Nii kriminaalkoodeksi kehtivusajal kui ka ajavahemikul 1. septembrist 2002 14. märtsini 2007 moodustasid varavastaste süütegude koosseisud erinormi ka ametiseisundi kuritarvitamise koosseisu (KrK § 161, KarS § 289) suhtes (RKKKo 3-1-1-100-09, p 28). Asjaolu, et mõni KrK §-s 160 või enne 15. märtsi 2007 kehtinud KarS §-s 288 sätestatud ametiisiku tunnustele vastanud isik ei ole alates 15. märtsist 2007 kehtiva KarS § 288 redaktsiooni kohaselt enam ametiisik, ei välista võimalust lugeda tema poolt enne 15. märtsi 2007 toime pandud tegu 15. märtsile 2007 eelnenud perioodil karistatavaks ametiseisundi kuritarvitamisena. Küll on vaja arvestada, et tulenevalt KarS § 5 lg-st 2 saab alates 15. märtsist 2007 isiku sellises teos süüdi tunnistada üksnes juhul, kui tema tegu vastab mõnele sellisele kehtivale kuriteokoosseisule, mis ei eelda kuriteo subjektina ametiisikut. Kui KrK §-s 160 ja enne 15. märtsi 2007 kehtinud KarS §-s 288 sätestatud ametiisiku tunnustele vastav isik, kes kehtiva õiguse kohaselt enam ametiisik pole, pööras enne 1. septembrit 2002 ametiseisundit ära kasutades enda või kolmanda isiku kasuks suures ulatuses võõral pangakontol olevat raha, tuleb tema tegu kvalifitseerida toimepanemise ajal kehtinud KrK § 1411 lg 3 p 1 järgi ja lugeda see tegu jätkuvalt karistatavaks järgmiselt: 1) 1. septembrist 2002 kuni 31. detsembrini 2003 KarS § 289 järgi; 2) 1. jaanuarist 2004 kuni 14. märtsini 2007 KarS § 201 lg 2 p-de 2 ja 3 järgi; 4) alates 15. märtsist 2007 KarS § 201 lg 2 p 2 järgi. Sellisele isikule karistuse mõistmisel tuleb lähtuda 14. märtsini 2007 kehtinud KarS § 201 lg 2 sanktsioonist (rahaline karistus või kuni kolmeaastane vangistus), kuna see on kõige leebem.
Asjaolu, et mõni KrK §-s 160 või enne 15. märtsi 2007 kehtinud KarS §-s 288 sätestatud ametiisiku tunnustele vastanud isik ei ole alates 15. märtsist 2007 kehtiva KarS § 288 redaktsiooni kohaselt enam ametiisik, ei välista võimalust lugeda tema poolt enne 15. märtsi 2007 toime pandud tegu 15. märtsile 2007 eelnenud perioodil karistatavaks ametiseisundi kuritarvitamisena. Küll on vaja arvestada, et tulenevalt KarS § 5 lg-st 2 saab alates 15. märtsist 2007 isiku sellises teos süüdi tunnistada üksnes juhul, kui tema tegu vastab mõnele sellisele kehtivale kuriteokoosseisule, mis ei eelda kuriteo subjektina ametiisikut. Kui KrK §-s 160 ja enne 15. märtsi 2007 kehtinud KarS §-s 288 sätestatud ametiisiku tunnustele vastav isik, kes kehtiva õiguse kohaselt enam ametiisik pole, pööras enne 1. septembrit 2002 ametiseisundit ära kasutades enda või kolmanda isiku kasuks suures ulatuses võõral pangakontol olevat raha, tuleb tema tegu kvalifitseerida toimepanemise ajal kehtinud KrK § 1411 lg 3 p 1 järgi ja lugeda see tegu jätkuvalt karistatavaks järgmiselt: 1) 1. septembrist 2002 kuni 31. detsembrini 2003 KarS § 289 järgi; 2) 1. jaanuarist 2004 kuni 14. märtsini 2007 KarS § 201 lg 2 p-de 2 ja 3 järgi; 4) alates 15. märtsist 2007 KarS § 201 lg 2 p 2 järgi. Sellisele isikule karistuse mõistmisel tuleb lähtuda 14. märtsini 2007 kehtinud KarS § 201 lg 2 sanktsioonist (rahaline karistus või kuni kolmeaastane vangistus), kuna see on kõige leebem.
Riigikohus, sedastades, et maakohus on jätnud kohtuotsuse KrMS § 312 ja § 339 lg 1 p 7 eirates isiku süüküsimuses nõuetekohaselt põhistamata, ei saa saata kriminaalasja uueks arutamiseks ringkonnakohtule, vaid peab saatma asja uueks arutamiseks maakohtule. Mõistliku menetlusaja möödumine võib välistada õigeksmõistva kohtuotsuse tühistamise ja kriminaalasja madalama astme kohtule uueks arutamiseks saatmise (RKKKo 3-1-1-100-09, p-d 23-24).
Juhul kui kriminaalmenetluse jätkamine riivaks süüdistatava õigust menetlusele mõistliku aja jooksul ebaproportsionaalselt võrreldes avaliku menetlushuviga konkreetses asjas, tuleb kohtul kriminaalmenetlus lõpetada või süüdistatav õigeks mõista vaatamata võimalusele menetlusaja ülemäärane kestus hiljem karistust kergendades või muul moel isikule hüvitada (RKKKo 3-1-1-43-10, p-d 20-21). Mõistliku menetlusaja möödumine võib välistada õigeksmõistva kohtuotsuse tühistamise ja kriminaalasja madalama astme kohtule uueks arutamiseks saatmise (RKKKo 3-1-1-100-09, p-d 23-24).
Juhul kui kriminaalmenetluse jätkamine riivaks süüdistatava õigust menetlusele mõistliku aja jooksul ebaproportsionaalselt võrreldes avaliku menetlushuviga konkreetses asjas, tuleb kohtul kriminaalmenetlus lõpetada või süüdistatav õigeks mõista vaatamata võimalusele menetlusaja ülemäärane kestus hiljem karistust kergendades või muul moel isikule hüvitada (RKKKo 3-1-1-43-10, p-d 20-21). Ringkonnakohus pole apellatsioonimenetluses pädev tühistama samas kriminaalasjas maakohtu poolt tehtud määrust, millega on ühe süüdistatava suhtes kriminaalmenetlus KrMS § 202 alusel avaliku menetlushuvi puudumise tõttu lõpetatud. Kui jõustunud kohtuotsusega on tuvastatud, et täideviijana süüdistatud isik ei ole toime pannud kuritegu, mille väidetava osavõtja suhtes on varem kriminaalmenetlus KrMS § 202 alusel avaliku menetlushuvi puudumise tõttu lõpetatud, võib see analoogia korras KrMS § 366 lg 1 p-ga 5 anda aluse kriminaalmenetluse lõpetamise kohtumääruse teistmiseks. KrMS § 202 kohaldamine eeldab, et eelnenud kriminaalmenetluse käigus on kahtlustatava või süüdistatava käitumises tuvastatud KarS § 2 lg-s 2 sätestatud teo karistatavuse üldised eeldused - süüteokoosseis, õigusvastasus ja süü (RKKKo 3-1-1-19-10, p 8.3).
Menetlusaja mõistlikkust tuleb hinnata konkreetse kohtuasja asjaolude põhjal, lähtudes seejuures eeskätt järgmistest kriteeriumidest: 1) kohtuasja keerukus; 2) kaebaja käitumine; 3) asjaomaste asutuste (riigivõimu) käitumine ja 4) selle olulisus, mis on kaebaja jaoks konkreetses menetluses kaalul (RKKKo 3-1-1-43-10, p 30). Ehkki menetleja isiku vahetumist pole teatud juhtudel võimalik vältida, ei saa sellega kaasneda võivat menetlusaja pikenemise riski panna süüdistatavale. Olukorras, kus riigivõimu vastutusalasse jäävate asjaolude tõttu on kriminaalasja menetlemine mingil perioodil pidurdunud, tuleb järgnevalt üles näidata erilist hoolikust asja võimalikult kiireks lahendamiseks. Juhul kui kriminaalmenetluse jätkamine riivaks süüdistatava õigust menetlusele mõistliku aja jooksul ebaproportsionaalselt võrreldes avaliku menetlushuviga konkreetses asjas, tuleb kohtul kriminaalmenetlus lõpetada või süüdistatav õigeks mõista vaatamata võimalusele menetlusaja ülemäärane kestus hiljem karistust kergendades või muul moel isikule hüvitada (RKKKo 3-1-1-43-10, p-d 20-21). Mõistliku menetlusaja möödumine võib välistada õigeksmõistva kohtuotsuse tühistamise ja kriminaalasja madalama astme kohtule uueks arutamiseks saatmise (RKKKo 3-1-1-100-09, p-d 23-24).
Isiku süüditunnistamine ja karistamine on KarS § 5 lg-te 1 ja 2 kohaselt võimalik üksnes juhul, kui tema tegu on olnud jätkuvalt karistatav igal ajahetkel arvates teo toimepanemisest kuni kohtuotsuse jõustumiseni. Isiku süüditunnistamine ja karistamine on välistatud nii siis, kui kohus leiab, et isiku tegu ei vasta toimepanemise ajal kehtinud kuriteokoosseisule, kui ka juhul, mil teo karistatavus on ära langenud alles hiljem. (Vt nt RKKKo 3-1-1-35-08, p 18.) Olukorras, kus kuriteokoosseis, millele tegu selle toimepanemise ajal vastas, tunnistatakse kehtetuks, on isiku süüditunnistamine KarS § 5 kohaselt lubatav, kui see tegu vastab mõnele kehtivale kuriteokoosseisule. Seejuures võib isiku teo lugeda jätkuvalt karistatavaks nii lähtudes kuriteokoosseisust, mis kehtis juba teo toimepanemise ajal, kuid mis teo toimepanemise ajal kehtinud õiguse järgi taandus teise kuriteokoosseisu ees, kui ka lähtudes kuriteokoosseisust, mis kehtestati alles varasema karistusnormi kehtetuks tunnistamisel (RKKKo 3-1-1-61-09, p 34.2). Samuti on võimalik olukord, kus kuriteokoosseis jääb küll endisel kujul kehtima, ent karistusseadust täiendatakse erikoosseisuga, mis erinormina tõrjub senini kohaldunud kuriteokoosseisu konkreetse teo karistatavuse alusena kõrvale. Kuriteokoosseis, mille järgi on võimalik tegu pärast karistusseaduse muutumist jätkuvalt karistatavaks lugeda, ei pea olema suunatud sama õigushüve kaitsmisele nagu see kuriteokoosseis, mille järgi tegu oli karistatav toimepanemise ajal või ka pärast seda karistusseaduse mõne teise redaktsiooni kohaselt. Seadus, mis muudab mingi käitumise karistatavuse eelduste paiknemist karistusseaduse struktuuris, ei välista teo karistatavust KarS § 5 lg 2 mõttes. Teo kvalifitseerimisel tuleb üldjuhul lähtuda karistusseaduse sellest redaktsioonist, mis kehtis teo toimepanemise ajal. Otsesõnu on see seaduses nii ette nähtud nende tegude puhul, mis pandi toime enne karistusseadustiku jõustumist (KarSRS § 3 lg 2). Sõltumata sellest, millise seaduseredaktsiooni järgi isiku tegu kvalifitseerida, tuleb karistuse mõistmisel lähtuda isikule soodsaimast redaktsioonist (RKKKo 3-1-1-139-05, p 23). Nii kriminaalkoodeksi kehtivusajal kui ka ajavahemikul 1. septembrist 2002 14. märtsini 2007 moodustasid varavastaste süütegude koosseisud erinormi ka ametiseisundi kuritarvitamise koosseisu (KrK § 161, KarS § 289) suhtes (RKKKo 3-1-1-100-09, p 28). Asjaolu, et mõni KrK §-s 160 või enne 15. märtsi 2007 kehtinud KarS §-s 288 sätestatud ametiisiku tunnustele vastanud isik ei ole alates 15. märtsist 2007 kehtiva KarS § 288 redaktsiooni kohaselt enam ametiisik, ei välista võimalust lugeda tema poolt enne 15. märtsi 2007 toime pandud tegu 15. märtsile 2007 eelnenud perioodil karistatavaks ametiseisundi kuritarvitamisena. Küll on vaja arvestada, et tulenevalt KarS § 5 lg-st 2 saab alates 15. märtsist 2007 isiku sellises teos süüdi tunnistada üksnes juhul, kui tema tegu vastab mõnele sellisele kehtivale kuriteokoosseisule, mis ei eelda kuriteo subjektina ametiisikut. Kui KrK §-s 160 ja enne 15. märtsi 2007 kehtinud KarS §-s 288 sätestatud ametiisiku tunnustele vastav isik, kes kehtiva õiguse kohaselt enam ametiisik pole, pööras enne 1. septembrit 2002 ametiseisundit ära kasutades enda või kolmanda isiku kasuks suures ulatuses võõral pangakontol olevat raha, tuleb tema tegu kvalifitseerida toimepanemise ajal kehtinud KrK § 1411 lg 3 p 1 järgi ja lugeda see tegu jätkuvalt karistatavaks järgmiselt: 1) 1. septembrist 2002 kuni 31. detsembrini 2003 KarS § 289 järgi; 2) 1. jaanuarist 2004 kuni 14. märtsini 2007 KarS § 201 lg 2 p-de 2 ja 3 järgi; 4) alates 15. märtsist 2007 KarS § 201 lg 2 p 2 järgi. Sellisele isikule karistuse mõistmisel tuleb lähtuda 14. märtsini 2007 kehtinud KarS § 201 lg 2 sanktsioonist (rahaline karistus või kuni kolmeaastane vangistus), kuna see on kõige leebem.
