Tööstuse tn 23 kinnistu detailplaneeringu koostamise algatamine Põhja-Tallinnas
Tallinna Linnavalitsus 06.12.2017 korraldus number 1894
Planeerimisseaduse § 124 lg 10 ja § 128 lg-te 1 ja 5, Tallinna Linnavolikogu 6. septembri 2012 määruse nr 21 „Tallinna linna ehitusmäärus” § 11 lg 2, § 12 lg 6 ja § 13 lg 6 alusel, kooskõlas Tallinna Linnavolikogu 11. jaanuari 2001 määrusega nr 3 kehtestatud „Tallinna üldplaneeringuga” ning tulenevalt Salme Keskuse OÜ esindaja J. Erelti 28. jaanuari 2016 algatamisettepanekust
1. Algatada Põhja-Tallinna linnaosas Tööstuse tn 23 kinnistu detailplaneeringu koostamine. Põhja-Tallinnas asuva planeeritava maa-ala suurus on 0,15 ha. Maa-ala kirjeldus on esitatud korralduse lisas. Detailplaneeringu koostamise eesmärk on moodustada Tööstuse tn 23 kinnistust kaks elamumaa sihtotstarbega krunti ja määrata ehitusõigus lisaks olemasolevale 3-korruselisele (sh katusekorrus) hoonele ühe kuni 3 maapealse korrusega (sh katusekorrus) korterelamu ehitamiseks. Lisaks määratakse detailplaneeringus üldised maakasutustingimused ja antakse heakorrastuse, haljastuse, juurdepääsuteede, parkimise ja tehnovõrkude põhimõtteline lahendus.
2. Tunnistada kehtetuks Tallinna Linnavalitsuse 7. mai 2003 korraldus nr 1145-k „Tööstuse tn 23 kinnistu detailplaneeringu koostamise algatamine“.
4.1 määrata kavandatava uue hoone ehitusaluseks pinnaks kuni 250 m2;
4.2 jätta kavandamata Graniidi tn poolne sõiduautode väljasõit planeeritaval krundil ja näha ette servituudi vajadus vaid jalakäijate läbipääsuks;
4.3 soovitavalt kavandada hoone vähemalt 5 meetri kaugusele II väärtusklassi puu juurestiku kaitseala piirist (võra projektsioon maapinnal). Esitada detailplaneeringu koosseisus selgitused, millest on võimalik järeldada, et korterelamu rajamisel vajaminevate tegelike kaevetööde ulatusega ei kahjustata säilitatavate puude juurestikku. Nõudeid täpsustada ehitusprojekti koosseisus;
4.4 tagada haljastuse osakaal krundi pinnast vähemalt 30%, mille hulka ei kuulu katuse-, garaažipealne jm maapinnaga ühendamata haljastus;
4.5 näha ette miljöösse sobiv kõrghaljastus. Kaasata miljööalal haljastuse projekteerimisse diplomeeritud maastikuarhitekt;
4.6 lahendada kruntidel olmejäätmete kogumine. Esitada ülevaade tekkivatest jäätmetest ja anda jäätmete käitlemise lahendus. Tähistada juurdesõidutee jäätmemahutitele ning vajadusel määrata servituut olmejäätmete mahutite teenindamiseks;
4.7 täpsustada nõuet, et kinnistusiseste teede rajamisel kasutada betoonkivisillutise- või sõelmekatendeid, vältida asfaltbetoonkatte kasutamist;
4.8 välistada vertikaalplaneerimisega sademevee valgumine naaberkinnistutele.
5. Kaasata detailplaneeringu koostamisse Tallinna linna ehitusmääruse § 14 lg 2 punktides 1, 2 ja lõikes 4 nimetatud isikud, Põhja-Tallinna Valitsus, Tallinna Keskkonnaamet, Tallinna Transpordiamet, Tallinna Kommunaalamet ja teised isikud, kelle õigusi või kohustusi võib planeeringulahendus puudutada.
6. Tallinna Linnaplaneerimise Ametil avaldada korraldus ajalehes, milles Tallinna linn avaldab ametlikke teadaandeid ja ametlikus väljaandes Ametlikud Teadaanded ning Tallinna veebilehel.
Lisa - Tööstuse tn 23 kinnistu detailplaneering


text:
Rahvusvaheline Kriminaalkohus, pro et contra – Diplomaatia
Rahvusvaheline Kriminaalkohus, pro et contra
Sügisel 10-aastaseks saava Rahvusvahelise Kriminaalkohtu ees on veel hulgaliselt väljakutseid.
„Pea seda meeles, et sind hakatakse pidevalt süüdistama ja lõpuks hakkad ehk aru saama, mis tunne mul kõik need aastad on olnud,“ teatas Rahvusvahelise Kriminaalkohtu prokurör Luis Moreno Ocampo valimisele järgnenud päeval, saatanlik tuluke silmis. „Iga päev tekitate meile aina uusi probleeme,“ müristas Aafrika Liidu komisjoni eesistuja Jean Ping Aafrika Liidu peakorteris. Olin alati arvanud, et kohus sai loodud, et olla osaks lahendusest ja mitte osaks probleemist, saati veel suisa probleemide algatajaks. Kuigi sellest tunnetusest, mida pidi oma üheksa-aastase mandaadi jooksul läbi elama prokurör Ocampo, jääb ikka tublisti vajaka, olen nende ridade kirjutamise hetkel endiselt veendunud, et Rahvusvaheline Kriminaalkohus on osaks väga tõsisest ja aina laiemat toetust saavast rahvusvahelisest jõupingutusest leida lahendus brutaalsuse ja karistamatuse vastu.
Esmalt mõned faktid Rahvusvahelise Kriminaalkohtu kohta. Institutsioon loodi 1998. aastal Roomas sõlmitud lepingu, nn Rooma statuudiga. Rahvusvahelise kriminaalkohtu loomist nimetatakse tihti ÜRO raames saavutatud tähtsaimaks kokkuleppeks, tähtsuselt järgmiseks peale ÜRO enda loomist. Tegemist on viimase astme kohtuga, mis käivitub siis, kui riik, kus kuriteod on toimunud, ei suuda või ei taha uurimisega ise tegelda. Kohtu pädevuses on kolm kuriteo liiki: genotsiid, sõjakuriteod ja inimsusevastased kuriteod. Lepinguosalised riigid võtavad endale kohustuse võidelda nende kuritegude vastu ning toimetada uurimist, sh arendada välja oma kohtusüsteeme ning kriminaliseerida nimetatud kuriteod oma seadusandluses. Hetkel on statuudiga liitunud 121 riiki, mis on pea kaks kolmandikku maailma riikidest. Kohus asub Haagis, käsil on 14 kohtuasja. Tasub igaks juhuks üle korrata, et kuna tegemist on kriminaalkohtuga, mõistetakse kohut konkreetsete isikute üle, kellele kohaldatakse ka reaalset vanglakaristust ning ei lahendata riikidevahelisi lahkarvamusi ega koostata soovituslikke arvamusi ega ettekirjutusi liikmesriikidele, erinevalt näiteks Euroopa Inimõiguste Kohtust või ÜRO põhikirjaga loodud Rahvusvahelisest Kohtust, mis samuti Haagis asub. (Haag on end rahvusvahelise kohtupidamise keskusena niivõrd kinnistanud, et pikemalt süvenemata on raske omada ülevaadet kõigist institutsioonidest, mis seal paiknevad. Lisaks kahele juba nimetatule Sierra Leone Eritribunal, Endise Jugoslaavia Eritribunal (ICTY) ning lisaks veel hulk rahvusvahelisi institutsioone nagu näiteks EUROJUST.)
Kohtu statuut jõustus 1. juulil 2002. aastal, kui kokku oli saadud piisav hulk ratifitseerimiskirju. Äsja tähistas kohus oma kümnendat aastapäeva. Sel puhul ilmus rahvusvahelises ajakirjanduses hulk artikleid, nii „klaas pooleldi täis“ kui „klaas pooltühi“ käsitlusi, mis kõik rohkem või vähem pidupäevaliselt loosunglikud või lihtsalt lahmivalt kriitilised. Oma Guardiani artikli esimesele versioonile sain ajalehest vastuse: pole piisavalt vürtsikas! Seda vürtsi tuleb kõigil kohtuga seotutel ette rohkem kui sooviks, kuid osa asju peab kindlasti jääma uurivate ajakirjanikele või ajaloolastele.
Lisaks kohtu esimesele prokurörile Luis Moreno Ocampole, kohtunikele ja teistele kohtu töötajatele, kes on kümme aastat igapäevast vaeva näinud, on läbi aastate kohtu töösse ja tegevusse panustanud mitmed nimekad isikud alates prantsuse poliitikust Simone Veilist, Läti endisest presidendist Vaira Vike-Freibergast, Soome endisest kaitseministrist Elisabeth Rehnist kuni kuninglike suguvõsade liikmeteni välja, rääkimata juba parlamendisaadikutest, mõttekodade ja tsiviilühiskonna esindajatest, kes kohut hetkekski silmist ei lase. Kohtu igapäevaste toetajate hulka kuuluvad sellised maailma diplomaatia suurkujud nagu Kofi Annan, endine inimõiguste ülemvolinik Louise Arbour, endine sama kohtu kohtunik ning praegune ÜRO inimõiguste ülemvolinik Navi Pillay ning paljud teised. Kuid vahel tundub, et poliitilist toetust on ikka vähe! On ju maailmas paiku, kus kohtu tegevust ümbritsevad erakordsed poliitilised pinged.
“Pea meeles, et kohtu ajaloos on praegu äärmiselt vastutusrikas aeg. Pea silmas, et tööd tuleb palju teha. Pea silmas, et ka kõige lihtsamana tunduv asi on tegelikult keeruline.” Need on vaid mõned õpetussõnad vanematelt olijatelt. Tõepoolest, kümme aastat pole ühe rahvusvahelise institutsiooni jaoks pikk aeg ning praeguse etapi väljakutse ei seisne enam niivõrd kohtule rahvusvahelises keskkonnas koha leidmises, kuivõrd selles, et muuta see hästi õlitatud ja töökindlaks institutsiooniks, mis toimib poliitilistest orkaanidest hoolimata. Ja tõepoolest, iga lihtsaimgi asi muutub kohe võimatult keeruliseks, kui talle pilk peale heita. Probleeme tekitab kindlasti ka vähene arusaamine sellest, kuidas kohus töötab ning millised on tema reeglid, sealhulgas kipub vahel ununema õiglase kohtupidamise alus – kohtuvõimu sõltumatus.
Siinkohal jälle sissepõige Rooma lepingu põhimõtetesse. Kuna leping kehtib üldjoontes vaid riikidele, kes lepinguga on liitunud, võib väita, et tegemist on ju vabatahtliku süsteemiga – tahad ekstra kaitset selle vastu, et kuriteod ei jääks uurimata ja süüdlased karistamata, liitu lepinguga, kui ei taha, ära liitu. Nagu juba mainitud, käivitub kohus, kui lepinguga ühinenud riik ei suuda või ei soovi ise kuritegude uurimisega tegelda. Kümne aasta jooksul on kohtu poole pöördunud terve rida liikmeid, teatades, et siseriiklik uurimine on võimatu, näiteks Kesk-Aafrika Vabariik, Uganda, Kongo Demokraatlik Vabariik ja päris hiljuti, käesoleva aasta juulis, Mali. Kohtu prokurörile on antud võim ka uurimisi ise algatada. Tavaliselt tehakse seda, kui prokurörile on saabunud piisavalt kaalukaid tõendeid kohtu pädevuses olevate kuritegude toimumise kohta. Näiteks algatas prokurör uurimise Keenias, kui Kofi Annani juhitud rahvusvaheline uurimiskomisjon oli kirja pannud terve rea fakte Keenias peale 2007. a valimisi toimunu kohta ning samuti sai selgeks, et Keenia võimud ei suuda ise uurimist korraldada.
Kõik see tundub suhteliselt lihtne ja arusaadav – riigid on vabatahtlikult ühinenud võitluses laiamastaabilise kuritegevuse vastu. Siinkohal mõned „aga-d“.
Esiteks, lepinguga liitunud riigid on loobunud ka kõige kõrgemate võimukandjate, sh presidentide diplomaatilisest puutumatusest, andes Rahvusvahelisele Kriminaalkohtule võimaluse ka neid vastutusele võtta. Kohus tegelebki peamiselt nende isikutega, kes kannavad toimunud kuritegude eest kõige suuremat vastutust, kellel oli voli anda käskusid. Kohtu menetluses olevad asjad puudutavad kolme riigijuhti, neljanda riigi endist asepresidenti ja kaht presidendikandidaati viiendast riigist.
Teiseks, Rahvusvahelise Kriminaalkohtu menetlusse võivad jõuda ka kuriteod lepinguga mitteühinenud riikides, kui sellise otsuse teeb ÜRO Julgeolekunõukogu.
ÜRO Julgeolekunõukogu võim ja vägi
Eelnevalt nimetatud otsuse on Julgeolekunõukogu teinud kahel korral. Alates 2005. aastast on kriminaalkohtu menetluses Sudaani Darfuri piirkonnas toimunud massilised kuriteod ja seoses nendega on antud välja arreteerimiskäsk mitmete Sudaani praeguste võimurite suhtes, nende hulgas ka Sudaani president Omar al-Bashir. Veel suunas Julgeolekunõukogu eelmisel aastal kriminaalkohtule olukorra Liibüas, mille tulemusena anti välja arreteerimiskäsud Liibüa tollase juhi Muammar Gaddafi, tema poja Saif al-Islam Gaddafi ja julgeolekujõudude juhi al-Sanousi vastu.
Ei ole ühtki esinemist või kohtumist, kus sellised ÜRO Julgeolekunõukogule antud volitused jutuks ei tuleks. Nõukogu koosseis peegeldab ju tegelikult Teise maailmasõja järgset maailma ning jõujooni, küllap õigusega küsitakse, miks kolm vetoõigusega liiget viiest (Venemaa, Hiina, USA) pole ise kohtu statuudiga liitunud ja kes nende üle kohut mõistab. Ikka ja jälle tuleb seletada, et selle tähtsa nõukogu reformimine ei kuulu kriminaalkohtu assamblee presidendi vastutusalasse, ka tuleb seletada, et Rooma statuudi sätted, sh Julgeolekunõukogu roll, said Roomas kõigi riikide heakskiidu ja et statuuti on võimalik ka muuta. Tuleb vaid ettepanek lauale panna ja vajalik arv poolthääli kokku koguda.
Kes kontrollib kohut?
Alati on tore, kui esitatakse selgeid ja otseseid küsimusi ja kui näed, et kuulajaskond pole ükskõikseks jäänud. „Teie tahate siin kõiki kontrollida ja kohtu ette saata, aga kes kontrollib kohut?“ oli üks hea ja otsene küsimus, mis esitati Kairo Ülikoolis. Vastus: meie. Kõlab kui lause mingist anekdoodist, kuid nii see on. Tõsi, kohtuvõim on sõltumatu ja riigid ei saa sekkuda kohtuasjade käiku, küll aga peavad kõik 121 lepinguosalist peeglisse vaadates süüdlast otsima, kui nad on valinud ebapädeva prokuröri, vähese kvalifikatsiooniga kohtunikud, kohtu tegevuses tekivad rahapuudusest tingitud viivitused või kui süüdistatavad kohtupinki ei jõua. Muuhulgas tasub ehk meenutada, et kohtul pole oma politseid ega sõjaväge, kohtu ette oodatakse hetkel üle kümne isiku, kelle arreteerimine sõltub riikide koostööst kohtuga. Riikidele nende kohustuste meenutamine on ebamugav ülesanne, mis tihti assamblee presidendile „usaldatakse“.
