Kokku: 122| Näitan: 1 - 20
5-20-2/11 Riigikohtu põhiseaduslikkuse järelevalve kolleegium 26.05.2020
MaaKatS § 18 2 lg 4
MaaPS § 55
PS § 154 lg 1
Vt taotluse lubatavuse tingimuste kohta Riigikohtu üldkogu 10. märtsi 2010. a otsus asjas nr 3-4-1-8-09, p 44; Riigikohtu põhiseaduslikkuse järelevalve kolleegiumi 20. detsembri 2016. a otsus asjas nr 3-4-1-3-16, p-d 76 ja 81; samuti praeguse otsuse punkt 3. (p 24)
MaaKatS § 18² lõikega 4 on osa katastriüksuste sihtotstarbe näinud linna- või vallavalitsuse asemel ette Riigikogu seadusega. Kaevandamisloa väljastamise korral ei ole kohaliku omavalitsuse organil kaalutlusruumi vastava katastriüksuse sihtotstarbe määramisel kui kohaliku elu küsimuse otsustamisel (vt ka Riigikohtu põhiseaduslikkuse järelevalve kolleegiumi 30. septembri 2009. a otsus asjas nr 3-4-1-9-09, p 26; Riigikohtu põhiseaduslikkuse järelevalve kolleegiumi 19. jaanuari 2010. a otsus asjas nr 3-4-1-13-09, p-d 22 ja 23, milles Riigikohus leidis, et ruumiline planeerimine üldiselt ja konkreetselt ka katastriüksuste sihtotstarbe määramine on kohaliku elu küsimus). Omavalitsusüksusel ei ole ka õigust keelduda katastriüksuse sihtotstarbe muutmisest, tuginedes varem kehtinud ja kaevandmist ette mitte nägevatele planeeringutele (eelkõige üldplaneeringule, kuid ka eri- ja detailplaneeringutele). MaaKatS § 18² lõige 4 riivab seega omavalitsusüksuste õigust seaduse alusel iseseisvalt otsustada ja korraldada kõiki kohaliku elu küsimusi (PS § 154 lõige 1). (p 26)
MaaKatS § 18² lõike 4 eesmärgiks võib pidada seda, et ülekaalukates riiklikes huvides õiguspäraselt antud kaevandamisloa alusel saaks mõistliku ajaga ja täiendava asjaajamiseta asuda kaevandama õigel ajal ja õiges kohas, tagades seeläbi maavarade kui rahvusliku rikkuse säästliku kasutamise (PS § 5). Samuti on selle eesmärk kaevandamisloa omanikust ettevõtja ettevõtlusvabaduse kaitse. Neil eesmärkidel omavalitsusüksuste planeerimisautonoomiat piirata on lubatav. (p 29)
MaaKatS § 18² lõike 4 põhiseaduspärasuse juures on olulisim, et peamise negatiivse mõju omavalitsusüksuse planeerimisautonoomiale põhjustab riigi poolt kaevandamisloa andmine, mitte seadusega omavalitsusüksustele pandud kohustus muuta seejärel vastavalt katastriüksuse sihtotstarvet. (p 33)
Kaevandamisluba antakse menetluses, milles omavalitsusüksusel on võimalik osaleda ja väljendada oma vastuseisu kaevandamisele (MaaPS § 49 lg 6). (p 34)
Kaevandamisloa andmine omavalitsusüksuse vastuseisu korral Vabariigi Valitsuse nõusolekul (kehtiva MaaPS § 55 lõige 4) on põhiseadusega kooskõlas sõltumata dokumendi vormist, milles see vastuseis on esitatud (planeering, arengukava, kiri vms), kui on täidetud järgmised tingimused (vt eespool viidatud otsus asjas nr 3-4-1-9-09, p-d 32-33). Omavalitsusüksus peab saama osaleda ja esitada oma vastuväited kaevandamisloa menetluses, samuti Vabariigi Valitsuses toimuvas nõusoleku andmise menetluses. Vabariigi Valitsus peab sõnaselgelt näitama nõusoleku andmisel, millised on need ülekaalukad üleriigilised sotsiaalsed, keskkonnahoiu- või majandushuvid, mis tingivad vajaduse kaaluda loa väljastamist just konkreetse omavalitsusüksuse territooriumi kohta. Keskkonnaametil kui loa väljastajal on kohustus omavalitsusüksuse esitatud keskkonnahoiu ja sotsiaalseid kaalutlusi loa otsustamisel arvestada. Tal on ka võimalik MaaPS § 56 lõike 1 punkti 9 kohaselt lisada loale nõudeid maapõue kaitse ja maavara ratsionaalse kasutamise tagamiseks ning kaevandamisest inimese tervisele, varale ja keskkonnale tuleneva keskkonnahäiringu vähendamiseks, samuti MaaPS § 56 lõike 2 alusel muid tingimusi. Omavalitsusüksusel peab olema võimalik kohtus vaidlustada nii Vabariigi Valitsuse nõusolekut kui ka lõplikku loa andmist. (p 37)
Kehtiva MaaPS § 55 lõike 4 kohaselt peab Vabariigi Valitsus oma nõusoleku andmiseks ära näitama, milles seisneb „ülekaalukas riigi huvi“. Tegemist on määratlemata õigusmõistega, mille sisustamine ja niisuguse huvi tuvastamine on kohtulikult kontrollitav. (p 38)
loodusvarade ja loodusressursside säästliku kasutamise põhimõte (§ 5)
MaaKatS § 18² lõike 4 eesmärgiks võib pidada seda, et ülekaalukates riiklikes huvides õiguspäraselt antud kaevandamisloa alusel saaks mõistliku ajaga ja täiendava asjaajamiseta asuda kaevandama õigel ajal ja õiges kohas, tagades seeläbi maavarade kui rahvusliku rikkuse säästliku kasutamise (PS § 5). Samuti on selle eesmärk kaevandamisloa omanikust ettevõtja ettevõtlusvabaduse kaitse, kuigi kaevandamisloa taotlejal ei ole õigustatud ootust luba saada (Riigikohtu halduskolleegiumi 30. mai 2019. a otsus asjas nr 3-17-563/70, p 11.2), kuna ettevõtlusvabadus ei anna isikule õigust nõuda, et ta saaks kasutada maavara kui rahvuslikku rikkust oma ettevõtluse huvides (vt Riigikohtu põhiseaduslikkuse järelevalve kolleegiumi 16. detsembri 2013. a otsus asjas nr 3-4-1-27-13, p 44; Riigikohtu halduskolleegiumi 9. oktoobri 2019. a otsus asjas nr 3-17-796/39, p 16). (p 29)
Õigusselguse loomist ei saa pidada sättest põhjustatud riive eesmärgiks, kui selle sätte menetlemise ja vastuvõtmise ajal ei olnud selles küsimuses õigusselgusetust (vt Riigikohtu praktikat vaidlusaluse sätte osas Riigikohtu halduskolleegiumi 15. oktoobri 2013. a otsus asjas nr 3-3-1-35-13, p 19; 18. oktoobri 2016. a otsus asjas nr 3-3-1-31-16, p-d 14, 19, 21 ja p 22-29). (p 26)
tunnistada õigustloova akti andmata jätmine põhiseadusega vastuolus olevaks
Vt Riigikohtu seisukohta küsimuses selle kohta, kui on vaidlustatud niisuguse normi puudumine, mis kohustaks riigiorganeid jätma kaevandamisloa andmata, kui kaevandamine on vastuolus omavalitsusüksuse kehtivate planeeringutega, Riigikohtu põhiseaduslikkuse järelevalve kolleegiumi 30. septembri 2009. a otsus asjas nr 3-4-1-9-09. (p 37)
MaaKatS § 18² lõike 4 eesmärk on kaevandamisloa omanikust ettevõtja ettevõtlusvabaduse kaitse, kuigi kaevandamisloa taotlejal ei ole õigustatud ootust luba saada (Riigikohtu halduskolleegiumi 30. mai 2019. a otsus asjas nr 3-17-563/70, p 11.2), kuna ettevõtlusvabadus ei anna isikule õigust nõuda, et ta saaks kasutada maavara kui rahvuslikku rikkust oma ettevõtluse huvides (vt Riigikohtu põhiseaduslikkuse järelevalve kolleegiumi 16. detsembri 2013. a otsus asjas nr 3-4-1-27-13, p 44; Riigikohtu halduskolleegiumi 9. oktoobri 2019. a otsus asjas nr 3-17-796/39, p 16). (p 29)
5-20-4/2 Riigikohtu põhiseaduslikkuse järelevalve kolleegium 12.05.2020
Vangla sisekorraeeskiri § 51 1
Vangla sisekorraeeskiri § 51 lg 2
Vangla sisekorraeeskiri § 51 lg 4
Vangla sisekorraeeskiri § 51 lg 3
õigus nõuda asjassepuutuva õigusakti ja toimingu põhiseadusvastaseks tunnistamist
Kui kaebaja hinnangul piirab vangla õigusnormide kohaldamisega põhiseadusevastaselt tema subjektiivseid õigusi, on tal võimalik pärast VangS-is sätestatud kohustusliku kohtueelse menetluse läbimist pöörduda oma õiguste kaitsmiseks kaebusega halduskohtu poole ja taotleda seejuures asjassepuutuvate õigusnormide põhiseadusevastaseks tunnistamist. Halduskohtu poole pöördumise võimaluse näol on kaebaja käsutuses tõhus vahend oma subjektiivsete õiguste kohtulikuks kaitsmiseks PS § 15 lõike 1 tähenduses sõltumata sellest, kas ta seda võimalust ka tegelikkuses kasutab. (p 8)
Vt p 7.
5-19-38/15 Riigikohtu põhiseaduslikkuse järelevalve kolleegium 19.12.2019
JAS § 26 lg 3 p 2
PS § 107 lg 2
Isikuandmete varjatud töötlemise meetmed võivad riivata erinevaid põhiõigusi ja -vabadusi. Eelkõige riivab isikuandmete varjatud töötlemine PS § 26 lg-ga 1 tagatud perekonna- ja eraelu puutumatust, mis kaitseb üldsättena kogu eraelu, kuid riive võib puudutada ka eraelu spetsiifilisi tahke kaitsvaid põhiõigusi (nii PS § 33 lg-s 1 tagatud eluruumi, valduse ja töökoha puutumatus, PS § 43 lg-s 1 tagatud sõnumisaladus, PS §-s 40 tagatud südametunnistuse, usu- ja mõttevabadus, PS §-s 42 sätestatud keeld koguda andmeid isiku veendumuste kohta kui ka PS § 19 lg-ga 1 tagatud üldine vabaduspõhiõigus, samuti muud põhiõigused (RKPJK otsus asjas nr 3-4-1-42-13, p 40)). (p 95)
PS § 26 esimese lausega tagatud eraelu puutumatus kaitseb esemeliselt kõiki eraelu valdkondi, mis ei ole kaitstud eriõigustega (RKPJK otsus asjas nr 3-4-1-3-09, p 16). Eraelu puutumatuse kaitseala laieneb ka isiku tegevusele avalikus ruumis, sh isiku asukoha ja liikumisteekonna kindlakstegemisele selles ruumis kas vahetult või tehnilisi jälgimisvahendeid kasutades (EIK otsus asjas Shimovolos vs. Venemaa, nr 30194/09, p 65). Eelnevast tulenevalt leiab kolleegium, et isikuandmete varjatud töötlemine KKS § 54^1 mõttes riivab isiku eraelu puutumatust. (p 96)
Samas ei tulene KKS §-s 541 sätestatud meetmete olemusest ja sisust Kaitseväele õigust isiku PS §-des 33 ja 43 sätestatud põhiõiguste riivamiseks. Seda kinnitab ka KKS § 541 süstemaatiline seos muude varjatud jälgimiseks ja variandmete ning konspiratsioonivõtete kasutamiseks volitavate seadustega, mis eristavad eelnimetatud volitusi selgelt sõnumi saladuse ning eluruumi, valduse või töökoha puutumatuse riivamist võimaldavatest volitustest (vt nt JAS § 25 ja § 26 lg 3 p 5, KrMS §-d 1266 ja 1267). (p 97)
üldine vabaduspõhiõigus ja üldine isiksusõigus
seaduse kehtima hakkamine
Vabariigi Presidendi poolt seaduse Riigikogule uueks arutamiseks ja otsustamiseks saatmine
Vabariigi Presidendi taotlus on lubatav üksnes juhul, kui menetlusele Riigikohtus on eelnenud kohtueelne menetlus, mis tagas Riigikogule sisulise võimaluse välja kuulutamata jäetud seadus üle vaadata ja viia see põhiseadusega kooskõlla (vrd RKPJK otsus asjas nr 3-4-1-55-14, p-d 50 ja 51). See tähendab, et kuigi Vabariigi President vaidlustab formaalselt seadust tervikuna, peab Riigikogul juba Vabariigi Presidendi taotluse esitamisele eelnenud menetluses olema olnud võimalik sisuliselt aru saada, milliste konkreetsete seaduse sätete tõttu, millistele põhiseaduse sätetele tuginedes ja milliste õiguslike põhjendustega seadus välja kuulutamata jäetakse. Vastasel juhul võiks Vabariigi President vaidlustada talle välja kuulutamiseks esitatud seaduse Riigikohtus mistahes põhjendustel ning ei oleks täidetud PS § 107 lg-st 2 tulenev eesmärk anda seadusandjale võimalus seadus üle vaadata ja viia see põhiseadusega kooskõlla. Kuigi seaduse välja kuulutamata jätmise otsuse ja Riigikohtule esitatava taotluse tekst ei pea olema identsed, ei tohi taotluses esitatud argumendid vähemalt põhilistes küsimustes olla laiemad kui otsuses esitatavad. (p 63)
Praegusel juhul on Vabariigi Presidendi otsus seaduse välja kuulutamata jätmise kohta ja Riigikohtule esitatud taotlus tekstimahult oluliselt erinevad ning nii otsuse kui ka taotlusega vaidlustatav seaduse osa võiks olla määratud selgemini. Nii otsuses kui ka taotluses on väidetud vaidlusaluse seaduse põhiseadusvastasust, tuginedes PS §-dele 13, 26, 33 ja 43. Esmapilgul võiks otsust mõista selliselt, et sellega vaidlustatakse üksnes KKS § 541 lg 2 p-st 2 tuleneva varjatud jälgimise õiguse andmist Kaitseväele. Taotlusest võib seevastu teha järelduse, et sellega soovitakse vaidlustada ka Kaitseväele muude vaidlusaluses seaduses sätestatud isikuandmete varjatud töötlemise volituste (KKS § 541 lg 1 ja § 54^1 lg 2 p 1) andmist. (p 64)
Kolleegiumi hinnangul ei ole Vabariigi President siiski seadnud seaduse välja kuulutamata jätmisel vaidlusaluse seaduse põhiseaduspärasust kahtluse alla väiksemas ulatuses kui Riigikohtule esitatud taotluses. Seaduse välja kuulutamata jätmise otsuses viitab Vabariigi President selgelt kogu vaidlusaluse KKSMS-i p-le 20, millega Kaitseväele antakse lisaks varjatud jälgimise õigusele ka muud KKS §-s 541 sätestatud õigused ning nähakse ette menetlusgarantiid. Välja kuulutamata jäetud seaduse Riigikogus uue arutamise materjalidest ilmneb, et Riigikogu liikmed käsitlesid vähemalt osaliselt ka muude KKS §-s 541 sätestatud Kaitseväe volituste, eelkõige eraõiguslike isikute andmebaasidest isikuandmete kontrollimise põhiseaduspärasust. (p 65)
Kolleegium taotlust selliselt, et Vabariigi Presidendi tahe on olnud nii vaidlusaluse seaduse välja kuulutamata jätmise otsuses kui ka Riigikohtule esitatud taotluses vaidlustada kogu KKS §-s 541 sätestatud õigusliku regulatsiooni põhiseaduspärasus. Riigikogule oli kohtueelses menetluses tagatud sisuline võimalus välja kuulutamata jäetud seadus üle vaadata ja selle põhiseaduspärasust asjakohases osas hinnata. Kolleegium ei näe ka muud põhjust kahelda taotluse lubatavuses, mistõttu on taotlus lubatav kogu KKS § 541 osas. Taotluse läbivaatamisel arvestab kolleegium siiski tõika, et Vabariigi Presidendi põhiargumendid on suunatud KKS § 54^1 lg 2 p-s 2 sätestatud isiku varjatud jälgimise volituse vaidlustamisele. (p 66)
Vabariigi Presidendi poolt seaduse väljakuulutamine
Vabariigi Presidendi poolt seaduse Riigikohtule põhiseaduslikkuse järelevalve menetluse algatamiseks saatmine
Vabariigi President saab jätta välja kuulutamata üksnes seaduse tervikuna. Sama kehtib Riigikohtule esitatava taotluse kohta – Vabariigi President saab esitada Riigikohtule taotluse tunnistada põhiseadusega vastuolus olevaks üksnes seadus tervikuna (PS § 107 lg 2, PSJKS § 5; vt ka RKPJK otsus asjas nr III-4/A-4/94). Vabariigi President ei saa piirduda konkreetsete välja kuulutamata jäetud seaduse sätete vaidlustamisega, kuigi kõigi seaduse sätete põhiseaduspärasuses ei pruugi president kahelda. Samuti ei saa president vaidlustada Riigikohtus juba kehtivat õigustloovat akti. (p 62)
5-19-43/2 Riigikohtu põhiseaduslikkuse järelevalve kolleegium 13.11.2019
Vt p-d 10–12.
