle sätete formaalset kordamist selges ja täpses õigusnormis, ning direktiivi tulemuste saavutamiseks, arvestades selle sätete sisu, võib olla piisav üldisem õiguslik raamistik (vt eelkõige 23. mai 1985. aasta otsus kohtuasjas 29/84: komisjon vs. Saksamaa, EKL 1985, lk 1661, punktid 22 ja 23; 9. septembri 1999. aasta otsus kohtuasjas C‑217/97: komisjon vs. Saksamaa, EKL 1999, lk I‑5087, punktid 31 ja 32, ning 26. juuni 2003. aasta otsus kohtuasjas C‑233/00: komisjon vs. Prantsusmaa, EKL 2003, lk I‑6625, punkt 76), tuleb siiski märkida, et direktiivi 2003/4 artikli 4 lõike 2 esimese lõigu punktis a ette nähtud täpsustusega, mille kohaselt riigiasutuste töö konfidentsiaalsus peab olema „seadusega sätestatud” – tingimus, mis vastab Århusi konventsiooni artikli 4 lõikes 4 sätestatud nõudele, mille kohaselt menetluse konfidentsiaalsusnõue peab olema „ette nähtud siseriikliku õigusega” –, soovis liidu seadusandja ilma igasuguse kahtluseta seda, et siseriiklikus õiguses sisalduks sõnaselge norm, millel oleks täpselt ja mitte üksnes üldises õiguslikus kontekstis kindlaks määratud ulatus.
62 Seevastu, nimetatud täpsustust ei saa tõlgendada nii, et selle kohaselt peavad kõik keskkonnateabele juurdepääsu keelamise põhjendamise tingimused olema üksikasjalikult kindlaks määratud, kuivõrd selles valdkonnas võetavad otsused on juba oma olemuselt rangelt sõltuvad kontekstist, milles nad vastu võetakse, mis eeldab nii kõnealuste dokumentide sisu kui ka selle haldusmenetluse etapi hindamist, milles teabenõue esitati (vt analoogia alusel eespool viidatud kohtuotsus komisjon vs. Prantsusmaa, punktid 81 ja 82).
63 Siiski on tarvis, et riigiasutused ei saaks ühepoolselt määratleda tingimusi, millal direktiivi 2003/4 artikli 4 lõikes 2 viidatud konfidentsiaalsusele võib tugineda, mis tähendab eelkõige seda, et siseriiklikus õiguses peab olema selgelt määratletud selles sättes viidatud mõiste „riigiasutuste töö” ulatus, mis viitab riigiasutuste otsustusprotsessi viimastele etappidele.
64 Lõpetuseks ja igal juhul on nõue, et riigiasutuste töö konfidentsiaalsus peab olema seadusega sätestatud, kohaldatav, ilma et see piiraks muid kohustusi, mis on sätestatud direktiivi 2003/4 artiklis 4 ja eelkõige asjaomase riigiasutuse kohustust asjaomaste huvide tasakaalustamisel analüüsida iga menetletavat olukorda eraldi (vt selle kohta 16. detsembri 2010. aasta otsus kohtuasjas C‑266/09: Stichting Natuur en Milieu jt, EKL 2010, lk I‑13119, punkt 58).
65 Neis tingimustes tuleb teise küsimuse punktidele a ja b vastata, et direktiivi 2003/4 artikli 4 lõike 2 esimese lõigu punkti a tuleb tõlgendada nii, et tingimust, mille kohaselt riigiasutuste töö konfidentsiaalsus peab olema seadusega sätestatud, võib pidada täidetuks, kui asjaomase liikmesriigi siseriiklikus õiguses leidub niisugune säte, mis üldisel viisil näeb ette, et riigiasutuste töö konfidentsiaalsus on alus nende asutuste valduses olevale keskkonnateabele juurdepääsu keelamiseks, eeldusel et siseriiklikus õiguses on see mõiste „töö” selgelt määratletud, mida omakorda peab kontrollima siseriiklik kohus.
66 Kuna põhikohtuasja poolte jaoks on käesolev menetlus eelotsusetaotluse esitanud kohtus poolelioleva asja üks staadium, otsustab kohtukulude jaotuse siseriiklik kohus. Euroopa Kohtule märkuste esitamisega seotud kulusid, välja arvatud poolte kohtukulud, ei hüvitata.
