"Eesti riikliku arengukava Euroopa Liidu struktuurifondide kasutuselevõtuks - ühtne programmdokument aastateks 2004-2006" meetme 2.3 "Teadus- ja arendustegevuse ning innovatsiooni edendamine" osa "Teaduse tippkeskuste programm" rakendamiseks struktuuritoetuse andmise tingimused – Riigi Teataja
"Eesti riikliku arengukava Euroopa Liidu struktuurifondide kasutuselevõtuks - ühtne programmdokument aastateks 2004-2006" meetme 2.3 "Teadus- ja arendustegevuse ning innovatsiooni edendamine" osa "Teaduse tippkeskuste programm" rakendamiseks struktuuritoetuse andmise tingimused
"Eesti riikliku arengukava Euroopa Liidu struktuurifondide kasutuselevõtuks - ühtne programmdokument aastateks 2004-2006" meetme 2.3 "Teadus- ja arendustegevuse ning innovatsiooni edendamine" osa "Teaduse tippkeskuste programm" rakendamiseks struktuuritoetuse andmise tingimused - sisukord
§ 13 Taotluse hindamise kord ja hindamiskriteeriumid
5 TOETUSE PIIRMÄÄRAD, TOETUSE VÄLJAMAKSETE TEOSTAMISE TINGIMUSED JA TOETUSE SAAJA KOHUSTUSED
Vastu võetud 30.05.2005 nr 58
RTL 2005, 62, 883
29.05.2007 RTL 2007, 46, 805 09.06.2007
12.10.2007 RTL 2007, 78, 1358 22.10.2007
[RTL 2007, 78, 1358 - jõust. 22.10.2007]
(1) «Teaduse tippkeskuste programm» (edaspidi alameede) on «Perioodi 2004–2006 struktuuritoetuse seaduse» § 2 lõike 2 punkti 1 alusel kehtestatud Vabariigi Valitsuse 28. jaanuari 2004. a korralduses nr 37-k sätestatud «Eesti riikliku arengukava Euroopa Liidu struktuurifondide kasutuselevõtuks – ühtne programmdokument aastateks 2004–2006» (edaspidi riiklik arengukava) 2. prioriteedi «Ettevõtluse konkurentsivõime» meetme 2.3 «Teadus- ja arendustegevuse ning innovatsiooni edendamine» (edaspidi meede ) osa.
(3) Alameetme üldeesmärk on suurendada teadus- ja arendustegevuse ning innovatsiooni alast võimekust Eestis, parandada Eesti konkurentsivõimet Euroopa teadus- ja innovatsiooniruumis ning luua ja säilitada teadus- ja arendustegevuse tippkompetentsust, toetades väikese arvu teaduse tippkeskuste arendamist majanduskasvu seisukohalt prioriteetsetes valdkondades.
(4) Alameetme alaeesmärk on toetada alameetme üldeesmärgile vastavalt teaduse tippkeskuste teadus- ja arendustegevuse infrastruktuuri investeeringuprojekte, mis:
1) loovad tingimused uute majanduse ja ühiskonna arenguks vajalike teadmiste loomiseks ja ülekandeks;
2) koondavad tipptasemel teaduspotentsiaali suurematesse läbilöögivõimelistesse üksustesse, toetades seeläbi suuremate strateegilise suunitlusega uurimisprojektide realiseerimist ja interdistsiplinaarsust;
3) tagavad majanduse ja ühiskonna arengu seisukohalt olulistes valdkondades ettevõtete teadus- ja arendustegevuse suutlikkuse kasvuks vajalike kõrge potentsiaaliga teadlaste olemasolu;
4) loovad paremad eeldused Eesti teadus- ja arendusasutuste ja ettevõtjate osalemiseks teadus- ja arendustegevuse alases rahvusvahelises koostöös, eelkõige Euroopa Liidu Teaduse ja Tehnoloogilise Arendustegevuse Raamprogrammides ning Euroopa teadus- ja innovatsiooniruumi loomises.
(5) Alameetme eesmärkide realiseerimise tulemusena kasvab Euroopa Liidu tippkeskuste võrgustikuga liitunud tippkeskuste arv, toetatud teadus- ja arendusasutustes kasvab doktorantide ja järeldoktorite arv majanduse ja ühiskonna arengu seisukohalt olulistes valdkondades, suureneb tulu teadus- ja arendusasutuste teadus- ja arendustegevuse lepingutest, kasvab rahvusvaheliselt aktsepteeritud kõrgekvaliteetsete teaduspublikatsioonide (ISI publikatsioonid) arv ning suureneb tulu intellektuaalse omandi realiseerimisest. Alameetme rakendamise mõjul suureneb teadus- ja innovatsioonialane võimekus Eestis, kasvab ja areneb teadus- ja arendustegevuse tippkompetentsus ning tugevneb teadus- ja arendusasutuste suutlikkus koostööks ettevõtlussektoriga Eesti majandusele strateegiliselt olulistes valdkondades.
(6) Alameedet toetab meetme raames realiseeritav «Teadus- ja arendustegevuse infrastruktuuri arendamise programm» ning alameede toetab meetme raames realiseeritavat «Tehnoloogia arenduskeskuste programmi» ning riikliku arengukava meetme 1.1 kõrghariduse osa.
(7) Alameetme rakendusüksus Vabariigi Valitsuse 22. märtsi 2004. a määruse nr 81 «Struktuuritoetuse rakendusasutuste ja rakendusüksuste nimetamine ning riigi ja kohaliku omavalitsuse investeeringute meetmete loetelu kinnitamine» tähenduses on Ettevõtluse Arendamise Sihtasutus (edaspidi sihtasutus). Sihtasutus menetleb toetuse saamiseks esitatud taotlusi, sealhulgas teeb otsuse taotluse rahuldamise või rahuldamata jätmise kohta ja ettepaneku makseasutusele maksekorralduse aktsepteerimiseks.
2) teadus- ja arendustegevus on teadus- ja arendustegevus «Teadus- ja arendustegevuse korralduse seaduse» tähenduses;
3) teaduse tippkeskus (edaspidi tippkeskus) on vähemalt ühest kõrgetasemelisest uurimisrühmast koosnev teadusüksus, mis on seotud doktoriõppega ja on oma valdkonnas rahvusvaheliselt tunnustatud. Tippkeskuse moodustavad ühtse teadusliku juhtimisorgani all toimivad ja ühise teadusliku sihi nimel töötavad ühe või mitme teadusasutuse uurimisrühmad ja kõrge kvalifikatsiooniga üksikteadlased. Tippkeskuste nimekirja kehtestab haridus- ja teadusminister;
4) abikõlblik kulu või tegevus on määruses sätestatud korra kohaselt alameetme raames finantseerimisele kuuluv kulu või tegevus;
5) toetus on riigi poolt antav rahaline abi, mida kaasrahastatakse Euroopa Liidu struktuurifondidest;
6) taotlus on vormikohane kirjalik avaldus ja sellele lisatud dokumendid toetuse saamiseks;
7) projekt on taotluses kirjeldatud kindla eesmärgi, tähtaja ja eelarvega tegevus, mille teostamiseks toetust taotletakse;
8) taotleja on teaduse tippkeskust esindav juriidiline isik, kes on esitanud taotluse toetuse saamiseks;
9) ühistaotlus on taotlus, milles lisaks taotlejale osaleb partnerina üks või mitu taotlejale esitatavatele nõuetele vastavat isikut, kelle struktuuriüksused või uurimisrühmad kuuluvad taotleja juures töötava tippkeskuse koosseisu;
10) toetuse saaja on taotleja, kelle esitatud taotlus toetuse saamiseks on rahuldatud;
11) omafinantseering on toetuse saaja või teiste projektis osalevate isikute või asutuste tehtav rahaline või rahaliselt mõõdetav panus projekti. Omafinantseeringu hulka arvatakse ainult toetuse saaja või teiste projektis osalevate isikute või asutuste tehtavad abikõlblikud kulud;
12) osaline ettemakse on toetuse väljamakse pärast reaalse kohustuse tekkimist ja toetuse saaja omafinantseeringu tasumist;
13) ettemakse on toetuse väljamakse pärast reaalse kohustuse ning enne reaalse kulutuse tekkimist.
Alameetme raames toetatakse § 1 lõigetes 3 ja 4 toodud alameetme eesmärkidele vastava projekti elluviimisega otseselt seotud teadus- ja arendustegevuse infrastruktuuri kaasajastamist, mis on vajalik tippkeskuste teadus- ja arendustegevuseks ja Eesti teadlaste kodumaale tagasitoomiseks või välismaa teadlaste Eestisse toomiseks.
(1) Tegevuste elluviimiseks tehtavad kulud on abikõlblikud, kui need on kooskõlas Euroopa Komisjoni määrusega 448/2004/EÜ, millega muudetakse määrust 1685/2000/EÜ, millega kehtestatakse nõukogu määruse 1260/1999/EÜ üksikasjalikud rakenduseeskirjad seoses struktuurifondidest kaasfinantseeritavate meetmetega seotud kulutuste abikõlblikkusega, ning tunnistatakse kehtetuks määrus 1145/2003/EÜ, (ELT L 72, 11.03.2004, lk 66–77) ning teiste siseriiklike ja Euroopa Liidu õigusaktidega.
(2) Alameetme raames on võimalik taotleda toetust järgmiste otseselt projekti elluviimise jaoks vajalike kulude katmiseks vastavalt §-s 17 sätestatud piirmääradele ja tingimustele:
2) kulud laboriseadmete, aparatuuri ja instrumentide soetamisele või täiendamisele, sealhulgas nende paigaldamise ja kasutajate esmakoolitamisega seotud kulud vahetult pärast laboriseadmete või aparatuuri soetamist;
3) kulud laboripindade ja mittelaboratoorsete pindade sisustamisele, sealhulgas varustamisele kontoritehnika ja mööbliga;
4) kulud laboripindade renoveerimisele, sealhulgas varustamisele tehnilise infrastruktuuri ja tehnovõrkudega;
5) üldkulud kokku kuni 10% ulatuses taotletavast toetusest vastavalt rahandusministri 28. detsembri 2004. a käskkirjaga nr 535 kinnitatud «Struktuurifondide vahenditest toetust saavate projektide personalikulude ja üldkulude arvestamise juhendile»;
7) pangagarantiid juhul, kui sihtasutus pangagarantiid nõuab;
8) finants- ja pangakulud juhul, kui eraldi kontode avamist nõuavad struktuurifonde administreerivad asutused;
9) info levitamisega seotud kulud ja kulud § 20 punktis 13 toodud kohustuste täitmiseks.
1) kulud, mis on otseselt seotud taotleja teadus- ja arendustegevuse teostamisega, vastavate teenuste osutamisega või taotlemise hetkel juba olemasoleva infrastruktuuri jooksva või regulaarse korrashoiuga;
2) kulud, mis on juba finantseeritud või finantseeritavad muudest allikatest või riikliku arengukava teiste meetmete või alameetmete raames;
3) kulutused intellektuaalse omandi õiguskaitse taotlemiseks ja jõus hoidmiseks;
5) mitterahalised kulutused;
7) pangagarantiid (välja arvatud § 4 lõike 2 punktis 7 lubatud juhul);
8) finants- ja pangakulud (välja arvatud § 4 lõike 2 punktis 8 lubatud juhul);
9) trahvid;
10) muud projektiga otseselt mitte seotud või projekti elluviimise seisukohast põhjendamatud ja ebaolulised kulud.
(4) Käibemaks on abikõlblik, kui taotleja ja/või toetuse saaja tõendab, et taotleja ja/või toetuse saaja on lõpptarbija, kellel ei ole vastavalt käibemaksu reguleerivatele õigusaktidele õigust projekti raames tasutud käibemaksu oma maksustatavast käibest maha arvata või käibemaksu tagasi taotleda ning talle ei hüvitata käibemaksu ka muul moel. Juhul kui toetuse saaja ja/või taotleja ei suuda eeltoodut tõendada, käsitleb sihtasutus käibemaksu mitteabikõlbliku kuluna.
(6) Taotlusvooru raames võib abikõlblike kulude hulka arvata ainult neid kulusid, mis tehakse pärast taotluste esitamise tähtpäeva või taotleja poolt taotluses määratletud hilisemat tähtpäeva kuni taotluse rahuldamise otsuses sätestatud projekti lõpptähtpäevani, mis ei saa olla hilisem kui 30. juuni 2007.
(7) Juhul kui sihtasutuse juhatus teeb taotluse rahuldamata jätmise otsuse, on taotleja kohustatud taotluse esitamisega seotud või projekti elluviimiseks juba tehtud kulud ise katma.
(1) Alameetme raames viiakse läbi üks taotlusvoor.
(2) Taotluste esitamise tähtpäevast informeerib sihtasutus taotlejaid vähemalt ühes üleriigilise levikuga päevalehes ja sihtasutuse veebilehel vähemalt 42 tööpäeva enne taotluse esitamise tähtpäeva.
(1) Taotlejaks võib olla riiklik või avalik-õiguslik TA asutus, mille juures tippkeskus tegutseb.
(2) TA asutuste vahelise tippkeskuse puhul peavad lõikes 1 nimetatud taotlejad esitama ühe ühistaotluse.
(3) Ühistaotluse esitamisel on toetuse taotlejaks üks tippkeskuse partneritest. Ühistaotluse rahuldamisel on kogu projekti tulemuste eest vastutav toetuse saaja.
(4) Taotlejal ja partneril ei tohi olla taotluse esitamise hetkel maksuvõlga riiklike maksude osas, välja arvatud juhul, kui see on ajatatud ning maksed on tehtud ettenähtud ulatuses ja tähtaegadel.
(5) Taotleja ja partneri suhtes ei tohi olla algatatud likvideerimismenetlust ega tehtud pankrotiotsust.
(6) Juhul kui taotleja ja/või partner on sihtasutuselt varem saanud toetust riigieelarvelistest vahenditest või toetust «Perioodi 2004–2006 struktuuritoetuse seaduses» sätestatud korras ja see toetus on kuulunud tagasimaksmisele, peavad tagasimaksed olema tehtud tähtaegselt ja nõutud summas.
1) vastama taotleja, partnerite ja taotluse kohta sihtasutuse poolt esitatud küsimustele;
2) võimaldama sihtasutusel kontrollida taotleja ja partnerite vastavust taotlejale esitatavatele nõuetele, teostada taotluse nõuetele vastavuse kontrolli, kohapealset kontrolli ning esitatud andmete õigsuse kontrolli;
3) esitama sihtasutusele tähtaegselt ettenähtud vormil ja viisil nõutud informatsiooni;
4) informeerima sihtasutust viivitamatult kirjalikult kõigist esitatud andmetes toimunud muudatustest või asjaoludest, mis mõjutavad või võivad mõjutada toetuse saaja poolt oma kohustuste täitmist, sealhulgas nime ja aadressi muutumisest, ümberkujundamisest, tegevuse lõpetamisest ka siis, kui eelnimetatud muudatused on avalikustatud massiteabevahendite kaudu;
(1) Taotlus esitatakse sihtasutusele määruse lisas toodud taotlusvormil kas paberkandjal ja koopia elektrooniliselt või elektrooniliselt digitaalallkirjaga allkirjastatult. Taotlusele kirjutab alla taotleja esindusõiguslik isik. Ühistaotlusele kirjutavad lisaks taotleja esindusõiguslikule isikule alla kõigi partnerite esindusõiguslikud isikud.
(2) Üks taotleja võib esitada ühe või mitu taotlust. Üks taotlus sisaldab ühte projekti ühe tippkeskuse kohta.
(3) Taotluses sisalduv projekt peab vastama alameetme eesmärkidele, taotleja teadus- ja arendustegevuse strateegiale ning tippkeskuse arengukavale. Ühistaotluse puhul peab projekt lisaks vastama kõigi partnerite teadus- ja arendustegevuse strateegiatele.
