text:
Direktiiv 95/46/EÜ – Kohaldamisala – Isikuandmete avaldamine internetis – Avaldamiskoht – Mõiste „isikuandmete edastamine kolmandatesse riikidesse” – Sõnavabadus – Liikmesriigi õigusaktidega sätestatud isikuandmete tugevama kaitse vastavus direktiivile 95/46
Kohtuasjas C‑101/01,
mille ese on Euroopa Kohtule EÜ artikli 234 alusel esitatud Göta hovrätti (Rootsi) taotlus nimetatud kohtus pooleli olevas kriminaalasjas
Bodil Lindqvist’i
süüdistuses eelotsuse tegemiseks eelkõige Euroopa Parlamendi ja nõukogu 24. oktoobri 1995. aasta direktiivi 95/46/EÜ üksikisikute kaitse kohta isikuandmete töötlemisel ja selliste andmete vaba liikumise kohta (EÜT L 281, lk 31; ELT eriväljaanne 13/15, lk 355) tõlgendamise küsimuses
koosseisus: esimese koja esimees P. Jann presidendi ülesannetes, kodade esimehed C. W. A. Timmermans, C. Gulmann, J. N. Cunha Rodrigues ja A. Rosas, kohtunikud D. A. O. Edward (ettekandja), J.‑P. Puissochet, F. Macken ja S. von Bahr,
kohtusekretär: abikohtusekretäri H. von Holstein,
– B. Lindqvist, esindaja: advokat S. Larsson,
– Madalmaade valitsus, esindaja: H. G. Sevenster,
– Ühendkuningriigi valitsus, esindaja: G. Amodeo, keda abistas barrister J. Stratford,
– Euroopa Ühenduste Komisjon, esindajad: L. Ström ja X. Lewis,
olles 30. aprilli 2002. aasta kohtuistungil ära kuulanud B. Lindqvisti (esindaja: S. Larsson), Rootsi valitsuse (esindajad: A. Kruse ja B. Hernqvist), Madalmaade valitsuse (esindaja: J. van Bakel), Ühendkuningriigi valitsuse (esindaja: J. Stratford), komisjoni (esindajad: L. Ström ja C. Docksey) ja EFTA järelevalveameti (esindaja: D. Sif Tynes) suulised märkused,
olles 19. septembri 2002. aasta kohtuistungil ära kuulanud kohtujuristi ettepaneku,
1 Göta hovrätt esitas 23. veebruari 2001. aasta määrusega, mis saabus Euroopa Kohtusse 1. märtsil 2001, EÜ artikli 234 alusel seitse eelotsuse küsimust, mis puudutavad eelkõige Euroopa Parlamendi ja nõukogu 24. oktoobri 1995. aasta direktiivi 95/46/EÜ üksikisikute kaitse kohta isikuandmete töötlemisel ja selliste andmete vaba liikumise kohta (EÜT L 281, lk 31; ELT eriväljaanne 13/15, lk 355) tõlgendamist.
2 Küsimused on tekkinud selles kohtus pooleli olevas kriminaalasjas, milles B. Lindqvisti süüdistatakse isikuandmete kaitset käsitlevate Rootsi õigusaktide rikkumises, kuna ta avaldas oma veebilehel isikuandmed mitme isiku kohta, kes töötasid nagu temagi vabatahtlikena Rootsi protestantliku kiriku koguduse juures.
3 Nagu nähtub direktiivi 95/46 artikli 1 lõikest 1, on direktiivi eesmärk kaitsta isikuandmete töötlemisel füüsiliste isikute põhiõigusi ja -vabadusi ning eelkõige nende õigust eraelu puutumatusele.
4 Direktiivi 95/46 kohaldamisala käsitlev artikkel 3 sätestab:
5 Direktiivi 95/46 artikkel 8 „Andmete eriliikide töötlemine” näeb ette:
a) andmesubjekt on andnud nende andmete töötlemiseks oma selgesõnalise nõusoleku, välja arvatud juhul, kui liikmesriigi õigusaktides on sätestatud, et andmesubjekti nõusolek ei saa kaotada lõikes 1 osutatud keeldu,
b) töötlemine on vajalik seoses vastutava töötleja kohustuste ja eriõigustega tööõiguse valdkonnas, kuivõrd see on lubatud siseriikliku õigusega, milles on sätestatud piisavad tagatised,
c) töötlemine on vajalik selleks, et kaitsta andmesubjekti või mõne teise isiku elulisi huve, kui andmesubjekt on füüsiliselt või õiguslikult võimetu oma nõusolekut andma,
d) töötlemine toimub poliitilise, filosoofilise, religioosse või ametiühingulise suunitlusega sihtasutuse, ühenduse või muu mittetulundusliku organi õiguspärase ja vajalike garantiidega tegevuse raames, tingimusel, et töötlemine käsitleb ainult asjaomase organi liikmeid või isikuid, kes on kõnealuse organiga püsivalt seotud tema tegevuse eesmärkide tõttu, ning tingimusel, et andmeid ei avalikustata kolmandatele isikutele ilma andmesubjektide nõusolekuta,
7. Liikmesriigid määravad kindlaks tingimused, mille kohaselt võib töödelda siseriiklikku isikukoodi või muud üldkasutatavat tunnust.”
6 Direktiivi 95/46 artikkel 9 „Isikuandmete töötlemine ja sõnavabadus” sätestab:
7 Direktiivi 95/46 artikkel 13 „Erandid ja piirangud” näeb ette, et liikmesriigid võivad vastutava andmetöötleja teatavate direktiivis sätestatud kohustuste ulatuse piiramiseks võtta vastu õigusakte, eriti andmesubjektide teavitamise osas, kui sellised piirangud on vajalikud, et kindlustada näiteks riigi julgeolek, riigikaitse, avalik kord, liikmesriigi või Euroopa Liidu olulised majanduslikud või rahanduslikud huvid, samuti kuritegude või reguleeritud kutsealade ametieetika rikkumiste uurimine ja nende eest vastutuselevõtmine.
8 Direktiivi 95/46 artikkel 25, mis kuulub IV peatükki „Isikuandmete edastamine kolmandatesse riikidesse”, on sõnastatud järgmiselt:
9 Direktiivi 95/46 vastuvõtmise ajal nõukogu protokolli kantud avalduses (nõukogu dokument nr 4649/95, 2. veebruar 1995) teatas Rootsi Kuningriik direktiivi artikli 9 kohta järgmist:
„Rootsi Kuningriik leiab, et kirjandusliku või kunstilise eneseväljenduse mõiste tähendab pigem väljendusvahendeid kui edastatava sõnumi sisu või laadi.”
10 Roomas 4. novembril 1950 allkirjastatud Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooni (edaspidi „EIÕK”) artikkel 8 näeb ette õiguse era‑ ja perekonnaelu austamisele ning artikkel 10 sisaldab sõnavabadust käsitlevaid sätteid.
11 Direktiivi 95/46 võttis Rootsi õigusesse üle Personuppgiftslag, SFS 1998, nr 204 (Rootsi seadus isikuandmete kohta, edaspidi „andmekaitseseadus”).
12 B. Lindqvist täitis Alseda (Rootsi) koguduse juures lisaks palgalise koristajana töötamisele ka leeriõpetaja ülesandeid. Ta osales arvutikursusel, kus ta pidi muu hulgas tegema interneti kodulehe. B. Lindqvist tegi oma kodus ja oma personaalarvutiga 1998. aasta lõpus veebilehed, et leeriks valmistuvad koguduse liikmed saaksid hõlpsalt teavet, mida neil võib tarvis minna. Tema palvel sisestas Rootsi kiriku veebisaidi haldaja lingi nende veebilehtede ja nimetatud saidi vahele.
13 Mainitud veebilehtedel leidus teavet B. Lindqvisti ja tema koguduse 18 töökaaslase kohta, kaasa arvatud nende täielikud nimed või mõnikord ainult eesnimi. Lisaks oli B. Lindqvist humoristlikus võtmes kirjeldanud oma töökaaslaste tööülesandeid ja harrastusi. Mitmel juhul leidsid märkimist nende perekonnaseis, telefoninumber ja muud andmed. Lisaks oli ta ära näidanud, et üks tema töökaaslastest on vigastanud jalga ja töötab seetõttu haiguspuhkusel olles osalise tööajaga.
14 B. Lindqvist ei teavitanud oma töökaaslasi nende veebilehtede olemasolust ega küsinud nende nõusolekut, samuti ei teatanud ta neist Datainspektionile (elektroonilisel teel edastatavate andmete kaitse üle järelevalvet teostav ametiasutus). Ta kõrvaldas kõnealused veebilehed niipea, kui sai teada, et mõnel tema töökaaslasel on midagi nende vastu.
15 Riiklik süüdistaja alustas menetlust B. Lindqvisti vastutusele võtmiseks ja esitas talle süüdistuse andmekaitseseaduse rikkumises, kuna ta:
– tegeles isikuandmete automatiseeritud töötlemisega sellest eelnevalt Datainspektionile kirjalikult teatamata (andmekaitseseaduse § 36);
– töötles ilma andmesubjekti loata tundlikke isikuandmeid, st andmeid, mis puudutavad jalavigastust ja haiguspuhkusel olles osalise tööajaga töötamist (andmekaitseseaduse § 13);
– edastas ilma loata töödeldud isikuandmeid kolmandatesse riikidesse (andmekaitseseaduse § 33).
16 B. Lindqvist tunnistas faktilisi asjaolusid, kuid eitas rikkumise toimepanemist. Eksjö tingsrätt (Rootsi) määras talle karistuseks rahatrahvi ja B. Lindqvist kaebas otsuse edasi eelotsusetaotluse esitanud kohtusse.
17 Rahatrahvi suurus oli 4000 Rootsi krooni, võttes aluseks B. Lindqvisti majandusliku olukorra põhjal arvutatud summa 100 krooni korrutatuna rikkumise raskusastmele vastava kordajaga 40. Ühtlasi mõisteti B. Lindqvistilt välja 300 krooni Rootsi kuriteoohvrite abistamise fondi kasuks.
18 Göta hovrätt, kellel tekkisid kahtlused asjas kohaldatava ühenduse õiguse, täpsemalt direktiivi 95/46 tõlgendamise suhtes, otsustas menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused:
„1. Kas isiku mainimine – tema nime või nime ja telefoninumbri esitamine – interneti kodulehel on direktiivi [95/46] kohaldamisalasse kuuluv toiming? Kas asjaolu, et isetehtud interneti kodulehel esitletakse teatud hulka isikuid ning tehakse avaldusi ja avaldatakse arvamust nende isikute töötingimuste ja vaba aja harrastuste kohta, tähendab „isikuandmete täielikult või osaliselt automatiseeritud töötlemist”?
2. Kas juhul, kui vastus eelmisele küsimusele on eitav, võib interneti kodulehel umbes 15 isiku jaoks erilehtede loomist koos eesnime järgi otsingut võimaldavate linkidega veebilehtede vahel pidada „isikuandmete automatiseerimata töötlemiseks, kui kõnealused isikuandmed kuuluvad kataloogi või kui nad kavatsetakse hiljem sellesse kanda” artikli 3 lõike 1 tähenduses?
Kui vastus emmale-kummale eelnevatest küsimustest on jaatav, esitab Hovrätt lisaks järgmised küsimused:
3. Kas asjaolu, et sedalaadi andmed töökaaslaste kohta on sisestatud isiklikule kodulehele, kuhu pääsevad siiski kõik, kes teavad veebilehe aadressi, võib pidada asuvaks väljaspool direktiivi [95/46] kohaldamisala mõne artikli 3 lõikes 2 sätestatud erandi alusel?
4. Kas kodulehel esitatud andmed, et nimeliselt mainitud töökaaslane vigastas jalga ja töötab haiguspuhkusel olles osalise tööajaga, on tervislikku seisundit käsitlevad isikuandmed, mida artikli 8 lõike 1 kohaselt on keelatud töödelda?
5. Direktiivi [95/46] alusel tuleb isikuandmete edastamine kolmandatesse riikidesse teatud juhtudel keelata. Kas siis, kui isik sisestab arvuti abil Rootsis isikuandmed kodulehele, mis on salvestatud Rootsis asuvas serveris – nii, et isikuandmed muutuvad kättesaadavaks kolmandate riikide kodanikele –, on tegu isikuandmete edastamisega kolmandatesse riikidesse direktiivi [95/46] tähenduses? Kas vastus jääb samaks, kui olemasoleva teabe kohaselt ei ole ükski kolmanda riigi kodanik andmetega tegelikult tutvunud või kui asjaomane server asub puhtfüüsiliselt kolmandas riigis?
6. Kas direktiivi [95/46] sätteid võib sellisel juhul nagu põhikohtuasjas pidada sellist piirangut kehtestavaks, mis on vastuolus sõnavabaduse üldpõhimõtete või muude Euroopa Liidus kohaldatavate õiguste ja vabadustega, mida käsitleb eelkõige Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooni artikkel 10?
Hovrätt esitab lõpuks veel järgmise küsimuse:
7. Kas liikmesriik võib eelnevates küsimustes käsitletud valdkondades kaitsta isikuandmeid tugevamalt või laiemas kohaldamisalas kui see, mis tuleneb direktiivist [95/46], isegi siis, kui ei esine ühtki artiklis 13 loetletud huvi?”