1. Euroopa Parlamendi ja nõukogu 28. jaanuari 2003. aasta direktiivi 2003/4/EÜ keskkonnateabele avaliku juurdepääsu ja nõukogu direktiivi 90/313/EMÜ kehtetuks tunnistamise kohta artikli 2 punkti 2 teise lõigu esimest lauset tuleb tõlgendada nii, et selle sättega liikmesriikidele antud võimalust mitte käsitada riigiasutustena „asutusi ega institutsioone, kes tegutsevad […] seadusandjana”, võib kohaldada ministeeriumidele niivõrd, kuivõrd nad osalevad õigusloomes eelkõige seaduseelnõude või arvamuste esitamise kaudu, ning selle võimaluse kasutamiseks ei pea olema täidetud ka selle direktiivi artikli 2 punkti 2 teise lõigu teises lauses sätestatud tingimused.
2. Direktiivi 2003/4 artikli 2 punkti 2 teise lõigu esimest lauset tuleb tõlgendada nii, et selle sättega liikmesriikidele antud võimalust mitte käsitada riigiasutustena asutusi ja institutsioone, kes tegutsevad seadusandjana, ei saa enam rakendada juhul, kui asjakohane õigusloomeprotsess on lõppenud.
3. Direktiivi 2003/4 artikli 4 lõike 2 esimese lõigu punkti a tuleb tõlgendada nii, et tingimust, mille kohaselt riigiasutuste töö konfidentsiaalsus peab olema seadusega sätestatud, võib pidada täidetuks, kui asjaomase liikmesriigi siseriiklikus õiguses leidub niisugune säte, mis üldisel viisil näeb ette, et riigiasutuste töö konfidentsiaalsus on alus nende asutuste valduses olevale keskkonnateabele juurdepääsu keelamiseks, eeldusel et siseriiklikus õiguses on see mõiste „töö” selgelt määratletud, mida omakorda peab kontrollima siseriiklik kohus.

matches:
§ 2
§ 8
§ 2
§ 28
§ 29
§ 68
kohus
kohus
kohus
kohus
kohus
kohus


Avalikku ülesannet täitva asutuse ja isiku poolt kohaliku omavalitsusüksuse pädevale asutusele elukohateate ja sideandmete edastamise kord ning elukohateateid edastavate ja sideandmeid rahvastikuregistrisse kandvate asutuste loetelu kehtestamine - sisukord
§ 2 Avalikku ülesannet täitev asutus ja isik
§ 3 Elukohateate edastamine
§ 4 Elukohateate säilitamine
§ 5 Elukohateateid edastavate ja sideandmeid rahvastikuregistrisse kandvate asutuste täiendav loetelu
§ 6 Elukohateate edastamine kuni 1. jaanuarini 2013. a
§ 7 Sideandmete edastamine kuni 1. jaanuarini 2013. a
RT I, 12.12.2017, 31
Määrus kehtestatakse rahvastikuregistri seaduse § 411 lõigete 3 ja 5 alusel.
1) avalikku ülesannet täitva asutuse ja isiku poolt kohaliku omavalitsusüksuse pädevale asutusele elukohateate ja sideandmete edastamise kord;
2) elukohateateid kohaliku omavalitsusüksuse pädevale asutusele edastavate ja sideandmeid rahvastikuregistrisse kandvate asutuste täiendav loetelu.
(2) Elukohateade edastatakse kohaliku omavalitsusüksuse pädevale asutusele ja sideandmed kantakse rahvastikuregistrisse käesolevas määruses ettenähtud korra kohaselt rahvastikuregistri seaduse § 411 lõikes 1 sätestatud juhul.
§ 2. Avalikku ülesannet täitev asutus ja isik
Käesolevas määruses nimetatud avalikku ülesannet täitvad asutused ja isikud on rahvastikuregistri seaduse § 411 lõikes 4 nimetatud asutused ja isikud ning käesoleva määruse §-s 5 nimetatud asutused.