(4) Ühistaotluse puhul peab taotlus sisaldama kõigi tegevuste ja oodatavate tulemuste kirjeldust partnerite kaupa.
(5) Taotlus esitatakse taotlusvormil koos järgmiste lisadega:
1) tippkeskuse juhi ja uurimisrühmade juhtide elulookirjeldused;
2) Haridus- ja Teadusministeeriumi 2001. a ja 2002. a tippkeskuste konkursi II vooru taotluse dokumentatsioon ja tippkeskuse arengukava (paber- ja elektrooniline koopia), millele on lisatud haridusministri 4. juuni 2002. a käskkirja nr 636 lisa 1 punktis 16 sätestatud tippkeskuse töö vahearuanne;
3) projekti eelarve kulutuste kalkulatsioonide aluseks olevate dokumentide koopiad (tööjõukulude ja üldkulude arvestuspõhimõtted, hinnakirjad jms);
4) ühistaotluse puhul taotleja ja partnerite suhteid reguleeriva koostöölepingu koopia;
5) taotleja omafinantseeringu korral taotleja juht- või esindusorgani poolt heakskiidetud omafinantseeringut kinnitav dokument ning ühistaotluse puhul lisaks kõigi partnerite juht- või esindusorganite poolt heakskiidetud omafinantseeringut kinnitavad dokumendid;
(6) Sihtasutus võib taotlejalt nõuda selgitusi taotluses esitatud andmete kohta, kui ta leiab, et taotlus ei ole piisavalt selge, näidates ühtlasi, millised asjaolud vajavad täiendavat selgitamist.
(2) Taotluse menetlemise aeg sihtasutuses on kuni 42 tööpäeva alates taotluste esitamise tähtpäevast.
(1) Taotlused registreeritakse ja vaadatakse läbi sihtasutuses. Taotluse läbivaatamise tähtaeg on viis tööpäeva alates taotluse registreerimisest. Taotluse läbivaatamise käigus kontrollitakse, kas taotlus on laekunud vormikohaselt täidetult koos kõigi lisadega. Juhul kui taotlus ei vaja täpsustamist, teatatakse taotlejale taotluse registreerimisest kolme tööpäeva jooksul pärast taotluse läbivaatamist.
(2) Kui taotluse läbivaatamisel avastatakse selles esinevaid ebatäpsusi, teatatakse sellest viivitamatult taotlejale ja antakse kuni 10 kalendripäeva pikkune tähtaeg puuduste kõrvaldamiseks. Nimetatud juhul loetakse taotlus esitatuks alates puuduste kõrvaldamisest.
(3) Sihtasutuse juhatus tagastab taotluse, kui taotleja ei ole esitanud toetuse taotlemiseks lõikes 2 esitatud tähtaja jooksul kõiki määruse alusel nõutavaid dokumente või informatsiooni.
(2) Taotleja vastavuse kontrollimiseks hinnatakse tema nõuetele vastavust. Taotleja tunnistatakse vastavaks juhul, kui on täidetud kõik §-s 6 taotlejale esitatud nõuded.
(1) Menetlusse võetud taotluse vastavust hindab sihtasutus.
§ 13. Taotluse hindamise kord ja hindamiskriteeriumid
(1) Taotluste hindamiseks moodustab sihtasutuse juhatus sõltumatutest ekspertidest koosneva hindamiskomisjoni ja nimetab selle juhi. Hindamiskomisjoni koosseisu ja töökorra peab sihtasutus eelnevalt kooskõlastama Majandus- ja Kommunikatsiooniministeeriumiga ning Haridus- ja Teadusministeeriumiga. Ilma Majandus- ja Kommunikatsiooniministeeriumi ning Haridus- ja Teadusministeeriumi kooskõlastusteta hindamiskomisjoni ei moodustata. Hindamiskomisjon võib oma ülesande täitmisse kaasata teisi eksperte.
(2) Taotlusi hindab esmalt iga hindamiskomisjoni liige individuaalselt lõikes 4 toodud hindamiskriteeriumite alakriteeriumite alusel skaalal 1 (väga nõrk) – 10 (väga hea). Alakriteeriumite hinnete liitmisel moodustub hindamiskriteeriumi koondhinne. Taotluse koondhinne on summa kõigi hindamiskomisjoni liikmete hindamiskriteeriumite koondhinnete summade kaalutud keskmistest. Taotlused järjestatakse koondhinnete alusel pingeritta.
(3) Hindamiskomisjon esitab sihtasutuse juhatusele taotluste pingerea ning iga taotluse kohta konsensusliku hindamisraporti, mis muuhulgas sisaldab kokkuvõtet esitatud projekti tugevuste ja nõrkuste kohta, põhjendatud ettepanekut taotluse rahuldamise või rahuldamata jätmise kohta ja rahuldamise ettepanekuga taotluste osas soovitusi toetuse suuruse ja kasutamise tingimuste osas. Rahuldamisele võivad kuuluda taotlused, mille koondhinne on üle 50% maksimaalsest võimalikust koondhindest ning milles taotletav ja hindamiskomisjoni poolt soovitatav toetus ei ületa alameetme rahastamise eelarve vaba jääki.
(4) Taotluse hindamiskriteeriumid ja alakriteeriumid ning hindamisel rakendatavad osakaalud on järgmised:
1) projekti väljund (40% koondhindest), mille raames hinnatakse, kas ja mil määral vastab taotleja teadus- ja arendustegevuse strateegia ja tippkeskuse arengukava alameetme eesmärkidele; ühistaotluse puhul hinnatakse ka partnerite teadus- ja arendustegevuse strateegiate vastavust;
2) projekti kvaliteet (30% koondhindest), mille raames hinnatakse projekti olulisust taotleva tippkeskuse arengukava täitmisele, projekti eelarve- ja tegevuskava põhjendatust ning valitud tegevuste sobivust eesmärkide saavutamiseks;
3) taotleja võimekus püstitatud eesmärke saavutada (30% koondhindest), mille raames hinnatakse tippkeskuse senist tegevust ja selle tulemusi esitatud vahearuannete alusel.
(2) Taotlus kuulub rahuldamisele täielikult või osaliselt. Taotluse osaline rahuldamine on lubatud lõikes 3 nimetatud juhtudel ning tingimusel, et projekti eesmärk on osalise rahuldamise korral saavutatav. Taotluse osalisel rahuldamisel võib vähendada taotletud toetuse mahtu ning muuta toetatavaid tegevusi.
2) toetust on taotletud tegevustele või kulude katteks, mis ei ole projekti elluviimise seisukohast olulised või põhjendatud või mis ei ole abikõlbulikud.
(4) Taotluse osalise rahuldamise otsuse võib teha vaid taotleja nõusolekul. Kui taotleja ei ole taotluse osalise rahuldamisega nõus ja taotluse täieliku rahuldamise otsust ei ole võimalik teha, jäetakse taotlus rahuldamata.
(5) Taotluse rahuldamise otsuses täpsustatakse toetuse saaja õigusi ja kohustusi ning kehtestatakse tingimusi, sätestades muuhulgas:
3) toetuse väljamaksmise tingimused, sealhulgas otsus ettemakse või osalise ettemakse tegemise kohta;
4) projekti teostamise tingimused;
5) projekti tegevuste elluviimise algus- ja lõppkuupäev;
(6) Taotluse rahuldamata jätmise korral teeb sihtasutuse juhatus taotluse rahuldamata jätmise otsuse.
(7) Kui taotluse hindamisel selgub, et taotluses on esitatud valeandmeid või esinevad asjaolud, mille tõttu taotlejat või taotlust ei oleks saanud vastavaks tunnistada või taotlust ei saa rahuldada, tehakse taotluse rahuldamata jätmise otsus.
(8) Otsuse taotluse rahuldamise või rahuldamata jätmise kohta teeb sihtasutuse juhatus hiljemalt 42 tööpäeva jooksul alates taotluse esitamise tähtpäevast.
(9) Otsus taotluse rahuldamise või rahuldamata jätmise kohta toimetatakse toetuse saajani või taotlejani lihtkirjaga või väljastusteatega tähtkirjaga või tema nõusolekul e-postiga digitaalallkirjaga varustatult viie tööpäeva jooksul pärast otsuse tegemist.
(10) Otsuse peale võib esitada vaide «Perioodi 2004–2006 struktuuritoetuse seaduse» §-s 22 sätestatud alusel ning vaie vaadatakse läbi haldusmenetluse seaduses sätestatud korras.
(1) Toetuse saaja on kohustatud 20 tööpäeva jooksul taotluse rahuldamise otsuse jõudmisest toetuse taotlejani esitama sihtasutusele kinnituskirja, millega ta kinnitab, et talle on otsuses sätestatud õigused ja kohustused arusaadavad ning ta on valmis toetuse kasutamiseks vastavalt otsuses sätestatud tingimustele.
(3) Taotluse rahuldamise otsuse muutmise otsustab sihtasutuse juhatus 20 tööpäeva jooksul pärast vastavasisulise taotluse esitamist.
(4) Lõikes 1 nimetatud toetuse saaja kohustuse rikkumisel võib sihtasutus nõuda toetuse tagasi.
5. peatükk TOETUSE PIIRMÄÄRAD, TOETUSE VÄLJAMAKSETE TEOSTAMISE TINGIMUSED JA TOETUSE SAAJA KOHUSTUSED
(1) Taotletava toetuse maksimaalne summa on 30 miljonit krooni taotluse kohta.
(2) Taotluse finantseerimismääraks on kuni 100% toetatava projekti maksumusest.
(3) Taotlejal või ühistaotluses osalevatel partneritel ei ole projekti omafinantseerimise kohustust, välja arvatud juhul, kui projekti maksumus ületab lõikes 1 toodud taotletava toetuse maksimaalse summa.
1) väljamakse taotluse ja toetuse saaja esindusõigusliku isiku poolt kinnitatud raamatupidamise algdokumentide koopiate ja maksete toimumist tõendavate dokumentide esitamine sihtasutusele;
(1) Alameetme raames toetatava projekti ajaline kestus ja rahaliste kohustuste võtmine on alameetme raames lubatud kuni 30. juunini 2007.
(2) Projekt loetakse lõppenuks pärast lõpparuande heakskiitmist ja toetuse saajale viimase väljamakse tegemist.
(3) Projekti aruanded esitatakse sihtasutusele aruandevormidel, mis on kättesaadavad sihtasutuse veebilehel, vastavalt taotluse rahuldamise otsuses sätestatule.
(4) Projekti vahearuanne koosneb kahest osast:
1) tegevusaruanne, milles esitatakse ülevaade projekti teostatud tegevustest ja saavutatud tulemustest taotluses püstitatud eesmärkidega võrreldes ning antakse hinnang järgmise perioodi tegevuste ja võimalike muudatuste kohta;
(5) Projekti lõpparuanne koosneb kahest osast:
[RTL 2007, 46, 805 - jõust. 09.06.2007]
(6) Projekti lõpparuanne tuleb esitada vähemalt kaks kuud pärast projekti lõpuleviimist, kuid mitte hiljem kui 1. septembriks 2007.
(7) Projekti vahearuanded ja lõpparuanne peavad olema kinnitatud toetuse saaja esindusõigusliku isiku ja raamatupidamise eest vastutava isiku poolt ning ühistaotluse puhul lisaks kõigi partnerite esindusõiguslike isikute ja raamatupidamise eest vastutavate isikute poolt.
(8) Projekti seire toimub vastavalt taotluse rahuldamise otsusele ja taotleja poolt esitatud vahearuannetele. Seiret ja aruannete hindamist korraldab sihtasutus. Vahearuannete hindamise tulemusena võetakse vastu otsus, kas:
2) jätkata projekti finantseerimist, muutes algset sätestatud projekti elluviimise ajakava;
(9) Finantseerimine jätkub vastavalt projekti elluviimise ajakavale, kui projekti tulemused vastavad projekti elluviimise ajakavas sätestatud eesmärkidele.
(10) Kui projekti seire tulemustest lähtub vajadus projekti elluviimise ajakava muutmiseks, otsustab sihtasutuse juhatus ajakava muutmise pärast sellekohaseid läbirääkimisi toetuse saajaga.
(11) Kui projekti seire tulemustest lähtub vajadus projekti edasise finantseerimise peatamiseks või lõpetamiseks, langetab sihtasutuse juhatus antud küsimuses otsuse, sh otsuse väljamakstud toetuse tagasinõudmise osas.
(12) Toetuse saaja on kohustatud üks ja kolm aastat pärast projekti lõppemist esitama sihtasutuse poolt kehtestatud aruandevormil aruande informatsiooniga projekti jätkusuutlikkusest, tulemustest ja mõjust, võrreldes taotluses ja lõpparuandes toodud projekti jätkusuutlikkuse, tulemuste ja mõju hinnanguid tegeliku olukorraga pärast projekti lõppu ning tuues ära erinevuste põhjendused.
2) esitama sihtasutusele tähtaegselt nõutud informatsiooni ja aruandeid;
3) tagama, et toetuse saaja raamatupidamises on toetatava projekti kulutused ja neid kajastavad kulu- ja maksedokumendid muudest toetuse saaja kulu- ja maksedokumentidest selgelt eristatavad;
4) säilitama taotluse, toetuse ja projekti teostamisega seonduvat dokumentatsiooni vähemalt 2015. a 31. detsembrini;
5) säilitama ja kasutama toetuse eest soetatud vara sihtotstarbeliselt projekti teostamise ajal ja viie aasta jooksul alates taotluse rahuldamise otsuse tegemisest;
6) võimaldama teostada kuludokumentide auditit ja riiklikku järelevalve toiminguid vastavalt sihtasutuse ning Majandus- ja Kommunikatsiooniministeeriumi vahelise halduslepingu (edaspidi riiklik järelevalve) sätetele;
7) võimaldama riiklikku järelevalvet teostavale isikule juurdepääsu projekti teostamisega seotud ruumidesse ja territooriumidele, mida toetuse saaja omab, rendib või muul moel kasutab;
8) andma audiitori ja riiklikku järelevalvet teostava isiku kasutusse kõik projekti teostamisega seotud andmed ja dokumendid kolme tööpäeva jooksul nõudmisest arvates;
9) osutama auditi ja riikliku järelevalve kiireks läbiviimiseks igakülgset abi;
10) «Riigihangete seaduse» subjektina järgima hangete läbiviimisel riigihangete seaduses kehtestatud nõudeid;
11) näitama toetuse kasutamisel, et tegemist on struktuuritoetusega, kasutades selleks antud sümboolikat;
12) hoidma talle kasutamiseks antud sümboolikat heaperemehelikult ja tagastama selle vastavasisulise nõude esitamisel;
13) viivitamatult kirjalikult informeerima projekti teostamise käigus ilmnenud projekti negatiivse tulemuse suurest tõenäosusest või vältimatusest ning projekti edasise jätkamise kaheldavast otstarbekusest;
14) viivitamatult kirjalikult informeerima projekti teostamise ajal toetuse saaja juriidilise staatuse muutustest.
1) teostada kuludokumentide auditit ja riikliku järelevalve toiminguid vastavalt sihtasutuse ning Majandus- ja Kommunikatsiooniministeeriumi vahelise halduslepingu sätetele;
3) nõuda ajavahemikul alates taotluse registreerimisest kuni viis aastat pärast projekti teostamise tähtaega taotluses sisaldunud projekti kestuse, tegevuste, eesmärkide ja kulutuste kohta täiendavate andmete ja dokumentide esitamist, mis tõendavad projekti nõuetekohast teostamist ja toetuse saaja kohustuste nõuetekohast täitmist;
4) lõpetada toetuse väljamaksmine ning «Perioodi 2004–2006 struktuuritoetuse seaduse» §-s 26 sätestatud juhtudel nõuda toetuse osalist või täielikku tagastamist;
7) teostada muid õigusaktidega sihtasutuse pädevusse antud toiminguid.
