Meetme infopäeval Maaeluministeeriumile ja PRIAle esitatud küsimused ja vastused (uuendatud 22.07) | Eesti Jahimeeste Selts
Aktuaalne Meetme infopäeval Maaeluministeeriumile ja PRIAle esitatud küsimused ja vastused (uuendatud 22.07)
Meetme infopäeval Maaeluministeeriumile ja PRIAle esitatud küsimused ja vastused (uuendatud 22.07)
juuli 22, 2020
Oleme kokku kogunud jahiulukite käitlemiskoha investeeringutoetuse meetme infopäeval esitatud küsimustest ja saanud nendele Maaeluministeeriumist ja PRIAlt vastused.
1. Küsimus kas MTÜ Maarja Jahikoda kvalifitseerub toetuse taotlejaks kui meil puudub jahipiirkonna kasutusõiguse luba kuid meie MTÜ liikmed on 100% Luua Metsanduskooli jahimeeste nimekirjas, ning Luua Metsanduskool omab jahipiirkonna kasutusõiguse luba. MTÜ sai loodud eesmärgil luua ulukite esmakäitlemis koht.
Vastus: kui kõik liikmed on jahimeeste seltsi füüsilised liikmed, siis saab toetust taotleda.
2. Tekkis küsimus kolmanda hindamiskriteeriumi osas. Küsimus seisneb selles, et kas võib koostöö leppe sõlmida eraõigusliku juriidilise isikuga (jahipiirkonnaga), kes on registreerinud ennast kütitud uluki esmatootjaks või kütitud uluki rümba raietükkide väikeses koguses käitlejaks, kes ka ise taotleb investeeringu toetust?
Vastus: koostöölepinguga hõlmatud käitlemiskohale ei saa taotleda, mujal muule käitlemiskohale saab.
3. Laane Jahimeeste Seltsil on olemas riigi toidu- ja söödakäitlejate registrisse (tunnus nr. J143) kantud käitlemishoone ja jahimaja. Hooned on ehitatud seltsi maale ja kantud hooneregistrisse, kuid nendel puudub püsielektrivarustus (praegune toide käib bensiini generaatoriga). Sellest tulenevalt ei saa me paigaldada ulukite säilitamiseks külmutusseadet. Seda oleks eriti just tarvis metssigade puhul, sest nädalavahetustel venib vereproovide vastuste saamine väga pikaks. Kui siga kütitakse reedesel päeval, siis vastus saabub heal juhul teisipäeva õhtuks.
Oleme küsinud elektrilevist elektri panekuks hinnapakkumist, see on veidi üle 30 000 euro. Selline väljaminek on meie seltsile ülejõu käiv. Siit küsimus: Kas käitlemiskoha investeeringutoetus toetab püsielektri varustuse panekut või mitte? Kui see läheb toetuse alla, siis saaks meie Selts seda endale võimaldada.
Vastus: kui ehitisel on projekti järgi elektrijuhtmestik ette nähtud, siis see on abikõlblik, liitumine elektrivõrguga ei ole abikõlblik.
4. Kas meetme avamise kuupäev on 15.07?
Vastus: toetustaotluse eeltäitmise perioodil (alates 15.07.2020) saab taotlust küll täita, aga ei saa esitada. Toetustaotlusi saab esitada 22.07.2020 00:01 kuni 29.07.2020 23:59.
5. Paragrahv 3 lõike 1 alusel peab taotleja olema jahipiirkonna kasutusõiguse luba või ta on jahipiirkonna kasutusõiguse luba omava eraõigusliku juriidilise isiku liige.
Mis on see dokument, mida aktsepteeritakse, millega jahimaakasutusõiguse luba omava MTÜ Viljandimaa Jahimeeste Liit ja tema liige juriidiline MTÜ (näiteks MTÜ Lembitu JS), kes on moodustatud MTÜ VJL osakonna Lembitu JS 100 % liikmete baasil ja MTÜ on võetud ka MTÜ VJL liikmeks, tõestab, et MTÜ Lembitu JS liikmed kasutavad MTÜ Viljandimaa Jahimeeste Liidu jahimaa kasutusõiguse loa alusel.
Vastus: see sõltub MTÜ enda põhimäärusest tuleneva korra järgi, kuidas neil see kord ette näeb. Igaühel on oma kord ja dokumendid (otsus, leping, jne…).
6. Kas meetmest taotleja saab taotleda ehitisse, mis on tema omandis ja vastab meetme nõuetele paragrahv 4 lõike 3 ja 4 alusel, elektrilist seadet /masinat, kui ehitusregistris ei ole kirjas, et hoones on ühiselekter, mitte elekter ei ole konkreetse taotleja nimel?
Vastus: määruse järgi on oluline, kuhu seade paigaldatakse. Kui hoone ei ole omandis, siis seadme puhul sobib muul õiguslikul alusel hoone kasutamine. Elektrileping ei pea olema taotleja nimel, kuid ostetav seade peab olema abikõlblik.
7. Kas taotlemisel võib rolli mängida (võidakse keelduda) ka praegu ehitusregistris arvel oleva hoone peamine kasutamise otstarve kood. Meil näiteks kood 12744 -elamu, talu, kooli vms majapidamishoone?
Vastus: Kui hetkel kannab hoone ülal mainitud kasutamise otstarvet, siis peale investeeringu teostamist (enne viimast väljamakset) tuleb ehitise kasutamise otstarve viia kooskõlla reaalse olukorraga.
8. Kas on vajalik projekti jooniseid, kui on tegemist rekonstrueerimisega?
Vastus: vastavalt määrusele tuleb taotlemisel esitada väljavõte põhiprojekti joonistest koos põhiprojekti seletuskirjaga juhul, kui ehitusprojekt on nõutav ehitusseadustikus sätestatud tingimustel ja korras.
Vastavalt EhS ehitise ümberehitamine ehk rekonstrueerimine on ehitamine, mille käigus olemasoleva ehitise omadused muutuvad oluliselt ja EhS Lisa 1 on info ehitusteatise, ehitusprojekti ja ehitusloa kohustuslikkuse kohta.
9. Kas ka rekonstrueerimisel (ehitusel) kui käibemaksuta summa ületab 5000 eurot, tuleb kolm pakkumist võtta?
Vastus: kui tegevuse või investeeringuobjekti käibemaksuta maksumus ületab 5000 eurot, peab taotleja olema tegevuse või investeeringuobjekti kohta saanud vähemalt kolmelt asjakohast teenust osutavalt isikult võrreldavad hinnapakkumused.
10. Kas toetust võib taotleda ka vaakumpakendajale ja kondisaele?
Vastus: Vaakumpakendajale toetust ei saa taotleda, kuna tegemist on liha turustamiseks mõeldud seadmega. Abikõlblikud on kütitud uluki esmatootmiseks või kütitud uluki rümba ja rümba raietükkide väikeses koguses käitlemiseks vajaliku seadme ostmine. Sellised seadmed on näiteks telfer ulukite rippasendisse tõstmiseks, külmkamber või jahutusagregaat, konteiner kõrvalsaaduste või olmeprügi kogumiseks ja säilitamiseks. Kondisaag on abikõlblik.
11. Kas taotluses võib olla ka ehitusjärelevalvaja?
Vastus: ehitise puhul on abikõlblikud ka ehitusseadustiku alusel tehtava omanikujärelevalve kulud.
12. Küsimused meetme renoveerimise ja ruumide hügieeni parandamise kohta: 1) Jahiseltsi omanduses on kinnistu, millel on esmatöötlus hoone (vanem laut, mida on jõudumööda parandatud). Kuna lauda andmed ehitisregistris ei ole õiged (pindala liiga väike), siis kas see on taotlemisel takistuseks, kui jooksvalt parandatakse ka ehitisregistri andmed.
Vastus: investeeringu elluviimise käigus (viimase maksetaotluse hetkeks) tuleb ehitisregistris olevad andmed korrastada ja kooskõlla viia reaalse olukorraga.
2) Kui tööde teostamiseks on vajalik ehitusluba ja kõik sellega seonduv, siis kas ehitusluba peab olema olemas enne taotluse esitamist või võib seda taotleda ka hiljem?
Vastus: ehitusluba peab olemas olema taotlemise hetkeks.
13. Kas omaosalust võib hoone ehitusel ka töö ja MTÜ liikmetelt annetatud materjalidega teha. Näiteks: toome ise killustiku, puitmaterjali, teostame kanalisatsiooni trassi kaevamise, paigaldame piirdekonstruktsioone nagu välisvoodrilauad, värvime need ise jne.
Vastus: tasu taotleja enda või tema töötaja tehtud töö eest ei ole abikõlblik, lisaks ei ole abikõlblik ehitusmaterjali ostmise kulu. Abikõlblik on kütitud uluki esmatootmiseks või kütitud uluki rümba ja rümba raietükkide väikeses koguses käitlemiseks vajaliku ehitise ehitamine ehitusseadustikus sätestatud tingimustel ja korras.
Ehitamisena käsitatakse ehitise püstitamist, rajamist, ümberehitamist ehk rekonstrueerimist, ehitise paigaldamist ja ehitise laiendamist. Ehitist tuleb määruses mõista ehitusseadustiku § 3 lõike 2 tähenduses, mille kohaselt on ehitis hoone või rajatis, kusjuures hoone on väliskeskkonnast katuse ja teiste välispiiretega eraldatud siseruumiga ehitis ning rajatis on ehitis, mis ei ole hoone (nt puurkaev, kanalisatsiooni- või reoveepuhastussüsteem).
Ehitise abikõlbuliku kulu moodustavad ehitise, sealhulgas selle juurde kuuluva veevarustus-, kanalisatsiooni- või reoveepuhastussüsteemi püstitamine, laiendamine, ümberehitamine, rajamine ja paigaldamine ning ehitise jaoks vajalike ehitusmaterjali ja -detailide kohaletoimetamine).
Ehitise puhul on abikõlblikud ka ehitusseadustiku alusel tehtavad omanikujärelevalve kulud.
Ehitise korral tuleb hinnapakkumuste võtmisel arvestada, et alates 1. juulist 2018.a on ehitajal kohustus tõendada kutsepädevust ehitusloakohustusliku ehitustegevuse korral.
14. Kas peab olema antud hetkel kinnistu omanik, et raha taotleda. Valla volikogu on andnud nõusoleku ja kinnistu on mõõdetud, kuid katastrisse ei jõua enne augustit.
Vastus: kui investeeringuobjektiks on ehitis, siis ehitis ja selle alune maa peavad olema taotleja omandis või on ehitisealusele maale taotleja kasuks seatud hoonestusõigus vähemalt kolmeks aastaks arvates PRIA poolt viimase toetusosa väljamaksmisest.
15. Kas toetuseks kvalifitseeruva MTÜ või OÜ liikmete või osanike arv on kuidagi reguleeritud või mitte? Näiteks: kui MTÜ või OÜ moodustab Võrumaa Jahimeeste Seltsi Väimela jahipiirkonna üks liige, siis kas see MTÜ või OÜ on Väimela jahipiirkonna käitlemiskoha ehitamiseks toetuskõlbulik?
Vastus: Liikmete arv ei ole ette antud. Taotleja peab vastama määruse nõuetele.
16. Millist lepingut PRIA selle puhul aktsepteerib? Ega ometi mitte notariaalne?
Vastus: kui tegemist on hoonestusõigusega, siis peab olema notariaalselt kinnitatud. Kui on tegemist muu õigusliku alusega (nt rendi- või üürileping), siis ei pea dokument olema notariaalne.
17. Küsimus käitlemiseks vajaliku ehitise ehitamise kohta: Lisaks käitlemisruumile, kus toimub ulukite käitlemine või ka jahutamine, oleks selle ehitise juures loomulik ja vajalik teha paar eraldi ruumi ka näiteks vastava varustuse hoiustamiseks, inimeste puhke- ja pesemisruumiks. Mõistlik oleks, et sellised asjad asuvad ühe katuse all, lahendatakse ühe ja sama ehitusprojektiga.
Kas sel juhul on mingid piirangud või mingid pindalade/ruumalade suhted, millest alates abikõlbulik ja kus võibolla enam mitte? Kas näiteks et kui puhkeruumi põrandapindala on 20% kogupinnast, siis kanalisatsiooni maksumusest samuti 20% ei ole abikõlbulik? Ehk et isegi kui näiteks soovitakse kasvõi oma vahenditega neid muid ruume samasse hoonesse täiendavalt teha, siis millest lähtuda abikõlbulikkuse eelarvestamisel?
Vastus: Toetust saab ainult käitlemisruum. Jah, tuleb arvutada proportsioonid.
18. Jahiulukite käitlemiskoha investeeringutoetuse määrus §4 (6) Lõikes 1 nimetatud seade ja ehitis peavad võimaldama kütitud uluki nõuetekohast käitlemist. Palun lahti seletada, mida see täpselt tähendab, eriti just ehitise koha pealt. Kas on mõeldud VET ameti nõudeid, kui jah siis millised? Kas on seotud määrusega „Kütitud uluki rümba ja rümba raietükkide väikeses koguses käitlemise hügieeninõuded“. Antud määrus kehtib füüsilisele isikule.
Vastus: kui investeering on kütitud uluki esmatootmisesse, siis mõeldud on kõige elementaarsemaid nõudeid, mis takistaksid loomahaiguste levikut. Hügieeni üldsätted esmatootmise kohta, mis kohalduvad ka ulukite korral, on ära toodud Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 852/2004 toiduainete hügieeni kohta (ELT L 139, 30.04.2004, lk 1– 54) I lisa A-osas. Tegemist on üldiste nõuetega, mille kohaselt toidukäitlejad peavad tagama suurimas võimalikus ulatuses esmatoodete kaitse saastumise eest, ruumid ja seadmed peavad olema pestavad ja desinfitseeritavad ning peab olema võimalik kasutada puhast vett.
Nõuded on üles ehitatud füüsilisele isikule, taotleja (juriidiline isik) võimaldab läbi hügieeninõuetele vastava käitlemiskoha füüsilisel isikul nõudeid täita (jahimehele kasutatavad ruumid).