kohtu kohustus jätta kohtuasja lahendamisel kohaldamata põhiseaduse vastane õigusakt
PS § 152 lg-st 1 tulenev kohustus jätta põhiseadusega vastuolus olev õigusakt või selle säte kohaldamata on kõigil kohtuastmetel. Ainuüksi asjaolu, et menetlusosaline ei nõustu tema suhtes tehtud ja jõustunud kohtulahendiga, ei anna alust väita, et tema põhiõigusi on rikutud ja et sellise rikkumise kõrvaldamiseks puudub tõhus viis kohtulikule kaitsele. (p 12)
5-19-34/2 Riigikohtu põhiseaduslikkuse järelevalve kolleegium 18.06.2019
EPVS § 24 lg 5
EPVS § 24 lg 2
EPVS § 67 lg 1
RRS § 83
EPVS § 67 kohaselt on kaebajal võimalik vaidlustada Vabariigi Valimiskomisjonile kaebuse esitamisega üksnes valimiste korraldaja toimingut. Euroopa Parlamendi valimiste korraldajad on EPVS § 9 lõike 1 kohaselt riigi valimisteenistus, valla- ja linnasekretärid, jaoskonnakomisjonid ja häältelugemiskomisjonid. Valijate nimekirja koostab rahvastikuregistri andmete alusel EPVS § 20 lõike 1 kohaselt rahvastikuregistri vastutav töötleja, kelleks on Siseministeerium. EPVS § 24 lõike 2 kohaselt saab isik esitada valijate nimekirjas muudatuse tegemiseks avalduse valla- või linnasekretärile. Valla- või linnasekretär vaatab avalduse koos valijate nimekirja koostajaga läbi ja vastab isikule viivitamata. Kui valla- või linnasekretär jätab avalduse rahuldamata, võib avaldaja esitada EPVS § 24 lõike 5 kohaselt valla- või linnasekretäri toimingu peale kaebuse halduskohtule. (p 6)
Euroopa Parlamendi liikmete registreerimine ei ole seotud valimiste korraldajate või Vabariigi Valimiskomisjoni tegevuse peale esitatud kaebuste lõpliku lahendamisega. Kui Vabariigi Valimiskomisjon või Riigikohus tunnistab hääletamistulemused kehtetuks, teeb Vabariigi Valimiskomisjon EPVS § 72 lõike 2 kohaselt uue Euroopa Parlamendi liikmete registreerimise otsuse pärast kordushääletamise tulemuste selgumist. Ainuüksi asjaolust, et valimistulemused on välja kuulutatud enne kaebuse lahendamist, ei saa järeldada, et kaebaja õigusi oleks rikutud. (p 8)
Vt RKPJK otsus nr 5-19-15/6, p-d 18 ja 19.
Hääleõigusliku isiku elukoha andmed, mis kanti rahvastikuregistrisse valla või linna täpsusega Riigikogu 2019. a valimiste ajal, kehtivad RRS §-st 112^1 tulenevalt erandina neli kuud andmete registrisse kandmisest arvates ning isikul puudus vajadus taotleda oma elukoha uut registrisse kandmist Euroopa Parlamendi 2019. a valimiste jaoks. Kaebajal oli võimalik RRS §-le 83 tuginedes taotleda enda Euroopa Parlamendi valimistel valijate nimekirja kandmist kohaliku omavalitsuse üksuse täpsusega ka juhul, kui ta ei saanud esitada andmeid selles omavalitsusüksuses enda kasutatava konkreetse eluruumi kohta. Seega ei võtnud 1.01.2019 jõustunud RRS kaebajalt võimalust Euroopa Parlamendi valimistel hääletada. (p 7)
5-19-35/3 Riigikohtu põhiseaduslikkuse järelevalve kolleegium 18.06.2019
Isik saab valimisasjades kaebuse esitamisega kaitsta üksnes enda subjektiivseid õigusi (vt nt RKPJK otsus nr 5-19-7/2, p 18), mitte vaidlustada kellelegi teisele kohalduvaid piiranguid. (p 12)
Esindajate otsest ja üldist Euroopa Parlamenti valimist käsitleva akti, mis on lisatud nõukogu 20.09.1976. a otsusele 76/787/ESTÜ, EMÜ, Euratom, artikli 8 kohaselt reguleeritakse, kui selle akti muudest sätetest ei tulene teisiti, igas liikmesriigis valimismenetlust riigisiseste õigusnormidega ning liikmesriikidel on valimisnormide kujundamisel suur otsustusõigus (nii ka RKPJK otsus nr 5-19-9/2, p 23). Õigus reguleerida kaebeõigust niisugustel juhtumitel nagu praegune kuulub liikmesriikide otsustusruumi. Kaebaja osutatud liidupõhiõigus puudutab Euroopa Liidu kodaniku õigust hääletada ja kandideerida Euroopa Parlamendi valimistel, mitte õigust esitada populaarkaebust. Seega saab isik ka Euroopa Parlamendi valimise asjades kaebuse esitamisega kaitsta üksnes enda subjektiivseid õigusi, mitte esitada kaebust kandideerida sooviva liidukodaniku või avalike huvide kaitseks. (p 13)
aktiivne valimisõigus (hääletamisõigus)
Subjektiivne õigus vabalt valida ei tähenda õigust valida mittekandideeriv isik. Huvi, et valimistel saaksid hääletada ja kandideerida kõik vanglakaristust kandvad isikud, ei tähenda subjektiivset õigust (vt RKPJK otsus asjas nr 5-19-16/3, p-d 13 ja 15 ning otsus asjas nr 5-19-9/2, p 13). (p 12)
Isik saab valimisasjades kaebuse esitamisega kaitsta üksnes enda subjektiivseid õigusi (vt nt RKPJK otsus nr 5-19-7/2, p 18), mitte vaidlustada kellelegi teisele kohalduvaid piiranguid.
Isikule rakenduv kandideerimispiirang on ELPH artikli 52 lg 1 järgi lubatav (RKPJK otsus nr 5-19-30/3, p 21). (p 14)
5-19-32/2 Riigikohtu põhiseaduslikkuse järelevalve kolleegium 18.06.2019
EPVS § 59 1 lg 7
EPVS § 59 1 lg 1
EPVS § 56 lg 1
EPVS § 57 lg 13
EPVS § 10 lg 1 p 1
häälte lugemine
Elektrooniliselt antud häälte lugemine on riigi valimisteenistuse toiming, mis tehakse valimispäeva õhtul avalikult (EPVS § 591 lg-d 1 ja 7). Nagu teisigi valimiste korraldajate avalikke toiminguid, võib igaüks ka seda toimingut vaadelda (EPVS § 161 lg 1). Vaatleja peab seejuures järgima seadusest tulenevaid piiranguid (enne vaatlemise alustamist tuleb ennast esitleda (EPVS § 161 lg 2), keelatud on segada toimingu tegemist (EPVS § 161 lg 4)), lisaks sellele tuleb täita riigi valimisteenistuse juhi määratud isikute suulisi korraldusi (EPVS § 591 lg 7 teine lause). Vaatleja õigusena (lisaks toimingute ja tegevuse juures viibimisele ning nende audiovisuaalsele jälgimisele) nimetab seadus otsesõnu vaid võimalust kirjutada üles valimisvahendite pitseerimisel kasutatud turvavahendite numbrid (EPVS § 161 lg 3). Seadus ei anna vaatlejale õigust elektrooniliste häälte lugemise toimingut salvestada, kuid samas ka ei keela seda. Seadus on jätnud riigi valimisteenistusele kaalutlusruumi otsustamaks, kas lubada või keelata selle toimingu salvestamine. Sarnaselt on vaatleja õigused ja kohustused reguleeritud ka KOVVS-is (§ 234 ja § 542 lg 7 teine lause) ning RKVS-is (§ 194 ja § 601 lg 7 teine lause). (p 9)
Euroopa Parlamendi valimiste puhul näeb seadus ette, et häälte lugemise juures viibivad isikud (sh vaatlejad) ei tohi enne hääletamise lõppu kõigis Euroopa Liidu liikmesriikides lahkuda häälte lugemise ruumist ega kasutada sidevahendeid. Seda nii paberhäälte lugemisel jaoskonnakomisjonis (EPVS § 57 lg 13 kolmas lause) kui ka elektrooniliste häälte lugemisel riigi valimisteenistuses (EPVS § 59^1 lg 7 esimene lause viitab eelnimetatud sättele). Nende piirangute eesmärgiks on tagada, et mõnes liikmesriigis ei saaks hääletamistulemused avalikuks enne seda, kui kõigis liikmesriikides on hääletamine lõppenud (EPVS § 56 teine lause). (p 10)
Keeld kasutada häälte lugemise ruumis salvestusvahendeid oli EPVS § 59^1 lg 7 teise lause kohaselt antud suuline korraldus, mis on käsitatav haldusaktina. Lisaks nimetatud sättele tulenes õiguslik alus sellise haldusakti andmiseks EPVS § 10 lg 1 p-st 1 (riigi valimisteenistuse pädevus tagada valimiste seadusekohane korraldamine, korraldada elektrooniline hääletamine ja teha kindlaks elektroonilise hääletamise tulemus) koostoimes EPVS § 57 lg 13 kolmanda lausega (keeld kasutada häälte lugemise ruumis sidevahendeid) ja § 56 lg-ga 2. Riigi valimisteenistusel oli põhjendatud kahtlus, et kaamerad võivad sisaldada sidevahendeid ning seega rikutakse valimistoimingu tegemise korda ja ohtu võib sattuda hääletamistulemuste salastatus. Kuna vaatlejal ei ole seadusest tulenevat õigust toimingut salvestada, ei olnud salvestamise keelamine eesmärki silmas pidades ka ilmselgelt meelevaldne. (p 12)
Riigi valimisteenistusel tuleks edaspidi vaatlejatele nende õigusi ja kohustusi paremini selgitada. Seda, kas toimingut tohib salvestada ning millistel tingimustel, tuleks vaatlejatele selgitada enne toimingu algust (nt esitada sellekohane info kodulehel või hiljemalt enne häälte lugemise ruumi sisenemist). (p 16)
avaldus puuduse kohta valimiste korralduses
EPVS § 66 kohaselt saab isik, kes leiab, et valimiste korraldaja on rikkunud seadust, esitada riigi valimisteenistusele suulise või kirjaliku avalduse puuduse kohta (lg-d 1, 3 ja 5). Kaebaja esitas riigi valimisteenistuse suulise korralduse peale, millega keelati toimingu salvestamine, kohe suulise avalduse. Kuigi avaldust ei protokollitud, lahendas riigi valimisteenistuse juht selle viivitamatult ja andis uue suulise korralduse, millega lubas kaebajal toimingu salvestamist jätkata. (p 14)
Vt p-d 11 ja 14.