Majandus- ja kommunikatsiooniministri 30. mai 2005. a määruse nr 58 ««Eesti riikliku arengukava Euroopa Liidu struktuurifondide kasutuselevõtuks – ühtne programmdokument aastateks 2004–2005» meetme 2.3 «Teadus- ja arendustegevuse ning innovatsiooni edendamine» osa «Teaduse tippkeskuste programm» rakendamiseks struktuuritoetuse andmise tingimused
TEADUSE TIPPKESKUSTE PROGRAMMI
TAOTLUSE ÜLDOSA
2. Ülevaade tippkeskuse arengukavast
TAOTLUSES SISALDUVA PROJEKTI ANDMED
2. Projekti lühikirjeldus
3. Projekti vastavus teaduse tippkeskuste programmi eesmärkidele
4. Projekti teostamise etapid
5. Taotleja teaduslik ja tehnoloogiline kompetents
6. Projekti koostööpartnerid
7. Projekti eelarve
8. Soetatavad seadmed
9. Projekti tulemused ja mõju
10. Projekti horisontaalsed näitajad
11. Projekti mõju tööhõivele
TAOTLEJA KOHUSTUSLIKUD LISAD
TAOTLUSE REGISTREERIMINE EASis


Struktuuritoetuse seaduse muutmise seadus – Riigi Teataja
Struktuuritoetuse seaduse muutmise seadus
Vabariigi Presidendi 20. juuni 2005. a otsusega nr 859
§ 1. Struktuuritoetuse seaduses (RT I 2003, 82, 552) tehakse järgmised muudatused:
1) paragrahvid 2–4 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« § 2. Struktuuritoetus ja selle kasutamise aluseks olevad dokumendid
(1) Struktuuritoetus (edaspidi toetus) käesoleva seaduse tähenduses on rahaline abi, mida antakse Euroopa Liidu (edaspidi EL) Nõukogu määruse 1260/1999/EÜ (EÜT L 161, 26.02.1999, lk 1–42) artikli 2 lõikes 1 nimetatud struktuurifondide, sealhulgas EL Nõukogu määruse 1260/1999/EÜ artikli 20 lõike 1 punktides a ja d nimetatud Euroopa Ühenduse algatuse «Interreg» (edaspidi « Interreg»), Euroopa Ühenduse algatuse «Urban» (edaspidi « Urban») ja Euroopa Ühenduse algatuse «Equal» (edaspidi « Equal») vahenditest ning EL Nõukogu määruse 1164/1994/EÜ (EÜT L 130, 25.05.1994, lk 1–13) alusel asutatud Ühtekuuluvusfondi vahenditest või mida annab Eesti riik sihtotstarbeliselt struktuuritoetuseks eraldatud vahenditest.
4) tõendama taotluse adressaadiks oleva isiku või asutuse nõudmisel käesoleva seaduse §-s 16 või 17 nimetatud meetme tingimustes või § 29 lõike 2 alusel antud õigusaktis ettenähtud omafinantseeringu olemasolu.»;
2) seadust täiendatakse §-dega 41 ja 42 järgmises sõnastuses:
« § 41. Toetuse saaja ja tema kohustused
(3) Abikõlblike kulude määramise üldised tingimused ja korra kooskõlas Euroopa Komisjoni määruses 448/2004/EÜ ja Euroopa Komisjoni määruses 16/2003/EÜ sätestatuga kehtestab rahandusminister.»;
3) paragrahvid 5–9 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« § 5. Komisjonid
(3) Toetuse kasutamise seire ja hindamise üldised tingimused ja korra kehtestab rahandusminister.
2) registri kasutamise tingimused ja korra.»;
4) paragrahvid 10–13 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« § 10. Korraldusasutus
(2) Prioriteedi eest vastutava rakendusasutuse (edaspidi prioriteedi rakendusasutus) ülesandeid täidab Vabariigi Valitsuse poolt rahandusministri ettepanekul määratud ministeerium.
(6) Vajaduse korral täidab prioriteedi või meetme rakendusasutuse ülesandeid korraldusasutus, kui nii on ette nähtud programmitäiendis.»;
5) seadust täiendatakse §-ga 131 järgmises sõnastuses:
« § 131. Rakendusasutuse ülesanded
2) täidab muid talle käesoleva seaduse või teiste õigusaktidega pandud ülesandeid.»;
6) paragrahvid 14 ja 15 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« § 14. Rakendusüksus
(2) Rakendusüksuse ülesandeid täidab Vabariigi Valitsuse poolt rahandusministri ettepanekul määratud riigiasutus või eraõiguslik juriidiline isik.
(4) Meetme rakendusasutuse juht võib käesoleva seaduse §-s 16 või 17 nimetatud meetme tingimustes sätestatu kohaselt volitada rakendusüksuse juhtorganit tegema toetuse taotluse täieliku või osalise rahuldamise otsust (edaspidi taotluse rahuldamise otsus) või rahuldamata jätmise otsust.»;
7) paragrahvid 16–20 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« § 16. Meetme tingimused
(8) Taotluse rahuldamise või rahuldamata jätmise otsuse teeb rakendusasutuse juht või rakendusüksuse juhtorgan vastavalt meetme tingimustes sätestatule.»;
8) seadust täiendatakse §-dega 201 ja 20 2 järgmises sõnastuses:
«§ 201. Taotluse rahuldamise otsuse ja kinnituskirja saatmine toetuse saajale
7) toetuse saaja esitab põhjendatud avalduse tunnistada taotluse rahuldamise otsus kehtetuks.»;
9) paragrahvid 21–25 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
«§ 21. Konfidentsiaalsus ja isikuandmete töötlemine
(4) Kui järelevalveametnik avastab järelevalve käigus käesoleva seaduse § 26 lõikes 1 nimetatud asjaolu või rikkumise, teatab ta sellest viivitamatult teda volitanud isikule või taotluse rahuldamise otsuse teinud isikule.»;
10) paragrahvid 26 ja 27 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« § 26. Toetuse tagasinõudmine
(3) Toetuse tagasinõudmise otsuse võib teha viie aasta jooksul pärast toetuse saajale viimase väljamakse tegemist.»;
11) seadust täiendatakse 61. peatükiga järgmises sõnastuses:
(2) Käesoleva paragrahvi lõikes 1 ja käesoleva seaduse § 28 1 lõikes 1 nimetatud ülesannete täitmisel saadud ja edastatud teave tunnistatakse asutusesiseseks teabeks avaliku teabe seaduses sätestatud korras. Auditeeriv asutus võib käsitletavat teavet avalikustada Euroopa Komisjoni määruse 1681/94/EÜ artiklis 10 ja Euroopa Komisjoni määruse 1831/94/EÜ artiklis 10 sätestatud tingimustel ja korras ning nendes artiklites nimetatud isikutele.»;
12) seaduse 7. peatüki pealkiri ja §-d 29 ja 30 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
ÜHTEKUULUVUSFONDI JA «EQUALI» VAHENDITE ANDMINE»;
«§ 29. Ühtekuuluvusfondi vahendite andmine
(1) Ühtekuuluvusfondi vahendite andmise suhtes kohaldatakse ainult käesolevat paragrahvi ning § 1 ja 2, § 3 lõiget 3, § 4, § 4 1 lõikeid 1 ja 3, § 42–14, § 15 lõike 1 punkte 2–9 ja lõiget 2, § 21–22 ning 26–282.
(1) «Equali» vahendite andmise suhtes kohaldatakse ainult käesolevat paragrahvi ning § 1, 2, 4, 41 ja § 42, § 5 lõikeid 1 ja 2, § 6, § 7 lõikeid 1–4, § 8, 9, 11, 12 ning 18–28 2.
(5) «Equali» rakendusüksuse ülesandeid täidab Vabariigi Valitsuse poolt sotsiaalministri ettepanekul määratud riigiasutus või eraõiguslik juriidiline isik.
(6) «Equali» vahendite andmist korraldavate asutuste pädevuse ja ülesanded ning vahendite andmise ja kasutamise tingimused ja korra kehtestab Vabariigi Valitsus.»;
13) paragrahv 31 tunnistatakse kehtetuks;
14) seadust täiendatakse 71. peatükiga järgmises sõnastuses:
«INTERREGI» PROGRAMMIDE JA «URBANI» PROGRAMMI «URBACT» ETTEVALMISTAMINE JA ELLUVIIMINE
(8) «Interregi» programmide ja «Urbani» programmi «Urbact» puhul teostab järelevalvet Siseministeerium.»;
15) seaduse tekstis asendatakse läbivalt sõnad «riiklik järelevalve» sõnaga «järelevalve» vastavas käändes;
16) seadust täiendatakse paragrahviga 321 järgmises sõnastuses:
« § 321. Seaduse rakendamine
(2) Käesoleva seaduse § 19 lõike 1 punkti 8 rakendatakse tagasiulatuvalt alates 2005. aasta 15. aprillist.»
Käesolev seadus jõustub 2005. aasta 1. juulil.
§ 3. Seaduse tervikteksti avaldamine
Vabariigi Valitsus korraldab struktuuritoetuse seaduse tervikteksti avaldamise Riigi Teatajas ühe kuu jooksul pärast käesoleva seaduse jõustumist.


Puu- ja köögiviljasektori tootjaorganisatsiooni ning tootjaorganisatsioonide liidu toetus – Riigi Teataja
Puu- ja köögiviljasektori tootjaorganisatsiooni ning tootjaorganisatsioonide liidu toetus
Puu- ja köögiviljasektori tootjaorganisatsiooni ning tootjaorganisatsioonide liidu toetus - sisukord
2 Rakenduskava ja rakendusfondi ning nende rakendamise täpsemad nõuded
§ 2 Rakenduskava nõuded
§ 3 Kriisiennetuse ja -ohje meetmed
§ 4 Rakenduskava kinnitamine
§ 5 Rakenduskava rakendamine ja muutmine
§ 6 Tootjaorganisatsiooni rakendusfond
§ 7 Toodangu üle arvestuse pidamine
3 Tootjaorganisatsiooni toetus
§ 8 Tootjaorganisatsiooni toetus
§ 9 Kriisiennetuse ja -ohje meetme rakendamise toetamise tingimused
§ 11 Toetuse ettemakse taotlemine
§ 12 Toetuse osalise makse taotlemine
§ 13 Toetuse, toetuse ettemakse ja osalise makse taotluse rahuldamine ja rahuldamata jätmine
§ 14 Toetuse maksmise otsustamine
RT I, 14.06.2016, 4
Vastu võetud 09.06.2016 nr 37
Määrus kehtestatakse Euroopa Liidu ühise põllumajanduspoliitika rakendamise seaduse § 48 lõigete 3–5, komisjoni rakendusmääruse (EL) nr 543/2011, millega kehtestatakse nõukogu määruse (EÜ) nr 1234/2007 üksikasjalikud rakenduseeskirjad seoses puu- ja köögiviljasektori ning töödeldud puu- ja köögivilja sektoriga (ELT L 157, 15.06.2011, lk 1–163), artikli 50 lõike 2, artikli 51 lõigete 2 ja 6, artikli 57, artikli 62 lõike 1, artikli 66 lõigete 1 ja 3, artikli 71 lõike 1, artikli 72, artikli 86 lõike 1 ja artikli 87 alusel.
Määrusega kehtestatakse puu- ja köögiviljasektori tootjaorganisatsiooni ning tootjaorganisatsioonide liidu rakendusfondi ja rakenduskava täpsemad nõuded ning rakenduskava muutmise kord, tootjaorganisatsiooni toetuse taotlemise ja taotluse menetlemise kord ning taotlusele esitatavad nõuded, tootjaorganisatsiooni toetuse ettemaksmise ja toetuse osalise maksmise kord.
2. peatükk Rakenduskava ja rakendusfondi ning nende rakendamise täpsemad nõuded
§ 2. Rakenduskava nõuded
(1) Tunnustatud tootjaorganisatsioon (edaspidi tootjaorganisatsioon) koostab rakenduskava, mis hõlmab vähemalt kaht Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 1308/2013, millega kehtestatakse põllumajandustoodete ühine turukorraldus ning millega tunnistatakse kehtetuks nõukogu määrused (EMÜ) nr 922/72, (EMÜ) nr 234/79, (EÜ) nr 1037/2001 ja (EÜ) nr 1234/2007 (ELT L 347, 20.12.2013, lk 671–854), artikli 33 lõikes 1 nimetatud eesmärki ning mille kestus on vastavuses sama määruse artikli 33 lõikes 1 sätestatuga.
(2) Rakenduskava vastab komisjoni rakendusmääruse (EL) nr 543/2011 artiklis 59 sätestatud nõuetele ning on kooskõlas Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 1308/2013 artikli 36 lõike 1 alusel kehtestatud siseriikliku raamistikuga.
(3) Rakenduskava hõlmab keskkonnategevusi Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 1308/2013 artikli 33 lõike 5 punktis a sätestatud mahus või näeb ette keskkonnategevuste rahastamise sama määruse artikli 33 lõike 5 punktis b sätestatud mahus.
(4) Tunnustatud tootjaorganisatsioonide liidu koostatud rakenduskava ja selle rakendamise suhtes kohaldatakse samu nõudeid, mis tootjaorganisatsiooni koostatud rakenduskava ja selle rakendamise suhtes, kui Euroopa Liidu määrustes ei ole sätestatud teisiti. Tootjaorganisatsioonide liit võib koostada komisjoni rakendusmääruse (EL) nr 543/2011 artikli 62 lõikes 1 nimetatud osalise rakenduskava.
§ 3. Kriisiennetuse ja -ohje meetmed
(1) Komisjoni rakendusmääruse (EL) nr 543/2011 artiklist 73 tulenevalt kohaldatakse Eestis kriisiennetuse ja -ohje meetmetena Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 1308/2013 artikli 33 lõike 3 punktides b ja c osutatud meetmeid.
(2) Puu- ja köögivilja tarbimise edendamise ning neist teavitamise meetme rakendamise eesmärk on suurendada puu- ja köögivilja tarbimist, kujundada tervislikke toitumisharjumusi ja laiendada turustamisvõimalusi, sealhulgas tõsta tarbija teadlikkust puu- ja köögivilja tervislikkusest, omadustest, tarbimisviisidest ja toiteväärtuselistest eelistest.
(3) Koolitusmeetme rakendamise eesmärk on arendada tootjaorganisatsiooni liikme ja tema töötaja erialaseid teadmisi ja oskusi selliselt, et see aitaks vähendada tootmisriske ja stabiliseerida turgu, sealhulgas uue tehnoloogia kasutuselevõtu, tootmise planeerimise ja tootmiskulude vähendamise, kvaliteedi ja ohutuse tagamise ning turustamisstrateegia väljatöötamise ja juurutamise kaudu.
§ 4. Rakenduskava kinnitamine
(1) Rakenduskava kinnitamiseks esitatakse Põllumajanduse Registrite ja Informatsiooni Ametile (edaspidi PRIA) rakendamise aastale eelneva aasta 15. septembriks taotlus koos järgmiste dokumentidega:
1) rakenduskava projekt;
2) komisjoni rakendusmääruse (EL) nr 543/2011 artiklis 61 nimetatud dokumendid.
(2) Lõikes 1 nimetatud taotlus sisaldab järgmisi andmeid:
3) tootjaorganisatsiooni rakendusfondi arvelduskonto omaniku nimi ja rakendusfondi arvelduskonto number.
(4) PRIA teeb rakenduskava kinnitamise või kinnitamata jätmise otsuse ning teeb selle taotlejale teatavaks taotluse esitamise aasta 15. detsembriks. PRIA teeb rakenduskava kinnitamata jätmise otsuse, lähtudes komisjoni rakendusmääruse (EL) nr 543/2011 artikli 104 lõikest 2.