Kriminaalmenetluses saab kohus jätta tsiviilhagi läbi vaatamata üksnes erandlikel juhtudel (vt nt RKKKo nr 3-1-1-47-07, p-d 36-37). Vastavalt KrMS § 310 lg-le 1 rahuldab kohus süüdimõistva kohtuotsuse tegemisel tsiviilhagi täielikult või osaliselt või jätab selle rahuldamata või läbi vaatamata. Tsiviilhagi saab kohus jätta läbi vaatamata ainult siis, kui selleks on menetlusseadustikus ette nähtud alus. Kuna tsiviilhagi lahendamisel kriminaalmenetluses juhindutakse tsiviilmenetluse regulatsioonist, kui see ei ole vastuolus kriminaalmenetluse üldiste põhimõtetega, siis tuleb kriminaalmenetluses järgida ka tsiviilkohtumenetluse seadustikus - eeskätt selle §-s 423 - sätestatud hagi läbi vaatamata jätmise aluseid (vt nt RKKKo nr 3-1-1-47-07, p-d 36-37).


text:
Kohtuasi C‑260/05 P
Apellatsioonkaebus – Riigiabi – Vastuvõetavus – Hagejat isiklikult puudutav akt
1. Apellatsioonkaebus – Väited – Faktiliste asjaolude ebaõige hindamine – Vastuvõetamatus – Tõendite hindamise kontroll Euroopa Kohtus – Välistamine, v.a tõendite moonutamise korral
(EÜ artikkel 225; Euroopa Kohtu põhikiri, artikli 58 esimene lõik)
2. Tühistamishagi – Füüsilised ja juriidilised isikud – Neid otseselt ja isiklikult puudutavad aktid
(EÜ artikli 88 lõige 2 ja EÜ artikli 230 neljas lõik)
3. Ühenduse õigus – Põhimõtted – Õigus tõhusale kohtulikule kaitsele
(EÜ artikli 230 neljas lõik)
4. Menetlus – Menetlustoimingud – Tunnistajate ärakuulamine
(Esimese Astme Kohtu kodukord, artiklid 64 ja 65)
1. Apellatsioonkaebuse puhul ei ole Euroopa Kohtul pädevust tuvastada fakte ega põhimõtteliselt uurida tõendeid, mida Esimese Astme Kohus on nende faktide tõendamiseks vastu võtnud. Juhul, kui need tõendid on hangitud õiguspäraselt, kui on järgitud tõendamiskoormise ning tõendite hankimise suhtes kohaldatavaid õiguse üldpõhimõtteid ja menetlusnorme, on üksnes Esimese Astme Kohus pädev hindama talle esitatud tõendite väärtust. Järelikult ei kujuta see hindamine endast – välja arvatud juhul, kui Esimese Astme Kohtule esitatud tõendeid on moonutatud – Euroopa Kohtu kontrollile alluvat õiguslikku küsimust. Tõendite moonutamisega on tegemist juhul, kui ilma uusi tõendeid uurimata ilmneb, et olemasolevatele tõenditele antud hinnang on ilmselgelt väär.
(vt punktid 35, 37)
2. Isikud, kes ei ole otsuse adressaadid ei saa väita, et otsus puudutab neid isiklikult – EÜ artikli 230 neljanda lõigu tähenduses – ainult siis, kui see mõjutab neid mingi neile omase tunnuse või neid iseloomustava faktilise olukorra tõttu, mis neid kõigist teistest isikutest eristab, ning seega individualiseerib neid sarnaselt otsuse adressaadiga vastavalt EÜ artikli 230 neljandale lõigule.
Kui käsitleda täpsemalt riigiabi valdkonda, siis hagejaid, kes vaidlustavad EÜ artikli 88 lõike 3 alusel või ametliku uurimismenetluse järel tehtud abi hindamise otsuse põhjendatuse seisukohalt, saab lugeda nimetatud otsusest isiklikult puudutatuteks juhul, kui vaidlustatud otsuse objektiks olev abi mõjutab oluliselt nende turupositsiooni.
Lisaks abisaavale ettevõtjale on komisjoni otsusest, millega lõpetatakse EÜ artikli 88 lõike 2 alusel menetlus, tunnistatud isiklikult puudutatuks ka selle ettevõtjaga konkureerivad ettevõtjad, kes on osundatud menetluses aktiivselt osalenud, kuid seda eeldusel, et vaidlustatud otsuse objektiks olev abi on nende positsiooni turul oluliselt kahjustanud.
Asjaolu, et ettevõtja on esitanud ametliku uurimismenetluse algatamise aluseks olnud kaebuse ja et tema märkused on ära kuulatud; ja asjaolu, et tema tähelepanekud on selle menetluse käiku oluliselt mõjutanud, on tegurid, mis omavad tähtsust selle ettevõtja õiguse olla kohtumenetluses pool hindamisel. Sellegipoolest ei ole taoline osalemine nimetatud menetluses vajalik tingimus selle kindlaks tegemiseks, et otsus puudutab ettevõtjat isiklikult EÜ artikli 230 neljanda lõigu tähenduses. Ei ole välistatud, et see ettevõtja esitab teisi erilisi asjaolusid, mis teda teistest eristab sarnaselt otsuse adressaadiga.
Selles kontekstis peab hagejaks olev ettevõtja igal juhul tooma asjakohaselt välja põhjused, mille tõttu komisjoni otsus võib tema õiguspäraseid huve kahjustada, mõjutades tema positsiooni asjaomasel turul.
(vt punktid 53–57, 60)
3. Üksikisik, keda riigiabi valdkonnas tehtud komisjoni otsus otseselt ja isiklikult ei puuduta, ja kelle huve selle otsuse esemeks olev riiklik meede seega ei riiva, ei saa selle otsuse osas tugineda õigusele kohtulikule kaitsele.
(vt punktid 64 ja 65)
4. Seoses Esimese Astme Kohtu hinnanguga kohtuasja poole esitatud menetlust korraldavate või uurimismeetmete taotluse kohta on Esimese Astme Kohus ainupädev otsustama, kas lahendamisel olevates kohtuasjades esitatud tõendeid on vaja täiendada. Esimese Astme Kohus peab hindama hagiavalduses esitatud tunnistaja ärakuulamise taotluse asjakohasust seoses kohtuvaidluse eseme ja vajadusega kohtusse kutsutud tunnistajaid ära kuulata ka siis, kui see taotlus näitab täpselt, milliste asjaoludega seoses ja millistel põhjustel on vaja see tunnistaja või tunnistajad ära kuulata.
22. november 2007*(1)
Kohtuasjas C‑260/05 P,
mille esemeks on Euroopa Kohtu põhikirja artikli 56 alusel 20. juunil 2005 esitatud apellatsioonkaebus,
Sniace SA, asukoht Madrid (Hispaania), esindaja: abogado J. Baró Fuentes,
Euroopa Ühenduste Komisjon, esindajad: V. Kreuschitz ja J. L. Buendía Sierra, kohtudokumentide kättetoimetamise aadress Luxembourgis,
kostja Esimese Astme Kohtus,
Austria Vabariik, esindaja: H. Dossi, kohtudokumentide kättetoimetamise aadress Luxembourgis,
Lenzing Fibers GmbH, varem Lenzing Lyocell GmbH & Co. KG, asukoht Heiligenkreuz (Austria),
esindaja: Rechtsanwalt U. Soltész,
koosseisus: koja esimees P. Jann, kohtunikud A. Tizzano (ettekandja), R. Schintgen, A. Borg Barthet ja E. Levits,
olles 1. veebruari 2007. aasta kohtuistungil ära kuulanud kohtujuristi ettepaneku,
1 Sniace SA (edaspidi „Sniace”) taotleb oma apellatsioonkaebuses Euroopa Ühenduste Esimese Astme Kohtu 14. aprilli 2005. aasta otsuse tühistamist kohtuasjas T‑88/01: Sniace vs. komisjon (EKL 2005, lk II‑1165; edaspidi „edasikaevatud kohtuotsus”), millega kohus lükkas vastuvõetamatuse tõttu tagasi Sniace hagi komisjoni 19. juuli 2000. aasta otsuse 2001/102/EÜ Austria poolt Lenzing Lyocell GmbH & Co. KG‑le riigiabi andmise kohta (EÜT 2001, L 38, lk 33; edaspidi „vaidlustatud otsus”) tühistamiseks.
2 Sniace on Hispaania äriühing, kes tegutseb põhiliselt tselluloosikiudude (viskoos) tootmise valdkonnas.
3 Edasikaevatud kohtuotsuse tegemise kuupäeval oli Lenzing Lyocell GmbH & Co. KG (edaspidi „LLG”) Austria äriühingu Lenzing AG tütarettevõtja, kes toodab eelkõige viskoos- ja modaalkiude. LLG tegevusaladeks on lüotselli, st puhtast looduslikust tselluloosist toodetud uut tüüpi sünteetilise kiu tootmine ja müük.
4 30. augusti 1995. aasta kirjaga teatas Austria Vabariik Euroopa Ühenduste Komisjonile oma kavatsusest anda LGG‑le riigiabi lüotselli tootmistehase ehitamiseks Burgenlandi liidumaal paiknevasse tööstusparki. Austria ametivõimud märkisid selles kirjas, et nimetatud abi antakse regionaalseteks eesmärkideks ettenähtud toetuse viitega N 589/95 raames, millele komisjon on andnud loa 3. augusti 1995. aasta kirjaga.
5 5. oktoobri 1995. aasta kirjas teavitas komisjon Austria Vabariiki sellest, et toetuse vormis kavandatud abist individuaalne teatamine ei ole vajalik, kuna selline abi kuulub lubatud abikava alla, nõudes samas, et LLG‑le ei antaks tagatise vormis abi ilma sellest komisjoni eelnevalt teavitamata.
6 Mitmesuguste andmete põhjal algatas komisjon 14. oktoobril 1998 EÜ asutamislepingu artikli 93 lõikes 2 (nüüd EÜ artikli 88 lõige 2) sätestatud ametliku uurimismenetluse (edaspidi „ametlik uurimismenetlus”) mitmete meetmete osas, mida Austria ametiasutused olid LLG kasuks võtnud. Kõnealused meetmed seisnesid riigi garantii andmises toetustele ja laenudele kogusummas 50,3 miljonit eurot, soodushinna − 4,4 eurot ruutmeetri kohta − kohaldamises 120 hektarile tööstusmaale ning kindlaksmääratud hindade tagamises peamiste üldkasutatavate teenuste osutamisel 30 aasta jooksul.
7 See kiri avaldati 13. jaanuari 1999. aasta Euroopa Ühenduste Teatajas (EÜT C 9, lk 6), et teavitada teisi Euroopa Liidu liikmesriike ja huvitatud isikuid menetluse avamisest ja teha neile ettepanek võimalike märkuste esitamiseks. Austria valitsus esitas komisjonile oma märkused 15. märtsi ning 16. ja 28. aprilli 1999. aasta kirjadega. Ka Ühendkuningriik ja teised huvitatud kolmandad isikud, sh hageja (12. veebruari 1999. aasta kiri) esitasid omapoolsed märkused.
8 Pärast talle edastatud informatsiooniga tutvumist teatas komisjon oma 14. juuli 1999. aasta kirjaga Austria valitsusele oma 23. juuni 1999. aasta otsusest laiendada ametlikku uurimismenetlust veel neljale LLG kasuks võetud meetmele. See puudutas järgmisi meetmeid: ad hoc abi 0,4 miljoni euro suurusele investeeringule maa ostmiseks; 21,8 miljoni euro suurune hääleõiguseta osalus, mille võib üles öelda alles 30 aasta pärast ning mille intressitulu on 1% aastas; teadmata summas abi ettevõttele spetsiifilise infrastruktuuri loomiseks ja 5,4 miljoni euro suurune keskkonnatoetus, mille puhul on tõenäoline, et see võidi anda olemasolevale abikavale mittevastava taotluse alusel.
9 Komisjon teavitas liikmesriike ja huvitatud isikuid menetluse laiendamisest ning neile tehti ettepanek võimalike märkuste esitamiseks, avaldades teise teate 4. septembri 1999. aasta Euroopa Ühenduste Teatajas (EÜT C 253, lk 4). Hageja ja Austria valitsus esitasid omapoolsed sellekohased märkused vastavate 4. oktoobri 1999. aasta kirjadega. Ka teised huvitatud kolmandad isikud ja Ühendkuningriik esitasid omapoolsed märkused.
10 19. juulil 2000 võttis komisjon vastu vaidlustatud otsuse. Selles otsuses leidis komisjon esiteks, et teatavad meetmed vaadeldavate meetmete hulgast ei kujuta endast riigiabi, ning teiseks andis ülejäänud meetmetele loa kui EÜ asutamislepinguga kooskõlas olevale abile.
11 Selle otsuse sisu on järgmine:
Austria poolt […] (LLG) Heiligenkreuz’ile antud abi, mis seisnes 35,80 miljoni euro suuruse tagatise andmises (kommerts- ja avaliku sektori pankade konsortsiumi antud tagatis summas 21,8 miljonit eurot ja kolm […] (WHS) tagatist summas 1,4 miljonit, 10,35 miljonit ja 2,25 miljonit eurot), samuti 4,4 euro suuruse ruutmeetri hinna määramises 120 hektari tööstusmaa ostmiseks, Land […] Burgenlandi poolt üldkasutatavate teenuste osutamiseks kindlaksmääratud hindade tagamises ning teadmata summas abis ettevõttele spetsiifilise infrastruktuuri loomiseks, ei kujuta endast riigiabi EÜ artikli 87 lõike 1 tähenduses.