19 Esimese küsimusega palub eelotsusetaotluse esitanud kohus selgitust, kas toiming, mis seisneb veebilehel erinevatele isikutele osutamises ja nende individualiseerimises kas nime või muude vahendite, näiteks telefoninumbri või nende töötingimusi ja vaba aja harrastusi puudutava teabe alusel, on „isikuandmete täielikult või osaliselt automatiseeritud töötlemine” direktiivi 95/46 artikli 3 lõike 1 tähenduses.
20 B. Lindqvisti sõnul ei ole mõistlik võtta seisukohta, et isiku nime või isikuandmete lihtne mainimine veebilehel leiduvas tekstis on andmete automatiseeritud töötlemine. Seevastu selliste andmete mainimine veebilehe „meta tags” väljal märksõnades, mis teeb võimalikuks indekseerimise ja veebilehe leidmise otsingumootori abil, võib olla selline töötlemine.
21 Rootsi valitsus väidab, et direktiivi 95/46 artikli 3 lõikes 1 sätestatud mõiste „isikuandmete täielikult või osaliselt automatiseeritud töötlemine” hõlmab igasugust elektroonilisel kujul, st kahendvormingus töötlemist. Seega niipea, kui isikuandmeid töödeldakse arvuti abil, olgu see näiteks tekstitöötlusprogrammi kasutades või siis andmete sisestamiseks veebilehele, on need töötlemise objektiks direktiivi 95/46 tähenduses.
22 Madalmaade valitsus leiab, et kuna isikuandmed sisestatakse veebilehele arvuti ja serveri abil, mis on automatiseerimise oluline tunnus, siis tuleb asuda seisukohale, et need andmed on automatiseeritud töötlemise objektiks.
23 Komisjon väidab, et direktiiv 95/46 laieneb igasugusele direktiivi artiklis 3 osutatud isikuandmete töötlemisele, olenemata kasutatud tehnilistest vahenditest. Isikuandmete avaldamine internetis on seega täielikult või osaliselt automatiseeritud töötlemine, tingimusel et ei ole tehnilisi piiranguid, mis võimaldaksid töötlemist ainult käsitsi tehtava toiminguga. Veebileht kuulub seega juba oma olemuselt direktiivi 95/46 kohaldamisalasse.
24 Direktiivi 95/46 artikli 2 punktis a sisalduva määratluse kohaselt on artikli 3 lõikes 1 kasutatud mõistega „isikuandmed” hõlmatud „igasugune teave tuvastatud või tuvastatava füüsilise isiku kohta”. Selle mõiste alla kuulub kindlasti isiku nimi koos tema telefoninumbrite või teabega tema töötingimuste või vaba aja harrastuste kohta.
25 Direktiivi 95/46 artikli 2 punktis b sisalduva määratluse kohaselt on artikli 3 lõikes 1 kasutatud mõistega isikuandmete „töötlemine” hõlmatud „iga isikuandmetega tehtav toiming või toimingute kogum, olenemata sellest, kas see on automatiseeritud või mitte”. Esimesena nimetatud sättes on nende toimingute kohta toodud mitu näidet, muu hulgas andmete üleandmine, levitamine või muul moel avaldamine. Siit järeldub, et toimingut, mis seisneb isikuandmete panemises veebilehele, tuleb pidada selliseks töötlemiseks.
26 Jääb veel määratleda, kas see töötlemine on „täielikult või osaliselt automatiseeritud”. Seoses sellega tuleb märkida, et teabe panemine veebilehele eeldab praegu rakendatavaid tehnilisi ja infotehnoloogiavahendeid arvestades lehe serverisse laadimise toimingut, samuti toiminguid, mis on vajalikud, et teha see leht kättesaadavaks internetiühendust kasutavatele isikutele. Need toimingud sooritatakse vähemalt osaliselt automatiseeritult.
27 Seega tuleb esimesele küsimusele vastata, et toiming, mis seisneb veebilehel erinevatele isikutele osutamises ja nende individualiseerimises kas nime või muude vahendite, näiteks telefoninumbri või nende töötingimusi ja vaba aja harrastusi puudutava teabe alusel, on „isikuandmete täielikult või osaliselt automatiseeritud töötlemine” direktiivi 95/46 artikli 3 lõike 1 tähenduses.
28 Kuna esimene küsimus sai jaatava vastuse, ei ole vaja vastata teisele küsimusele, mis on esitatud ainult juhuks, kui esimesele küsimusele vastatakse eitavalt.
29 Kolmanda küsimusega soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt selgitust, kas selline isikuandmete töötlemine, millele on viidatud esimeses küsimuses, kuulub mõne direktiivi 95/46 artikli 3 lõikes 2 sätestatud erandi alla.
30 B. Lindqvist väidab, et eraisik, kes teeb sõnavabadust kasutades mittetulundusliku tegevuse või oma vaba aja veetmise käigus veebilehti, ei arenda majandustegevust ega kuulu seega ühenduse õiguse kohaldamisalasse. Kui Euroopa Kohus peaks otsustama teisiti, siis tekiks küsimus, kas direktiiv 95/46 on kehtiv, kuna selle vastuvõtmisel on ühenduse seadusandja ületanud talle EÜ asutamislepingu artikliga 100a (muudetuna EÜ artikkel 95) antud volituste piire. Õigusaktide ühtlustamine, mille eesmärk on siseturu rajamine ja toimimine, ei saa ju anda õiguslikku alust ühenduse meetmetele, mis reguleerivad eraisikute õigust kasutada sõnavabadust internetis.
31 Rootsi valitsus väidab, et direktiivi 95/46 siseriiklikusse õigusesse ülevõtmise ajal oli Rootsi seadusandja seisukohal, et niisugust isikuandmete töötlemist füüsilise isiku poolt, mis seisneb nende andmete edastamises määratlemata hulgale adressaatidele näiteks interneti vahendusel, ei saa pidada toiminguteks, mida „teeb füüsiline isik isiklikel või kodustel eesmärkidel” direktiivi 95/46 artikli 3 lõike 2 teise taande tähenduses. Rootsi valitsus ei välista aga, et selle lõike esimeses taandes sätestatud erand käsitleb juhtumeid, kui füüsiline isik avaldab veebilehel isikuandmeid ainuüksi oma sõnavabaduse teostamise käigus ja ilma, et sel oleks mingit seost kutse- või äritegevusega.
32 Madalmaade valitsuse sõnul ei kuulu selline andmete automatiseeritud töötlemine, nagu on arutusel põhikohtuasjas, ühegi direktiivi 95/46 artikli 3 lõikes 2 sätestatud erandi alla. Selle lõike teises taandes ette nähtud erandi kohta märgib ta täpsemalt, et veebilehe tegija esitab sinna sisestatud andmed tutvumiseks üldjuhul määratlemata isikute ringile.
33 Komisjon väidab, et sellist veebilehte, nagu on arutusel põhikohtuasjas, ei saa direktiivi 95/46 artikli 3 lõike 2 alusel pidada selle direktiivi kohaldamisalast väljapoole jäävaks, vaid tegu on kirjandus- või kunstiloominguga nimetatud direktiivi artikli 9 tähenduses, kui võtta arvesse põhikohtuasjas arutusel oleva veebilehe eesmärgid.
34 Ta leiab, et direktiivi 95/46 artikli 3 lõike 2 esimest taanet võib tõlgendada kahel erineval viisil. Üks võimalus on piirata selle sätte ulatust nii, et see laieneb ainult näidetena loetletud valdkondadele, nimelt tegevusele, mis kuulub sisuliselt teise ja kolmandasse sambasse, nagu neid on kombeks nimetada. Teine tõlgendus välistaks direktiivi 95/46 kohaldamisalast iga tegevuse, millele ei laiene ühenduse õigus.
35 Komisjon väidab, et ühenduse õigus ei ole piiratud nii, et see laieneks ainult nelja põhivabadusega seonduvale majandustegevusele. Ta järeldab, viidates direktiivi 95/46 õiguslikule alusele ja eesmärgile, EL artiklile 6, 7. detsembril 2000 Nice’is välja kuulutatud Euroopa Liidu põhiõiguste hartale (EÜT C 364, lk 1) ja Euroopa Nõukogu 28. jaanuari 1981. aasta konventsioonile isiku kaitse kohta isikuandmete automatiseeritud töötlemisel, et see direktiiv reguleerib isikuandmete vaba liikumist mitte üksnes majandustegevuse käigus, vaid ka seoses ühiskondliku tegevusega siseturu integreerimise ja toimimise raames.
36 Ta lisab, et kui jätta direktiivi 95/46 kohaldamisalast üldreeglina välja kõik veebilehed, mis ei sisalda ühtki kaubanduslikku või teenuse osutamise elementi, võib tekkida keerukaid piiritlemisprobleeme. Suur hulk veebilehti, mis sisaldavad isikuandmeid ja on mõeldud teatud isikute märgistamiseks kindlatel eesmärkidel, võiks siis jääda selle direktiivi kohaldamisalast välja.
37 Direktiivi 95/46 artikli 3 lõikes 2 on ette nähtud kaks erandit direktiivi kohaldamisala suhtes.
38 Esimene neist puudutab isikuandmete töötlemist, kui see toimub sellise tegevuse käigus, mis jääb väljapoole ühenduse õigust, nagu Euroopa Liidu lepingu V ja VI jaotises osutatud tegevused, ja igal juhul sellist töötlemist, mis on seotud avaliku korra, riigikaitse, riigi julgeoleku (sealhulgas riigi majanduslik heaolu, kui töötlemine on seotud riigi julgeoleku küsimustega) ja riigi toimingutega kriminaalõiguse valdkonnas.
39 Kuna B. Lindqvisti põhikohtuasjas arutusel olev tegevus ei ole sisuliselt majandustegevus, vaid on vabatahtlik ja usuline, tuleb kontrollida, kas tegu on isikuandmete töötlemisega, mis „toimub sellise tegevuse käigus, mis jääb väljapoole ühenduse õigust” direktiivi 95/46 artikli 3 lõike 2 esimese taande tähenduses.
40 Euroopa Kohus on asutamislepingu artikli 100a alusel vastu võetud direktiivi 95/46 osas juba võtnud seisukoha, et sellele õiguslikule alusele tuginemine ei eelda seda, et kõigil sel alusel vastu võetud õigusaktis käsitletavatel olukordadel peaks olema tegelik seos vaba liikumisega liikmesriikide vahel (vt 20. mai 2003. aasta otsus liidetud kohtuasjades C‑465/00, C‑138/01 ja C‑139/01: Österreichischer Rundfunk jt, EKL 2003, lk I‑4989, punkt 41 ja seal viidatud kohtupraktika).
41 Teistsuguse tõlgenduse korral tekib oht, et nimetatud direktiivi kohaldamisala piirid muutuvad väga ebakindlaks ja juhuslikuks, mis oleks vastuolus direktiivi põhieesmärgiga: ühtlustada liikmesriikide õigus- ja haldusnormid, et kõrvaldada siseturu toimimise takistused, mis tulenevad erinevustest siseriiklike õigusaktide vahel (eespool viidatud kohtuotsus Österreichischer Rundfunk jt, punkt 42).
42 Neil asjaoludel ei ole kohane tõlgendada väljendit „tegevuse käigus, mis jääb väljapoole ühenduse õigust” nii, et selle ulatuse määramiseks on igal üksikjuhul vaja kontrollida, kas asjaomane tegevus mõjutab otseselt vaba liikumist liikmesriikide vahel.
43 Direktiivi 95/46 artikli 3 lõike 2 esimese taande näitlikus loetelus mainitud tegevus (nimelt Euroopa Liidu lepingu V ja VI jaotises osutatud tegevused, samuti töötlemine, mis on seotud avaliku korra, riigikaitse, riigi julgeoleku ja riigi toimingutega kriminaalõiguse valdkonnas) on igal juhul riigi või riigiasutuste endi tegevus, mis ei kuulu eraisikute tegevusvaldkonda.
44 Seega tuleb nentida, et direktiivi 95/46 artikli 3 lõike 2 esimese taande näitlikus loetelus mainitud tegevus peab määratlema selles taandes sätestatud erandi ulatuse, mistõttu see erand on kohaldatav ainult tegevusele, mida on seal sõnaselgelt mainitud või mida võib lugeda samaliigiliseks (eiusdem generis).
45 Sellist vabatahtlikku või usulist tegevust, millega tegeles B. Lindqvist, ei saa võrdsustada direktiivi 95/46 artikli 3 lõike 2 esimeses taandes mainitud tegevusega ja seega ei ole tema tegevus selle erandiga hõlmatud.
46 Teise erandi osas, mis on ette nähtud direktiivi 95/46 artikli 3 lõike 2 teises taandes, mainib direktiivi seda erandit käsitlev põhjendus 12 füüsilise isiku poolt andmete üksnes isiklikel või kodustel eesmärkidel töötlemise näitena kirjavahetust ja aadresside loetelu.
47 Seega tuleb seda erandit tõlgendada nii, et see puudutab ainult tegevust, mis mahub isiku era- või perekonnaelu raamidesse, nagu see ilmselgelt ei ole siis, kui isikuandmete töötlemine seisneb nende internetis avaldamises, nii et andmed on tehtud kättesaadavaks määratlemata isikute ringile.
48 Seega tuleb kolmandale küsimusele vastata, et isikuandmete selline töötlemine, mida on mainitud vastuses esimesele küsimusele, ei kuulu ühegi direktiivi 95/46 artikli 3 lõikes 2 sätestatud erandi alla.
49 Neljanda küsimusega soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus selgitust, kas osutamine asjaolule, et isik vigastas oma jalga ja töötab haiguspuhkusel olles osalise tööajaga, sisaldab tervislikku seisundit käsitlevaid isikuandmeid direktiivi 95/46 artikli 8 lõike 1 tähenduses.