5-19-33/2 Riigikohtu põhiseaduslikkuse järelevalve kolleegium 18.06.2019
EPVS § 68 lg 1
Valimisasjades saab isik kaitsta oma subjektiivseid õigusi. Valimispõhimõtete rikkumist (sh valimisseaduse vastuolu kõrgemalseisvate õigusaktidega) saab isik vaidlustada siis, kui sellega riivatakse tema enda valimisõigust. Põhiseadusest ega valimisseadusest ei tulene õigust esitada kaebus avalikes huvides (populaarkaebus) (vrd RKPJK otsus nr 5-19-7/2, p-d 18 ja 19). (p 9)
Kaebaja vaidlustas Vabariigi Valimiskomisjonile esitatud kaebuses hääletamist valimispäeval. Kuna kaebaja loobus valimispäeval oma hääleõiguse kasutamisest, ei saanud vaidlustatud toiming tema õigusi piirata. Kaebus, milles sisuliselt väideti EPVS regulatsiooni vastuolu ELPH-i, EIÕK-i ja põhiseadusega, oli seega esitatud avalikes huvides. (p 10)
Individuaalkaebus on juhul, kui asjas tuvastatakse, et kaebuse esitaja käsutuses on muu tõhus õiguskaitsevahend kohtumenetluses oma põhiõiguste kaitseks, lubamatu sõltumata asjaolust, kas kaebaja seda kasutab või mitte (viimati RKPJK määrus asjas nr 3-4-1-7-17, p 20). (p 11)
Isiku käsutuses on olnud muu tõhus õiguskaitsevahend kohtumenetluses oma põhiõiguste kaitseks. Pelk asjaolu, et isiku kaebus jäi muu õiguskaitsevahendi kasutamise raames rahuldamata, ei anna alust väita, et tema põhiõigusi on rikutud ja sellise rikkumise kõrvaldamiseks puudub tõhus viis kohtulikule kaitsele (vrd RKPJK määrus asjas nr 3-4-1-7-17, p 22). (p 12)
Isiku põhiõigus valida ei tähenda õigust valida konkreetset isikut, kelle poolt ta soovib oma hääle anda (vt otsus nr 5-19-16/3, p-d 13 ja 14). Samuti puudub isikul subjektiivne õigus sellele, et Riigikogu valimistel saaksid valida ja kandideerida kõik vanglakaristust kandvad isikud, ning õigus kaitsta kaebust esitades teiste isikute subjektiivseid õigusi (vt otsus nr 5-19-16/3, p 15).
5-19-6/4 Riigikohtu põhiseaduslikkuse järelevalve kolleegium 24.04.2019
PSJKS § 2 lg 1 p 3
Põhiseadus ega ükski muu õigusakt ei nõua, et kaebajatele määrataks hüvitis just Riigikogu otsusega. Hüvitamisnõuded tuleb esitada maa- või halduskohtusse. Riigikogu liikmetel on küll õigus algatada otsuste eelnõusid sedalaadi küsimustes, kuid kui niisugused eelnõud ei saavuta vajalikku parlamentaarset toetust, ei anna see huvitatud isikule õigust pöörduda kohtusse Riigikogu vastu. (p 13)
Riigikogu otsuse põhiseaduslikkuse kontroll
Praeguse kaebuse lahendamine ei ole Riigikohtu pädevuses, sest kaebajad ei vaidlusta Riigikogu otsust, vaid nende arvates õigusvastast tegevusetust. Riigikogu komisjoni protseduurilist otsust ei saa käsitada terve Riigikogu nimel tehtud sisulise otsusena PS § 65 lg 1 ja PSJKS § 2 p 3 mõttes. (p 11)
Riigikogu komisjoni protseduurilist otsust ei saa käsitada terve Riigikogu nimel tehtud sisulise otsusena PS § 65 lg 1 ja PSJKS § 2 p 3 mõttes. (p 11)
5-19-27/2 Riigikohtu põhiseaduslikkuse järelevalve kolleegium 12.04.2019
EKS § 12 7 lg 2
Nii nagu kautsjoni tasumise kohustus, nii ka kautsjoni riigituludesse kandmine riivab erakonna omandipõhiõigust (PS § 32), samuti õigust valimistel osaleda. (p 15)
Riigikogu valimistel osalenud erakondade erinevat kohtlemist kautsjoni riigituludesse kandmisel õigustab erinev valimistulemus ning riigieelarveliste eraldiste regulatsioon arvestab valimistulemust paindlikul ja mõistlikul viisil. (p 20)
Kautsjoni riigituludesse kandmine seaduses sätestatud künnisest allapoole jäänud erakondade puhul tuleneb kautsjoni olemusest: kautsjoni tasumise kohustus kaotaks suuresti mõju, kui kautsjon kõigile kandidaatidele pärast valimisi tagastataks. Seetõttu aitab nii kautsjoni tasumise kohustus kui ka vähese häältesaagiga kandidaatide kautsjoni riigituludesse kandmine kaasa valitava Riigikogu representatiivsusele ning see on põhiseadusega kooskõlas olev eesmärk. (p 17)
Käsitletava põhiõiguste riive intensiivsus sõltub esiteks sellest, kui palju kandidaate erakond valimistel üles seadis, ning teiseks erakonna valimistulemusest. Erakonna kautsjon tagastatakse juhul, kui erakond ületab valimiskünnise (üle riigi 5% häältest), mis on aluseks ringkonnamandaatide ja kompensatsioonimandaatide jagamisel (RKVS § 62 lg-d 3 ja 4). Siiski pole ka kõigi künnise taha jäänud erakondade olukord sarnane, kuna ka neile makstakse sõltuvalt valimistulemustest riigieelarvest EKS § 127 lg-s 2 ette nähtud rahalisi eraldisi ning ka seda asjaolu tuleb arvestada riive põhiseaduspärasuse hindamisel. Õigus saada eraldisi tekib juhul, kui erakond kogub vähemalt 2% häältest, ning eraldise suurus kasvab iga toetusprotsendiga (2%–3% häältest saanud erakonna eraldis on 30 000 eurot, 3%–4% häältest saanud erakonnal 60 000 eurot ja 4%–5 % häältest kogunud erakonnal 100 000 eurot). (p 18)
Kautsjoni tasumise kohustuse, selle osal juhtudel riigituludesse arvamise ning erakondadele makstavate riigieelarveliste eraldiste regulatsiooni tuleb vaadelda tervikliku süsteemina. Kehtiv regulatsioon ei ole põhiseadusega vastuolus, kuna võimaldab arvesse võtta erakondade tegevuse tulemuslikkust ning aitab ka künnise taha jäänud, kuid piisavalt hääli saanud erakondadel kanda valimistel tekkinud kulusid eraldistega riigieelarvest. (p 19)
Kuna kaebaja osales Riigikogu 2019. a valimistel täisnimekirjaga (125 kandidaati), kuid kogus Riigikogu valimistel alla 2% häältest, kaotas ta kautsjoni riigituludesse kandmisega märkimisväärse suurusega summa. Ka ei saanud kaebaja piisavalt hääli, et tal tekiks õigus saada eraldisi riigieelarvest. Sellele vaatamata ei pea kolleegium kaebaja õiguste riivet põhiseadusvastaseks. Kaebaja oleks saanud kautsjoni kaotamisega seotud riski vähendada, esitades valimistel lühema kandidaatide nimekirja. Riigikogu valimistel osalenud erakondade erinevat kohtlemist õigustab erinev valimistulemus ning riigieelarveliste eraldiste regulatsioon arvestab valimistulemust paindlikul ja mõistlikul viisil. (p 20)
RKPJK on üksikkandidaadi poolt Riigikogu valimistel kautsjoni tasumise kohustuse põhiseaduspärasuse kohta leidnud, et valimiskautsjon aitab kaasa valitava esinduskogu suuremale representatiivsusele, kuna see takistab ebatõsiste kandidaatide kergekäelist ülesseadmist ja vähendab seega valimistel kaotsi minevate häälte hulka. Arvestades ühiskonnaliikmete keskmist sissetulekut, ei olnud otsuse tegemise ajal kehtinud kautsjoni suurus (umbes 74% keskmisest brutokuupalgast) kolleegiumi hinnangul põhiseadusega vastuolus. Kolleegium arvestas seejuures ka asjaolu, et valituks mitteosutunud üksikkandidaadile makstakse kautsjon tagasi, kui ta kogub hääli vähemalt poole ringkonna lihtkvoodi ulatuses. Vt RKPJK otsus asjas nr 3-4-1-3-03, p 11. (p 16)
Vt p-d 12–14 jj.
Kaebaja on seadnud küsimuse alla RKVS § 77 põhiseaduspärasuse osas, mis näeb ette erakonna kandidaatide registreerimiseks esitamisel tasutud kautsjoni riigituludesse arvamise juhul, kui erakonna kandidaadid ei kogu üle riigi vähemalt 5% häältest. Nimetatud sättele tugines Vabariigi Valimiskomisjon vaidlustatud otsuse tegemisel, mistõttu on RKVS § 77 asjassepuutuv. (p 13)
Kaebaja ei vaidlusta RKVS § 30 lg-s 5 ette nähtud kohustust tasuda Riigikogu valimisteks kandidaatide esitamisel kautsjon ega ka kautsjoni suurust. Kautsjoni tasumise kohustust ning selle suurust saanuks kaebaja vaidlustada erakonna kandidaatide registreerimiseks esitamisel. Seetõttu ei ole RKVS § 30 lg 5 praeguses kohtuasjas PSJKS § 45 lg 1 tähenduses asjassepuutuv. (p 14)
5-19-17/3 Riigikohtu põhiseaduslikkuse järelevalve kolleegium 27.03.2019
RKVS § 25 lg 5
RKVS-i kohaselt ei ole valijate arvestuse toimingud valimiskorralduse toimingud, mistõttu ei toimu nende vaidluste lahendamine valimiskaebuste menetluse korras. (p 13)
RKVS § 25 lg 5 alusel oli kaebajal õigus vaidlustada tema valijate nimekirja kandmisest keeldumine halduskohtus. Kaebaja seda võimalust ei kasutanud. Vt ka RKPJK otsus asjas nr 3-4-1-26-12, p-d 31–33). (p 14)
Sarnaselt olnuks kaebajal võimalus esitada kandideerimisavaldus Riigikogu 2019. a valimistel kandideerimiseks erakonna nimekirjas või üksikkandidaadina ning vaidlustada Riigikohtus vajadusel Vabariigi Valimiskomisjoni otsus kandidaadi registreerimata jätmise kohta. Kaebaja ei ole ka seda õiguskaitsevõimalust kasutanud. (p 15)
5-19-18/3 Riigikohtu põhiseaduslikkuse järelevalve kolleegium 27.03.2019
RKVS § 69 lg 1
RKVS § 60 1 lg 10
RKVS § 60 1 lg 3 p 2
Praegusel juhul on Vabariigi Presidendi otsus seaduse välja kuulutamata jätmise kohta ja Riigikohtule esitatud taotlus tekstimahult oluliselt erinevad ning nii otsuse kui ka taotlusega vaidlustatav seaduse osa võiks olla määratud selgemini. Nii otsuses kui ka taotluses on väidetud vaidlusaluse seaduse põhiseadusvastasust, tuginedes PS §-dele 13, 26, 33 ja 43. Esmapilgul võiks otsust mõista selliselt, et sellega vaidlustatakse üksnes KKS § 541 lg 2 p-st 2 tuleneva varjatud jälgimise õiguse andmist Kaitseväele. Taotlusest võib seevastu teha järelduse, et sellega soovitakse vaidlustada ka Kaitseväele muude vaidlusaluses seaduses sätestatud isikuandmete varjatud töötlemise volituste (KKS § 541 lg 1 ja § 541 lg 2 p 1) andmist. (p 64)
Vabariigi President ei ole siiski seadnud seaduse välja kuulutamata jätmisel vaidlusaluse seaduse põhiseaduspärasust kahtluse alla väiksemas ulatuses kui Riigikohtule esitatud taotluses. Seaduse välja kuulutamata jätmise otsuses (otsuse teine lõik) viitab Vabariigi President selgelt kogu vaidlusaluse KKSMS-i p-le 20, millega Kaitseväele antakse lisaks varjatud jälgimise õigusele ka muud KKS §-s 541 sätestatud õigused ning nähakse ette menetlusgarantiid. Välja kuulutamata jäetud seaduse Riigikogus uue arutamise materjalidest ilmneb, et Riigikogu liikmed käsitlesid vähemalt osaliselt ka muude KKS §-s 541 sätestatud Kaitseväe volituste, eelkõige eraõiguslike isikute andmebaasidest isikuandmete kontrollimise põhiseaduspärasust (vt KKSMS-i (783 UA) uus arutamine, Riigikogu 29.05.2019. a täiskogu istungi stenogramm). (p 65)
Kolleegium mõistab taotlust selliselt, et Vabariigi Presidendi tahe on olnud nii vaidlusaluse seaduse välja kuulutamata jätmise otsuses kui ka Riigikohtule esitatud taotluses vaidlustada kogu KKS §-s 541 sätestatud õigusliku regulatsiooni põhiseaduspärasus. Riigikogule oli kohtueelses menetluses tagatud sisuline võimalus välja kuulutamata jäetud seadus üle vaadata ja selle põhiseaduspärasust asjakohases osas hinnata. Kolleegium ei näe ka muud põhjust kahelda taotluse lubatavuses, mistõttu on taotlus lubatav kogu KKS § 541 osas. Taotluse läbivaatamisel arvestab kolleegium siiski tõika, et Vabariigi Presidendi põhiargumendid on suunatud KKS § 54^1 lg 2 p-s 2 sätestatud isiku varjatud jälgimise volituse vaidlustamisele. (p 66)