Mitte igal poliitikul, kes siseriiklikust poliitilisest heitlusest rahvusvahelistesse sfääridesse saadetakse, ei ole kriminaalasjade menetlemise oskusi ja riigi sees ei antaks talle kohtuniku volitusi. Rahvusvahelisel areenil on aga asjad teisiti. Valimiskampaania käigus sõlmitakse käsi-peseb-kätt kokkuleppeid, nagu see ikka rahvusvaheliselt tavaks on olnud. Nii juhtubki, et ühe inimese tapnud kurjategija üle õigusemõistmiseks pole kvalifikatsioon piisav, kuid selle üle, kes on tapnud kümneid tuhandeid – palun väga!
Nii et tegelikult on see Kairo Ülikoolis kõlanud küsimus vägagi aktuaalne, kuigi ehk veidi erineva nurga alt: kes vastutab? Kas riigid kannavad piisavalt vastutust kohtu käekaigu eest? Kas 121 riigi ootuste ühisosa on ikka sama tugev ja suur kui 1998. aastal?
Kohus aafriklaste jaoks?
Mõned turvalises Euroopas ja paljud Eestis, kus me oleme kiirelt saanud tsiviliseeritud Euroopa osaks, suhtuvad kriminaalkohtusse kui mingisse “aafriklaste asja,“ millel ju ometi meiega mingit pistmist pole. Täielikult ununeb tõsiasi, et 20. sajandi esimesel poolel peeti siinmail maha kaks maailmasõda ning just Nürnbergi tribunalist tuli üks varaseid innustusi ja mõtteid alalise kriminaalkohtu asutamiseks. Kuid see pole veel kõik. 1990. aastate alguses vallandus Jugoslaavias, mida kõigi näitajate järgi võis pidada sotsialismileeri üheks arenenuimaks riigiks ja tugevaks rahvusvaheliseks tegijaks, enneolematu vägivald, kus tapmised toimusid rahvus- ja religioossest kuuluvusest lähtuvalt ning mida ÜRO rahuvalvajad pidid abitult pealt vaatama (Srebrenica veresaun 1995. a). Kogu see ülim barbaarsus Balkanil nõudis erinevatel andmetel kuni 200 000 inimelu. Nüüd, 20 aastat hiljem, kui kaks endise Jugoslaavia riiki on Euroopa Liidu liikmed ja kolmas alustanud liitumisläbirääkimisi, tõrgub mõistus uskumast, et midagi sellist sai Euroopas veel üsna hiljuti juhtuda. Vajadus Jugoslaavia kuritegusid uurida ja süüdlased kohtu ette tuua viis Jugoslaavia eritribunali loomiseni ning tõi veel sammukese alalise kriminaalkohtu loomisele lähemale. Eritribunalide üheks hädaks on nende suur maksumus ja ka see, et kuna nad luuakse konkreetse situatsiooni puhuks, puudub neil heidutusefekt teistes riikides toimuvate kuritegude suhtes, samuti peegeldavad nad ÜRO Julgeolekunõukogu poliitilist tahet ühe või teise olukorraga tegelda ning ei taga piisavat objektiivsust.
Aga nüüd Aafrika juurde. 2,5 kilomeetri kõrgusel merepinnast asuv Etioopia pealinn Addis Abeba on Aafrika Liidu Brüssel. Siin võetakse vastu ühenduse tähtsamad otsused, siin on vaatlejatena kohal enamik teisi maailma riike (näiteks Eesti ongi ainus Euroopa Liidu liige, kellel oma akrediteeritud esindaja puudub), siin kõrgub Aafrika Liidu uus peakorter, 200 miljonit USA dollarit maksnud kompleks, mille finantseeris sajaprotsendiliselt Hiina valitsus. Kujukas fakt, kas pole?
On kevad 2012 ja iga päev sajab vihma. Rahvusvahelise Kriminaalkohtuga seotud isikuna mul vastvalminud peakorteri uhketesse ruumidesse pikalt asja ei ole. Seda hoolimata faktist, et Addisesse saabumise järel raporteerib ajakirjandus, justnagu oleksin tulnud, et tunnistada Aafrika Liidu enda kriminaalkohtu loomist. Olen arvestanud isegi võimalusega, et Aafrika Liidu kõrgete ametnike uksed jäävad minu ees suletuks. Mis seal salata, suhted ei ole kiita. Õnneks kõige mustemad stsenaariumid ei täitu. Saan võimaluse tutvustada oma kavasid järgmiseks kolmeks aastaks ning vähemalt tol hetkel valitseb ühine arusaam, et vastastikused probleemid on väärt arutamist. „Ajalehti loed?“ pärib Tšehhi suursaadik Addises Marek LibÃ…â„¢ickí½, kui oleme end sisse seadnud Addise ühes tšehhi stiilis õlletoas. Ta annab mulle koopia ajakirjast The New African. Sealt paiskub Rahvusvahelise Kriminaalkohtu pihta tuld ja tõrva ning väga palju eksiarvamusi. Samad seisukohad korduvad kohtumisel Addises töötavate ajakirjanikega. Juulis pühendab sama ajakiri hulgaliselt trükiruumi nii Aafrika Liidu kui Rahvusvahelise Kriminaalkohtu kümnendale aastapäevale, mis ühel ajal tähistamist leiavad. Õnneks leiab sellest ajakirjanumbrist ka vaoshoitumaid käsitlusi, eriti seoses Gambiast pärit uue prokuröri Fatou Bensouda ametiaja algusega, ka tunnistatakse Aafrika Liidu enda nõrkusi ja möödalaskmisi. Olen rõõmus, et ajakiri avaldab ka minu kirjatöö, milles on täiesti taotluslikult väga vähe vürtsi.
Rahvusvahelise Kriminaalkohtu ja Aafrika Liidu suhete sasipuntras on mitmesuguseid elemente. Olgem ausad, kui teemaks tuleb ametis olevate riigijuhtide või kõrgemate isikute kriminaalvastutusele võtmine, võib eeldada poliitilisi probleeme. Hetkel on nii, et käimasolevad kriminaalasjad puudutavad kolme Aafrika riigijuhi tegevust. Üks neist, Omar al-Bashir, on ka praegu ametis. Teine, Cí´te d’Ivoire’i endine president Laurent Gbagbo, on Haagis kinnipidamisasutuses ning kolmas, Liibüa endine juht Muammar Gaddafi, on surnud.
Ametis oleva riigipea suhtes kehtiv arreteerimiskäsk tekitab Aafrika Liidule ja tema liikmetele suurt peavalu. Iga kohtu statuudiga liitunud riik on kohustatud sellise isiku arreteerima, kui too riiki siseneb. Nõue kehtib ühtmoodi nii Keenia, Eesti kui näiteks Malawi kohta, kuid väga arusaadavalt on Keenial ja Malawil rohkem vajadust al-Bashiri võõrustada (näiteks Aafrika Liidu kohtumiste raames) kui Eesti valitsusel Sudaani riigipead külla kutsuda. Arvestades Sudaani suurust ja majanduslikku mõjuvõimu ning ka seda, kui käepärane on ähvardus rakendada majandusblokaadi, võib hakata aru saama, millise julgustükiga sai hakkama Malawi president Joyce Banda, kui teatas, et Malawi ei võõrusta Aafrika Liidu sellesuvist tippkohtumist, kuivõrd kutsutute hulgas oleks ka Omar al-Bashir.
Pingetel Aafrika Liiduga on aga ka psühholoogiline aspekt. Loomulikult mängib rolli see, mida tehakse, kuid sageli on ka see, kuidas tehakse, sama suure tähtsusega. Palju kurtmist ja muret on seotud arvamusega, et Aafrika vastu puudub respekt ning et riigid, mis tões ja vaimus püüavad üles ehitada oma integratsioonimehhanisme, ei leia piisavalt mõistmist arenenud riikide ja endiste koloniaalvõimude poolt. Aafrika riikide eneseteadvuse tõus ja haavatud uhkus on viinud ka kavani luua Aafrika Liidu enda alaline kriminaalkohus, mis looks õigusemõistmise võimaluse Aafrika kontinendil. Koloniaalaja pärandist ja aafriklaste uhkusest võiks kirjutada eraldi raamatu, kuid selge on, et nendesse tunnetesse tuleb tõsiselt suhtuda.
Kriminaalkohut ümbritseb ka lõputu hulk konspiratsiooniteooriaid. Süüks on pandud isegi seda, et rikkamate riikide sissemakse eelarvesse on suurem kui vaesematel. Eeldatakse, et kes maksab, tellib ka muusika. Samas on raske ette kujutada, kuidas saaks eeldada, et Cooki saared või siis Roheneemesaared maksaksid sama suurt liikmemaksu kui Suurbritannia või Jaapan.
Palju paksu verd tekitab selle maailma vägevate, sh USA, India, Hiina, Venemaa keeldumine kriminaalkohtu režiimiga liituda. Samas ei tohi aga unustada, et liikmeid on pea kaks kolmandikku maailma riikidest ning seda kõike 15 aastaga ning igasuguste ennustuste kiuste. Tuleb mainida, et on ka selline konspiratsiooniteoreetikute koolkond, kes väidab, et kogu kohtu tegevust dikteerib ikkagi USA valitsus.
On ka terve grupp riike, kes lepingu allkirjastasid, kuid keeldusid ratifitseerimast, tuues põhjuseks, et kohtu pädevuses peab olema ka kõige kurja juur – agressioonikuritegu. Oli ka ju Nürnberg sisuliselt kohtumõistmine agressioonikuriteo toimepanijate üle, kuid Rooma statuudi läbirääkimistel ei suudetud kokku leppida agressioonikuriteo definitsioonis. See puudus sai kõrvaldatud kaks aastat tagasi Kampalas (Uganda) ning soodsate asjaolude kokkulangemisel võib alates 2017. aastast ka agressioonikuritegu olla kohtu pädevuses.
Rahvusvahelise õigusemõistmise ootamatuid aspekte
Ei usu, et ühelgi kohtuga seotud inimesel on kümne aasta jooksul hetkekski igav hakanud. Traagilisi ja koomilisi aspekte tuleb ette iga päev. Alates sellest, et Scheveningeni kinnipidamisasutuse asukad esitavad proteste Hollandi toitude maitseomaduste kohta kuni selleni, et uurimisalusesse riiki saabunud kohtu töötajate töövahendid konfiskeeritakse tollis. Kelle käest teavet küsida, pole just alati selgemast selgem. Ei tohi meelest lasta, et kohus tegutseb enamasti riikides, mille enda kohtusüsteemid on nõrgukesed või suisa olematud, muudest institutsioonidest rääkimata. Tihti jääb vajaka isegi arusaamisest, miks näiteks „pahadel“, kelle kohta ju kõik ometi teavad, et nad „pahad“ on, peab ka kaitsja olema. Äkki on seegi mingi rahvusvaheline vandenõu? Kas ohvrid ja tunnistajad peavad saama istungitel osaleda, kui on teada, et nad pärast enam kodumaale naasta ei soovi? Iga uus situatsioon tekitab vajaduse hulga tõlkide järele, mõnest keelest on olemas vaid suuline variant, kirjakeel puudub sootuks. Neid küsimusi ja lugusid on lõputult. Selge on aga ka see, et kohtu asutanud riikidel on veel tükk tööd tegemata ning juhtumitesse, kui näiteks mitut kohtutöötajat hoiti pea kuu aega vangis ilma ametlikku süüdistust esitamata, ei tohi suhtuda kergekäeliselt.
Ühelgi tõsiseltvõetaval rahvusvahelisel organisatsioonil ei õnnestu mööda vaadata olukorrast Lähis-Idas. See kehtib ka Rahvusvahelise Kriminaalkohtu kohta. Kohtu asutamisdokument annab riigile võimaluse teha deklaratsioon, millega aktsepteeritakse kohtu jurisdiktsiooni hoolimata sellest, et ei olda lepinguga liitunud. Nii juhtus näiteks Cí´te d’Ivoire’iga (Elevandiluurannik), sest puudusid riiklikud struktuurid, kes oleksid võinud otsustada lepinguga liitumise üle. Samasuguse deklaratsiooni tegi 2009. aastal ka Palestiina, paludes ühtlasi uurida Gaza konflikti asjaolusid. Prokuröri ametkond sai erinevatest allikatest hulgaliselt materjale toimunu kohta, kuid otsustas lõpuks, et prokuröri pädevuses pole otsustada, kas Palestiina on riik Rooma statuudi mõistes. Sellest sõltub ka uurimise alustamine, kuna deklaratsiooni kohtu jurisdiktsiooni aktsepteerimise kohta võib Rooma statuudi kohaselt teha riik. Prokurör teatas ka, et selle otsuse võivad tema arvates teha lepinguga ühinenud riigid iga-aastasel üldkogul. Palestiina ümber toimuv on järjekordseks näiteks, millised poliitiliselt keerukad olukorrad lahendamist vajavad. Kui skeptikud hoiatavad, et püüded aastakümneid kestnud Lähis-Ida konflikti läbi Rahvusvahelise Kriminaalkohtu lahendada oleksid pehmelt öeldes naiivsed, on olemas ka teine leer, kes väidab, et kuna Palestiinat on ühel või teisel viisil tunnustanud üle saja riigi, ei tohiks Palestiina deklaratsioon jääda tähelepanuta.
Kõigest kohtuga seonduvast ei jõua selles artiklis rääkida, kuid ohvrid vajavad siiski mainimist. Nendest ei räägita just iga päev ning olgem ausad, paljud neist puhkavad nimetutes haudades ning paljud teised, eriti seksuaalkuritegude ohvrid, ei soovi alati tunnistusi anda. Ometi on seksuaalkuriteod üheks väga levinud kuriteoliigiks, hõlmates episoode massilistest vägistamistest kuni vägivaldse kastreerimiseni, mis kõik füüsiliste piinade kõrval toovad tihti kaasa ka kogukonnast väljaheitmise. Äsja ametiaega alustanud prokurör Fatou Bensouda on teatanud, et paneb oma töös erilist rõhku ohvritele. Rooma statuut annab ohvritele suured õigused. Ohvrid saavad oma kaitsja, nad saavad osaleda protsessis, neil on õigus saada kompensatsiooni ja osa reparatsioonidest. Äsja lõppenud Thomas Lubanga kohtuprotsessis (mees mõisteti süüdi lapssõdurite värbamises Kongo Demokraatlikus Vabariigis) otsustas kohus, et kompensatsioonide määramisel tuleb ohvrite mõistet käsitleda paindlikult ja laialt. Loomulikult tekib küsimus, kust tuleb raha. Kohus võib määrata süüdimõistetule rahalise trahvi, samas on statuudiga loodud ka ohvrite abistamise fond, millesse saab teha sissemakseid ja mis on Elisabeth Rehni juhtimisel toimetanud juba mitmeid aastaid. On selge, et kõigini ei jõuta. Kui ohvrite esindaja saab ohvritega suhelda ka Skype’i vahendusel (just seda kulude kokkuhoiuks tehaksegi), on selge, et ohvrite abistamine ja nende rehabilitatsioon nõuavad märkimisväärseid investeeringuid. Seda ja ka teisi ohvritega seotud küsimusi arutati Soome ja Eesti korraldatud ühisseminaril Tallinnas 10.-11. septembril.