50 Direktiivi eesmärki silmas pidades tuleb väljendit „tervislikku seisundit käsitlevad andmed” tõlgendada laialt, et see hõlmaks isiku tervist puudutava teabe kõiki aspekte, nii füüsilisi kui ka psüühilisi.
51 Seega tuleb neljandale küsimusele vastata, et osutamine asjaolule, et isik vigastas oma jalga ja töötab haiguspuhkusel olles osalise tööajaga, sisaldab tervislikku seisundit käsitlevaid isikuandmeid direktiivi 95/46 artikli 8 lõike 1 tähenduses.
52 Viienda küsimusega soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt selgitust, kas „isikuandmete edastamine kolmandatesse riikidesse” direktiivi 95/46 artikli 25 tähenduses on toimunud, kui liikmesriigis asuv isik sisestab isikuandmed veebilehele, mis on salvestatud sellise füüsilise või juriidilise isiku serveris, kes majutab selle veebilehega tutvumist võimaldavat veebisaiti (edaspidi „veebimajutusteenuste pakkuja”) ja kes asub samas riigis või teises liikmesriigis, nii et need andmed muutuvad kättesaadavaks igaühele, kes kasutab internetti, kaasa arvatud kolmandates riikides asuvad isikud. Lisaks küsib eelotsusetaotluse esitanud kohus, kas vastus sellele küsimusele jääb samaks, kui ilmneb, et tegelikult ei ole ükski kolmanda riigi kodanik nende andmetega tutvunud, või kui server, kuhu veebileht on salvestatud, asub puhtfüüsilises mõttes kolmandas riigis.
53 Komisjon ja Rootsi valitsus leiavad, et arvuti abil isikuandmete sisestamine veebilehele, nii et need muutuvad kättesaadavaks kolmandate riikide kodanikele, on andmete edastamine kolmandatesse riikidesse direktiivi 95/46 tähenduses. Vastus jääb samaks, kui ükski kolmanda riigi kodanik nende andmetega tegelikult ei tutvu või kui server, kuhu andmed on salvestatud, asub puht füüsilises mõttes kolmandas riigis.
54 Madalmaade valitsus tuletab meelde, et direktiivis 95/46 ei ole määratletud mõistet „edastamine”. Ta leiab esiteks, et seda mõistet tuleb käsitada nii, et see hõlmab toimingu, millega tahtlikult püütakse edastada isikuandmeid liikmesriigi territooriumilt kolmandasse riiki, ja teiseks, et ei tohi teha vahet selle järgi, millises erinevas vormis andmed kolmandatele isikutele kättesaadavaks tehakse. Ta järeldab sellest, et arvuti abil isikuandmete sisestamist veebilehele ei saa pidada isikuandmete edastamiseks kolmandatesse riikidesse direktiivi 95/46 artikli 25 tähenduses.
55 Ühendkuningriigi valitsus väidab, et direktiivi 95/46 artiklis 25 on osutatud andmete edastamisele kolmandatesse riikidesse, mitte sellele, kas need on kolmandates riikides olijatele kättesaadavad. Mõiste „edastamine” tähendab andmete üleandmist konkreetses kohas asuva isiku poolt teises kohas asuvale kolmandale isikule. Ainult sellise edastamise korral paneb direktiivi 95/46 artikkel 25 liikmesriikidele kohustuse jälgida, et isikuandmed oleksid kolmandas riigis vajalikul tasemel kaitstud.
56 Direktiivi 95/46 artiklis 25 ega üheski muus sättes, ka mitte artiklis 2 ei ole määratletud mõistet „edastamine kolmandatesse riikidesse”.
57 Selleks et määratleda, kas isikuandmete sisestamine veebilehele on ainuüksi põhjusel, et see teeb andmed kättesaadavaks kolmandas riigis asuvatele isikutele, nende andmete „edastamine” kolmandatesse riikidesse direktiivi 95/46 artikli 25 tähenduses, on vaja arvestada esiteks tehtud toimingute tehnilist laadi ja teiseks kõnealuse direktiivi IV peatüki – mille osaks on artikkel 25 – eesmärki ja ülesehitust.
58 Internetis leiduva teabega saab tutvuda määratlemata hulk isikuid, kes elavad eri kohtades, ja seda enam-vähem igal ajal. Interneti kasutamiseks tarvitatavad tehnilised vahendid on suhteliselt lihtsad ja üha odavamad ning eelkõige sellest asjaolust tulenevalt asub see teave kõikjal.
59 Kasutades internetti 1990. aastatel sellistele eraisikutele nagu B. Lindqvist kättesaadavaks muutunud viisil, edastab koostaja andmed, millest koosneb internetis avaldamiseks mõeldud veebileht, oma veebimajutusteenuste pakkujale. Teenustepakkuja haldab andmetöötluse infrastruktuuri, mis on vajalik andmete salvestamise ja veebisaiti majutava serveri netiühenduse kindlustamiseks. See võimaldab neid andmeid hiljem edastada igale internetiühendust kasutavale isikule, kes avaldab soovi neid saada. Arvutid, millest see andmetöötluse infrastruktuur koosneb, võivad asuda ja sageli asuvadki ühes või mitmes riigis peale veebimajutusteenuste pakkuja asukohariigi, ilma et tema kliendid seda teaksid või võiksid mõistlikul viisil sellest teada saada.
60 Kohtutoimikust nähtub, et selleks, et saada teavet veebilehtedelt, millele B. Lindqvist oli sisestanud andmed oma töökaaslaste kohta, pidi internetikasutaja mitte ainult kasutama internetiühendust, vaid ka tegema isiklikult nende lehtedega tutvumiseks vajalikke toiminguid. Teisisõnu, B. Lindqvisti veebilehtedel ei olnud tehnilisi vahendeid, mis oleks võimaldanud andmete automatiseeritud saatmist isikutele, kes ei olnud teadlikult otsinud võimalust neile veebilehtedele pääseda.
61 Sellest tulenevalt ei edastatud sellistel asjaoludel nagu põhikohtuasjas isikuandmeid, mis saabusid kolmandas riigis asuva kasutaja arvutisse isikult, kes oli need veebisaidile sisestanud, nende kahe isiku vahel otse, vaid läbi veebimajutusteenuste pakkuja andmetöötluse infrastruktuuri, kuhu veebileht oli salvestatud.
62 Seoses nende asjaoludega on vaja uurida, kas ühenduse seadusandja soovis direktiivi 95/46 IV peatüki kohaldamisel mõistega „edastamine kolmandatesse riikidesse” direktiivi artikli 25 tähenduses hõlmata selliseid toiminguid, nagu tegi B. Lindqvist. Olgu toonitatud, et eelotsusetaotluse esitanud kohtu viies küsimus puudutab ainult neid toiminguid, välistades veebimajutusteenuste pakkujate tehtud toimingud.
63 Direktiivi 95/46 IV peatükk, kuhu kuulub artikkel 25, kehtestab erieeskirjadega erikorra, mille eesmärk on tagada liikmesriikidepoolne kontroll isikuandmete edastamisel kolmandatesse riikidesse. See peatükk näeb ette isikuandmete töötlemise seaduslikkust käsitleva direktiivi II peatükiga kehtestatud üldist korda täiendava korra.
64 IV peatüki eesmärk on määratletud direktiivi 95/46 põhjendustes 56–60, kus on nimelt märgitud, et kui ühenduses direktiiviga tagatud üksikisikute kaitse ei takista isikuandmete edastamist kolmandatesse riikidesse, kus on tagatud nende kaitse piisav tase, tuleb kaitse taset hinnata kõiki edastamistoimingu või edastamistoimingute kogumi asjaolusid silmas pidades. Kui kaitse tase kolmandas riigis ei ole piisav, tuleb keelata isikuandmete edastamine sellesse kolmandasse riiki.
65 Direktiivi 95/46 artikliga 25 on pandud liikmesriikidele ja komisjonile rida kohustusi isikuandmete kolmandasse riiki edastamise kontrollimiseks, arvestades sellistele andmetele igas riigis tagatud kaitsetaset.
66 Direktiivi 95/46 artikli 25 lõikes 4 on sätestatud täpsemalt, et kui komisjon leiab, et kolmas riik ei taga kaitse piisavat taset, võtavad liikmesriigid vajalikke meetmeid tagamaks, et isikuandmeid kõnealusesse kolmandasse riiki ei edastata.
67 Direktiivi 95/46 IV peatükk ei sisalda ühtki interneti kasutamist käsitlevat sätet. Nii ei ole seal täpsustatud kriteeriume, mis võimaldaksid kindlaks teha, kas veebimajutusteenuste pakkujate vahendusel tehtud toimingute korral tuleb aluseks võtta pakkuja registrijärgne asukoht või tegevuskoht või hoopis koht, kus asuvad pakkuja andmetöötluse infrastruktuuri kuuluvad arvutid.
68 Arvestades esiteks interneti arengutaset direktiivi 95/46 väljatöötamise ajal ja teiseks seda, et IV peatükis puuduvad interneti kasutamisele kohaldatavad sätted, ei saa eeldada, et ühenduse seadusandja soovis mõistega „andmete edastamine kolmandatesse riikidesse” tulevikus hõlmata andmete sisestamist veebilehele isiku poolt, kes on sellises olukorras nagu B. Lindqvist, isegi kui andmed muutuvad seeläbi kättesaadavaks kolmandates riikides isikutele, kellel on nendega tutvumiseks vajalikud tehnilised vahendid.
69 Kui tõlgendada direktiivi 95/46 artiklit 25 nii, et „andmete edastamine kolmandatesse riikidesse” on toimunud iga kord, kui isikuandmed on sisestatud veebilehele, oleks selle edastamise puhul paratamatult tegu edastamisega kõikidesse kolmandatesse riikidesse, kus on interneti kasutamiseks vajalikud tehnilised vahendid. Direktiivi IV peatükis ette nähtud erikord muutuks seega internetitoimingute osas paratamatult üldiseks korraks. Niipea, kui komisjon direktiivi 95/46 artikli 25 lõike 4 alusel sedastab, et üksainus kolmas riik ei taga kaitse piisavat taset, oleksid liikmesriigid kohustatud tõkestama kõigi isikuandmete internetti paneku.
70 Neil asjaoludel tuleb järeldada, et direktiivi 95/46 artiklit 25 tuleb tõlgendada nii, et sellised toimingud, nagu tegi B. Lindqvist, ei tähenda iseenesest „andmete edastamist kolmandatesse riikidesse”. Seega ei ole vaja uurida, kas mõni kolmandas riigis asuv isik on asjaomase veebilehega tutvunud või kas teenusepakkuja server asub füüsiliselt kolmandas riigis.
71 Seega tuleb viiendale küsimusele vastata, et „andmete edastamist kolmandatesse riikidesse” direktiivi 95/46 artikli 25 tähenduses ei ole toimunud, kui liikmesriigis asuv isik sisestab isikuandmed veebilehele, mis on salvestatud samas riigis või teises liikmesriigis asuva veebimajutusteenuste pakkuja serveris, nii et need andmed muutuvad kättesaadavaks igaühele, kes kasutab internetti, kaasa arvatud kolmandates riikides asuvad isikud.
72 Kuuenda küsimusega soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus selgitust, kas tuleb asuda seisukohale, et tulenevalt direktiivi 95/46 sätetest on sellisel juhul nagu põhikohtuasjas kehtestatud piirang, mis on vastuolus sõnavabaduse üldpõhimõtte või muude Euroopa Liidus kohaldatavate õiguste ja vabadustega, mida käsitleb eelkõige EIÕK artikkel 10.
73 Tuginedes eelkõige 6. märtsi 2001. aasta otsusele kohtuasjas C‑274/99 P: Connolly vs. komisjon (EKL 2001, lk I‑1611), väidab B. Lindqvist, et direktiiv 95/46 ja andmekaitseseadus on selles osas, milles need näevad ette eelneva nõusoleku ja järelevalveasutusele eelneva teatamise tingimused ning tundlike isikuandmete töötlemise keelu, vastuolus ühenduse õiguses tunnustatud üldise sõnavabaduse põhimõttega. Ta selgitab lähemalt, et määratlus „isikuandmete täielikult või osaliselt automatiseeritud töötlemine” ei vasta ettearvatavuse ja täpsuse nõuetele.
74 Lisaks ei ole tema sõnul lihtsalt füüsilise isiku nimeline mainimine, tema telefoninumbrite ja töötingimuste ning tervisliku seisundi ja harrastuste kohta teabe esitamine selline asjaolu, mis rikuks oluliselt õigust era‑ ja perekonnaelu austamisele, kuna see teave on avalik, üldiselt teada või harilik. B. Lindqvist leiab, et direktiiviga 95/46 kehtestatud nõuded on igal juhul ebaproportsionaalsed taotletava eesmärgi suhtes, milleks on teiste isikute maine ning eraelu kaitse.
75 Rootsi valitsus märgib, et direktiiv 95/46 võimaldab tasakaalustada asjassepuutuvaid huve ja kaitsta seega nii sõnavabadust kui ka era‑ ja perekonnaelu. Ta lisab, et ainult liikmesriigi kohus saab iga üksikjuhtumi asjaolusid arvestades hinnata, kas teiste isikute õiguste kaitset tagavate normide kohaldamisest tingitud sõnavabaduse teostamise piirang on proportsionaalne.