PS § 26 esimese lausega tagatud eraelu puutumatus kaitseb esemeliselt kõiki eraelu valdkondi, mis ei ole kaitstud eriõigustega (RKPJK otsus asjas nr 3-4-1-3-09, p 16). Eraelu puutumatuse kaitseala laieneb ka isiku tegevusele avalikus ruumis, sh isiku asukoha ja liikumisteekonna kindlakstegemisele selles ruumis kas vahetult või tehnilisi jälgimisvahendeid kasutades (EIK Shimovolos vs. Venemaa, nr 30194/09, p 65). Seega riivab isikuandmete varjatud töötlemine KKS § 54^1 mõttes isiku eraelu puutumatust. (p 96)
KKS §-s 541 sätestatud meetmete olemusest ja sisust ei tulene Kaitseväele õigust isiku PS §-des 33 ja 43 sätestatud põhiõiguste riivamiseks. Seda kinnitab ka KKS § 541 süstemaatiline seos muude varjatud jälgimiseks ja variandmete ning konspiratsioonivõtete kasutamiseks volitavate seadustega, mis eristavad eelnimetatud volitusi selgelt sõnumi saladuse ning eluruumi, valduse või töökoha puutumatuse riivamist võimaldavatest volitustest (vt nt JAS § 25 ja § 26 lg 3 p 5, KrMS §-d 1266 ja 1267). (p 97)
5-19-22/2 Riigikohtu põhiseaduslikkuse järelevalve kolleegium 27.03.2019
Vabariigi Valimiskomisjonile saab huvitatud isik esitada kaebuse valimiste korraldaja toimingu seadusvastaseks tunnistamiseks, kui ta leiab, et sellega on rikutud tema õigusi (RKVS §-d 69 ja 70). Seetõttu nõuab seadus, et kaebuses tuleb muu hulgas märkida vaidlustatava toimingu kirjeldus (RKVS § 71 lg 1 p 3) ning põhjused, miks kaebaja leiab, et vaidlustatav toiming rikub tema õigusi ja ei olnud seaduslik (RKVS § 71 lg 1 p-d 4 ja 5). Kaebuse, mis ei vasta seaduse nõuetele, võib valimiskomisjon jätta läbi vaatamata (RKVS § 71 lg 3 esimene lause). (p 7)
Kaebaja võib küll olla huvitatud sellest, et Riigikogu valimised oleksid usaldusväärsed ja nende korraldamisel järgitaks kehtivaid õigusakte, kuid ainuüksi sellisest huvist ei tulene kohtulikult kaitstavaid subjektiivseid õigusi (vrd RKPJK otsus asjas nr 3-4-1-6-13, p 20; otsus nr 5-19-7/2, p 18). (p 8)
kaebuse või protesti lahendamise piirid
Kolleegium vaatab Riigikohtule esitatud kaebuse läbi üksnes ulatuses, milles vaidlustatakse Vabariigi Valimiskomisjoni otsust (vt RKPJK otsus asjas nr 3-4-1-57-13, p 20; otsus nr 5-19-10/2, p 15). (p 9)
RKVS § 74 lg 3 kohaselt loetakse valimistulemused väljakuulutatuks Vabariigi Valimiskomisjoni otsuse Riigikogu liikmete registreerimise kohta Riigi Teatajas avaldamisele järgneval päeval. RKVS § 74 lg 1 järgi registreerib Vabariigi Valimiskomisjon valitud Riigikogu liikmed oma otsusega alles pärast seda, kui Riigikohtule esitatud kaebuste kohta on tehtud lõplikud otsused. Seega, kuna seaduse järgi kuulutatakse valimistulemused välja pärast valimiskaebuste lahendamist Riigikohtus, on tarbetu esitada taotlus jätta valimistulemused enne selle taotluse terviklikku lahendamist välja kuulutamata. (p 10)


Ostutingimused - RehvideKeskus.ee
TransportJärelmaksKlienditugi
Vajad abi? Küsi nõu!Klienditugi
RehvidVeljedRehvivahetus
Esita tellimus >
TransportJärelmaksOstutingimusedPrivaatsuspoliitika
KontaktidKlienditugi
1A REHVID OÜ, registrikood 14375471 (edaspidi kaupleja) ja tarbija, kes vormistab Rehvidekeskus.ee e-poes tellimuse ja identifitseerib end sisestades tellimusele oma isikuandmed, sõlmisid käesoleva e-poe kasutuslepingu (edaspidi kasutusleping).
1.1. Rehvidekeskus.ee on kaupleja poolt loodud internetipood, mille vahendusel toimub toodete müük tarbijale.
2.1. Lepingu pooled juhinduvad omavaheliste suhete reguleerimisel Eesti Vabariigi seadustest ja muudest õigusaktidest ning e-poe kasutuslepingus kokkulepitust.
2.2. Kauplejal on õigus mistahes ajal teha pakutavasse e-poe teenusesse muudatusi.
2.3. Kauplejal on õigus ühepoolselt muuta kasutuslepingu tingimusi ilma, et tal oleks kohustus teatada sellest tarbijale.
Tarbijal on võimalus valida Rehvidekeskus.ee veebilehel endale sobilik kaup ja lisada see ostukorvi. Veebilehel on kujutatud kaup nii illustratiivsete kui ka reaalsete piltidena.
3.1. Tarbijal on võimalus valida endale sobilik kaup veljemõõdu järgi ning lisada see ostukorvi. Seejärel võib veebilehel otsida ka teisi veljemõõte, mis huvi pakuvad ning lisada vajadusel need ostukorvi. Rehvide ja velgede kogused on välja toodud 4, 3, 2 ja 1 kaupa. Jooksust (4tk) ja paarist (2tk) ei ole võimalik soetada üksikut velge.
3.2. Juhul, kui täiendavaid valikuid pole tehtud, tuleb täita allpool olevad kohaletoimetamise andmed ja valida transportimise viisi. Enne ostu tuleb kindlasti kontrollida esitatud andmete õigsust, pöörata tähelepanu kauba informatsioonile (toote seisukord, asukoht, kogus) ning veenduda veljemõõdus. Järgmisena tuleb läbi lugeda ning nõustuda Rehvidekeskus.ee ostutingimustega ning vajutada nuppu OSTA.
3.3. Veebilehel saab tasuda kauba eest täissummas. Täissummaarve saadetakse automaatselt tarbija poolt sisestatud e-mailile.
3.4. Kauba eest tasumine toimub maksekeskuse kaudu. Makse võimalused: EE, LV, FI pangalingid ja krediitkaardimaksed. Kaupleja pankade rekvisiidid on kuvatud veebilehel. Järgmisena tuleb vajutada nuppu OSTA. Seejärel tarbija suunatakse internetipanka. Kui internetipangas on makse sooritatud, siis on väga oluline meeles pidada, et tarbija pöörduks tagasi Rehvidekeskus.ee veebilehele, kust ostu sooritati. Internetipangas vajutada nuppu Tagasi kaupmehe juurde.
3.5. Tarbijal on võimalik tellida kaupa Rehvidekeskus.ee esindusse, mis asub Tallinnas, Vesse 4 või tarbija poolt sisestatud aadressile. Viimase puhul on kauba väljasaatmise tingimuseks vastavalt tellimusele täissumma tasumine.
3.6. Soovi korral on võimalik teostada Rehvidekeskus.ee esinduses Tallinnas rehvivahetust.
3.7. Kaupleja ja tarbija vaheline leping loetakse sõlmituks arvates tellimuskinnituse järgi tasumisele kuuluva summa laekumisest 1A REHVID OÜ arvelduskontole.
3.8. E-poest sooritatud “mittemakstud tellimus”, mille eest tarbija ei ülekannet sooritanud 3 tööpäeva jooksul, tühistatakse.
4.2. Transpordikulu nelja (4) või enama rehvi tellimisel Eesti piires on tasuta.
4.3. Kui tellimus on esitatud vähem kui neljale (4) rehvile, siis transpordi maksumuse hind on 7€. Transporditeenuse maksumus sõltub tarbija poolt valitud sihtkoha aadressist, kättetoimetamise viisist (kullerteenus, tulen ise järgi) ning kauba kogusest. Tarbijal on võimalik transporditeenuse lõpphinda näha peale kauba koguse, sihtkoha aadressi ning kättetoimetamise viisi valimist.
4.4. Kasutatud ja uute velgede ja rehvide puhul on hind välja toodud tükihinnana.
4.5. Kauplejal on õigus igal ajal muuta e-poes kuvatavaid hindu. Kui e-poes on muudetud hindu peale tarbija poolt tellimuse esitamist ja selle eest tasumist, siis kohustub tarbija tarnima kasutajale vastavad tooted tellimuse hetkel kehtinud hindadega või anda võimalust loobuda tellimusest. Tarbijal ei ole õigust nõuda hinnavahe kompenseerimist.
5. TARNEAEG JA KOHALETOIMETAMISE TINGIMUSED
5.1. Kui kauba asukohaks on märgitud Vesse, Vesse ladu, siis tarnitakse tellitud kaup tarbija poolt määratud aadressile ja valikusse märgitud transportteenusega DPD või OSC tarbijani 2-7 tööpäeva jooksul. Kui kauba tarneajaks on märgitud “Tellimisel” jms, tarnitakse kaup tarbijale välismaa laost. Pärast arve tasumist 1A REHVID OÜ pangakontole tarnitakse kaup tarbijani 3-14 tööpäeva jooksul. Kui arvete tasumine või laekumine toimub puhkepäevadel või pärast kella 12.00 tööpäeval, siis tellimuse täitmine käivitub järgmisel tööpäeval.
5.2. Tallinna piires on velgede ja rehvide kohaletoimetamine tasuta.
5.3. Eripiirkondadesse nagu saartele ja kaugematesse maakondadesse võib tarneaeg pikeneda kuni 5 tööpäevani.
5.4. Kui toote asukohaks on märgitud Viimsi, Ladu või Ladu3 siis tarnitakse kaup tarbijani 2−7 tööpäeva jooksul pärast makse laekumist 1A REHVID OÜ pangakontole.
5.5. Kaup asukohaga “tellimisel 2 päeva” tähendab, et kaup jõuab Rehvidekeskus.ee esindusse 2−3 tööpäeva jooksul peale tellimuse sisseandmist. Juhul, kui tarbija soovib kauba kätte saada DPD või OSC kulleriga, lisandub tellimise ajale kauba kättetoimetamise tarneaeg 2−3 tööpäeva.
5.6. Kaup asukohaga “tellimisel” on vaja pöörduda kaupleja poole e-maili teel info@rehvidekeskus.ee, telefoni teel +372 535 40 737 või Facebookis täpsema informatsiooni saamiseks.
5.7. Kättetoimetamiskoha sisestamisel tuleb kontrollida andmed tähelepanelikult üle ja veenduda, et kõik nõutavad andmed on esitatud ja korrektsed. Kaupleja tarnib kaubad tarbijale esitatud andmete alusel. Rehvidekeskus.ee ja kullerfirma ei vastuta toodete kohaletoimetamise viivituse ja tekkinud arusaamatuste eest juhul, kui viivitus või arusaamatus on tingitud tarbija poolt tellimuse vormistamisel esitatud andmete ebatäpsusest.
6.1. Kõikidele Rehvidekeskus.ee e-poest ostetud toodetele kehtib tagastusõigus 14 päeva. Tarbijal on VÕS (võlaõigusseadus) §56 lg1 alusel õigus tagastada või välja vahetada kaup muu toote vastu põhjust avaldamata 14 päeva jooksul alates kauba kättetoimetamisest. NB! Seaduse järgi ei kehti esindusest ostetud kauba puhul.
6.2. Lepingust taganemise korral peab tarbija tegema kaupleja vastavasisulise pöördumise (e-mailile info@rehvidekeskus.ee) märkides: tarbija nimi, ostukuupäev, arvelduskonto number ning tellimuse number). Seejärel tagastama Veljdeoutlet e-poele tellitud kauba koheselt, kuid mitte hiljem kui 14 päeva jooksul alates taganemisteate esitamisest (VÕS §56² lg 1). (Vastavalt VÕS §56 lg 25 tõendab lepingust taganemist tarbija).
6.3. Asja tagastamisega seotud kulud kannab tarbija, kui pooled pole kokku leppinud teisiti.
6.4. Tellimuse tühistamisel tagastatakse raha kauba eest, muu hulgas tarbija kantud asja kättetoimetamise kulud, samale arvelduskontole, millelt tasuti kauba eest, 14 päeva jooksul alates kauba kättesaamisest kaupleja poolt. Kauplejale on antud võimalus maksega viivitada kuni tarbija on talle tagastanud lepingu esemeks olnud asja või esitanud tõendi, et ta on selle asja tagasi saatnud (VÕS § 561 lg 5).
6.5. Tagastatav kaup (rehvid/veljed/muu kaup), mis oli soetatud Rehvidekeskus.ee e-poest ei tohi olla kasutatud (sõidetud), paigaldatud ega demonteeritud ja kahjustatud.
6.6. Juhul kui ilmneb, et tagastatav kaup ei vasta kasutuslepingu punkt 6.5 tingimustele, siis on kauplejal õigus nõuda asja väärtuse vähenemist.
7.1. Kaupleja ja tarbija vastutavad teineteise ees käesolevate tingimuste rikkumisega teisele poolele tekitatud kahju eest Eesti Vabariigis kehtivates õigusaktides sätestatud juhtudel ja ulatuses. Kauba tarnimise puhul EV väljaspoole juhinduvad pooled ka EL seadusandlusest ja rahvusvahelisest õigusest.
7.2. Kaupleja ei vastuta tarbijale toote kohaletoimetamise viivitamise eest.
7.3. Kaupleja ei vastuta toote kadumise või kahjustumise eest, mis on vormistatud saatmistellimuse alusel vedajale (OSC ja DPD).