§ 5. Rakenduskava rakendamine ja muutmine
(1) Kinnitatud rakenduskava rakendatakse komisjoni rakendusmääruse (EL) nr 543/2011 artikli 67 lõikes 1 sätestatud ajavahemike (edaspidi rakendusaasta) kaupa.
(2) Kui kinnitatud rakenduskava tegevuse elluviimine kavandatud rakendusaastal osutub erandliku ja vääramatu jõuga asjaolu, sealhulgas ebasoodsate ilmastikutingimuste tõttu võimatuks, võib tootjaorganisatsioon esitada taotluse selle tegevuse elluviimise edasilükkamiseks järgmisesse rakendusaastasse.
(3) Kui kinnitatud rakenduskava rakendamine osutub tootjaorganisatsiooni liikmete arvu vähenemise tõttu võimatuks, võib see tootjaorganisatsioon esitada taotluse rakenduskava sisu muutmiseks, sealhulgas taotluse rakenduskava kestuse pikendamiseks kuni viie aastani.
(4) Rakenduskava muutmiseks nii jooksva kui ka järgmise rakendusaasta puhul esitatakse PRIA-le taotlus koos komisjoni rakendusmääruse (EL) nr 543/2011 artikli 65 lõikes 2 nimetatud dokumentidega 15. septembriks.
(5) Lõikes 4 nimetatud taotlus sisaldab järgmisi andmeid:
2) tulundusühistu äriregistri kood.
(6) PRIA avalikustab lõikes 4 nimetatud taotlusvormi oma veebilehel.
(7) PRIA teeb otsuse rakenduskava muudatuste kinnitamise või kinnitamata jätmise kohta kolme kuu jooksul lõikes 4 nimetatud dokumentide esitamisest arvates. PRIA teeb rakenduskava muudatuste kinnitamata jätmise otsuse, kui rakenduskava muudatused ei vasta ettenähtud nõuetele, lähtudes komisjoni rakendusmääruse (EL) nr 543/2011 artikli 104 lõikest 2.
§ 6. Tootjaorganisatsiooni rakendusfond
(1) Rakenduskava rahastamiseks asutab tootjaorganisatsioon Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 1308/2013 artikli 32 lõikes 1 nimetatud rakendusfondi.
(2) PRIA määrab tootjaorganisatsiooni rakendusfondi suuruse, võttes aluseks tootjaorganisatsiooni poolt võrdlusperioodi jooksul turustatud toodangu väärtuse, sealhulgas kõrvalsaaduste väärtuse. PRIA määrab kindlaks võrdlusperioodi, lähtudes komisjoni rakendusmääruse (EL) nr 543/2011 artikli 51 lõigetest 2 ja 3.
(3) PRIA võib tootjaorganisatsiooni taotlusel suurendada jooksva aasta rakendusfondi suurust komisjoni rakendusmääruse (EL) nr 543/2011 artikli 66 lõike 3 punktis c sätestatud ulatuses või vähendada seda kuni kümne protsendi ulatuses.
(4) Tootjaorganisatsioon võib rakendusfondi vahendeid kasutada rakenduskava muu tegevuse elluviimiseks kui algselt kavandati, kui selle tulemusena ei muutu rakendusfondi suurus, edastades asjakohase teabe viivitamata PRIA-le.
§ 7. Toodangu üle arvestuse pidamine
(1) Tootjaorganisatsioon peab liikmetelt turustamiseks võetud toodangu ja turustatud toodangu üle arvestust elektrooniliselt ning viisil, mis võimaldab arvutada ka tootjaorganisatsiooni liikmeks astuva või tootjaorganisatsioonist välja astuva isiku toodangu väärtuse.
(2) PRIA kogub selle tootjaorganisatsiooni toodangu kohta andmeid, kelle rakenduskava ei ole kinnitatud.
3. peatükk Tootjaorganisatsiooni toetus
§ 8. Tootjaorganisatsiooni toetus
(1) Tootjaorganisatsioon, kelle rakenduskava on kinnitatud ja kes seda rakendab, võib taotleda toetust rakenduskavas nimetatud tegevuse elluviimise kulude osaliseks hüvitamiseks (edaspidi toetus).
(2) Puu- ja köögivilja tarbimise edendamise ja neist teavitamise meetme rakendamisel võib tootjaorganisatsioon taotleda toetust järgmiste tegevustega seotud kulude osaliseks hüvitamiseks:
1) teavituskampaania korraldamine televisioonis, raadios, trükimeedias, veebikeskkonnas;
2) ürituse korraldamine;
3) messi, konkursi või näituse korraldamine ja sellel osalemine;
4) tarbimisharjumuste uuringu ja turu-uuringu tulemustest teavitamine.
(3) Koolitusmeetme rakendamisel võib tootjaorganisatsioon taotleda toetust järgmiste tegevustega seotud kulude osaliseks hüvitamiseks:
1) koolituse ja konverentsi korraldamine ja sellel osalemine, sealhulgas koolitusprogrammi väljatöötamine;
2) väljaande ettevalmistamine, koostamine, täiendamine, kujundamine, paljundamine, trükkimine ja ostmine;
3) esitlustehnika ja -tarkvara ostmine;
4) juhendaja teenuse ostmine.
(4) Toetuse suurus arvutatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 1308/2013 artiklis 34 sätestatud määrade järgi.
(5) Tootjaorganisatsioon, kelle rakenduskava on kinnitatud, võib taotleda komisjoni rakendusmääruse (EL) nr 543/2011 artikli 71 lõikes 1 nimetatud osalist ettemakset (edaspidi toetuse ettemakse).
(6) Toetuse ettemakset võib taotleda komisjoni rakendusmääruse (EL) nr 543/2011 artikli 71 lõikes 2 sätestatud ulatuses ning tingimusel, et PRIA-le on esitatud sama määruse artikli 71 lõikes 3 nimetatud tagatis. Tootjaorganisatsioon, kes on varem saanud toetuse ettemakse, võib taotleda uue ettemakse tegemist pärast varem saadud ettemakse ärakasutamist, esitades seda tõendavad kuludokumendid PRIA-le.
(7) Tootjaorganisatsioon, kelle rakenduskava on kinnitatud, võib taotleda komisjoni rakendusmääruse (EL) nr 543/2011 artiklis 72 nimetatud osalise makse tegemist (edaspidi toetuse osaline makse).
§ 9. Kriisiennetuse ja -ohje meetme rakendamise toetamise tingimused
(1) Paragrahvi 8 lõigetes 2 ja 3 nimetatud tegevused peavad olema otseselt seotud rakenduskavaga, põhjendatud ning selged ja üksikasjalikult kirjeldatud. Tegevuste kulud peavad olema vajalikud tegevuse elluviimiseks ja majanduslikult otstarbekad.
(2) Kui § 8 lõigetes 2 ja 3 nimetatud tegevuste käibemaksuta maksumus ületab 3500 eurot, võetakse omavahel võrreldavad hinnapakkumused vähemalt kolmelt asjakohast teenust osutavalt isikult.
(3) Koolituse korraldamise korral peab koolitusest igal kalendripäeval osa võtma vähemalt viis isikut kirjalikult registreeritud osavõtjate nimekirja alusel. Konverentsi korraldamise korral peab konverentsist igal kalendripäeval osa võtma vähemalt 25 isikut kirjalikult registreeritud osavõtjate nimekirja alusel. Osavõtjate hulka ei loeta koolituse või konverentsi korraldajat ega lektorit.
(4) Koolituse või konverentsi kestus peab olema vähemalt neli akadeemilist tundi ühel kalendripäeval. Koolituse või konverentsi kestuse hulka ei arvestata vaheaega.
(5) Välisriigis toimuva ühe koolituse korraldamist ja nimetatud koolitusel osalemist toetatakse kuni viie kalendripäeva kulude osalise hüvitamisega.
(1) Toetuse taotlemiseks esitab tootjaorganisatsioon PRIA-le taotluse esitamise aastale järgneva aasta 15. veebruariks taotluse koos komisjoni rakendusmääruse (EL) nr 543/2011 artikli 69 lõikes 2 nimetatud dokumentidega ning sama määruse artikli 96 lõikes 1 nimetatud tootjaorganisatsiooni rakenduskava aasta- või lõpparuandega.
3) tootjaorganisatsiooni rakendusfondi arvelduskonto omaniku nimi ja rakendusfondi arvelduskonto number;
4) periood, mille kohta toetust taotletakse, ning rakendusaasta kulude summa;
5) rakenduskava rakendusaastal laekunud toetuse ettemaksete ja osaliste maksete summa;
6) kavandatud, kuid tegemata kulutused, mida tootjaorganisatsioon teeb jooksva aasta 30. aprilliks.
(3) Paragrahvi 8 lõigetes 2 ja 3 nimetatud tegevustega seotud kulude osaliseks hüvitamiseks toetuse taotlemisel esitab tootjaorganisatsioon lisaks lõikes 1 nimetatud dokumentidele ka järgmised dokumendid:
1) selle isiku väljastatud arve-saateleht või arve, kellelt toetuse saaja tellis teenuse või töö või ostis kaupa, sealjuures peab personalikulude kohta väljastatud arvel olema märgitud selle isiku nimi, kelle tehtud töö või teenuse eest arve on väljastatud;
2) punktis 1 nimetatud arve-saatelehel või arvel märgitud rahalise kohustuse tasumist tõendav maksekorralduse ärakiri, väljatrükk või arvelduskonto väljavõte;
3) koolitusel, infopäeval, konverentsil või üritusel osalemise korral korraldaja väljastatud arve, millele on vabas vormis lisatud kinnitus topeltrahastamise puudumise kohta;
4) leping, mis on sõlmitud isikuga tegevuse elluviimiseks, või sellekohane otsus asjaomase tegevuse elluviimiseks lisatööülesande panemise kohta tootjaorganisatsiooni töötajale, kelle töökohustuste hulka ei kuulu nimetatud tegevuse elluviimine;
5) palgakulude puhul töötasu maksmist tõendav maksekorralduse ärakiri, väljatrükk või arvelduskonto väljavõte, millelt on näha töötaja nimi ja ametikoht ning tema tööandja nimi, töötajale arvestatud töötasu ja sellest kinnipeetud maksud ning muud kinnipidamised ja makstav netotöötasu;
6) dokument, sealhulgas sõidupäevik või ühissõiduki kasutamist tõendav sõidupilet, mis tõendab tehtud sõidukulusid;
7) sõiduauto registreerimistunnistuse ärakiri või sõiduauto kasutamise õigust tõendava volikirja ärakiri.
(4) PRIA avalikustab lõikes 1 nimetatud taotlusvormi oma veebilehel.
§ 11. Toetuse ettemakse taotlemine
(1) Toetuse ettemakse taotlemiseks esitab tootjaorganisatsioon jooksva rakendusaasta kvartali esimese kuu jooksul PRIA-le taotluse koos komisjoni rakendusmääruse (EÜ) nr 543/2011 artikli 69 lõikes 2 nimetatud dokumentidega. Taotlusele lisatakse kinnitus tagatise esitamise kohta ja muu Euroopa Liidu või riikliku toetuse kasutamise korral otsuse ärakiri. Kui tootjaorganisatsioon on varem saanud toetuse ettemakse, esitab ta koos avaldusega kuludokumendid, mis tõendavad eelmise ettemakse kasutamist.
4) kvartal ja aasta, mille kohta ettemakset taotletakse;
5) rakenduskava meetmed ja nende väärtus eurodes, mille kohta ettemakset taotletakse.
§ 12. Toetuse osalise makse taotlemine
(1) Toetuse osalise makse taotlemiseks esitab tootjaorganisatsioon PRIA-le taotluse koos komisjoni rakendusmääruse (EÜ) nr 543/2011 artikli 69 lõikes 2 ning artiklis 72 nimetatud dokumentidega. Taotlusele lisatakse kinnitus rakenduskavaga seotud kulutuste tegemise kohta taotluse esitamisele eelnenud kolmel kuul ja muu Euroopa Liidu või riikliku toetuse kasutamise korral otsuse ärakiri.
4) kvartal ja aasta, mille kohta osalist makset taotletakse;
5) rakenduskava meetmed, mille kohta osalist makset taotletakse, ja nende väärtus eurodes.
§ 13. Toetuse, toetuse ettemakse ja osalise makse taotluse rahuldamine ja rahuldamata jätmine
(1) PRIA kontrollib toetuse taotluse, sealhulgas toetuse ettemakse ja osalise makse taotluse esitamisel taotluse vastavust toetuse saamise nõuetele ja selles esitatud andmete õigsust ning taotleja vastavust toetuse saamise nõuetele, lähtudes komisjoni rakendusmääruse (EL) nr 543/2011 V peatüki 2. jaos sätestatust.
(2) Taotluse esitamise aastale vahetult eelnenud majandusaasta aruande andmete alusel arvutab PRIA aritmeetilise keskmisena järgmised finantsmajanduslikud näitajad:
1) taotleja maksevõime näitaja, mis peab olema taotluse esitamise aastale vahetult eelnenud majandusaastal suurem kui 1,0 või sellega võrdne ja mille arvutamisel jagatakse käibevara summa lühiajaliste kohustuste summaga;
2) taotleja likviidsuskordaja, mis peab olema suurem kui 0,3 ja mille arvutamisel jagatakse käibevara summa, millest on maha arvatud varude summa, asjakohase majandusaasta lühiajaliste kohustuste summaga;
3) taotleja käiberentaabluse näitaja, mis peab olema suurem kui 0% ja mille arvutamisel jagatakse puhaskasumi summa netokäibe summaga või kassapõhise raamatupidamise arvestuse korral tulude ja kulude vahe tulude summaga ning korrutatakse arvuga 100;
4) taotleja võlakordaja ehk võõrkapitali osakaalu näitaja, mis peab olema väiksem kui 2,3 ja mille arvutamisel jagatakse pikaajaliste ja lühiajaliste kohustuste summa asjakohase majandusaasta omakapitali summaga.
(3) PRIA teeb toetuse, toetuse ettemakse ja toetuse osalise makse taotluse rahuldamise või rahuldamata jätmise otsuse 30 päeva jooksul taotluse esitamise tähtpäevast arvates.
§ 14. Toetuse maksmise otsustamine
PRIA teeb toetuse maksmise otsuse või toetuse maksmisest keeldumise otsuse sellise tähtaja jooksul, et toetusraha oleks võimalik kanda tootjaorganisatsiooni rakendusfondi kontole rakenduskava rakendamise aastale järgneva aasta 15. oktoobriks.


Kultuuriministri määruste muutmine – Riigi Teataja
RT I, 09.04.2019, 1
Vastu võetud 03.04.2019 nr 12
Määrus kehtestatakse loovisikute ja loomeliitude seaduse § 11 lõike 2, muuseumiseaduse § 15 lõike 1 ja rahvaraamatukogu seaduse § 6 lõike 2 alusel.
§ 1. Kultuuriministri 30. detsembri 2014. a määruse nr 13 „Loomeliitude andmekogu asutamine ja põhimäärus” muutmine
Kultuuriministri 30. detsembri 2014. a määruses nr 13 „Loomeliitude andmekogu asutamine ja põhimäärus” tehakse järgmised muudatused:
„(1) Andmekogu pidamise eesmärk on loomeliidu toetuse maksmiseks ning loomeliidu üle järelevalve teostamiseks loomeliitude ja loovisikute üle arvestuse pidamine.”;
„(3) Andmeid loomeliidu kohta loomeliidu tunnustamise kehtetuks tunnistamisel ja andmeid loovisiku kohta tema väljaastumisel või väljaarvamisel tunnustatud loomeliidust säilitatakse kuni kuus aastat.”;
3) paragrahvi 15 lõige 1 sõnastatakse järgmiselt:
„(1) Andmekogusse kantud andmetele võimaldatakse juurdepääs ja andmekogust väljastatakse andmeid õigusaktides sätestatu kohaselt.”;
4) määrust täiendatakse §-ga 151 järgmises sõnastuses:
„§ 151. Andmete logimine ja logiandmete säilitamine
(2) Andmekogu logiandmeid säilitatakse kolm aastat andmete tekkimisest.”.