76 Madalmaade valitsus tuletab meelde, et nii sõnavabadus kui ka õigus era‑ ja perekonnaelu austamisele kuuluvad õiguse üldpõhimõtete hulka, mille kaitse tagab Euroopa Kohus, ja et EIÕK ei sea erinevaid põhiõigusi tähtsuse järjekorda. Ta leiab seega, et liikmesriigi kohus peab ühitama erinevad asjassepuutuvad põhiõigused, arvestades konkreetse juhtumi asjaolusid.
77 Ühendkuningriigi valitsus märgib, et tema ettepanek viiendale küsimusele vastamise kohta, mis on esitatud käesoleva kohtuotsuse punktis 55, on põhiõigustega igati kooskõlas ja võimaldab ära hoida sõnavabaduse ebaproportsionaalse riive. Ta lisab, et tõlgendust, mille tagajärjel isikuandmete avaldamine erilises vormis, nimelt veebilehel, alluks palju rangematele piirangutele kui need, mida kohaldatakse muus avaldamisvormis, näiteks paberkandjal avaldamise korral, oleks raske põhjendada.
78 Komisjon väidab samuti, et direktiiv 95/46 ei too kaasa piirangut, mis oleks vastuolus sõnavabaduse üldpõhimõtte või muude Euroopa Liidus kohaldatavate õiguste ja vabadustega, mida käsitleb eelkõige EIÕK artikkel 10.
79 Direktiivi 95/46 põhjendusest 7 nähtub, et siseturu rajamist ja toimimist võib oluliselt kahjustada see, et isikuandmete töötlemise suhtes kohaldatav kord on liikmesriigiti erinev. Sama direktiivi põhjenduse 3 kohaselt peab liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise eesmärk olema mitte ainult isikuandmete vaba liikumine ühest liikmesriigist teise, vaid ka isikute põhiõiguste kaitse. On ilmselge, et need eesmärgid võivad minna vastuollu.
80 Ühest küljest toob siseturu rajamisest ja toimimisest tingitud majanduslik ja sotsiaalne integratsioon paratamatult kaasa isikuandmete voo märgatava suurenemise liikmesriikide majandusringkondade ja ühiskonnaelu eri alade kõigi esindajate vahel, olgu siis tegu ettevõtjate või liikmesriikide haldusasutustega. Teatud määral vajavad need ettevõtjad ja asutused isikuandmeid oma toimingute sooritamiseks või oma ülesannete täitmiseks sisepiirideta alal, mida siseturg endast kujutab.
81 Teisest küljest isikud, keda isikuandmete töötlemine puudutab, nõuavad põhjendatult, et need andmed oleksid tõhusalt kaitstud.
82 Nende erinevate õiguste ja huvide tasakaalustamist võimaldavad mehhanismid sisalduvad esiteks direktiivis 95/46 endas, kuna see direktiiv sätestab reeglid, mille kohaselt määratletakse, millistes olukordades ja millisel määral on isikuandmete töötlemine seaduslik ning millised tagatised peavad olema ette nähtud. Teiseks tulenevad need mehhanismid sellest, et liikmesriigid kehtestavad sätted, mis tagavad selle direktiivi ülevõtmise siseriiklikusse õigusesse, ja nende sätete kohaldamisest liikmesriikide ametiasutuste poolt.
83 Direktiivi 95/46 sätted ise on paratamatult suhteliselt üldised, kuna direktiiv peab reguleerima suurt hulka väga erinevaid olukordi. Vastupidi sellele, mida väidab B. Lindqvist, on seega põhjendatud direktiivis sisalduvate nõuete teatav paindlikkus ja see, et üksikasjade üle otsustamine või mitme võimaluse hulgast valiku tegemine on paljudel juhtudel jäetud liikmesriikide hooleks.
84 On selge, et liikmesriikidel on direktiivi 95/46 ülevõtmisel mitmes suhtes tegutsemisruumi. Ent miski ei anna alust seisukohale, et direktiivis sätestatud kord ei taga ettearvatavust või et selle sätted kui sellised on vastuolus ühenduse õiguse üldpõhimõtetega, eelkõige ühenduse õiguskorras kaitstud põhiõigustega.
85 Seega tulebki õige tasakaal osutatud õiguste ja huvide vahel leida pigem direktiivi 95/46 ülevõtmiseks vastu võetud õigusaktide üksikjuhtude kaupa riigi tasandil rakendamise käigus.
86 Sel taustal on põhiõigustel eriline tähtsus, nagu nähtub põhikohtuasjast, kus sisuliselt on vaja tasakaalustada ühelt poolt B. Lindqvisti sõnavabadus seoses leeriõpetaja tööga ja tema vabadus osaleda usulises tegevuses ning teiselt poolt nende isikute eraelu kaitse, kelle kohta B. Lindqvist pani andmed oma veebisaidile.
87 Järelikult on liikmesriigi ametiasutused ja kohtud kohustatud mitte ainult tõlgendama oma siseriiklikku õigust kooskõlas direktiiviga 95/46, vaid peavad ka jälgima, et nad ei tugineks direktiivi sellisele tõlgendusele, mis on vastuolus ühenduse õiguskorras kaitstavate põhiõiguste või muude ühenduse õiguse üldpõhimõtetega, näiteks proportsionaalsuse põhimõttega.
88 Kuigi eraelu kaitse eeldab tõhusate sanktsioonide kohaldamist isikute suhtes, kes töötlevad isikuandmeid vastuolus direktiiviga 95/46, peavad need sanktsioonid alati vastama proportsionaalsuse põhimõttele. See on nii seda enam, et direktiivi 95/46 kohaldamisala on väga lai ja isikuandmete töötlejatel on arvukalt olulisi kohustusi.
89 Tulenevalt proportsionaalsuse põhimõttest on eelotsusetaotluse esitanud kohus kohustatud võtma arvesse kõik lahendatava kohtuasja asjaolud, eelkõige direktiivi 95/46 rakendusaktide rikkumise kestuse ja selle, millist tähtsust omab huvitatud isikute jaoks avalikustatud andmete kaitse.
90 Seega tuleb kuuendale küsimusele vastata, et direktiivi 95/46 sätted ise ei sisalda piirangut, mis oleks vastuolus sõnavabaduse üldpõhimõtte või muude Euroopa Liidus kohaldatavate õiguste ja vabadustega, mida käsitleb eelkõige EIÕK artikkel 10. Direktiivi 95/46 ülevõtmiseks vastu võetud õigusaktide kohaldamise eest vastutavate liikmesriigi ametiasutuste ja kohtute ülesanne on kindlustada asjassepuutuvate õiguste ja huvide, sealhulgas ühenduse õiguskorras kaitstud põhiõiguste õiglane tasakaal.
91 Seitsmenda küsimusega palub eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt selgitust, kas liikmesriik võib ette näha isikuandmete kaitse tugevamalt või laiemas kohaldamisalas kui see, mis tuleneb direktiivist 95/46.
92 Rootsi valitsus kinnitab, et direktiiv 95/46 ei piirdu isikuandmete kaitse miinimumnõuete kehtestamisega. Liikmesriigid on selle direktiivi ülevõtmisel kohustatud kindlustama kaitse direktiivis sätestatud tasemel ja neil ei ole õigust ette näha tugevamat või nõrgemat kaitset. Siiski tuleb arvestada, et direktiivi ülevõtmisel on liikmesriikidel kaalutlusruum, et täpsustada oma siseriiklikus õiguses isikuandmete töötlemise seaduslikkuse üldnõudeid.
93 Madalmaade valitsus väidab, et kui liikmesriigid näevad teatud valdkondades ette tugevama kaitse, ei ole see direktiiviga 95/46 vastuolus. Nimetatud direktiivi artiklist 10, artikli 11 lõikest 1, artikli 14 esimese lõigu punktist a, artikli 17 lõikest 3, artikli 18 lõikest 5 ja artikli 19 lõikest 1 tuleneb, et liikmesriigid võivad ette näha laiaulatuslikuma kaitse. Peale selle võivad liikmesriigid vabalt kohaldada direktiivi 95/46 põhimõtteid ka tegevusele, mis direktiivi kohaldamisalasse ei kuulu.
94 Komisjon väidab, et direktiiv 95/46 põhineb asutamislepingu artiklil 100a ja kui liikmesriik soovib jätta kehtima või kehtestada õigusaktid, mis sätestavad erandi sellisest ühtlustavast direktiivist, on ta kohustatud sellest komisjonile teatama vastavalt EÜ artikli 95 lõikele 4 või lõikele 5. Komisjon väidab seega, et liikmesriik ei või ette näha isikuandmete kaitset ulatuslikumalt või laiemas kohaldamisalas kui see, mis tuleneb nimetatud direktiivist.
95 Nagu nähtub direktiivi 95/46 põhjendusest 8, on selle direktiivi eesmärk viia isikuandmete töötlemisega seotud üksikisikute õiguste ja vabaduste kaitse kõigis liikmesriikides samale tasemele. Põhjenduses 10 on lisatud, et selle valdkonna õigusaktide ühtlustamise tagajärjel ei tohi nendega pakutav kaitse väheneda, vaid vastupidi – ühenduses tagatava kaitstuse tase peab olema kõrgem.
96 Kõnealuste siseriiklike õigusaktide ühtlustamine ei piirdu minimaalse ühtlustamisega, vaid viib põhimõtteliselt täieliku ühtlustamiseni. Just seda silmas pidades püütakse direktiiviga 95/46 kindlustada isikuandmete vaba liikumine, tagades ühtlasi andmesubjektide õiguste ja huvide kõrgetasemelise kaitse.
97 On tõsi, et direktiiv 95/46 tunnustab liikmesriikide tegutsemisruumi teatud valdkondades ja lubab neil jätta kehtima või kehtestada erieeskirju eriliste olukordade jaoks, nagu nähtub paljudest direktiivi sätetest. Kuid neid võimalusi tuleb siiski kasutada direktiivis 95/46 ette nähtud viisil ja kooskõlas direktiivi eesmärgiga, mis seisneb tasakaalu säilitamises isikuandmete vaba liikumise ja eraelu puutumatuse kaitse vahel.
98 Seevastu ei ole liikmesriigil takistusi direktiivi 95/46 sätteid ülevõtvate siseriiklike õigusaktide ulatuse laiendamiseks valdkondadele, mis ei kuulu selle direktiivi kohaldamisalasse, kui see ei lähe vastuollu mõne muu ühenduse õigusnormiga.
99 Neid kaalutlusi arvestades tuleb seitsmendale küsimusele vastata, et meetmed, mida liikmesriigid võtavad isikuandmete kaitse tagamiseks, peavad olema kooskõlas nii direktiivi 95/46 sätetega kui ka eesmärgiga, mis seisneb tasakaalu säilitamises isikuandmete vaba liikumise ja eraelu puutumatuse kaitse vahel. Seevastu ei ole liikmesriigil takistusi direktiivi 95/46 sätteid ülevõtvate siseriiklike õigusaktide ulatuse laiendamiseks valdkondadele, mis ei kuulu selle direktiivi kohaldamisalasse, kui see ei lähe vastuollu mõne muu ühenduse õigusnormiga.
100 Euroopa Kohtule märkusi esitanud Rootsi, Madalmaade ja Ühendkuningriigi valitsuse ning EFTA järelevalveameti kohtukulusid ei hüvitata. Kuna põhikohtuasja poolte jaoks on käesolev menetlus eelotsusetaotluse esitanud kohtus pooleli oleva asja üks staadium, otsustab kohtukulude jaotuse siseriiklik kohus.
vastuseks Göta hovrätti 23. veebruari 2001. aasta määrusega esitatud küsimustele, otsustab:
1. Toiming, mis seisneb veebilehel erinevatele isikutele osutamises ja nende individualiseerimises kas nime või muude vahendite, näiteks telefoninumbri või nende töötingimusi ja vaba aja harrastusi puudutava teabe alusel, on „isikuandmete täielikult või osaliselt automatiseeritud töötlemine” Euroopa Parlamendi ja nõukogu 24. oktoobri 1995. aasta direktiivi 95/46/EÜ üksikisikute kaitse kohta isikuandmete töötlemisel ja selliste andmete vaba liikumise kohta artikli 3 lõike 1 tähenduses.
2. Isikuandmete selline töötlemine ei kuulu ühegi direktiivi 95/46 artikli 3 lõikes 2 sätestatud erandi alla.
3. Osutamine asjaolule, et isik vigastas oma jalga ja töötab haiguspuhkusel olles osalise tööajaga, sisaldab tervislikku seisundit käsitlevaid isikuandmeid direktiivi 95/46 artikli 8 lõike 1 tähenduses.
4. „Andmete edastamist kolmandatesse riikidesse” direktiivi 95/46 artikli 25 tähenduses ei ole toimunud, kui liikmesriigis asuv isik sisestab isikuandmed veebilehele, mis on salvestatud füüsilise või juriidilise isiku serveris, kes majutab selle veebilehega tutvumist võimaldavat veebisaiti ja asub samas riigis või teises liikmesriigis, nii et need andmed muutuvad kättesaadavaks igaühele, kes kasutab internetti, kaasa arvatud kolmandates riikides asuvad isikud.
5. Direktiivi 95/46 sätted ise ei sisalda piirangut, mis oleks vastuolus sõnavabaduse üldpõhimõtte või muude Euroopa Liidus kohaldatavate õiguste ja vabadustega, mida käsitleb eelkõige Roomas 4. novembril 1950 allkirjastatud Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooni artikkel 10. Direktiivi 95/46 ülevõtmiseks vastu võetud õigusaktide kohaldamise eest vastutavate liikmesriigi ametiasutuste ja kohtute ülesanne on kindlustada asjassepuutuvate õiguste ja huvide, sealhulgas ühenduse õiguskorras kaitstud põhiõiguste õiglane tasakaal.