7.4. Kaupleja ei vastuta tarbija uue kauba soetamise eest teise müüja käest Rehvidekeskus.ee’ist ostetud velgede praagi leidmise puhul ning neid kulusid ettevõtte ei hüvita. Defekti leidmise puhul on tarbijal vajalik võimalikult kiiresti teavitada kauplejat sellest e-maili teel, kirjutada oma kontaktandmed, arve number, defekti kirjeldus, lisada manusesse vajalikud dokumentide koopiad ja pildid.
7.4.1. Kaupleja ei vastuta Rehvidekeskus.ee e-poes ostetud kauba rikkumise eest mitte kaupleja töökojas/poolt tehnilise paigaldamise jooksul ning uue kauba teise kaupleja käest soetamise eest.
7.4.2. Kaupleja ei kanna materialset vastutust teiste kauplejate käest asenduskaupade ostu eest teise kaupleja poolt saadud negatiivse hinnangu puhul Rehvidekeskus.ee e-poest ostetud kaupade kohta.
7.5. Rehvidekeskus.ee vastutab tehtava töö ja kauba eest, mis on soetatud ja paigaldatud esinduses.
8.1. Kirjalikult esitatud pretensioon vaadatakse läbi Rehvidekeskus.ee’i poolt 15 kalendripäeva jooksul alates esitamise kuupäevast, TKS §19 lg 6. Juhul, kui ettevõtjal ei ole võimalik 15 päeva jooksul tarbija kaebusele vastata, peab kaupleja kirjalikult sellest tarbijat teavitama, viivitust põhjendama ja määrama uue mõistliku tähtaja vastamiseks, TKS §19 lg 6.
8.2. Kauba pretensiooni esitamise aeg on kaks aastat alates asja tarbijale üleandmisest VÕS §218 lg 2.
8.3. Puuduse ilmnemisel on kohustatud tarbija asja mitte kasutama ning koheselt teavitama sellest kauplejat.
8.4. Tarbija pretensioon ei kuulu lahendamisele, kui puudused kauba kasutamisel on tekkinud tarbija süül.
8.5. Rehvidekeskus.ee’il on õigus tootel esineva puuduse tekkepõhjuseks väljaselgitamiseks teha ekspertiis. Kui ekspertiisi käigus selgub, et kaubal on tekitatud defekt tarbija poolt, siis kaup ei kuulu garantii alla ning ekspertiisikulud tasub tarbija.
8.6. Pretensiooni alla kuuluvad rehvid/veljed/muu kaup, mis ei ole paigaldatud ning neist tulenevad kohesed märgatavad defektid, mis ei olnud ostuajal tarbijale teada:
8.6.1. Lõiked/mõrad, mis takistavad velje tavalist kasutamist;
8.7. Kauba vahetame ringi või asendame teise tootega. Kui asenduskaupa pole pakkuda, tagastame tarbijale raha.
8.8. Kasutatud rehvide ja velgede garantii hakkab kehtima alates paigalduse momendist, mis on tõendatud firma ostutšeki alusel.
8.8.1. Pretensiooni alla ei kuulu alljärgnevad velgede vigastused ja valest kasutamisest tingitud juhtumid:
8.8.2. Rehvide ja velgede vigastused, mis on tekkinud teeolude tõttu.
8.8.3. Rehvide ja velgede vigastused, mis on tekkinud õnnetusjuhtumite (avarii, tulekahju vms) tagajärjel.
8.8.4. Vigastused, mis on tekkinud rehvide ja velgede valest ekspluateerimisest (vale rehvirõhk, vale kokkujooks, balansseerimata rattad, rikkis amortisaatorid, auto ülekoormus, kettide kasutamine,off-road jms).
8.8.5. Remonditud ning taastatud rehvid/rehvid/veljed/muu kaup/muu kaup.
8.8.6. Ettekavatsetult rehvide ja velgedele tekitatud vigastused.
8.8.7. Iluvead (kirjad, mustus, kriimud, kulumisjäljed, väikesed lõiked või augud jms), mis on tekkinud velgede normaalsest kasutamisest ja ei takista tavapärast kasutatud velgede edasi kasutamist.Juhul, kui Rehvidekeskus.ee poolt ostetud rehvid/veljed/muu kaup lastakse parandada/paigaldada mujal töökojas, siis velgede garantii ei kehti ning teenuste kulusid Rehvidekeskus.ee ei hüvita, kui ei ole kokkulepitud teisiti.
9.1. Rehvidekeskus.ee veebilehel tellimuste vormistamisel küsitakse tarbija isikuandmeid (nimi, perekonnanimi, aadress, telefon, e-post).
9.2. Rehvidekeskus.ee kogub isikuandmeid ainult ettevõtte vastava tegevuse eesmärgil (antud juhul velgede müügiks) kauba saatmiseks või arve väljastamiseks.
9.3. Isikuandmete kasutajateks on ainult need isikud, kellel on vaja neid müügitööga seotult teada.
9.4. Rehvidekeskus.ee säilitab tarbija isikuandmeid (nimi, perekonnanimi, telefon ja aadress) eraldi privaatsel serveril müügi eesmärgi täitmiseks.
9.5. Rehvidekeskus.ee ei säilita tarbija pangaandmeid internetimaksete sooritamisel.
9.6. Tellimuste vormistamise käigus kogutud infot ja isikuandmeid käsitletakse konfidentsiaalsena ja seda ei avaldata kolmandatele osapooltele.
10.1. Erimeelsused lahendatakse vastavalt Eesti Vabariigi seadustele. Tarbijal on õigus pöörduda Tarbijakaitse komisjoni poole. Kui pooled ei suuda saavutada kokkulepet, siis lahendatakse erimeelsused Harju Maakohtus.
11. OLULINE INFO
11.1. Rehvidekeskus.ee müüb ka kaupa seisukorras “Nagu Uus”, milledel võivad olla kasutamisest tulenevad jäljed (parkimisest/paigaldamisest, iluvead jne). Rehvid/veljed/muu kaup kasutamisest tulenevad jäljed ei ohusta kuidagi tarbijat.
Laius125 (1)127 (2)135 (8)145 (19)155 (79)165 (101)175 (213)178 (1)185 (303)186 (1)190 (1)195 (494)200 (1)205 (582)215 (776)225 (917)235 (709)245 (506)246 (11)255 (477)265 (333)266 (14)275 (295)285 (138)295 (61)296 (7)305 (14)315 (30)316 (14)318 (10)325 (5)330 (3)343 (4)368 (1)SET (6)
Kõrgus-M (1)-N (5)00 (1)25 (1)30 (53)35 (217)40 (474)45 (735)50 (565)55 (937)58 (2)59 (1)60 (847)63 (1)65 (1107)68 (1)70 (666)72 (2)75 (323)76 (2)80 (176)84 (2)85 (16)88 (1)90 (1)
Diameeter01 (1)10 (1)12 (18)13 (117)14 (353)15 (865)16 (1434)17 (1199)18 (978)19 (582)20 (402)21 (137)22 (43)23 (1)NE (2)
HooaegLamellrehv (3329)M+S (707)Naastrehv (862)Suverehv (1239)
TootjaARIVO (18)ATTURO (57)BF GOODRICH (57)BLACKLION (116)BRIDGESTONE (235)COMFORSER (15)DUNLOP (104)FALKEN (387)FARROAD (12)FEDERAL (210)FIREMAX (26)FORMULA (1)FORTUNA (1)FULLRUN (2)GITI (34)GOODRIDE (240)GOODYEAR (284)Green Max (68)GRIPMAX (142)GT RADIAL (231)HANKOOK (608)HEADWAY (27)INFINITY (3)INSA TURBO (2)JOYROAD (15)KINFOREST (2)KORMORAN (38)LASSA (110)MALATESTA (157)MAXXIS (489)MICHELIN (429)MOMO TIRES (6)NANKANG (1)NEXEN (113)NORDEXX (7)NORRSKEN (30)PIRELLI (360)POWERTRAC (4)RIEPAS dažādas (11)ROADCRUZA (11)ROTALLA (150)ROUTEWAY (8)ROVELO (8)SAILUN (404)SUNNY (1)TIGAR (2)TORQUE (1)TRACMAX (20)TRI ACE (22)TRIANGLE (190)VREDESTEIN (10)WESTLAKE (112)WINDFORCE (8)WINRUN (31)Yokohama (505)ZETA (2)
E-R: 9:00–18:00
L: 10:00-16:00
Autohooldus ja remont
RehvideKeskus.ee | Kõik õigused kaitstud!Design by AVDAY


N�uded liikumis-, n�gemis- ja kuulmispuudega inimeste liikumisv�imaluste tagamiseks �ldkasutatavates ehitistes
Majandus- ja kommunikatsiooniministri 28.11.2002 m��rus number 14
j�ustumiskuup�ev 01.01.2003kehtetuks muutumise kuup�ev 01.07.2015
redaktsioon 01.01.2003 - 01.07.2015
RTL 2002, 145, 2120
RK s 18.02.2015 j�ust. 01.07.2015
Majandus- ja kommunikatsiooniministri 28. novembri 2002. a m��rus nr 14
M��rus kehtestatakse «Ehitusseaduse» (RT I 2002, 47, 297) § 3 l�ike 10 alusel.
�LDS�TTED § 1. Reguleerimisala
K�esolev m��rus kehtestab n�uded liikumis-, n�gemis- ja kuulmispuudega inimeste liikumisv�imaluste tagamiseks �ldkasutatavates ehitistes, et tagada neile ehituslike takistusteta liikumine avalikes kohtades ja �ldkasutatavates hoonetes.
§ 2. �ldkasutatav ehitis
(1) �ldkasutatav ehitis k�esolevas m��ruses on:1) hoone, kus osutatakse avalikkusele administratiivseid, juriidilisi, sotsiaalseid v�i muid samav��rseid teenuseid v�i viiakse l�bi vaimulikke talitusi; osutatakse side-, liiklus- v�i parkimisteenuseid v�i kunsti- v�i teisi kultuuriteenuseid v�i spordi-, liikumis-, hobi-, puhkuse- v�i muid samav��rseid teenuseid v�i kaubandusteenuseid v�i panga-, majutus- v�i toitlustusteenust;2) haiglad, tervishoiu- v�i hooldeasutused v�i sarnaste asutuste oote-, vastuv�tu- ja k�lastusruumid;3) �pilastele m�eldud �ppeasutus;4) hoone, kus paikneb kogunemiskohti v�i -ruume;5) �ldkasutatavad rajatised, mille kaudu �ldkasutatavad hooned on avalikkusele k�ttesaadavad;6) t�navad, v�ljakud, haljasalad ja m�nguv�ljakud.
(2) �ldkasutatavates ehitistes tuleb arvestada liikumispuudega inimeste liikumisv�imaluste tagamiseks vajalik pind, mis on toodud k�esoleva m��ruse lisades 1 ja 2.
LIIKUMISV�IMALUSED V�LJASPOOL SISERUUME § 3. Teed ja parklad
(1) Liikumistee �hiss�idukite peatumiskohtadeni peab olema ehituslike takistusteta. Vajadusel tuleb n�ha ette eris�idukite kasutamiseks vajalikud peatused.
(2) Avalikes autoparklates tuleb ette n�ha 1% parkimiskohtadest invaautodele, kuid mitte v�hem kui kaks kohta, kusjuures v�iksemates parklates v�hemalt �ks koht. Invaautodele m�eldud parkimiskohad peavad asuma hoone peasissep��sule v�imalikult l�hedal ja olema varustatud vastavate tunnusviitadega ning parkimiskohale v�rvi v�i muu p�siva materjaliga rajatud piktogrammiga. Invaauto parkimiskoha laius peab olema v�hemalt 3,5 m ja pikkus 6,0 m. Kui invaautole etten�htud parkimiskoht ei saa olla sissep��su l�heduses, v�ib parkimiskoha laius erandlikult olla 2,5 m, kui vahetult selle k�rval on v�hemalt 1,0 m laiune jalgtee. Invaautode parkimiskohtade n�ited on toodud k�esoleva m��ruse lisas 3.
(3) Kinniste parklate (garaa�ide) uksed peavad olema kas vastukaalude abil kergesti k�sitsetavad v�i automaatselt k�ivitatavad.
(4) Suured ja keerulised liikluss�lmed tuleb kaitsta ohutuspiiretega ja s�nkroonsete helisignaalidega varustatud foorituledega, mis aitavad vaegn�gijaid s�idutee �letamisel. Jalak�ijate foori tuled peavad olema sobival k�rgusel ja h�sti m�rgataval taustal ning s�idukitefoori tuledest eksimatult eristatavad. S�idutee �letamine iseseisvalt peab olema raskusteta v�imalik ka liikumispuudega inimesel.
(5) Ohutussaared rajatakse �ldjuhul iga kolme s�iduraja j�rel. Ohutussaare laius (s�gavus k�igusuunal) peab olema v�hemalt 2,0 m (soovitav 2,5 m) ja pikkus v�hemalt 3,0 m (soovitav 4,0 m). Ohutussaar peab analoogiliselt k�nniteega olema t�stetud s�idutee pinnast k�rgemale.
(6) Ohutussaart l�biv v��traja osa v�ib olla s�idutee tasapinnas, kui selle kattematerjal erineb s�idutee omast, nii et vaegn�gijad tajuvad liiklusolukorra muutumist.
§ 4. Jalg- ja k�nniteed
(1) K�nnitee peab s�iduteest olema eraldatud v�hemalt 60 mm k�rguste ��rekividega. K�nnitee ohutussaare ��rekivi k�rgus t�nava �letamise kohas ei tohi olla �le 40 mm ja alla 25 mm. Jalak�ijate �letuskoha ��rekivid ei tohi olla ebam��rase geomeetrilise kujuga. S�iduteele laskumiseks, sealt k�nniteele v�i ohutussaarele t�usmise h�lbustamiseks ei tohi kasutada l�ngu l�igatud ��rekive ega paigutada s�iduteele kaldpakke. ��rekivide paigutuse n�ited on toodud k�esoleva m��ruse lisas 4.
(2) Kui k�nniteed ei ole v�imalik ehitada s�idutee pinnast k�rgemale, tuleb k�nnitee markeerida.