§ 2. Kultuuriministri 8. juuli 2013. a määruse nr 32 „Muuseumide andmekogu asutamine ja põhimäärus” muutmine
Kultuuriministri 8. juuli 2013. a määruses nr 32 „Muuseumide andmekogu asutamine ja põhimäärus” tehakse järgmised muudatused:
„§ 3. Vastutav ja volitatud töötleja
Infosüsteemi vastutav töötleja on Muinsuskaitseamet ja volitatud töötleja Registrite ja Infosüsteemide Keskus.”;
2) paragrahvi 5 lõikes 2 asendatakse sõna „kultuuriminister” sõnaga „Muinsuskaitseameti peadirektor”;
3) paragrahvi 5 lõikes 3 asendatakse sõna „kultuuriministri” sõnaga „Muinsuskaitseameti”;
4) paragrahvi 5 lõikes 4 asendatakse sõna „Kultuuriministeeriumile” sõnaga „Muinsuskaitseametile”;
„Isikuandmeid töödeldakse muuseumiseaduse §-s 16 sätestatud korras.”;
6) paragrahvi 26 lõige 1 sõnastatakse järgmiselt:
„(1) Riiklikku ja haldusjärelevalvet käesoleva määruse rakendamise üle teostavad Muinsuskaitseamet, Andmekaitse Inspektsioon ning Riigi Infosüsteemi Amet õigusaktides sätestatud pädevuse kohaselt.”;
7) paragrahvi 26 lõikes 2 asendatakse sõna „Kultuuriministeerium” sõnaga „Muinsuskaitseamet”;
8) paragrahvi 29 lõikes 4 asendatakse tekstiosa „31. detsembril 2018. a” tekstiosaga „31. detsembril 2033. a”.
§ 3. Kultuuriministri 12. juuli 2004. a määruse nr 9 „Rahvaraamatukogu töökorralduse juhend” muutmine
Kultuuriministri 12. juuli 2004. a määruses nr 9 „Rahvaraamatukogu töökorralduse juhend” tehakse järgmised muudatused:
1) paragrahvi 13 lõiked 1–3 sõnastatakse järgmiselt:
„(1) Käesoleva määruse tähenduses on lugeja raamatukogu registreeritud kasutaja. Lugeja registreeritakse isikut tõendava dokumendi või õpilaspileti alusel raamatukogu lugejate andmebaasis üks kord. Rahvaraamatukogul on õigus kuni 18-aastase isiku puhul küsida teaviku kojulaenutamiseks lapsevanema või seadusliku esindaja andmeid ja kirjalikku nõusolekut. Lugejate andmebaasi või lugeja registreerimiskaardile (-vihikusse) kantakse järgmised lugeja isikuandmed ja raamatukogu nõudel kuni 18-aastase isiku puhul ka lapsevanema või seadusliku esindaja isikuandmed:
(3) Lugejate andmete õigsust kontrollitakse kord aastas lugeja raamatukogu külastusel. Lugejaandmeid kontrollitakse ja täpsustatakse ning vajadusel parandatakse. Võlglased registreeritakse ümber pärast võlgade likvideerimist.”;
„(7) Rahvaraamatukogu lugejate andmebaasist kustutatakse lugeja ja kuni 18-aastase isiku puhul lapsevanema või seadusliku esindaja andmed, välja arvatud statistikaga seotud isikustamata andmed, kui lugeja pole raamatukogu külastanud kolm aastat. Kui lugejal on rahvaraamatukogu ees täitmata kohustusi, ei kustutata lugeja või tema seadusliku esindaja andmeid lugejate andmebaasist. Nimetatud juhul säilitatakse andmeid kuni kohustuste täitmiseni.”.
Määruse § 2 punktid 1–4, 6 ja 7 jõustuvad 1. mail 2019. a.


text:
Suvepäevade ja sisekoolituste maksuaspektid - Raamatupidaja
Suvepäevade ja sisekoolituste maksuaspektid
10. märts 2017 08:15
Tõnis Jakob annab ülevaate suvepäevade ja sisekoolituste maksuaspektidest
Erisoodustuste maksustamine on palju vaidlusi tekitanud, sest erisoodustuse, kingituse, ettevõtlusega mitteseotud kulu ja ettevõtlusega seotud kulu eristamine on tihti keeruline – kõiki tõendeid ja asjaolusid tuleks hinnata eelkõige kulu tegemise eesmärgi järgi.
Erisoodustus on paljuski tõlgendamise küsimus, kuna tegemist on ühe kingituse liigiga, millel on suurem maksukoormus võrreldes teiste kingitustega. Erisoodustuse puhul puudub maksuvaba osa ning erisoodustus maksustatakse tulumaksuga, sotsiaalmaksuga ja olenevalt asjaoludest ka käibemaksuga.
Erisoodustuse mõiste
Tulumaksuseaduse (TuMS) § 48 lg 4 sätestab, et erisoodustus on igasugune kaup, teenus, loonustasu või rahaliselt hinnatav soodustus, mida antakse lõikes 3 nimetatud isikule seoses töö- või teenistussuhtega, juriidilise isiku juhtimis- või kontrollorgani liikmeks olekuga või pikaajalise lepingulise suhtega, olenemata erisoodustuse andmise ajast.
Erisoodustuseks on füüsilisele isikule mitterahalises vormis tasuta või soodushinnaga antud hüved, kuid ainus rahaline väljamakse, mida maksustatakse erisoodustusena, on üle normi makstud sõiduauto hüvitis.
TuMS-s toodud erisoodustuse mõiste on üldsõnaline ja raskesti määratletav, mida on märgitud ka kohtupraktikas.
Näiteks on Riigikohus märkinud, et erisoodustus on tööandjalt töötajale antav rahaliselt hinnatav hüve, millest viimane saab otseselt isiklikku kasu, kusjuures erisoodustusena tuleb vaadelda sellist hüve, mis antakse töötaja isiklikes huvides ja mida saaks põhimõtteliselt käsitada ka loonuspalgana. Riigikohus rõhutas, et erisoodustus on määratlemata õigusmõiste, mille sisustamisel tuleb arvestada iga juhtumi eripära, kusjuures erisoodustusega ei ole tegemist siis, kui töötaja hüvitab saadud soodustuse tööandjale.
Tallinna Ringkonnakohus on märkinud, et töötajale tehtud soodustuse kvalifitseerimisel TuMS-i § 48 lg 4 mõttes erisoodustusena on oluline ka see, kas konkreetne kulutus on tehtud töötaja või tööandja huvides, kusjuures erisoodustuseks on sellised töötaja huvides tehtud kulud, mis ei ole otseselt vajalikud tööandja jaoks või mille vajalikkus või kasulikkus tööandja jaoks on teisejärguline võrreldes töötaja kasuga.
Nagu eeltoodud kohtulahenditest nähtub, tuleb erisoodustusena käsitleda tööandja poolt töötaja huvides antud kauba või teenuse vormis rahaliselt hinnatavat hüve, mida töötaja tööandjale ei hüvita.
Oluline on märkida, et Tallinna Ringkonnakohus tõi eelmärgitud lahendis esile, et kulu käsitlemist erisoodustusena TuMS-i § 48 lg 4 mõttes ei välista iseenesest see, et kulu vastab TuMS-i § 32 lg-s 2 toodud ettevõtlusega seotud kulu määratlusele ning TuMS-i § 48 lg-s 2 nimetatud isikule seoses töösuhtega sama paragrahvi lg-s 4 nimetatud soodustuse või kingituse tegemine võib samal ajal tööandja ettevõtluse säilitamise ja arendamise seisukohalt olla vajalik ja kohane.
Ettevõtlusega seotud kulu võib sellele vaatamata olla tulumaksuga maksustatav.
Töötajate koolituse või suvepäevade kulu maksustamine tööandja poolt sõltub seega asjaoludest.
Tasemeõppe ja täienduskoolituse kulude katmine
TuMS-i § 48 lg 4 punkti 10 kohaselt on erisoodustus täiskasvanute koolituse seaduse § 1 tähenduses tasemeõppe ja täienduskoolituse kulude katmine, välja arvatud töö- ja teenistussuhtega ning juriidilise isiku juhatuse liikme, välismaa äriühingu filiaali juhataja ja mitteresidendi muu püsiva tegevuskoha tegevjuhi ülesannetega otseselt seotud tasemeõppe või täienduskoolituse kulude katmine.
Töötajate tööga seotud täienduskoolituse kulude katmine tööandja poolt ei ole erisoodustus.
Lisaks sellele on tööandja kohustatud tagama töötajale teadmiste ja oskuste arendamiseks vajaliku koolituse.
Näiteks töölepingu seaduse § 28 lg 2 punkt 5 sätestab, et tööandja on eelkõige kohustatud tagama töötajale teadmiste ja oskuste arendamiseks ettevõtte huvidest lähtuva koolituse ning kandma koolituskulud ja maksma koolituse ajal keskmist töötasu.
Kui tööandja maksab kinni töötajate huvikoolituse kulud, mis ei ole otseselt seotud tööandja ettevõtlusega ja töötaja tööga, siis selline kulu on erisoodustus.
Täiskasvanute koolituse seaduse kohaselt jaguneb täiskasvanute koolitus tasemeõppeks ja täienduskoolituseks, kusjuures seaduseelnõu seletuskirjas märgitakse, et täienduskoolituse termin hõlmab tasemeõppest väljapoole jäävat, õppekava alusel toimuvat vabahariduslikku ja tööalast koolitust senises tähenduses, kusjuures lühikesi infopäevi, seminare jt infojagamise üritusi, millel õppekava puudub, täiskasvanute koolituse seaduse mõistes täienduskoolituseks ei loeta.
Kui tööandja korraldab oma töötajatele lühikesi tööalaseid koolitusi spetsiaalse õppekavata, siis vaatamata sellele, et formaalselt ei ole tegemist täienduskoolitusega, on tööandja jaoks ikkagi tegemist ettevõtlusega seotud kuluga, mis ei ole erisoodustus.
Samas on probleemiks selliste koolituste käigus töötajate toitlustamiskulude maksustamine.
Töölepingu seaduse § 28 lg 2 p 5 sätestab tööandja kohustuse katta töötaja koolituskulud ja maksma koolituse ajal keskmist töötasu, kuid ei näe ette muude kulude kandmise kohustust.
TuMS-i § 48 lg 4 p 7 kohaselt on erisoodustus asja, väärtpaberi, varalise õiguse või teenuse tasuta üleandmine, müük või vahetus turuhinnast madalama hinnaga. Sellest tulenevalt on maksu- ja tolliameti ning kohtupraktika üldine käsitlus selline, et töötajate toitlustamise ja meelelahutuse kulude kandmine on tööandjale maksustatav erisoodustus.
Ükskõik kuidas tööalast koolitust nimetatakse (näiteks koolituspäevad, suvepäevad), sõltub koolituskulude maksukäsitlus kulu tegemise eesmärgist.
Maksustamine sõltub asjaolude tõendamisest
On ilmne, et töökoolituseks vajaliku ruumi ja tehnika kasutamine ning õppematerjali ettevalmistamine on ettevõtlusega seotud kulu.
Kui sellise koolitusega kaasneb meelelahutuse kulu ja töötajate toitlustamine, siis neid kulusid loetakse maksustatavateks erisoodustusteks, kui osavõtjad neid kulusid tööandjale ei hüvita.
Kuivõrd maksustamisel on äärmiselt oluline hinnata asjaolusid kogumis, siis sõltub maksustamine ka kõigi asjaolude tõendamisest.
Tallinna Ringkonnakohus käsitles haldusasjas number 3-08-1465 ühe äriühingu koolitustega seotud kulude maksustamist, kusjuures tööalase koolitusega kaasnes meelahutuslik osa. Selles lahendis märkis ringkonnakohus järgmist:
„15. Iseenesest ei ole vaidlust maksuotsuses toodud maksuhalduri järelduses, et mõlema ürituse näol oli tegemist osalt koolitusega ja osalt meelelahutusliku üritusega töötajatele. Vaidlust ei ole ka selles, et koolitusele pühendatud osa nimetatud üritustes ei ületa 50% osatähtsust.”
„6. a) Kuna üritus ei toimunud tööajal, sellest osavõtu eest töötajaid eraldi ei tasustatud ning üritusest osavõtt oli vabatahtlik, ei saa üritust pidada töötajate poolt tööandja huvides töökohustuse täitmiseks. Kui tööandja eesmärgiks oleks olnud vaid edastada töötajatele aastakokkuvõtete tegemise vormis tähtsat teavet, puudunuks vajadus korraldada selleks pidulikumat laadi koosviibimist (infot saab edastada ka muude kanalite kaudu) ning nõuda tööks vajaliku informatsiooni edastamise eest osavõtutasu maksmist. Samuti oleks kaebuse esitaja pidanud üritusel osalemist sellisel juhul käsitlema eraldi tasustatava tööajana ning üritusel osalemine oleks pidanud olema kõigile töötajatele kohustuslik, mitte vabatahtlik.
Kuna nimetatud eeldusi käesoleval juhul ei esinenud, ei saanud ürituse põhirõhuks olla töötajate koolitamine ja informeerimine. Ka töötajate poolt maksuhaldurile antud selgitustest nähtub, et üritus oli suuremas osas meelelahutuslik.
6. c) 06.01.2006 Pärnu Rannahotellis toimunud ürituse kohta märkis halduskohus:
Toimunud üritus on maksuhalduri poolt õigesti loetud osaliselt koolituseks ja osaliselt töötajatele tehtud erisoodustuseks. Viidates H. V. ja Amserv Auto AS töötajate selgitustele, leidis kohus, et neist nähtuvalt ei olnud ürituse põhirõhk koolitusel, vaid pigem oli tegemist töötajate huvides korraldatud meelelahutusliku aastalõpuüritusega. Eeltoodud järeldust kinnitavad asjaolud, et üritus toimus õhtusel ajal, üritusele võis kaasa võtta saatja, lisaks üldist laadi koolitusele oli korraldatud ka meelelahutusprogramm, toitlustamine ja ööbimine.
Seega puudub kohtul alus maksuotsuse vastavas osas tühistamiseks”.
Nagu eeltoodud kohtulahendist nähtub, nõustus kohus asjaolusid hinnates maksuhalduri käsitlusega, et pool vastavate koolituste kuludest loeti maksustatavaks erisoodustuseks, sest oluline osa koolituspäeva kuludest oli seotud meelelahutusega.
Kuigi äriühingu arvates oli mõlema koolituse puhul tegemist positiivse töökeskkonna loomiseks korraldatud meelelahutusliku iseloomuga üritusega, ei võtnud kohus seda argumenti arvesse ning ei tühistanud maksuotsust.
Maksukäsitlus oleneb kulu tegemise eesmärgist
Maksu- ja tolliamet on oma kodulehel andnud järgmise selgituse:
„Füüsilisele isikule tehtud kingituste või meelelahutusele tehtud kulutuste, toitlustamise kulu jms puhul on oluline määratleda eelkõige isik, kelle kasuks kulutus on tehtud. Nimetatud kulutusi maksustatakse kas TuMS § 48 või § 49 alusel, tulenevalt saaja seotusest maksumaksjaga.
Tööandja poolt töötajale tehtud kingitused, kulud toitlustamisele või meelelahutusele vms, maksustatakse TuMS § 48 alusel ja deklareeritakse vormi TSD lisal 4. Sellisel juhul on tegemist erisoodustusega, kus mõiste „töötaja” on sätestatud TuMS § 48 lõigetes 3 ja 6 ning nende isikute loetelu on lõplik.”