§ 3. Elukohateate edastamine
(1) Avalikku ülesannet täitev asutus ja isik edastavad rahvastikuregistrisse kandmiseks elukohateate selle kohaliku omavalitsusüksuse pädevale asutusele, mille territooriumil elukohateates märgitud elukoha aadress asub, andmesidevõrgu kaudu ühel järgmistest viisidest:
1) riigiportaalis eesti.ee ametnikule mõeldud e-teenust kasutades;
2) rahvastikuregistri menetlustarkvara vahendusel;
3) avalikku ülesannet täitva asutuse ja isiku poolt enda ülesannete täitmiseks kasutatava andmekogu vahendusel.
(2) Elukohateate edastamisel edastatakse kohaliku omavalitsusüksuse pädevale asutusele elukohateates märgitud andmed ja skaneeritud elukohateade ning olemasolul selle lisad.
(3) Elukohateade edastatakse kohaliku omavalitsusüksuse pädevale asutusele hiljemalt elukohateate esitamisele järgneval tööpäeval.
(4) Isik esitab elukohateate avalikku ülesannet täitvale asutusele või isikule rahvastikuregistri seaduse § 40 lõike 7 alusel kehtestatud elukohateate vormil ning isik tuvastatakse elukohateate esitamisel isikut tõendavate dokumentide seaduses sätestatud isikut tõendava dokumendi alusel.
§ 4. Elukohateate säilitamine
(1) Avalikku ülesannet täitev asutus või isik säilitab vastu võetud paberkandjal elukohateadet kümme aastat.
(2) Rahvastikuregistri vastutav töötleja (edaspidi vastutav töötleja) võib avalikku ülesannet täitvalt asutuselt või isikult nõuda elukohateadete säilitamiseks nende üleandmist vastutava töötleja või kohaliku omavalitsusüksuse pädeva asutuse arhiivi. Avalikku ülesannet täitev asutus või isik võib ka ise pöörduda vastutava töötleja poole eelneval kalendriaastal esitatud elukohateadete üleandmiseks.
§ 5. Elukohateateid edastavate ja sideandmeid rahvastikuregistrisse kandvate asutuste täiendav loetelu
(1) Elukohateateid edastavad asutused on:
4) Sotsiaalkindlustusamet;
5) Politsei- ja Piirivalveamet.
[RT I, 22.12.2015, 13 - jõust. 01.01.2016]
(2) Sideandmeid rahvastikuregistrisse kandvad asutused on:
6) Riigi Infosüsteemi Amet.
§ 6. Elukohateate edastamine kuni 1. jaanuarini 2013. a
(1) Avalikku ülesannet täitev asutus või isik võib kuni 1. jaanuarini 2013. a edastada neile esitatud elukohateate selle kohaliku omavalitsusüksuse pädevale asutusele, mille territooriumil elukohateates märgitud elukoha aadress asub, posti teel või elektrooniliselt.
(2) Posti teel või elektrooniliselt edastatakse elukohateade koos selle lisadega kohaliku omavalitsusüksuse pädevale asutusele hiljemalt elukohateate esitamisele järgneva tööpäeva jooksul.
(3) Elukohateate elektroonilise edastamise korral säilitab avalikku ülesannet täitev asutus või isik paberkandjal vastu võetud elukohateadet vastavalt käesoleva määruse §-le 4.
§ 7. Sideandmete edastamine kuni 1. jaanuarini 2013. a
(1) Avalikku ülesannet täitev asutus või isik võib kuni 1. jaanuarini 2013. a edastada sideandmed rahvastikuregistri volitatud töötlejale (edaspidi volitatud töötleja) posti teel või elektrooniliselt.
(2) Lõikes 1 nimetatud juhul edastatakse sideandmed volitatud töötlejale vastavalt rahvastikuregistri seaduse §-le 30.