Austria abi LLG‑le, mis seisneb WiBAG poolt 14,5 miljoni euro suuruse tagatise andmises, on kooskõlas komisjoni heakskiidetud tagatisi käsitlevate eeskirjadega [viitenumbriga] N 542/95.
5,37 miljoni euro suurune keskkonnatoetus on kooskõlas komisjoni heakskiidetud keskkonnakaitse rahastamise eeskirjadega [viitenumbriga] N 93/148.
Austria poolt maa ostmiseks antud 0,4 miljoni euro suurune abi ja 21,8 miljoni euro suurune abi hääleõiguseta osaluse näol on ühisturuga kokkusobiv.
Käesolev otsus on tehtud Austria Vabariigi suhtes.”
Menetlus Esimese Astme Kohtus ja edasikaevatud kohtuotsus
12 Sniace esitas 17. aprillil 2001 Esimese Astme Kohtu kantseleisse hagi, milles taotles vaidlustatud otsuse tühistamist ja kohtukulude väljamõistmist hagejalt.
13 Esimese Astme Kohtu viienda koja (laiendatud koosseisus) esimehe 18. veebruari 2002. aasta määrustega anti Austria Vabariigile, LLG‑le ja Land Burgenlandile luba menetlusse astumiseks komisjoni nõuete toetuseks.
14 Olles otsustanud omal algatusel kontrollida apellandi õigust olla kohtumenetluses pool, leidis Esimese Astme Kohus, et hagi on vastuvõetamatu.
15 Selle kohtuotsuse punktis 54 märkis Esimese Astme Kohus esmalt, et kuna vaidlustatud otsus on suunatud Austriale, tuleb vastavalt EÜ artikli 230 neljandale lõigule kontrollida, kas nimetatud otsus puudutab Sniacet otseselt ja isiklikult.
16 Seoses küsimusega, kas vaidlustatud otsus puudutab hagejat isiklikult, märkis Esimese Astme Kohus, et väljakujunenud kohtupraktika kohaselt saavad muud isikud peale nende, kellele otsus on adresseeritud, üksnes siis väita, et see otsus puudutab neid isiklikult, kui see otsus mõjutab neid teatud neile eriomaste tunnuste või neid iseloomustavate faktiliste asjaolude tõttu, mis neid kõigist teistest eristavad, ning seeläbi eristab neid isiklikult analoogiliselt isikuga, kellele otsus on adresseeritud.
17 Järgnevalt rõhutab kohus kõnealuse kohtuotsuse punktis 56, et mis puudutab konkreetsemalt riigiabi valdkonda, siis lisaks abisaavale ettevõtjale on komisjoni otsusest, millega lõpetatakse EÜ artikli 88 lõike 2 alusel algatatud menetlus, tunnistatud isiklikult puudutatuks ka selle ettevõtjaga konkureerivad ettevõtjad, kes on osundatud menetluses aktiivselt osalenud, kuid seda eeldusel, et vaidlustatud otsuse objektiks olev abi on nende turupositsiooni oluliselt kahjustanud (28. jaanuari 1986. aasta otsus kohtuasjas 169/84: Cofaz jt vs. komisjon, EKL 1986, lk 391, punkt 25).
18 Seetõttu pidas Esimese Astme Kohus kohtuotsuse punktis 58 vajalikuks uurida, mil määral võivad osalemine EÜ artikli 88 lõike 2 alusel algatatud menetluses ja tema turupositsiooni kahjustamine teda eristada vastavalt EÜ artiklile 230.
19 Seoses apellandi osalusega nimetatud menetluses märkis Esimese Astme Kohus selle kohtuotsuse punktis 59, et hageja osales alltoodud põhjustel üksnes minimaalselt:
„[…] Esiteks tuleb nentida, et [Sniace] osales kohtueelses menetluses vaid minimaalselt. Ühelt poolt ei esitanud ta komisjonile ühtki kaebust. Teiselt poolt on ilmne, et tema 12. veebruari ja 4. oktoobri 1999. aasta kirjas esitatud märkused ei mõjutanud menetluse kulgu kuigi suures ulatuses (vt selles suhtes eespool viidatud kohtuotsus COFAZ jt vs. komisjon, punkt 24). 12. veebruaril 1999 esitatud märkustes piirdub hageja sisuliselt sellega, et kordab komisjoni tehtud [ametliku uurimis]menetluse algatamise otsuses esitatud tähelepanekuid, kommenteerib neid kokkuvõtvalt, kuid ei esita ühtki konkreetset tõendit. Samamoodi piirdub ta oma 4. oktoobri 1999. aasta kirjas kinnitusega, et [ametliku uurimis]menetluse laiendamise otsuses osundatud meetmed kujutavad endast riigiabi ning et need tuleb tunnistada ühisturuga kokkusobimatuks.”
20 Seoses apellandi turupositsiooni kahjustamisega toob Esimese Astme Kohus kõigepealt edasikaevatud kohtuotsuse punktis 61 välja, et vaidlustatud otsuses osundatud meetmed puudutavad ainult ühte lüotsellitootmistehast ning et on selge, et hageja seda tüüpi kiudu ei tooda ega kavanda selle tootmist ka tulevikus.
21 Seejärel kontrollib Esimese Astme Kohus kõigepealt edasikaevatud kohtuotsuse punktides 63–78 apellandi esitatud kolme argumenti, millega apellant soovis tõendada, et vaidlustatud otsus võib tema turupositsiooni oluliselt kahjustada. Need punktid on sõnastatud järgnevalt:
„63 Esiteks viitab [hageja] hagiavalduses asjaolule, et viskoos ja lüotsell on otseselt konkureerivad materjalid.
64 Ilma et vastuvõetavuse analüüsimise staadiumis oleks vajalik võtta lõplik seisukoht kõnealuste toodete turupositsiooni kohta, tuleb märkida, et erinevad toimikumaterjalid seda väidet ei toeta.
65 Esiteks iseloomustavad lüotselli teatavad füüsikalised omadused, mis eristavad seda selgelt viskooskiust. […]
66 Hageja väide, mille kohaselt viskoosi võib „enamikul juhtudel” lüotselliga asendada, ei ole veenvalt põhjendatud. […]
67 Lisaks on see väide vastuolus LLG sümpoosionil tehtud avaldusega, mida hageja kasutab oma väidete toetuseks (hagiavalduse punkt 30 ja hagiavalduse 14. lisa) ning mille kohaselt on lüotsell „täiendav kiud, mille kasutusala on erinev”.
68 Teiseks on selge, et lüotsell on tunduvalt kallim kui viskooskiud. […]
69 Kokkuvõtteks on hageja enda avalduste kohaselt lüotselli tootmisprotseduur ja viskooskiu tootmisprotseduur teineteisest suuresti erinevad. […]
70 Igal juhul, isegi eeldades, et lüotsell ja viskooskiud on otseselt konkureerivad tooted, tuleb nentida, et hageja kirjalikult esitatud seisukohtades, täpsemalt hagiavalduse 14. lisas esinevas kirjas esitatud väited ei ole õiguslikult piisavalt põhjendatud, et tõendada, et vaidlustatud otsus võib tema turupositsiooni olulisel määral kahjustada. Osundatud kirjas toodud väited toetuvad tõendamata eeldustele, nagu näiteks et LLG toodab alates 1997. aastast viskoosi asemel täies ulatuses lüotselli ning et see on mõeldud üksnes Euroopa turule saatmiseks. Lisaks kinnitab hageja selles kirjas, et „LLG pakkumise tõttu, mis moodustab 3,5% turust”, lõpetas ta alates 1997. aastast teatavate viskoosikoguste tootmise ja seega ka müügi, ilma et oleks seda väidet vähimalgi määral tõendanud, selgitamata ka seda, mille alusel on ta need kogused välja arvutanud. Samuti tuleb märkida, et hageja ei ole esitanud ühtegi tõendit, mis toetaks väidet, et osundatud „pakkumine” tõi kaasa „vähemalt […]%-lise turuhindade muutuse”.
71 Teiseks viitab hageja „puhta lüotselli” ja pro-viskoosi kõrval ka „standardile mittevastava lüotselli” olemasolule, mida ta kirjeldab kui „madalamakvaliteedilist” lüotselli. […]
72 Selles suhtes tuleb nentida, et toimikus olevad materjalid ei võimalda teha kindlaks erineva kvaliteediga lüotselli olemasolu. Veelgi enam, tuleb rõhutada, et hageja ei ole oma kirjalikes seisukohtades täpsustanud, mida tähendab mõiste „standardile mittevastav lüotsell”. Ka ei ole ta vaielnud tõsiselt vastu väitele, mida LLG ja Land Burgenland on kohtuistungil korduvalt rõhutanud, nimelt et madalama kvaliteediga lüotselli ei ole olemas. […]
73 Isegi kui eeldada, et LLG toodab madalama kvaliteediga lüotselli ja müüb seda äärmiselt madala hinnaga, tuleb nentida, et hageja ei ole põhjendanud väidet, mille kohaselt on ta selle tagajärjel olnud sunnitud langetama oma „sama kvaliteediga toodete” hindu. Ka ei ole ta osundatud koguseid ja hinnaalandusi mitte mingil viisil tõendanud.
74 Kolmandaks viitab hageja nii oma repliigis kui menetlusse astujate seisukohtadele esitatud märkustes eelkõige pro-viskoosi ja viskoosi konkurentsile. Ta väidab, et asjaolu, et LLG turustab pro-viskoosi viskoosi hinnaga võrreldava hinnaga ning selle kõrgemat kvaliteeti arvestades eelistavad kliendid seda viskoosile, kahjustab tema turupositsiooni.
75 Selles suhtes tuleb nentida, et hageja esitab taas kord üksnes ebapiisavalt põhjendatud väiteid.
78 Eeltoodud kaalutlustest nähtub, et hageja ei ole asjakohasel viisil esitanud põhjusi, miks võis vaidlustatud otsus kõnealusel turul oluliselt tema positsiooni kahjustades tema seaduslikke huve rikkuda.”
22 Esimese Astme Kohus tegi edasikaevatud kohtuotsuse punktides 79 ja 80 eelnevast järelduse, et arvestades seda asjaolu ja seda, et hageja etendas kohtueelses menetluses vaid vähetähtsat osa, ei saa teda pidada vaidlustatud otsusest isiklikult puudutatuks, ning seetõttu tuleb hagi tunnistada vastuvõetamatuks, ilma et oleks vajalik analüüsida, kas vaidlustatud otsus hagejat otseselt puudutas.
23 Apellatsioonkaebuses palub Sniace Euroopa Kohtul:
– tühistada edasikaevatud kohtuotsus;
– rahuldada esimeses astmes esitatud nõuded või saata tarvidusel asi tagasi Esimese Astme Kohtule vaidluse sisuliseks lahendamiseks;
– rahuldada apellandi 16. oktoobril 2001 esitatud taotlus menetlust korraldavate meetmete rakendamiseks ning tema 20. aprillil 2001 esitatud taotlus, mis puudutas poolte isiklikku kohaleilmumist, tunnistajaid ja ekspertiisi;
– mõista kohtukulud välja kostjalt esimeses astmes.
24 Komisjon palub Euroopa Kohtul:
– tunnistada käesoleva apellatsioonkaebuse väited vastuvõetamatuteks või, teise võimalusena, lükata need põhjendamatuse tõttu tagasi;
– lükata käesoleva apellatsioonkaebuse neljas väide põhjendamatuse tõttu tagasi ja
– mõista kohtukulud välja apellandilt või,
– teise võimalusena, juhul kui apellatsioonkaebus võetakse vastu, saata asi sisuliseks arutamiseks tagasi Esimese Astme Kohtusse.
25 Lenzing Fibers GmbH (edaspidi „Lenzing Fibers”) ja Land Burgenland paluvad Euroopa Kohtul:
– mõista nende kantud kohtukulud välja apellandilt.
26 Austria Vabariik palub Euroopa Kohtul:
– lükata apellatsioonkaebus põhjendamatuse tõttu tagasi ja
27 Sniace esitab apellatsioonkaebuse toetuseks neli väidet. Esimese väitega toob ta välja, et edasikaevatud kohtuotsuses on rikutud õigusnormi sellega, et hagiavaldus tunnistati vastuvõetamatuks põhjusel, et hageja ei olevat esitanud asjakohaseid põhjendusi näitamaks, et vaidlustatud otsus võib oluliselt mõjutada tema turupositsiooni. Teise väitega väidab apellant, et Esimese Astme Kohus rikkus õigusnormi, tunnistades hagiavalduse vastuvõetamatuks põhjendusega, et hageja oli ametlikus uurimismenetluses etendanud vähetähtsat osa. Kolmandaks esitab apellant väite, et on rikutud õigust tõhusale kohtulikule kaitsele. Neljas väide, mis koosneb kahest osast, tuleneb nii võrdse kohtlemise põhimõtte rikkumisest kui teatavate Esimese Astme Kohtu kodukorra sätete rikkumisest.
28 Esimese väitega toob Sniace välja, et Esimese Astme Kohus rikkus õigusnormi, tunnistades tema hagiavalduse vastuvõetamatuks põhjusel, et hageja ei olnud asjakohasel viisil ära näidanud põhjusi, miks võis vaidlustatud otsus kõnealusel turul oluliselt tema positsiooni kahjustades tema seaduslikke huve rikkuda.