Kui tööandja saadab oma töötaja koolitusfirma korraldatud koolitusele, siis on tavaline, et koolitusfirma tagab koolituse ajal osavõtjatele kohvipausi ja näiteks lõunasöögi. Sellistel juhtudel toitlustuskulude maksukäsitluse puhul on maksu- ja tolliameti selgitused olnud eri aegadel erinevad ja ka vastuolulised.
Kui koolitusfirma tagab osavõtjatele koolituse ajal toitlustamise, siis on ilmne, et see ei ole koolitusfirma põhitegevus ning tavaliselt on koolituse tutvustamisel ka märgitud või on see väljakujunenud praktika, et osavõtutasu katab ka kohvi ja toitlustamist. Sellisel juhul ei saaks rääkida, et koolitusfirmal on külaliste vastuvõtukulu, sest osavõtutasu sisaldab ka toitlustuse kulu.
Toitlustuskulu koolitusarvel eraldi väljatoomine oleks kunstlik, sest see ei ole koolitusfirma eraldi äritegevus ja on koolituse üks kuluelemente, mitte aga põhisooritus.
Selliste juhtude kohta on Euroopa Kohus lahendis C-2425/06 märkinud järgmist:
„51. Siiski tuleb teatud asjaoludel paljusid formaalselt eraldiseisvaid teenuseid, mida võib osutada ükshaaval ja mis niiviisi kuuluvad eraldi maksustamisele või maksust vabastamisele, käsitleda üheainsa tehinguna, kui need ei ole sõltumatud.
52. Teenust tuleb käsitleda põhiteenuse kõrvalteenusena eriti siis, kui see ei ole kliendi jaoks omaette eesmärk, vaid osutatava põhiteenuse parematel tingimustel kasutamise vahend.
53. Ühtlasi võib leida, et tegemist on ühe teenusega, kui kaks või mitu maksukohustuslase poolt kliendile pakutud tehinguga hõlmatud aspekti või toimingut on nii tihedalt seotud, et nad moodustavad objektiivselt ühe lahutamatu majandustehingu, mille osadeks jagamine oleks kunstlik.”
Mõnikord on koolitusi ja meelelahutusliku iseloomuga üritusi (nt suvepäevad, äriühingu aastapäev) korraldatud kontsernis ühe üritusena eri ettevõtetele korraga, kus algselt kannab kulu üks ettevõte ja hiljem jagatakse kulu erinevate ettevõtete vahel või kulu jääbki ainult ühe kontserni ettevõtte kanda.
Ka sellistel juhtudel tuleb kulude maksukäsitlus määrata kulu tegemise eesmärgist lähtudes.
Erisoodustuste maksustamine kontsernis
Erisoodustuste maksustamisel kontsernis on TuMS-i § 48 lg 6 toodud teatud erisus.
TuMS-i § 48 lg 6 sätestab, et tööandja tehtud erisoodustuseks loetakse ka need lõikes 4 nimetatud soodustused, mida tööandja annab lõikes 3 nimetatud isiku abikaasale, elukaaslasele või otse- või külgjoones sugulasele või mida annab tööandjaga samasse kontserni kuuluv isik.
Kuigi selles punktis on märgitud, et töötajal on kohustus teatada tööandjale erisoodustuse saamisest eelmises lauses nimetatud isikult, siis maksustamisel töötajale loota ei saa ning kontsernis tuleb ettevõtete vahel ise informeerida teist poolt maksustatava erisoodustuse summa suurusest tagamaks maksukohustuse korrektse täitmise.
TuMS-i § 48 lg 6 sõnastus on raskepärane ja tekitab palju arusaamatusi, kuid seadusesätte mõte on selline, et kui kontserni üks Eesti ettevõte teeb kontserni teise Eesti ettevõtte töötajale kingituse ehk erisoodustuse, siis maksab erisoodustusega seotud maksud vastava töötaja tööandja ja mitte vastava kulu teinud teine kontserni ettevõte.
Näiteks kui emaettevõte korraldab kontserni Eesti töötajatele suvepäevad, mis on tervikuna meelelahutusüritus ehk kulud on erisoodustus, ja kannab kõik kulud ning ühelegi teisele kontserni Eesti ettevõttele selle kohta arvet ei esita, siis peaks emaettevõte teatama igale Eesti tütarettevõttele vastava kulu, mida tütarettevõte peab maksustama oma erisoodustusena, olenemata sellest, et ükski tütarettevõte suvepäevade kulu ei kandnud.
Kui näiteks sellisest kontserni Eesti emaettevõtte poolt Eestis korraldatud suvepäevadest võtavad osa ka välismaal asuva tütarettevõtte töötajad ja neile selle eest arvet ei esitata või välisfirmale arvet ei esitata, siis peab emaettevõte lugema välisfirma tütarettevõtte töötajatele langeva suvepäevade kulu Eestis külaliste vastuvõtukuluks.
Vastuvõtukulud on TuMS-i § 49 lg 4 tähenduses külaliste või koostööpartnerite vastuvõtmisel tehtud kulud toitlustamisele, majutamisele, transpordile või meelelahutusele.
Vastuvõtukulude puhul ei piisa majutus-, sõidu- ja toitlustuskulude maksustamisel ainuüksi kulu liigist, eelkõige tuleb kindlaks teha kulu tegemise eesmärk. Kui üritus on suunatud oma töötajatele (sh töötajate sugulased, abikaasa või elukaaslane), siis on tegemist erisoodustusega, kui aga sellisest üritusest võtavad osa ka külalised, siis osa külalistele langevatest kuludest saab käsitleda külaliste vastuvõtuna.
Vastuvõtul võivad osaleda nii töötajad kui ka külalised, mistõttu tuleb vastuvõtukulude maksustamisel arvestada, kelle huvides ja kellele üritus korraldatakse.
URL: http://www.raamatupidaja.ee/uudised/2017/03/10/suvepaevade-ja-sisekoolituste-maksuaspektid

matches:
§ 48
Riigikohus
Riigikohus
§ 48
§ 48
§ 32
§ 48
§ 48
§ 1
§ 28
§ 28
§ 48
kohus
kohus
§ 48
§ 49
§ 48
§ 48
Kohus
§ 48
§ 48
§ 48
§ 49


Diplomaatiliste passide andmekogu asutamine ja andmekogu põhimäärus – Riigi Teataja
Diplomaatiliste passide andmekogu asutamine ja andmekogu põhimäärus
Diplomaatiliste passide andmekogu asutamine ja andmekogu põhimäärus - sisukord
§ 5 Andmete ristkasutus
§ 6 Andmekogus sisalduvate andmete kaitse
§ 7 Andmekogusse kantavate andmete ulatus
§ 8 Diplomaatilise passi kasutaja andmed
§ 9 Diplomaatilise passi seeria ja numbri andmed
§ 10 Diplomaatilise passi kehtivuse andmed
§ 11 Diplomaatilise passi kätteandmise ja tagastamise andmed
§ 12 Andmeandja
§ 13 Andmete andmekogusse kandmise alusdokumendid
§ 14 Andmete andmekogusse kandmine
§ 16 Ebaõigete andmete parandamine
§ 17 Juurdepääs andmekogusse kantud andmetele
§ 18 Andmete väljastamine andmekogust
6 ANDMEKOGU ANDMETE ARHIVEERIMINE, ANDMEKOGU PIDAMISE RAHASTAMINE JA ANDMEKOGU TEGEVUSE LÕPETAMINE
§ 19 Andmekogu kannete paberkandjal alusdokumentide arhiveerimine
§ 20 Rahastamine
§ 21 Andmekogu tegevuse lõpetamine
§ 22 Enne käesoleva määruse jõustumist kogutud andmete andmekogusse kandmine
RTL 2009, 78, 1135
Vastu võetud 07.10.2009 nr 18
Määrus kehtestatakse «Välissuhtlemisseaduse» § 9 lõike 7 punkti 3 ja lõike 14 alusel ning kooskõlas «Avaliku teabe seaduse» § 435 lõikega 1.
Andmekogu nimetus on «Diplomaatiliste passide andmekogu» (edaspidi andmekogu).
Andmekogu vastutav töötleja on Välisministeerium (edaspidi vastutav töötleja).
Andmekogu pidamise eesmärk on riigi sisejulgeoleku tagamiseks arvestuse pidamine välja antud, kehtetuks tunnistatud ja kehtivuse kaotanud diplomaatiliste passide üle.
(1) Andmekogu peetakse ühetasandilise infotehnoloogilise andmekoguna ja andmekogu kannete paberkandjal alusdokumentide toimikutena. Andmekogu kannete paberkandjal alusdokumendid on diplomaatilise passi taotlus ja sellele lisatud dokumendid.
§ 5. Andmete ristkasutus
Andmekogu vastutaval töötlejal on lubatud talle seadusega pandud ülesannete täitmiseks esitada päringuid ja saada andmeid teistest andmekogudest.
§ 6. Andmekogus sisalduvate andmete kaitse
(1) Andmekogus sisalduvate andmete käideldavuse, tervikluse ja konfidentsiaalsuse tagamiseks rakendatakse asjakohaseid organisatsioonilisi, füüsilisi ja infotehnoloogilisi turvameetmeid.
(2) Andmekogus sisalduvate andmete turvaklass on K1T1S2. Andmekogu turbeaste on keskmine (M).
§ 7. Andmekogusse kantavate andmete ulatus
Andmekogusse kantakse andmed väljastatud diplomaatiliste passide, nende kasutajate ning diplomaatiliste passide väljaandmise, kehtivuse ja tagastamise, samuti diplomaatilise passi seeria ja numbri kohta.
§ 8. Diplomaatilise passi kasutaja andmed
Diplomaatilise passi kasutaja kohta kantakse andmekogusse järgmised andmed:
7) kontaktandmed (tänav, maja, korter, linn või küla, vald, maakond, riik, postiindeks, e-post, telefon);
8) foto või näokujutis;
9) allkiri või allkirjakujutis;
10) sõrmejäljekujutised;
11) andmed sõrmejälgede võtmise võimatuse kohta;
12) diplomaatilise passi kasutaja tööandja või lähetaja.
§ 9. Diplomaatilise passi seeria ja numbri andmed
Diplomaatilise passi seeria ja numbri kohta kantakse andmekogusse järgmised andmed:
1) suurtähena või – tähtedega esitatud seeria tähis;
2) seitsmekohaline number.
§ 10. Diplomaatilise passi kehtivuse andmed
(1) Diplomaatilise passi kehtivuse kohta kantakse andmekogusse järgmised andmed:
1) kehtivuse alguse ja lõppemise kuupäev;
2) kehtetuks tunnistamise põhjus ja kehtetuks tunnistamise kuupäev.
(2) Andmed diplomaatilise passi aegumise kohta kajastuvad andmekogus elektroonilise programmi automaatkandena.
§ 11. Diplomaatilise passi kätteandmise ja tagastamise andmed
Andmekogusse kantakse andmed diplomaatilise passi kätteandmise ja tagastamise kuupäeva kohta.
§ 12. Andmeandja
Andmekogusse andmete andja (edaspidi andmeandja) on diplomaatilise passi kasutaja ja vastutav töötleja.
§ 13. Andmete andmekogusse kandmise alusdokumendid
Andmete andmekogusse kandmise alusdokumendid on:
1) vormikohane diplomaatilise passi taotlus;
2) kasutaja isikut tõendav dokument;
3) kasutaja sündi tõendav dokument;
4) kasutaja esindaja esindusõigust tõendav dokument;
5) kasutaja esindaja isikut tõendav dokument;
6) kasutaja isikuandmete muutumist tõendav dokument;
7) kasutaja puuet tõendav dokument;
8) muud toimingu tegemise aluseks olevad dokumendid ja tõendid.
§ 14. Andmete andmekogusse kandmine
Käesoleva määruse §-des 8, 9, 10 ja 11 nimetatud andmed kannab andmekogusse vastutav töötleja. Andmed kantakse andmekogusse enne diplomaatilise passi väljastamist ja diplomaatilise passi kehtetuks tunnistamist.
Andmeandja vastutab tema esitatud andmete ning alusdokumentidel olevate andmete õigsuse eest alusdokumendi esitamise ajal. Andmekogu vastutav töötleja vastutab tema poolt andmekogukaardile kantud andmete vastavuse eest andmeandja esitatud andmetele.
§ 16. Ebaõigete andmete parandamine
Kui vastutav töötleja avastab andmekogus ebaõigeid andmeid või kui talle on nendest teada antud, korraldab ta andmete parandamise.
§ 17. Juurdepääs andmekogusse kantud andmetele
(1) Andmekogus sisalduvad andmed on juurdepääsupiiranguga ning tunnistatud asutusesiseseks kasutamiseks mõeldud andmeteks.
(2) Juurdepääs andmekogusse kantud andmetele on vastutava töötleja ametnikel neile teenistuskohustuste täitmiseks määratud ulatuses ning andmekaitse järelevalveasutusel seadusest tulenevate ülesannete täitmiseks, samuti isikul, kes arendab või hooldab andmekogu.
§ 18. Andmete väljastamine andmekogust
(1) Andmekogu vastutav töötleja väljastab andmekogusse kantud isikuandmeid järgmiselt:
2) riigi- ja kohaliku omavalitsuse asutustele, avalik-õiguslikele juriidilistele isikutele ja eraõiguslikele juriidilistele isikutele nende kirjaliku avalduse alusel, kui andmete väljastamiseks on vahetult seadusest tulenev alus, see on vajalik isikut tõendava dokumendi kehtivuse või isikusamasuse kontrollimiseks ning nimetatu ei ole andmete väljastamist soovival isikul võimalik isikut tõendava dokumendi abil.
(2) Andmekogu vastutav töötleja otsustab ja korraldab kolmandatele isikutele infosüsteemide andmevahetuskihi kaudu andmete väljastamise kooskõlas «Avaliku teabe seaduse» ja «Isikuandmete kaitse seadusega». Vajaduse korral sõlmitakse andmesaaja või -kasutajaga leping, kus sätestatakse väljastatavate andmete koosseis, andmete väljastamise õiguslik alus ning andmete väljastamise eesmärk, tingimused, kord ja viis.
6. peatükk ANDMEKOGU ANDMETE ARHIVEERIMINE, ANDMEKOGU PIDAMISE RAHASTAMINE JA ANDMEKOGU TEGEVUSE LÕPETAMINE
§ 19. Andmekogu kannete paberkandjal alusdokumentide arhiveerimine
Vastutav töötleja säilitab andmekogu kannete paberkandjal alusdokumente kooskõlas vastutava töötleja asjaajamises kehtestatud dokumentide loetelus sarjadele ette nähtud säilitustähtaegadega, mille lõppemise järel antakse need «Arhiiviseaduse» ja muude seaduste ning nende alusel kehtestatud õigusaktide kohaselt avalikku arhiivi või otsustatakse nende hävitamine.
§ 20. Rahastamine
Andmekogu hooldus- ja arendustöid ning pidamist rahastatakse vastutavale töötlejale riigieelarvest selleks otstarbeks eraldatud vahenditest.
§ 21. Andmekogu tegevuse lõpetamine
Andmekogu tegevus lõpetatakse ja lõpetamine registreeritakse Vabariigi Valitsuse 28. veebruari 2008. a määruse nr 58 «Riigi infosüsteemi haldussüsteem» kohaselt.
Andmekogusse kantakse ka enne käesoleva määruse jõustumist kogutud andmed väljastatud ja kehtetuks tunnistatud diplomaatiliste passide kohta.