6. Meetmed, mida liikmesriigid võtavad isikuandmete kaitse tagamiseks, peavad olema kooskõlas nii direktiivi 95/46 sätetega kui ka eesmärgiga, mis seisneb tasakaalu säilitamises isikuandmete vaba liikumise ja eraelu puutumatuse kaitse vahel. Seevastu ei ole liikmesriigil takistusi direktiivi 95/46 sätteid ülevõtvate siseriiklike õigusaktide ulatuse laiendamiseks valdkondadele, mis ei kuulu selle direktiivi kohaldamisalasse, kui see ei lähe vastuollu mõne muu ühenduse õigusnormiga.

matches:
§ 36
§ 13
§ 33
kohus
kohus
Kohus
Kohus
kohus
kohus
kohus
kohus
kohus
kohus
kohus


text:
Arkiivid - Taali valla arkiiv
Taali valla arkiiv asub Taali vallamajas, on kappidesse asetet. Arkiiv on korraldet, tal on nimestik. Siin on �hendet Sindi ja Taali valla arkiiv. Alguses on olnud 2 arkiivi, Sindi ja Taali. Siis toodi Sindi arkiiv Saia k�lla, Taali arkiiv � Mangu tallu. Kui Sindi ja Taali vald 1891 �heks vallaks �hendati, kolisid m�lemad arkiivid Taali vallamajja.
a. Endise Sindi vallavalitsuse arkiiv
1. Kassa ja teised arve raamatud, alates 1823
2. Magasini arve raamatud, alates 1833
3. Protokolli raamatud
4. nn Посемейные списки
5. R�ugepanemise raamatud 1830�1893
6. Passi raamatud 1861�1893
7. V�ljal�inud kirjade registrid
8. Sissetulnud " "
9. Mitmesugused raamatud
b. Taali vallavalitsuse arkiiv
1. Kassa ja teised raha raamatud, alates 1867
2. Magasini raamatud 1845�1902
3. Protokolli raamatud alates 1867
4. Посемейные списки
5. R�ugepanemise raamatud 1859�1901
6. Passi raamatud
7. V�ljal�inud kirjade registrid 1880�1912
c. Kohtu arkiiv
Sindi valla kohtu protokollid 1825�1866
"	" " "	1866�1890
Taali "	"	"	1852�1890
Taali valla kohtu v�ljal�inud kirjade registrid 1891�1907
Taali valla kohtu arve raamatud 1890�1907
Taali valla kohtu akti raamatud 1890�1900
Siis on veel k�iksugu aktid, p��asjalikult hilisemast ajast.
Vanem ja huvitavam siit oleks: Sindi kogukonna Protokolli raamat, hakatud sisse kirjutama 1825.
Sellest toon m�ned v�ljav�tted:
Sindi kogukonna kohus 25. V 1825
4) Tulid kogukonna peremehed kohtu ette ning kaebasid, et kiriku maantee tegemine neil raske on ja kogukonnas neil vabadikke k�ll, kellel seda maad k�es on. Kohus k�skis kihelkonna kohtu minna ja nimetas Juhkam Jaani Peerna sinna minna kaebama. Kihelkonna kohtuh�rra on m�istnud ja m�isale seda tunnistust andnud, et vabadikud peavad teha aitama ja kogukonna kohus peab seda m��da v�lja jagama, kuda kellegi maad v�lja kannavad.
Sindi kogukonna kohus 5. V 1826
1) M�isa valitsuse poolt kaevati kogukonna kohtule, peremees Jaago Jaani p��le, et tal m�isaga palju teop�evi v�lgu, kui see k�lvatu peremees veel kauemaks j��b, l�heb maja �ieti raisku.
M�isa valitsuse ja kogukonna kohtu poolt visati Jaan s��lt v�lja ja pandi N�mme T�nis ta asemele ja Jaan j�lle N�mme T�nise asemele. Aga T�nis kaebas, et Jaani elumaja on v�ga lagunenud ja katus �sna p��lt �ra. Kohus m�istis, et Jaan T�nisele 40 rbl raha selle ehituse p��le paneb ja �ks pisuke heinamaa T�nis saab N�mmel, mis 15 saatu suur on ja p��le selle annab Jaan T�nisele 1 teo vanker, sellep. et Jaanil seaduse j�rele nii palju rehe puid �ues ei ole, kui tarvis.
1843 a. k�rtsis t�litsemise eest said k�ige suuremad peksjad 30 hoopi vitsu (nad ostsid aga hoobid rahaga v�lja), teised peksjad � 20 hoopi, aga mees, kelle pea l�hki l��dud � 15 hoopi. Et see haige oli, j�i ta peksust ilma.
Sindi kogukonna kohus 26. I 1845. T�ela Anne tuli kohtu ette ja palus �les panna, et ta v�tab omale sulase Jakobi kiriku vallast, nimega J�ri Andrekson, kaubaga, et ta annab sulasele aasta palka 1 kuub, 1 paar villaseid p�kse, 2 paari villaseid sukke, 2 paari kahel�ngasid kindaid, 3 s�rki: 2 linast, 1 takune, 2 paari takuseid p�kse, 3 vakka rukkid ja 2 vakka odre. Kui teiseks aastaks paigale j��b, v�ib kuue asemele kasuka saada. N�ela l�nga saab sulane nii palju, kui tarvis. Aastase t�he p��le sai tema vastu v�etud. Kui aasta t�is saab, siis toob j�lle uue t�he, aga et siia hingekirja saab, seda temale ei lubatud.
Sindi kogukonna kohus 22. VI 1846. M�isa valitsuse poolt kuulutati valla kohtu l�bi vallale, et kind-kub. h�rra kasu j�rele talurahvale peab kuulutatama, et need, kes ennast Vene usku lasevad ristida, et nemad ja nende lapsed ei tohi mingi n�uga p�rast luth. usku tagasi, ehk muu usku minna ja kui seda siiski leitakse, et nemad seda salaja Vene riigi seaduse vastu teinud � siis peab kohus seda ajaviitmata suuremale kohtule teada andma, et nemad v�ivad seaduse j�rele trahvitud saada. Ja k�seb see seadus, et nende varandus saab �ra v�etud, nemad knuudiga trahvitud ja Siberi saadetud saama.
Sindi koguk. kohus 21. IV 1847. M�isa valitsus annab valla kohtule teada, et eksituse l�bi mitte vald ei v�i �elda, et m�isa vene usulistel vene kiriku p�hap�eval p�ha keelnud ja neid t��sse ajanud. Siis antakse k�ige vallale n��d teada, et vene usu rahvas v�ivad keelmata oma p�hap�eval m�isa teost �ra j��da ja kui nad m�isa t��s on, seda vene p�ha m�isa valitsusele teada andma, et nad v�ivad m�isa t��st lahti lastud saada. Aga peab peremees varsi p�rast seda oma v�lguj��nud vakkuse teo p�eva m�isale k�tte tegema.
Sindi kogukonna kohus 10. sept 1855. Postimoona viivad 17 talu, iga talu p��le 14 karnitsat. Pool valda viivad 5 [leisikat] heino ja 9 [leisikat] �lgi � heinu viivad 3 taalri p��lt 1 [leisikas].
EKLA, f 200, m 8:4, 42/4 (II,3) < Tori khk. � Ada Piirak (1925)

matches: kohus Kohus kohus kohus Kohus kohus kohus kohus kohus kohus


Huvitegevuse toetamise kord Muhu vallas – Riigi Teataja
Huvitegevuse toetamise kord Muhu vallas
Huvitegevuse toetamise kord Muhu vallas - sisukord
§ 2 Toetuse andmise alused
§ 3 Toetuse taotlemine ja määramine
§ 4 Lepingu sõlmimine
RT IV, 29.12.2014, 66
Vastu võetud 27.03.2013 nr 98
RT IV, 09.04.2013, 18
jõustumine 01.08.2013
15.10.2014 RT IV, 22.10.2014, 5 25.10.2014
17.12.2014 RT IV, 29.12.2014, 21 01.01.2015
Määrus kehtestatakse kohaliku omavalitsuse korralduse seaduse § 6 lg 3 p 2 ja § 22 lõike 1 punkt 5 ning Muhu valla põhimääruse § 6 lg 5 alusel.
(1) Käesolev kord sätestab huvitegevuse toetamise tingimused ja korra Eesti rahvastikuregistri andmetel Muhu vallas elavate ja õppivate 3 – 19 aasta vanuste laste ja noorte (edaspidi õpilane) huvitegevuse toetamiseks valla eelarvest, kui vastava huvitegevusega tegelemiseks puuduvad võimalused Muhu vallas.
[RT IV, 22.10.2014, 5 - jõust. 25.10.2014]
(2) Huvitegevusena käsitatakse õppimist munitsipaal- või erahuvialakoolis, osalemist spordiklubi või mittetulundusühingu, sihtasutuse või muu eraõigusliku juriidilise isiku (edaspidi organisatsioon) tegevuses, mille eesmärgiks põhikirja järgi on huvitegevuse pakkumine.
(3) Huvitegevusena ei käsitleta osalemist ühekordsel koolitusel, treeningul või muul üritusel.
(4) Kord kehtestatakse eesmärgiga soodustada Muhu valla laste ja noorte huvitegevust.
§ 2. Toetuse andmise alused
(1) Huvitegevuse toetus (edaspidi toetus) käesoleva korra mõistes on valla eelarvelistest vahenditest eraldatavad rahalised vahendid.
(2) Toetus määratakse huvitegevuse hüvitamiseks õppeperioodil, s.o. 9 kuul aastas, toetuse maksimaalne suurus on:
1) Saare maakonna munitsipaalhuvikooli puhul koolipidajaga kokkulepitud summa;
2) muu huvitegevust pakkuva organisatsiooni puhul 160, 00 eurot aastas õpilase kohta.
(3) Määruse alusel toetatakse õpilase huvitegevust ainult ühes huvitegevust pakkuvas organisatsioonis ühel erialal.
(4) Toetust ei ole õigus saada õpilasel, kelle soovitud huvitegevusega tegelemiseks on loodud võimalused ka Muhu valla eelarvest toetavates või hallatavates asutustes välja arvatud:
1) õpilased, kes tegelevad spordi või muu huvitegevusega ja esindavad Muhu valda maakondlikul, riiklikul või rahvusvahelisel tasemel.
2) õpilased, kelle jaoks on huvitegevuse võimalused loodud ühisgrupis, kuid õpilane saavutaks paremaid tulemusi oma vanusegrupis harjutades ja selliseid võimalusi Muhu vallas loodud ei ole.
(5) Toetus määratakse sihtotstarbeliselt tegelike kulutuste hüvitamiseks, st. kui huvitegevust pakkuva organisatsiooni koolituskulu/osalustasu õpilase kohta on väiksem, kui määratud toetus, siis kohustub toetuse saaja sihtotstarbeliselt kasutamata toetuse tagasi maksma
(6) Toetuse eraldamise otsustab Muhu Vallavalitsus oma korraldusega.
§ 3. Toetuse taotlemine ja määramine
(1) Toetuse taotlemiseks esitab lapsevanem vallavalitsusele kirjaliku vormikohase taotluse koos õpilase huvitegevuses osalemist tõendava dokumendiga üldjuhul 01. oktoobriks.
[RT IV, 29.12.2014, 21 - jõust. 01.01.2015]
(2) [Kehtetu - RT IV, 29.12.2014, 21 - jõust. 01.01.2015]
(3) [Kehtetu - RT IV, 29.12.2014, 21 - jõust. 01.01.2015]
(4) Vallavalitsusel on põhjendatud vajaduse korral õigus nõuda taotlejalt muude dokumentide esitamist.
(5) Toetuse määramise või sellest keeldumise otsustab vallavalitsus nõuetekohaselt esitatud avalduse alusel 14 päeva jooksul pärast avalduse laekumist.
(6) Vallavalitsusel on õigus keelduda toetuse määramisest kui:
1) lapsevanemal ei ole õigust toetusele käesoleva määruse alusel;
2) lapsevanem ei esita taotlust nõutud tähtajaks;
3) lapsevanem esitab taotluses valeandmeid;
4) lapsevanemal on võlgnevus valla ees (näiteks, ei ole maksnud tagasi eelmisel perioodil sihtotstarbeliselt kasutamata jäänud toetust, ei ole maksnud ettenähtud makse, jne);
(7) Taotluse rahuldamata jätmisest ning selle põhjustest teavitab vallavalitsus lapsevanemat kirjalikult.
(8) [Kehtetu - RT IV, 29.12.2014, 21 - jõust. 01.01.2015]
(9) Pärast käesoleva määruse § 3 lõikes 1 toodud tähtaega esitatud taotlused saavad taotluse rahuldamise korral huvitegevuse toetust alates taotluse esitamise kuule järgnevast kuust.
§ 4. Lepingu sõlmimine
(1) Kümne päeva jooksul toetuse määramise korralduse vastuvõtmisest sõlmib vallavalitsus toetuse kasutamise kohta kolmepoolse (vald, lapsevanem, huvitegevust pakkuv organisatsioon) lepingu, milles sätestatakse:
1) toetuse kasutamise sihtotstarve;
2) toetuse suurus, ülekandmise tähtaeg või maksegraafik;
3) huvitegevust pakkuva organisatsiooni ja lapsevanema kohustused toetuse kasutamisel;
5) sanktsioonid lepingu rikkumisel.