Kui investeering on suunatud kütitud uluki rümba ja rümba raietükkide väikeses koguses käitlemise ettevõttesse, siis käitlemise hügieeninõuded kütitud uluki rümba ja suuruluki rümba raietükkide väikese koguse kohta on kehtestatud põllumajandusministri 15. juuni 2006. a määruses nr 74 „Kütitud uluki rümba ja rümba raietükkide väikeses koguses käitlemise hügieeninõuded”. Antud määruse § 3 on sätestatud nõuded käitlemisruumile:
1) ruumis on piisav loomulik või mehaaniline ventilatsioon ning piisav kunstlik või looduslik valgustus;
2) ruum on ulukirümpade tõhusaks jahutamiseks piisavalt kõrge;
3) ruum on kahjuritevaba, loomade pääs ruumi on välistatud. Aknad, uksed ja ventilatsiooniavad on tolmu- ja kahjurikindlad;
4) ruumi seinad, põrand, lagi, tööpinnad, töövahendid ja anumad on kergesti puhastatavast, pestavast, siledast, mitteimavast ja desinfitseeritavast materjalist. Kasutatavad tööpinnad on puhtad, keelatud on puidust tööpinnad;
5) ruumis või selle vahetus läheduses on piisavas koguses «Veeseaduse» alusel kehtestatud joogivee nõuete kohast kuuma ja külma vett ruumi, tööpindade, töövahendite ja käte pesemiseks ning vahendid käte hügieeniliseks kuivatamiseks;
6) ruumi läheduses asub tualett;
7) suuruluki puhul on ruumis võimalus käidelda suurulukit rippasendis.
8) Käitlemisruumi peab olema võimalik jahutada.
19. Toetust võib taotleda eraõiguslik juriidiline isik, kes on toiduseaduse alusel esitanud majandustegevusteate kütitud uluki esmatootmiseks või kütitud uluki rümba ja rümba raietükkide väikeses koguses käitlemiseks. Palun lahti seletada kes need on? Antud tegevusele viitav määrus kehtib füüsilisele isikule.
Vastus: Määruse nr 74 nõuded on küll üles ehitatud füüsilisele isikule, kuid taotleja (juriidiline isik) võimaldab läbi hügieeninõuetele vastava käitlemiskoha füüsilisel isikul nõudeid täita (jahimehele kasutatavad ruumid).
20. Kas käibemaks on abikõlblik kui taotleja pole käibemaksukohustuslane või kuidas toimetada siis kui käibemaksukohustus on proportsionaalne?
Vastus: käibemaks ei ole tegevuse rahastamiskõlblik kulu, välja arvatud juhul, kui käibemaks ei ole riigi käibemaksuõiguse alusel tagasi nõutav.
21. Põdra, metssea ja metskitse küttimisel riigi keskmisest suurema küttimismahu täitmine kolme taotluse esitamise aastale vahetult eelnenud jahiaasta arvestuses – kas vastavaid andmeid on võimalik kusagilt vaadata?
Vastus: PRIA esitab Keskkonnaametile järelepärimise ja Keskkonnaamet esitab PRIA-le vastava nimekirja. Taotleja saab Keskkonnametist andmed ise pärida.
22. Kas taotluse hindamise kriteeriumites punkt 3, on võimalik taotlejal sõlmida koostööleping nn. seltsinguga. (Nt jahipiirkonna kasutusõigust omavasse MTÜ-sse kuulub põhikirja järgi 2 jahtkonda, kes pole eraldi juriidilised isikud. 1 jahtkond taotleb kõnealuse MTÜ-na toetust, kas teise jahtkonnaga saab sõlmida koostöökokkuleppe naaberjahipiirkonna kasutajast MTÜ, kes taotleb toetust.
Vastus: Seltsing peab vastab määruse nõuetele. Ühel taotlejal võib mitu taotlust olla, aga käitlemiskoha kohta saab esitada ühe taotluse. Koostöölepingus fikseeritakse käitlemiskoht, millele tuleb üks taotleja toetust taotlema ning teise poole käitlemiskoht, mille osas on kokku lepitud, et sellele ei küsita toetust.
23. Küsimused paragrahv 7 lg (9) kohta. Kui on välja saadetud e-kiri, sellele vastavad ainult 2 ja 2-le ei vastata. Kuidas põhjendamine peaks toimuma sellisel juhul? Selgitav tekst?
Vastus: Määruses on kirjas, et kui maksumus ületab 5000 eurot, peab olema saadud kolm hinnapakkumist. Et saada kolm hinnapakkumist, ei pea piirduma ainult kolme pakkumiskutse välja saatmisega. Peab arvestama võimalusega, et kõik ei pruugi vastata, seepärast on soovitatav saata kohe rohkematele seadmete müüjatele või ehitajatele pakkumiskutsed välja. Hinnapakkumisi võib küsida ka teistest riikidest, mitte ainult Eestist.
Küsimuses viidatud määruse punkt 7 lg (9) käib eelkõige selliste olukordade kohta, kui tõepoolest on antud seade väga spetsiifiline, et sellise seadme müüjaid polegi väga palju. Aga reeglina sellist olukorda ei tohiks olla, sest nagu öeldud – hinnapakkumiste küsimine ei ole piiratud ainult Eestiga ja isegi mitte Euroopa Liiduga.
24. Küsimus paragrahv 15 lg (2) kohta. Inv. objekti sihtotstarbelisse kasutusse võtmine. Kas selleks peab olema ka lõppeks ehitusseadustiku alusel nõutud kasutusluba?
Vastus: toetuse saajal peab olema hiljemalt viimase maksetaotluse esitamise ajal ehitisregistris ehitise kasutusluba või kasutusteatis, kui see on nõutav ehitusseadustiku kohaselt.
25. Täpsustage üle – Mis on taotluse esitamise aeg? PRIA teavitab Ametlikud Teadaanded (millal see juhtub)? Millal teavitatakse otsused? Millal PRIA annab teada – millise aja jooksul?
Vastus: toetustaotluse eeltäitmise perioodil (alates 15.07.2020) saab taotlust küll täita, aga ei saa esitada. Toetustaotlusi saab esitada 22.07.2020 00:01 kuni 29.07.2020 23:59. Ametlikud Teadeanded teavitused tulevad, kui määrus on Riigi Teatajas jõustunud.
PRIA teeb taotluse osalise või täieliku rahuldamise otsuse või taotluse rahuldamata jätmise otsuse 80 tööpäeva jooksul arvates taotluse esitamise tähtpäevast, hiljemalt 19. novembriks 2020.
26. Kas hakklihamasin on toetatav?
Vastus: hakklihamasin ei ole toetatav, kuna tegemist on lihatöötlemisseadmega. Abikõlblikud on ainult esmakäitlemisega seotud seadmed ja ehitised.
27. Jahiselts ostis 2a tagasi 2 elektrilist kett-telfrit, mida kasutasime metsloomade esmasel käitlemisel. Kuna oma rumalusest/teadmatusest kasutasime telfreid valesti, siis põlesid telfrite mootorid läbi. Kas läbi tulevase meetme (Jahiulukite käitlemiskoha investeeringutoetus) on võimalik osta kasutatud kettelfritele uued mootorid?
Infoks: konkreetne telfer maksab ca. 750+km ja varuosana uus mootor maksab ca. 450+km. Küsimus oleks: kas seadmele varuosa ostmine oleks abikõlbulik?
Vastus: mootor eraldi ei ole abikõlblik.
28. Kas auto järelhaagis (kaanega) on abikõlbulik? Transport kui käitlusahela üks osa on ju oluline, eriti kütitud metssea vedamise korral.
Vastus: haagis ei ole toetatav (§ 6 lg 3).
29. Vaakumpakendaja?
Vastus: mitteabikõlblik kulu, tegemist on toote turustamiseks mõeldud seadmega.
30. Telfer / vints?
Vastus: on abikõlblik tegevus.
31. Kui taotleja ei ole KM-kohuslane, kas siis loetakse KM abikõlbulikuks? Nt kui teha 70%-line taotlus 12 tuhandesele asjale, siis tagasi saab 8400, mitte 7000?
Vastus: Jah, kui taotleja ei ole käibemaksukohustlane ja ei saa riigilt käibemaksu tagasi, siis käibemaks on abikõlblik.
32. Kas väljamakseid tehakse ka mitmes osas? Nt on taotlus kahele asjale, mõlemad 5000.- Taotleja ostab esmalt ühe asja, esitab kuludokumendid, saab positiivse otsuse ja talle kantakse 3500.- Teise asjaga tegeleb ta hiljem, kas nii on võimalik?
Vastus: jah, maksetaotlusi on võimalik esitada kuni kaheksa korda.
33. Kui PRIA ei soovi toetatavate asjade nimekirja eelnevalt välja käia, peaks ta vähemalt defineerima, mida hakatakse lugema uluki esmakäitluseks. A la alates sellest toimingust kuni sellise toiminguni. Siis saaks ise välja nuputada, milliseid asju selliseks tegevuseks vaja võiks minna.
Vastus: toetatavate asjade nimekirja ei ole. Määruse seletuskirja alusel loetakse uluki esmakäitluseks näiteks uluki veretustamine ja sisikonna eemaldamine, säilitamine nõutavates tingimustes.
34. Küsime kõnealuse määruse paremaks mõistmiseks kulude abikõlbulikuse kohta. Määruse §6 mittekõlbulike kulude kirjeldus lg 21 räägib ehitise juurde kuuluva teevalgustusrajatise ostmisest, paigaldamisest. Meil on olukord, et krundil on elektrivarustuse võimekus olemas (liin läbib krunti), kuid rajatav esmatöötlushoone vajab liitumist. Tegemist on vana talumajapidamisega, kus varasemalt on elektriliitumine olnud, nüüd paraku, peale tühjalt seistud aastaid on uus liitumine vajalik. Küsimus: kas uus liitumine on abikõlbulik kulu?
Vastus: elektriga liitumist loetakse mitteabikõlblikuks kuluks.
35. Kas ehitaja peab vastama nõuetele/omama litsentsi? Juriidiline isik/füüsiline isik?
Vastus: Ehitaja peab olema pädev, kutse peab olema tõendatud (EhS § 24). PRIA kontrollib ehitaja pädevust läbi majandustegevuse register. Pädev isik võib olla nii juriidiline isik kui FIE.
36. Nt Jahiselts ostab toetuse eest ehitusmaterjali ja mehed ise ehitavad hoone (ehitamise eest tasu ei saa). Kas pundis peab olema vastavat tunnistust/litsentsi (palun täpsustada) omav isik? Kui pole, kas sellisel juhul oleks sobivaks lahenduseks ehitusjärelvalve teenuse sisse ostmine, mis oleks arvatavasti abikõlbulik? Nt külmkambri ehitus/koostamine. Ostetakse agregaat ja seinte materjal (nt sandwich). Ise ehitatakse ruum ja paigaldatakse agregaat (töö eest tasu ei võeta).
37. Kui taotleja teeb koostöölepingu mitme piirinaabriga, kes toetust ei taotle, siis kas maksimum hindepunktid antud kriteeriumis on ikkagi 2 punkti, mitte ei summeerita lepingute koguse pealt?
Vastus: ei summeerita, olenemata lepingute arvust saab maksimaalselt 2 punkti.
38. Kas koostöölepingu blankett/näidis saab samuti kuhugi üles seatud, sarnaselt hinnapakkumisega.
Vastus: PRIA ei koosta koostöölepingu vormi. Nõuded lepingule on kirjeldatud § 10 lg 6.
39. §4 (6) Lõikes 1 nimetatud seade ja ehitis peavad võimaldama kütitud uluki nõuetekohast käitlemist. Palun nõuded täpselt lahti kirjutada või lisada viide konkreetsele dokumendile.
Vastus: Käitlemise hügieeninõuded kütitud uluki rümba ja suuruluki rümba raietükkide väikese koguse kohta on kehtestatud põllumajandusministri 15. juuni 2006. a määruses nr 74 „Kütitud uluki rümba ja rümba raietükkide väikeses koguses käitlemise hügieeninõuded”. Hügieeni üldsätted esmatootmise kohta, mis kohalduvad ka ulukite korral, on ära toodud Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 852/2004 toiduainete hügieeni kohta (ELT L 139, 30.04.2004, lk 1– 54) I lisa A-osas. Tegemist on üldiste nõuetega, mille kohaselt toidukäitlejad peavad tagama suurimas võimalikus ulatuses esmatoodete kaitse saastumise eest, ruumid ja seadmed peavad olema pestavad ja vajaduse korral desinfitseeritavad ning vajaduse korral peab olema võimalik kasutada puhast vett. Uluki esmatootmisel on oluline, et uluki veretustamine ja sisikonna eemaldamine pärast tema surmamist toimub hügieeniliselt ja uluki käitlemisele kehtestatudnõuetele kohaselt.
40. Kas sobib varasemalt olemasolev „Jahimaja“ ehitusprojekt ja ehitusluba, kui projektil on projekteerija nahatusruumi kohta märkinud „garaaž“ (ruumi kõrgus on põtrade riputamiseks sobiv 6m)? Kas peab tellima projekti muudatuse?
Vastus: ehitusprojekt tuleb viia kooskõlla reaalse ehitustegevusega.
41. Kui soetada investeeringutoetusega nt. telfer ja jahutuskapp, siis kas seda vaadatakse ühe tegevusena või eraldi. Hinnapakkumised on erinevatest ettevõtetest. Mõlema hinnapakkumised jäävad alla 5000 euro, aga toetuse kogumaksumus oleks üle 5000 euro. Küsimus oleks, mitut hinnapakkumist oleks vaja toetuse esitamiseks? Kas ühte või kolme?
Vastus: tegemist on eraldiseisvate objektidega (taotlemisel tuleb need avaldusele lisada eraldi ridadena). Kui hinnad jäävad mõlemal objektil alla 5000 euro, piisab ühest hinnapakkumisest.
42. Kui pikk on üldse selle meetme kestus e kui kaua on meil aega oma projekt ellu viia?
Vastus: toetuse saaja esitab tegevuse elluviimist tõendavad dokumendid kuni kaheksas osas ühe taotluse kohta kahe aasta jooksul arvates PRIA poolt taotluse rahuldamise otsuse tegemisest.
43. Kuidas arvestatakse võimaliku toetuse osa protsenti meie projekti kogumaksumusest? Nt. kui projekti kogumaksumus on 50 tuhat eurot, siis kui suur peab olema omaosalus, et taotleda maksimumtoetust?
Vastus: toetuse maksimaalne summa on 20 000 eurot, kõik ülejäänud on Teie omaosalus. Toetuse protsent kujuneb vastavalt sellele, kas olete käibemaksukohustuslane või mitte. Kusjuures tuleb arvestada, et toetuse maksimaalne määr on 70 protsenti.
44. Kas on Saaremaal olemas isik, kellega konsulteerida jooksvalt tekkivate küsimustega?
Vastus: abi saab PRIA investeeringutoetuste infotelefonil 737 7678. Kui küsimuses on mõeldud konsulente, siis nõustamisteenuse saamiseks saate pöörduda ka nõuandekeskustesse või konsulentide poole üle Eesti, kelle kontaktid leiate internetist nt. www.pikk.ee.