text:
3-3-1-67-06 Riigikohus 27.09.2006
TsMS § 62 lg 2
Halduskohtumenetluse seadustik § 5 lg 1
menetlusosalise poolt
Kehtiv TsMS ei sisalda enam tähtaja jooksul sideasutusele edastamiseks esitatud dokumendi tähtaegseks lugemise reservatsiooni. Sellise regulatsiooni halduskohtumenetluses kohaldatavuse osas tuleb arvestada, et halduskohtumenetluse eesmärk on kaitsta üksikisikuid väärhalduse ja riigivõimu omavoli eest. Haldusõigussuhtes on kaebajad üldjuhul nõrgemad ning seetõttu tuleb tagada isikute õiguste võimalikult tõhus kaitse ja ulatuslik juurdepääs õigusemõistmisele. Menetlusdokumendi kindlaks tähtajaks kohtusse saabumise nõue seab kaebetähtaja pikkuse sõltuvusse juhuslikest ja asjassepuutumatutest asjaoludest ning võib tuua kaasa isikute ebavõrdse kohtlemise, mida ei kompenseeri täielikult ka tähtaja ennistamise mehhanism. Ka võimalus edastada dokument kohtule faksi või elektronposti teel ei tasanda menetlusdokumentide saatmisel tekkida võivat ebavõrdsust, sest ei saa eeldada kõigi menetlusosaliste võrdset ligipääsu nimetatud sidevahenditele. TsMS § 62 lõiget 2 tuleb halduskohtumenetluses sisustada selliselt, et menetlustoiming, mida ei ole tarvis teha kohtus ja mis seisneb menetlusdokumendi halduskohtule esitamises, tuleb lugeda tähtaegselt sooritatuks, kui dokument on sideasutusele edastamiseks üle antud hiljemalt tähtaja viimasel päeval enne kella 24.00.
3-3-1-68-06 Riigikohus 03.10.2006
TsMS § 62 lõikest 2 tulenev menetlusosalise kohustus toimetada menetlusdokument tähtaja viimaseks päevaks kohtusse ei ole HKMS § 5 lg 2 järgi halduskohtumenetluse erisusi arvestades kohaldatav halduskohtumenetluses ettenähtud tähtaegade arvutamisel. TsMS § 62 lõiget 2 tuleb halduskohtumenetluses mõista selliselt, et menetlustoiming, mida ei ole tarvis teha kohtus ja mis seisneb menetlusdokumendi halduskohtule esitamises, tuleb lugeda tähtaegselt sooritatuks, kui dokument on sideasutusele edastamiseks üle antud hiljemalt tähtaja viimasel päeval enne kella 24.00 (vt Riigikohtu 27.09.2006 määruse nr 3-3-1-67-06 p-i 19).
3-3-1-64-06 Riigikohus 03.10.2006
TsMS § 62 lg-st 2 tulenev menetlusosalise kohustus toimetada menetlusdokument tähtaja viimaseks päevaks kohtusse ei ole halduskohtumenetluse erisusi arvestades HKMS § 5 lg 2 järgi kohaldatav halduskohtumenetluses ettenähtud tähtaegade arvutamisel. TsMS § 62 lg-t 2 tuleb halduskohtumenetluses mõista selliselt, et menetlustoiming, mida ei ole tarvis teha kohtus ja mis seisneb menetlusdokumendi halduskohtule esitamises, tuleb lugeda tähtaegselt sooritatuks, kui dokument on sideasutusele edastamiseks üle antud hiljemalt tähtaja viimasel päeval enne kella 24.00 (vt Riigikohtu 27.09.2006 määruse nr 3-3-1-67-06 p-i 19).
3-3-1-69-06 Riigikohus 03.10.2006
3-3-1-77-06 Riigikohus 05.10.2006
Halduskohtumenetluse seadustik § 99 lg 2 p 2
TsMS § 469
HKMS § 99 sätestab ammendavalt õiguslikud alused haldusasjades tehtud jõustumata kohtuotsuste viivitamata täitmiseks ega näe ette täitmise tagatise nõuet. Halduskohtumenetluses jõustumata kohtuotsuse viivitamata täitmisele tagatise nõude laiendamist ei saa pidada põhjendatuks, sest viivitamata täitmine on asjakohane vaid seaduses sätestatud nõuete puhul ega oma tsiviilmenetlusele omast universaalset iseloomu. Halduskohtumenetluses peab kohus otsuse viivitamata täitmisele pööramise otsustamisel silmas pidama ka haldusorgani õigusi ja huve ning hindama, kas esinevad HKMS §-s 99 sätestatud alused ja tingimused. Jõustumata kohtulahendile esitatud kaebus ei välista kohtuotsuse viivitamata täitmisele pööramist. Viivitamata täitmisele pööramise instituut peabki tagama jõustumata kohtulahendist tulenevate kohustuste täitmise. Asjaolu, et jõustumata kohtulahendile on esitatud kaebus, tuleb hinnata huvitatud isiku taotluse sisulisel lahendamisel. HKMS § 99 lg 2 rakendamiseks peab kohtuotsuse täitmisega viivitamine isikule kaasa tooma olulise kahju. Eelnimetatud nõue eeldab otsest põhjuslikku seost õigusvastase viivituse ja kahju vahel.
3-3-1-76-06 Riigikohus 06.10.2006
Vangla sisekorraeeskiri § 49
TsMS § 62 lg-st 2 tulenev menetlusosalise kohustus toimetada menetlusdokument tähtaja viimaseks päevaks kohtusse ei ole HKMS § 5 lg 2 alusel halduskohtumenetluse erisusi arvestades kohaldatav halduskohtumenetluses ettenähtud tähtaegade arvutamisel. TsMS § 62 lg 2 tuleb halduskohtumenetluses sisustada selliselt, et menetlustoiming, mida ei ole vaja teha kohtus ja mis seisneb menetlusdokumendi halduskohtule esitamises, tuleb lugeda tähtaegselt sooritatuks, kui dokument on sideasutusele edastamiseks üle antud hiljemalt tähtaja viimasel päeval enne kella 24.00 (vt Riigikohtu 27.09.2006 määruse nr 3-3-1-67-06 p-i 19). Vanglas kinnipeetav isik saadab oma kirjad vastavalt Vangistusseaduse § 28 lg-le 1 ja Vangla sisekorraeeskirja § 48 lg-le 1 vangla administratsiooni vahendusel. Vangla sisekorraeeskirja § 49 kohaselt postitatakse väljaminev kiri vanglatöötajale kirja edastamisest arvates kolme päeva jooksul. Eelnimetatud regulatsioon piirab olulisel määral kinnipeetava võimalusi kontrollida ja juhtida tema poolt vanglaametnikule üle antud kirjavahetuse kulgemist. Eeltoodust tulenevalt on põhjendatud tähtaegade arvutamisel võrdsustada kinnipeetava poolt saadetise üleandmine vanglaametnikule saadetise postiasutusele üleandmisega.
3-3-1-84-06 Riigikohus 14.11.2006
PostiS § 28 lg 1
TsMS § 62 lg-s 2 sisalduv menetlusosalise kohustus toimetada menetlusdokument tähtaja viimaseks päevaks kohtusse ei ole kohaldatav tähtaegade arvutamisel halduskohtumenetluses. TsMS § 62 lõiget 2 tuleb halduskohtumenetluses sisustada selliselt, et menetlustoiming, mida ei ole tarvis teha kohtus ja mis seisneb menetlusdokumendi halduskohtule esitamises, tuleb lugeda tähtaegselt sooritatuks, kui dokument on sideasutusele edastamiseks üle antud hiljemalt tähtaja viimasel päeval enne kella 24.00.
3-3-1-42-06 Riigikohus 30.11.2006
TsMS § 526
HMS § 8 lg 2
TsÜS § 8 lg 3
VÕSRS § 4 lg 2
VÕSRS
halduskohtumenetluse teovõime
Seadusest ei tulene otseselt lähisugulase õigus pöörduda halduskohtusse piiratud teovõimega isiku kaitseks, kui ta ei ole piiratud teovõimega isiku seaduslikuks esindajaks või selleks volitatud piiratud teovõimega isiku poolt (kui piirangud võimaldavad volituse andmist). Halduskohtus peab oma õigusi ja vabadusi saama kaitsta piiratud teovõimega isik ise. Selleks peab kohus osutama piiratud teovõimega isikule igakülgset vajalikku abi tegeliku tahte avamisel, sealhulgas tegema kättesaadavaks õigusabi. Piiratud teovõimega isiku halduskohtumenetlusteovõime hindamisel ei ole halduskohus seotud TsMS § 202 lg-tes 2, 3 ja 4 sätestatud tsiviilkohtumenetlusteovõime piirangutega. Halduskohtumenetluses tuleb eeldada, et isik omab halduskohtumenetlusteovõimet sellest hoolimata, et tema teovõimet on piiratud. See ei välista eestkostja õigust pöörduda eestkostetava õiguste kaitseks halduskohtusse. Samuti on oluline eestkosteasutuse järelevalve eestkostja tegevuse üle. Konkreetsetel asjaoludel võib eestkostja ülesandeid täitva haldusorgani tegevus kahjustada lähisugulase õigusi või kaitstavaid huve, sh perekonnaõigusi või varalisi õigusi. Sellistel kohtu poolt tuvastatavatel asjaoludel omandab lähisugulane kaebeõiguse oma väidetavate rikutud õiguste ja vabaduste kaitseks. Enne 1. juulit 2002 kohtuotsusega teovõimetuks tunnistatud isik on oma õiguslikult staatuselt ka pärast eelnimetatud kuupäeva sisuliselt endises õiguslikus olukorras, vaatamata sellele, et tema suhtes kasutatakse piiratud teovõimega isiku määratlust. Sellise isiku teovõime küsimusi võimaldavad lahendada alates 1. jaanuarist 2006 kehtiva Tsiviilkohtumenetluse seadustiku § 526 lg-d 2, 4 ja 5, kuigi nimetatud sätted ei ole täielikus vastavuses TsÜS §-ga 10 ja § 11 lg-ga 1. Selgus sellise isiku tegelikus seisundis võib saabuda üksnes tema teovõime uue kohtuliku läbivaatamise tulemusena, milleks loob eeldused ka TsMS § 526 lg 3.
eestkosteasutus
PKS § 95 lõigete 1 ja 5 kohaselt teostab eestkostet kohtu määratud eestkostja ning kuni eestkostja määramiseni täidab eestkostja ülesandeid eestkosteasutus. Kui isikule ei ole määratud eestkostjat, siis on linn eestkosteasutus, kes täidab kuni eestkostja nõuetekohase määramiseni eestkostja ülesandeid. Eestkostetava varaliste õiguste üle otsustamise õiguse üleandmiseks puudub linnavalitsusel õiguslik alus. Sellist haldusakti ei saa käsitada edasivolitamisena TsÜS § 119 tähenduses. Sisuliselt on haldusaktiga määratud eestkostja, kuid selline pädevus on ainuüksi kohtul. Eestkostja peab oma tegevuses arvestama eestkostetava õiguste ja vabadustega, eestkostetava nii varasema kui ka aktuaalse tahte ning eelistustega. Eestkostja otsustused eestkostetava varaliste ja isiklike õiguste ning huvide kaitsel peavad olema eesmärgipärased ja proportsionaalsed. Eestkoste aluspõhimõtteks on välistada eestkostja tegevuses huvide konflikt, mille järgimine loob eeldused eestkostetava huvide kaitseks parimal viisil. Eestkostetava kui teenuse tarbija raha kasutamise ja käsutamise õiguse üleandmine teenuse osutajale või teenuse osutaja vastutavale töötajale kätkeb endas vaieldamatut huvide konflikti ning seda ei saa käsitada eestkosteteava õigusi ja huve parimal viisil tagava abinõuna. Eestkostetava varaliste õiguste üle otsustamine on eestkoste põhisisu ning selle õiguse saab seaduses sätestatud alustel ja korras anda küll eestkostjale, mitte aga kolmandale isikule.
Isikult hoolduskulude nõudmise vahetuks aluseks on hooldusleping, mitte aga haldusakt, millega volitati sotsiaalkeskuse töötajat kasutama ja käsutama isiku raha. Haldusakti tühistamine või õigusvastaseks tunnistamine iseendast ei anna alust hoolekandeasutusele tasutud summade tagastamise nõude rahuldamiseks. Hoolekandeasutuses viibimise perioodi eest kinni peetud hooldustasu ei ole seepärast käsitatav kahjuna või alusetu omandamisena Riigivastutuse seaduse mõttes. Põhjuslik seos haldusakti ja tasu maksmise kohustuse vahel puudub.
3-3-1-56-06 Riigikohus 14.12.2006
Üldtuntud asjaoluks TsMS § 94 lg 1 mõttes tuleb lugeda seda, et hingelisest erutusest tõuseb isegi terve inimese vererõhk. Üldtuntud on ka see, et kõrgvererõhutõbe põdeva isiku vererõhu tõusmisel tema tervislik seisund halveneb. Kõrgvererõhutõbe põdeval isikul on praktiliselt võimatu tõendada põhjuslikku seost vererõhu tõusust tingitud tervise halvenemise ja ametniku ebaseaduslikust tegevusest teada saamise vahel. Selliste üldtuntud asjaolude puhul tuleb põhjuslikku seost eeldada ja põhjusliku seose puudumise tõendamise koormis panna vastustajale.
3-3-1-83-06 Riigikohus 18.12.2006
TsMS § 202
Tulenevalt halduskohtumenetluse erisustest ei ole halduskohus piiratud teovõimega isiku halduskohtumenetlusteovõime hindamisel seotud TSMS § 202 lg-tes 2, 3 ja 4 sätestatud tsiviilkohtumenetlusteovõime piirangutega. Halduskohtumenetluses tuleb eeldada, et isik omab halduskohtumenetlusteovõimet sellest hoolimata, et tema teovõimet on piiratud ning talle on määratud eestkostja. Kaebuse saanud kohus peab hindama kaebaja võimet iseseisvalt osaleda kohtumenetluses ning vajadusel tagama talle vajaliku abi.
3-3-2-1-06 Riigikohus 20.12.2006
TsMS § 689 lg 6
TsMS § 705
Halduskohtumenetluse seadustik § 75 lg 2
3-3-2-1-07 Riigikohus 10.03.2008
TsMS § 702 lg 2 p 7
ümberasunutele vara tagastamine ja kompenseerimine
Olukorras, kus ORAS § 7 lg 3 on kaotanud kehtivuse, kuid seadusandja pole kehtestanud õiguslikku regulatsiooni selle kohta, kuidas toimida Saksamaale ümberasunutele kuulunud õigusvastaselt võõrandatud vara suhtes esitatud avaldustega, samuti regulatsiooni, mis lubaks või välistaks uute avalduste esitamist, tuleb tagada põhiseaduse §-dest 13 ja 14 tulenev isiku õigus korraldusele ja menetlusele. Avaldusi tuleb hakata menetlema, need tuleb läbi vaadata hoolimata sellest, kas avaldused on varem ORAS § 7 lg 3 alusel jäetud läbi vaatamata või rahuldamata. Läbi tuleb vaadata ka need avaldused, mille suhtes tehtud haldusotsustus on ORAS § 7 lg 3 alusel halduskohtu otsusega tunnistatud seadusevastaseks või tühistatud. Kuna keelunormina sätestatud ORAS § 7 lg 3 on kehtivuse kaotanud, tuleb selle sätte alusel rahuldamata jäetud avalduste menetlemist käsitada mitte haldusmenetluse uuendamisena, vaid seadusega nõutava haldusmenetluse alustamisena. Kui isik, oodates ORAS § 7 lg-s 3 nimetatud riikidevahelist lepingut, pole esitanud avaldust Saksamaale ümberasunule kuulunud õigusvastaselt võõrandatud vara suhtes, siis sellise avalduse esitamisel tuleb igal üksikul juhtumil kaaluda, kas avaldus on esitatud mõistliku aja jooksul, s.o uurida, miks 12. oktoobrist 2006 möödunud rohkem kui aasta jooksul pole avaldust esitatud. Samuti tuleb toimida, kui uuesti esitatakse avaldus, mis ORAS § 7 lg 3 alusel tagastati läbivaatamatult.