matches: kohus Kohus kohus kohus Kohus Kohus kohus Kohus


Kokku: 91| Näitan: 41 - 60
Õiguse, et pantijad võivad tugineda sellele, et laenusaaja ei saanud kätte krediidilepingu ülesütlemise avaldust, annab AÕS § 351 lg 3 analoogia alusel kohaldamine. Nimetatud sätte kohaselt võib hüpoteegiga koormatud kinnisasja omanik, kes ei ole võlgnik, esitada hüpoteegiga tagatud nõude vastu samu vastuväiteid, mida võib esitada võlgnik või käendaja. VÕS § 416 lg 1 võimaldab krediidiandjal üles öelda tarbijaga sõlmitud krediidilepingu, kui tarbijale on antud edutult vähemalt kahenädalane täiendav tähtaeg osamaksete võlgnevuse tasumiseks koos avaldusega, et krediidiandja ütleb selle tähtaja jooksul osamaksete tasumata jätmise korral lepingu üles ja nõuab kogu võla tasumist. Pantija, kes ei ole ise tarbijana krediidilepingut sõlminud, ei ole krediidilepingu pooleks, kellele tuleks krediidilepingu ülesütlemisest teada anda. Pantija on krediidiandjaga asjaõiguslikes suhetes, ta ei ole ka krediidi käendaja. Seetõttu ei laiene temale VÕS § 416 lg-st 1 tulenev teatamiskohustus. Krediidilepingu ülesütlemisega võrreldes erinev olukord on siis, kui laenuandja soovib pärast lepingu ülesütlemist sundmüüki panna pantijale kuuluva pandieseme.
Õiguse, et pantijad võivad tugineda sellele, et laenusaaja ei saanud kätte krediidilepingu ülesütlemise avaldust, annab AÕS § 351 lg 3 analoogia alusel kohaldamine. Nimetatud sätte kohaselt võib hüpoteegiga koormatud kinnisasja omanik, kes ei ole võlgnik, esitada hüpoteegiga tagatud nõude vastu samu vastuväiteid, mida võib esitada võlgnik või käendaja. Ka nn nimetu pandi korral on pandipidaja siiski kohustatud pantijale teatama tekkinud võlast ja täitemenetluse alustamise kavatusest enne kohtutäituri vahendusel täitemenetluse alustamist. See on vajalik, et pantija saaks vältida võla tasumisega enda omandi sundmüüki. Ka pandiõiguse üldpõhimõtte kohaselt on koormatud vara omanikul õigus nõude asjast rahuldamine tasumisega ära hoida ja asi nii endale jätta. Teavitamine ja mõistliku tähtaja andmine täitemenetluse vältimiseks ei kahjusta enamasti oluliselt ka pandipidaja huve, sest pant krediidilepingu ülesütlemisega ei lõpe ning tagab pandipidaja nõuet ka edaspidi. Kui pandipidaja rikub hea usu põhimõtete vastaselt pandilepingust tulenevat kohustust teavitada pantijat täitemenetluse alustamise kavatsusest, võib ta olla kohustatud VÕS § 115 lg 1 järgi hüvitama rikkumisega tekitatud kahju. Juhul kui pantija sai asja müügist teada pärast täitemenetluse alustamist ja suutis võla tasumisega vältida asja müüki täitemenetluses, on hüvitatavaks kahjuks eelkõige täitekulud. Kui asi on aga täitemenetluses müüdud ja pantija omand asjale lõppenud, on hüvitatavaks kahjuks lisaks täitekuludele ka kaotatud omandi väärtus, millest on VÕS § 127 lg 5 alusel maha arvatud kasu, mida kahjustatud isik kahju tekitamise tagajärjel sai. Kahju hüvitamise nõude eeldused VÕS § 115 lg 1 järgi on eelkõige kahju olemasolu ja põhjuslik seos kohustuse rikkumise ja kahju vahel. Selline kahju on hõlmatud ka VÕS § 127 lg 2 kaitse-eesmärgist, s.o praeguse kahju ärahoidmine on kohustuse eesmärgiks, mille rikkumise tagajärjel kahju hüvitamise kohustus tekkis.
Varasema kaubamärgiseaduse kohaselt ei olnud võimalik esitada hagi kaubamärgiomaniku vastu tema ainuõiguse tühiseks tunnistamiseks. Sellise hagi esitamise õigus sätestati 1. maist 2004. a KaMS § 52 lg-s 1. Enne 1. maid 2004 võis esitada kaubamärgi registreerimise kehtetuks tunnistamise taotluse apellatsioonikomisjonile (varasem KaMS § 24). KaMS § 72 lg 1 annab KaMS § 52 lg-s 5 sätestatud hagi aegumise tähtajale tagasiulatuva jõu. Kaubamärgi üldtuntust tuvastatakse üksnes juhul, kui see on seotud kaubamärgi õiguskaitsealase hagi või kaebuse menetlusega. Kaubamärgi üldtuntuse tuvastamise nõue ei ole omaette nõue, vaid on üks kaubamärki puudutava hagi asjaoludest (alustest) ning seetõttu ei ole õige aegumise kohaldamine sellele asjaolule eraldi.
Tarbijakrediidilepingu ülesütlemise juhuks sõlmitud leppetrahvi kokkulepe on tühine. VÕS § 415 lg 1 ei näe ette võimalust nõuda tarbijakrediidilepingu korral täitmisega viivitamisel leppetrahvi. VÕS § 415 lg 1 näeb ette võimaluse nõuda viivist ja kahju hüvitamist. Kui tegemist ei ole tarbijakrediidilepinguga, võib tüüptingimustes sisalduv leppetrahvi kokkulepe olla ebamõistlikult kahjustav VÕS 42 lg 3 p 5 ja § 44 järgi. Samuti on võimalik olukord, kus tarbija sõlmib krediidilepingu, kuid tegemist ei ole tarbijakrediidiga VÕS § 402 jj mõttes, sest seaduses tarbijakrediidilepingut iseloomustavad eeldused on täitmata. Sellisel juhtumil võib leppetrahvi kokkulepe tüüptingimusena olla tarbijat ebamõistlikult kahjustav VÕS § 42 lg 3 p 5 järgi. Tüüptingimustes ei saa kehtestada VÕS § 161 lg-st 2 erinevat korda, see oleks ebamõistlikult kahjustav tingimus VÕS § 42 lg 3 p 5 järgi. VÕS § 161 lg 2 kohaselt, kui kahjustatud lepingupool võib nõuda lepingu rikkumisega tekitatud kahju hüvitamist, tuleb kahju hüvitada osas, mida leppetrahv ei katnud.
VÕS § 416 lg 3 eesmärgiks on reguleerida krediidi kasutamata jätmise ajale langeva intressi nõudmise keeldu sellises olukorras, mil tarbijakrediidileping on üles öeldud ja tarbija on laenu krediidiandja määratud tähtaja jooksul tagastanud. Nimetatud säte ei reguleeri aga krediidi tagasimaksmisega viivitamise tagajärgi. Tarbijakrediidi tagasimaksmisega viivitamise tagajärgi reguleerib VÕS § 415. Laenuandjal on põhimõtteliselt õigus nõuda tarbijalt viivist samas ulatuses, mis pooled näevad ette tarbijakrediidilepingus intressimäärana. Kuid välistatud ei ole VÕS § 113 lg 1 kolmanda lause kohaselt kohalduva viivise vähendamine VÕS § 113 lg 8 ja § 162 kohaselt. Tarbijakrediidilepingu ülesütlemise juhuks sõlmitud leppetrahvi kokkulepe on tühine. VÕS § 415 lg 1 ei näe ette võimalust nõuda tarbijakrediidilepingu korral täitmisega viivitamisel leppetrahvi. VÕS § 415 lg 1 näeb ette võimaluse nõuda viivist ja kahju hüvitamist. Tarbijakrediidilepingu täitmisega viivitamise korral ei hõlma kahju ärahoidmise eesmärk endas kahjuna saamata jäänud intressi või muu tulu nõude esitamise võimalust, sest tagatud on juba varem kokku lepitud intressimääras viivisenõue VÕS § 113 lg 1 kolmanda lause ja § 415 lg 1 järgi. Küll võib kõne alla tulla mõistlike võla sissenõudmise kulude nõue.
Kui tegemist ei ole tarbijakrediidilepinguga, võib tüüptingimustes sisalduv leppetrahvi kokkulepe olla ebamõistlikult kahjustav VÕS 42 lg 3 p 5 ja § 44 järgi. Samuti on võimalik olukord, kus tarbija sõlmib krediidilepingu, kuid tegemist ei ole tarbijakrediidiga VÕS § 402 jj mõttes, sest seaduses tarbijakrediidilepingut iseloomustavad eeldused on täitmata. Sellisel juhtumil võib leppetrahvi kokkulepe tüüptingimusena olla tarbijat ebamõistlikult kahjustav VÕS § 42 lg 3 p 5 järgi. Tüüptingimustes ei saa kehtestada VÕS § 161 lg-st 2 erinevat korda, see oleks ebamõistlikult kahjustav tingimus VÕS § 42 lg 3 p 5 järgi. VÕS § 161 lg 2 kohaselt, kui kahjustatud lepingupool võib nõuda lepingu rikkumisega tekitatud kahju hüvitamist, tuleb kahju hüvitada osas, mida leppetrahv ei katnud. Samas võib olla VÕS § 42 lg 3 p 5 järgi tühine tüüptingimus, millega krediidiandjal on õigus nõuda krediidisaajale ja käendajale saadetud kirjalike teadetega seotud kulutuste hüvitamist krediidiandja hinnakirja järgi.
3-2-1-124-08 Riigikohus 09.12.2008
Jaotades menetluskulud poolte vahel võrdeliselt hagi rahuldamise ulatusega, tuleb märkida otsuse resolutsioonis ka murd või protsent, mille järgi hüvitatavad menetluskulud hiljem kindlaks määratakse. Resolutsioon peab olema üheselt arusaadav.
Lähtudes VÕS § 367 lg-st 3, tuleb liisinguandja nõude lõpliku suuruse kindlakstegemiseks kõrvutada tema poolt liisinguesemete omandamiseks tehtud (ja liisingumaksetega katmata) kulud esemete väärtusega hagejale tagastamise ajal. Liisingulepingu üldtingimustes sätestatud tingimus, mille kohaselt tuleb liisingueseme tagastamise aegse väärtuse asemel lähtuda liisingueseme võõrandamisest saadud summast, ei kehti. Kuid see ei välista kohtul liisingueseme müümisel kokku lepitud ostuhinna lugemist liisingueseme väärtuseks tagastamise ajal ka VÕS § 367 lg 3 järgi, eriti kui see hind on suurem eseme tagastamisel liisinguandja määratud eseme väärtusest. Kui liisinguandja on koostanud või lasknud koostada liisingueseme tagastamise kohta akti, kus eseme väärtus on määratud, peab liisinguandja tõendama, et liisingueseme tegelik väärtus oli tagastamise ajal väiksem aktis märgitust. Käibemaks on oma olemuselt tarbimismaks, mille maksab kokkuvõttes kauba omandaja, kes ei saa ostuhinnalt tasutud käibemaksu tagasi arvestada. VÕS § 367 lg-t 3 tuleb tõlgendada nii, et lepingu ülesütlemisel tuleb võimalik käibemaks liisingueseme väärtusest (jääkväärtusest) maha arvata üksnes juhul, kui liisinguandja tõendab, et käibemaks arvestati lisaks hinnale, millega oleks auto võinud müüa käibemaksu arvestamise erikorda järgides, st lisaks turuhinnale. Kuid see kehtib üksnes eeldusel, kui asjaolude kohaselt on põhimõtteliselt võimalik käibemaksuga maksustamise erikorda (praegu KMS § 41) rakendada. See on aga võimalik eelkõige siis, kui liisinguandja on ise omandanud kasutatud liisingueseme käibemaksukohustuslaseks mitteolevalt isikult (esmajoones füüsiliselt isikult) ega ole tasunud ise käibemaksu või tegi seda erikorra alusel (st piiratud ulatuses). Käibemaksu juurdearvestamine liisinguesemete väärtuste määramisel ja liisinguesemete omandamise hüvitamata kulud (jääkmaksumuse) peavad vähemalt üldjuhul põhinema sarnastel alustel, st olema kas koos käibemaksuga või ilma selleta. Liisingulepingute käibemaksustamise ja ennetähtaegse lõpetamise puhul on lisaks erikorra rakendamise võimalikkusele oluline, kas leping sõlmiti enne kehtiva käibemaksuseaduse jõustumist 1. mail 2004 või pärast seda. Kasutusrendi tüüpi liisingulepingu puhul arvestatakse ja makstakse nii varasema kui ka kehtiva käibemaksuseaduse järgi käibemaksu igakuiselt makselt, mh intressilt. Sama kehtib enne 1. maid 2004 sõlmitud kapitalirendi tüüpi liisingulepingute puhul. Alates 1. maist 2004 sõlmitud kapitalirendi tüüpi liisingulepingu puhul tuleb liisingueseme üleandmisel liisinguvõtjale maksta käibemaksu kogu liisingueseme hinnalt, liisinguandja esitab ka arve kogu eseme väärtuse peale. Igakuised maksed on seejärel käibemaksuta ning koosnevad põhiosast ja intressist. Kasutusrendi tüüpi liisingulepingu (või enne 1. maid 2004 sõlmitud kapitalirendi tüüpi liisingulepingu) ülesütlemisel tuleb ka liisingueseme tagastamise aegse väärtuse arvestamisel lähtuda väärtusest, mida on käibemaksu võrra vähendatud. Pärast 1. maid 2004 sõlmitud kapitalirendi tüüpi liisingulepingu ennetähtaegse ülesütlemise korral tuleb aga arvestada, et kogu liisinguese on juba käibemaksuga maksustatud ja selle tagastamisaegse väärtuse kindlakstegemisel tuleb lähtuda käibemaksuga väärtusest (hinnast). Selle osa peale, mis liisinguvõtjal jääb maksmata, esitab liisinguandja kreeditarve ja kumbki käibemaksukohustuslasest pool korrigeerib vastavalt oma käibemaksuarvestust (st kas oma käibemaksukohustust või mahaarvatud sisendkäibemaksu suurust). Seejuures tuleb arvestada KMS § 29 lg-test 7 ja 8 tulenevate reeglitega.
3-2-1-77-08 Riigikohus 08.10.2008
Vt ka Riikohtu tsiviilkolleegiumi lahend nr 3-2-1-50-06.
Liisingueseme väärtus tuleb kindlaks teha selle liisinguandjale tagastamise aja seisuga. Üldjuhul ei ole määrav liisingueseme müügihind, vaid selle väärtus ehk kohalik keskmine müügihind (turuhind) tagastamise ajal. Mõistet "kohalik" võib TsÜS § 65 järgi liisinguesemega seonduvalt sisustada mõistliku majanduskäibes osaleja (nn ärimehe) otsuse alusel - kohalik tähendab kohta, kus mõistlik majanduskäibes osaleja liisingueset müügiks pakuks, arvestades sealjuures sellega kaasnevate müügikuludega. Sõna "kohalik" ei välista eseme väärtuse määramisel keskmise müügihinna arvestamist ka Eesti piirest väljaspool. Vähemalt liisingueseme müügiga seotud asjades tuleks kohaliku keskmise müügihinna määramisel vajaduse korral arvestada ka eelkõige Eesti lähemate naaberriikide hindu. Vajadus tekib eelkõige siis, kui Eestis ei õnnestu asja mõistliku aja jooksul müüa või kui tegemist on selliste omadustega või hinnaga asjaga, mida eelduslikult Eestis müüa ei õnnestuks. Seejuures tuleb arvestada ka müüja isikut. Kui liisinguandja väidab, et liisingueseme tegelik väärtus oli tagastamise ajal madalam tema enda initsiatiivil koostatud hindamisaktis märgitust, peab ta seda tõendama. Liisinguandja ei pea panema tagastatud liisingueset müüki hinnaga, mille liisinguvõtja liisingulepingu ülesütlemise seisuga liisinguandjale võlgneb. Kui on selge, et see hind ilmselt ei vasta turuhinnale ja sellise hinnaga liisinguese ostjat ei leia, tuleb ese müüki panna eeldatava turuhinnaga. Määratud hinnast ja selle alandamisest tuleb teavitada ka liisinguvõtjat (ja käendajaid), et need teaksid määratud hinnaga arvestada ja saaksid soovi korral liisingueseme müümisel aktiivselt osaleda. Poolte kokkuleppel on (ka liisinguandja tüüptingimustes) lubatav lähtuda ka liisingueseme tegelikust müügihinnast, kui see ei erine oluliselt eseme turuhinnast, ning liisinguandjal on kohustus teha kõik endast olenev, et saavutada ennetähtaegselt tagastatud liisingueseme uuel võõrandamisel parim ja kiireim tulemus. Lubatav hinnaerinevus on sel juhul kuni 10%. Vähemalt liisinguandja tüüptingimustes on tarbijat ebamõistlikult kahjustav ja seega VÕS § 42 lg 1 järgi tühine kokkulepe, mille järgi ei võetaks liisinguandjale jääva liisingueseme väärtust liisinguandja hüvitusnõude arvestamisel üldse arvesse või tehtaks seda ebamõistlikult väikeses ulatuses. Selline tüüptingimus on VÕS § 42 lg 1 kohaselt ebamõistlikult teist poolt kahjustav ja seega tühine ka juhul, kui teiseks pooleks ei ole tarbija, vaid teine pool tegutseb samuti oma majandus- või kutsetegevuses. Eespool mainitu kehtib ka liisinguandja suhetes liisinguvõtja käendajaga, olgu käendajad kas tarbijad või majandustegevuses osalejad.