45. Seoses käitlemis koha meetmega oleks meie jahiseltsil vaja korraliku ja hügieeninõudeid täitva esmaskäitluskoha rajamiseks vaja olemasolevale ruumile teha juurdeehitus. Juurdeehitus vajab ehitusluba ja kõiki muid vajalikke dokumente. Neid meil hetkel ei ole ja ei ole ka reaalne et neid võimalik oleks selle ajaga vormistada. Kas ehitusloa puudumine on takistuseks (välistus) toetuse taotlemisel? Kui Teie ei oska küsimusele vastata, siis andke palun inimese kontaktid, kellega sel teemal rääkida.
Vastus: kui ehitusluba või ehitusteatis on nõutav ehitusseadustiku kohaselt, siis peab see toetuse taotlemisel olema kättesaadav ehitisregistrist, see on määruse nõue (§ 10 lg 4).
46. Infopäeval lubati jaani eel panna ehitustegevuste pakkumise vorm PRIA lehele. Kas on tulnud infot kas ja kuhu see pannakse? Siin on üks koht kus see võiks olla…
Vastus: hinnapakkumise vorm sai enne jaanipäeva kodulehele ning on olemas kirjas viidatud lingil. Tuleb sellel leheküljel minna meedet tutvustava teksti lõppu ning seal on „Abiks taotlejale“ juures nupp „Vormid“. Sellele vajutades tuleb ette ehitustegevuse hinnapakkumise vorm.
47. Tahaksin teada õhk-vesi soojuspumba ostuks ehitamisjärgus ulukite käitlemismajale on võimalik toetust saada?
Vastus: jah, on abikõlblik, kui tegemist on ehitusprojekti osaga. Kindlasti tuleb tähele panna, et tegemist on ehitutegevusega (mitte seadmega). Tuleb tähele panna, et taotleja ei või kavandatava tegevuse elluviimist alustada varem ja sellega seotud siduvaid kohustusi ei või olla võetud varem ning tegevuse elluviimist tõendavad dokumendid ei või olla väljastatud varem kui taotluse esitamise päevale järgneval päeval (§ 4 lg 7).
48. Kas lihunikutarbed – noad, kirved, tükeldus- ja poolitussaed, noateritusaparaat on abikõlbulik?
Vastus: Üldine printsiip abikõlblikkuse otsustamisel on, et nõuetekohast käitlemist toetavad elektrilised seadmed ja sisseseade on abikõlblikud. Täidetud peab olema § 5 lg 6 nõue, et kulu peab olema mõistlik, selge ja üksikasjalikult kirjeldatud, majanduslikult otstarbekas ja toetuse eesmärgi saavutamiseks vajalik.
Käsisaed, noad ja kirved jt tööriistad ei ole abikõlblikud. Elektrilised spetsiaalsed lihakäitlemiseks mõeldud saed, sterilisaator jms, mis toetavad nõuetekohast käitlemist on abikõlblikud.
49. Aga roostevabad tööpinnad?
Vastus: Roostevabad pinnad on kergesti puhastatavad ja desinfitseeritavad – investeering toetab nõuetekohast käitlemist. Nõuetekohast käitlemist toetav sisseseade (vannid, lauad, konteinerid jms) on abikõlblik.
50. Kas generaator on abikõlbulik?
Vastus: ei ole abikõlblik.
51. Kas õhksoojuspump on abikõlbulik?
Vastus: Seadmena ei ole abikõlblik. Kui tegemist on ehitusprojekti osaga ja täidetud on § 5 lg 6 põhimõte, on abikõlblik.
52. Kui soovitake toetust ainult vee- või kanalisatsioonitrassile, ilma, et sellega kaasneks hoone ehitus (§ 5 lg 3).
Vastus: jah, on abikõlblik kui tegemist on ehitusprojekti osaga ja täidetud on § 5 lg 6 põhimõte. Abikõlbliku kulu moodustavad ehitise ja selle juurde kuuluva veevarustuse- kanalisatsiooni- või reoveepuhastussüsteemi rajamise maksumus (§ 5 lg 3)
53. Kas puurkaev on abikõlbulik?
Vastus: jah, on abikõlblik kui tegemist on ehitusprojekti osaga ja täidetud on § 5 lg 6 põhimõte. Abikõlbliku kulu moodustavad ehitise ja selle juurde kuuluva veevarustuse- kanalisatsiooni- või reoveepuhastussüsteemi rajamise maksumus (§ 5 lg 3). On abikõlblik ka eraldiseisva tegevusena.
54. Kas toetuse mittetaotleja saab teha koostöölepingu mitme piirinaabriga (neile hindepunktide kogumiseks) või ainult ühega?
Vastus: jah saab. Lepingute sõlmimine piirinaabritega ei ole arvuliselt piiratud. Koostööleping võimaldab taotlejal saada suurema kasutusulatusega investeeringu eest 2 hindepunkti. Mitme kootöölepingu eest summeeritud hindepunkte ei saa.
55. Kas külmkamber on abikõlblik?
Vastus: külmkamber on abikõlblik. Seade toetab nõuetekohast käitlemist.
56. Kas õue ehitatav kapp inventari hoidmiseks on abikõlblik?
57. Hoone on olemas, kas sinna juurde saab teha ventilatsiooni, kanalisatsiooni? Põhiprojektis on olemas, aga ise ei ole seda ehitanud. Kas saab juurde ehitada?
Vastus: jah, kanalisatsioon on abikõlblik. Abikõlbliku kulu moodustavad ehitise ja selle juurde kuuluva veevarustuse- kanalisatsiooni- või reoveepuhastussüsteemi rajamise maksumus (§ 5 lg 3). On abikõlblik ka eraldiseisva tegevusena. Ventilatsiooni rajamine on abikõlblik kui ta on ehitusprojekti osa.
58. Kas septiku ehitamine on abikõlblik?
Vastus: jah, septiku paigaldamine on abikõlblik. Abikõlbliku kulu moodustavad ehitise ja selle juurde kuuluva veevarustuse- kanalisatsiooni- või reoveepuhastussüsteemi rajamise maksumus (§ 5 lg 3). On abikõlblik ka eraldiseisva tegevusena.
59. Küsimus hinnapakkuja kohta? Kui jahiseltsi liige on ka ehitaja, kas tohib teenust osutada?
Vastus: jah, kuid tuleb tähele panna, et ehitaja peab olema pädev, kutse peab olema tõendatud (EhS § 24). PRIA kontrollib ehitaja pädevust läbi majandustegevuse register. Pädev isik võib olla nii juriidiline isik kui FIE.
60. Seoses ehitusega, et kui endal on seal miskit juba tehtud ja tahaks paremaks teha (uued põrandad valada, seinad, mingid äravoolud jne).
Vastus: hoone ümberehitamine ehitusseadustikus sätestatud tingimustel ja korras on abikõlblik tegevus (§ 5 lg 3). Vastavalt EhS ümberehitamisena ei käsitleta olemasoleva ehitise üksikute osade vahetamist samaväärsete vastu. Hoone parendamine ei ole abikõlblik kulu.
61. Kas saan õigesti aru, et kui ostan ehitusmaterjali: lauamaterjal, killustik, liiv, katusekattematerjal jne arve või ostutšekiga ei ole see abikõlbulik kulu. Kui materjalid on Teie poolt aktsepteeritud ehitusfirma hinnapakkumises koos nt paigalduse või töötasudega siis on need aktsepteeritavad.
Vastus: ehitada saab ainult läbi ehitusfirma, ise ehitamine ja ise materjalide ostmine ei ole toetatav.
62. Kas plastikust lihakastid on abikõlbulik investeering?
Vastus: nõuetekohast käitlemist toetav sisseseade on abikõlblik, kui need kastid on kütitud uluki esmatootmiseks vajalikud, siis on abikõlblikud.
63. Kas seadmete hinnapäringuteks on PRIAl oma vorm? Kuidas need vormistada?
Vastus: seadmete ostmise puhul hinnapakkumuse kujundus on selline nagu hankijal endal kasutuses on. Määruse (§ 7) sätestab nõuded tegevuse ja investeeringuobjekti hinnapakkumusele, lisas § 7 nimetatule veel teavet selle kohta, kas kaup on uus või kasutatud.
64. Küsin pakkumust mitmele seadmele, aga ühest firmast, olemas on ka võrdlevad
pakkumused teisest firmast, mis on kallim. Üks firma pakub mulle kõiki 3 seadet ühest
kohast. Kas pakkumused peavad olema eraldi vormistatud või võib olla ühel pakkumusel
koos. Pakkumus kokku jääb nii ehk nii alla 5000 eurot.
Vastus: Lähtuda tuleb sellest, kas soetatavad objektid moodustavad omavahel komplekti ehk seadmed on funktsionaalselt koos toimivad või on mõeldud eraldiseisvaks kasutamiseks. Kui on komplekt, siis võib ühes pakkumuses olla. Esitatud pakkumuse näidises ei ole viidet, kas tegemist on uue kaubaga, sellekohase teabe peaks pakkumusele lisama.
65. Valgamaalt tuli küsimus koostöölepingu kohta – kas lisas oleval lepingul on kõik
vajalik olemas.
Vastus: Lepingusse tuleb märkida lisaks ka käitlemisettevõtte tunnusnumbrid.
66. Kas koostöölepingu mõlemad pooled peavad olema VTA käitlejate registris? (Olema registri number).
Vastus: Jah, koostöölepinguga hõlmatud käitlemisettevõtted peavad olema riigi toidu ja sööda käitlejate registris.
Jahiulukite käitlemiskoha investeeringutoetus
käitlemiskoht
Maaeluminsiteerium
Uue ajakirja Eesti Jahimees kaane vahelt leiab seekord tublid ja aktiivsed taksid, kes töötavad terve aasta. Ent juttu tuleb ka retriiveritest, kes on samuti head...
Sel jahihooajal on kütitud ligi 30 karu
Maanteeamet ja jahimehed pidasid nõu
juuli 2020 (68)
Uudised4674
Aktuaalne3349
Eesti Jahimees artiklid136


text:
3-2-1-133-12 Riigikohus 07.11.2012
Kindlustusandja ei pea kindlustusjuhtumi toimumisel lähtuma oma kohustuse täitmisel kindlustuslepingus määratud kindlustussummast, vaid peab igal üksikjuhul hindama kindlustusjuhtumi tõttu tekkinud kahju suurust (vt Riigikohtu 20. novembri 2007. a otsust tsiviilasjas nr 3-2-1-104-07, p 12). VÕS § 480 lg 4 võimaldab erandina kokku leppida, et ehitise taastamise korral ei arvestata kindlustusväärtuse kindlakstegemisel ehitise vanust ja amortisatsiooni. Sellisel juhul kohaldatakse VÕS § 477 samal viisil, st et kahju suuruse arvestamisel lähtutakse üksnes ehitise taastamise kuludest. Kui pooled ei ole kokku leppinud kindlustusväärtusena kindlustatud ehitise taastamise maksumuse VÕS § 480 lg 4 järgi, siis tuleb arvestada VÕS §-s 477 sätestatut. Kindlustussumma kindlustusväärtusega võrdseks lugemine ei tähenda kokkuleppelises kindlustusväärtuses kokkuleppimist.
Kui kindlustatud hoonet ei asuta taastama mõistliku aja jooksul pärast kindlustushüvitise saamist, siis on kindlustusandjal võimalus esitada nõue kindlustusvõtja vastu VÕS § 1028 lg 1 jj alusel.
Kindlustusvõtjal on õigus nõuda kahjuhüvitist koos käibemaksuga. Kindlustushüvitis muutub sissenõutavaks VÕS § 450 lg-s 1 ja VÕS § 82 lg-s 3 sätestatud tingimuste korral - oluline on kindlustusjuhtumi käsitlemiseks vajaliku mõistliku aja möödumine. Kui kindlustatud hoonet ei asuta taastama mõistliku aja jooksul pärast kindlustushüvitise saamist, siis on kindlustusandjal võimalus esitada nõue kindlustusvõtja vastu VÕS § 1028 lg 1 jj alusel.
Kindlustushüvitis muutub sissenõutavaks VÕS § 450 lg-s 1 ja VÕS § 82 lg-s 3 sätestatud tingimuste korral - oluline on kindlustusjuhtumi käsitlemiseks vajaliku mõistliku aja möödumine.
Hoone jäämist mõneks nädalaks elaniketa ei saa pidada riski suurenemiseks, millest kindlustusvõtja pidanuks kindlustusandjat teavitama ning millest kindlustusvõtja pidanuks hoiduma. Üürniku lühiajaline lahkumine ei ole sündmus, mis vastaks VÕS §-de 443 ja 444 koosseisule. Samas tuleb igat kindlustusjuhtumit hinnata eraldi.
3-2-1-131-04 Riigikohus 17.11.2004
Kohtud ei ole viivisenõuet rahuldamata jättes välja selgitanud, millised dokumendid jättis kindlustusvõtja kindlustusandjale esitamata, kui ta taotles kindlustushüvitise väljamaksmist. Seega on kohtud jätnud viivisenõude rahuldamata, jättes asja lahendamisel tähtsust omavad asjaolud välja selgitamata.
Lammutus- ja koristustööde hüvitamiseks peab kindlustusvõtja nimetatud tööde maksumuse tõendama. Kui kindlustusvõtja ei ole veel lammutus- ja koristustöid teostanud, on võimalik nimetatud tööde maksumust tõendada ka kalkulatsiooniga. Kui nimetatud tööd on juba tehtud, on kahjuks tegelikult tehtud kulutused, mitte koristus- ja lammutustööde arvestuslik maksumus.
3-2-1-127-02 Riigikohus 20.11.2002
Hoone pööningu ümberehitamist kolmandaks korruseks sai varakindlustuse üldtingimuste kohaselt lugeda riskiastme suurendamiseks, millest kindlustusvõtja oli kohustatud kindlustusandjale esimesel võimalusel teatama. Kuivõrd pooled polnud kokku leppinud teatamisekohustuse vormis, võis see toimuda ka suuliselt. Tuvastatud on, et kindlustusandja seaduslik esindaja oli ümberehitusest teadlik, mistõttu tuleb ka kindlustusandja lugeda neist asjaoludest teadlikuks ning tal puudus alus kindlustushüvitise väljamaksmisest keeldumiseks.
Hoone pööningu ümberehitamist kolmandaks korruseks sai varakindlustuse üldtingimuste kohaselt lugeda riskiastme suurendamiseks, millest kindlustusvõtja oli kohustatud kindlustusandjale esimesel võimalusel teatama.
Varakindlustuse üldtingimuste kohaselt oli kindlustatud kogu kahekorruseline hoone, seega oli kindlustusobjekti üheks osaks ka katus. Kuna hoonele ei ehitatud peale mitte uut korrust, vaid ehitati ümber teise korruse peal olnud pööning, oli kindlustusobjekti osaks nii kolmas korrus, kui seda kattev katus.