(3) Jalg- ja k�nniteed peavad olema tasase pinnaga ja k�va kareda kattega, mis m�rgudes ei muutu libedaks.
(4) Jalg- ja k�nnitee laius peab olema v�hemalt 1,8 m (soovitav 2,0 m), mis v�imaldab ratastoolis liikujail teineteisest m��duda. Elurajooni siseteed peavad olema v�hemalt 1,8 m, �ueteed ja �ldkasutatavaisse hoonetesse viivad teed v�hemalt 1,2 m laiused. Ratastooli tagasip��rdeks 180° peab kahe meetri ulatuses olema laiust v�hemalt 2,5 m; p��rdeks 90° on vaja v�hemalt 1,5 m laiust ja 1,5 m pikkust teel�iku.
(5) Jalg- ja k�nnitee pikikalle ei tohi �letada 6% ja k�lgkalle 2%. Erakordselt kitsas kohas v�i reljeefsel maastikul on erandina lubatud pikikalle 8–10% vastavalt 12–10 m pikkusel teel�igul.
Kui �ldkasutatavate teede pikikalle �letab lubatud suuruse v�i tuleb seal olukorra sunnil kasutada astmeid, tuleb ratastooli kasutajatele planeerida omaette, lubatud kaldega tee v�i pandus.
(6) Kaldega tee k�rvale tuleb iga 300 m, maksimaalselt 400 m j�rel rajada istepingiga puhkekoht. Puhkekohta t�histavad ja suunavad viidad peavad olema h�sti m�rgatavad. Puhkekoha paigutuse n�ide on toodud k�esoleva m��ruse lisas 3.
(7) Jalg- ja k�nniteedel ei tohi olla nende kasutuslaiust v�hendavaid objekte, nagu n�iteks kioskid, taksofonikabiinid, raha- ja kaubaautomaadid, ega teede kasutamist takistavaid eenduvaid ehitiseosi.
(8) Teede laiust ajutiselt piiravatest takistustest, nagu n�iteks kaevamist��d v�i teeremont tuleb liikumispuudega isikuid ette hoiatada vastavate hoiatusm�rkidega ja vaegn�gijaid helisignaalidega.
(9) �letuskoht tuleb ehitada k�esoleva m��ruse lisas 4 toodud lahenduse A kohaselt, erandjuhtudel v�ib kasutada lahendust B.
(1) Pandus on kaldtee, mida kasutatakse �hendusteena eri tasapindade vahel, sealhulgas hoonetesse p��semiseks. Panduse n�ide on toodud k�esoleva m��ruse lisas 5.
(2) �hesuunalise liiklusega panduse minimaalne laius on 1,0 m, kahesuunalisel 1,8 m. Keerdpanduse laiused on samad, ent t�isp��rde puhul ei tohi laius olla alla 3,0 m.
(3) Panduse pikikalde puhul kuni 5% (1:20) vahetasandeid (puhkemademeid) ei ole vaja. K�sipuud on vajalikud siseruumides m�lemal pool ning v�ljas juhul, kui panduse pealispinna k�rgus erineb �mbruse tasapinnast. Pandus peab olema piiratud v�hemalt 70 mm k�rguse ��risega.
(4) Panduse pikikalde puhul kuni 6% on vajalik sirgpanduse puhul v�hemalt 1,5 m (soovitav 2,0 m) pikkune ja keerdpanduse puhul v�hemalt 2,0 m (soovitav 2,5 m) pikkune puhkemade, k�rgustel kuni 480 mm, 960 mm jne iga kuni 6,0 m pikkuse (projektsioonis) teel�igu j�rel. Keerdpanduse mademe pikkus m��detakse sisek�ljelt. K�sipuud peavad j�tkuma katkematult ka puhkemademetel nii siseruumides kui v�ljas panduse m�lemal poolel.
(5) Panduse pikikalle v�ib olla kuni 6%, j�rsema kaldega pandus on �ldjuhul keelatud. Rekonstrueeritavate ja restaureeritavate hoonete puhul v�ib pandus erandjuhtudel olla 8–10%, kui teisiti ei ole v�imalik ehitist kohaldada ligip��setavaks ka liikumispuudega isikutele.
(6) Trepi v�i j�rsakuga k�lgnev pandus tuleb neist eraldada alumise k�sipuuni ulatuva tiheda varb- v�i v�rkpiirdega.
(7) Panduse kohal peab olema vaba k�rgust 2,3 m. Pandus peab olema k�va ja kareda pealispinnaga, mis m�rgudes ei tohi muutuda libedaks. Nii siseruumides kui ka v�ljas peab pandus v�rvitoonilt erinema tasapinnalisest teeosast.
(1) �hel t�usul ei tohi olla trepiastmeid v�hem kui kolm. Kolme trepiastmega t�usul peab trepiastmete pind v�rvitoonilt erinema tasapinnast v�i trepi esimene ja viimane aste markeeritud 50–80 mm laiuste optiliselt kontrastsete v��tidega astme kogupikkuses. Trepi n�ide on toodud k�esoleva m��ruse lisas 5.
(2) Siseruumide treppide ja kaetud v�listreppide trepiastme v�him laius E = 300 mm ja suurim k�rgus N = 160 mm, lahtistel v�listreppidel vastavalt E = 400 mm ja N = 130 mm. Trepiastmed peavad olema kinnised, ninadeta, tasased ja kareda pealispinnaga ning trepi avatud k�ljelt 2 cm k�rguste p�skedega, v�ltimaks jala, kepi v�i kargu libisemist k�lgsuunas. Eelistada tuleb t�isnurkse profiiliga astmeid.
(3) �he korrusek�rguse vahel soovitatakse vaid �ht trepimadet. Trepimademe kohal peab olema vaba k�rgust v�hemalt 2,3 m.
(4) Katkematult ka trepimademel j�tkuv k�sipuu on vajalik nii siseruumides paiknevate kui ka v�listreppide m�lemal poolel.
§ 7. K�sipuud
(1) K�sipuu k�rgus astme keskelt (m��t H) peab olema 900 mm, lastele m�eldud k�sipuu k�rgus 600–700 mm. K�sipuu vaba kaugus v�imalikust seinast v�i kinnisest piirdest on v�hemalt 45 mm. Trepiv�re/barj��ri pulkade maksimaalne vahekaugus on 110 mm. K�sipuu n�ide on toodud k�esoleva m��ruse lisas 5.
(2) K�sipuu peab ulatuma m�lemas suunas �le panduse kaldeosa ning �le trepi esimese ja viimase astme t�usu v�hemalt 400–500 mm (lisas 5 toodud m��t L). K�sipuu otsad peavad olema takerdumise v�ltimiseks painutatud allapoole ja kinnitatud kas p�randa k�lge v�i �hendatud madalamal asuva k�sipuuga.
(3) K�sipuu peab olema �mara v�i ristk�likukujulise profiiliga; �marprofiili l�bim��t 30–40 mm ja ristk�likukujulise profiili paksus 25–30 mm ning soovitav �mberm��t 120–180 mm.
§ 8. P��s k�igutunnelisse v�i -sillale
V�hemalt �ks p��s k�igutunnelisse v�i -sillale peab olema pandusega.
(1) Avalikes kohtades (teedel ja t�navatel, v�ljakutel ja parkides), eriti ristmikel, jaamades ja �hiss�idukite peatustes tuleb paigaldada h�sti loetavad ja kaugelt m�rgatavad orientiirid, mis teatavad liikumispuudega isikutele ja vaegn�gijatele ehituslikest takistustest ning muudest ohtudest.
(2) Vaegn�gijatele tuleb anda teavet liikumisteel eelolevatest muutustest (trepile, �lek�igurajale v�i takistusele l�henemine, ohutussaare l�ppemine, tee suuna muutus jms) kas h�stitajutavate optiliselt kontrastsete suunaviitade, pinnakatte erinevuse, reljeefsete v��tide, ohutuspiirete v�i helisignaali abil.
(3) N�gemisteave peab olema h�sti m�rgataval k�rgusel ja mittepeegelduval taustal. Kirjat�hed ja taust peavad olema kontrastsetes toonides, soovitavalt heledad t�hed tumedal taustal. T�htede kuju ja suurus peavad tagama teabe n�htavuse ka vaegn�gijatele. Kasutada tuleb rahvusvahelisi m�rke (piktogramme) ja t�hiseid.
(4) Linnaplaanidel ja -skeemidel, reisijuhtides, transpordiskeemidel ja -teatmikes jne tuleb �ra n�idata ehituslike takistustega v�i takistusteta alad ja hooned (hotellid, muuseumid, teatrid, kinod, muud �hiskasutatavad asutused ja objektid, parkimisv�imalused) ning ratastoolikasutajatele kohaldatud �hiss�idukite liiklusmarsruudid.
�hiskasutatavates tualettruumide plokis tuleb ratastoolikasutajaile ja teistele liikumispuudega isikutele ette n�ha v�hemalt �ks kabiin, mis on kergesti ja astmeteta ligip��setav. Tualettruumide n�ide on toodud k�esoleva m��ruse lisas 6.
(1) Kirjakastid, kassaluugid, raha-, pileti- ja kaubaautomaadid, pr�gi�;ahtide avaused, m��giletid ja teised �ldkasutatavad objektid peavad olema ligip��setavad ja nende kasutamisk�rgus peab vastama ka ratastoolikasutajate vajadustele ja v�imalustele (automaadid, kassaluugid jms, minimaalne k�rgus 0,85 m, kaubaleti maksimaalne ulatusk�rgus 1,40 m, leti k�rgus kas osaliselt v�i kogu pikkuses 0,8 m).
(3) Taksofonidest tuleb v�hemalt �ks kohaldada kasutatavaks ratastoolikasutajaile.
LIIKUMISV�IMALUSED SISERUUMIDES § 12. �ldkasutatavad hooned
(1) Hoone sissep��sutasandini peab olema tagatud astmeteta t�us pandusega v�i t�stukiga. Sisenemisala peab olema �htlaselt ja h�sti valgustatud ning �ldjuhul katusega kaetud. Hoone sissep��su ees peab olema vaba ruumi 1500 × 1500 mm ratastooli p��ramiseks.
(2) Tuulekoja s�gavus avatud uste vahel peab olema v�hemalt 1500 mm ja laius �hesuunalisel liikumisel 1200 mm. Jalarestid ei tohi p�hjustada ratastooli rataste, keppide ega karkude takerdumist. V�imalusel kasutada ruudu- v�i rombikujulise seotisega reste. Tuulekoja n�ide on toodud k�esoleva m��ruse lisas 7.
(1) �ldkasutatav ruum peab liikumis-, n�gemis- ja kuulmispuudega inimestele olema k�ttesaadav selleks kohaldatud liikumistee kaudu. Kui hoone eri korrustel v�i eri tasapindadel asuvad �ldkasutatavad ruumid on omavahel funktsionaalselt seotud hoonesisese �hendustee kaudu, siis peab nende ruumide vahel olema tagatud �hendus ka liikumispuudega inimestele invalifti v�i panduse abil. Hoonesisese liikumistee n�ide on toodud k�esoleva m��ruse lisas 7.
(2) Liikumistee peab olema kergesti m�rgatav, n�utavate m��tudega, tasase ja mittelibiseva ning k�va pealispinnaga. Orienteerumist liikumisteel h�lbustatakse suunavate viitadega, millel kasutatakse rahvusvahelist ratastoolikasutaja tunnust (piktogrammi). Liikumisteede, tasapindade vaheldumise ja ruumide paiknemise m�rkamist tuleb paremustada kontrastsete v�rvidega, vastava valgustusega ning heli- ja valgussignaalide abil.
(3) Pandused siseruumides tuleb ehitada vastavalt §-s 5 toodud n�uetele.
(4) Liikumispuudega inimestele l�bimatud liikumisteed tuleb vastavalt t�histada.
§ 14. Uksed, v�ravad
(1) Pendel- ja p��rduste kasutamine ratastoolikasutaja liikumisteel on keelatud.
(2) Uksed peavad �ldjuhul olema l�vepakkudeta. Kui teatud ehituslikud n�uded n�uavad l�vepaku olemasolu, siis selle k�rgus ei tohi olla �le 20 mm. Uste n�ide on toodud k�esoleva m��ruse lisas 7.
(3) Ukseklaasid peavad olema ohutud, v�ltimaks purunemisel ohtlikke suuri klaasikilde. T�isklaasuksi v�ib ette n�ha ainult koos automaatavajatega. T�isklaasuksed ja suured klaasipinnad peavad olema silmapaistvalt markeeritud.
(4) Uksed peavad avanema ja sulguma kergelt v�i automaatselt. K�sitsi avatavat ust peab saama avada kergelt �he k�ega. Uste automaatse avanemise nupud peavad olema p�randapinnast 850 mm k�rgusel ja ukseavast v�hemalt 1500 mm kaugusel.
(5) Uksed peavad avanema evakuatsiooni suunas, avanemine v�hemalt 90°. Erandeid v�ib teha ainult olemasolevate ehitiste restaureerimisel ja rekonstrueerimisel, kui teisiti ei ole v�imalik ust paigutada.
(6) Ukse vaba k�igulaius (ukse piida valendlaius, kahe poolega ukse k�igupoolne valendlaius ning l�kand- ja liugukse valendlaius) peab olema v�hemalt 800 mm, ukse vaba k�rgus v�hemalt 2100 mm.
(7) Koridori otsauks tuleb nihutada teljelt v�imalikult k�rvale. Koridori k�lgseinas olev uks peab olema otsaseinast v�hemalt 600 mm kaugusel.
(8) Fotoelemendi abil v�i tellitult avaneva ukse ees peab olema ohutuse tagamiseks k�llaldaselt vaba ruumi. Tellitult avanevate uste lahtiolek peab olema k�llaldase ajavaruga v�i tellimisel reguleeritav.