ORAS § 7 lg 3 koostoimes sama seaduse § 18 lg 1 esimese lausega sätestas keelu ümberasunutele kuulunud vara nii tagastada ja kompenseerida kui ka võõrandada, sh erastada üürnikele. Nimetatud keeldu võib iseloomustada kui moratooriumi, mis ORAS § 7 lg-st 3 tulenevalt pidi kehtima kuni selles sättes nimetatud lepingu jõustumiseni või tulenevalt õiguse üldisest loogikast ajani, mil kehtivuse kaotab ORAS § 7 lg 3 või § 18 lg 1 esimene lause. Riigikohtu üldkogu 28. oktoobri 2002. a, 12. aprilli 2006. a ja 6. detsembri 2006. a otsustest nende koosmõjus tuleneb, et keeld tagastada, kompenseerida või erastada Saksamaale ümberasunutele kuulunud õigusvastaselt võõrandatud vara kehtis kuni 12. oktoobrini 2006, mil jõustus Riigikohtu üldkogu 12. aprilli 2006. a otsuse resolutsiooni punkt 2.
TsMS § 702 lg 2 p-s 7 sätestatud teistmisalus on kohaldatav ka halduskohtumenetluses. Millegagi pole võimalik õigustada seda, et eraõiguslikes suhetes saab põhiseadusevastaseks tunnistatud sättele tuginenud kohtuotsust teista, kuid avalik-õiguslikes suhetes on see võimatu. Üheski instantsikohtumenetluses, sh halduskohtumenetluses tehtud Riigikohtu otsus ei saa olla tagatiseks, et kohaldatud seadust peetakse põhiseaduspäraseks ka põhiseaduslikkuse järelevalve kohtumenetluses. TsMS § 702 lg 2 p-s 7 sätestatud teistmisalus on kohaldatav nende kohtulahendite suhtes, mis tehti enne selle seadustiku jõustumist, s.o enne 1. jaanuari 2006. Põhiseadusevastaselt kannatanud isikute huvi kaalub üles teiste isikute usalduse kohtuotsuse kehtima jäämise suhtes. Õiguskindlust on määratud kaitsma HKMS § 76 lg-s 2 ja TsMS §-s 704 sätestatud teistmisavalduse esitamise tähtajad. Õiguskindlust, usalduse kaitset ja proportsionaalsust on võimalik kaaluda haldusasjas teistmisavalduse sisulisel läbivaatamisel, samuti uue haldusakti andmisel, mitte aga selle üle otsustamisel, kas teistmisavalduse esitamine on menetlusõiguslikult lubatav. Kohtulahendite teistmise võimaluse andmisega halduskohtumenetluses on seadusandja selgelt rõhutanud, et põhiseaduslikkuse järelevalve kohtumenetluses tehtud otsustel võib olla tagasiulatuv jõud. TsMS § 702 lg 2 p-s 7 nimetatud teistmise aluse sätestamine ei tähenda kõigi põhiseaduslikkuse järelevalve kohtumenetluses tehtud kohtuotsuste automaatset tagasiulatuvat toimet. PSJKS § 58 lg 3 võimaldab põhiseaduslikkuse järelevalve kohtumenetluses teha kohtuotsuse, millel ei ole erga omnes tagasiulatuvat toimet. Samuti ei tähenda TsMS § 702 lg 2 p-s 7 nimetatud teistmise aluse sätestamine seda, et teistmisavalduse rahuldamise korral tuleb teistetavas asjas alati korraldada õigussuhete täielik restitutsioon. Õigusvastase haldusakti tagajärgede kõrvaldamine ei pea ilmtingimata seisnema akti tagasitäitmises. Võimalik on ka kahju hüvitamine.
3-4-1-20-07 Riigikohus 09.04.2008
TsMS § 660 lg 1
TsMS § 390 lg 1 esimesest lausest ja § 660 lg-st 1 tulenev piirang, mis ei võimalda kaebeõigust kohtumääruse osas, mille alusel arvati kautsjon riigituludesse, ei ole mõõdukas ning riivab ebaproportsionaalselt PS § 24 lg-s 5 sätestatud edasikaebeõigust. Kuna hagi tagamata jätmise määrust ei ole võimalik vaidlustada, on isikult võetud õigus vaidlustada makstud kautsjoni riigituludesse arvamine(p 26). Hagi tagamise avalduselt tasumisele kuuluv kautsjon on samastatav lõivuga PS § 113 tähenduses. Kuna hagi tagamata jätmise määrust ei ole võimalik vaidlustada, on isikult võetud seega õigus vaidlustada makstud kautsjoni riigituludesse arvamine kui PS § 113 järgse lõivu tasumine(p 25). Hagi tagamist taotlenud isikule tuleb võimaldada PS § 24 lg 5 alusel hagi tagamata jätmise määruse peale, millega arvati tasutud kautsjon riigituludesse, edasi kaevata. See on vajalik, et hagi tagamata jätmise aluste kontrolli kaudu kontrollida ka hagi tagamise kautsjoni riigituludesse arvamise seaduslikkust. Kohtusüsteemi efektiivsuse tagamise eesmärk ei õigusta hagi tagamist taotlenud isikult hagi tagamata jätmise määruse ja seega kautsjoni riigituludesse arvamise vaidlustamise võimaluse äravõtmist, eriti kuna seda ei saa kontrollida ka hiljem mingis muus menetluses(p 26).
Põhiseaduslikkuse järelevalve kohtumenetluse seaduse § 14 lg 2 esimese lause kohaselt peab säte, mille põhiseaduspärasust konkreetse normikontrolli raames hinnatakse, olema asjassepuutuv. Asjassepuutuvaks tuleb lugeda see isiku suhtes kohaldatud norm, mis vaatlusalust suhet või olukorda tegelikult reguleerib (vt Riigikohtu 02.11.2006 otsuse asjas nr 3-4-1-8-06 p-i 17)(p 12). Õigusselguse tagamise eesmärgil tuleb asjassepuutuvaks lugeda ka need sätted, mis on vaidlustatud normiga tihedalt seotud ning võivad kehtima jäädes tekitada ebaselgust õigusliku olukorra suhtes (vt Riigikohtu 13.02.2007 otsuse asjas nr 3-4-1-16-06 p-i 18)(p 16). Tsiviilkohtumenetluse seadustik ei võimalda esitada määruskaebust maakohtu määruse peale, millega kohus jättis rahuldamata hagi tagamise taotluse, st jättis hagi tagamata. See tuleneb TsMS § 660 lg-st 1(p 14). TsMS § 390 lg 1 esimene lause on olemuslikult seotud TsMS § 660 lg-ga 1, mis piirab maakohtu määruste vaidlustamist, ning hagi tagamata jätmise määruse peale määruskaebuse esitamise piirang tuleneb nimetatud sätete koostoimest(p 16).
3-4-1-13-08 Riigikohus 17.09.2008
Põhiseaduslikkuse järelevalve kohtumenetluse seadus ei sätesta otsesõnu võimalust esitada individuaalkaebust õigustloova akti põhiseaduslikkuse kontrollimiseks (vt nt Riigikohtu 23.03.2005 määruse asjas nr 3-4-1-6-05 p-i 4)(p 2). Küll tunnustab PS § 15 igaühe õigust pöörduda oma õiguste ja vabaduste rikkumise korral kohtusse. Isiku kaebuse saab jätta menetlemata üksnes siis, kui isikul on muul tõhusal viisil võimalik kasutada talle PS §-ga 15 tagatud õigust kohtulikule kaitsele (vt Riigikohtu 17.03.2003 otsuse asjas 3-1-3-10-02 p-i 17; 06.01.2004 otsuse asjas nr 3-1-1-13-03 p-i 32)(p 3). Eesti õiguskord ei tunnista üldjuhul kaebuse esitamist teiste isikute või avaliku huvi kaitseks. Põhiseaduslikkuse järelevalve kohtumenetluse seadus seab üksikisiku kaebuse esitamise eeltingimuseks selle isiku subjektiivsete õiguste rikkumise, vt PSJKS §-d 16-18 ja 37 (vt ka Riigikohtu 25.05.2005 määrust asjas nr 3-4-1-8-05)(p 5). Seega põhiseaduslikkuse järelevalve kohtumenetluse seaduse alusel kaebuse esitamisel, peab kaebaja ära näitama, kuidas rikutakse tema õigusi. Põhiseaduslikkuse järelevalve kohtumenetluse algatamiseks individuaalkaebuse esitamisel peab kaebaja ära näitama, kuidas rikub vaidlustatud õigusakt või selle säte tema õigusi. Samuti tuleb ära näidata, et tal ei ole muul tõhusal viisil võimalik kasutada PS §-ga 15 tagatud õigust kohtulikule kaitsele(p 6).
3-3-2-1-08 Riigikohus 29.09.2008
Ehitusseadus § 40 lg 2
Halduskohtumenetluse seadustik § 75 lg 1
Vastavalt HKMS § 14 lg 3 p-le 1 on menetlusosaliseks kolmas isik, kui asja arutamisel võidakse otsustada tema seadusega kaitstud õiguste ja vabaduste üle. Juhul kui kolmas isik jäeti menetlusnorme rikkudes kohtumenetlusse kaasamata, on TsMS § 702 lg 2 p 2 kohaselt olemas alus lahendi teistmiseks. Hoonele antud ehitusloa tühistamine puudutab selle kinnisasja omanike õigusi, mille oluliseks osaks on vastav hoone, kuivõrd ehitusloa tühistamine võib kaasa tuua hoone lammutamise vastavalt EhS § 40 lg-le 2. Seetõttu tuleb kinnisasja omanikud HKMS § 14 lg 3 p 1 alusel kolmandate isikutena menetlusse kaasata.
Hoonele antud ehitusloa tühistamine puudutab selle kinnisasja omanike õigusi, mille oluliseks osaks on vastav hoone, kuivõrd ehitusloa tühistamine võib kaasa tuua hoone lammutamise vastavalt EhS § 40 lg-le 2. Seetõttu tuleb kinnisasja omanikud HKMS § 14 lg 3 p 1 alusel kolmandate isikutena menetlusse kaasata.
Kriminaalmenetluse seadustikus reguleerimata küsimustes tuleb tsiviilhagi lahendamisel kriminaalmenetluses juhinduda tsiviilkohtumenetluse korrast, kui see ei ole vastuolus kriminaalmenetluse üldiste põhimõtetega (vt nt RKKKo nr 3-1-1-60-07, p 32). Lähtudes TsMS § 657 lg 1 p-st 2 tuleb asuda seisukohale, et olukorras, kus ringkonnakohus tühistab maakohtu otsuse, millega on tsiviilhagi osaliselt või täielikult rahuldatud või rahuldamata jäetud, võib apellatsioonikohus ise anda ka uue hinnangu tsiviilhagi põhjendatusele. Erandiks on juhtumid, mil ringkonnakohus ei saa mingil põhjusel tsiviilhagi ise lahendada. Sellisel juhul tuleb kriminaalasi saata tsiviilhagi puudutavas osas KrMS § 341 lg-te 1 või 2 ja TsMS § 657 lg 1 p 3 alusel uueks arutamiseks esimese astme kohtule. Leides, et maakohus on jätnud tsiviilhagi seadusliku aluseta läbi vaatamata, ei saa ringkonnakohus tulenevalt KrMS § 340 lg 2 p-st 5 ja lg 4 p-st 5 koostoimes TsMS §-ga 427 asuda ise otsustama tsiviilhagi põhjendatuse üle, vaid peab saatma kriminaalasja tsiviilhagi puudutavas osas maakohtule uueks arutamiseks.
Tsiviilhagi saab kohus jätta läbi vaatamata ainult siis, kui selleks on menetlusseadustikus ette nähtud alus (vt ka RKKKo nr 3-1-1-47-07, p-d 36-39). Kriminaalmenetluse seadustikus reguleerimata küsimustes tuleb tsiviilhagi lahendamisel kriminaalmenetluses juhinduda tsiviilkohtumenetluse korrast, kui see ei ole vastuolus kriminaalmenetluse üldiste põhimõtetega (vt nt RKKKo nr 3-1-1-60-07, p 32). Lähtudes TsMS § 657 lg 1 p-st 2 tuleb asuda seisukohale, et olukorras, kus ringkonnakohus tühistab maakohtu otsuse, millega on tsiviilhagi osaliselt või täielikult rahuldatud või rahuldamata jäetud, võib apellatsioonikohus ise anda ka uue hinnangu tsiviilhagi põhjendatusele. Erandiks on juhtumid, mil ringkonnakohus ei saa mingil põhjusel tsiviilhagi ise lahendada. Sellisel juhul tuleb kriminaalasi saata tsiviilhagi puudutavas osas KrMS § 341 lg-te 1 või 2 ja TsMS § 657 lg 1 p 3 alusel uueks arutamiseks esimese astme kohtule. Kui isikud vastutavad tekitatud kahju eest solidaarselt, ei määra asjaolu, millistelt isikutelt kuriteoga tekitatud kahju kriminaalmenetluses kannatanu kasuks välja mõistetakse, ära seda, kuidas jaotub vastutus kahju tekitanud isikute omavahelises suhtes. Küsimust vastutuse jaotumisest kuriteoga kahju tekitanud isikute omavahelises suhtes ei lahendata kannatanu tsiviilhagi otsustamisel kriminaalmenetluse raames, vaid regressinõudena tsiviilkohtumenetluses. (Vt RKKKo nr 3-1-1-34-05, p 35).
Maksuvõla sissenõudmine MKS § 133 tähenduses ei hõlma üksnes kitsalt vaidlustatud maksu- või vastutusotsuse kaitsmist halduskohtumenetluses või maksunõuete esitamist likvideerimis- või pankrotimenetluses. Maksuvõla sissenõudmine võib seisneda ka riigi nimel hagimenetluses osalemises. Maksuvõla sissenõudmisena MKS § 133 lg 1 mõttes võib olla käsitatav ka teatud deliktiõiguslike nõuete esitamine. Juhul, kui tsiviilhagi esemeks ei ole maksuvõlg, vaid kahju, mis on riigil väidetavalt tekkinud isiku vastu suunatud maksunõude reaalväärtuse vähenemisest, põhineb selline kahjunõue vahetult riigi saamatajäänud maksutulul ja õigeaegselt laekumata maksusummalt teenimata finantstulul, olles suunatud riigi maksulaekumiste vähenemise kompenseerimisele. Taolise nõude esitamist tuleb kriminaal- või tsiviilkohtumenetluses samuti käsitada maksuvõla sissenõudmisena MKS § 133 lg 1 mõttes.
Kokku: 81| Näitan: 1 - 20

matches:
Riigikohus
§ 62
§ 5
§ 62
Riigikohus
§ 62
§ 5
§ 62
Riigikohus
§ 62
§ 5
§ 62
Riigikohus
Riigikohus
§ 99
§ 469
§ 99
kohus
§ 99
Riigikohus
§ 49
§ 62
§ 5
§ 62
§ 28
§ 48
§ 49
Riigikohus
§ 28
§ 62
§ 62
Riigikohus
§ 526
§ 8
§ 8
§ 4
kohus
§ 202
§ 526
§ 11
§ 526
§ 95
§ 119
Riigikohus
§ 94
Riigikohus
§ 202
§ 202
kohus
Riigikohus
§ 689
§ 705
§ 75
Riigikohus
§ 702
§ 7
§ 7
§ 7
§ 7
§ 7
§ 7
§ 7
§ 18
§ 7
§ 7
§ 18
§ 702
§ 702
§ 76
§ 702
§ 58
§ 702
Riigikohus
§ 660
§ 390
§ 660
§ 24
§ 113
§ 113
§ 24
§ 14
kohus
§ 660
§ 390
§ 660
Riigikohus
§ 15
Riigikohus
§ 40
§ 75
§ 14
§ 702
§ 40
§ 14
§ 40
§ 14
§ 657
§ 341
§ 657
§ 340
kohus
§ 657
§ 341
§ 657
§ 133
§ 133
§ 133