text:
(2) Käesolevat seadust kohaldatakse alaealisele, kes on toime pannud:
1) kriminaalkoodeksis ettenähtud teo ja ei olnud selle teo toimepanemise ajal kriminaalvastutuse eas;
2) haldusõiguserikkumiste seadustikus ettenähtud teo ja ei olnud selle teo toimepanemise ajal haldusvastutuse eas;
3) kriminaalkoodeksis ettenähtud teo, kuid kohus on kriminaalasja menetluse lõpetanud ja andnud materjalid üle alaealiste komisjonile;
4) haldusõiguserikkumise, kuid asja arutav ametiisik, halduskohtunik või kohus on haldusõiguserikkumise asja menetluse lõpetanud ja andnud materjalid üle alaealiste komisjonile.
Alaealine käesoleva seaduse tähenduses on seitsme kuni kaheksateistkümne aasta vanune isik, välja arvatud tsiviilseadustiku üldosa seaduse (RT I 1994, 53, 889; 89, 1516; 1995, 26--28, 355; 49, 749; 87, 1540; 1996, 40, 773; 1996, 42, 811) § 9 lõikes 2 ettenähtud juhul.
MÕJUTUSVAHENDID. NENDE KOHALDAMINE JA JÄRELEVALVE
5) kohustus elada vanema, kasuvanema või eestkostja juures või lastekodus;
8) noorte- või sotsiaalprogrammides või ravikuurides osalemine;
9) eri-õppekasvatusasutusse suunamine.
1) hoiatust, vestlusele suunamist psühholoogi, narkoloogi, sotsiaaltöötaja või muu spetsialisti juurde, lepitamist, kohustust elada vanema, kasuvanema või eestkostja juures või lastekodus, käendust, noorte- või sotsiaalprogrammides osalemist käesoleva seaduse § 1 lõigetes 2 ja 3 sätestatud juhtudel;
2) üldkasulikku tööd käesoleva seaduse § 1 lõikes 2 sätestatud juhtudel;
3) koolikorralduslikke mõjutusvahendeid käesoleva seaduse § 1 lõike 3 punktis 1 sätestatud juhtudel;
4) ravikuurile suunamist käesoleva seaduse § 1 lõike 3 punktis 2 sätestatud juhtudel;
5) eri-õppekasvatusasutusse suunamist käesoleva seaduse § 1 lõikes 2 sätestatud juhtudel kooskõlas käesoleva seaduse §-ga 6.
Koolikorralduslikud mõjutusvahendid on:
1) õppeprogrammid kasvatuse eritingimusi vajavatele alaealistele, mis on välja töötatud kooskõlas põhikooli- ja gümnaasiumiseaduse (RT I 1993, 63, 892; 79, 1186; 1994, 91, 1528; 1996, 49, 953; 1997, 24, 365; 69, 1111) §-ga 4;
2) suunamine pikapäevarühma või treeningkursustele vastavalt põhikooli- ja gümnaasiumiseaduse § 16 lõikele 1.
(1) Alaealine rakendatakse üldkasulikule tööle 10--50 tundi üksnes tema nõusolekul ning tööst ja õppimisest vabal ajal.
§ 6. Eri-õppekasvatusasutusse suunamine
(1) Eri-õppekasvatusasutus on põhikooli- ja gümnaasiumiseaduse § 21 lõike 2 alusel moodustatud erikool, kus täidavad koolikohustust kasvatuse eritingimusi vajavad alaealised.
(2) Alaealiste komisjonil on õigus taotleda kohtult alaealise eri-õppekasvatusasutusse suunamist, kui alaealine on toime pannud käesoleva seaduse § 1 lõikes 2 sätestatud teo, mille eest kohaldatud mõjutusvahendid ei ole andnud tulemust ja kui eri-õppekasvatusasutusse suunamine toimub alaealise kasvatusliku järelevalve huvides.
(3) Alaealiste komisjon võib taotleda kohtult luba 12 aasta vanuse või vanema alaealise eri-õppekasvatusasutusse paigutamiseks. Erandkorras võib eri-õppekasvatusasutusse paigutamiseks luba taotleda ka juhul, kui alaealine on vähemalt 10 aasta vanune ja on toime pannud käesoleva seaduse § 1 lõike 2 punktis 1 sätestatud teo.
(3) Mõjutusvahendi määramisel arvestab alaealiste komisjon alaealise esindaja, sotsiaalametniku, õppeasutuse esindaja ja noorsoopolitseiametniku või konstaabli arvamust ning alaealise nõusolekut võtta endale kohustusi vabatahtlikult.