29 Apellant heidab Esimese Astme Kohtule eelkõige ette, et viimane ei arvestanud teatavaid tõendid, mis näitavad, et lüotsellkiud, mida toodab ja turustab LLG, ja viskooskiud, mida toodab ja turustab Sniace, konkureerivad omavahel otseselt. Esiteks väidab apellant, et LLG on turule toonud teatavate kasutusotstarvete puhul viskooskiuga konkureerivaid erinevaid lüotselli tüüpe, mille kvaliteet ja hind on madalamad ning mida tuntakse nime all „standardile mittevastav lüotsell”. Sellega seoses on edasikaevatud otsuse punktis 72 Esimese Astme Kohtu tehtud järeldus, et „toimikus olevad materjalid ei võimalda teha kindlaks erineva kvaliteediga lüotselli olemasolu” esimeses astmes hageja esitatud tõendeid arvestades ebatäpne. Täpsemalt on see järeldus vastuolus ühe LGG direktori väidetega, mis on avaldatud esimeses astmes esitatud hagile lisatud erialaajakirja artiklis. Teiseks ei arvestanud Esimese Astme Kohus apellandi väitel piisavalt tõendeid, mis puudutasid asjaolu, et pärast vaidlusaluse abi saamist hakkas LGG konkurentsivõimelise hinnaga turustama viskoosi ja lütselli segu − pro-viskoosi −, mis hakkas konkureerima teiste kiudude, sealhulgas viskoosiga.
30 Teiseks väidab apellant, et Esimese Astme Kohus ei arvestanud järgmisi eriomaseid asjaolusid, mis apellanti kõigist teistest ettevõtjatest oluliselt eristavad:
– Sniace kuulumine LLG‑ga potentsiaalselt konkureerivate ettevõtjate suletud ringi, kuhu kuuluvad ettevõtjad, kes tugutsevad tselluloosikiudude (lüotsell, viskoos ja modaal) sektoris, ning
– ülevõimsus tselluloosikiudude turul, mille tõttu LLG tootmisvõimsuse suurenemine võis otseselt ja oluliselt mõjutada nimetatud turul juba olevate tootjate konkurentsiolukorda.
31 Kolmandaks vaidlustab apellant edasikaevatud kohtuotsuse punktides 70 ja 77 olevad Esimese Astme Kohtu järeldused, mille kohaselt isegi juhul, kui lüotsell ja viskoos või pro-viskoos ja viskoos konkureerivad omavahel, ei esitanud Sniace mitte mingisuguseid andmeid kaotuse või kahju või muude negatiivsete tagajärgede kohta, mis tal on tekkinud vaidlustatud otsuse tagajärjel. Samas kinnitab apellant, et esitas sellised tõendid, täpsemalt esimeses astmes esitatud hagiavaldusele lisatud 14. lisa, mis sisaldas täpseid andmeid lüotselli kunstlikult madala hinnaga turustamise tõttu Sniace kantud kahju kohta.
32 Komisjon väidab, et kõnealune väide on vastuvõetamatu, kuna see piirdub Esimese Astme Kohtu teostatud asjaolude hindamise vaidlustamisega.
33 Austria Vabariik, Lenzing Fibers ja Land Burgenland tuginevad samuti käsitletava väite vastuvõetamatusele osas, milles see tugineb uutele asjaoludele ja tõenditele, puudutab mitmel korral pigem vaidlustatud otsuse kui edasikaevatud kohtuotsuse põhjendatust, ega piirdu üksnes õigusküsimustega vastupidiselt EÜ artikli 225 lõikes 1 ja Euroopa Kohtu põhikirja artikli 58 esimeses lõigus sätestatule.
34 Esmalt tuleb tõdeda, et kuigi Sniace viitab õigusnormi rikkumisele, soovib ta esimese väitega seada kahtluse alla Esimese Astme Kohtu poolt teostatud faktiliste asjaolude hindamise, vaidlustades põhiliselt selle, et viimane ei ole piisavalt arvesse võtnud teatavaid asjaolusid ja dokumente, mis hageja esitas esimeses astmes lüotsellkiudude ja viskooskiudude omavahel konkureerimise tõendamiseks.
35 Sellega seoses tuleb meenutada, et apellatsioonkaebuse puhul ei ole Euroopa Kohtul pädevust tuvastada fakte ega põhimõtteliselt uurida tõendeid, mida Esimese Astme Kohus on nende faktide tõendamiseks vastu võtnud. Juhul, kui need tõendid on hangitud õiguspäraselt, kui on järgitud tõendamiskoormise ning tõendite hankimise suhtes kohaldatavaid õiguse üldpõhimõtteid ja menetlusnorme, on üksnes Esimese Astme Kohus pädev hindama talle esitatud tõendite väärtust (28. mai 1998. aasta otsus kohtuasjas C‑7/95 P: Deere vs. komisjon, EKL 1998, lk I‑3111, punkt 22 ning 25. jaanuari 2007. aasta otsus liidetud kohtuasjades C‑403/04 P ja C‑405/04 P: Sumitomo Metal Industries ja Nippon Steel vs. komisjon, EKL 2007, lk I‑729, punkt 38). Järelikult ei kujuta see hindamine endast – välja arvatud juhul, kui Esimese Astme Kohtule esitatud tõendeid on moonutatud – Euroopa Kohtu kontrollile alluvat õiguslikku küsimust (2. märtsi 1994. aasta otsus kohtuasjas C‑53/92 P: Hilti vs. komisjon, EKL 1994, lk I‑667, punkt 42 ja 7. jaanuari 2004. aasta otsus liidetud kohtuasjades C‑204/00 P, C‑205/00 P, C‑211/00 P, C‑213/00 P, C‑217/00 P ja C‑219/00 P: Aalborg Portland jt vs. komisjon, EKL 2004, lk I‑123, punkt 49).
36 Seetõttu on esimene väide vastuvõetav niivõrd, kui selle eesmärk on näidata, et Esimese Astme Kohus on tõendeid moonutanud.
37 Euroopa Kohtu väljakujunenud praktikast tuleneb, et moonutamisega on tegemist juhul, kui ilma uusi tõendeid uurimata ilmneb, et olemasolevatele tõenditele antud hinnang on ilmselgelt väär (vt selle kohta 6. aprilli 2006. aasta otsus kohtuasjas C‑551/03 P: General Motors vs. komisjon, EKL 2006, lk I‑3173, punkt 54; 21. septembri 2006. aasta otsus kohtuasjas C‑167/04 P: JCB Service vs. komisjon, EKL 2006, lk I‑8935, punkt 108 ning 18. jaanuari 2007. aasta otsus kohtuasjas C‑229/05 P: PKK ja KNK vs. nõukogu, EKL 2007, lk I‑439, punkt 37).
38 Seoses Sniace argumendiga, mille kohaselt Esimese Astme Kohus moonutas erialaajakirjas Textil Expres avaldatud ja hagile lisatud artikli sisu, asudes seisukohale, et toimikumaterjalid ei võimalda teha järeldust, et on olemas erineva kvaliteediga lüotselli, piisab kui öelda, et isegi kui nimetatud artiklis on mainitud erinevaid LLG poolt turustavaid lüotsellkiudude liike, ei ilmne, nagu on märkinud ka kohtujurist oma ettepaneku punktis 29, apellandi poolt apellatsioonkaebuses osundatud selle artikli lõikude lugemisel üheselt, et need liigid oleks madalama kvaliteediga, konkureerides hinna poolest viskoosiga. Samuti täpsustab seesama artikkel, nagu Esimese Astme Kohus on märkinud edasikaevatud kohtuotsuse punktis 67, et lüotsell on võrreldes viskoosiga „täiendav kiud, mille kasutusala on erinev”. Seega ei saa selle dokumendi sisu seada kahtluse alla Esimese Astme Kohtu järeldusi, mille kohaselt viskoos ja lüotsell ei konkureeri omavahel otseselt.
39 Edasi tuleb seoses andmetega, mida Sniace esitas vaidlustatud otsuse tõttu kantud kahju kohta ja mida Esimese Astme Kohus väidetavalt arvesse ei võtnud, välja tuua, et esimeses astmes esitatud hagi 14. lisas olev märkus, millele apellant apellatsioonkaebuses viitab, rajaneb − nagu nähtub eelmisest punktist − põhjendamata väitel, et viskooskiud ja lüotsellikiud konkureerivad omavahel otseselt.
40 Neil asjaoludel tuleb esimene väide tagasi lükata kui osaliselt vastuvõetamatu ja osaliselt põhjendamatu.
41 Teise väitega toob apellant välja, et Esimese Astme Kohus on rikkunud õigusnormi, tunnistades hagiavalduse vastuvõetamatuks põhjendusega, et hageja etendas vaidlustatud otsusele eelnenud ametlikus uurimisemenetluses vähetähtsat osa.
42 Sniace väidab kõigepealt, et tema osalemise ulatuse hindamisel nimetatud menetluses viitas Esimese Astme Kohus ebaõigesti eespool viidatud kohtuotsuse Cofaz jt vs. komisjon punktidele 24 ja 25, kuna see otsus puudutab käesolevast kohtuasjast erinevaid asjaolusid. Sellega seoses rõhutab Sniace, et erinevalt nimetatud otsuse aluseks olevast kohtuasjast ei esitanud tema mitte kaebust, vaid astus menetlusse kolmanda asjassepuutuva isikuna EÜ artikli 88 lõike 2 tähenduses, pärast seda, kui komisjon oli temalt selgitusi küsinud. Oluline on seega see, et kui komisjon määratles apellandi infoallikana, andis ta talle ka subjektiivse menetlusliku õiguse ühenduse kohtu õiguslikule kaitsele.
43 Seejärel toob hageja välja, et vastupidiselt vaidlustatud otsuse punktis 59 tehtud järeldusele ei olnud tema osa ametlikus uurimismenetluses vähetähtis. Täpsemalt avaldasid märkused, mis Sniace komisjonile esitas, teatavat mõju selle menetluse kulgemisele, eelkõige aidates kaasa nimetatud menetluse laiendamisele teistele toetusmeetmetele.
44 Lõpuks, isegi kui oletada, et Sniace osa ametlikus uurimismenetluses oli vähetähtis, vaidleb apellant vastu sellele, et üksnes see asjaolu võib õigustada tema õiguse olla kohtumenetluses pool piiramist. Vastupidi, 12. detsembri 1996. aasta otsuses kohtuasjas T‑380/94: AIUFFASS ja AKT vs. komisjon (EKL 1996, lk II‑2169) on Esimese Astme Kohus sõnaselgelt öelnud, et õigust esitada hagi riigiabi valdkonnas tehtud komisjoni otsuse peale ei mõjuta see, millises ulatus hageja ametlikus uurimismenetluses osales. Seda lähenemist õigustab muuhulgas ka see, et ulatus, milles asjaomased kolmandad isikud saavad ametlikus uurimismenetluses osaleda, on paratamatult piiratud. Õigupoolest ei ole neil toimikule juurdepääsu õigust ja seetõttu sõltuvad nad suuresti komisjoni poolt nimetatud menetluse algatamise ja laiendamise teadetes avaldatud andmetest. Neil asjaoludel ei saa apellandile ette heita, et ta ei ole avaldanud arvamust asjaolude kohta, mida komisjon ei ole avaldanud ametliku uurimismenetluse algatamise ja laiendamise teadetes või teistes avalikes dokumentides ja millele Sniacel kolmanda asjassepuutuva isikuna enne vaidlustatud otsuse vastuvõtmist juurdepääsu ei olnud.
45 Komisjon ja Austria valitsus vaidlevad vastu, et see väide on vastuvõetamatu, kuna sellega vaidlustatakse Esimese Astme Kohtu teostatud faktiliste asjaolude hindamine.
46 Teise võimalusena toob komisjon välja, et eespool viidatud kohtuotsuse Cofaz jt vs. komisjon põhjal peavad selleks, et konkureeriv ettevõtja saaks esitada hagi ametliku uurimismenetluse tulemusel tehtud otsuse peale, olema täidetud kolm kumulatiivset tingimust:
– asjaomane ettevõtja peab olema selle menetluse algatamise aluseks oleva kaebuse esitaja;
– selle ettevõtja esitatud märkused on nimetatud menetluse käiku suures ulatuses mõjutanud ja
– see ettevõtja peab tõendama, et asjaomane abimeede mõjutab oluliselt tema turupositsiooni.
47 Samas antud juhul ei täida apellant ühtegi neist tingimustest. Täpsemalt toob komisjon seoses tingimusega, mis puudutab osa, mida apellant etendas ametlikus uurimismenetluses, välja, et Sniace esitatud märkused piirduvad põhiliselt kõnealuse menetluse algatamise otsuse sisu ümbersõnastamise ja heakskiitmisega, lisamata mingit informatsiooni.
48 Lenzing Fibersi ja Land Burgenlandi arvates on käsitletav väide vastuvõetamatu, kuna see on käesoleva apellatsioonkaebuse raames asjakohatu. Vastavalt 23. mai 2000. aasta otsusele kohtuasjas C‑106/98 P: Comité d’entreprise de la Société française de production jt vs. komisjon (EKL 2000, lk I‑3659) ei ole ametlikus uurimismenetluses osalemine, isegi kui tegemist on aktiivse osalusega, piisav tingimus ettevõtjale õiguse olla kohtumenetluses pool andmiseks, kui tema turupositsiooni ei ole oluliselt mõjutatud.