Vähemalt liisinguandja tüüptingimustes on tarbijat ebamõistlikult kahjustav ja seega VÕS § 42 lg 1 järgi tühine kokkulepe, mille järgi ei võetaks liisinguandjale jääva liisingueseme väärtust liisinguandja hüvitusnõude arvestamisel üldse arvesse või tehtaks seda ebamõistlikult väikeses ulatuses. Selline tüüptingimus on VÕS § 42 lg 1 kohaselt ebamõistlikult teist poolt kahjustav ja seega tühine ka juhul, kui teiseks pooleks ei ole tarbija, vaid teine pool tegutseb samuti oma majandus- või kutsetegevuses. Eespool mainitu kehtib ka liisinguandja suhetes liisinguvõtja käendajaga, olgu käendajad kas tarbijad või majandustegevuses osalejad.
Mõistet "kohalik" võib TsÜS § 65 järgi liisinguesemega seonduvalt sisustada mõistliku majanduskäibes osaleja (nn ärimehe) otsuse alusel - kohalik tähendab kohta, kus mõistlik majanduskäibes osaleja liisingueset müügiks pakuks, arvestades sealjuures sellega kaasnevate müügikuludega. Sõna "kohalik" ei välista eseme väärtuse määramisel keskmise müügihinna arvestamist ka Eesti piirest väljaspool. Vähemalt liisingueseme müügiga seotud asjades tuleks kohaliku keskmise müügihinna määramisel vajaduse korral arvestada ka eelkõige Eesti lähemate naaberriikide hindu. Vajadus tekib eelkõige siis, kui Eestis ei õnnestu asja mõistliku aja jooksul müüa või kui tegemist on selliste omadustega või hinnaga asjaga, mida eelduslikult Eestis müüa ei õnnestuks. Seejuures tuleb arvestada ka müüja isikut.
3-2-1-42-08 Riigikohus 02.06.2008
Üldjuhul peab notariaalne leping kui täitedokument olema sundtäidetava sisu osas sama selge nagu kohtulahendi resolutsioon. Selle selguse tagamise kohustus on lisaks lepingupooltele ka notaril, kes tõestamisseaduse § 18 kohaselt peab pooltele muu hulgas selgitama tehingu tähendust, õiguslikke tagajärgi ja tehingu tegemise erinevaid võimalusi ning kajastama osalejate tahteavaldused notariaalaktis selgelt ja ühemõtteliselt. Kohtutäitur ei tohi iseseisvalt asuda täitedokumendile täidetavat sisu andma. Siiski on piisav, kui täidetav summa on kohtutäituril võimalik leida avalikkusele kättesaadavate andmete alusel, nt korrutades lepingus väljendatud summad lepingus sellekohase kokkuleppe olemasolul ametliku elukallidusindeksiga vms. Lisaks on piisavad ka sissenõudja poolt kohtutäiturile esitatavad andmed, tingimusel et nendega ei tõlgendata lepingu sisu, vaid need puudutavad lepingu täitmise käiku. Selline mõistele "kindlaksmääratud rahasumma" antav tõlgendus põhineb ühelt poolt kohesele sundtäitmisele allutamise instituudi eesmärgil (kiire majanduskäive ning kulusid tekitava kohtuvaidluse vältimine). Teiselt poolt on võlgnikule tagatud õiguskaitsevõimalus, kui ta on seisukohal, et täitedokumenti ei tohiks täitmisele võtta. Täitmisavaldustes on samuti märgitud viivitatud päevade arv. Sellisel juhul on kohese sundtäitmise korras täidetav üksnes summa, mis saadakse 0,02% korrutamisel ostuhinnaga. Kui sissenõudja on seisukohal, et 0,02% tuleb arvestada iga viivitatud päeva (või nt nädala või muu ajavahemiku) kohta, tuleb tal esitada täitedokumendi selgitamiseks tuvastushagi TsMS § 368 lg 2 kohaselt või hagi viivise nõudes. Sellisel juhul ei määrataks sundtäidetavat summat kindlaks mitte lepingu täitmise kohta esitatud andmete põhjal, vaid sissenõudja esitab kohtutäiturile oma tõlgendusvariandi poolte võimaliku tahte kohta lepingu sisu kujundamisel. Sellises küsimuses ei saa kohtutäitur otsuseid teha ning peab lähtuma täitedokumendis kirjapandud kokkuleppest.
TMS § 217 kohase kaebuse eesmärk on vaidlustada kohtutäituri tegevust ja otsuseid täitedokumendi täitmisel või täitetoimingu tegemisest keeldumisel, s.o täitemenetluse korraldamisel. TMS § 217 alusel saab kaebuse kohtutäituri tegevuse peale esitada ka siis, kui võlgniku arvates ei ole olemas täitedokumenti, mida kohtutäitur võinuks täitmisele võtta. Sel juhul ei vaielda materiaalõiguslikult täitedokumendis dokumenteeritud nõude üle, vaid selle üle, et puudub täitemenetluse alustamise üks eeldus, täitedokument. Üksikjuhtudel võib kaebuse kohtutäituri otsuse ja tegevuse peale ning sundtäitmise lubamatuks tunnistamise hagi piiritlemine olla raske.
Mitme menetlusosalisega hagita menetluses on üldjuhul õiglane jätta menetluskulud selle isiku kanda, kelle kahjuks lahend tehti. TsMS § 172 lg 1 esimest lauset on otstarbekas kohaldada juhul, mil hagita menetluses selle iseloomu tõttu peale avaldaja teisi menetlusosalisi ei ole, nt registriasjad, lapsendamise menetlus vms.
Sundtäitmise lubamatuks tunnistamise hagi eesmärk on täitedokumendi täidetavuse kõrvaldamine, mitte täitedokumendi enda või selle jõustumise kõrvaldamine. Seda hagi iseloomustab materiaalõiguslik vaidlus võlgniku ja sissenõudja vahel, mis puudutab täitedokumendis dokumenteeritud nõuet. Üksikjuhtudel võib kaebuse kohtutäituri otsuse ja tegevuse peale ning sundtäitmise lubamatuks tunnistamise hagi piiritlemine olla raske. Kui sundtäitmise lubamatuks tunnistamise hagis esitatakse lisaks materiaalõiguslikele väidetele ka väide, et dokument ei vasta täitedokumendi nõuetele ja seda ei oleks tohtinud täitmisele võtta, tuleb ka see väide lahendada hagimenetluses. Kui aga sundtäitmise lubamatuks tunnistamise hagis esitatakse üksnes väide täitedokumendi puudumise tõttu täitmisele esitatud dokumendi täitmisele võtmise vastu, toomata nõude vastu materiaalõiguslikke põhjendusi, siis tuleb see hagi jätta menetlusse võtmata või läbi vaatamata.
3-2-1-47-08 Riigikohus 27.05.2008
Õigusabikulude ja muude menetluskulude vajalikkust ja põhjendatust põhjalikult analüüsida ning lahendis põhjendada. Ka siis, kui kohus on jätnud menetluskulud poolte endi kanda. Piisavaks põhjenduseks ei saa tsiviilasja olemust arvestades lugeda ringkonnakohtu viidet mõlema poole nõude osalisele rahuldamisele. Otsuse selguse ja ülevaatlikkuse huvides nii poolte kui ka kõrgema astme kohtute jaoks oleks kohtulahendis otstarbekas näidata ka kohtukulude jaotamise ja kindlaksmääramise otsustuse aluseks olev arvutamiskäik. Tasu suuruse saab AÕS § 156 lg 1 nõude lahendamisel määrata kostja soovil ka ilma sellekohase hagita. Vt Riigikohtu tsiviilkolleegiumi lahend nr 3-2-1-33-04. Varasema TsMS § 60 järgsete kohtukulude jaotamise põhimõtetega oleks vastuolus see, kui hageja kanda jääks vastuhagi osalise rahuldamise tõttu riigilõiv, mida kostja tasus nõudelt, mida ta hagina esitama ei pidanud. Õigusabikulude väljamõistmise küsimuse lahendamisel ei ole vastuhagi esitamise kohustuse puudumine oluline, sest ka ilma hagita esitatud juurdepääsuõiguse aastatasu määramise taotlusele vastamisel oleks hagejal tulnud kanda õigusabikulusid.
Otsuse selguse ja ülevaatlikkuse huvides nii poolte kui ka kõrgema astme kohtute jaoks oleks kohtulahendis otstarbekas näidata ka kohtukulude jaotamise ja kindlaksmääramise otsustuse aluseks olev arvutamiskäik.
Tasu suuruse saab AÕS § 156 lg 1 nõude lahendamisel määrata kostja soovil ka ilma sellekohase hagita. Vt Riigikohtu tsiviilkolleegiumi lahend nr 3-2-1-33-04. Varasema TsMS § 60 järgsete kohtukulude jaotamise põhimõtetega oleks vastuolus see, kui hageja kanda jääks vastuhagi osalise rahuldamise tõttu riigilõiv, mida kostja tasus nõudelt, mida ta hagina esitama ei pidanud. Õigusabikulude väljamõistmise küsimuse lahendamisel ei ole vastuhagi esitamise kohustuse puudumine oluline, sest ka ilma hagita esitatud juurdepääsuõiguse aastatasu määramise taotlusele vastamisel oleks hagejal tulnud kanda õigusabikulusid.
PankrS § 17 lg-st 3 ja TMS § 51 lg-st 1 järeldub, et kui võlgniku pankrotti välja ei kuulutata (nt raugemise või avalduse rahuldamata jätmise tõttu), võib võlgniku suhtes jätkuda enne pankrotimenetluse algatamist alustatud täitemenetlus. Pankrotiseadusest ega ka täitemenetluse seadustikust ei tulene, et täitemenetlus lõpeb juba pankrotimenetluse algatamisel. Sissenõudja kehtivalt tekkinud arestipandiõigus ei lõpe täitemenetluse peatamisega pankrotimenetluse algatamise tõttu ja pärast täitemenetluse peatamise aluse äralangemist annab arestipandiõigus sissenõudjale õiguse täitemenetluses võlgnikult saadud rahale.
Hoolimata sellest, et võlgniku pankrotti välja ei kuulutata, võib vara olemasolu võlgnikul selguda ka likvideerimismenetluses. Küsimust, kuidas tuleks korraldada PankrS § 130 lg 4 alusel määratud likvideerijal võlgade katteks vara realiseerimine ja kuidas saadud raha jaotada, pankrotiseadus ei reguleeri, kuid küsimus on võimalik praegusel juhul lahendada täitemenetluse seadustikust lähtudes. Mõnel muul juhul on võimalik kohaldada siiski ka PankrS § 130 lg-t 4 ja vajadusel TsÜS § 44. Nõuete rahuldamine saab PankrS § 130 lg 4 alusel määratud likvideerija ülesannete hulgas olla juhtudel, mil sissenõudja kasuks ei ole pankrotimenetluse lõpetamise ajaks tekkinud kehtivat arestipandiõigust või see on mingil põhjusel lõppenud. Sel juhul saab vajaduse korral kohaldada ka TsÜS § 44. Kui PankrS § 29 lg 1 alusel pankrotimenetluse lõpetamise ajaks on eelnevalt alustatud täitemenetluses arestitud sissenõudja kasuks kinnisasi, siis TMS § 142 lg 3 kohaselt arestipandiõigust küll ei teki, kuid siis tuleneb täitemenetluse lubatavus täitemenetluse peatamise aluse äralangemisest.
3-2-1-37-07 Riigikohus 10.04.2007
Riigilõivuseadust, mis paneb isikutele teatud lõivustatavate toimingute tegemise korral peale avalik-õigusliku rahalise kohustuse, tuleb kahtluse korral tõlgendada kohustatud isikute kasuks. Isiku õigusi ja vabadusi ei saa avalik võim suvaliselt piirata.
TsMS § 172 lg 1 kohaselt kannab hagita menetluses menetluskulud isik, kelle huvides lahend tehakse. Eriregulatsioon kehtib kautsjoni kohta, mis tagastatakse Riigikohtule esitatud kaebuse või teistmisavalduse osalise või täieliku rahuldamise korral.
Riigilõivuseadust, mis paneb isikutele teatud lõivustatavate toimingute tegemise korral peale avalik-õigusliku rahalise kohustuse, tuleb kahtluse korral tõlgendada kohustatud isikute kasuks. Seega lähtuvalt RLS § 198 lg-test 1 ja 2 on isikutel kohustus omaniku kande eest tasuda riigilõivu ilma käibemaksuta näidatud summast.


MTA: mida peab teadma energia aktsiisivabastusest - Raamatupidaja
MTA: mida peab teadma energia aktsiisivabastusest
MTA on koostanud infomaterjali, millega antakse ülevaade olulisematest energia aktsiisivabastuse loaga seotud regulatsioonidest. Infomaterjal on õigusakte selgitava iseloomuga ja ei asenda õigusaktides sätestatut.
Infomaterjal on koostatud seisuga september 2011
Alkoholi-, tubaka-, kütuse- ja elektriaktsiisi seaduse (edaspidi ATKEAS) alusel vabastatakse aktsiisist teatud otstarbel kasutatavad energiatooted: kütus (so erinevad vedel- ja tahkekütused ning maagaas) ja elektrienergia. Aktsiisivabastused on loetletud ATKEAS §-s 27.
Üldjuhul peab teatud energiatooteid aktsiisivabal otstarbel kasutaval isikul olema energiatoodete soetamiseks ja kasutamiseks energia aktsiisivabastuse luba, mida antakse:
* laevavarustajatele,
* kütusekäitlejatele,
* kutselistele kaluritele,
* mineraloogiliste protsesside teostajatele,
* maagaasi aktsiisivabal otstarbel kasutajatele,
* elektrienergia tootjatele,
* elektrolüütiliste ja metallurgiliste protsesside ning keemilise reduktsiooni kasutajale,
* tootmisettevõttele, kellel elektrienergia moodustab toote omahinnast keskmiselt rohkem kui 50%.
Energia aktsiisivabastuse luba ei ole nõutav näiteks nendelt isikutelt, kes käitavad ärilisel eesmärgil õhusõidukeid või väljaspool Eestit ärilisel eesmärgil sõitvat laeva (st aktsiisivaba kütuse lõpptarbijatelt) ning tahkekütust aktsiisivabalt kasutajatel.