3-2-1-56-01 Riigikohus 10.04.2001
Pooled sõlmisid kindlustuslepingu kahe kindlustusobjekti- traktori ja metsaveokäru kindlustamiseks. Lepingu tingimuseks oli, et kindlustusvõtja teatab igal juhul kirja teel kahjujuhtumi saabumisest kindlustusandjale 14 ööpäeva jooksul. Toimus mõlema kindlustusobjekti vargus, kuid kindlustusvõtja ei täitnud kindlustuslepingus sätestatud teatamiskohustust metsaveokäru osas. Seega ei tekkinud kindlustusandjal kindlustushüvitise maksmise kohustust seoses metsaveokäru vargusega. Põhjendatud pole kindlustusvõtja väide, et arvestades traktori ja käru komplektsust, ei pidanud ta vajalikuks käsitleda neid objekte kirjalikus teates eraldi. Kuna ta sõlmis kindlustuslepingu isiklikult, oli ta teadlik, et kindlustusobjektidena käsitleti kindlustuslepingus traktorit ja metsaveokäru eraldi.
3-2-1-17-01 Riigikohus 13.03.2001
Apellatsioonikohus on TsMS § 330 lg 4 nõudeid rikkudes jätnud põhjendamata tuvastatud asjaolude alusel tehtud järeldused.
Sõidukikindlustuse tingimuste p 4.5.1 kohaselt pidi kindlustus hüvitama sõiduki kaotusest tuleneva kahju, kui lukustatud sõiduk varastatakse võtmeid kasutades ja seda tingimusel, kui varas on sõiduki võtmed oma valdusse saanud tõkke või lukustuse kõrvaldamise või röövimisega. P 5.5 paneb hoolsuskohustuse auto kasutajale, kes varguse ärahoidmiseks ei tohtinud võtmeid hoida nähtavas kohas või lukustamata paigas nii, et kõrvaline isik teab või võib teada nende asukohta. Avalikus kohas tooli seljatoel oleva jope taskust võtmete varastamist ei saa pidada varguseks tõkke ületamisega sõidukikindlustuse tingimuste p 4.5.1 mõttes. Apellatsioonikohus peab tuvastatud asjaolude alusel (auto kasutaja näitas võtmeid baaris oma tuttavatele ning pani need seejärel oma jope taskusse ja jope oma tooli seljatoele) andma hinnangu auto kasutaja hoolsuskohustuse täitmisele p 5.5 järgi.
3-2-1-81-99 Riigikohus 24.11.1999
Hageja seletuste väidetavale vastuolulisusele ei ole ringkonnakohus hinnangut andnud. TsMS § 95 lg 1 kohaselt tuleb kohtul hinnata kõiki tõendeid igakülgselt, täielikult ja objektiivselt.
Polaris ÜKT-96 p 18.3 kohaselt kohustub kindlustusvõtja teatama kindlustusandjale riski suurenemisest esimesel võimalusel, kuid mitte hiljem kui 5 päeva jooksul arvates hetkest, mil ta sai riski suurenemisest teada või pidi sellest teada saama. Hageja ei täitnud oma kindlustuslepingujärgset teatamiskohustust. Polaris ÜKT-96 p 20.1 kohaselt vabaneb kindlustusandja hüvituskohustusest, kui kindlustusjuhtum saabub pärast riskisuurendust, p 18.2 rikkumise korral, samuti juhul, kui kindlustusvõtja ei teata riski suurenemisest p 18.3 fikseeritud tähtaja jooksul.
III-2/1-49/95 Riigikohus 27.09.1995

matches:
Riigikohus
§ 480
§ 477
§ 480
§ 1028
§ 450
§ 82
§ 1028
§ 450
§ 82
Riigikohus
Riigikohus
Riigikohus
Riigikohus
§ 330
Riigikohus
§ 95
Riigikohus


Viimsi valla sportmängu esindusvõistkondade toetamise kord – Riigi Teataja
Viimsi valla sportmängu esindusvõistkondade toetamise kord
Viimsi valla sportmängu esindusvõistkondade toetamise kord - sisukord
§ 3 Toetuse kasutamine
§ 5 Taotlemine ja taotluse menetlemine
§ 7 Lepingu sõlmine ja toetuse välja maksmine
§ 10 Vormide kinnitamine
RT IV, 18.05.2018, 18
Vastu võetud 15.05.2018 nr 11
Määrus kehtestatakse kohaliku omavalitsuse korralduse seaduse § 22 lõike 1 punkti 5 ning spordiseaduse § 3 punkti 2 ja punkti 21 alusel.
(1) Käesoleva määrusega kehtestatakse Viimsi valla sportmängude esindusvõistkondade toetamise tingimused ja kord.
(2) Toetus eraldatakse spordi esindusvõistkondadele Viimsi valla eelarvest üks kord aastas käesolevas korras ettenähtud tingimustel.
(3) Esindusvõistkond on Viimsi vallas eelisarendatavate spordialade nimistusse kuuluval võistkondlikul alal tegutsev võistkond, kes võistleb tulemuslikult Viimsi valla nime all üleriigilises vastava spordiala rahvusliku alaliidu poolt läbiviidavas võistlussarjas.
(4) Viimsi valla esindusvõistkondi saab olla mitu, kuid ühel spordialal üks.
(5) Viimsi valla eelarves nähakse ette ning eraldatakse igal aastal esindusvõistkondade toetuseks kogusummas kuni 45 000 eurot.
Toetuse eraldamise eesmärk on toetada Viimsi vallas eelisarendatavate spordialade seas olevat esindusvõistkonda, mille läbi edendada saavutussporti, liikumisharrastuse, sporditegevuse ja spordialade propageerimist ning kogukonna ühtsustunnet.
§ 3. Toetuse kasutamine
(1) Toetuse kasutamise sihtotstarbelised kulud on:
1) esindusvõistkonna (mängijad, treenerid ja teenindav personal) võistlus- ja treeningvarustuse (riided, jalatsid, inventar ja muud vahendid) ost ja rentimine;
2) esindusvõistkonna ja mängijate litsentsitasud ning osavõtumaksud;
3) võistluste ja treeninglaagri(te) kulud (majutus, toitlustus, transport);
4) treeneri(te), mängija(te) ja füsioterapeut(ide) tööjõukulud ja tööjõumaksud;
5) spordirajatiste üüri- ja rendikulud;
6) esindusvõistkonna meditsiiniline teenindus ja vahendid;
7) esindusvõistkonna kodumängude korraldus, sh kohtunike ja sekretariaadi töötasud ja tööjõumaksud.
(2) Toetust ei eraldata sõiduvahendite omandamiseks, hooldamiseks ja kasutusse võtmiseks ning kinnisasja omandamiseks (sh hoonete ja rajatiste ehitamiseks).
Toetust saab taotleda juriidiline isik (edaspidi Toetuse saaja), kes esindab võistkonda ning vastab järgmistele tingimustele:
1) on rahvusliku alaliidu liige;
2) on tegutsenud Viimsi vallas spordivaldkonnas vähemalt 5 järjestikuse aasta jooksul enne taotluse esitamist;
3) saab Viimsi valla sporditegevuse toetust vähemalt 50 lapse ja noore eest vanuses 7-19;
4) vähemalt 2 võistkonda osalevad Eesti noorte meistrivõistlustel esindusvõistkonnaga sama nimega, äratuntava nime või nime osaga;
5) esindusvõistkonna nime osana on äratuntaval kohal “Viimsi”.
§ 5. Taotlemine ja taotluse menetlemine
(1) Taotlus tuleb esitada Viimsi Vallavalitsuse haridus- ja kultuuriametile (edaspidi Amet) kalendriaasta kohta, hiljemalt 1. märtsiks.
(2) Toetuse taotlemise aluseks on Viimsi Vallavalitsuse poolt kinnitatud taotluse vorm.
1) taotleja üld- ja kontaktandmed;
2) pangarekvisiidid;
3) osaletava liiga või võistlussarja nimi ja kirjeldus;
4) esindusvõistkonna nimi ja liikmete arv;
5) esindusvõistkonna kodumängude toimumispaiga nimetus;
6) taotletav toetussumma;
7) esindusvõistkonna kaasfinantseerijad/toetajad ning toetuste sisu;
(4) Amet kontrollib esitatud taotluse nõuetele vastavust ning esitab oma põhjendatud ettepaneku Viimsi Vallavalitsusele (edaspidi Vallavalitsus) toetuste määramise otsustamiseks.
(5) Juhul, kui taotlus ei vasta määruses sätestatud nõuetele, annab Amet taotlejale kuni kolm tööpäeva puuduste kõrvaldamiseks. Puuduste kõrvaldamata jätmisel Amet taotlust läbi ei vaata ja menetlus antud taotluse osas lõpetatakse, mille kohta esitab Amet teatise taotluse esitajale.
1) taotleja ei vasta käesoleva määruse paragrahvis 4 sätestatud tingimustele;
3) taotlejal on taotlemise hetkel riiklike või Viimsi valla kohalike maksude või maksete võlgnevus;
4) taotlejal on võlgnevus Vallavalitsuse ees.
1) taotleja on rikkunud Viimsi vallalt saadud toetuste kasutamise nõudeid, jätnud Viimsi vallalt saadud toetuste kohta aruande esitamata või on esitanud puudustega aruande ning ei ole selles esinevaid puudusi etteantud ajavahemiku jooksul kõrvaldanud;
(3) Vallavalitsuse kirjalik otsus taotluse rahuldamata jätmise kohta edastatakse taotlejale taotluses esitatud kontaktaadressile.
§ 7. Lepingu sõlmine ja toetuse välja maksmine
Vallavalitsuse korralduse alusel sõlmib Amet toetuse saajaga 10 kalendripäeva jooksul toetuse kasutamise lepingu. Lepingu tähtaegselt sõlmimata jätmisel Toetuse saajast tuleneval põhjusel ei ole Toetuse saajal õigust toetuse maksmist ja lepingu sõlmimist nõuda.
(1) Toetuse saaja on kohustatud lepingu lõppedes esitama Ametile aruande, Vallavalitsuse poolt kinnitatud aruandevormil ja kuludokumentide koopiad, toetusperioodil tehtud sihtotstarbeliste kulude kasutamise kohta.
(2) Toetuse saaja on kohustatud hoidma antud toetuse eest makstavad kulud teistest toetustest eraldi.
(2) Ametil on õigus nõuda Toetuse saajalt kuludokumentide koopiaid, seletuskirju, vahearuandeid, viibida toetatava tegevuse läbiviimise juures, teha päringuid ning muid toiminguid, mis on vajalikud järelevalve teostamiseks.
(3) Amet võib Toetuse saajalt toetuse osaliselt või täies mahus tagasi nõuda ja Toetuse saaja on kohustatud vastava nõude täitma, kui järelevalve teostamise käigus või muul moel ilmneb vähemalt üks järgmistest asjaoludest:
1) Toetuse saaja ei kasuta või ei ole kasutanud toetust sihipäraselt, arvestades käesolevas määruses sätestatud nõudeid ja toetuse saaja taotluses kirjeldatut;
§ 10. Vormide kinnitamine
(1) Käesoleval aastal on taotluse esitamise tähtaeg 15. juuni 2018.
(2) Määrus jõustub 3. päeval pärast avalikustamist Riigi Teatajas.


text:
Euroopa kohtu kohtujuristi 19. juuni 2013 ettepanek kohtuasjas C-321-12. | Heli Raidve Tööõigusabi
Euroopa kohtu kohtujuristi 19. juuni 2013 ettepanek kohtuasjas C-321-12.
esitatud 19. juunil 2013(1)
Kohtuasi C‑321/12
F. van der Helder
(eelotsusetaotlus, mille on esitanud Centrale Raad van Beroep (Madalmaad))
Sotsiaalkindlustus – Ravikindlustus – Määrus (EMÜ) nr 1408/71 – III jaotis, I peatükk – Artikli 28 lõike 2 punkt b – Pensionär, kellel on õigus saada mitterahalisi hüvitisi kahe või enama liikmesriigi õigusaktide alusel – Õigusaktid, mis kehtisid pensionäri suhtes kõige kauem – Mõiste „pensionid”
1. Isikute vaba liikumine Euroopa Liidu piires on üks Euroopa Liidu nurgakive, nagu kinnitab nõukogu määruse (EMÜ) nr 1408/71(2) preambul. Sel põhjusel on Euroopa Liidu (edaspidi „EL”) seadusandja juba 1971. aastal kehtestanud üksikasjaliku ja laiaulatusliku õigusnormide kogumi, et kooskõlastada riiklikke sotsiaalkindlustussüsteeme, tagamaks et „[Euroopa Liidu] piires liikuvatele töötajatele[, nende ülalpeetavatele ja – nende surma korral – nende ülalpidamisel olnud isikutele] jääksid alles omandatud ja omandamisel olevad õigused ja hüved.”(3) [Täpsustatud tõlge.]
2. Arutatav kohtuasi on oluline neile pensionäridele, kelle elukoht on liikmesriigis, milles neil puudub õigus saada hüvitisi, ja kes saavad pensioni kahest või enamast muust liikmesriigist.
3. Centrale Raad van Beroep (sotsiaalasju teise astmena lahendav kohus) (Madalmaad) soovib esitatud eelotsusetaotluses teada, milline sotsiaalkindlustusliik on eespool kirjeldatud olukorras määrav, selleks et määratleda liikmesriik, kes vastutab pensionäri elukohariigis antavate mitterahaliste hüvitiste kulude kandmise eest, ja seega ka tehtavatelt sissemaksete kinnipidamise eest. Selleks on eelotsusetaotluse esitanud kohus palunud Euroopa Kohtul tõlgendada mõistet „õigusaktid[, mis] on pensionäri suhtes kõige kauem kehtinud”, millele viitab määruse artikli 28 lõike 2 punkt b (edaspidi „vaidlusalune mõiste”).
4. Enne õigusliku hinnanguga jätkamist tuleb siiski märkida asjaolu, et määrus tunnistati kehtetuks ja asendati alates 1. maist 2010 määrusega (EÜ) nr 883/2004.(4) See aga ei mõjuta Centrale Raad van Beroepi esitatud küsimuse olulisust, sest selles menetluses asjakohased sätted on uues määruses jäänud sisuliselt samaks.
A. EL‑i õigus
5. Määruse põhjendus 8 ütleb:
„eri riikide õigusaktide üheaegse kohaldatavuse ning sellest tuleneva kattumise vältimiseks peaksid ühenduse piires liikuvad töötajad ja füüsilisest isikust ettevõtjad kuuluma ainult ühe liikmesriigi sotsiaalkindlustusskeemi alla.”