49 Mis puudutab käesoleva väite vastuvõetavust, siis nagu eespool meenutatud, tuleneb EÜ artikli 225 lõikest 1 ja Euroopa Kohtu põhikirja artikli 58 esimesest lõigust, et apellatsioonkaebus peab piirduma õigusküsimustega ja selle aluseks võib olla üksnes Esimese Astme Kohtu pädevuse puudumine, menetlusnormide rikkumine, mis kahjustab kaebaja huve, või ühenduse õiguse rikkumine tema poolt (vt eelkõige 16. märtsi 2000. aasta otsus kohtuasjas C‑284/98 P: parlament vs. Bieber, EKL 2000, lk I‑1527, punkt 30; 14. juuli 2005. aasta määrus kohtuasjas C‑420/04 P: Gouvras vs. komisjon, EKL 2005, lk I‑7251, punkt 48 ja 20. märtsi 2007. aasta määrus kohtuasjas C‑323/06 P: Kallianos vs. komisjon, EKL 2007, lk I‑43, punkt 10).
50 Vastupidiselt komisjoni ja Austria valitsuse poolt väidetule ei piirdu käesolev väide antud juhul esimeses astmes teostatud faktiliste asjaolude hindamise vaidlustamisega, vaid vaidleb vastu ka tõlgendusele seoses kolmandate asjassepuutuvate isikute õigusega olla kohtumenetluses pool, mille Esimese Astme Kohus andis apellandi ametlikus uurimismenetluses osalemisele hinnangu andmise käigus ja mis tõstatab õigusküsimuse.
51 Siit tuleneb, et see väide on vastuvõetav osas, milles see on suunatud selle vastu, kuidas Esimese Astme Kohus on arvestanud apellandi osalemist nimetatud menetluses.
52 Seoses selle väite põhjendatusega tuleb kõigepealt meenutada, et vastavalt EÜ artikli 230 neljandale lõigule võib füüsiline või juriidiline isik algatada menetluse teisele isikule adresseeritud määruse vastu üksnes siis, kui nimetatud otsus puudutab teda otseselt ja isiklikult.
53 Euroopa Kohtu väljakujunenud praktika kohaselt saavad teised isikud, kes ei ole otsuse adressaadid, väita, et see puudutab neid isiklikult ainult siis, kui see mõjutab neid mingi neile omase tunnuse või neid iseloomustava faktilise olukorra tõttu, mis neid kõigist teistest isikutest eristab, ning seega individualiseerib neid sarnaselt otsuse adressaadiga (vt eelkõige 15. juuli 1963. aasta otsus kohtuasjas 25/62: Plaumann vs. komisjon, EKL 1963, lk 197, 223; 19. mai 1993. aasta otsus kohtuasjas C‑198/91: Cook vs. komisjon, EKL 1993, lk I‑2487, punkt 20 ning 13. detsembri 2005. aasta otsus kohtuasjas C‑78/03 P: komisjon vs. Aktionsgemeinschaft Recht und Eigentum, EKL 2005, lk I‑10737, punkt 33).
54 Kui käsitleda täpsemalt riigiabi valdkonda, siis hagejaid, kes vaidlustavad EÜ artikli 88 lõike 3 alusel või ametliku uurimismenetluse järel tehtud abi hindamise otsuse põhjendatuse seisukohalt, saab lugeda nimetatud otsusest isiklikult puudutatuteks juhul, kui vaidlustatud otsuse objektiks olev abi mõjutab oluliselt nende turupositsiooni (vt selle kohta eespool viidatud kohtuotsused Cofaz jt vs. komisjon, punktid 22–25 ja komisjon vs. Aktionsgemeinschaft Recht und Eigentum, punktid 37 ja 70).
55 Selles osas on lisaks abisaavale ettevõtjale tunnistatud komisjoni otsusest, millega lõpetatakse EÜ artikli 88 lõike 2 alusel menetlus, isiklikult puudutatuks ka selle ettevõtjaga konkureerivad ettevõtjad, kes on osundatud menetluses aktiivselt osalenud, kuid seda eeldusel, et vaidlustatud otsuse objektiks olev abi on nende positsiooni turul oluliselt kahjustanud (vt eelkõige eespool viidatud kohtuotsused Cofaz jt vs. komisjon, punkt 25 ning Comité d’entreprise de la Société française de production jt vs. komisjon, punkt 40).
56 Niisiis on Euroopa Kohus asunud seisukohale, et asjaolu, et ettevõtja on esitanud ametliku uurimismenetluse algatamise aluseks olnud kaebuse; asjaolu, et tema märkused on ära kuulatud; ja asjaolu, et tema tähelepanekud on selle menetluse käiku oluliselt mõjutanud, on tegurid, mis omavad tähtsust selle ettevõtja õiguse olla kohtumenetluses pool hindamisel (eespool viidatud kohtuotsus Cofaz jt vs. komisjon, punktid 24 ja 25).
57 Sellegipoolest ei tulene vastupidiselt komisjoni väidetele Euroopa Kohtu kohtupraktikast, et taoline osalemine nimetatud menetluses oleks vajalik tingimus selle kindlaks tegemiseks, et otsus puudutab ettevõtjat isiklikult EÜ artikli 230 neljanda lõigu tähenduses, mis välistaks võimaluse, et viimane võiks esitada teisi erilisi asjaolusid, mis teda teistest eristab sarnaselt otsuse adressaadiga.
58 Käesoleval juhul tuleneb edasikaevatud kohtuotsuse punktidest 58 ja 78, et Esimese Astme Kohus on teinud järelduse, et vaidlustatud otsus ei puudutanud hagejat isiklikult kahe asjaolu tõttu, milleks on esiteks Sniace vähene osalemine ametlikus uurimismenetluses ja teiseks selle tõendamata jätmine Sniace poolt, et tema turupositsiooni on oluliselt kahjustatud. Käsitledes selle analüüsi raames täpsemalt esimest neist kahest elemendist, on Esimese Astme Kohus edasikaevatud kohtuotsuse punktis 59 märkinud, et hageja osales kõnealuses menetluses vaid minimaalselt, kuna ta ei esitanud komisjonile ühtki kaebust ning kuna Sniace esitatud märkused ei mõjutanud menetluse kulgu kuigi suures ulatuses.
59 Sellegipoolest tuleb asuda seisukohale, et isegi juhul, kui Esimese Astme Kohus käsitles eespool viidatud punktides apellandi aktiivset osalemist ametlikus uurimismenetluses vajaliku tingimusena, et teda võiks lugeda vaidlustatud otsusest isiklikult puudutatuks, ei oleks sellel õigusnormi rikkumisel tähtsust käesoleva vaidluse lahendamisel.
60 Käesoleva otsuse punktides 54 ja 55 viidatud kohtupraktikast tuleneb, et hageja oleks igal juhul pidanud tõendama, kuidas vaidlustatud otsus võib kahjustada tema turupositsiooni. Samas on Esimese Astme Kohus oma sõltumatu faktiliste asjaolude hindamise raames järeldanud, et antud juhul ei tõendanud hageja, et vaidlustatud otsus võib kõnealusel turul tema positsiooni oluliselt kahjustades tema seaduslikke huve rikkuda. Käesoleva kohtuotsuse punktides 34–40 esitatud põhjustel ei sea ükski esimeses väites apellandi arendatud argumentidest seda järeldust kahtluse alla.
61 Järelikult tuleb teine väide tagasi lükata kui ainetu.
62 Kolmanda väitega väidab Sniace, et lükates tema hagi vastuvõetamatuse tõttu tagasi, eiras Esimese Astme Kohus tema õigust tõhusale kohtulikule kaitsele, mida tunnustavad nii ühenduse kohtupraktika kui 4. novembril 1950 Roomas alla kirjutatud Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsioon ning 7. detsembril 2000 Nice’is väljakuulutatud Euroopa Liidu põhiõiguste harta (EÜT C 364, lk 1). Apellandilt võeti seetõttu võimalused kaevata vaidlustatud otsus edasi kas liikmesriigi või ühenduse kohtusse, samas kui nimetatud otsuses on mitmeid ilmseid vigu.
63 Komisjon, Lenzing Fibers ja Land Burgenland leiavad, et selline isik nagu apellant, keda otsus ei puuduta otseselt ja isiklikult EÜ artikli 230 neljanda lõigu tähenduses, ei saa vastava otsuse vastu hagi esitamiseks tugineda tõhusa kohtuliku kaitse põhimõttele.
64 Tuleb märkida, et Euroopa Kohtu väljakujunenud praktika kohaselt ei saa tühistamishagi vastuvõetavuse tingimust kõrvale jätta selle tõttu, kuidas hageja tõlgendab õigust tõhusale kohtulikule kaitsele (8. märtsi 2007. aasta määrus kohtuasjas C‑237/06 P: Strack vs. komisjon, EKL 2007, lk I‑33, punkt 108; vt selle kohta ka 25. juuli 2002. aasta otsus kohtuasjas C‑50/00 P: Unión de Pequeños Agricultores vs. nõukogu, EKL 2002, lk I‑6677, punkt 44; 1. aprilli 2004. aasta otsus kohtuasjas C‑263/02 P: komisjon vs. Jégo-Quéré, EKL 2004, lk I‑3425, punkt 36 ja 13. märtsi 2007. aasta määrus kohtuasjas C‑150/06 P: Arizona Chemical jt vs. komisjon, EKL 2007, lk I‑39, punkt 40).
65 Nii on Euroopa Kohtul olnud täpsemalt seoses käesoleva kohtuasja esemeks oleva valdkonnaga põhjust täpsustada, et üksikisik, keda riigiabi valdkonnas tehtud komisjoni otsus otseselt ja isiklikult ei puuduta, ja kelle huve selle otsuse esemeks olev riiklik meede seega ei riiva, ei saa selle otsuse osas tugineda õigusele kohtulikule kaitsele (1. oktoobri 2004. aasta määrus kohtuasjas C‑379/03 P: Pérez Escolar vs. komisjon, kohtulahendite kogumikus ei avaldata, punkt 41).
66 Samas on apellatsioonkaebuse kahe esimese väite uurimise põhjal selge, et antud juhul ei ole üks neist kahest tingimusest täidetud, kuna apellant ei ole tõendanud, et vaidlustatud otsus teda isiklikult puudutab.
67 Sellest järeldub, et hageja väidab põhjendamatult, et vaidlustatud otsus kahjustab tema õigust tõhusale kohtulikule kaitsele. See väide tuleb seetõttu kõrvale jätta.
68 Apellatsioonkaebuse neljas väide jaguneb kaheks osaks.
Väite esimene osa
69 Selle väite esimene osa tuleneb menetlusliku võrdsuse põhimõtte rikkumisest, mis tuleneb asjaolust, et mõnekuulise ajavahemiku järel on Esimese Astme Kohtu sama koda jõudnud kahes võrreldavas kohtuasjas vastupidistele järeldustele seoses riigiabi valdkonna ametlikku uurimismenetlusse astunud kolmandate isikute õiguse olla kohtumenetluses pool. Täpsemalt viitab Sniace 21. oktoobri 2004. aasta otsusele kohtuasjas T‑36/99: Lenzing vs. komisjon (EKL 2004, lk II‑3597), milles tunnistati vastuvõetavaks Lenzing AG esitatud hagi komisjoni otsuse peale, mis puudutas Hispaania ametivõimude poolt Sniacele antud abi. Kohus jõudis sellele järeldusele, tuginedes reale tingimustele ja tõenditele, mida ta seevastu edasikaevatud kohtuotsuse puhul asjakohatutena tagasi lükkas. Kahte võrreldavat olukorda koheldi seega erinevalt, ilma et vahetegu oleks objektiivselt põhjendatud.
70 Vastuseks neile argumentidele meenutab komisjon esiteks, et eespool viidatud kohtuotsuse Lenzing vs. komisjon kohta algatati apellatsioonimenetlus (C‑525/04 P), mille raames komisjon väitis täpselt seda, et Lenzing AG ei täitnud kohtupraktikast tulenevaid tingimusi õigusele olla kohtumenetluses pool, sest otsus, mida selle kohtuasjas vaidlustati, et puudutanud teda isiklikult. Teisisõnu tuleb võimalik lahknevus kahe Esimese Astme Kohtu otsuse vahel komisjoni väitel lahendada vastupidiselt hageja poolt soovitud suunale, s.o mõlemas kohtuasjas hagide vastuvõetamatuse suunas.
71 Edasi toovad komisjon, Lenzing Fibers ja Land Burgenland välja, et võrdsuse põhimõte ei ole antud asjas kohaldatav, kuna nende kahe kohtuasja vahel on teatud objektiivsed erinevused. Täpsemalt, kohtuasjas, milles tehti otsus Lenzing vs. komisjon, antud abi oli suunatud ühele turule, nimelt viskoosi turule, kus abi saanud ettevõtja ja hageja omavahel konkureerisid, samas kui abi, millele anti luba praeguses asjas, puudutas üksnes lüotselli tootmist − turgu, kust Sniace puudus. Lisaks, võrreldes osaga, mida Sniace etendas käesoleva apellatsioonkaebuse esemeks olevas asjas, oli kõnealuse kohtuasja Lenzing vs. komisjon hageja osalus aktiivsem, kuna tema esitas kaebuse, mille alusel algatati haldusmenetlus, ning ta esitas menetluse käigus täiendavat informatsiooni.