Energia aktsiisivabastuse loa omanik saab loa alusel energiatooteid peamiselt aktsiisivabalt importida ning soetada kas kütuse aktsiisilaopidajalt (vedelkütused) või võrguettevõtjalt (maagaas ja elektrienergia), kutseliste kalurite puhul on aktsiisivaba kütust võimalik soetada lisaks ka laevavarustajalt. Maksu- ja Tolliametiga eelnevalt kooskõlastades on energia aktsiisivabastuse loa omanikul võimalik soetada aktsiisist vabastatud kütust ka teiselt energia aktsiisivabastuse loa omanikult (vt punkti „Aktsiisivaba kütuse võõrandamine“).
Omades aktsiisivabastuse loale lisaks ka registreeritud kaubasaaja tegevusluba, on isikul võimalik toimetada ajutises aktsiisivabastuses teisest liikmesriigist Eestisse vedelkütust, mida ei maksustata ATKEAS § 24 lõike 16 alusel juhul, kui lubade omanikul on õigus seda kütust aktsiisivabastuse loa alusel vastu võtta ja kasutada. Kui aktsiisivabastuse loa omanik osutub samaaegselt ATKEAS § 211 lõikes 1 kirjeldatud ettevõtjaks, vabastatakse teisest liikmesriigist Eestisse toimetatud tarbimisse lubatud vedelkütus aktsiisist ATKEAS § 24 lg 17 p 1 alusel juhul, kui loaomanikul on õigus seda kütust aktsiisivabastuse loa alusel vastu võtta ja kasutada.
Juhul, kui kütust kavatseb aktsiisivabal otstarbel kasutada aktsiisilaopidaja (nt kütuse kasutamine mootorikütusest või kütteainest muul otstarbel), peab kütuse käitlemise koht olema üldjuhul aktsiisilaost eraldi ning aktsiisilaopidajal peab olema energia aktsiisivabastuse luba.
Aktsiisivabastuse luba laevavarustajatele
Laevavarustajateks loetakse neid isikuid (punkerdajaid), kes varustavad üksnes aktsiisivaba kütuse tarbimise õigusega laevu EL staatusega kütusega või kes kasutavad EL staatusega kütust komponendina nimetatud laevades tarbitavate kütustesegude valmistamiseks.
Aktsiisivabastuse loa alusel on laevavarustajatel õigus EL staatusega kütust aktsiisivabalt importida või soetada aktsiisilaopidajalt ning ladustada ja töödelda aktsiisivaba kütust loal märgitud tegevuskohas. Laevavarustaja tegevuskohaks võivad olla punkerlaev ja/või sadama territooriumil asuvad mahutid (sisemaal asuvad kütusemahutid ei saa olla laevavarustaja tegevuskohaks).
Aktsiisivabastuse luba kütusekäitlejale
Kütusekäitlejateks loetakse neid äriregistrisse ettevõtjana kantud isikuid, kes kasutavad kütust oma ettevõtluses muul otstarbel kui mootorikütusena (sh statsionaarsetes mootorites) või kütteainena (soojuse tootmiseks). Kütuste kasutamiseks mootorikütusest või kütteainest muul otstarbel on kas kütusest mingi muu toote valmistamine (erinevad lakid, liimid, värvid jms) või selle muul moel ära tarbimine kütusekäitleja enda poolt (nt tootmisseadmete puhastamine, elektritrafode täitmine isolatsiooniõliga jne).
Aktsiisivabastuse loa alusel on kütusekäitlejal õigus vedelkütust aktsiisivabalt kas importida või soetada aktsiisilaopidajalt ning seda ladustada ja vajadusel töödelda aktsiisivabastuse loal märgitud tegevuskohas. Maagaasi on kütusekäitlejal õigus aktsiisivabastuse loa alusel aktsiisivabalt soetada maagaasi võrguettevõtjalt.
Vedelkütust muul otstarbel kui mootorikütuse või kütteainena kasutavatele kütusekäitlejatele väljastatakse kütusekäitleja energia aktsiisivabastuse luba, maagaasi muul otstarbel kui kütteainena kasutavatele kütusekäitlejatele väljastatakse maagaasi energia aktsiisivabastuse luba.
Aktsiisivabastuse luba kutselisele kalurile
Kutselisteks kaluriteks loetakse neid kalureid, kes püüavad kala püügiloa alusel Eesti vetes. Aktsiisist on vabastatud ainult eriotstarbeline diislikütus ja kerge kütteõli, mida kasutatakse kalalaevas kalastamisel Eesti vetes või kalalaevas selle regulaarsel hooldustööl laeva ettevalmistamiseks järgnevaks kalastamiseks Eesti vetes.
Aktsiisivabastuse luba väljastatakse isikule (kalurile), kellel on kutselise kalapüügi luba. Kutselisel kaluril on aktsiisivabastuse loa alusel õigus kütust aktsiisivabalt kas importida või soetada aktsiisilaopidajalt või laevavarustajalt. Aktsiisivabastuse loa alusel on võimalik kütust aktsiisivabalt soetada ainult piirkoguse ulatuses, mille suurimad lubatud kogused põhinevad väljapüütava kalaliigi kogusel või kalalaeva peamasina võimsusel. Kutselisel kalapüügil kasutatava kütuse aktsiisivabastust on põhjalikumalt selgitatud Maksu- ja Tolliameti kütuseaktsiisi rubriigis avaldatud infomaterjalis „Aktsiisivabastus Eestis kalapüügil kasutatavale kütusele”.
Aktsiisivabastuse luba mineraloogilistes protsessides kasutatavale energiatootele
Aktsiisist on vabastatud vedelkütus, maagaas ja elektrienergia, mida kasutatakse mineraloogilistes protsessides. Mineraloogilisteks protsessideks loetakse ELi ühise majanduse tegevusalade statistilise klassifikaatori (NACE Revision 2) nomenklatuuri 23. osa „Muude mittemetalsetest mineraalidest toodete tootmine” all nimetatud protsesse, millede hulka kuuluvad näiteks:
* klaasi ja klaastoodete tootmine,
* savist (sh põletatud savist) telliste, kivide ja muude ehitustoodete tootmine,
* keraamiliste sanitaarseadmete, isolaatorite ja isolatsioonielementide, kodu- ja ehiskeraamika tootmine,
* tsemendi-, lubja- ja kipsitootmine,
* erinevate betoon-, tsement- ja kipstoodete tootmine.
Aktsiisist vabastatakse üksnes see osa kütusest ja elektrienergiast, mis on otseselt vajalik mineraloogilise protsessi läbiviimiseks ja ilma milleta protsessi läbi viia pole võimalik. Mineraloogilise protsessiga otseselt mitte seotud tegevuses tarbitavale kütusele ja elektrienergiale (nt toodete pakkimine, ladustamine, kontor jm sarnased abihooned) aktsiisivabastust ei kohaldata.
Mineraloogilistes protsessides vedelkütust kasutavatele tootjatele väljastatakse kütusekäitleja energia aktsiisivabastuse luba, maagaasi või elektrienergiat kasutavatele tootjatele väljastatakse vastavalt kas maagaasi- või elektrienergia energia aktsiisivabastuse luba.
Aktsiisivabastuse luba maagaasile
Aktsiisist on vabastatud maagaas, mida kasutatakse muul otstarbel kui kütteainena (vt eespoolt), mineraloogilistes protsessides (vt eespoolt), maagaasivõrgu töös hoidmiseks ja elektrienergia tootmiseks.
Maagaasivõrgu töös hoidmiseks vabastatakse aktsiisist üksnes see osa maagaasist, mis on otseselt vajalik maagaasivõrgu toimimise tagamiseks võrgus oleva maagaasi rõhu alandamisel (peamiselt regulaatorjaamade seadmestiku külmumise vältimiseks kütteainena tarbitav maagaas).
Elektrienergiat toodetakse samuti koostootmisrežiimis, kus toodetakse nii elektrienergiat kui ka soojusenergiat. Elektri- ja soojusenergia tootmiseks kasutatakse erinevaid kütuseid (nt maagaas). Aktsiisist on vabastatud maagaas, mida kasutatakse elektrienergia tootmiseks. Seega on maagaasi aktsiisivabastuseks koostootmisel vajalik energia aktsiisivabastuse luba maagaasile. Aktsiisist vabastatakse ainult maagaasi kogus, mida kasutatakse elektrienergia tootmiseks. Maagaasile, mida kasutatakse soojusenergia tootmiseks, aktsiisivabastus ei kohaldu. Maagaasi koguste eraldamine toimub arvutuslikul teel. Samuti on koostootjal võimalik taotleda elektriaktsiisivabastuse luba elektrienergia tootmise ja tootmise suutlikkuse säilitamiseks.
Aktsiisivabastuse loa alusel on õigus maagaasi aktsiisivabalt soetada võrguettevõtjalt ning kasutada aktsiisivabal eesmärgil. Võrguettevõtjalt maagaasi soetav aktsiisivabastuse loa omanik on kohustatud võrguettevõtjat informeerima kalendrikuu jooksul aktsiisivabalt soetatud maagaasi kogustest hiljemalt soetamisele järgneva kalendrikuu 5. päeval.
Aktsiisivabastuse luba elektrienergiale
Energia aktsiisivabastuse luba elektrienergiale annab õiguse soetada võrguettevõtjalt elektrienergiat aktsiisivabal otstarbel. Aktsiisivabastuse luba võib taotleda äriregistrisse kantud ettevõte, kes kasutab elektrienergiat oma ettevõtluses ATKEAS §-s 27 loetletud otstarbel (vt allpool).
Energia aktsiisivabastuse luba elektrienergiale puudutab ettevõtteid, kes kasutavad elektrienergiat oma ettevõtluses:
1. elektrienergia tootmiseks ja elektrienergia tootmise suutlikkuse säilitamiseks:
Elektrienergiat, mida kasutatakse elektrienergia tootmise ja tootmise suutlikkuse säilitamiseks, kasutatakse seadmetes, mis on vajalikud elektrienergia tootmise või tootmise suutlikkuse säilitamiseks. Näiteks on aktsiisist vabastatud elektrienergia, mida kasutatakse elektrijaama territooriumil asetsevate tootmisseadmete, tootmisseadmete lisaseadmete, generaatori seadmete, elektrijaama katla elektriseadmete, kütuse käitlemisseadmete jne varustamiseks. Samuti kohaldub elektriaktsiisivabastus elektrienergiale, mida kasutatakse elektrijaama tootmiseks vajalike ruumide valgustuseks, kütteks jne.
2. keemilise reduktsiooni jaoks*:
Keemiline reduktsioon on keemilise reaktsiooni käigus oksüdeerijaga toimuv protsess. Keemilist reduktsiooni kasutatakse näiteks paberitööstuses, kemikaalide tööstuses jm keemiliste ühendite tootmises.
3. elektrolüütilistes protsessides*:
Elektrolüütiline protsess on elektrolüüsi kasutamine tööstuses näiteks metallide ning nende ühendite puhastamiseks või tootmiseks. Elektrolüüsiks nimetatakse lahuse või sulami keemilise koostise muutumist elektrivoolu toimel.
Näiteid elektrolüütilise protsessi kasutamisest:
• alumiiniumi tootmine alumiiniumijäätmete elektrolüütilise rafineerimise teel;
• plii, tsingi ja tina tootmine plii-, tsingi- ja tinajäätmete elektrolüütilise rafineerimise teel ja vase tootmine vasejäätmete elektrolüütilise rafineerimise teel.
4. metallurgilistes protsessides*:
Metallurgilisteks protsessideks loetakse näiteks EL ühise majanduse tegevusalade statistilise klassifikaatori (NACE Revision 2) nomenklatuuri 24. osa „Metallitootmine” all nimetatud protsesse, mille hulka kuuluvad näiteks:
• raua, terase ja ferrosulamite tootmine;
• vääris- ja muude mitteraudmetallide tootmine;
• metallpaakide, -reservuaaride ja -mahutite tootmine;
5. kui elektrienergia moodustab toote omahinnast keskmiselt rohkem kui 50%;
6. mineraloogilistes protsessides (vt eespoolt).
*Keemiline reduktsioon, elektrolüütilised ja metallurgilised protsessid on erinevates tööstusharudes kasutatavad tehnoloogilised protsessid, mida kasutatakse erinevatel tegevusaladel. Antud kirjeldustes on kasutatud erinevaid avalikke publikatsioone ja materjale, seega ei sisalda need täielikku ülevaadet kõikidest juhtudest, mis kvalifitseeruvad elektriaktsiisivabastuse alla.
NB! Taotleja peab andma kirjelduse selle kohta, kuidas ja millisel otstarbel kasutatakse elektrienergiat, millele taotletakse aktsiisivabastust (sh aktsiisivabastuse alla kuuluv protsess, kasutatavate seadmete loetelu ja nende funktsioon aktsiisivabastuse alla kuuluva kasutuseesmärgi läbiviimisel).
Aktsiisivabastus on ette nähtud elektrienergia kasutamiseks ainult ATKEAS §-s 27 märgitud eesmärkidel ja aktsiisivabastuse alla ei kuulu tegevused, mis ei ole ATKEAS §-s 27 märgitud eesmärkidega otseselt seotud. Näiteks keraamika tootmisel (mineraloogiline protsess ATKEASe tähenduses) ei kuulu aktsiisivabastuse alla toote kvaliteedi kontrolliks, pakkimiseks ja ladustamiseks kuluv elektrienergia, kuna nimetatud tegevused ei ole otseselt seotud keraamika tootmisega (st mineraloogilise protsessi läbiviimisega).
Aktsiisivabastust ei kohaldata ka elektrienergiale, mida tarbitakse ettevõtte büroos, sööklas jms aktsiisivaba kasutusalaga otseselt mitteseotud ruumides. Samas kuulub keraamika tootmise juures aktsiisivabastuse alla ka see osa elektrienergiast, mida kasutatakse mineraloogilise protsessiga otseselt seotud tegevusteks. Elektrienergiale, mida kasutatakse elektrijaama territooriumil või läheduses olevate majapidamis- ja büroohoonete/ruumide varustamiseks, aktsiisivabastus samuti ei kohaldu.
Aktsiisivaba elektrienergia kasutamise kohta arvepidamise eeskiri
Arvepidamise eeskirjas peavad kajastuma vähemalt järgmised andmed:
1. Tegevuskohta siseneva elektrienergia üldkogus.
2. Tegevuskohta siseneva elektrienergia eraldamine ettevõtte sees:
2.1. aktsiisiga maksustatav elektrienergia tarbimine;
2.2. aktsiisivaba elektrienergia tarbimine;
2.3. punktides 2.1 ja 2.2 nimetatud elektrienergia koguste eraldamise kirjeldus ettevõtte sees (mõõtmise kirjeldus, mõõtevahendid, vajadusel skeemid mõõtevahendite paiknemise kohta, kasutatavad arvestuslikud metoodikad).
3. Arvestuse pidamise moodus (paberkandjal, elektrooniliselt, kasutatavad infosüsteemid).
4. Arvepidamises kannete tegemise aeg (tarbitava elektrienergia arvele võtmise aeg).
5. Arvepidamise eest vastutav isik ja arvepidamise asukoht.
6. Muud andmed, mis on vajalikud aktsiisivaba elektrienergia eesmärgipärase kasutuse jälgimiseks.
NB! Maksu- ja Tolliametil on õigus nõuda taotlejalt tegevuskoha elektriskeemi, millel on ära näidatud tegevuskohas kasutatavad elektriliinid, seadmed, mõõdikud jms.