1) käesoleva seaduse § 3 lõike 1 punktis 1 ettenähtud mõjutusvahendit liita kõikide teiste mõjutusvahenditega, välja arvatud eri-õppekasvatusasutusse suunamine;
2) käesoleva seaduse § 3 lõike 1 punktides 2--8 ettenähtud mõjutusvahenditest liita mitu mõjutusvahendit ja määrata need koos ühe otsuse alusel.
(2) Mõjutusvahendi kohaldajaks on vastavalt käesoleva seaduse § 3 lõikes 1 toodud mõjutusvahendite loetelule:
5) lastekaitsetöötaja;
8) lastekaitseinspektor või maavalitsuse noorsootöötaja;
9) eri-õppekasvatusasutuse direktor.
(1) Otsuse mõjutusvahendi kohaldamise lõpetamiseks enne tähtaega, välja arvatud eri-õppekasvatusasutusest vabastamine, teeb käesoleva seaduse §-s 13 sätestatud pädevuse kohaselt alaealiste komisjon mõjutusvahendi kohaldaja või alaealise elukohajärgse sotsiaalametniku ettepanekul.
(2) Eri-õppekasvatusasutusest vabastamine enne tähtaega toimub kriminaalmenetluse koodeksis (ENSV ÜT 1961, 1, 4 ja lisa; RT I 1995, 6--8, 69; 15, 173; 83, 1441; 1996, 6, 101; 31, 631; 48, 943; 1997, 24, 362; 29, 447; 77, 1312; 81, 1361; 86, 1461; 87, 1468; 1998, 4, 62) sätestatud korras.
(2) Maavalitsuse juurde moodustatava alaealiste komisjoni isikkoosseisu nimetab maavanem. Komisjoni kuuluvad haridus-, sotsiaal- ja tervishoiualaste kogemustega isikud, noorsoopolitsei ametnik või konstaabel ja alaealiste komisjoni sekretär.
(3) Alaealiste komisjon määrab peale alaealise õiguserikkumise asja arutelu alaealisele käesoleva seaduse § 3 lõike 1 punktides 1--8 ettenähtud mõjutusvahendeid või taotleb maa- või linnakohtult luba käesoleva seaduse § 3 lõike 1 punktis 9 ettenähtud mõjutusvahendi kohaldamiseks.
ALAEALISE ÕIGUSERIKKUMISE ASJA ARUTAMINE ALAEALISTE KOMISJONIS
2) noorsoopolitsei ametnik või konstaabel;
7) uurija;
(2) Taotlus alaealise õiguserikkumise asja arutamiseks esitatakse alaealise elukohajärgsele alaealiste komisjonile.
1) alaealise ees- ja perekonnanimi, vanus, alaline elukoht, õppeasutus või töökoht;
(4) Alaealiste komisjon arutab asja 30 päeva jooksul taotluse saabumisest arvates.
(4) Alaealisele saadetavas kutses informeeritakse teda sundtoomise võimalusest tulenevalt käesoleva seaduse §-st 18.
Alaealise või tema esindaja või käesoleva seaduse § 15 lõikes 2 nimetatud isikute alaealiste komisjoni istungile mitteilmumise tõttu lükkab alaealiste komisjon alaealise õiguserikkumise asja arutamise edasi. Alaealiste komisjoni sekretär selgitab välja mitteilmumise põhjused ja vajaduse korral võtab tarvitusele meetmed isikute ilmumise tagamiseks järgmisele komisjoniistungile.
3) teha eestkosteasutusele ettepanek pöörduda kohtusse nõudega alaealise äravõtmiseks vanematelt vastavalt perekonnaseaduse §-le 53 ja 54 (RT I 1994, 75, 1326; 1996, 40, 773; 49, 953; 1997, 28, 422; 35, 538);
4) kinnitada alaealise taotlus esindaja määramiseks vastavalt käesoleva seaduse § 21 lõikele 3;
5) määrata alaealisele esindaja, kui tema seadusliku esindaja või alaealise poolt taotletud esindaja huvid ei ole kooskõlas alaealise huvidega. Esindaja kinnitab oma nõusolekut allkirjaga;
6) otsustada alaealise sundtoomine tulenevalt käesoleva seaduse §-st 18.