72 Isegi kui asjaolu, et Esimese Astme Kohus ei ole pidanud kinni lähenemisest, mida ta on järginud oma varasemas otsuses, võib endast kujutada võrdse kohtlemise põhimõtte rikkumist ja sellele võib iseenesest tugineda apellatsioonkaebuse toetuseks esitatavas väites, tuleb märkida, et käesolevas asjas ei saa vastupidiselt Sniace väidetele asuda seisukohale, et sarnaseid olukordi on koheldud erinevalt.
73 Faktiliste asjaolude sõltumatust hindamisest, mida Esimese Astme Kohus on teostanud edasikaevatud kohtuotsuse punktides 61–78, nähtub, et Sniace ei tootnud lüotsellkiude ega kavandanud nende tootmist ning et Sniace ei ole ka suutnud selgitada muid põhjusi, mille tõttu vaidlustatud otsus võiks tema turupositsiooni sellele vaatamata oluliselt mõjutada. Seoses sellega, nii nagu on märkinud kohtujurist oma ettepaneku punktis 59, erines Sniace olukord selgelt kohtuasja, milles tehti eespool viidatud kohtuotsus Lenzing vs. komisjon, hageja omast. Nii konkureeris viimatinimetatud kohtuasja hageja otseselt abi saajaga asjaomasel turul ning Esimese Astme Kohus pidas seda määravaks teguriks selle kontrollimisel, kas tal oli õigus olla pool komisjoni otsuse vastu algatatud kohtumenetluses.
74 Neil asjaoludel ei saa apellant tugineda nimetatud kohtuotsusele võrdse kohtlemise põhimõtte rikkumise tõendamiseks. Seetõttu tuleb neljanda väite esimene osa põhjendmatuse tõttu tagasi lükata.
Väite teine osa
75 Käsitletava väite teise osaga heidab apellant Esimese Astme Kohtule ette kodukorra artiklite 64 ja 65 rikkumist, kuna kohus lükkas tagasi esimeses astmes Sniace esitatud menetlust korraldavad meetmete taotlused, mis puudutasid selliste andmete ja dokumentide esitamist, mis Sniace väitel olid vajalikud kohtuasja teatavate külgede selgitamiseks. Ka jättis Esimese Astme Kohus arvesse võtmata apellandi taotlused poolte kohtusse ilmumiseks ja mitmete tunnistajate ja ekspertide ärakuulamiseks.
76 Komisjon, Lenzing Fibers ja Land Burgenland vaidlevad vastu, et väljakujunenud kohtupraktika kohaselt teeb Esimese Astme Kohus otsused poolte taotluste menetlust korraldavate meetme kohaldamiseks rahuldamiseks või tagasi lükkamiseks oma sõltumatu hinnangu põhjal ja nende peale ei saa apellatsioonimenetluses edasi kaevata.
77 Seoses Esimese Astme Kohtu hinnanguga kohtuasja poole esitatud menetlust korraldavate või uurimismeetmete taotluse kohta tuleb meenutada, et Esimese Astme Kohus on ainupädev otsustama, kas lahendamisel olevates kohtuasjades esitatud tõendeid on vaja täiendada (vt eelkõige 10. juuli 2001. aasta otsus kohtuasjas C‑315/99 P: Ismeri Europa vs. Kontrollikoda, EKL 2001, lk I‑5281, punkt 19;samuti 7. oktoobri 2004. aasta otsus kohtuasjas C‑136/02 P: Mag Instrument vs. Siseturu Ühtlustamise Amet, EKL 2004, lk I‑9165, punkt 76 ja 28. juuni 2005. aasta otsus liidetud kohtuasjades C‑189/02 P, C‑202/02 P, C‑205/02 P–C‑208/02 P ja C‑213/02 P: Dansk Rørindustri jt vs. komisjon, EKL 2005, lk I‑5425, punkt 67).
78 Nii on Euroopa Kohus nimelt leidnud, et Esimese Astme Kohus peab hindama hagiavalduses esitatud tunnistaja ärakuulamise taotluse asjakohasust seoses kohtuvaidluse eseme ja vajadusega kohtusse kutsutud tunnistajaid ära kuulata ka siis, kui see taotlus näitab täpselt, milliste asjaoludega seoses ja millistel põhjustel on vaja see tunnistaja või tunnistajad ära kuulata (17. detsembri 1998. aasta otsus kohtuasjas C‑185/95 P: Baustahlgewebe vs. komisjon, EKL 1998, lk I‑8417, punkt 70; eespool viidatud kohtotsus Dansk Rørindustri jt vs. komisjon, punkt 68, nagu ka 15. septembri 2005. aasta määrus kohtuasjas C‑112/04 P: Marlines vs. komisjon, kohtulahendite kogumikus ei avaldata, punkt 38).
79 Seetõttu leidis Esimese Astme Kohus edasikaevatud kohtuotsuse punktis 81 põhjendatult, et toimikumaterjalid ja suulises menetluses antud selgitused on piisavad menetluses oleva kohtuasja lahendamiseks, ilma et oleks vajalik kohaldada edasisi menetlust korraldavaid meetmeid.
80 Kuna neljanda väite teine osa on ilmselgelt põhjendamata, tuleb see väide tervikuna tagasi lükata.
81 Eeltoodud kaalutlustest tuleneb, et apellatsioonkaebus tuleb jätta rahuldama, kuna ükski esitatud väidetest ei pea paika.
82 Vastavalt kodukorra artikli 69 lõikele 2, mida sama kodukorra artikli 118 alusel kohaldatakse ka apellatsioonkaebuste suhtes, on kohtuvaidluse kaotanud pool kohustatud hüvitama kohtukulud, kui vastaspool on seda nõudnud. Kuna apellant on kohtuvaidluse kaotanud, mõistetakse kohtukulud vastavalt komisjoni, Lenzing Fibersi ja Land Burgenlandi nõudele välja apellandilt.
83 Kodukorra artikli 69 lõike 4 esimese lõigu alusel, mida sama kodukorra artikli 118 alusel kohaldatakse ka apellatsioonkaebuste suhtes, kannavad kohtuvaidluses menetlusse astunud liikmesriigid ise oma kohtukulud. Selle artikli kohaselt tuleb seega otsustada, et Austria Vabariik kannab ise oma kohtukulud.
2. Mõista kohtukulud välja Sniace SA-lt.
3. Austria Vabariik kannab ise oma kohtukulud.
1* Kohtumenetluse keel: hispaania.

matches: Kohus Kohus Kohus Kohus kohus Kohus kohus Kohus Kohus Kohus Kohus Kohus Kohus Kohus Kohus Kohus Kohus Kohus Kohus Kohus Kohus Kohus Kohus Kohus Kohus Kohus Kohus Kohus Kohus Kohus Kohus Kohus Kohus Kohus Kohus Kohus Kohus kohus Kohus Kohus Kohus Kohus Kohus Kohus


text:
Eesti Vabariigi põhiseadus / paragrahv 132 Eesti Vabariigi põhiseadus
Paragrahv 132
Riigikontroll on oma tegevuses sõltumatu majanduskontrolli tegev riigiorgan.
Riigikontrolli tegevuse eesmärk on anda majanduskontrolli kaudu kindlustunne, et avaliku sektori raha ja muud vara kasutatakse seaduslikult ning tulemuslikult. Seega ei ole Riigikontrolli tähelepanu all pelgalt auditeeritavate asutuste, organisatsioonide ja isikute tegevuse formaalne vastavus seadustele, vaid samavõrra ka see, kas täidesaatva võimu tegevus on piisav, et tagada raha ja muu vara sihipärane ja otstarbekas kasutamine, tulemuslikkus, samuti selline aruandlus, mis annab raha ja muu vara kasutamisest õige pildi. Täidesaatva võimu tegevuse tõhus kontroll eeldab nii Riigikontrolli, õiguskantsleri kui ka kohtute sõltumatust. Et Riigikontrollil ei ole õigust rakendada sanktsioone ja tema tegevuse tulemus piirdub eelkõige Riigikogu ja avalikkuse informeerimisega, milleks tehakse tööd rahvusvahelistest auditistandarditest lähtudes, on hakatud Riigikontrolli kontrollitegevust tähistama sõnaga “audit”, mis kõrgeimatele auditiasutustele mõeldud rahvusvahelistest auditistandarditest lähtudes tähendab põhjendatud või piiratud kindluse andmist auditeeritavate tegevuse ja aruannete suhtes. Käesoleva peatüki kommentaarides kasutataksegi sõnu “audit” ja “kontroll” samatähenduslikena. PS-s kasutatud termin “majanduskontroll” tähistab tänapäeval nii finants-, vastavus- kui ka tulemusauditeid. KOV üksuste puhul on auditeerimise ulatus munitsipaalvara osas piiratud (vt § 133 komm).
Tulemuslikkust hindab Riigikontroll lähtudes auditeeritavatele õigusaktidega pandud ülesannetest, riiklike programmide ja arengukavadega püstitatud eesmärkidest, samuti heast juhtimistavast, otstarbekusest ja tulemuslikkuse kriteeriumist. Tulemusauditi puhul analüüsib Riigikontroll näiteks, kas avaliku sektori rahakasutus on säästlik, tõhus ja mõjus. Tulemusauditi käigus uuritakse, kas auditeeritavad asutused suudavad lahendada probleeme, mille lahendamiseks nad on loodud, ning kas nad teevad seda õigesti ja optimaalsete kulutustega ning kas ka tulemus on reaalselt saavutatud. Tulemusauditis hinnatakse avaliku sektori tegevuse mõju, analüüsitakse süvitsi probleemide põhjusi ning pakutakse ideid nende ületamiseks, andes lisaväärtust auditiaruannete kasutajatele. Samuti on tulemusauditite eesmärgk tuvastada parim halduspraktika ja aidata kaasa selle levimisele.
Rahvusvahelises suhtluses tähistatakse Riigikontrolli tüüpi riigiorganeid ja -asutusi terminiga “kõrgeim auditiasutus” (supreme audit institution). Selliste asutuste pädevuse ulatus ja tööpõhimõtted on riigiti mõnevõrra erinevad. Riigikontroll ei tee ettekirjutusi ega määra karistusi, vaid annab soovitusi auditeerimisel leitud probleemide lahendamiseks. Soovituste täitmiseks ei ole soovituste adressaatidel mingit kohustust ehk tehtud soovitused ei saa kuidagi riivata kellegi õigusi, kuna Riigikontrolli seisukohtades ja soovitustes puudub kohustuslikkus.
Lisaks soovitustele võib auditiaruanne sisaldada ka tähelepanekuid ja hinnanguid (RKS § 50 lg 1). Riigikontrolli soovitused suunatakse isikule, kes on pädev neid ellu rakendama. Auditeeritav peab andma Riigikontrollile kirjalikult teada, mida ta välja toodud probleemide lahendamiseks kavatseb ette võtta.
Kuriteo tunnuseid sisaldava õigusrikkumise kahtluse korral esitab Riigikontroll vastavad materjalid uurimisorganile, kes teatab Riigikontrollile materjalide läbivaatamise tulemustest.
Riigikontroll lähtub auditite tegemisel kõrgeimate auditiasutuste rahvusvahelise organisatsiooni INTOSAI auditistandarditest. Kõrgeimad auditiasutused peavad oma standardite kujundamisel arvestama, et nende ülesanded on sageli oluliselt ulatuslikumad kui erasektori auditiorganisatsioonidel. Nimetatud tõsiasja arvestavad ka INTOSAI standardid. See tähendab suuremat nõudlikkust avaliku sektori audiitori töö suhtes. Esmatähtis on tagada, et Riigikontroll täidab oma põhiseaduslikke ülesandeid võimalikult kvaliteetselt, mh eeldab see üksnes tõendatud väidete esitamist ja usaldusväärse metoodika alusel kujundatud hinnangute andmist. Auditiaruande kohta küsitakse enne selle allkirjastamist arvamust kõigilt, kelle suhtes see sisaldab hinnanguid või soovitusi. Riigikontroll võib pärast aruande kohta arvamuste saamist auditiaruandes muudatusi teha (RKS § 50 lg 5).
Riigikontroll on kohustatud auditiaruande avalikustama, välja arvatud juhul, kui see sisaldab andmeid riigi-, äri- või pangasaladuse või salastatud välisteabe kohta või kui selle avalikustamine on muul viisil vastuolus õigusaktidega. Sellisel juhul on Riigikontroll kohustatud avaldama auditiaruande need osad, mille avalikustamine on lubatud. Koos aruandega avaldab Riigikontroll aruandes tehtud soovituste kohta laekunud arvamused ning see võimaldab kõigil asjasse puutuvatel isikutel omi seisukohti avalikkuse ees kaitsta. Auditiaruanne edastatakse lisaks auditeeritutele Riigikogu riigieelarve kontrolli erikomisjonile, enamasti ka asjaomastele alatistele komisjonidele.
Riigieelarve kontrolli erikomisjoni (RKS § 52 alusel) moodustas X Riigikogu 17. veebruaril 2004, XI Riigikogu 10. mail 2007, XII Riigikogu 5. mail 2011 ja XIII Riigikogu 7. mail 2015. Et tegemist pole alatise komisjoniga, võetakse pärast Riigikogu koosseisu volituste algust iga kord uuesti vastu komisjoni moodustamise otsus, millega määratakse ühtlasi komisjoni liikmed ja täpsustatakse vajaduse korral selle eesmärki ning ülesandeid. Riigieelarve kontrolli erikomisjoni eesmärk on tagada koostöös Riigikontrolliga kontroll Vabariigi Valitsuse tegevuse üle, riigieelarve täitmise ning riigi vara ja riigieelarve raha säästliku, tõhusa, mõjusa ja õiguspärase kasutamise üle. Komisjon arutab Riigikontrolli auditiaruandeid ja ülevaateid, korraldab vajaduse korral ühisistungeid Riigikogu alatiste komisjonidega, esitab arvamusi ja ettepanekuid asjasse puutuvatele isikutele ning asutustele jms. Muu hulgas on komisjonil õigus võtta Riigikontrolli info alusel seisukoht Riigikontrolli tegevuse takistamise juhtude kohta.