(9) K�sitsi avatava tiibukse ees ja taga peab olema vajalik vaba ruum. M��ruse lisas 7 antud m��dud A ja B ning G ja F on vajalikud ukse k�sitsi avamiseks ja sulgemiseks ratastoolis istudes. Ukse enda j�rel sulgemiseks peab selle sisek�ljel olema k�sipuu v�i k�epide, mis asub p�randast 900–1100 mm k�rgusel. K�sipuu v�i k�epide tuleb kinnitada ukse hingedepoolsest servast 200 mm kaugusele.
(10) Ukse piirdelauad v�i ukselehe ��red tuleb v�rvida ukselehest erinevas ja eredas toonis.
(1) Lifti ukse ees peab olema vaba ruumi v�hemalt 1500 × 1500 mm ja 2 × liftikabiini s�gavus, kui liftid paiknevad vastakuti. Lifti ukseava n�ide on toodud k�esoleva m��ruse lisas 5.
(2) Liftikabiini ukseava peab olema 900 mm, liftikabiini sisem��dud A – laius ja B – s�gavus:1) S�idulift A × B – v�hemalt 1100 mm × 1400 mm (8 inimest, nominaalkaal 630 kg), soovitav ratastooli p��ramisv�imaluse p�rast 1350 mm × 1400 mm (10 inimest, nominaalkaal 800 kg) ja1600 mm × 1400 mm (13 inimest, nominaalkaal 1000 kg);2) kauplusek�lastajate ja kauba lift A × B – v�hemalt 1100 mm × 2100 mm (nominaalkaal 1000 kg), ratastoolile parema p��ramisv�imaluse andmiseks;3) invalift (p�stlift) A × B – v�hemalt 900 mm × 1400 mm, v�hemalt 1400 mm × 1400 mm, kui k�iguavad paiknevad k�rvutiasetsevates seintes.
(3) Lifti seiskumist�psus peab olema ± 25 mm, soovitav ± 5–10 mm.
(4) Lifti kutsungi- ja juhtimisnupud peavad paiknema vertikaaltasapinnas liftikabiini p�randast 900–1200 mm k�rgusel.
Sisetrepid, mida kasutavad karkude, keppide v�i k��nartugedega liikumispuudega isikud peavad vastama k�esoleva m��ruse §-s 6 toodud n�uetele. Trepi n�ide on toodud k�esoleva m��ruse lisas 5.
(1) �ldkasutatavate ruumide kasutusotstarbele vastava p�sim��bli, sisseseade, aparatuuri, valgustuse, kattematerjalide ning v�rvilahenduse kavandamisel tuleb erilist t�helepanu p��rata sellele, et neid ruume saaks kasutada ka liikumispuudega isikud.
(2) P�sim��bli, sisseseade, aparatuuri vms k�ttesaadavus ja sellest m��dumine planeeritakse vastavalt pinnavajadusele liikumiseks siseruumides ja hoonesisesele liikumisteele.
(3) P�randakate �hiskasutatavates ruumides peab olema sobiv k�ndimiseks liikumispuudega isikutele: libisemiskindel, alusp�randa k�lge tugevasti kinnitatud ja ei tohi tekitada staatilisi elektrilaenguid.
(4) Teeninduslettide, -luukide, -kassade vms, piletite m��gi- ja kontrollimispunktide sobiv k�rgus ratastoolis liikujale on 750–850 mm p�randast, lettide vms all peab olema p�lvede jaoks vaba s�gavust 300 mm, laiust v�hemalt 600 mm ja k�rgust p�randast v�hemalt 670 mm.
(1) Kui �hiskasutatavate ruumide juurde kuuluvad ka �hiskasutatavad tualettruumid, siis planeeritakse liikumispuudega isikute tarbeks 2% kabiinide arvust, kuid mitte v�hem kui �ks. Ehitamisel v�etakse aluseks ruumide kasutatavus keppi, karke v�i k�etugesid kasutavate liikumispuudega isikutele ning nii iseseisvalt liikuvaile ja tegutsevaile kui ka abistajaga ratastoolikasutajaile. Klosetipoti m�lemast k�ljest kasutatava kabiini minimaalsed sisem��dud on 2200 × 2500 mm. Kabiini dimensioneerimisel tuleb arvestada ratastooli p��rderaadiusega – 1400 mm. Invatualett- ja pesemisruumide n�ide on toodud k�esoleva m��ruse lisas 6.
(2) Invatualettruumidesse planeeritakse sissep��s vahetult koridorist, kogunemissaalist v�i teisest sarnasest ruumist.
(3) Klosetipoti k�rgus p�randast prill-laua pealispinnani peab olema 500–520 mm. Loputusvee t�mbamise seade peab toimima fotoelemendi abil v�i v�hesel k�tej�ul (ka nn pikk kang). Loputusvett peab saama t�mmata kas labak�ega v�i k�sivarrega nii, et klosetipoti kasutaja ei pea selleks asendit muutma. Klosetipotil olles peab saama kasutada painduva varrega termostaatilist k�sidu�;�;i.
(4) Klosetipoti kasutamist h�lbustavad k�sitoed peavad olema m�lemal pool klosetipotti 600-mm vahega, (�les)t�stetavad ja reguleeritavad, arvutatud koormisele 1 kN, k�rgus k�sitoe peale 800 mm, �he toe k�ljes paberirullihoidja. Tugede kinnitus peab olema selline, et abistaja p��seks takistamatult klosetipoti taha. Klosetipoti esiservast 100 mm tahapoole lae alla tuleb ette n�ha terastala ja sellel liigutatavad trapetsid, mis peavad v�tma vastu 1 kN (m��ruse lisas 6 n�ide D). R�htk�sipuu seinal peab olema pikkusega 600 mm, k�rgusel 800 mm, k�sipuu keskpunktiks v�etakse klosetipoti esiserv. R�htk�sipuu soovitatakse dubleerida vertikaalk�sipuuga.
(5) Kraanikauss peab olema m��tmetega ca 550 mm × 400 mm, k�rgus p�randast ca 800 mm, kraanikausi tagumise ��re kaugus tagaseinast 200 mm ja soovitavalt ka k�lgseinast n�nda, et kraanikausi alla j��ks v�hemalt 300 mm s�gavune ja v�hemalt 670 mm k�rgune ruum p�lvedele, kraani segisti veehulga reguleerimine fotoelemendi abil v�i v�hesel k�tej�ul kergesti ja �he liigutusega toimiva k�sihoova abil, n�iteks pikk kang, vee temperatuuri reguleerimine termostaadiga v�i pressostaadiga. P�lvedele vajaliku ruumi tagamiseks soovitatakse vesilukuta kraanikausse ja kanalisatsioonina (kraanikausi tagaseina l�hedal asuvat) p�randatrappi.
Peegli alumine serv, k�tekuivati ja seebialus vms paigaldada kuni 900 mm p�randast.
(6) Ratastooli jaoks vaba ruumi laius peab olema v�hemalt 800 mm. Ruum ratastooli p��ramiseks peab olema v�hima l�bim��duga 1400 mm.
(7) Uksed peavad avanema v�ljapoole ja olema �he k�ega kergesti avatavad. Ust peab saama seestpoolt lukustada ja h�dakorral v�ljastpoolt avada. K�epide peab olema ukse hingedepoolses servas, sellest ca 200 mm kaugusel. Kabiinide ustel peab olema m�lemal pool sellekohane m�rgistus, kummal pool on ruum ratastooli jaoks (klosetipoti poolt vaadatuna).
(8) Ehitises, kus on olemas valvepunkt v�i -keskus, tuleks kasutada lisaseadmetena valvepunktiga �hendatud h�iresignalisatsiooni (h�irekella nupud peavad olema k�sitsi kasutatavad nii p�randalt kui ka klosetipotilt).
(9) Klosetipoti k�rvale seinale tuleb p�randast ca 1200 mm k�rgusele paigaldada 2–3 nagi r�ivaste, karkude, keppide jms riputamiseks.
RAKENDUSS�TTED § 19. N�uded olemasolevatele ehitistele
Olemasolevate �ldkasutatavate ehitiste rekonstrueerimisel ja laiendamisel, samuti ehitamise k�igus olemasolevatele ehitistele �ldkasutatavate ehitiste funktsioonide andmisel, tuleb tagada rekonstrueeritavate v�i laiendatavate osade vastavus k�esolevas m��ruses kehtestatud n�uetele.
§ 20. M��ruse j�ustumine
M��rus j�ustub 1. jaanuaril 2003. aastal.
Minister Liina T�NISSON
Majandus- ja kommunikatsiooniministri 28. novembri 2002. a m��ruse nr 14 «N�uded liikumis-, n�gemis- ja kuulmispuudega inimeste liikumisv�imaluste tagamiseks �ldkasutatavates ehitistes»lisa 1
Majandus- ja kommunikatsiooniministri 28. novembri 2002. a m��ruse nr 14 «N�uded liikumis-, n�gemis- ja kuulmispuudega inimeste liikumisv�imaluste tagamiseks �ldkasutatavates ehitistes»lisa 2
Pinnavajadus liikumiseks v�ljaspool siseruume
Majandus- ja kommunikatsiooniministri 28. novembri 2002. a m��ruse nr 14 «N�uded liikumis-, n�gemis- ja kuulmispuudega inimeste liikumisv�imaluste tagamiseks �ldkasutatavates ehitistes»lisa 3
Liikumisvaegurile etten�htud parkimiskoha laius v�hemalt 3500 mm.
Parkimiskoha paigutus eelk�ige n�ite 1 kohaselt.
N�idet 2 v�ib kasutada juhul, kui liikumisvaegurile m�eldud parkimiskohta ei saa teisiti sissep��su l�hedusse paigutada.
Majandus- ja kommunikatsiooniministri 28. novembri 2002. a m��ruse nr 14 «N�uded liikumis-, n�gemis- ja kuulmispuudega inimeste liikumisv�imaluste tagamiseks �ldkasutatavates ehitistes»lisa 4
S�idutee �letamine
Majandus- ja kommunikatsiooniministri 28. novembri 2002. a m��ruse nr 14 «N�uded liikumis-, n�gemis- ja kuulmispuudega inimeste liikumisv�imaluste tagamiseks �ldkasutatavates ehitistes»lisa 5
�hendus eri tasapindade vahel
Majandus- ja kommunikatsiooniministri 28. novembri 2002. a m��ruse nr 14 «N�uded liikumis-, n�gemis- ja kuulmispuudega inimeste liikumisv�imaluste tagamiseks �ldkasutatavates ehitistes»lisa 6
Invatualettruumid Lisa 7 Hoonesisene liikumistee Estlex O�, P�rnu mnt. 20, Tallinn 11317. Telefon: 58426052, E-mail: info at estlex.ee


Inimõiguste kohus tunnistas vahi all pidamise kestuse ja vahistustingimuste peale esitatud kaebused vastuvõetamatuks | Välisministeerium
Avaleht Uudised Inimõiguste kohus tunnistas vahi all pidamise kest...
Inimõiguste kohus tunnistas vahi all pidamise kestuse ja vahistustingimuste peale esitatud kaebused vastuvõetamatuks
11. Juuni 2020 - 15:13
11.6.2020 avaldas Euroopa Inimõiguste Kohtu (EIK) kolmeliikmeline komitee otsuse ühte menetlusse liidetud kohtuasjades Havik vs. Eesti (9044/17) ja Vaik vs. Eesti (48545/17), tunnistades Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooni (konventsioon) artiklite 5 ja 3 alusel vahistamise kestuse ja vahistamistingimuste peale esitatud kaebused tervikuna vastuvõetamatuks.
Mõlemad kaebajad olid süüdistatavad organiseeritud kuritegevust puudutavas kriminaalasjas, mis lõppes 13.10.2017 Harju Maakohtu kokkuleppemenetluses tehtud kohtuotsusega.
Kaebaja Havikut kahtlustati, süüdistati ning ta mõisteti lõppastmes süüdi KarS § 255 lg 1 (kuritegelikku ühendusse kuulumine) ja KarS § 214 lg 2 p 4 (väljapressimine) alusel, st kuritegelikku ühendusse kuulumises ja selle Põhja-Eesti allstruktuuri juhtimises, samuti koos teiste isikutega vägivalla kasutamises varalise kasu väljanõudmiseks. Havik oli vahistatud alates 14.04.2014. Tema vahi all pidamine konventsiooni artikli 5 lõike 1 punkti c alusel lõppes süüdimõistva otsuse tegemisega 13.10.2017, kestes sel alusel kokku 3 aastat, 5 kuud ja 30 päeva. Haviku vahi all pidamist põhjendati ohuga, et ta jätkab vabaduses samalaadsete kuritegude toimepanemist ning et on tunnistajate ja kaaskahtlustatavate mõjutamise oht. Vahistatuse põhjendatust kontrolliti regulaarselt.
Kaebaja Vaiku kahtlustati KarS § 256 lg 1 (kuritegeliku organisatsiooni organiseerimine), § 394 lg 2 p 1 (rahapesu), § 344 lg 1 (dokumendi võltsimine), § 345 lg 1 (võltsitud dokumendi kasutamine) ja § 389¹ lg 1 koos § 22 lg 3 (maksukuriteole kaasaaitamine) järgi kvalifitseeritavates kuritegudes; süüdistus esitati lisaks KarS § 133 lg 2 p 5, 7 (inimkaubandus, grupi poolt ja raske terviskahjustuse tekitamisega) alusel. Süüdi mõisteti Vaik KarS § 255 lg 1, § 133 lg 2 p 5, 7, § 394 lg 2 p 1, 3, § 344 lg 1 ning § 345 lg 1 järgi. Vaik juhtis väidetavalt sama kuritegeliku ühenduse Lõuna-Eesti allstruktuuri ning oli pannud toime erinevaid seonduvaid kuritegusid. Vaik oli vahistatud alates 14.04.2014. Ta vabastati vahi alt 19.09.2017 Harju Maakohtu määrusega, milles leiti, et Tallinna vangla ei ole suutnud tagada isiku tervise säilitamiseks vajalikke meditsiiniteenuseid ega kinnipidamistingimusi. Seega oli Vaik vahi all 3 aastat, 5 kuud ja 6 päeva. Ka tema vahistatuse põhjendatust ja talle kui puudega isikule (isik on alakehast halvatud ja kasutab ratastooli) vajalikke tingimusi kontrolliti regulaarselt.