(2) Kui toetuslepingut ei allkirjastata poolte poolt 10 tööpäeva jooksul või pooled ei jõua lepingu sõlmimises kokkuleppele, kaotab toetuse taotleja lepingu sõlmimiseks õiguse ja taotluse menetlus loetakse lõppenuks.
[Käesolvast tekstist välja jäetud.]
[Kehtetu - RT IV, 29.12.2014, 21 - jõust. 01.01.2015]
Lisa Muhu valla huvitegevuse toetuse kasutamise leping


Põllumajandusreformi seadus – Riigi Teataja
Süstemaatiline liigitus: OMANDIREFORM → Põllumajandusreform
Põllumajandusreformi seadus (lühend - PõRS)
Põllumajandusreformi seadus - sisukord
§ 2 Seaduses kasutatavad terminid
§ 3 Põllumajandusreformi õigustatud ja kohustatud subjektid
§ 4 Põllumajandusreformi etapid
§ 5 Põllumajandusreformi komisjon ja tema pädevus
§ 6 Kohaliku omavalitsuse pädevus põllumajandusreformi läbiviimisel
II OSADE KINDLAKSMÄÄRAMINE ÜHISMAJANDI VARAS
§ 7 Ühistatud vara tagastamise ja kompenseerimise avalduste läbivaatamine
§ 8 Ühistatud vara tagastamine
§ 9 Ühistatud vara kompenseerimine
§ 10 Ühismajandi vara munitsipaliseerimine
§ 11 Eesti Vabariigi osa kindlaksmääramine ühismajandi varas
§ 12 Ühismajandi varas kindlaksmääratud Eesti Vabariigi osa käsutamine
§ 13 Teiste isikute osa ühismajandi varas
§ 14 Ühismajandi võlad ja muud varalised kohustused
§ 15 Ühismajandi osamaksud ja aktsiad teistes organisatsioonides
§ 16 Tööosakud ühismajandi varas
§ 17 Tööosaku käsutamine
III ÜHISMAJANDI REORGANISEERIMINE JA LIKVIDEERIMINE
§ 18 Riigimajandite loomine
§ 19 Ühismajandi reorganiseerimine või likvideerimine
§ 20 Tervikvarade kindlaksmääramine
§ 21 Vara eraldamine natuuras
IV [Kehtetu]
V PÕLLUMAJANDUSREFORMI TAGAMINE
§ 24 Eeliste ja soodustuste andmine
§ 25 Vara omandiõiguse üleminek
§ 251 Ühismajandi sundlõpetamine
§ 252 Likvideerijate õigused ja kohustused
§ 253 Likvideerimise käik
§ 254 Dokumentide säilitamine
§ 26 Reservfond
§ 27 Ühismajandi liikmete ja töötajate tööõiguslik kaitse
§ 28 Vaidluste lahendamine
§ 281 Reformihaldur
§ 282 Reformihalduri pädevus
§ 283 Reformihalduri kulud
§ 284 Vastutus
§ 29 Seaduse ellurakendamine
Põllumajandusreformi seadus
Vastu võetud 11.03.1992
RT 1992, 10, 143
jõustumine 12.03.1992
26.08.1992 RT I 1992, 36, 474 26.08.1992
30.06.1994 RT I 1994, 52, 880 29.07.1994
12.06.1996 RT I 1996, 48, 945 19.07.1996
18.02.1997 RT I 1997, 16, 264 16.03.1997
(1) Käesolev seadus, lähtudes Eesti Vabariigi 1991.aasta 13.juuni omandireformi aluste seadusest (edaspidi Alused; Riigi Teataja 1991, nr.21, art.257), reguleerib ühistatud vara tagastamist ja kompenseerimist põllumajanduses ning ühismajandite reorganiseerimist või likvideerimist (edaspidi põllumajandusreform).
(2) Põllumajandusreformi käigus toimub põllumajanduses üleminek põhiliselt talumajapidamisele ja muule eraomandusel rajanevale ettevõtlusele.
§ 2. Seaduses kasutatavad terminid
majanditevaheline ettevõte - ühismajandite poolt nende raha ja muu vara ühendamise teel moodustatud ettevõte või muu organisatsioon;
osanikmajand - ühismajand, kes on paigutanud oma raha või muu vara osamaksude või aktsiatena majanditevahelisse ettevõttesse;
tervikvara - asjade kogum, millest mingi osa eraldamisel ülejäänud osa sihipärane kasutamine osutub tehnoloogiliselt võimatuks;
ühismajand - 1) kolhoos, sh. kalurikolhoos;
2) kolhoosi vara osastamise teel moodustatud ettevõte või muu organisatsioon;
3) riiklik põllumajandusettevõte;ühismajandi vara - ühismajandi bilansilised, rahalised ja materiaalsed väärtused, sealhulgas osamaksud ja aktsiad teistes organisatsioonides, laenud ja võlad ning muud varalised õigused ja kohustused;
reorganiseerimine - ühismajandi ühinemine, jagunemine või ümberkujundamine;
osaku paigutamine - tööosaku või ühistatud vara eest saadava kompensatsiooni kasutamine sissemaksena äriühingu osa- või aktsiakapitali või selle kohta võlakohustuse vormistamine õigustatud subjekti kasuks.
§ 3. Põllumajandusreformi õigustatud ja kohustatud subjektid
(1) Põllumajandusreformi õigustatud subjektid on:
1) ühistatud vara endised omanikud ja nende õigusjärglased vastavalt Aluste §-dele 7-9;
2) ühismajandi liikmed ja alalised töötajad;
3) isikud, kes on läinud pensionile ühismajandist;
4) endised ühismajandi liikmed ja alalised töötajad, kes on ühismajandis töötanud vähemalt 5 aastat;
5) talu pidama asunud endised ühismajandi liikmed ja alalised töötajad, kelle viimane töökoht oli ühismajandis;
6) ühismajandi endised alalised töötajad või nende pärijad juhul, kui nad on asunud või asuvad talu pidama;
7) Eesti Vabariigi riiklikel ja kohaliku omavalitsuse valitavatel ametikohtadel töötavad isikud, kelle viimane töökoht oli ühismajandis;
8) ühismajandi kreeditorid ja teised isikud, kelle suhtes ühismajandil on varalisi kohustusi;
9) ühismajand majanditevahelise ettevõtte osanikuna;
10) kohalik omavalitsus;
11) Eesti Vabariik;
12) teised isikud vastavalt käesoleva seaduse §-le 16.
(2) Põllumajandusreformi kohustatud subjektid on:
1) ühismajandid ja majanditevahelised ettevõtted;
2) juriidilised isikud, kelle omandisse põllumajandusreformi käigus üleläinud endise ühismajandi vara ei ole tervikuna välja ostetud või kellel ei ole selle vara väärtuses paigutatud osakuid.
(3) Käesoleva paragrahvi 1.lõike punktides 2-7 märgitud isikud on põllumajandusreformi õigustatud subjektideks juhul, kui nad alaliselt elavad Eesti Vabariigis.
§ 4. Põllumajandusreformi etapid
(1) Põllumajandusreform viiakse ühismajandis läbi kooskõlas endise maaomandiõiguse taastamise ja maa erastamisega vastavalt Eesti Vabariigi 1991.aasta 17. oktoobri maareformi seadusele (Riigi Teataja 1991, nr. 34, art. 426) järgmistes etappides:
1) osade kindlaksmääramine ühismajandi varas;
2) ühismajandi likvideerimine või reorganiseerimine.
(2) Osade kindlaksmääramisel ühismajandi varas:
1) viiakse läbi ühismajandi vara inventeerimine, mille käigus tehakse kindlaks vara koosseis ning eraldatakse reservfond reformi läbiviimiseks kooskõlas käesoleva seaduse §-ga 26;
2) tehakse kindlaks ühismajandi vara hulka kuuluv ühistatud vara ja õigustatud subjektid ning otsustatakse ühistatud vara tagastamine või kompenseerimine vastavalt Alustele ja käesolevale seadusele;
3) tehakse kindlaks ühismajandi vara hulka kuuluv muu õigusvastaselt võõrandatud vara. Nimetatud vara tagastamine või kompenseerimine toimub vastavalt Aluste § 17 2. lõikele;
4) tehakse kindlaks põllumajandusreformi teiste õigustatud subjektide osa ühismajandi varas käesoleva seaduse §-de 10-11 ja 13-14 alusel;
5) arvutatakse ülejäänud varast õigustatud subjektide tööosakud vastavalt käesoleva seaduse §-le 16.
(3) Varaosade kindlaksmääramise järel otsustatakse vara edasise kasutamise kord ning ühismajandi reorganiseerimine või likvideerimine ning uute ettevõtlusvormide rakendamine vastavalt käesoleva seaduse III peatükile.
§ 5. Põllumajandusreformi komisjon ja tema pädevus
(1) Põllumajandusreformi läbiviimiseks moodustatakse iga ühismajandi jaoks kohaliku omavalitsuse haldusüksuse reformikomisjon, mille koosseisus on võrdne arv ühismajandi, kohalike talupidajate ja kohaliku omavalitsuse esindajaid, samuti riigi esindajad.
(2) Reformikomisjoni moodustamise korra ja töökorralduse määrab kindlaks Eesti Vabariigi Valitsus.
(3) Reformikomisjon:
1) tagab ühismajandi vara inventeerimise;
2) teeb kindlaks ühistatud vara koosseisu ja maksumuse ning otsustab selle tagastamise või kompenseerimise;
3) esitab kohaliku omavalitsuse volikogule ettepanekud elanike sotsiaalseks ja kultuuriliseks teenindamiseks vajalike varade munitsipaliseerimise kohta;
4) teeb kindlaks riigi osa ühismajandi varas;
5) teeb kindlaks käesoleva seaduse § 3 1. lõikepunktides 2-12 loetletud isikute ringi ja neile kuuluva varaosa suuruse;
6) vaatab läbi ühismajandi reorganiseerimise või likvideerimise kava ja annab oma nõusoleku selle elluviimiseks;
7) täidab teisi käesolevast seadusest ja muudest normatiivaktidest tulenevaid ülesandeid põllumajandusreformi läbiviimisel.
(4) Reformikomisjonil on õigus teha ühismajandile ülesandeks põllumajandusreformi läbiviimiseks vajalike materjalide ja dokumentide ettevalmistamine.
(5) Kõiki tehinguid ühismajandi põhivaraga on lubatud põllumajandusreformi läbiviimise perioodil teostada ainult reformikomisjoni loal.
§ 6. Kohaliku omavalitsuse pädevus põllumajandusreformi läbiviimisel
Põllumajandusreformi läbiviimisel oma haldusterritooriumil kohalik omavalitsus:
1) tagab põllumajandusreformi seostatuse maa- ja haldusreformiga;
2) annab ühismajandi reorganiseerimise või likvideerimise käigus moodustatavale juriidilisele isikule tegutsemisloa;
3) otsustab munitsipaliseeritud vara edasise kasutamise korra ja tingimused;
4) kooskõlas käesoleva seaduse § 5 1. lõikeganimetab reformikomisjonist väljalangenud liikme asemele uue isiku, kui väljalangenud liige ei ole riigi esindaja;
5) täidab käesoleva seaduse §-des 19, 25, 28, 28.1 ja 28.2 sätestatud ning teistest õigusaktidest tulenevaid ülesandeid põllumajandusreformi läbiviimisel.
II. OSADE KINDLAKSMÄÄRAMINE ÜHISMAJANDI VARAS
§ 7. Ühistatud vara tagastamise ja kompenseerimise avalduste läbivaatamine
Ühistatud vara tagastamise või kompenseerimise avaldused vaatab läbi reformikomisjon vastavalt Alustele ja käesolevale seadusele.
§ 8. Ühistatud vara tagastamine
Ühistatud vara tagastatakse reformikomisjoni otsusel vastavalt Alustele ja käesolevale seadusele.
§ 9. Ühistatud vara kompenseerimine
(1) Ühistatud vara kompenseeritakse vastavalt Aluste §-le 14 käesoleva seadusega ettenähtud korras.
(2) Ühistatud vara endisel omanikul või tema õigusjärglasel on õigus saada kompensatsiooni vara ühistamise aegsest väärtusest lähtudes:
1) vara asendamise teel muu samaväärse varaga (kompensatsioon natuuras);
2) osana ühismajandi või selle õigusjärglase varast, mille kohta antakse talle välja vastav tõend;
3) rahas kohese väljamaksena või kohustatud subjekti võlakohustusena õigustatud subjekti kasuks.
(3) Kompensatsiooni, mis on saadud osana ühismajandi varast, on õigustatud subjektil õigus ühendada tööosakuga, samuti anda see tasu eest või tasuta üle teistele isikutele samadel tingimustel tööosaku üleandmisega vastavalt käesoleva seaduse §-le 17.
(4) Kompensatsiooni natuuras võib õigustatud subjekt taotleda kooskõlas käesoleva seaduse §-dega 20 ja 21.
(5) Reformikomisjon otsustab kompenseerimise viisi, korra ja tähtajad vastavalt ühismajandi reorganiseerimise või likvideerimise kavale.
(6) Õigustatud subjektil on õigus ühistatud vara eest saadavat kompensatsiooni pärandada.
(7) Kui õigustatud subjekt on ühendanud tööosaku ja ühistatud vara eest arvestatud kompensatsiooni ning osa ühendatud osakust paigutanud, kompenseeritakse paigutamata osa käesolevas paragrahvis sätestatud korras.