2) saata käesoleva seaduse § 15 lõikes 2 nimetatud isikutele tähitud kirjaga kutse vähemalt nädal aega enne alaealiste komisjoni istungi toimumist;
3) teha otsus hiljemalt kolme päeva möödumisel arutelust vastavalt käesoleva seaduse §-le 23;
3) võtta osa alaealise õiguserikkumise asja arutamisest, välja arvatud käesoleva seaduse § 20 lõike 1 punktis 2 sätestatud juhul;
3) tegema mõistetavaks alaealise ütlused ja taotlused ning esitama need
alaealiste komisjonile lähtuvalt alaealise huvidest.
4) tunnistaja ja kannatanu olemasolu korral nende ütluste sisu.
ALAEALISTE KOMISJONI OTSUS
2) lükatakse asja arutamine edasi vastavalt käesoleva seaduse §-le 17 või
3) lõpetatakse asi vastavalt käesoleva seaduse §-le 25.
(4) Otsus tehakse alaealisele ja tema esindajale teatavaks allkirja vastu pärast selle allakirjutamist alaealiste komisjoni tööd juhtinud isiku poolt ja otsuse ärakiri antakse alaealisele või tema esindajale ning mõjutusvahendi kohaldajale.
1) kui arutatava alaealise õiguserikkumise asi kuulub kohtu pädevusse;
4) kui taotlus tugineb puudulikel andmetel või väärinformatsioonil;
5) alaealise, kelle õiguserikkumise asja arutatakse, surma korral.
Käesoleva seaduse § 3 lõike 1 punktides 1--8 nimetatud mõjutusvahendite määramise otsust ja alaealiste komisjoni toiminguid vaidlustatakse halduskohtumenetluse seadustikus ettenähtud korras (RT I 1993, 50, 694; 1994, 16, 290; 28, 425; 1995, 29, 358 ja 359; 1996, 37, 739; 1997, 16, 260; 30, 472; 87, 1468; 93, 1557; 95/96, 1575).
§ 28. Eesti Vabariigi lastekaitseseaduse muutmine
Eesti Vabariigi lastekaitseseadust (RT 1992, 28, 370; RT I 1996, 49, 953) täiendatakse §-ga 231 järgmises sõnastuses:
«§ 231. Alaealise liikumisvabaduse piirang
(2) Alla 16-aastasel alaealisel on keelatud viibida ilma täiskasvanud saatjata avalikes kohtades kella 23.00--6.00. Ajavahemikus 01.06--31.08 on alaealisel keelatud viibida ilma täiskasvanud saatjata avalikes kohtades kella 24.00--5.00.
(4) Käesolevas paragrahvis sätestatud kohustuse mittejärgimise korral kohaldatakse haldusvastutust vastavalt haldusõiguserikkumiste seadustiku (RT 1992, 29, 396; RT I 1997, 66--68, 1109; 73, 1201; 81, 1361 ja 1362; 86, 1459 ja 1461; 87, 1466 ja 1467; 93, 1561, 1563--1565; 1998, 2, 42) §-le 142.».
(2) Koolikorralduslike mõjutusvahendite rakendamise, alaealiste komisjoni poolt määratud isiku juurde vestlusele suunamise, eri-õppekasvatusasutusse suunamise ja noorteprogrammides osalemise korra kehtestab haridusminister.
(3) Käenduse, kohustuse elada vanema, kasuvanema või eestkostja juures või lastekodus, lepitamise ning sotsiaalprogrammide või ravikuuri rakendamise ja üldkasuliku töö täitmise korra kehtestab Vabariigi Valitsus või tema poolt määratud minister.
(4) Eri-õppekasvatusasutuse näidispõhimääruse kinnitab haridusminister määrusega.

matches:
kohus
kohus
§ 9
§ 1
§ 1
§ 1
§ 1
§ 1
§ 16
§ 6
§ 21
§ 1
§ 1
§ 3
§ 3
§ 3
§ 3
§ 3
§ 15
§ 21
§ 15
§ 20
§ 3
§ 28