Aktsiisivabastuse loa omanik, kes käitleb elektrienergiat, peab vastavalt ATKEASele esitama võrguettevõtjale andmed kalendrikuu jooksul aktsiisivabalt soetatud elektrienergia koguse kohta hiljemalt soetamisele järgneva kalendrikuu viiendal päeval. Laekuvate andmete põhjal deklareerib võrguettevõtja aktsiisiga maksustatult ja maksuvabalt edastatud elektrienergia kogused aktsiisideklaratsioonis ja maksab aktsiisi.
Aktsiisivabastuse loa taotlemine
Aktsiisivabastuse loa väljastamiseks esitatakse ATKEAS § 693 loetletud dokumendid ja andmed:
* kirjalik taotlus, milles on märgitud loa taotleja nimi, asukoha ja tegevuskoha aadress, kontaktisik ja kontaktandmed, aktsiisivaba kütuse või elektrienergia kasutamise eesmärk ja kirjeldus;
* andmed aktsiisivaba vedelkütuse vajaduse kohta eelseisval 12 kuul ja selle koguse põhjendus (ainult kütusekäitlejal, mineraloogilistes protsessides kasutajal ja elektrienergia tootjal);
* andmed taotluse esitamise kuule eelneva 12 kuu jooksul kasutatud kütuse või elektrienergia koguse ja kasutamise otstarbe kohta (v.a laevavarustaja);
* aktsiisivaba kütuse või elektrienergia arvepidamise eeskiri (v.a kutselisel kalapüügil);
* aktsiisivaba kütuse kao piirnormid juhul, kui esineb kütuse kadu (ainult laevavarustajal, kütusekäitlejal, mineraloogilistes protsessides kasutajal ja elektrienergia tootjal).
Laevavarustaja esitab aktsiisivabastuse loa taotlemisel lisaks eespool loetletule täiendavalt järgmised dokumendid:
* tegevuskoha asendiplaan, millel on märgitud territooriumi, hoonete ja rajatiste pindalad ning juurdepääsud, ja hoonete plaanid, kus on märgitud ruumide pindala ning sisse- ja väljapääsud;
* hoonete, ruumide, rajatiste, territooriumi ja punkerlaeva omaniku nimi ning dokument, mis tõendab laevavarustaja ainuõigust kasutada kütuse käitlemiseks hooneid, ruume, rajatisi, territooriumi ja punkerlaeva;
* hoonete, ruumide, rajatiste, territooriumi ja punkerlaeva kasutamise kirjeldus;
* kütuse töötlemisprotsessi ja ladustamise kirjeldus (tehnoloogiline kirjeldus, millele lisatakse tehnoloogiline skeem);
* mahutite plaan, millel on märgitud mahutite maht;
* kasutavate mahutite (sh punkerlaeva mahutite) taatlustunnistused.
Energia aktsiisivabastuse loa omanik ei pea uue loa taotlemisel esitama aktsiisivaba kütuse või elektrienergia arvepidamise eeskirja ega kütuse kao piirnorme, kui neid ei ole muudetud.
Taotluse menetlemisel on maksuhalduril õigus aktsiisivabastuse loa taotlejalt nõuda täiendavate asjassepuutuvate andmete ja dokumentide esitamist (nt aktsiisivaba kütuse eesmärgipärase kasutamise tõendamiseks, samuti arvepidamise eeskirja täiendamist).
Energia aktsiisivabastuse loa väljastamiseks esitatud taotlused võetakse vastu ja menetletakse Maksu- ja Tolliameti Lõuna MTK aktsiiside osakonna poolt. Taotlus ja lisadokumendid esitatakse kas paberkandjal, läbi e-maksuameti/e-tolli või elektrooniliselt MS Word’i tarkvaraga töödeldavas formaadis e-postiga. Dokumendid allkirjastatakse kas omakäeliselt või digitaalselt ettevõtte esindusõigust omava isiku (isikute) poolt.
Taotluste menetlemise tähtaeg on üldjuhul kuni 30 kalendripäeva alates taotluse ja kõikide selle juurde kuuluvate kohustuslike lisadokumentide esitamisest. Menetluse tähtaeg võib pikeneda näiteks juhul, kui esitatud dokumendid on vormistatud puudulikult või ebakorrektselt, mistõttu tuleb taotlejal esitada vajalikud lisaandmed ja parandused. Kui taotleja esitab dokumendid osade kaupa (sh ka ebakorrektselt vormistatud dokumentide parandused), hakkab tähtaeg kulgema viimasena esitatud dokumendi saabumisest.
Energia aktsiisivabastuse luba antakse, kui on täidetud ATKEAS § 694 loetletud tingimused. Maksu- ja Tolliamet võib energia aktsiisivabastuse loa omanikult nõuda tagatist kütuselt või elektrienergialt aktsiisi maksmise tagamiseks juhul, kui on alust arvata, et isikul võib tekkida maksukohustus, mis võib jääda täitmata. Tagatissumma määramisel võetakse aluseks tekkida võiva maksukohustuse suurus. Tagatist on õigus nõuda nii enne aktsiisivabastuse loa väljastamist kui ka pärast seda.
Aktsiisivabastuse loa omaniku peamised kohustused
Energia aktsiisivabastuse loa omaniku energiatoodete arvepidamise, ladustamise ja kasutamisega seotud kohustused on peamiselt sätestatud ATKEAS §-s 696.
Muuhulgas on aktsiisivabastuse loa omanik kohustatud teatama aktsiisivabastuse loa numbri aktsiisilaopidajale, võrguettevõtjale või laevavarustajale neilt aktsiisivaba kütuse või elektrienergia soetamisel ning Maksu- ja Tolliametile aktsiisivaba kütuse importimisel. Lisaks peab aktsiisivabastuse loa omanik jälgima, et energiatoote soetamisel loale kantud andmed vastaksid tegelikkusele.
Maagaasi käitlev aktsiisivabastuse loa omanik peab esitama maagaasi võrguettevõtjale andmed kalendrikuu jooksul aktsiisivabalt soetatud maagaasi koguse kohta hiljemalt soetamisele järgneva kalendrikuu viiendal päeval. Laekuvate andmete põhjal deklareerib maagaasi võrguettevõtja aktsiisiga maksustatult ja maksuvabalt edastatud maagaasi kogused aktsiisideklaratsioonis ja maksab aktsiisi.
Aktsiisivabastuse loa omanik on kohustatud ladustama aktsiisivaba kütust eraldi muust kütusest, kasutama aktsiisivaba kütust või elektrienergiat üksnes loa saamiseks esitatud taotluses märgistud otstarbel ning tagama aktsiisivaba kütuse säilimise kuni selle eesmärgipärase ärakasutamiseni.
Vedelkütust käitlev aktsiisivabastuse loa omanik peab mõõtma kütust selle vastuvõtmisel oma tegevuskohta ja väljastamisel oma tegevuskohast ning dokumenteerima mõõtmise tulemused ja pidama selle üle arvestust (mõõtetulemuste jälgitavuse tõendamise tagamine mõõteseaduse kohaselt ei ole kohustuslik).
Üldpõhimõtete järgi on energia aktsiisivabastuse loa omanikul aktsiisimaksukohustuse tekkimine erandjuhus, mis on peamiselt seotud aktsiisist vabastatud energiatoodete käitlemisel aset leidnud erinevate rikkumistega.
Üldreeglina võib aktsiisivabastuse loa omanikul tekkida aktsiisimaksukohustus aktsiisiga maksustamata energiatoodete põhjendamata kaolt või loa kehtetuks tunnistamisel aktsiisivaba vedelkütuse enda valdusesse jätmisel.
Energiatoodete aktsiisiga maksustamise ning aktsiisi deklareerimise ja tasumise korraldus on sätestatud peamiselt ATKEAS §-des 22, 24, 25 ja 28.
Aktsiisivaba kütuse võõrandamine
Laevavarustajal, kutselisel kaluril, kütusekäitlejal, kütuse mineraloogilises protsessis kasutajal ja kütust elektrienergia tootmiseks kasutajal on õigus võõrandada nende valduses olevat aktsiisivabastuse loa alusel soetatud kütust aktsiisilaopidajale või osadele teistele aktsiisivaba kütuse kasutamise õigust omavatele isikutele.
Aktsiisivaba kütuse võõrandamine peab olema alati eelnevalt kooskõlastatud Maksu- ja Tolliameti Lõuna MTK aktsiiside osakonnaga ning kütuse võõrandamise kooskõlastamise taotlemisel peab võõrandaja muuhulgas ära põhjendama asjaolud, miks ei ole aktsiisivabastuse loa omanikul endal võimalik loa alusel soetatud kütust kasutada.
Täpsemalt on aktsiisivaba kütuse võõrandamise kord sätestatud ATKEAS § 698, kütusekäitlejate puhul on täiendavad selgitused avaldatud Maksu- ja Tolliameti kütuseaktsiisi rubriigis infomaterjalis „Aktsiisivaba kütuse võõrandamine kütusekäitleja poolt”.
Aktsiisivabastuse lubade peatamine ja kehtetuks tunnistamine
Energia aktsiisivabastuse loa kehtivuse peatamise ja kehtetuks tunnistamise alused on sätestatud ATKEAS § 695 ning lubade kehtivuse peatab, kehtivuse taastab või kehtivuse lõpetab Lõuna MTK aktsiiside osakond.
Energia aktsiisivabastuse loa kehtivus peatatakse, kui uut tagatist ei ole esitatud hiljemalt 5 päeva enne tagatise kehtivusaja lõppu või esinevad ATKEAS § 42 lõikes 2 loetletud asjaolud:
* erinevad maksu- ja tollialased süüteod,
* aktsiisivabastuse loa taotlemisel valeandmete esitamine,
* tegevuse muutmine ilma eelneva aktsepteerimiseta,
* ATKEASe nõuete rikkumise lõpetamiseks tehtud haldusakti täitmata jätmine,
* aktsiisivabastuse loa omaniku taotlus loa kehtivuse peatamiseks omal algatusel.
Aktsiisivabastuse loa kehtivus peatatakse kuni 60 päevaks või kuni ATKEAS § 42 lõikes 2 nimetatud rikkumise asjas otsuse jõustumiseni ning tegevust võib jätkata Lõuna MTK aktsiiside osakonna kirjaliku otsuse alusel. Enne aktsiisivabastuse loa kehtivuse peatamist võidakse rakendada sunniraha, kui ATKEASe nõuete täitmiseks koostatud haldusakt jäetakse täitmata.
Energia aktsiisivabastuse luba tunnistatakse kehtetuks ATKEAS § 695 lõigetes 3 ja 4 loetletud alustel:
* loaomaniku tegevus aktsiisivabastuse loa väljaandmise aluseks oleval alal on lõppenud;
* 60 päeva jooksul aktsiisivabastuse loa kehtivuse peatamise päevast arvates ei ole ära langenud selle kehtivuse peatamise põhjustanud asjaolud (v.a juhul, kui ATKEAS § 42 lõikes 2 nimetatud rikkumise menetlus kestab kauem kui 60 päeva);
* loaomaniku suhtes on algatatud pankrotimenetlus;
* on vastu võetud loaomaniku lõpetamise või jaotumise otsus;
* loaomanik taotluse aktsiisivabastuse loa kehtetuks tunnistamiseks omal algatusel;
* loaomanikule väljastatakse uus aktsiisivabastuse luba.
Energia aktsiisivabastuse luba võidakse kehtetuks tunnistada ka juhul, kui loaomanikul puudub tagatis (kui see on nõutav) või erinevate maksu- ja tollialased süütegude toimepanemisel, sh energiatoodete kasutamine muul otstarbel, kui aktsiisivabastuse loa saamiseks esitatud taotluses märgitud otstarbel.
Aktsiisivabastuse loa omanik, kelle luba aktsiisivaba kütuse soetamiseks on tunnistatud kehtetuks ja kelle valduses on aktsiisivaba kütust, peab 15 päeva jooksul loa kehtetuks tunnistamise päevast alates teatama kirjalikult Maksu- ja Tolliametile kütuse enda valdusesse jätmisest (tekib aktsiisimaksukohustus) või selle kütuse võõrandama (vajalik saada eelnev nõusolek), hävitama Maksu- ja Tolliameti järelevalve all või lähetama aktsiisilattu tingimusel, et aktsiisilaopidaja võtab kütuse vastu selle lähetaja juures (vajalik saada Maksu- ja Tolliametilt eelnev nõusolek).
Olulisemad õigusaktid ja lisainformatsioon:
* Alkoholi-, tubaka-, kütuse- ja elektriaktsiisi seadus (ATKEAS)
* Energia aktsiisivabastuse loa vorm ja selle täitmise kord (rahandusministri 22.12.2008 määrus nr 58)
* Majanduse tegevusalade statistiline klassifikaator NACE Revision 2 (Euroopa Parlamendi ja nõukogu 20.12.2006 määrus nr 1893/2006)
* Kalapüügiks kasutatava aktsiisivaba kütuse suurim lubatud kogus kalendriaasta kohta (Vabariigi Valitsuse 30.12.2008 määrus nr 192)
* Kütuseaktsiisi rubriik Maksu- ja Tolliameti kodulehel
Lemmi Kann, Peeter-Tanel Orro, Raigo Veisberg
URL: http://www.raamatupidaja.ee/uudised/2011/09/30/mta-mida-peab-teadma-energia-aktsiisivabastusest


Välismaalase menetluses osalemise kohustuse tagamise kord ning isikult sissenõutavate kulude loetelu ja määrad – Riigi Teataja
Välismaalase menetluses osalemise kohustuse tagamise kord ning isikult sissenõutavate kulude loetelu ja määrad
Välismaalase menetluses osalemise kohustuse tagamise kord ning isikult sissenõutavate kulude loetelu ja määrad - sisukord
1 VÄLISMAALASE MENETLUSES OSALEMISE KORRALDAMINE
§ 1 Tagaotsimise alustamine
§ 2 Tagaotsimise läbiviimine
§ 3 Tagaotsimisel avaldatavate andmete loetelu
§ 4 Välismaalase kinnipidamise ja sundtoomise vormistamine
§ 5 Tagaotsimise lõpetamine
2 SISSENÕUTAVAD KULUD
§ 6 Sissenõutavate kulude loetelu
§ 7 Sissenõutavate kulude määrad ja arvestamise kord
§ 8 Sissenõutavate kulude tasumine
RT I, 18.12.2015, 9
[RT I, 18.12.2015, 7 - jõust. 27.12.2015]
Vastu võetud 11.07.2010 nr 19
RT I 2010, 61, 433
14.12.2015 RT I, 18.12.2015, 7 27.12.2015
Määrus kehtestatakse välismaalaste seaduse § 282 lõike 5, § 284 lõike 6 ja § 292 lõike 6 alusel ning Euroopa Liidu kodaniku seaduse § 5213 lõike 4 alusel.
1. peatükk VÄLISMAALASE MENETLUSES OSALEMISE KORRALDAMINE
§ 1. Tagaotsimise alustamine
Välismaalase haldusorgani kutsel haldusorgani asukohta mitteilmumise korral võib haldusorgan alustada välismaalase tagaotsimise.
§ 2. Tagaotsimise läbiviimine
Välismaalase tagaotsimise läbiviimiseks võib haldusorgan oma ametlikul veebilehel, ametlikus väljaandes Ametlikud Teadaanded või üleriigilise levikuga ajalehes avaldada välismaalase isikuandmed ja andmed tema tagaotsimise, kinnipidamise ja sundtoomise kohta ulatuses, mis on vajalik tema menetluses osalemise kohustuse täitmiseks.
§ 3. Tagaotsimisel avaldatavate andmete loetelu
Välismaalase tagaotsmisel avaldatakse järgmised andmed:
1) isikuandmed (eesnimed, perekonnanimi, endised perekonnanimed, sünniaeg, Eesti isikukood, sugu, kodakondsus);
2) andmed menetluse liigi kohta;
3) andmed haldusorgani poolt isikule pandud kohustuse kohta;
4) hoiatus haldusorganisse mitteilmumise korral kinnipidamise ja sundtoomise kohta.