Audititulemuste arutamiseks korraldatud komisjoni istungid on avalikud. Istungi või selle osa võib komisjoni otsusega kuulutada kinniseks, et kaitsta isikuandmeid, panga-, äri- või riigisaladust. Vähemalt kord aastas annab riigieelarve kontrolli erikomisjon oma tegevusest Riigikogule aru.
EL-ga ühinemisel võttis Eesti endale kohustuse kindlustada EL raha heaperemehelik kasutamine. Kõige otsesemalt tuleb EL finantshuvide kaitset seostada EL-st saadava toetusraha kasutamise ja abiprogrammide sihipärase ning tulemusliku rakendamisega. EL seisukohalt on vajalik nõuetekohase finantsjuhtimise ning toimiva välis- ja siseauditisüsteemi olemasolu. Eestis kaitstakse EL finantshuvisid riigiasutuste sisekontrollisüsteemide, siseauditi kaudu. Välisaudiitor ehk EL toetuste kasutamist auditeeriv asutus on esmajoones Rahandusministeerium, kuid EL toetusraha auditeerimine on ka Riigikontrolli ülesandeks (RKS § 7 lg 4).
Riigikontroll suhtleb iseseisvalt välisriikide kõrgeimate auditiasutustega ja osaleb nende asutuste rahvusvaheliste organisatsioonide tegevuses. Riigikontroll teeb koostööd Euroopa Kontrollikojaga. Riigikontroll võib koos välisriikide või rahvusvaheliste auditiasutustega läbi viia ühiseid kontrollimisi, kui see tuleneb rahvusvahelistest lepingutest või kokkulepetest, ning kontrollida rahvusvahelisi organisatsioone kooskõlas nende organisatsioonide tegevust sätestavate dokumentidega. Riigikontroll teatab Euroopa Kontrollikojale, kas kavatseb võtta osa auditist, mille kontrollikoda teeb Eestis. Vastavalt ELTL-le (art 287 p 3) teeb Euroopa Kontrollikoda liikmesriikides kontrollimisi koostöös liikmesriikide auditiasutustega, kes otsustavad, kas nad soovivad auditeerimisest osa võtta. Praktikas on osalus enamasti piirdunud vaatlemisega. Kontrollikoda abistatakse auditeerimiseks vajaliku teabe leidmisel. Euroopa Kontrollikoda kontrollib liidu tulusid ja kulusid ning avaldab arvamuse EL raamatupidamisaruannete õigsuse ja tehingute seaduslikkuse kohta, kui asjasse puutuv asutamisakt sellist kontrolli ei välista.
Liikmesriikide kõrgeimate auditiasutuste ja kontrollikoja koostöö toimub auditiasutuste juhtide kontaktkomitee raames.
Riigikontrolli põhiseadusliku rolli täitmise eelduseks on tema sõltumatus. Sõltumatust võib määratleda isikliku ja tegevuse sõltumatusena. Isikliku sõltumatuse garantiiks on riigikontrolöri ja teiste Riigikontrolli ametnike ja töötajate ametisse nimetamise ning ametist vabastamise kord. Riigikontrolöri nimetab ametisse ja vabastab ametist Riigikogu Vabariigi Presidendi ettepanekul. Riigikontrolöri ametivolituste kestus on PS-ga kindlaks määratud, tema ennetähtaegne ametist vabastamine on võimalik vaid erandjuhtudel (vt § 134 komm). Riigikontrolli ametnikud nimetab ametisse ja vabastab ametist riigikontrolör seadustes toodud alustel. Samuti sõlmib ja lõpetab riigikontrolör lepingud Riigikontrolli töötajatega. Riigikontrolörile ja Riigikontrolli ametnikele ning töötajatele kehtivad mitmesugused tegevus- ja töökohapiirangud ning nõuded. Näiteks peab Riigikontrolli ametnikel olema akadeemiline kõrgharidus, nad ei tohi streikida ega osaleda muudes teenistusalastes surveaktsioonides, mis häirivad Riigikontrolli tegevust. Samuti peavad kõik Riigikontrolli ametnikud ja töötajad, aga ka kaasatud asjatundjad, hoidma saladuses neile Riigikontrolli ülesannete täitmisega seoses teatavaks saanud riigi-, äri- ja pangasaladust, salastatud välisteavet ning kaitstavaid isikuandmeid ka pärast teenistussuhte või lepingu lõppemist. Riigikontrolör ega peakontrolörid ei tohi kuuluda erakondadesse (RKS § 26 lg 1 p 3, EKS § 5 lg 3 p 2).
Et PS § 132 kohaselt on Riigikontroll oma tegevuses sõltumatu, siis tuleb tema puhul sarnaselt õiguskantsleri (§ 139) ja kohtutega (§ 146) rõhutada eelkõige sisulist sõltumatust, mille komponentideks on immuniteediõigus (§ 138), ametite ühitamatuse ja sobimatuse printsiip ning töökoha- ja tegevuspiirangud. Teiselt poolt tähendab sisuline sõltumatus ehk tegevusvabaduse põhimõte, et Riigikontroll on seaduse piires vaba oma auditeerimistegevuse kavandamisel; auditeerimise aja, iseloomu, auditeerimise meetodite ja ulatuse valikul; samuti auditeerimisobjektide ja auditeerijate kindlaksmääramisel. Riigikontrollile ei saa anda kohustuslikke auditeerimisülesandeid (RKS § 37 lg 2). Riigikontrolör on kohustatud vastama Riigikogu liikmete arupärimistele (PS § 74) ja kirjalikele küsimustele (RKKTS § 147 lg 1), vastuste koostamiseks on enamasti vaja teha menetlustoiminguid (teabe ja seletuste nõudmine, vaatlus).
Praktikas ohustab Riigikontrolli jt põhiseaduslike institutsioonide sõltumatust enim riigieelarve koostamise korraldus, mis allutab Riigikontrolli valitsuse survele. Mõistetav on vajadus tagada riigieelarve raha riigi huvidele vastav kasutamine ja seega teatud kontroll ka põhiseaduslike institutsioonide üle. Seejuures ei tohi aga kuludele seatavad piirangud ohustada Riigikontrolli põhiseaduslike ülesannete täitmist. Põhjendatud piiranguks ei saa pidada näiteks kohustust esitada töö tulemuslikkuse näitajaid. Põhiseaduslike institutsioonide sõltumatuse kindlustamiseks on kaalutud võimalust esitada nende eelarvetaotlused otse Riigikogule. Selline eelarvekorralduslik muudatus ei ole seni aktiivse parlamentaarse arutelu faasi jõudnud.
RKS § 41 lg 4 järgi võib isik, kelle õigusi Riigikontroll menetlustoiminguga rikub, kaevata Riigikontrolli toimingu peale halduskohtusse. Võimalus vaidlustada halduskohtus Riigikontrolli menetlustoiminguid on kõigil ametiasutustel ja isikutel, keda Riigikontroll on faktiliselt auditeerinud, seega on halduskohtulikule kontrollile allutatud ka avaliku võimu teostajate vahelised vaidlused.
Seda, mis ulatuses allub Riigikontrolli tegevus halduskohtulikule kontrollile, on kohtud põhjalikult analüüsinud. Riigikontrolli auditiaruande (kontrolliaruande) sisulisi järeldusi ning neist tulenevaid soovitusi halduskohtus üldjuhul vaidlustada ei saa. Tallinna Ringkonnakohus märkis 24.10.2006 otsuses haldusasjas nr 3-05-213 järgmist: “Kuna Riigikontroll on majanduskontrolli läbiviimisel sõltumatu ning tema tegutsemise eesmärgiks on eelkõige Riigikogu ja selle vastava erikomisjoni informeerimine riigi vara kasutamisest, ei teosta halduskohus kontrolliaruannete õiguspärasuse üle järelevalvet. Halduskohtusse pöördumise võimalus avaneb alles pärast seda, kui vastav pädev haldusorgan või ametiisik on KOVile teinud konkreetsed kohustuslikud ettekirjutused.” Ringkonnakohus leidis samas, et kontrolli võimalikkust ei saa välistada siis, kui Riigikontroll on tegutsenud oma pädevust ületades.
Riigikohus on 23.11.2010 otsuses haldusasjas nr 3-3-1-43-10 analüüsinud, kas halduskohtus saab vaidlustada Riigikontrolli pädevust ületavat tegevust. Riigikohus leidis, et Riigikontrolli üksikud RKS § 41 lg-s 1 nimetatud menetlustoimingud võivad küll olla õiguspärased, kuid menetluse kui terviku tagajärjel auditiaruandes tehtud järeldused võivad väljuda Riigikontrolli pädevuse piirest. RKS § 41 lg 4 alusel ei saa teha järeldust, et muud sättes nimetamata Riigikontrolli toimingud ei ole halduskohtus vaidlustatavad. Riigikohus märgib: “Riigikontrolli muu toiminguna tuleb käsitleda talle seadusega antud kontrollipädevuse ületamist, mis seisneb selliste valdkondade kontrollimises, milleks Riigikontrollil pädevus puudub, ning mis saab ilmsiks alles kontrolliaruandes. Sellise muu toiminguna on vaadeldav Riigikontrolli kontrolliaruanne, mis selles sisalduvate järelduste ja ettepanekute poolest pole õiguslikult siduv.” Riigikohtu otsusest nähtub, et Riigikontrolli auditiaruanne ei ole haldusakt. Põhiseadusega kaitstud õiguslik positsioon Riigikontrolli pädevust ületava tegevuse vastu on kohalikel omavalitsustel, ülikoolidel ja teadusasutustel, aga ka füüsilistel ja juriidilistel isikutel.
Riigikohus on samas kohtulahendis märkinud ka seda, et kuna kohaliku omavalitsuse üksus ei ole põhiõiguste kandja ning tal puuduvad isiklikud õigused VÕS § 1047 lg 1 tähenduses, ei saa ta nõuda Riigikontrollilt andmete ümberlükkamist või paranduse avaldamist avaldaja kulul. Samuti ei saa kohaliku omavalitsuse üksus nõuda RVastS alusel toimingu õigusvastaste tagajärgede kõrvaldamist. Asjaolu, et koos auditiaruandega avaldab Riigikontroll kirjalikud arvamused, mille on saatnud need, kelle kohta aruanne sisaldab hinnanguid ja soovitusi, on Riigikohtu hinnangul piisav, et kohaliku omavalitsuse üksus saaks kaitsta omi seisukohti avalikkuse ees. Seevastu saavad Riigikontrolli seisukohti ja nende avalikustamist vaidlustada kohtus kolmandad isikud, kes ei ole auditeeritavateks, aga keda on auditiaruandes nimetatud või kes on seal äratuntavad, samuti eraõiguslikud isikud, keda on auditeeritud, kuid kelle auditeerimist seadus üldse ette ei näe.
Paragrahv 131

matches:
§ 133
§ 50
§ 50
§ 52
§ 7
§ 134
§ 26
§ 5
§ 132
§ 37
§ 74
§ 147
§ 41
Riigikohus
Riigikohus
§ 41
§ 41
Riigikohus
Riigikohus
§ 1047


Konsoolide mängud. Aegviidu tallinn rong
Konsoolide mängud reneezeylmans.nl
Konsoolide ja mängude OST-MÜÜK-VAHETUS Public Group | …
Whos Online [Complete List]: 10 users active in the past 15 minutes (0 members, 0 of whom are invisible, and 9 guests). Bing: Board Statistics: Our members have made a total of 0 posts in 0 threads.
Konsoolide ja mängude OST-MÜÜK-VAHETUS Public Group | … konsoolide mängud
Konsoolid ja aksessuarid | Tootekategooriad | CDplus
PS3, PS4, Xbox One konsoolide kokkuost. 200 € Sony psp ps2 ps3 nintendo wii xbox 360 mängud. 5 €
Meelelahutus ja nutiseadmed tarnega 1-5 tööpäeva. | Caver
Müüjal on õigus tellimusest taganeda, kui müüja vastava kauba varud on ammendunud. Sellisel juhul makstakse ostjale raha tagasi. Kõik pildid on illustratiivse tähendusega.
Mängukonsoolid/ PSP XBox mängud Wii mängud PC mängud PS2/3/4 mängud PSP mängud Muud mängud Konsoolide tarvikud. Muusikariistad Spordivarustus Jalgrattad Muu kaup E-poe üldtingimused Esindused. Kuld 999-24K Kliendikaardita.
Konsoolide ja mängude OST-MÜÜK-VAHETUS tiene 7.041 miembros. Oodatud on kõikide konsoolide kuulutused!. Grupo de compraventa. Ir a. Müüa Nitendo WII konsool + puldid ja pultide laadija+ mängud+ WII kott + tasakaalulaud ja plaat + U Sing plaat ja mikrofon WII le, osta kõik koos ja tee oma pakkumine, müün ka tasakaalulauda ja selle
Ostutingimused - KONSOOLID
toote märksõnad. action arcade assassin Avatud maailmas Call of Duty ellujäämine elu simulaator Esimene isik veeretaja fallout fantaasia Fighting gta horror jalgpall jumal simulaator järk-järgult kinect Kolmas isik veeretaja lastele LEGO Marvel multiplayer online pere platformer PlayLink postapokalipsis PS3 PS4 ps4 põnevik quest rpg seiklus simulaator sport sport Star Wars Stealth
Meelelahutus ja nutiseadmed ja muu kodutehnika leiad caver e-poest eriti soodsa hinnaga. Kogu kodutehnika ja koduelektroonika tarneaeg on 1-5 tööpäeva.