(8) Alates 1997. aasta 1. jaanuarist tagastab või kompenseerib riik põllumajandusreformi käigus tagastamata või kompenseerimata ühistatud vara põllumajandusreformi käigus määratud väärtuses erastamisväärtpaberitega Vabariigi Valitsuse kehtestatud korras. Kui põllumajandusreformi käigus on ühistatud vara väärtus määramata, määratakse see käesolevas seaduses ja ühistatud vara maksumuse määramise seaduses (RT 1993, 7, 104) sätestatud korras.
§ 10. Ühismajandi vara munitsipaliseerimine
(1) Kohaliku omavalitsuse staatusega haldusüksustele tagastatakse ühismajandi valduses olev enne 1940.aasta 16.juunit munitsipaalomandusse kuulunud vara vastavalt Alustele.
(2) Riigieelarve ja muude tsentraliseeritud vahendite arvel ehitatud sotsiaal- ja kultuuriobjektid antakse munitsipaalomandusse tasuta Eesti Vabariigi Valitsuse poolt kehtestatud korras.
(3) Ühismajandi omavahendite arvel ehitatud või soetatud sotsiaal- ja kultuuriobjektide üleandmine munitsipaalomandusse toimub vastavalt kohaliku omavalitsuse korralduse seaduse (RT I 1993, 37, 558; 1994, 12, 200; 19, 340; 72, 1263; 84, 1475; 1995, 16, 228; 17, 237; 23, 334; 26-28, 355; 59, 1006; 97, 1664; 1996, 36, 738; 37, 739; 40, 773; 48, 942; 89, 1591) § 34 4. lõikele.
(4) Ühismajandi omavahendite arvel ehitatud objektide munitsipaalomandusse andmisel tasaarvestatakse nende maksumus ühismajandi riiklike laenuvõlgnevustega või riigilt tasuta saadud vara maksumusega.
§ 11. Eesti Vabariigi osa kindlaksmääramine ühismajandi varas
(1) Eesti Vabariigile kuulub ühismajandi varas:
1) vara, mis kuulus Eesti Vabariigile enne 1940.aasta 16.juunit;
2) riigieelarve ja muude tsentraliseeritud vahendite arvel soetatud või ehitatud objektid ja rajatised;
3) riigi poolt ühismajandile tasuta antud vara, mis on säilinud individualiseeritaval kujul.
(2) Eesti Vabariigi osa ühismajandi varas tehakse kindlaks Eesti Vabariigi Valitsuse poolt kehtestatavas korras.
(3) Eesti Vabariigi osa kindlaksmääramisel ühismajandi varas ei võeta arvesse riigi poolt kustutatud laene.
§ 12. Ühismajandi varas kindlaksmääratud Eesti Vabariigi osa käsutamine
(1) Eesti Vabariigi osa ühismajandi varas jäetakse riigi omandisse, munitsipaliseeritakse või erastatakse teiste õigusaktidega kehtestatud korras.
(2) Ühismajandi bilansis olevad ja riigieelarve vahendite arvel rajatud kuivendus- ja vihmutussüsteemid antakse üle koos maaomandi või maakasutuse üleandmisega. Nimetatud objektide üleandmise ja edasise kasutamise korra kehtestab Eesti Vabariigi Valitsus.
(3) Eesti Vabariigi osa erastamisel on selle omandamise eesõigus maareformi seaduse § 10 2. lõikes sätestatud õigustatud subjektidel, nende puudumisel antud kohaliku omavalitsuse haldusterritooriumil põllumajandusliku tootmisega tegelevatel isikutel.
§ 13. Teiste isikute osa ühismajandi varas
(1) Juriidilistel ja füüsilistel isikutel, kes on paigutanud oma rahalised või materiaalsed vahendid ühismajandi varasse, on õigus taotleda oma osa kindlaksmääramist ühismajandi varas.
(2) Käesoleva paragrahvi 1.lõikes märgitud isikutel on õigus taotleda:
1) oma osa eraldamist ja tagastamist natuuras;
2) kaasomandi vormistamist ühismajandi õigusjärglase varas;
3) oma osa väljamaksmist rahas.
(3) Käesoleva paragrahvi 2.lõikes märgitud vara üleandmise või väljamaksmise tingimused, korra ja tähtajad otsustab reformikomisjon vastavalt ühismajandi reorganiseerimise või likvideerimise kavale kooskõlas käesoleva seaduse §-dega20 ja 21.
§ 14. Ühismajandi võlad ja muud varalised kohustused
(1) Ühismajandi laenud ja võlad, sealhulgas riigieelarvest saadud laenud, kuuluvad ühismajandi likvideerimisel või reorganiseerimisel tasumisele järgmise vara arvel:
1) rahaliste vahendite arvel;
2) osamaksude ja aktsiate arvel;
3) muu vara arvel.
(2) Panga ja teiste kreeditoride nõusolekul võib ühismajandi laenud ja muud varalised kohustused üle anda isikutele, kellele läheb üle tööosakutena jaotamisele kuuluv osa ühismajandi varast.
(3) Ühismajandi kohustused tervisekahjustuste hüvitamisel ja toitjakaotuspensionide maksmisel lähevad üle riikliku sotsiaalkindlustuse organitele.
(4) Ühismajandi lepingulised kohustused lähevad üle ühismajandi õigusjärglastele vastavalt vara üleandmisele.
(5) Ühismajandi kreeditoridel on õigus esitada nõudeid ühismajandi võlgade osas kuni 1996. aasta 1. oktoobrini. Võlgu, mille osas nimetatud kuupäevaks nõudeid esitatud ei ole, hiljem ei rahuldata.
§ 15. Ühismajandi osamaksud ja aktsiad teistes organisatsioonides
(1) Ühismajandi osamaksud ja aktsiad või neile vastav osa teiste organisatsioonide varas antakse üle ühismajandi õigusjärglastele kooskõlas nimetatud organisatsioonide põhikirjadega või antakse munitsipaalomandusse vastavalt käesoleva seaduse §-le 10 või realiseeritakse ühismajandi vara erastamisel eelkõige ühismajandi liikmetele, alalistele töötajatele ja talupidajatele, samuti ühistatud vara endistele omanikele või nende pärijatele, arvestades nende tööosakuid ning ühistatud vara eest saadavat kompensatsiooni.
(2) Osamaksude ja aktsiate üleandmine toimub vastavalt ühismajandi reorganiseerimise või likvideerimise kavale. Juhul kui osamaksud ja aktsiad on seotud ühismajandi konkreetse varaga, toimub nende üleandmine kooskõlas käesoleva seaduse §-dega 20 ja 21.
§ 16. Tööosakud ühismajandi varas
(1) Tööosak on ühismajandi liikmete ja alaliste töötajate ning teiste õigustatud subjektide ühismajandis töötamise aja ja tööpanuse alusel arvutatud osa ühismajandi varas.
(2) Tööosaku arvutamise aluseks võetakse vara, mis jääb järele pärast vara eraldamist vastavalt käesoleva seaduse §-dele 7-14.
(3) Õigus tööosakule ühismajandi varas on käesoleva seaduse § 3 1. lõike punktides 2-7 märgitud isikutel, arvestades tööstaaži ja tööpanust majandis.
(4) Reformikomisjonil on õigus arvata ühismajandi varast tööosaku saajate hulka lisaks käesoleva paragrahvi 3.lõikes märgitud subjektidele ka nende pärijaid ja teisi isikuid, juhul kui nad töötavad ühismajandis või on talupidajad ja elavad alaliselt antud kohaliku omavalitsuse või ühismajandi territooriumil.
(5) Tööosakute kindlaksmääramise korra kehtestab Eesti Vabariigi Valitsus.
(6) Tööosaku suuruse kohta antakse õigustatud subjektile välja sellekohane tõend.
§ 17. Tööosaku käsutamine
(1) Isikul, kellel on tööosak ühismajandi varas, on õigus:
1) paigutada oma tööosak ühismajandi vara baasil asutatud äriühingu aktsia- või osakapitali;
2) taotleda oma tööosaku ulatuses ühismajandi vara natuuras eraldamist kooskõlas käesoleva seaduse §-dega 20 ja 21;
3) ühendada oma tööosak ühistatud vara eest saadava kompensatsiooniga, samuti seaduses sätestatud korras teiste analoogilisel eesmärgil välja antud osakute või obligatsioonidega;
4) anda oma tööosak tasuta või tasu eest teisele füüsilisele või juriidilisele isikule.
(2) Õigustatud subjektil on õigus oma tööosakut pärandada.
(3) Tööosaku realiseerimise viisi, korra ja tähtajad otsustab reformikomisjon vastavalt ühismajandi reorganiseerimise või likvideerimise kavale kooskõlas käesoleva seaduse §-dega 20 ja 21.
(4) Tööosakut võib käsutada kuni 1996. aasta 1. oktoobrini. Hiljem esitatud taotlusi ei rahuldata ja tööosakut ei kompenseerita.
III. ÜHISMAJANDI REORGANISEERIMINE JA LIKVIDEERIMINE
§ 18. Riigimajandite loomine
(2) Riigimajandite haldusse varade üleandmine ja nende edasine kasutamine toimub Eesti Vabariigi Valitsuse poolt kehtestatud korras.
(3) Riigimajandite vara koosseisus väljaselgitatud ühistatud vara tagastatakse või kompenseeritakse käesoleva seaduse alusel Eesti Vabariigi Valitsuse poolt kehtestatud korras.
(4) Riiklike põllumajanduslike õppe-, katse-, ja teadusasutuste maakasutuse piirid määratakse vastavalt valla maakorralduse kavale.
(5) Riigimajandite ümberkujundamine ja lõpetamine toimub äriseadustiku (RT I 1995, 26-28, 355; 1996, 52-54, 993) ja erastamine erastamisseaduse (RT I 1993, 45, 639; 1997, 9, 78) alusel.
§ 19. Ühismajandi reorganiseerimine või likvideerimine
(1) Ühismajand kuulub reorganiseerimisele või likvideerimisele ühismajandi varas tööosakut omavate ühismajandi liikmete ja alaliste töötajate üldkoosoleku otsusel. Kõigil teistel isikutel, kellel on osa ühismajandi varas, on õigus üldkoosolekust otsustava hääleõigusega osa võtta.
(2) Ühismajand kuulub likvideerimisele käesoleva paragrahvi 1. lõikes märgitud koosoleku otsusel või kreeditoride nõudmisel, kui ühismajandi varast ei jätku nende nõuete rahuldamiseks.
(3) Ühismajandi likvideerimiseks või reorganiseerimiseks võtab ühismajandi üldkoosolek vastu likvideerimise või reorganiseerimise kava ning esitab selle läbivaatamiseks reformikomisjonile.
(4) Kui reformikomisjon ei ole ühismajandi poolt esitatud likvideerimise või reorganiseerimise kavaga nõus, otsustab selle kava rakendamise kohaliku omavalitsuse volikogu.
(5) Likvideerimise või reorganiseerimise kava ei tohi piirata õigustatud subjektide õigust vabalt käsutada oma ühistatud vara- ja/või tööosakut.
(6) Ühismajandi reorganiseerimise või likvideerimise kava võib varem tehtud ja realiseeritud otsuseid muutmata täiendada ühismajandi asukohajärgne kohaliku omavalitsuse volikogu. Kui ühismajand asub mitme kohaliku omavalitsuse territooriumil, saab reformikava täiendada reformikomisjoni moodustanud kohaliku omavalitsuse volikogu kooskõlastatult teiste kohalike omavalitsustega.
§ 20. Tervikvarade kindlaksmääramine
(1) Tootmise järjepidevuse tagamiseks määratakse põllumajandusreformi läbiviimisel kindlaks tervikvarad, mis võetakse aluseks ühismajandi vara natuuras eraldamisel, järgmises järjekorras:
1) põllumajandusliku tootmisega seotud tervikvara koos ettepanekuga selle tervikvara teenindamiseks vajaliku maakasutuse suuruse kindlaksmääramiseks ning piirangute ja kohustuste kehtestamiseks maaomanikele ja maakasutajatele;
2) põllumajandustootmist teenindav tervikvara.
(2) Käibevara eraldatakse vastavuses põhivara suuruse ja selle kasutamise otstarbega.
§ 21. Vara eraldamine natuuras
(1) Vara eraldamine natuuras toimub ühismajandi likvideerimise või reorganiseerimise kava alusel käesoleva seaduse §-s 20 märgitud tingimustel.
(2) Vara eraldamist natuuras on õigus taotleda õigustatud subjektil, kellel on osa ühismajandi varas, juhul kui tal on tingimused põllumajandusliku tootmise alustamiseks või jätkamiseks või muuks ettevõtluseks antud ühismajandi või kohaliku omavalitsuse haldusterritooriumil.
(3) Põllumajanduslike tootmisvahendite natuuras eraldamisel arvestatakse vara taotleja maakasutuse suurust ja tootmisvahendite olemasolu.
(4) Vara eraldamisel natuuras kuulub selle vara rendileping omandaja nõudel ennetähtaegselt lõpetamisele. Rentnikul, kes on põllumajandusreformi õigustatud subjektiks, on eesõigus nõuda tema poolt rendilevõetud vara eraldamist natuuras.
(5) Vara eraldamine müügiks avaliku enampakkumise korras on lubatud ainult selle vara osas, mida ükski õigustatud subjekt ei taotle.