6. Määruses kasutatavad mõisted sisalduvad artiklis 1, milles muu hulgas sätestatakse:
„j) õigusaktid – liikmesriigi seadused, määrused ja muud õigusaktid ning kõik muud rakendusmeetmed, nii praegu kehtivad kui ka tulevased, mis on seotud artikli 4 lõigetes 1 ja 2 loetletud sotsiaalkindlustusliikide ja ‑skeemidega või artikli 4 lõikes 2a käsitletud mitteosamakseliste erihüvitistega.
7. Määruse artiklis 28 „Ühe või enama riigi õigusaktide alusel makstavad pensionid, kui elukohariigis ei ole õigust saada hüvitisi”, on sätestatud:
„1. Pensionär, kellel on õigus saada pensioni ühe liikmesriigi õigusaktide alusel või kahe või enama liikmesriigi õigusaktide alusel ning kellel ei ole õigus saada hüvitisi liikmesriigi õigusaktide alusel, mille territooriumil ta elab, saab selliseid hüvitisi siiski endale ja oma pereliikmetele nii, nagu oleks tal [...] õigus saada hüvitisi pensionide suhtes pädeva liikmesriigi või vähemalt ühe pädeva liikmesriigi õigusaktide alusel, juhul kui ta elaks sellise riigi territooriumil. Hüvitisi antakse järgmistel tingimustel:
a) mitterahalisi hüvitisi annab lõikes 2 osutatud asutuse nimel elukohajärgne asutus, nii nagu asjaomane isik oleks pensionär oma elukohariigi õigusaktide alusel ja tal oleks õigus saada selliseid hüvitisi; [...]
2. Lõikes 1 käsitletud juhtudel kannab hüvitiste kulud asutus, mis määratakse kindlaks järgmiste reeglite kohaselt:
b) kui pensionäril on õigus saada kõnealuseid hüvitisi kahe või enama liikmesriigi õigusaktide alusel, kannab need kulud selle liikmesriigi pädev asutus, kelle õigusaktid on pensionäri suhtes kõige kauem kehtinud; kui nimetatud reegli kohaldamisel on hüvitiste kulude kandmise eest vastutavad mitu asutust, kannab kulud see asutus, kes kohaldab pensionäri suhtes viimasena kehtinud õigusakte.”
8. Määruse artikli 33 „Pensionäride sissemaksed” lõige 1 näeb ette:
„1. Liikmesriigi asutus, kes on vastutav pensioni maksmise eest ja kes kohaldab õigusakte, mis sätestavad pensionäride sissemaksete kinnipidamise haigus‑ ning rasedus‑ ja sünnitushüvitiste katmiseks, võib teha selliseid asjakohaste õigusaktide järgi arvutatud kinnipidamisi sellise asutuse väljamakstavatest pensionidest selle määrani, mis kõnealuse liikmesriigi asutusel tuleb kanda artiklite 27, 28, 28a, 29, 31 ja 32 alusel antavate hüvitiste kuludena.”
9. Enne 1. jaanuari 2006 nägi Ziekenfondswet (haigekassa seadus, edaspidi „ZFW”) ette kohustusliku ravikindlustusskeemi üksnes töötajatele, kelle sissetulek oli teatud künnisest madalam. Isikud, kes ei olnud selle skeemiga kaetud, pidid haigusriski vastu kindlustamiseks sõlmima kindlustusseltsiga erakindlustuslepingu.
10. Lisaks sellele tagas (ka praegu kehtiv) Algemene Wet Bijzondere Ziektekosten (eriravikulude üldkindlustust käsitlev seadus, edaspidi „AWBZ”) selle, et kogu elanikkond oli kindlustatud eriravikulude riski suhtes. See puudutab eelkõige riske, mida ZFW ega erakindlustus ei kata.
11. Zorgverzekeringswet (ravikindlustusseadus, edaspidi „ZVW”) kehtestas alates 1. jaanuarist 2006 seadusjärgse kohustusliku ravikindlustusskeemi kõikidele isikutele, kes elavad või töötavad Madalmaades.
12. ZVW artikkel 69 näeb asjakohases osas ette:
„1. Välisriigis elavad isikud, kellel on Euroopa Ühenduste Nõukogu määruse [...] alusel õigus vajaduse korral ravile või ravikulude hüvitamisele, nagu seda näevad ette ravikindlustust reguleerivad õigusnormid nende elukohariigis, registreerivad end College voor zorgverzekeringenis (ravikindlustusamet; edaspidi „CVZ”), välja arvatud juhul, kui neile on käesoleva seaduse alusel ette nähtud kohustuslik kindlustus.
2. Esimeses lõigus nimetatud isikud peavad tasuma ministri määrusega kehtestatud sissemakse. Nimetatud määrusega kindlaksmääratud osa kõnealusest sissemaksest käsitatakse Wet op de zorgtoeslagi (ravikindlustushüvitiste seadus) tähenduses ravikindlustuse sissemaksena.
4. [CVZ] ülesanne on täita esimesest lõigust ja selles nimetatud rahvusvahelistest õigusnormidest tulenevaid haldusülesandeid ning samuti otsustada teises lõigus nimetatud sissemaksete kinnipidamise ja kogumise üle.
13. F. van der Helder on Madalmaade kodanik, kes on alates 1991. aastast pärast mitmes liikmesriigis elamist ja töötamist elanud Prantsusmaal. Alates 1997. aasta augustist saab ta pensioni Algemene Ouderdomsweti (üldine vanaduspensioni seadus; edaspidi „AOW”) alusel Madalmaadest. Selle pensioni aluseks on 43 täitunud kindlustusaastat (tulenevad osalt residentsusest, osalt vabatahtlikust kindlustusest). Lisaks kõnealusele pensionile saab ta ka vanaduspensioni Soomest ja Ühendkuningriigist.
14. Ühendkuningriigi kodanik D. Farrington on alates 2004. aasta maist elanud Hispaanias. Alates 2006. aasta aprillist saab ta vanaduspensioni Madalmaadest. Selle pensioni aluseks on Madalmaades täitunud 35 kindlustussissemaksete tegemise aastat. Lisaks Madalmaade pensionile saab D. Farrington vanaduspensioni Ühendkuningriigist.
15. F. van der Helder ja D. Farrington (edaspidi koos „põhikohtuasja apellandid”) ei olnud Madalmaades ZFW alusel kohustuslikus korras kindlustatud. Nad olid sõlminud Madalmaades erakindlustuslepingud ning olid Madalmaades elamise ajal kindlustatud ka AWBZ alusel. Sel põhjusel ei kuulunud põhikohtuasja apellandid sel ajal määruse kohaldamisalasse. Ravikulude osas oli määrus tõepoolest kohaldatav üksnes isikute suhtes, kelle suhtes kehtis AWBZ ja ZFW alusel Madalmaade kohustuslik ravikindlustussüsteem tervikuna.(5)
16. Alates 1. jaanuarist 2006 kehtima hakanud ZVW näeb seadusjärgse ravikindlustuse täies ulatuses ette kõikidele Madalmaades elavatele ja töötavatele isikutele, sealhulgas ka varem erakindlustusega kaetud isikutele. Sellest tulenevalt on määrus kohaldatav muu hulgas ka Madalmaade vanaduspensionide ja töövõimetushüvitiste saajatele, kellel oli varem sõlmitud ravikindlustusleping eraõiguslikus kindlustusseltsis ja kelle elukoht on mõnes teises liikmesriigis.(6)
17. Eelnevat arvesse võttes leidis CVZ, et põhikohtuasja apellante tuleb alates 1. jaanuarist 2006 käsitada määruse tähenduses „sotsiaalkindlustushüvitiste saamiseks õigustatud isikutena”. Sellest tulenevalt on neil õigus saada oma elukohariigis ravi. CVZ leidis, et ravikulud peavad kandma Madalmaad, kuna apellatsioonkaebuse esitajad ei saa pensioni elukohariigist ja kuna riikidest, kus nad saavad seadusjärgset pensioni, olid nad sotsiaalkindlustusega kõige kauem kaetud Madalmaades. Sellest tulenevalt otsustas CVZ pidada põhikohtuasja apellantidele makstavatest pensionidest kinni sissemaksed, mis on ette nähtud ZVW artiklis 69.
18. Põhikohtuasja apellandid esitasid kaebused Rechtbank te Amsterdamile, et vaidlustada CVZ otsus teha nende vanaduspensionidest kinnipidamisi. Kuigi nad ei vaidlustanud seda, et nad on kõige kauem töötanud Madalmaades, ega seda, et Madalmaade sotsiaalkindlustust reguleerivad õigusnormid on nende suhtes kõige kauem kehtinud, väitsid nad, et määruse artikli 28 lõike 2 punkt b viitab õigusaktidele, mis reguleerivad haigus‑, rasedus‑ ja sünnitushüvitisi. Nad väitsid, et kuna nad ei olnud Madalmaades kunagi (ZFW alusel) kaetud seadusjärgse ravikindlustusega või siis oli see aeg igal juhul lühem kui teistes liikmesriikides, milles nad olid kaetud ravikindlustusega, ei ole Madalmaad see riik, kes peab kandma elukohariigi mitterahaliste hüvitiste kulud. Nende väitel peavad need kulud kandma F. van der Helderi puhul Soome ja D. Farringtoni puhul Ühendkuningriik.
19. Rechtbank te Amsterdam tegi 23. veebruaril 2010 otsuse seoses F. van der Helderiga ja 31. augustil 2009 ja 10. mail 2011 seoses D. Farringtoniga ning rahuldas F. van der Helderi kaebuse, kuid jättis kõnealuse tühistatud otsuse õiguslikud tagajärjed täies ulatuses kehtima, ja tunnistas D. Farringtoni esitatud kaebused põhjendamatuks.
20. Põhikohtuasja apellandid esitasid Rechtbank te Amsterdami otsuste peale apellatsioonkaebused Centrale Raad van Beroepi. Määruse artikli 28 lõike 2 punkti b õige tõlgenduse osas kaheldes otsustas kohus menetluse peatada ja esitada järgmise eelotsuse küsimuse:
„Kas [määruse] artikli 28 lõike 2 punktis b viidatud „õigusaktid[, mis] on pensionäri suhtes kõige kauem kehtinud,” tähendavad õigusakte, mis reguleerivad haigus‑, rasedus‑ ja sünnitushüvitisi, õigusakte, mis reguleerivad vanadushüvitisi, või kõiki määruse II jaotise alusel kohaldatavaid õigusakte, mis reguleerivad [määruse] artiklis 4 nimetatud sotsiaalkindlustusliike?”
21. Tulenevalt eelotsusetaotluse esitanud kohtu taotlusest menetletakse kohtuasja selle eriliste asjaolude tõttu Euroopa Kohtu kodukorra artikli 53 lõike 3 alusel eelisjärjekorras.
22. Käesolevas menetluses on kirjalikud seisukohad esitanud D. Farrington, F. van der Helder ja CVZ, samuti Eesti, Madalmaade, Soome, Rootsi ja Ühendkuningriigi valitsus ning komisjon. F. van der Helder, Hollandi, Soome, Rootsi ja Ühendkuningriigi valitsus nagu ka komisjon esitasid 18. aprillil 2013 toimunud istungil ka suulised seisukohad.
III. Eelotsusetaotluse esitanud kohtu ja menetlusse astujate seisukohad
23. Centrale Raad van Beroepi arvates on määruse artikli 28 lõike 2 punktis b kasutatud mõistet „õigusaktid[, mis] on pensionäri suhtes kõige kauem kehtinud” võimalik tõlgendada vähemalt kolmel eri viisil. Need võimalused on järgmised.
24. Põhikohtuasja apellantide väitel seondub vaidlusalune mõiste üksnes õigusaktidega, mis reguleerivad haigus‑, rasedus‑ ja sünnitushüvitisi. See tõlgendus tugineb peamiselt asjaolule, et artikkel 28 paikneb määruse III jaotise I peatükis, mille pealkiri on „Haigus ning rasedus ja sünnitus”. Põhikohtuasja apellantide arvates on pealkirjast tulenevalt selge, millised sotsiaalkindlustussüsteemi liigid on selle sätte jaoks asjakohased. Lisaks sellele väidavad nad, et nende tõlgendust toetab ka Rootsi kõrgeima halduskohtu 14. detsembri 2011. aasta otsus.
25. Teise tõlgenduse järgi, mida pooldavad CVZ ning Madalmaade ja Rootsi valitsus, viitab asjassepuutuv mõiste kõikidele sotsiaalkindlustust reguleerivatele õigusaktidele. Sellist tõlgendust toetab määruse artikli 1 punkt j, milles määratletakse mõiste „õigusaktid” viitega artiklile 4 (milles loetletakse kõik määrusega hõlmatud valdkonnad) ja seega määratletakse see mõiste kõige laiemal võimalikul viisil.
26. Viimase võimalusena, millest lähtub Rechtbank te Amsterdam ja mida pooldab ka eelotsusetaotluse esitanud kohus, viitab vaidlusalune mõiste asjassepuutuvate isikute saadavaid pensioneid reguleerivatele pensionikindlustuse õigusaktidele. Selline tõlgendus oleks nende kohtute arvates kooskõlas määruse artikli 28 lõike 2 punkti b eesmärgiga, nagu Euroopa Kohus leidis kohtuotsuses Rundgren.(7) See, et pensioni maksev riik vastutab mitterahaliste haigushüvitiste andmise eest, on kooskõlas ka asjaoluga, et haiguskindlustusskeeme rahastatakse asjassepuutuva isiku sissetulekul põhinevate sissemaksetega. Seda tõlgendust pooldab ka Eesti, Soome ja Ühendkuningriigi valitsus ning samuti komisjon.
27. Järgnevas analüüsis toon ma esile, miks minu hinnangul on õige määruse artikli 28 lõike 2 punkti b tõlgendus, mille on välja pakkunud Rechtbank te Amsterdam ja Centrale Raad van Beroep.
28. Euroopa Kohus on juba leidnud, et määruse eesmärk, nagu on märgitud selle põhjendustes 2 ja 4, on „tagada töötajate ja füüsilisest isikutest ettevõtjate vaba liikumine Euroopa Liidus, arvestades seejuures liikmesriikide sotsiaalkindlustusalaste õigusaktide erijooni. [Selleks] on selle määruse põhimõtteks tagada töötajate võrdne kohtlemine eri liikmesriikide õigusaktide kohaselt ning see püüab võimalikult hästi tagada kõigi liikmesriigi territooriumil töötavate töötajate võrdse kohtlemise ja mitte seada liikumisvabadust kasutavaid töötajaid ebasoodsamasse olukorda”.(8)
29. Eesmärki soodustada Euroopa Liidus mobiilsust ei edenda ega saagi edendada sellega, et samal ajal seatakse ohtu saadavate sissemaksete ja antavate hüvitiste habras finantstasakaal, millel liikmesriikide sotsiaalkindlustusskeemid tavaliselt põhinevad.