Whos Online [Complete List]: 5 users active in the past 15 minutes (0 members, 0 of whom are invisible, and 4 guests). Bing: Board Statistics: Our members have made a total of 0 posts in 0 threads.


Eesti Haigekassas kindlustuskaitse tekkimiseks, lõppemiseks ja peatumiseks vajalike dokumentide loetelu ning nendes sisalduvate andmete koosseis – Riigi Teataja
Eesti Haigekassas kindlustuskaitse tekkimiseks, lõppemiseks ja peatumiseks vajalike dokumentide loetelu ning nendes sisalduvate andmete koosseis
Eesti Haigekassas kindlustuskaitse tekkimiseks, lõppemiseks ja peatumiseks vajalike dokumentide loetelu ning nendes sisalduvate andmete koosseis - sisukord
§ 2 Isikut tõendavad dokumendid
§ 3 Andmevahetus
2 KINDLUSTUSKAITSE TEKKIMISEKS ESITATAVAD DOKUMENDID
§ 4 Isiku, kelle eest makstakse sotsiaalmaksu, kindlustuskaitse tekkimiseks, peatumiseks, peatumise lõpetamiseks ja kindlustuskaitse lõpetamiseks esitatav dokument
§ 5 Isiku, kes maksab iseenda eest sotsiaalmaksu, kindlustuskaitse tekkimiseks esitatavad dokumendid
§ 6 Kindlustatud isikuga seaduse alusel võrdsustatud isiku kindlustuskaitse tekkimiseks esitatavad dokumendid
§ 7 Välislepingust tulenev kindlustuskaitse
§ 8 Kindlustatud isiku andmete muutmine
3 KINDLUSTUSKAITSE PEATUMISEKS VÕI LÕPPEMISEKS ESITATAV DOKUMENT
§ 9 Kindlustuskaitse peatumiseks või lõppemiseks esitatav dokument
4 KINDLUSTUSKAITSE TEKKIMISEKS, PEATUMISEKS VÕI LÕPPEMISEKS ESITATAVATES DOKUMENTIDES SISALDUVATE ANDMETE KOOSSEIS
§ 12 Kindlustatavate isikute nimekiri
§ 13 Arsti või ämmaemanda tõend
§ 131 Teatis
§ 14 Avaldus
§ 15 Välisriigi õppeasutuses õppimist tõendav dokument
§ 16 Teade kindlustuskaitse peatumisest või lõppemisest
5 RAKENDUSSÄTE
§ 17 Määruse kehtetuks tunnistamine
RT I, 29.12.2017, 3
Vastu võetud 18.08.2004 nr 101
RTL 2004, 115, 1799
jõustumine 03.09.2004
30.10.2006 RTL 2006, 77, 1442 11.11.2006
10.01.2011 RT I, 20.01.2011, 14 23.01.2011
18.06.2014 RT I, 28.06.2014, 8 01.07.2014
17.12.2015 RT I, 22.12.2015, 20 01.01.2016, osaliselt 01.07.2016
Määrus kehtestatakse «Ravikindlustuse seaduse» § 13 lõike 6 punkti 1 alusel.
(1) Käesolev määrus kehtestab Eesti Haigekassas (edaspidi haigekassa) kindlustuskaitse tekkimiseks, peatumiseks või lõppemiseks vajalike dokumentide loetelu ning nendes sisalduvate andmete koosseisu.
(2) Kindlustuskaitse tekkimiseks, peatumiseks või lõppemiseks vajalikud dokumendid esitatakse haigekassale.
[RTL 2006, 77, 1442 - jõust. 11.11.2006]
(3) Ravikindlustuse seaduse § 5 lõike 2 punktides 1 ja 2 ning maksukorralduse seaduse § 251 lõike 4 punktis 16 nimetatud isikute kindlustuskaitse tekkimiseks, peatumiseks, peatumise lõppemiseks või kindlustuskaitse lõppemiseks vajalikud andmed esitavad andmete esitamiseks kohustatud isikud maksukorralduse seaduse §-s 251 sätestatud töötamise registrile (edaspidi töötamise register), mis edastab need haigekassale.
[RT I, 22.12.2015, 20 - jõust. 01.01.2016]
(4) Ravikindlustuse seaduse § 5 lõike 2 punktides 4–51 nimetatud isikute kindlustuskaitse tekkimiseks, peatumiseks ja peatumise lõppemiseks esitab haigekassale andmed Maksu- ja Tolliamet.
(5) Ravikindlustuse seaduse § 5 lõike 4 punktis 6 nimetatud isikute kindlustuskaitse tekkimiseks, peatumiseks ja peatumise lõppemiseks esitab haigekassale andmed usuliste ühenduste registrisse kantud klooster, kelle liikmeskonda isik kuulub.
§ 2. Isikut tõendavad dokumendid
Isikut tõendavad dokumendid käesoleva määruse tähenduses on:
1) pass;
2) isikutunnistus;
3) [kehtetu - RT I, 28.06.2014, 8 - jõust. 01.07.2014]
4) elamisloakaart.
[RT I, 20.01.2011, 14 - jõust. 23.01.2011]
§ 3. Andmevahetus
Haigekassale esitatavad dokumendid edastatakse läbi infosüsteemide andmevahetuskihi (edaspidi X-tee) või digitaalselt allkirjastatud elektroonilise dokumendina või allkirjastatud paberdokumendina.
2. peatükk KINDLUSTUSKAITSE TEKKIMISEKS ESITATAVAD DOKUMENDID
§ 4. Isiku, kelle eest makstakse sotsiaalmaksu, kindlustuskaitse tekkimiseks, peatumiseks, peatumise lõpetamiseks ja kindlustuskaitse lõpetamiseks esitatav dokument
Ravikindlustuse seaduse § 5 lõike 2 punktides 3 ja 6 ning lõikes 31 nimetatud isikute, välja arvatud maksukorralduse seaduse § 251 lõike 4 punktis 16 nimetatud isiku, kindlustuskaitse tekkimiseks, peatumiseks, peatumise lõpetamiseks ja kindlustuskaitse lõpetamiseks esitatav dokument on kindlustatavate isikute nimekiri.
[RT I, 28.06.2014, 8 - jõust. 01.07.2014]
§ 5. Isiku, kes maksab iseenda eest sotsiaalmaksu, kindlustuskaitse tekkimiseks esitatavad dokumendid
«Ravikindlustuse seaduse» § 5 lõikes 3 nimetatud isiku kindlustuskaitse tekkimiseks esitatav dokument on kindlustatavate isikute nimekiri.
§ 6. Kindlustatud isikuga seaduse alusel võrdsustatud isiku kindlustuskaitse tekkimiseks esitatavad dokumendid
(1) «Ravikindlustuse seaduse» § 5 lõike 4 punktis 1 nimetatud isiku kindlustuskaitse tekkimiseks esitatavad dokumendid on:
1) isikut tõendav dokument;
2) arsti või ämmaemanda tõend.
(2) «Ravikindlustuse seaduse» § 5 lõike 4 punktis 2 nimetatud isiku kindlustuskaitse tekkimiseks saab haigekassa andmed X-tee päringu kaudu Eesti rahvastikuregistrist teatisena (edaspidi teatis).
(3) «Ravikindlustuse seaduse» § 5 lõike 4 punktis 3 nimetatud isiku kindlustuskaitse tekkimiseks esitatav dokument on kindlustatavate isikute nimekiri.
(31) Ravikindlustuse seaduse § 5 lõike 4 punktis 31 nimetatud isiku kindlustuskaitse tekkimiseks esitatav dokument on kindlustatavate isikute nimekiri.
[RT I, 22.12.2015, 20 - jõust. 01.07.2016]
(4) «Ravikindlustuse seaduse» § 5 lõike 4 punktis 4 nimetatud isiku kindlustuskaitse tekkimiseks esitatavad dokumendid on:
2) avaldus.
(5) «Ravikindlustuse seaduse» § 5 lõike 4 punktis 5 nimetatud:
1) õigusaktide alusel asutatud ja tegutsevas Eesti õppeasutuses õppiva isiku kindlustuskaitse tekkimiseks esitatav dokument on kindlustatavate isikute nimekiri;
2) välisriigi samaväärses õppeasutuses õppiva isiku kindlustuskaitse tekkimiseks esitatav dokument iga õppeaasta alguses on välisriigi õppeasutuses õppimist tõendav dokument.
(6) Ravikindlustuse seaduse § 5 lõike 4 punktis 6 nimetatud isiku kindlustuskaitse tekkimiseks esitatav dokument on kindlustatavate isikute nimekiri.
§ 7. Välislepingust tulenev kindlustuskaitse
Välislepingutest tulenevat kindlustuskaitset taotleva isiku kindlustuskaitse tekkimiseks esitatav dokument on kindlustatavate isikute nimekiri.
§ 8. Kindlustatud isiku andmete muutmine
Andmed kindlustatud isiku isikuandmete ja elukoha aadressi muutumisest saab haigekassa X-tee päringu kaudu Eesti rahvastikuregistrist.
3. peatükk KINDLUSTUSKAITSE PEATUMISEKS VÕI LÕPPEMISEKS ESITATAV DOKUMENT
§ 9. Kindlustuskaitse peatumiseks või lõppemiseks esitatav dokument
[Kehtetu - RT I, 28.06.2014, 8 - jõust. 01.07.2014]
§ 10. [Kehtetu - RTL 2006, 77, 1442 - jõust. 11.11.2006]
§ 11. [Kehtetu - RTL 2006, 77, 1442 - jõust. 11.11.2006]
4. peatükk KINDLUSTUSKAITSE TEKKIMISEKS, PEATUMISEKS VÕI LÕPPEMISEKS ESITATAVATES DOKUMENTIDES SISALDUVATE ANDMETE KOOSSEIS
§ 12. Kindlustatavate isikute nimekiri
(1) Kindlustatavate isikute nimekiri sisaldab järgmisi andmeid:
1) kindlustatava isiku isikukood;
2) kindlustatava isiku eesnimi (eesnimed);
3) kindlustatava isiku perekonnanimi (perekonnanimed);
4) dokumentide esitamiseks kohustatud isiku registrikood;
5) dokumentide esitamiseks kohustatud isiku nimi;
6) dokumentide esitamiseks kohustatud isiku või tema esindaja kontaktisiku ees- ja perekonnanimi, sidevahendite andmed ning allkiri;
7) kindlustuskaitse alguskuupäev;
8) kindlustuskaitse peatamise algus- ja lõpukuupäev;
9) kindlustuskaitse lõpetamise kuupäev;
10) kindlustuskaitse tekkimise õiguslik alus.
(2) Käesoleva määruse § 1 lõikes 3 nimetatud isikute kohta edastab töötamise register haigekassale järgmised andmed:
4) tööd võimaldava isiku registri- või isikukood;
5) tööd võimaldava isiku nimi;
6) töötamise alguskuupäev;
7) maksukorralduse seaduse § 251 lõikes 4 sätestatud töötamise liikide ja füüsiliste isikute liigitus;
8) töötamise peatumise algus- ja lõpukuupäev;
9) töötamise lõpetamise kuupäev.
§ 13. Arsti või ämmaemanda tõend
Arsti või ämmaemanda tõend naise raseduse kohta peab sisaldama järgmisi andmeid:
1) tervishoiuteenuse osutaja nimi;
2) tervishoiuteenuse osutaja asukoha aadress;
3) tervishoiuteenuse osutaja tegevusloa number;
4) arsti või ämmaemanda nimi ja registreerimistõendi number;
5) arsti või ämmaemanda sidevahendite andmed;
6) raseda ees- ja perekonnanimi;
7) raseda isikukood;
8) raseduse suurus nädalates;
9) eeldatav sünnitamise kuupäev;
10) arsti või ämmaemanda allkiri ja pitser;
11) tõendi väljastamise kuupäev.
§ 131. Teatis
Teatis sisaldab järgmisi andmeid:
1) ees- ja perekonnanimi;
2) isiku sünniaeg;
3) Eesti isikukood;
4) elukoha aadress.
§ 14. Avaldus
Avaldus peab sisaldama järgmisi andmeid:
1) avaldaja ees- ja perekonnanimi;
3) ülalpidaja ees- ja perekonnanimi;
4) ülalpidaja isikukood;
5) avaldaja sidevahendite andmed;
6) avalduse sisu;
7) ülalpidaja kinnitus, et avalduse esitaja on tema ülalpeetav;
8) kuupäev;
9) allkiri.
§ 15. Välisriigi õppeasutuses õppimist tõendav dokument
Välisriigi õppeasutuses õppimist tõendav dokument peab sisaldama järgmisi andmeid:
1) õppeasutuse nimi;
2) õppeasutuse asukoha aadress;
3) õppija ees- ja perekonnanimi;
4) õppija isikukood;
5) õppeperioodi kestus;
6) õppeasutuse esindaja ees- ja perekonnanimi, sidevahendite andmed ning allkiri.
§ 16. Teade kindlustuskaitse peatumisest või lõppemisest
5. peatükk RAKENDUSSÄTE
§ 17. Määruse kehtetuks tunnistamine