§ 4. Välismaalase kinnipidamise ja sundtoomise vormistamine
Välismaalase kinnipidamisel ja sundtoomisel koostab isiku kinni pidanud haldusorgan isiku kinnipidamise protokolli. Isiku kinnipidamise protokollis märgitakse:
§ 5. Tagaotsimise lõpetamine
Välismaalase tagaotsmine lõpetatakse tagaotsimise vajaduse äralangemisel.
2. peatükk SISSENÕUTAVAD KULUD
§ 6. Sissenõutavate kulude loetelu
(1) Välismaalaste seaduses või Euroopa Liidu kodaniku seaduses selleks kohustatud isikult võib sisse nõuda järgmised välismaalase tagaotsimisega, kinnipidamisega või sundtoomisega seotud kulud:
1) Politsei- ja Piirivalveameti ametiruumides või politsei arestimajas kinnipidamise kulud;
2) transpordi- ja konvoeerimiskulud;
3) asjaajamiskulud;
(2) Välismaalaste seaduses või Euroopa Liidu kodaniku seaduses selleks kohustatud isikult võib sisse nõuda järgmised välismaalase Eestis viibimise ja Eestist lahkumisega seotud kulud:
1) majutamise kulud;
2) toitlustamise kulud;
3) meditsiinilise abi kulud ja ravikulud;
5) muud kulud.
(3) Välismaalaste seaduses või Euroopa Liidu kodaniku seaduses selleks kohustatud isikult võib sisse nõuda järgmised välismaalase lahkumiskohustuse sundtäitmisega seotud kulud:
1) kinnipidamiskeskuses või politsei arestimajas kinnipidamise kulud;
4) vastuvõtvasse riiki eskortimise kulud ja eskortijate sõidupiletite kulud;
8) välismaalase alaealise lapse järelevalve korraldamise kulud;
(4) Välismaalaselt, kes ei täida kaasaaitamiskohustust või käitub menetluses muul viisil pahauskselt, võib sisse nõuda menetlustoimingute tegemise ja tõendite kogumisega seotud kulud.
§ 7. Sissenõutavate kulude määrad ja arvestamise kord
(1) Välismaalaste seaduses või Euroopa Liidu kodaniku seaduses selleks kohustatud isik hüvitab riigile käesolevas määruses sätestatud kulud täies ulatuses vastavalt haldusorgani tegelikult kantud kuludele.
(2) Välismaalase Politsei- ja Piirivalveameti ametiruumides, kinnipidamiskeskuses või politsei arestimajas kinnipidamise sissenõutavate kulude määr on 12,78 eurot iga Politsei- ja Piirivalveameti ametiruumides, kinnipidamiskeskuses või politsei arestimajas viibitud kalendripäeva kohta, mis hõlmab kulusid voodivarustusele, toitlustamisele, sauna, vanni või dušši kasutamisele ja esmastele hügieenivahenditele.
(3) Välismaalase Politsei- ja Piirivalveameti ametiruumides, kinnipidamiskeskuses või politsei arestimajas kinnipidamise esimene ja viimane päev loetakse lõikes 2 nimetatud kalendripäevadeks, sõltumata välismaalase Politsei- ja Piirivalveameti ametiruumidesse, kinnipidamiskeskusesse või politsei arestimajja paigutamise või sealt vabastamise kellaajast.
(4) Välismaalase transpordi- ja konvoeerimiskulude sissenõutav määr on 0,06 eurot ühe sõidukilomeetri kohta.
§ 8. Sissenõutavate kulude tasumine
(1) Haldusorgan esitab kulude kandmist tõendavate dokumentide ärakirjad koos nõudega kulude vabatahtlikuks hüvitamiseks selleks kohustatud isikule kahe nädala jooksul kulude kandmisest arvates.
(2) Kulusid hüvitama kohustatud isik kannab haldusorgani poolt kantud kulud pangaülekandega kulude hüvitamise nõudes toodud pangaarvele ühe kuu jooksul vastava nõude saamisest arvates.
(3) Kulusid hüvitama kohustatud isiku põhjendatud taotlusel võib haldusorgan pikendada käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud tähtaega kolme kuu võrra.


Hasartmänguseaduse muutmise ja sellega seonduvalt teiste seaduste muutmise seadus – Riigi Teataja
Hasartmänguseaduse muutmise ja sellega seonduvalt teiste seaduste muutmise seadus
18.04.2012 otsus nr 82
Vastu võetud 04.04.2012
Hasartmänguseaduses (RT I, 29.12.2011, 22) tehakse järgmised muudatused:
1) seaduses asendatakse sõnad „hasartmängu kaughasartmänguna korraldamine” sõnadega „kaughasartmängu korraldamine” vastavas käändes;
2) paragrahvi 5 lõikes 2 asendatakse sõnad „võidusumma ülekandmiseks” sõnadega „väljamakse tegemiseks”;
3) paragrahv 7 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„§ 7. Õnnemänguturniir
(3) Käesoleva paragrahvi lõike 1 punktis 2 sätestatud juhul on osalustasude summa mängijate poolt ringmängus tehtud panuste arvelt hasartmängukorraldajale laekuvate tasude summa.”;
4) paragrahvi 8 täiendatakse lõikega 21 järgmises sõnastuses:
„(21) Käesoleva paragrahvi lõiget 2 ei kohaldata loteriipiletite müügi edasiandmisele, kui loterii ei ole korraldatud kaughasartmänguna.”;
5) paragrahvi 8 lõige 7 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„(7) Hasartmängukorraldajal on õigus vahendada Eestis tegevus- või korraldusluba mitteomava välismaise hasartmängukorraldaja korraldatavast hasartmängust saadud võite ja panuseid, samuti makseid välismaise hasartmängukorraldaja kontole sellises hasartmängus panuse tegemiseks. Sel juhul peetakse käesoleva seaduse tähenduses hasartmängukorraldajaks võitude, panuste või välismaise hasartmängukorraldaja kontole panuste tegemiseks tehtud maksete vahendajat ja isikuks, kellele hasartmängu korraldamisele suunatud tegevus on üle antud, peetakse välismaist hasartmängukorraldajat.”;
6) paragrahvi 16 lõige 4 tunnistatakse kehtetuks;
7) paragrahvi 20 lõike 1 punkt 1 tunnistatakse kehtetuks;
8) paragrahvi 20 lõige 2 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„(2) Tegevusluba tunnistatakse kehtetuks, kui:
2) tegevusloa omaja on toime pannud rahapesu või korduvalt rikkunud õigusaktiga kehtestatud rahapesu ning terrorismi rahastamise tõkestamise korda.”;
9) paragrahvi 20 täiendatakse lõikega 21 järgmises sõnastuses:
„(21) Käesoleva paragrahvi lõike 1 kohaldamisel käesoleva seaduse § 211 lõike 2 alusel tegevusluba omavale isikule arvestatakse rikkumise korral ka ühinenud ühingute eelnevat tegevust.”;
10) paragrahvi 20 lõikes 3 asendatakse sõnad „kehtetuks tunnistamine” sõnaga „kehtetus”;
11) paragrahvi 21 lõiked 2 ja 3 muudetakse ning sõnastatakse järgmiselt:
„(2) Maksu- ja Tolliamet teatab tegevusloa kehtetuks tunnistamisest kirjalikult viivitamata kehtetuks tunnistatud tegevusloa omajale ja politseile ning kustutab kehtetu tegevusloa omaja andmed majandustegevuse registrist.
(3) Isik, kelle tegevusluba on kehtetu, on kohustatud sulgema kõik sama hasartmängu liigi mängukohad ja lõpetama sama hasartmängu liigi kättesaadavaks tegemise kolme päeva jooksul tegevusloa kehtetuks muutumise päevast arvates. Varem võidetud, kuid seni väljaandmata võitude väljaandmine toimub vastavalt mängureeglitele.”;
12) seaduse 2. peatüki 2. jagu täiendatakse §-ga 211 järgmises sõnastuses:
„§ 211. Tegevusloa kehtetuks muutumine
(3) Käesoleva paragrahvi lõike 1 punkti 3 ei kohaldata, kui nii ühendaval kui ka ühendataval äriühingul on hasartmängude korraldamise tegevusluba ja need load on antud käesoleva seaduse § 16 lõike 2 erinevate punktide alusel.”;
13) paragrahvi 24 lõige 1 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„(1) Kiirloterii korraldusluba antakse kuni viieks aastaks.”;
14) paragrahvi 26 lõiget 2 täiendatakse punktiga 5 järgmises sõnastuses:
„5) tõendid serveri asukohariigi hasartmängujärelevalve teostaja ja rahapesu tõkestamisega tegeleva asutuse õigusliku aluse ja võimaluste kohta teha koostööd Maksu- ja Tolliameti ning rahapesu andmebürooga, kui server ei asu Eestis ega arvutikuritegevusvastase konventsiooniga ühinenud riigis ning Maksu- ja Tolliametil ja rahapesu andmebürool puudub koostöökokkulepe serveri asukohariigi pädevate asutustega hasartmängude järelevalvega seotud informatsiooni vahetamise kohta.”;
15) paragrahvi 29 tekst loetakse lõikeks 1 ja paragrahvi täiendatakse lõikega 2 järgmises sõnastuses:
„(2) Korraldusloa andmisest võib keelduda, kui korraldusluba taotletakse kaughasartmängu korraldamiseks ja kaughasartmängu korraldamisel kasutatavat tarkvara sisaldav server asub väljaspool Eestit, arvutikuritegevusvastase konventsiooniga ühinenud riike ja riike, mille pädevad asutused on sõlminud Maksu- ja Tolliameti ning rahapesu andmebürooga koostöökokkuleppe hasartmängude järelevalvega seotud informatsiooni vahetamise kohta.”;
16) paragrahvi 33 lõiget 1 täiendatakse punktiga 7 järgmises sõnastuses:
„7) tagama, et õnnemängu korraldamisel kasutatav mänguautomaat ei annaks korraga välja sularaha rohkem kui 2000 euro väärtuses.”;
17) paragrahvi 33 täiendatakse lõikega 3 järgmises sõnastuses:
„(3) Rahandusminister võib määrusega kehtestada:
2) täpsemad nõuded käesoleva paragrahvi lõike 1 punktis 5 nimetatud hoiatuse esitamise viisile, sisule ja kujundusele.”;
18) paragrahvi 34 lõike 2 esimeses lauses asendatakse sõna „osavusmängu” sõnadega „kaughasartmänguna korraldatavat osavusmängu”;
19) paragrahvi 35 täiendatakse lõigetega 4 ja 5 järgmises sõnastuses:
„(4) Mängureeglitega võib mängijate kaitseks kehtestada mõistlikud, ühetaolised ja mittediskrimineerivad piirangud.
(5) Hasartmängukorraldaja ei vastuta tehingu tegemata jätmisest, mittetähtaegsest tegemisest või teenuse osutamise piiramisest tuleneva kahju eest, kui tehingu tegemata jätmine, mittetähtaegne tegemine või teenuse osutamise piiramine oli põhjustatud käesoleva paragrahvi lõike 4 kohaselt kehtestatud piirangust.”;
20) paragrahvi 36 lõige 5 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„(5) Enne hasartmängu korraldamise alustamist õnnemängudeks või osavusmängudeks kasutataval mänguautomaadil, tuleb Maksu- ja Tolliametile edastada nimetatud mänguautomaadi ja selle tarkvara andmed, võimaldamaks mänguautomaadi ja tarkvara identifitseerimist ning seaduse nõuetele vastavuse kontrolli. Nõutavate andmete koosseisu ja esitamise korra kehtestab rahandusminister määrusega.”;
21) paragrahvi 37 lõike 15 teine lause muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„Käesoleva paragrahvi lõigetes 8–13 sätestatut ei kohaldata Eesti laevaregistrisse kantud reisijatevedu teostaval laeval asuvale õnnemängu mängukohale, kus suurim võimalik panus ühes õnnemängus osalemise õiguse saamiseks ei ületa 10 eurot ja suurim võimalik ühe õnnemängu tulemusel saadav võit ei ületa 2000 eurot.”;
22) paragrahvi 38 lõige 6 tunnistatakse kehtetuks;
23) paragrahvi 39 lõiget 3 täiendatakse pärast esimest lauset lausega järgmises sõnastuses:
„Avaldusele lisatakse avalduse esitaja isikut tõendava dokumendi koopia.”;
24) paragrahvi 39 lõike 3 punkt 3 tunnistatakse kehtetuks;
25) paragrahvi 39 täiendatakse lõikega 7 järgmises sõnastuses:
„(7) Isikuandmete nimekirjast kustutamise korral käesoleva paragrahvi lõike 2 kohaselt säilitab Maksu- ja Tolliamet nimekirja kandmise aluseks olevat avaldust, sellele lisatud dokumente ja logifaili seitse aastat avalduse esitamisest arvates.”;
26) paragrahvi 40 lõiget 1 täiendatakse teise ja kolmanda lausega järgmises sõnastuses:
„Õnnemänguturniiri võib korraldada õnnemängu mängulaual, õnnemängu mänguautomaadil või kaughasartmänguna. Kui õnnemänguturniiri korraldatakse õnnemängu mänguautomaadil, ei tohi õnnemänguturniiri võidufondi summa ületada panuste summat.”;
27) paragrahvi 40 lõike 2 sissejuhatavas lauseosas asendatakse sõna „kirjaliku” sõnadega „kirjalikult taasesitatavas vormis”;
28) paragrahvi 44 lõike 3 punkt 4 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„4) kavandatava loterii kirjeldus, sealhulgas planeeritav loteriipiletite müügivõrgu kirjeldus.”;
29) paragrahvi 45 täiendatakse lõigetega 6 ja 7 järgmises sõnastuses:
„(6) Mittetulundusühing või sihtasutus esitab käesoleva seaduse § 9 lõikes 5 nimetatud äriühingule Eestis tegutseva krediidiasutuse garantii loterii korraldamise eeldatavate kulude ulatuses.
(7) Mittetulundusühingul või sihtasutusel ei ole õigust nõuda käesoleva seaduse § 9 lõikes 5 nimetatud äriühingult selle müügivõrgu kasutamisõigust.”;
30) paragrahv 52 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„§ 52. Kaughasartmängu korraldamine
(1) Kaughasartmängu korraldamiseks kasutatavat tarkvara sisaldavas serveris peab säilitama andmeid mängija registreerimise, isikusamasuse tuvastamise ja kontrollimise, vanusepiirangust kinnipidamise kontrollimise, õnnemängu mängimise piirangu kontrollimise, mängusessiooni algatamise ning sisse- ja väljalogimise kohta käesoleva seaduse § 53 lõike 3 kohaselt.
(2) Kaughasartmängu korraldamiseks kasutatavat tarkvara sisaldava serveri valdaja ja kaughasartmängu korraldaja peavad tagama järelevalveametnikele piiramatu ligipääsu käesoleva paragrahvi lõikes 1 viidatud andmetele.