30. Sel põhjusel on Euroopa Kohus selgitanud, et määrus ei mõjuta liikmesriikide sotsiaalkindlustusskeemide vahelisi sisulisi ja menetluslikke erinevusi ega seega ka nendes liikmesriikides sotsiaalkindlustusskeemiga liitunud isikute õigusi. Igale liikmesriigile jääb pädevus määrata liidu õigust järgides oma õigusaktidega kindlaks sotsiaalkindlustusskeemi kuuluvate hüvitiste andmise tingimused. Neil asjaoludel ei saa liidu õigusnormid tagada kindlustatud isikule, et teise liikmesriiki elama asumine ei mõjuta tema sotsiaalkindlustust, eelkõige haigushüvitisi. Nimelt võib selline ümberpaiknemine, võttes arvesse selles valdkonnas liikmesriikide skeemide ja õigusaktide vahel esinevaid erinevusi, sõltuvalt asjaoludest olla kindlustatu suhtes rahalisest aspektist rohkem või vähem soodne.(9)
31. Euroopa Kohus on selles osas leidnud, et määrus kujutab endast „kollisiooninormide süsteemi, mille täielikkuse tulemusena piiratakse siseriiklike seadusandjate pädevust määrata nende asjassepuutuva siseriikliku õiguse ulatust ja kohaldamistingimusi seoses isikutega, kelle suhtes see õigus kehtib, ja territooriumiga, kus tekivad siseriiklike sätete õiguslikud tagajärjed.”(10) Seega ei ole liikmesriikidel õigust määrata kindlaks, millises ulatuses nende enda või mõne teise liikmesriigi õigusnormid peavad kehtima, kuna nad on kohustatud järgima kehtivaid ühenduse õiguse sätteid.(11) Määruses kehtestatud kollisiooninormide süsteemi kohaldamine sõltub vaid objektiivsest olukorrast, kus asjassepuutuv töötaja on.(12)
32. Selle eeskirjade süsteemi tähtsaim põhimõte on ette nähtud artikli 13 lõikes 1, millega algab määruse II jaotis. Selles normis on öeldud, et välja arvatud sõnaselgelt sätestatud erandite korral, „alluvad isikud, kelle suhtes käesolevat määrust kohaldatakse, üksnes ühe liikmesriigi õigusaktidele. Kõnealused õigusaktid määratakse kindlaks vastavalt käesoleva jaotise sätetele.”
33. Määruse II jaotises ette nähtud üldreegleid kohaldatakse aga üksnes juhul, kui „sama määruse III jaotises sisalduvate eri liiki hüvitistega seotud erisätted ei sisalda vastupidiseid sätteid”.(13)
34. Just selline on olukord põhikohtuasja apellantide puhul, sest – nagu pooled üksmeelselt leiavad – nad kuuluvad määruse artikli 28 kohaldamisalasse: nad on pensionärid, kellel on õigus saada mitterahalisi hüvitisi vähemalt kahe liikmesriigi õigusaktide alusel ning kellel ei ole õigus nimetatud hüvitisi selle liikmesriigi õigusaktide alusel, mille territooriumil nad elavad.
35. Sel juhul näeb määruse artikli 28 lõike 2 punkt b ette, et mitterahaliste hüvitiste kulud peab põhimõtteliselt kandma „selle liikmesriigi pädev asutus, kelle õigusaktid on pensionäri suhtes kõige kauem kehtinud”.
36. Euroopa Kohus on kohtuasjas Rundgren juba heitnud valgust muu hulgas määruse artikli 28 ulatusele ja tähendusele. Selle kohtuasja põhiküsimus oli see, kas Soomes elav Rootsi kodanik, kes sai pensionihüvitisi üksnes Rootsist, pidi maksma sissemakseid Soomes üksnes seetõttu, et ta oli Soome elanik.
37. Minu arvates annab Euroopa Kohtu otsus selles kohtuasjas vaidlusaluse mõiste tõlgendamiseks olulist teavet. Seega esitan selle kohtuotsuse need osad, mis on minu hinnangul praeguse menetluse jaoks otsustavad.
38. Vastates ühele siseriikliku kohtu esitatud eelotsuse küsimusele kohtuasjas Rundgren, tõi Euroopa Kohus esmalt esile, et määruse artiklite 27, 28 ja 28a eesmärk on „määratleda neis kirjeldatavates erinevates olukordades esmalt asutus, kes vastutab pensioni saajale haigus‑, rasedus‑ ja sünnitushüvitiste maksmise eest, ja teiseks asutus, kes vastutab kulu kandmise eest”. Seejärel rõhutas kohus, et määruse artikkel 28a – mis oli selles kohtuasjas asjakohane säte – „paneb nende hüvitiste kulu põhimõtteliselt liikmesriigi ühele pensionide suhtes pädevale asutusele, et nende kulu ei peaks kandma asjassepuutuva isiku elukohaliikmesriik üksnes seetõttu, et ta seal elab”. Selle sätte eesmärk oli Euroopa Kohtu jaoks selge: „tagada, et liikmesriike, mille õigusaktide kohaselt tekib õigus mitterahalistele hüvitistele pelgalt elukoha tõttu nende territooriumil, ei panda seetõttu ebasoodsamasse olukorda.”(14)
39. Seejärel lisas Euroopa Kohus – ja see on praeguses menetluses eriti asjakohane – et määruse artiklis 28a nähakse ette, et asutus, mis kannab mitterahaliste hüvitiste kulu, tuleb määrata vastavalt eeskirjadele, mis identsed nendega, mida kohaldatakse määruse artikli 28 alusel. Kohus märkis, et „nende eeskirjade järgi annab elukohajärgne asutus pensionäridele mitterahalisi hüvitisi teise liikmesriigi pensionide suhtes pädeva asutuse nimel, kes kannab kulud.”(15)
40. Sellest tulenevalt järeldas Euroopa Kohus, et „määruse artiklitega 27, 28 ja 28a loodud süsteemi alusel kannab mitterahaliste hüvitiste kulud alati pensioni maksmiseks pädeva liikmesriigi asutus, sest pensionäril oleks õigus neile hüvitistele selle liikmesriigi õigusaktide alusel, kui ta elaks selle liikmesriigi territooriumil. Kui pensioni maksmiseks on pädevad kaks või enam liikmesriiki, tuleb mitterahaliste hüvitiste kulu omistada ühele neist, lähtudes konkreetsetest kriteeriumidest, näiteks asjassepuutuva isiku elukoht või kui ükski neist liikmesriikidest ei ole asjassepuutuva isiku elukoht, siis ajavahemik, mille jooksul tema suhtes kehtisid iga sellise liikmesriigi õigusaktid.” Sellega seoses rõhutas Euroopa Kohus ka seda, et „sel viisil kindlaks tehtud seos pensionide maksmise pädevuse ja mitterahaliste hüvitiste kulude kandmise kohustuse vahel võimaldab teha järelduse, et see kohustus kaasneb tegeliku pädevusega pensionide suhtes.”(16)
41. Hilisemas kohtuasjas van Delft kinnitas Euroopa Kohus neid põhimõtteid, leides et „teises liikmesriigis elavale isikule pensioni maksma kohustatud liikmesriik kannab põhilise osa riskist, mis on seotud mitterahaliste hüvitiste andmisega liikmesriigis, kus kõnealused isikud elavad”.(17)
42. Minu hinnangul tuleb Euroopa Kohtu praktikast selgelt välja, et määruse artikli 28 keskmes on seos pensioni ja mitterahaliste hüvitiste vahel. Kui see on nii, peab mitterahaliste hüvitistega seotud kulud kandma alati see liikmesriik, kes peab maksma pensioni.
43. Artikli 28 sellist tõlgendust toetavad ka järgmised kolm kaalutlust.
44. Esmalt, nagu mitmed selles menetluses märkusi esitanud menetlusosalised on välja toonud, tugineb artiklis 28 kehtestatud reegel eeldusele, et mis tahes sotsiaalkindlustussüsteemi rahastamine sõltub vältimatult sissemaksetest, mida teevad elanikud, kes osalevad mingit liiki majandustegevuses.(18) Seega on loogiline ja õiglane, et pensioni ajal antavate mitterahaliste hüvitiste kulu kannab liikmesriik, milles pensionär on kõige kauem olnud majanduslikult aktiivne.(19) Eelduslikult on pensionär just selles riigis maksnud enamiku oma sissemaksetest.
45. Põhikohtuasja apellantide välja pakutud tõlgenduse järgi tuleks arvesse võtta ka perioode, mil asjassepuutuv pensionär ei teinud suure tõenäosusega üldse sissemakseid või tegi üksnes piiratud sissemakseid. Mõnel juhul tähendaks see aga seda, et pikemad perioodid, mil sissemakseid ei tehtud, oleks ülimuslikud lühemate perioodide suhtes, mil sissemakseid tegelikult tehti. Mitmed liikmesriigid võimaldavad tõesti mitterahalisi tervishoiuhüvitisi lähtudes üksnes elukohast nende territooriumil.
46. Teoses „De Legibus” („Seadustest”) kirjutas Vana-Rooma oraator Marcus Tullius Cicero: „salus populi suprema lex esto” („rahva heaolu olgu ülim seadus”).(20) Ka mina usun, et mis tahes riigikorra üks peamisi eesmärke peaks olema oma kodanike heaolu eest hoolitsemine. Selleks on oluline, et riik võimaldab laialdast ligipääsu tervishoiuteenustele kõigile elanikele, olenemata nende vahel esinevatest võimalikest erinevustest sissetulekus ja jõukuses. Tegelikult tagatakse enamikus arenenud ühiskondades seadusega üldine juurdepääs riiklikele tervishoiu‑ ja meditsiiniteenustele.(21) Sellega seoses tuleb meenutada, et ÜRO inimõiguste ülddeklaratsioonis on öeldud, et „[i]gaühel on ühiskonna liikmena õigus sotsiaalsetele tagatistele” (artikkel 22) ja „[i]gaühel on õigus elatustasemele, mis tagab tema ja ta perekonna tervise ja heaolu toidu, riietuse, eluaseme, arstiabi ja elementaarsete sotsiaalteenuste osas; samuti on igal inimesel õigus kindlustatusele tööpuuduse, haiguse, invaliidsuse, lesestumise ja vanaduse või muul elatusvahenditest ilmajäämise puhul, mis ei olene temast endast” (artikli 25 lõige 1). Samuti näeb Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikkel 35 „Tervishoid” ette: „[i]gaühel on õigus ennetavale tervishoiule ning ravile siseriiklike õigusaktide ja tavadega ettenähtud tingimustel.”
47. Süsteemidega, mis võimaldavad kogu elanikkonnale laialdast ligipääsu tervishoiuhüvitistele, kaasnevad aga vältimatult suuremad kulud ühiskonnale. Teatavatesse kategooriatesse kuuluvate isikute puhul, nagu näiteks töötud, tudengid, lapsed või rasedad, kaetakse pakutavate tervishoiuteenuste kulud aktiivsete kodanike sissemaksetest või üldisemalt maksumaksja rahast.
48. Minu hinnangul soovitakse määruse artiklis 28 esitatud eeskirjaga tagada, et need liikmesriigid, mille poliitika on selles osas heldem, ei pea kandma nende mitterahaliste hüvitiste kulusid, mida antakse pensionäridele, kes ei ole nende sotsiaalkindlustussüsteemi sissemakseid teinud, või on seda teinud üksnes väga vähesel määral.
49. Sellise süsteemi objektiivset ebaõiglust – mis riskib sellega, et liikmesriigid alustavad tervishoiuteenustele ligipääsu osas tasandamist – võib illustreerida D. Farringtoni näitel.
50. D. Farrington väidab, et talle Hispaanias antavate mitterahaliste hüvitiste kulu kandmise eest peaks määruse artikli 28 lõike 2 punkti b alusel vastutama Ühendkuningriik, sest ta oli Ühendkuningriigi elanik alates 1948. aastast, kui ta oli 7‑aastane, kuni 1972. aastani, mil ta rändas välja Madalmaadesse, olles Ühendkuningriigis töötanud 14 aastat. Seega sellel olulisel eluperioodil, mil ta elas Ühendkuningriigis, oli D. Farringtonil ligipääs National Health Service’ile (riiklik tervishoiuteenistus) üksnes seetõttu, et ta oli selle riigi elanik. Seevastu Madalmaades töötas D. Farrington kogu 32 aasta pikkuse ajavahemiku jooksul, mil ta seal elas (1972–2004). Võib eeldada, et D. Farrington on teinud Madalmaades sotsiaalkindlustussüsteemi suuremaid sissemakseid kui Ühendkuningriigis – või vähemalt oleks see nii enamiku inimeste puhul sarnases olukorras. Seega ei näe ma ühtegi põhjust, miks peaks Ühendkuningriik ja mitte Madalmaad kandma nende mitterahaliste hüvitiste kulud, mille saamise õigus on D. Farringtonil oma uues elukohas pensionil olemise ajal.
51. Sellest näitest ilmneb, miks ei saa olla õige artikli 28 lõike 2 punkti b tõlgendus, mida pooldavad põhikohtuasja apellandid. Kui vaidlusalust mõistet tõlgendada nii, et see viitab üksnes sotsiaalkindlustusalastele õigusaktidele, mis reguleerivad rasedust ja sünnitust ning haigust, lõikaks see läbi seose riigi saadavate sissemaksete ja antavate hüvitiste vahel, mis on kõigi sotsiaalkindlustussüsteemide alus. Nagu komisjon õigesti välja toob, oleks selle tulemuseks finantskoormuse ebaühtlane jaotus erinevate liikmesriikide vahel ja minu hinnangul võib see õõnestada ka mõne sotsiaalkindlustussüsteemi stabiilsust.
52. Nagu põhikohtuasja apellandid välja toovad, toetab nende tõlgendust vaidlusaluse mõiste osas ka Rootsi kõrgeima halduskohtu 14. detsembri 2011. aasta(22) otsus, mille asjaolud olid põhikohtuasja asjaoludega võrreldavad. Selles kohtuasjas leidis kõrgeim halduskohus, et määruse artikkel 28, mis paikneb määruse III jaotise I peatükis „Haigus ning rasedus ja sünnitus”, kujutab endast erandit võrreldes määruse II jaotise artiklis 13 ette nähtud kohaldatava õiguse kindlaksmääramise üldsätetega, ja järeldas, et mõistet „õigusaktid” tuleb tõlgendada nii, et see tähendab sotsiaalkindlustusalaseid õigusakte, mis reguleerivad rasedust ja sünnitust ning haigust.