§ 22. [Kehtetu – RT I 2002, 53, 336 - jõust. 01.07.2002]
IV. [Kehtetu]
§ 23. [Kehtetu]
V. PÕLLUMAJANDUSREFORMI TAGAMINE
§ 24. Eeliste ja soodustuste andmine
(1) Eesti Vabariigi Valitsus võib anda ühismajandi likvideerimisel või reorganiseerimisel vara uutele omanikele soodustusi nendele koos varaga üleantud laenude tasumisel või kustutada nimetatud laenud riigieelarvest, samuti võimaldada pikaajalist sooduskrediiti tootmise ümberkorraldamiseks. Soodustuste ja krediitide andmise korra kehtestab Eesti Vabariigi Valitsus koos Eesti Pangaga.
(2) Ühistatud vara tagastamine ja kompenseerimine, samuti muu vara üleandmine põllumajandusreformi käigus on riigilõivu- ja maksuvaba.
§ 25. Vara omandiõiguse üleminek
(1) Tagastatava, natuuras kompenseeritava või tööosaku alusel natuuras eraldatava vara omandiõigus läheb üle akti alusel, milles sätestatakse:
1) vara üleandmise ja omandiõiguse ülemineku aeg; 2) omandaja kohustus vara sihipäraseks kasutamiseks kohaliku omavalitsuse organi nõudmisel tema poolt kindlaksmääratud tingimustel ja tähtajani;
3) varal lasuvate õiguste ja kohustuste üleminek;
4) muud vajalikud tingimused vastavalt reformikomisjoni otsusele.
(2) Kui põllumajandusreformi käigus isiku valdusse üleläinud endise ühismajandi vara väärtuses ei ole 1996. aasta 1. detsembriks paigutatud osakuid, vormistatakse paigutamata:
1) ühistatud vara osaku kohta valdaja võlakohustus riigi kasuks Vabariigi Valitsuse kehtestatud korras;
2) tööosaku kohta valdaja võlakohustus tema asukohajärgse kohaliku omavalitsuse kasuks kohaliku omavalitsuse kehtestatud korras.
(3) Kui põllumajandusreformi käigus on tasuta üle antud endise ühismajandi vara, vähendatakse:
1) riigi kasuks vormistatavat võlakohustust riigiettevõttele tasuta üleantud vara väärtuse võrra;
2) kohaliku omavalitsuse kasuks vormistatavat võlakohustust munitsipaalomandisse tasuta üleantud vara väärtuse võrra.
(4) Käesoleva paragrahvi 2. lõikes nimetatud võlakohustus kuulub täitmisele viie aasta jooksul aasta intressimääraga 10 protsenti aastas tasumisele kuuluvast summast. Võlakohustuse täitmisega viivitamise korral nõutakse viivist 0,05 protsenti viivitatud kohustuse summast iga viivitatud päeva eest.
(5) Ühismajandi või tema õigusjärglase vara hulka kuuluvate haridus-, kultuuri-, tervishoiu- või sotsiaalobjektide, haldushoonete, katlamajade, soojus- või kanalisatsioonivõrkude, veevarustus- või puhastusseadmete või muu kohaliku omavalitsuse funktsioonide täitmiseks vajaliku vara võõrandamise korral on ostueesõigus kohalikul omavalitsusel, teede, üldkasutatavate elektrivõrkude ja -alajaamade ning sideliinide ja -keskjaamade võõrandamise korral riigil.
(6) Käesoleva paragrahvi 2. lõike punktis 1 nimetatud võlakohustuse täitmiseks, samuti põllumajandusreformi käigus loovutatud tööosakute eest täiendavalt arvelevõetud riigiosa eest tasumiseks riigile üleantud erastamisväärtpaberid või raha kantakse vastavalt Põllumajandusministeeriumi erastamisväärtpaberiarvele või erastamise eriarvele. Laekunud raha kasutatakse vastavalt erastamisest laekuva raha kasutamise seaduse (RT I 1996, 26, 529) paragrahvile 3.
(7) Käesoleva paragrahvi 5. lõikes nimetatud varade võõrandamisel kohalikule omavalitsusele või riigile võib kohalik omavalitsus või maavanem rahandusministri kehtestatud korras kuni 1997. aasta 31. detsembrini taotleda Vabariigi Valitsuselt nimetatud varade maksumuse tasumist tasaarvelduse korras. Tasaarvelduseks kustutab Vabariigi Valitsus varade võõrandaja enne 1997. aasta 1. jaanuari tekkinud riiklike maksude maksuvõlad võõrandatava vara müügihinna ulatuses.
[RT I 1997, 16, 264 - jõust. 16.03.1997]
§ 251. Ühismajandi sundlõpetamine
(1) Kui põllumajandusreform ühismajandis ei ole lõpetatud 1996. aasta 1. detsembriks, algatab maavanem 1997. aasta 1. veebruariks ühismajandi sundlõpetamise.
(2) Ühismajand lõpetatakse kohtuotsusega, milles kohus määrab likvideerijad, nende tasustamise korra ja tasu suuruse.
(3) Õigustatud subjekti nõudel võib kohus likvideerija mõjuval põhjusel tagasi kutsuda. Sel juhul nimetab kohus uue likvideerija.
§ 252. Likvideerijate õigused ja kohustused
(1) Likvideerijatel on ühismajandi juhtimisorgani õigused ja kohustused, mis ei ole vastuolus likvideerimise eesmärgiga.
(2) Likvideerijad lõpetavad ühismajandi tegevuse, nõuavad sisse võlad, müüvad vara ja rahuldavad võlausaldajate nõuded.
(3) Likvideerijad võivad teha ainult neid tehinguid, mis on vajalikud juriidilise isiku likvideerimiseks.
(4) Likvideerimismenetluses peab ühismajandi nimele lisama märkuse "likvideerimisel".
(5) Ühismajandi lootusetu maksuvõla kustutamiseks esitavad likvideerijad maksuhaldurile vastava taotluse. Maksuhalduril on õigus kustutada ühismajandi maksuvõlg rahandusministri kehtestatud korras.
(6) Kui likvideeritava ühismajandi varast ei jätku pärast maksuvõlgade kustutamist kõigi nõuete rahuldamiseks või maksuhaldur peab otstarbekaks pankrotimenetluse algatamist, peavad likvideerijad algatama pankrotimenetluse.
§ 253. Likvideerimise käik
(1) Likvideerimise alustamiseks koostavad likvideerijad bilansi. Ühismajandi võlgade määramisel lähtuvad likvideerijad kreeditoride poolt 1996. aasta 1. oktoobriks esitatud nõuetest.
(2) Pärast kõigi võlausaldajate nõuete rahuldamist, lootusetu maksuvõla kustutamist ja ülejäänud vara üleandmist kohaliku omavalitsuse volikogule, esitavad likvideerijad avalduse ühismajandi registrist kustutamiseks.
§ 254. Dokumentide säilitamine
Lõppenud ühismajandi dokumendid antakse hoiule kohalikule omavalitsusele, kes tagab dokumentide säilitamise 10 aastat.
§ 26. Reservfond
(1) Põllumajandusreformi läbiviimisega seotud kulutuste katteks arvestatakse reservfondi 5% ühismajandi vara maksumusest seisuga 1992. aasta 1. jaanuar.
(2) Ühismajandi reorganiseerimisel antakse reservfondi jääk ühismajandi õigusjärglastele. Ühismajandi likvideerimisel antakse rahaliste vahendite jääk üle kohaliku omavalitsuse eriarvele, kus neid hoitakse kolme aasta jooksul ning millest rahuldatakse õigustatud subjektide hilisemad põhjendatud nõuded.
§ 27. Ühismajandi liikmete ja töötajate tööõiguslik kaitse
(1) Ühismajandi reorganiseerimisel või likvideerimisel lahendatakse liikmete ja töötajate töövahekorrad kooskõlas seadusandluse ja ühismajandi põhikirjaga.
(2) Eesti Vabariigi Valitsus võib osutada põllumajandusreformi läbiviimisel kohaliku omavalitsuse organile abi endiste ühismajandi liikmete ja töötajate ümberõppe korraldamisel ja tööhõive tagamisel.
§ 28. Vaidluste lahendamine
(1) Põllumajandusreformi läbiviimisel on õigustatud subjektil õigus:
1) ühismajandi üldkoosoleku otsuse peale edasi kaevata reformikomisjonile või reformihaldurile, kes on kohustatud õigustatud subjekti kaebuse läbi vaatama 20 päeva jooksul;
2) reformikomisjoni või reformihalduri otsuse peale edasi kaevata kohaliku omavalitsuse volikogule, kes vaatab kaebuse läbi ühe kuu jooksul.
(2) Käesoleva paragrahvi 1.lõikes märgitud juhtudel on edasikaebamise tähtajaks üks kuu, arvates ajast, millal õigustatud subjektile tehti otsus kirjalikult teatavaks.
(3) Kohaliku omavalitsuse volikogu otsuse peale
edasikaebamine toimub halduskohtumenetluse seadustikus sätestatud korras.
(4) Ühistatud vara tagastamise ja kompenseerimise vaidlused lahendatakse vastavalt Aluste §-le 19.
§ 281. Reformihaldur
(1) Reformihaldur on isik, kelle põllumajandusreformi läbiviimiseks nimetab ametisse põllumajandusminister maavanema või kohaliku omavalitsuse volikogu ettepanekul. Reformihalduriks võib nimetada isiku, kes on andnud selleks kirjaliku nõusoleku.
(2) Reformihalduri teadmised ja kogemused peavad vastama tema kohustustest tulenevatele nõuetele.
(3) Reformihaldur ei tohi olla antud ühismajandis õigustatud subjekt ega asjast huvitatud isik.
(4) Reformihaldur nimetatakse juhul, kui põllumajandusreformi läbiviimisel esineb ühismajandil või tema õigusjärglasel vähemalt üks järgnevatest asjaoludest:
1) käesoleva seaduse § 4 1. lõike või 2. lõike punktide 1, 2, 3 või 5 sätete rikkumine;
2) ühistatud vara maksumuse määramise seaduse (RT I, 1993, 7, 104) sätete rikkumine.
(5) Käesoleva paragrahvi 4. lõikes loetletud rikkumiste tuvastamise õigus on põllumajandusministril, maavanemal või kohaliku omavalitsuse volikogul.
(6) Reformihalduri nimetamise päevast alates loetakse kehtetuks reformikomisjoni volitused ja need lähevad üle reformihaldurile. Reformikomisjon on kohustatud reformihaldurile üle andma kõik reformi läbiviimisega seotud dokumendid.
§ 282. Reformihalduri pädevus
(1) Reformihaldur, kes on ametisse nimetatud käesoleva seaduse § 28.1 4. lõike punkti 1 alusel, koostab või muudab ühismajandi reorganiseerimise või likvideerimise kava ning esitab selle õigustatud subjektide üldkoosolekule kinnitamiseks. Reformihaldur viib läbi ühismajandi põllumajandusreformi ning temal on selleks käesoleva seaduse §-s 5 sätestatud reformikomisjoni pädevus.
(2) Käesoleva seaduse § 28.1 4. lõike punkti 2 alusel kinnitatud reformihaldur:
1) teeb kindlaks põllumajandusreformi käigus toimunud seaduserikkumised;
2) nõuab tagasi teiste isikute ebaseaduslikus valduses asuva ühismajandi vara ning vajadusel pöördub selleks avaldusega kohtusse;
3) koostab ja esitab kohaliku omavalitsuse volikogule kinnitamiseks kava käesoleva seaduse § 28.1 4. lõike punktis 2 nimetatud rikkumistega õigustatud subjektidele tekitatud kahju hüvitamiseks.
(3) Reformihaldur on aruandekohustuslik õigustatud subjektide üldkoosoleku ja põllumajandusministri ees. Põllumajandusminister võib reformihalduri tagasi kutsuda õigustatud subjektide üldkoosoleku nõudmisel.
(4) Kuni reformihalduri tegevuse lõpetamiseni on tehingud ühismajandi või tema õigusjärglase varaga, mida ei ole antud õigustatud subjekti omandisse käesoleva seaduse § 25 alusel, lubatud ainult reformihalduri loal.
(5) Reformihaldur viib käesolevas paragrahvis nimetatud toimingud lõpule hiljemalt kuue kuu jooksul, alates ametisse nimetamise päevast. Nimetatud tähtaega võib põllumajandusminister mõjuvatel põhjustel pikendada.
§ 283. Reformihalduri kulud
(1) Reformihalduri kulud põllumajandusreformi läbiviimisel kaetakse käesoleva seaduse § 26 alusel moodustatud reservfondi arvelt. Reservfondi moodustamise võimatuse korral kaetakse reformihalduri kulud riigieelarvest Põllumajandusministeeriumile ettenähtud vahendite arvel.
(2) Reformihalduri kulud ja tasu kinnitab põllumajandusminister. Tasu suurus ei tohi olla väiksem kui 5% reservfondi suurusest.
§ 284. Vastutus
(1) Reformitava ühismajandi ametiisikud kannavad vastutust oma süülise käitumisega reformitavale ühismajandile tekitatud varalise kahju eest.
(2) Ametialase kuriteo toimepanemise eest kannavad reformitava ühismajandi ametiisikud, reformikomisjoni liikmed ja reformihaldur kriminaalvastutust vastavalt kriminaalseadusele.
§ 29. Seaduse ellurakendamine
Käesoleva seaduse ellurakendamise tagab Eesti Vabariigi Valitsus, kes annab selleks välja juhendeid ja selgitusi.
Järelevalvet põllumajandusreformi läbiviimise üle teostavad põllumajandusminister ja maavanem Vabariigi Valitsuse kehtestatud korras.