(5) Käesolevas jaotises sätestatut, välja arvatud käesoleva paragrahvi lõikeid 1–4, kohaldatakse ka toto korraldamisele, kui mängijatelt toto panuse vastuvõtmine ja võitude väljamaksmine toimub sidevahendi abil.”;
31) paragrahvi 53 lõige 1 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„(1) Kaughasartmängu korraldamiseks peab hasartmängukorraldaja tagama:
7) järelevalveametnikele takistamatu juurdepääsu hasartmängu korraldamiseks kasutatavale mänguinventarile.”;
32) paragrahvi 53 lõike 2 punkt 5 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„5) teabe kõikidest panuse tegemise, hasartmängukorraldaja kontole panuste tegemiseks tehtud maksetega seonduva arvepidamise või võitude väljamaksmisega tekkivatest kuludest, mis jäävad mängija kanda või mis kuuluvad tasaarveldamisele mängija saadud võidust või hasartmängukorraldaja kontole panuste tegemiseks tehtud maksetest.”;
33) paragrahvi 55 lõike 1 punktid 1 ja 3 tunnistatakse kehtetuks;
34) paragrahvi 58 lõiked 3–7 tunnistatakse kehtetuks;
35) paragrahvi 58 lõikes 8 asendatakse sõna „Elektroonilise” sõnaga „Elektroonilisse”;
36) paragrahvi 58 lõiget 9 täiendatakse sõna „sisenemise” järel sõnadega „ja sellest lahkumise”;
37) paragrahvi 58 lõige 10 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„(10) Hasartmängukorraldaja peab tagama võimaluse elektroonilise arvestus- ja kontrollsüsteemi ühendamiseks Maksu- ja Tolliameti infosüsteemiga, et võimaldada ligipääs käesoleva paragrahvi kohaselt nõutavatele andmetele. Rahandusminister kehtestab määrusega:
1) andmete loetelu, mis tuleb elektroonilises arvestus- ja kontrollsüsteemis registreerida iga mänguautomaadi, mängulaua, mänguautomaadil või mängulaual mängimist võimaldava tarkvara, kaughasartmängu, täiendava õnnemängu ja õnnemänguturniiri kohta;
2) elektroonilise arvestus- ja kontrollsüsteemiga ühendamata mängulaua ning õnnemänguturniiri ja täiendava õnnemängu kohta elektroonilisse arvestus- ja kontrollsüsteemi andmete sisestamise korra;
4) tehnilised nõuded elektroonilise arvestus- ja kontrollsüsteemi Maksu- ja Tolliameti infosüsteemiga ühendamise viisile ning ühenduse kaudu toimuva andmevahetuse tingimused ja korra.”;
38) paragrahvi 60 tekst loetakse lõikeks 1 ja paragrahvi täiendatakse lõikega 2 järgmises sõnastuses:
„(2) Käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud aruannet ei pea esitama, kui hasartmängukorraldaja elektrooniline arvestus- ja kontrollsüsteem ning Maksu- ja Tolliameti infosüsteem on ühendatud kooskõlas käesoleva seaduse § 58 lõikega 10.”;
39) seadust täiendatakse §-ga 691 järgmises sõnastuses:
„§ 691. Õigus saada teavet kolmandalt isikult
(1) Hasartmängu korraldamise seaduslikkuse kontrollimisel on järelevalveametnikul õigus nõuda kolmandatelt isikutelt, sealhulgas andmete talletamise teenuse osutajalt, Interneti-ühendust pakkuva üldkasutatava elektroonilise side teenuse osutajalt, numbriloa omanikult, meediateenuse osutajalt ja makseteenuse pakkujalt, teavet hasartmängude korraldamise riikliku järelevalve teostamiseks vajalike asjaolude kindlakstegemiseks, kui esineb avaliku korra rikkumine või sellise rikkumise oht. Vajaduse korral võib järelevalveametnik kohustada kolmandat isikut teabe andmiseks ilmuma määratud ajal oma ametiruumidesse.
(2) Enne kolmandalt isikult teabe nõudmist tuleb teabe saamiseks pöörduda hasartmängukorraldaja poole, välja arvatud juhul, kui järelevalveametnikul puuduvad andmed hasartmängukorraldaja asukoha kohta, hasartmängukorraldaja ei ole järelevalveametnikule teada oleval aadressil kättesaadav või takistab hasartmängu korraldamisega seotud asjaolude väljaselgitamist.
(3) Kolmandalt isikult teabe nõudmiseks annab järelevalveametnik korralduse, milles märgitakse käesoleva seaduse § 69 lõike 2 punktides 2–5 nimetatud andmed ning selle hasartmängukorraldaja nimi, kelle hasartmänguga seoses teavet kogutakse, samuti kolmanda isiku poole pöördumise põhjus ja käesoleva paragrahvi lõikest 2 tulenev alus. Kui isikut kohustatakse ütluste andmiseks ilmuma järelevalveametniku juurde, märgitakse korralduses ka ilmumise aeg ja koht. Isik võib taotleda korralduses antud kohustuse täitmise aja pikendamist.
(4) Kolmanda isiku suulised ütlused protokollitakse ning protokollile võetakse ütluste andja allkiri. Allkirjastamisest keeldumise kohta tehakse protokolli märge.”;
40) paragrahvi 73 lõiget 3 täiendatakse pärast esimest lauset lausega järgmises sõnastuses:
„Sunniraha ülemmäär on 3200 eurot.”
§ 2. Majandustegevuse registri seaduse muutmine
Majandustegevuse registri seaduses (RT I, 14.03.2011, 7) tehakse järgmised muudatused:
1) paragrahvi 24 lõike 2 sissejuhatavat lauseosa täiendatakse pärast sõna „registreeringu” sõnadega „ja registrikande”;
2) paragrahvi 24 lõiget 2 täiendatakse punktiga 7 järgmises sõnastuses:
„7) tegevusloa tähtaja lõppemisele järgneval päeval.”;
3) paragrahvi 24 lõige 4 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„(4) Käesoleva paragrahvi lõike 2 punktides 3 ja 6 sätestatud juhtudel teavitatakse ettevõtjat registreeringu kustutamisest elektrooniliselt e-kirja teel taotluses märgitud e-posti aadressil või posti teel lihtkirjaga kahe tööpäeva jooksul registreeringu kustutamisest arvates. Registris taasesitatavat teadet ei allkirjastata digitaalselt.”;
4) paragrahvi 26 lõige 2 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„(2) Kui ettevõtja ei täida käesoleva paragrahvi lõikes 1 sätestatud kohustust või ilmneb, et registreeringu õigsust ei saa kinnitada käesoleva paragrahvi lõikes 11 sätestatu alusel, teavitab haldusorgan ettevõtjat viivitamata sellest tulenevast registreeringu peatamisest elektrooniliselt e-kirja teel taotluses märgitud e-posti aadressil või posti teel lihtkirjaga kahe tööpäeva jooksul registreeringu peatamisest arvates. Registris taasesitatavat teadet ei allkirjastata digitaalselt.”
§ 3. Meediateenuste seaduse muutmine
Meediateenuste seaduse (RT I, 06.01.2011, 1) § 30 täiendatakse lõikega 81 järgmises sõnastuses:
„(81) Hasartmängukorraldaja võib spondeeritud audiovisuaalmeedia teenuses või saates eksponeerida üksnes ettevõtja nime ja kaubamärki. Kaubamärgi eksponeerimisel kohaldatakse reklaamiseaduse § 21 lõikest 4 tulenevaid tingimusi.”
Reklaamiseaduses (RT I, 25.11.2011, 21) tehakse järgmised muudatused:
1) paragrahvi 21 lõike 1 punkt 6 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„6) loterii reklaam loteriipileti müügikohas ning tele- ja raadioprogrammis vahetult enne või pärast loterii loosimist või loosimistulemusi edastavat saadet või sellise saate osade vahel.”;
2) paragrahvi 21 lõike 5 punkt 2 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„2) teabe avalikustamist korraldatava loterii mängureeglite, võidufondi, võimalike võitude ja korraldamisest saadava tulu kasutamise ning toimunud loosimistel võitnud piletite, võidukombinatsioonide ja võitude kohta;”;
3) paragrahvi 32 lõike 6 teine lause muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
§ 5. Saneerimisseaduse muutmine
Saneerimisseaduse (RT I 2008, 53, 296; 2010, 2, 3) § 3 lõiget 3 täiendatakse sõna „krediidiasutusele” ees sõnaga „hasartmängukorraldajale,”.
§ 6. Väärteomenetluse seadustiku muutmine
Väärteomenetluse seadustiku (RT I, 29.12.2011, 61) § 52 lõiget 141 täiendatakse sõnade „valla- või linnavalitsus” ees sõnadega „Maksu- ja Tolliamet,”.
Käesolev seadus jõustub 2012. aasta 1. juunil.


Rapla valla elamuarenduspiirkondade arendamiseks juhtumipõhise investeeringutoetuse taotluste hindamiskriteeriumid – Riigi Teataja
Rapla valla elamuarenduspiirkondade arendamiseks juhtumipõhise investeeringutoetuse taotluste hindamiskriteeriumid
Rapla valla elamuarenduspiirkondade arendamiseks juhtumipõhise investeeringutoetuse taotluste hindamiskriteeriumid - sisukord
§ 2 Hindamismetoodika
§ 3 Hindamiskriteeriumite kirjeldus
RT IV, 05.09.2019, 62
Vastu võetud 02.09.2019 nr 24
Määrus kehtestatakse Rapla Vallavolikogu 25 aprilli 2019. a määruse nr 10 “Rapla valla elamuarenduspiirkondade arendamiseks juhtumipõhise investeeringutoetuse andmise tingimused ja kord“ § 9 lõike 2 alusel.
(1) Määruse eesmärgiks on kehtestada reeglistik, mille alusel hinnatakse Rapla Vallavolikogu 25 aprilli 2019. a määruse nr 10 “Rapla valla elamuarenduspiirkondade arendamiseks juhtumipõhise investeeringutoetuse andmise tingimused ja kord“ (edaspidi volikogu määrus) alusel tähtajaks laekunud taotlusi.
(2) Käesoleva määrusega kehtestatavad kriteeriumid on vastavalt volikogu määrusega nimetatud hindamiskomisjoni töövahend ja alus.
§ 2. Hindamismetoodika
(1) Tähtajaks laekunud ja volikogu määruse §-dele 6–8 vastavaid taotlusi menetleb hindamiskomisjon järgmise metoodika alusel:
1) hindamiskriteeriumite alusel antav hinnang moodustab 60% koguhindest;
2) hindamiskomisjoni poolt antav sisuline hinnang taotlusele moodustab 40% koguhindest.
(2) Taotlustele sisulise hinnangu andmisel lähtub hindamiskomisjon eelkõige volikogu määruse §1 lõikes 2 toodud eesmärgi täitmisest, samas võetakse arvesse ka teisi olulisi ja asjakohaseid aspekte.
(3) Volikogu määruse § 10 lõike 1 alusel kasutatakse hindamisel objektiivseid mõõdikuid ja kõiki antud hindeid põhjendatakse.
(4) Hindamiseks kasutatakse punkte, kus kriteeriumite alusel jagatakse ühele taotlusele maksimaalselt 60 punkti ja hindamiskomisjoni poolt maksimaalselt 40 punkti.
(5) Taotlustest moodustatakse pingerida, kus kriteeriumite alusel antavad punktid ja hindamiskomisjoni poolt antavad punktid summeeritakse. Võrdsete punktisummade korral saab otsustavaks hindamiskriteeriumite alusel antud hinnang.
§ 3. Hindamiskriteeriumite kirjeldus
(1) Taotluses toodud rajatavate eluruumide arv – volikogu määruse § 7 lõikes 4 kirjeldatud eluruumide hulk (minimaalselt 8, mida rohkem seda kõrgem koht). I koht saab 20 punkti, II koht 15 punkti ja III koht 12 punkti. Alates 4. kohast punkte ei jagata.
(2) Säästlik energia kasutus, mis toob tulevikus eeldatavad madalamad püsikulud eluruumide kasutamisel – taotluses toodud rajatavate elamu(te) energiatõhususe arv /ETA – kWh/(m2a)/ korrutatakse elamu(te) suletud netopinna suurusega (m2) ja jagatakse taotluses toodud eluruumide arvuga. Mida väiksem suurus ühe eluruumi kohta, seda parem tulemus. I koht saab 15 punkti, II koht 10 punkti ja III koht 7 punkti. Alates 4. kohast punkte ei jagata.
(3) Taotluses kirjeldatud arendusega rajatavad täiendavad puhkealad:
1) kui arendusega koos rajatakse puhkealasid, antakse igale taotlusele 5 punkti;
2) täiendavad punktid antakse vastavalt pingereale, mis moodustatakse puhkeala suuruse (m2) jagamisel käesoleva paragrahvi lõikes 1 hinnatud eluruumide arvuga (mida suurem arv, seda kõrgem koht). I koht saab 10 punkti, II koht 5 punkti ja III koht 2 punkti. Alates 4. kohast punkte ei jagata.
(4) Taotluses toodud arendusega rajatavate parkimiskohta arv ühe eluruumi kohta (mida suurem number seda parem). Moodustatud pingerea I koht saab 10 punkti, II koht 5 punkti ja III koht 2 punkti. Alates 4. kohast punkte ei jagata.


§ 5 Narkootiliste ja psühhotroopsete ainete ning lähteainete käitlemine süütegude ennetamise, avastamise ja tõkestamise eesmärgil ning õppeotstarbel kasutamiseks
1) narkootilised ja psühhotroopsed ained – käesoleva seaduse § 31 lõike 1 alusel kehtestatud nimekirjas loetletud ained ja nende ainete stereoisomeerid, estrid, eetrid ja soolad ning nimetatud aineid sisaldavad ravimid;[Punkti 2 sõnastus kuni 17. 08. 2005]
2) lähteaine – käesoleva seaduse § 41 lõike 15 alusel antud õigusaktiga kehtestatud lähteainete nimekirjas loetletud aine, sealhulgas selliseid aineid sisaldavad segud ja looduslikud tooted. Lähteaineteks käesoleva seaduse tähenduses ei loeta lähteaineid sisaldavaid ravimeid või muid preparaate, mis on kokku segatud nii, et eespool nimetatud aineid on käepäraste vahenditega keeruline kasutada või eraldada;[Punkti 2 sõnastus alates 18. 08. 2005]
2) lähteained – Euroopa Parlamendi ja EL Nõukogu määruse 273/2004/EÜ lähteainete kohta (EÜT L 047, 18.02.2004, lk 1–10) artikli 2 alapunktis a ja EL Nõukogu määruse 111/2005/EÜ, millega kehtestatakse ühenduse ja kolmandate riikide vahelise narkootikumide lähteainetega kauplemise järelevalve eeskirjad (EÜT L 022, 26.01.2005, lk 1–10), artikli 2 alapunktis a nimetatud ained;
(15) Sotsiaalminister kehtestab määrusega lähteainete käitlemise ning sellealase arvestuse ja aruandluse tingimused ja korra .
§ 5. Narkootiliste ja psühhotroopsete ainete ning lähteainete käitlemine süütegude ennetamise, avastamise ja tõkestamise eesmärgil ning õppeotstarbel kasutamiseks
(2) Jälitusasutus peab narkootiliste ja psühhotroopsete ainete ning lähteainete koguselist arvestust ja annab Ravimiametile aru käesoleva seaduse § 4 lõike 15 ja § 41 lõike 15 alusel kehtestatud korras .
[Lõike 2 sõnastus kuni 17. 08. 2005]
(2) Juriidilisest isikust käitleja peab kirjalikult määrama vastutava füüsilise isiku ja tema äraolekul teda asendava isiku, kes peab lähteainete arvestust ning edastab sellega seonduvat informatsiooni Ravimiametile käesoleva seaduse § 41 lõike 15 alusel kehtestatud korras .
[Lõike 2 sõnastus alates 18. 08. 2005]
(2) Lähteainete käitleja peab kirjalikult määrama Euroopa Parlamendi ja EL Nõukogu määruse 273/2004/EÜ artikli 3 punktis 1 nimetatud isiku.
(6) -(7)
[Kehtetud - RT I 2005, 24, 180 - jõust. 20.05.2005]
[Paragrahv 8 kehtetu alates 1. 07. 2005]
§ 131. §-d 14--15.