53. On tõsi, et artikkel 28 paikneb määruse III jaotise I peatükis „Haigus ning rasedus ja sünnitus”. See aga ei tähenda, et vaidlusalune mõiste on piiratud haigust, rasedust ja sünnitust reguleerivate õigusaktidega. Nagu Rootsi valitsus välja tõi, viitab selle peatüki pealkiri üksnes neile hüvitiste liikidele, mida selles peatükis ette nähakse, erandina määruse II jaotises kehtestatud üldreeglitest.(23)
54. Põhikohtuasja apellantide seisukohtade nõrkus – kui nad tuginevad I peatüki pealkirjale – tuleb ilmsiks siis, kui selle pealkirja tõlgendamisel võtta arvesse III jaotise üldist pealkirja („Eri liiki hüvitistega seotud erisätted”) ja selle jaotise järgmiste peatükkide pealkirju, mis kõik viitavad vastavate hüvitiste liikidele.(24)
55. Teiseks on vaidlusaluse mõiste tõlgenduse puhul, mille ma välja pakun, tegemist kollisiooninormiga, mida – nagu Ühendkuningriik õigesti välja toob – on võrdlemisi lihtne kohaldada ja mis toob kaasa õiguskindlad tagajärjed.(25) Ajavahemike pikkus, mille jooksul pensionär on igas liikmesriigis pensioni kogunud, on faktiküsimus, mida iga liikmesriigi pädevad asutused teavad.
56. Seevastu eespool punktis 24 viidatud määruse artikli 28 lõike 2 punkti b tõlgenduse puhul, mida pooldavad CVZ ning Hollandi ja Rootsi valitsus, on tagajärjed palju ebaselgemad. Kuivõrd teatud sotsiaalkindlustusliigid on sageli kohaldatavad liikmesriigi kõigile elanikele, oleks määruse artikli 28 lõike 2 punkti b peamine rakendamiskriteerium enamasti isiku elamise kestus mingis riigis. Nagu aga mõned valitsused istungil möönsid, ei pruugi selline teave alati olla hõlpsasti kindlakstehtav ega täiesti usaldusväärne. Ajavahemikud, mille jooksul on elanik teinud pensioni sissemakseid, on nõuetekohaselt registreeritud ja kergesti kontrollitavad, mida ei saa aga öelda ajavahemike kohta, mille jooksul kehtivad elanikele teised sotsiaalkindlustusliigid.
57. Lisaks sellele väidavad isegi Madalmaade ja Rootsi valitsused, et artikli 28 lõike 2 punkti b eesmärk on tagada seda, et mitterahaliste hüvitiste kulu peab kandma riik, milles pensionär on töötanud kõige kauem, ja seega riik, milles ta on tõenäoliselt maksnud enamiku oma sissemaksetest. Sellegipoolest näib, et nende valitsuste pooldatav tõlgendus ei taga alati selle eesmärgi saavutamist. Tegelikult eeldab see tõlgendus seda, et määruse artikli 28 tähenduses tuleb arvesse võtta kogu ajavahemik, mille jooksul on elanikule kehtinud mingit sotsiaalkindlustusliiki reguleerivad õigusaktid. Seejuures ei oleks oluline, kas selle ajavahemiku jooksul oli isik näiteks laps, kellel on juurdepääs liikmesriigi pakutavale üldisele tervishoiuteenusele, või pigem töötaja, kes tasub kõik nõutavad sissemaksed. Sel juhul oleks ajafaktor ainuke tegur, mis oleks artikli 28 lõike 2 punkti b tähenduses oluline.
58. Minu hinnangul ei saa see olla artikli 28 lõike 2 punkti b õige tõlgendus. Sellise tõlgendusega kaasneks taas kord risk liigselt koormata neid liikmesriike, kes pakuvad oma elanikele mingit liiki sotsiaaltoetusi, olenemata sellest, kas need elanikud on majanduslikult aktiivsed või kas nad teevad sealsesse sotsiaalkindlustussüsteemi sissemakseid.
59. Nagu on näidatud eespool punktides 50 ja 51, näib selline tulemus mulle mitte üksnes ebaõiglane nende liikmesriikide suhtes, kelle sotsiaalkindlustussüsteemid on heldemad, vaid ka nende süsteemide finantsstabiilsusele potentsiaalselt kahjulik.
60. Artikkel 1, milles sisalduvad määratlused selle määruse tähenduses, määratleb mõiste „õigusaktid” punktis j kui „liikmesriigi seadused, määrused ja muud õigusaktid ning kõik muud rakendusmeetmed, nii praegu kehtivad kui ka tulevased, mis on seotud artikli 4 lõigetes 1 ja 2 loetletud sotsiaalkindlustusliikide ja ‑skeemidega või artikli 4 lõikes 2a käsitletud mitteosamakseliste erihüvitistega.” See näib viitavat vaidlusaluse mõiste laiale tõlgendusele.
61. Minu jaoks ei ole see argument veenev. Minu hinnangul peab artiklis 1 sisalduv määratlus olema kõikehõlmav, sest seda määratlust kohaldatakse terve määruse kohaldamisel. Mõiste „õigusaktid” lai määratlus on kooskõlas liidu seadusandja eesmärgiga tagada määruse ühetaoline kohaldamine kõigis liikmesriikides, sõltumata nende sotsiaalkindlustussüsteemide mitmekesisusest. Samal ajal püütakse artiklis 1 sisalduva määratlusega eristada seda, mida ei peeta sotsiaalkindlustusalasteks õigusaktideks (näiteks kollektiivlepingud või eriskeemid füüsilisest isikust ettevõtjate jaoks, mille loomine on jäetud puudutatud isikute algatada).
62. See aga ei tähenda seda, et igal korral, kui määrus seda mõistet sisaldab, tuleb seda alati mõista vastavalt artiklis 1 sisalduvale määratlusele.(26) Mõned määruse sätted võivad mõistet „õigusaktid” täiendavalt täpsustada ja viidata üksnes teatud valdkonna õigusaktidele.
63. Just selline on olukord määruse artikli 28 puhul. Artikli 28 lõike 2 punktis b sisalduvat mõistet „õigusaktid” ei tohiks minu hinnangul tõlgendada selle normi muust sisust täiesti sõltumatult. Nimelt viitab artikli 28 lõige 1 „[p]ensionär[ile], kellel on õigus saada pensioni ühe liikmesriigi õigusaktide alusel või kahe või enama liikmesriigi õigusaktide alusel”. Teise lõike alguses on viitega esimesele lõikele märgitud, et see on kohaldatav üksnes selles lõikes käsitletud juhtudel.(27)
64. Seega, kui tõlgendada artiklit 28 terviklikult, on selge, et asjakohased on need õigusaktid, mille alusel on isikul õigus pensionile, ja mitte need õigusaktid, mis on seotud kõigi sotsiaalkindlustussüsteemi liikidega.
65. Kolmandaks ja viimaks näib minu pakutud tõlgendus vaidlusaluse mõiste osas tulenevat ka kahest teisest õigusnormist.
66. Esmalt näeb määruse artikli 33 lõige 1 ette, et „[l]iikmesriigi asutus, kes on vastutav pensioni maksmise eest ja kes kohaldab õigusakte, mis sätestavad pensionäride sissemaksete kinnipidamise haigus‑ ning rasedus‑ ja sünnitushüvitiste katmiseks, võib teha selliseid [...] kinnipidamisi sellise asutuse väljamakstavatest pensionidest selle määrani, mis kõnealuse liikmesriigi asutusel tuleb kanda [...] hüvitiste kuludena.
67. See säte toetab mõttekäiku, mille järgi peab pensionärile elukohariigi antavate mitterahaliste hüvitiste kulu kandma see liikmesriik, kes on vastutav pensioni maksmise eest. See selgitab ka seda, miks on sellel liikmesriigil võimalik teha kinnipidamisi pensionärile väljamakstavast pensionist. Kohtuasjas Rundgren selgitas Euroopa Kohus, et artiklis 33 kasutatud mõiste „väljamakstav” tähendab seda, et pensionärile tuleb pensioni maksta tegelikult ja hüpoteetiline pensioni maksmise pädevus ei ole piisav, et võimaldada pädeval asutusel ükskõik milliseid kinnipidamisi teha.(28)
68. Teiseks näib asjakohane ka nõukogu 21. märtsi 1972. aasta määruse (EMÜ) nr 574/72, millega määratakse kindlaks määruse (EMÜ) nr 1408/71 rakendamise kord(29), artikkel 95 „Nende mitterahaliste hüvitiste tagasimaksmine, mida on ravi‑ ning rasedus‑ ja sünnituskindlustuse alusel antud pensionäridele ja nende pereliikmetele, kellel ei ole õigust saada hüvitist elukohajärgse liikmesriigi õigusaktide alusel”. Kohtuotsuses van der Duin leidis Euroopa Kohus seoses selle sättega, et „[...] artikli 28 alusel antavate hüvitiste kogusumma tasub elukohariigi asutusele pensioni maksmise eest vastutava riigi pädev astutus [...]”.(30)
69. Kui nõustuda tõlgendusega, mille on artikli 28 lõike 2 punktile b andnud põhikohtuasja apellandid või mida pooldab CVZ, kaotaksid need kaks sätet oma mõtte: poleks võimalik välistada seda, et teatud juhtudel peaks mitterahaliste hüvitiste kulu kandma liikmesriik, kes ei maksa pensionärile mingit pensioni. Sellistel juhtudel ei saaks toimuda ka mingeid pensionist kinnipidamisi ega tagasimakseid pensioni maksmise eest vastutavalt asutuselt.
70. Eeltoodud põhjendustel leian, et vaidlusalune mõiste viitab pensioneid reguleerivatele õigusaktidele.
71. Olles jõudnud sellele järeldusele, tuleb käsitleda veel üht teemat. Eelotsusetaotluses küsib Centrale Raad van Beroep sisuliselt seda, millised pensionikindlustusliike tuleb põhikohtuasjas käsitletavas olukorras määruse artikli 28 mõttes arvesse võtta.
72. Ma leian, et määruse artikli 28 sõnastust tuleks selles osas tõlgendada esmalt laialt ja teiseks kooskõlas asjakohaste siseriiklike õigusaktidega.
73. Esimese aspekti osas leian ma, et määruse tekstis ei ole midagi, mis eeldaks, et seda sätet tuleb tõlgendada kitsalt. Vastupidi, fraas „mille õigusaktid on pensionäri suhtes kõige kauem kehtinud” näib olevat tahtlikult formuleeritud võimalikult laialt.
74. Tegelikult leidis Euroopa Kohus kohtuotsuses Rundgren, et „määruse nr 1408/71 artiklis 28a kasutatud sõna „pension” viitab nii elukohal põhinevale pensionile, mis koosneb eelkõige invaliidsus‑ ja vanadushüvitistest [...] kui ka pensionile, mis põhineb palgatööl [...]”.(31) Ma leian, et määruse artikli 28 puhul tuleb seda mõistet tõlgendada samal viisil.
75. Lisaks sellele, kui artikli 28 ingliskeelses pealkirjas on nimetatud „pensions payable”, on selle õigusakti muukeelsed versioonid sõnastatud teisiti.
Näiteks artikli 28 pealkirja taanikeelses versioonis on kirjas „ret til pension eller rente”, hollandikeelses „Pensioenen of rente”, prantsuskeelses „pensions ou rentes dues”, itaaliakeelses „pensioni o rendite dovute”, portugalikeelne „pensões ou rendas devidas” ja hispaaniakeelses „pensiones o rentas debidas”.(32) Sellest võrdlusest tuleneb, et sobilik on artikli 28 ulatuse lai tõlgendus.
76. Lühidalt öeldes ei ole mingeid viiteid sellele, et liidu seadusandja soovis piirata artikli 28 ulatust mingit kindlat liiki pensioni või pensionikindlustuse kindla perioodiga, näiteks vanaduspensionidega või pensionidega, mis on väljateenitud tööelu jooksul. Samuti ei näe ma põhjust, miks ei peaks arvesse võtma ajavahemikke, mille jooksul on pensionär teinud sissemakseid ühele liikmesriigile vabatahtliku kindlustusskeemi järgi, kui see on siseriiklikus õiguses ette nähtud.
77. Lisaks sellele teeks erinevate pensioniliikide või erinevate pensionikindlustusperioodide eristamine määruse artikli 28 lõike 2 punktis b ette nähtud testi keerukamaks ja ebakindlamaks.
78. Teise aspekti osas tuleb meenutada, et Euroopa Kohus on juba leidnud, et põhimõtteliselt määratakse määruse nr 1408/71 artikli 1 punkti r kohaselt kindlustusperioodide arvutamise tingimused üksnes liikmesriigi õigusaktidega, millele tuginedes kõnealused perioodid täideti.(33)
79. Asjaolu, et sisuliselt viitab artikkel 28 selles küsimuses asjakohastele siseriiklikele õigusaktidele, näib mulle kokku sobivat ka asjaoluga, et määrus tugineb praegusele ELTL artiklile 48 (varem EMÜ lepingu artikkel 51). Selles osas on Euroopa Kohtu väljakujunenud praktika, et „ELTL artikkel 48 näeb ette liikmesriikide õigusaktide kooskõlastamise, mitte nende ühtlustamise, nii et see säte ei mõjuta liikmesriikide sotsiaalkindlustusskeemide vahelisi sisulisi ja menetluslikke erinevusi ega seega ka nendes liikmesriikides sotsiaalkindlustusskeemiga liitunud isikute õigusi”.(34)
80. Sellel põhjusel leian ma, et mõistet „pensionid” tuleb mõista laialt ja kooskõlas asjakohaste siseriiklike õigusaktidega, nii et need hõlmavad vajaduse korral ka neid pensioneid, mida liikmesriigid maksavad vabatahtlike sissemaksete alusel.
81. Eeltoodust tulenevalt teen ettepaneku, et Euroopa Kohus vastaks Centrale Raad van Beroepi (Madalmaad) esitatud eelotsuse küsimusele järgmiselt:
Määruse (EMÜ) nr 1408/71 artikli 28 lõike 2 punktis b viidatud „õigusaktid[, mis] on pensionäri suhtes kõige kauem kehtinud”, tähendavad pensioneid reguleerivaid õigusakte. Mõistet „pensionid” tuleb mõista laialt ja kooskõlas asjakohaste siseriiklike õigusaktidega, nii et need hõlmavad vajaduse korral ka neid pensioneid, mida liikmesriigid maksavad vabatahtlike sissemaksete alusel.
2 – Nõukogu 14. juuni 1971. aasta määrus (EMÜ) nr 1408/71 sotsiaalkindlustusskeemide kohaldamise kohta ühenduse piires liikuvate töötajate ja nende pereliikmete suhtes (edaspidi „määrus”) (EÜT 1971, L 149, lk 2, ELT eriväljaanne 05/01, lk 35).
3 – Määruse põhjendus 6.
4 – Määrus tunnistati kehtetuks ja asendati Euroopa Parlamendi ja nõukogu 29. aprilli 2004. aasta määrusega (EÜ) nr 883/2004 sotsiaalkindlustussüsteemide kooskõlastamise kohta (EÜT 2004, L 166, lk 1; ELT eriväljaanne 05/05, lk 72) alates 1. maist 2010, mil see jõustus Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. septembri 2009. aasta määruse (EÜ) nr 987/2009 (milles sätestatakse määruse (EÜ) nr 883/2004 (sotsiaalkindlustussüsteemide koordineerimise kohta) rakendamise kord) jõustumise tagajärjel (EÜT 2009, L 284, lk 1).
5 – Kuni 1. jaanuarini 2006 nägi määruse VI lisa jaotise Q (Madalmaad) punkti 1 alapunkt a ette: „Madalmaade õigusaktide alusel mitterahalise hüvitise saamise õiguse puhul tähendab III jaotise I peatüki kohaldamisel mitterahalisi hüvitisi saama õigustatud isik isikuid, kes on kindlustatud või kaaskindlustatud kindlustusskeemi alusel, mida reguleerib Madalmaade seadus haigekassade kohta.”
6 – Asjassepuutuva aja kohta näeb määruse VI lisa jaotise R (Madalmaad) punkti 1 alapunkt a ette: „Seoses õigusega mitterahalistele hüvitistele Madalmaade õigusaktide kohaselt käsitatakse käesoleva määruse III jaotise esimese ja neljanda peatüki rakendamiseks selliste õigustatud isikutena (i) isikuid, kes Madalmaade ravikindlustusseaduse [ZVW] artikli 2 kohaselt peavad kindlustuse sõlmima ravikindlustusandjaga, ning (ii) kui nad ei kuulu punktis i nimetatud isikute hulka, siis isikuid, kes elavad alaliselt mõnes muus liikmesriigis ning kellel käesoleva määruse alusel on oma elukohariigis õigus tervishoiuteenustele, mille kulud kaetakse Madalmaades.”
7 – Euroopa Kohtu 10. mai 2001. aasta otsus kohtuasjas C‑389/99: Rundgren (EKL 2001, lk I‑3731).
8 – Vt Euroopa Kohtu 18. juuli 2006. aasta otsus kohtuasjas C‑50/05: Nikula (EKL 2006, lk I‑7029, punkt 20) ja Euroopa Kohtu 3. märtsi 2011. aasta otsus kohtuasjas C‑440/09: Tomaszewska (EKL 2011, lk I‑1033, punkt 28).
9 – Euroopa Kohtu 14. oktoobri 2010. aasta otsus kohtuasjas C‑345/09: van Delft jt (EKL 2010, lk I‑9878, punktid 99 ja 100) ja Euroopa Kohtu 16. juuli 2009. aasta otsus kohtuasjas C‑208/07: von Chamier-Glisczinski (EKL 2009, lk I‑6095, punktid 84 ja 85).
10 – Euroopa Kohtu 10. juuli 1986. aasta otsus kohtuasjas 60/85: Lujten (EKL 1986, lk 2365, punkt 14) ja Euroopa Kohtu 14. detsembri 1989. aasta otsus kohtuasjas C‑3/87: Agegante (EKL 1989, lk I‑4459, punkt 27).
11 – Euroopa Kohtu 12. juuni 1986. aasta otsus kohtuasjas 302/84: Ten Holder (EKL 1986, lk 1821, punkt 21 ja seal viidatud kohtupraktika).
12 – Vt selle kohta Euroopa Kohtu 29. juuni 1994. aasta otsus kohtuasjas C‑60/93: Aldewereld (EKL 1994, lk I‑2991, punktid 16–20) ja kohtuotsus van Delft jt (punkt 52 ja seal viidatud kohtupraktika).
13 – Euroopa Kohtu 27. mai 1982. aasta otsus kohtuasjas 227/81: Aubin (EKL 1982, lk 1991, punkt 11).
14 – Kohtuotsus Rundgren, punktid 44 ja 45.
16 – Kohtuotsus Rundgren, punktid 46 ja 47.
17 – Kohtuotsus van Delft jt, punkt 79.
18 – See põhimõte leiab toetust terves määruses ja seda selgitab määruse artikli 13 lõike 2 punkt a, milles on sätestatud: „liikmesriigi territooriumil töötava isiku suhtes kehtivad selle riigi õigusaktid, seda ka juhul, kui ta elab teise liikmesriigi territooriumil või kui tema tööandjaks oleva ettevõtja või isiku registrisse kantud asukoht või peamine tegevuskoht asub teise liikmesriigi territooriumil”.
19 – Selle kohta ütles kohtujurist Poiares Maduro Nikula kohtuasja ettepaneku punktis 11: „võimalikkuse piires [tuleb] jätta hüvitiste kulud kanda riigile, kus asjaomane isik teostas kutsetegevust, mille eest on tal õigus saada pensioni.”
20 – III raamat, III osa, VIII jaotis.
21 – Hiljuti kehtestati Ameerika Ühendriikides (edaspidi „USA”) föderaalseadus, mille eesmärk on tõsta USA kodanike riikliku ravikindlustusega kaetuse määra. Vt Patient Protection and Affordable Care Act (PPACA), millele president B. Obama kirjutas alla 23. märtsil 2010; meedias viidatakse sellele tavaliselt kui „Obamacare’ile”. 28. juunil 2012 leidis USA ülemkohus kohtuasjas National Federation of Independent Business vs. Sebelius, et suurem osa sellest seadusest on kooskõlas põhiseadusega.
22 – Kohtuasi nr 4381‑10: Wehmeyer.
23 – Tegelikult pakub kohtujurist Alber kohtuasjas Rundgren esitatud ettepaneku punktis 48, et määruse artiklite 28 ja 28a kontekst viitab sellele, et need on seotud pensionidega.
24 – II peatükk „Invaliidsus“, III peatükk „Vanadus ja toitjakaotus (pensionid)”, IV peatükk „Tööõnnetused ja kutsehaigused”, V peatükk „Matusetoetused”, VI peatükk „Töötushüvitised”, VII peatükk „Perehüvitised”, VIII peatükk „Hüvitised pensionäride ülalpeetavatele lastele ja orbudele”.
25 – Euroopa Kohus on tegelikult juba rõhutanud, et olemaks kooskõlas õiguskindluse põhimõttega, peab määruse alusel kohaldatav süsteem olema etteaimatav. Vt Euroopa Kohtu 26. novembri 1998. aasta otsus kohtuasjas C‑178/97: Banks jt (EKL 2000, lk I‑2005, punkt 41) ja kohtujurist Jacobsi 24. veebruari 2005. aasta ettepanek kohtuasjas C‑227/03: van Pommeren-Bourgondiën (EKL 2005, lk I‑6101, punkt 45).
26 – Nagu ma tõin välja oma 29. mai 2013. aasta ettepanekus pooleliolevas kohtuasjas C‑140/12: Brey (ettepaneku punkt 34), on üldiselt alati soovitav tõlgendada liidu õiguse samu mõisteid ühtselt, sest see tagab suurema õiguskindluse. Siiski ei ole ühtne tõlgendus praktikas alati võimalik.
27 – Määruse artikli 28 lõikes 2 on öeldud: „Lõikes 1 käsitletud juhtudel [...]”.
28 – Kohtuotsus Rundgren, punktid 47–50.
29 – EÜT L 74, lk 1; ELT eriväljaanne 05/01, lk 83.
30 – Euroopa Kohtu 3. juuli 2003. aasta otsus kohtuasjas C‑156/01: van der Duin ja ANOZ Zorgverzekeringen (EKL 2003, lk I‑7045, punkt 44).
31 – Kohtuotsus Rundgren, punkt 39.
32 – Seevastu mõned keeleversioonid on sarnasemad ingliskeelsele tekstile: eestikeelses tekstis on „makstavad pensionid”, soomekeelses „maksettavat eläkkeet”, saksakeelses „Rentenanspruch” ja rootsikeelses „Rätt till pensioner”.
33 – Vt muu hulgas kohtuotsus Tomaszewska, punkt 26 ja Euroopa Kohtu 18. aprilli 2013. aasta otsus kohtuasjas C‑548/11: Mulders (kohtulahendite kogumikus veel avaldamata, punkt 37).
34 – Vt muu hulgas Euroopa Kohtu 11. aprilli 2013. aasta otsus kohtuasjas C‑443/11: Jeltes jt (kohtulahendite kogumikus veel avaldamata, punkt 43). Vt ka kohtuotsus von Chamier-Glisczinski, punkt 84 ja Euroopa Kohtu 15. jaanuari 1986. aasta otsus kohtuasjas 41/84: Pinna (EKL 1986, lk 1, punkt 20).

matches: kohus kohus Kohus Kohus Kohus Kohus Kohus Kohus Kohus Kohus Kohus Kohus Kohus Kohus Kohus Kohus Kohus


Kuidas suurendada allalaadimise kiirust PS4-l
Põhiline / mängimine / Kuidas suurendada allalaadimise kiirust PS4-l
Kui teil on PS4, oleksite ilmselt juba palju aeglast allalaadimist. Alates PS4 käivitamisest 2013. aastal on inimesed kaebanud oma konsoolide aeglase allalaadimiskiiruse üle, tavaliselt WiFi kaudu. Isegi tarbijad, kellel on oma kodudes kiire internetiühendus, seisavad oma PS4 süsteemides silmitsi kiirusega. Selle tulemuseks on mängude allalaadimise aegade otsene mõjutamine. Niisiis, täna anname teile teada selle probleemi võimaliku parandamise, et suurendada teie ühenduse kiirust. Noh, ilma edasiste juhusteta, vaadake, kuidas parandada oma PS4 allalaadimise kiirust:
DNS ja MTU seadete muutmine PS4-s
Märkus: Ma katsetasin seda PS4 Pro süsteemis Horizon Zero Dawni allalaadimise ajal, sest kiirused olid talumatud. Pärast järgnevat protseduuri on minu kiirus peaaegu kahekordistunud ja ETA vähenenud poole võrra. Siiski võib see menetlus lahendada või mitte lahendada kõigi küsimusi.
Vaikimisi on DNS ja MTU seaded seatud automaatselt Interneti-ühenduse loomiseks PlayStation 4-s. Peame need nüüd käsitsi muutma. Selleks järgige lihtsalt alltoodud samme:
Klõpsake PS4-süsteemi avakuval ikooni „Portfell”, et minna konsooli seadetele.
Klõpsake nuppu Võrk -> Interneti-ühenduse seadistamine . Nüüd, kui kasutate traadiga ühenduse loomiseks Etherneti, valige „Kasutage LAN-kaablit” . Muudel juhtudel valige „Use Wi-Fi” .
Nüüd palutakse teil valida Interneti-ühenduse seadistamiseks „ Easy ” või „ Custom ” režiim. Klõpsake nupul Kohandatud.
IP-aadressi seadete puhul klõpsake „ Automaatne “ .
Nüüd klõpsa DHCP hostinime jaoks „ Ära täpsusta “.
Nüüd palutakse teil valida DNS-seaded. Vajuta “ Manual ”.
Nüüd peaksite sisestama oma esmase ja sekundaarse DNS-i . Selle protseduuri jaoks saate kasutada kas Google DNS või OpenDNS. Kasutage ühte järgmistest:
Esmane DNS - 8.8.8.8
Teisene DNS - 8.8.4.4
Esmane DNS - 208.67.222.22
Teisene DNS - 208.67.220.220
Kui olete lõpetanud, klõpsake nupul Edasi, et edasi minna MTU seadetele. Klõpsake siin käsiraamatul .
Tippige menüüsse MTU tüüp 1473 . Kui teie PS4 seda ei aktsepteeri, kirjuta 1450. Klõpsake Next .
Proxy serveri jaoks valige „ Ära kasuta ”. See on konfiguratsiooniprotsessi jaoks.
Lõpuks klõpsake nuppu „ Test Internet Connection “. Seejärel oodake, kuni kiiruskatse lõpeb, võtab see tavaliselt umbes minuti.
Noh, see on nii lihtne, kui peaksite selle allalaadimise kiirust märkimisväärselt parandama. Selle paranemise põhjuseks on see, et teatavates valdkondades võib ISP DNS-serverid üldiselt olla ülerahvastatud. Arvestades Google DNSi ja OpenDNSi servereid on kaks maailma kiiremat DNS-serverit, on see kindlasti kiirem kui teie ISP DNS-serverid. Kui protseduur teile ei sobi, on see midagi, mis takistab teie kiirust.
Kiirused: enne ja pärast
WiFi-võrk tagab Interneti-kiiruse umbes 5-7 Mbit / s, mistõttu kiirus oli meie puhul üsna oluline. Allalaadimise kiirus peaaegu kahekordistus ja üleslaadimise kiirus oli peaaegu 10 korda parem. Horizon Zero Dawni mängu allalaadimisel täheldasime, et ETA-d vähendati poole võrra pärast Google'i DNS-i ja MTU väärtuse muutmist väärtuseks 1473. Saate näha tulemusi allpool:
Kasutage Etherneti, mitte Wi-Fi
Kui ülaltoodud protseduur teie jaoks ei tööta, on tõenäoliselt midagi muud, mis takistab teie kiirust. WiFi-võrgu kasutamine võib mõjutada ka teie kiirust, eriti arvestades asjaolu, et standardne PS4 toetab ainult 2, 4 GHz WiFi-sagedusriba, mis on tavaliselt ülerahvastatud. Niisiis, ühendamine otse LAN-kaabli abil oleks palju parem võimalus oma allalaadimiskiiruse parandamiseks PS4-l.
VT KA PUNKTI: 12 parimat PS4 rakendust, mida peaksite konsoolile installima
Kasutage seda lihtsat näpistust, et suurendada allalaadimise kiirust PS4-l
Noh, protseduur ei ole kaugeltki keeruline ja võtab vaid paar minutit. Seega, kui olete üks neist PS4 kasutajatest, kes seisavad silmitsi aeglase interneti kiirusega, proovige seda protseduuri läbi ja andke meile teada, kuidas see on teie allalaadimiskiirusi parandanud. Samuti, kuigi ma proovisin seda PS4 Pro-s, peaks see meetod töötama algse PS4 ja PS4 Slimiga. Niisiis, proovige seda ja andke meile teada oma mõtted allpool olevas kommentaaride osas.