EIK-s kaebasid mõlemad kaebajad vahistuse kestuse peale, leides, et see oli vastuolus Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooni (konventsioon) artikli 5 lõikega 3 (vahistatu õigus kohtumenetlusele mõistliku aja jooksul või vabastamisele kuni asja arutamiseni). Kaebaja Vaik leidis lisaks, et tema kui puudega isiku kinnipidamistingimused ei olnud kooskõlas konventsiooni artikliga 3 (alandava ja ebainimliku kohtlemise keeld).
Artikli 5 lõike 3 alusel esitatud kaebused. Valitsuse vastuväited ja EIK otsus
1) Kaebeõiguse kuritarvitamine
Valitsus leidis, et mõlema kaebaja kaebused on vastuvõetamatud põhjusel, et kaebajad on kuritarvitanud kaebeõigust. Mõlemad kaebajad esitasid EIK-le üksnes nende suhtes tehtud algsed vahi alla võtmised määrused ning jätsid kajastamata sisuliselt kogu menetluse, mille käigus pikendati nende vahi all pidamist ja kontrolliti selle põhjendatust ning hinnati tõkendi asendamise võimalusi. Kaebaja Vaik jättis lisaks kajastamata kogu info selle kohta, et tema vahistuse lubatavust tervise aspektist hinnati nii kohtueelse menetluse ajal kui ka kohtumenetluses. EIK kinnitas, et puuduliku ja seega eksitava informatsiooni esitamine võib olla käsitatav kaebeõiguse kuritarvitamisena, kui esitamata jäänud teave puudutab kaebuse põhisisu. Konkreetsete kaebuste kohta leidis EIK, et sel ajal, kui ta otsustas kaebused riigile vastamiseks saata, oli tal piisav teave kohtuasja asjaolude kohta nende materjalide põhjal, mille kaebajad olid esitanud. Seega ei tunnistanud EIK kaebust vastuvõetamatuks kaebeõiguse kuritarvitamise tõttu.
2.1 Selgelt põhjendamatud kaebused
(i) Valitsuse seisukoht
Valitsus leidis, et kaebused on igal juhul vastuvõetamatud ka seetõttu, et need on selgelt põhjendamatud. Valitsus tõi mõlema kaebaja puhul välja, et kogu kriminaalmenetluse ajal kontrollisid kohtud regulaarselt kaebajate vahi all pidamise põhjendatust vastavalt KrMSis sätestatud nõuetele ja tähtaegadele ning põhjendasid pikendamist sisuliselt. Põhjendused ei olnud üldised ega abstraktsed, vaid seondusid konkreetsete kaebajatega. Mõlema kaebaja suhtes oli kogu menetluse ajal olemas põhjendatud kuriteokahtlus üle kogu Eesti ulatuvas organiseeritud kuritegevuses. Kaebajate vahistamist ei põhjendatud kunagi vaid kuritegude raskuse või võimaliku karistuse rangusega, vaid toetuti erinevatele vahistamise alustele, mis ei langenud vahistamise ajal kordagi ära. Eelkõige kardeti, et vabaduses olles võiksid kaebajad jätkata samalaadsete kuritegude toimepanemist, kuna kahtlustuses kirjeldatud teod olid toime pandud pika aja vältel ning arvesse võeti varasema tegevuse süstematiseeritust, isikutevahelisi hierarhilisi suhteid ja suhtlemisviisi konspireeritust. Samuti peeti võimalikuks, et kaebajad hakkavad mõjutama kriminaalmenetluse käigus üle kuulatavaid tunnistajaid või kaassüüdistatavaid. Kaebaja Haviku puhul oli see risk kõrge tulenevalt tema positsioonist kuritegelikus ühenduses. Kaebaja Vaigul oli samuti kuritegelikus maailmas suur autoriteet ning teda kahtlustati ka ühe ohvri peksmises. Hiljem lisati kaebaja Vaigu vahistamise alusena ka põgenemise oht. Nii olid vahistamise alused aja jooksul isegi pigem suurenenud, mitte vähenenud. Lisaks olid Eesti kohtud korduvalt vahistuse põhjendatuse kontrolli määrustes või eraldi tõkendi kaalumise määrustes hinnanud tõkendi asendamise võimalust kergemaliigilise tõkendiga, eelkõige vahistuse elektroonilise valvega asendamise võimalust. Igasugust tõkendi asendamist peeti võimatuks, kuna vahistamise tingib kuritegude jätkuva toimepanemise oht ja seega ei tagaks elektrooniline järelevalve vahistamise eesmärke. Mis puudutab vahistuse kestust, siis selgitas valitsus seda konkreetse kriminaalasja väga suure mahu ja keerukusega. Aeg kaebajate vahi alla võtmisest kuni süüdistusakti maakohtusse esitamiseni oli väga lühike – 9,5 kuud. Põhjendamatuid pause ega riigist tulenevaid tegevusetuse perioode ei olnud ka kohtumenetluse ajal.
Kaebaja Vaigu tervise kohta rõhutas valitsus, et konventsiooni artikli 5 lõike 3 alusel esitatud kaebuse hindamisel on oluline arvesse võtta, et kriminaalmenetluses hinnatakse kaebaja tervist ja sellega seotud tingimusi vaid kinnipidamise võimalikkuse aspektist. Kui isikul on kaebusi konkreetsete kinnipidamistingimuste või tervishoiuteenuse osutamise kohta, siis tuleb vastavad kaebused esitada kas halduskohtusse või tsiviilkorras maakohtusse. Käesoleval juhul olid Eesti kohtud hinnanud vahistuse sobivust kaebaja tervisliku seisundiga tema vahistuse igakordsel pikendamisel. Mh märgiti, et kaebaja Vaik oli olnud (vahi alla võtmise ajaks aastal 2014) ratastoolis juba 22 aastat, ta oli vahistamiseni elanud üksinda ja saanud hakkama ilma abistajata, samuti oli ta enne vahi alla võtmist käinud soojamaareisidel. Vanglates olid tema kinnipidamistingimused kohandatud spetsiaalselt liikumispuudega isikule ning tal oli juurdepääs arstiabile. Lisaks oli kaebajale tehtud kohtumenetluses kolm ekspertiisi, mis kõik kinnitasid, et Vaik on võimeline kandma vabaduskaotuslikku karistust, st olema ka vahi all. Samuti olid kohtud regulaarselt küsinud ja saanud prokuröridelt, Justiitsministeeriumilt ja vanglatelt vastuseid Vaigu tervisega seotud küsimustele. Kaebaja vahi all pidamine lõpetati 19.9.2017 siiski tervisest tulenevatel põhjustel.
(ii) EIK otsus
EIK viitas esmalt oma varasematele otsustele, nt kohtuasjale Buzadji vs. Moldova Vabariik (23755/07, SK 5.7.2016 otsus, p-d 84-91 ja 102), kus ta on selgitanud, milliseid põhimõtteid tuleb isiku vahi all hoidmise korral arvestada. Konkreetsete kaebajate vahi all pidamist üle 3 aasta ja 5 kuu pidas EIK pikaks perioodiks, mille õigustamiseks peavad olema väga tugevad põhjendused. Edasi möönis EIK, et kuna tegemist on klassikalise organiseeritud kuritegevuse kriminaalasjaga, on ta valmis aktsepteerima, et sellise asja menetlemine on nii kohtueelsetele menetlejatele kui ka kohtutele keeruline. Käesoleval juhul oli oluline ka see, tegemist oli kuritegeliku ühenduse liidritega. Edasi hindas EIK esmalt vahistuse kestuse põhjendatust ning seejärel riigi tegevust kriminaalasja menetlemisel.
EIK ei seadnud kahtluse alla, et põhjendatud kuriteokahtlus oli olemas kogu menetluse ajal. Mis puudutab vahistamise aluseid, siis oli Eesti kohtute peamiseks põhjenduseks samalaadsete kuritegude jätkamise oht, st et kaebajad jätkaksid vabaduses kuritegeliku organisatsiooni tegevust. EIK rõhutas, et sellele alusele toetumisel ei saa tugineda abstraktsetele, üldistele ja stereotüüpsetele väidetele. Käesoleval juhul oli nimetatud alust seostatud sellega, et kaebajad olid kuritegeliku organisatsiooni pikaajalised liikmed, kellel oli juhtiv roll. Nende kuritegusid peeti elustiilikuritegudeks. Samuti eeldati, et ühenduse liikmed ei hülga ka kinnipidamisasutuses asuvat liiget, seega pelgalt kuriteokahtluse esitamine ei peata isikut kuritegude toimepanemisest. Kaebaja Haviku puhul seisnes uute kuritegude toimepanemise oht ka selles, et tema suhtes toimus paralleelselt veel teine kriminaalmenetlus narkootikumidega seotud süüdistuses. Kaebaja Vaigul oli varasem karistatus. EIK nõustus põhjendusega, et kaebajate vahistamise eesmärk oli ühenduse liikmete vaheliste suhete katkestamine.
Mis puudutab tunnistajate ja kaassüüdistatavate mõjutamise ohtu, siis oli ka see alus seotud kaebajate liidrirolliga ühenduses. Lisaks oli kaebaja Vaik varem kasutanud inimkaubanduse ohvri suhtes vägivalda. EIK möönis, et kuritegeliku ühenduse asjades võib süüdistatav vabaduses olles hakata tunnistajaid või kaassüüdistatavaid mõjutama. Käesoleval juhul püsis see oht ka hilisemas kohtumenetluse staadiumis. Kaebaja Vaigu puhul oli täiendavaks vahistamisaluseks tema põgenemise oht, kuigi sellele alusele ei toetutud kogu menetluse vältel.
Kokkuvõttes ei pidanud EIK Eesti kohtude põhjendusi stereotüüpseteks või abstraktseteks. Lisaks olid Eesti kohtud hinnangud kergemaliigilise tõkendi kohaldamise võimalikkust ning põhjendanud, miks see võimalik ei ole.
Mis puudutab kaebaja Vaigu väidet, et tema oleks pidanud olema vabastatud tervise tõttu, siis märkis EIK, et konventsiooni artikli 5 lõige 3 ei kohusta riiki vabastama isikuid vahi alt tervise tõttu. Seda, kas isiku seisund võimaldab vahi all pidamist, peavad eelkõige hindama riigisisesed kohtud. Käesoleval juhul oli kaebaja Vaigu tervist hinnatud nii tema vahi alla võtmisel kui edasises menetluses. Kaebaja suhtes tehti tervisega seotud ekspertiise ning samal ajal jälgiti pidevalt tema kinnipidamistingimusi ja arstiabi kättesaadavust. Vanglates oli tehtud mitmeid tema tervisest johtuvaid mugandusi. EIK märkis, et lõppastmes vabastas Harju Maakohus kaebaja siiski just tema tervisest tulenevatel kaalutlustel, kuna tal oli rohkem rehabilitatsioonivõimalusi väljaspool vanglat. Kuna aga varasemates ekspertiisides ja muudes hinnangutes kinnipidamistingimuste adekvaatsust kahtluse alla ei seatud, siis ei andnud Harju Maakohtu vabastamismääruse sõnastus EIK hinnangul alust pidada varasemat vahistamist konventsiooniga vastuolus olevaks.
EIK pidas oluliseks ka seda, et kaebajate vahi all oleku ajal olid neil ulatuslikud menetluslikud tagatised, kuna kohtud pidid regulaarselt kontrollima vahistatuse põhjendatust ning kaebajad said ka ise esitada erinevaid taotlusi. Kaebajate ärakuulamiseks korraldati istungeid ning nad said kohtumäärusi vaidlustada.
Edasi hindas EIK, kas riik täitis selles menetluses oma hoolsuskohustust. EIK nõustus, et tegemist oli keerulise ja mahuka kriminaalasjaga. Kohtueelse menetluse ajal olid kaebajad vahi all siiski vaid 9,5 kuud ning sel ajal mingeid viivitusi ei esinenud. Kohtumenetluses toimus umbes 2 aasta ja 7 kuu jooksul 117 istungit. Istungiaegade määramisel tuli arvesse võtta ka kaebajate ja teiste süüdistatavate kaitsjate kättesaadavust. Mis puudutab ühe rahvakohtuniku asendamise vajadust, siis tekkis see sellest, et algne varu-rahvakohtunik oli pidanud kohe menetluse alguses astuma algse rahvakohtuniku asemele ning uut varu-rahvakohtunikku ei olnud määratud. Kuna kaebajad ise nõudsid, et uue rahvakohtuniku tõttu tuleb varem kohtule esitatud ja avaldatud tõendid uuesti esitada – mis oli nende õigus –, siis pikenes menetlus selle võrra mõned kuud. Siiski otsustas maakohus ise ühel hetkel ümber ning lõpetas tõendite uuesti avaldamise, kohustades uut rahvakohtunikku tutvuma kirjaliku materjaliga ning jätkas kohtulikku uurimist sealt, kus menetlus rahvakohtuniku kõrvalejäämise tõttu katkes. EIK nõustus (märkides seejuures, et ei hinda sellise menetlusliku otsustuse vastavust Eesti õigusele), et selline samm aitas tagada, et kaebajate kriminaalasja arutataks mõistliku aja jooksul.
Kokkuvõttes leidis EIK, et kaebus vahistamise ebamõistliku kestuse peale on selgelt põhjendamatu ning konventsiooni artikli 35 lõike 3 punkti a ja lõike 4 alusel vastuvõetamatu.
Konventsiooni artikli 3 alusel esitatud kaebus
(i) Valitsuse vastuväited kaebuse vastuvõetavusele
Valitsus leidis, et kaebaja Vaik on jätnud täielikult kasutamata need riigisisesed õiguskaitsevahendid, mida ta oleks vanglapoolsete minetuste korral saanud kasutada ja pidanud kasutama vangla suhtes ja seejärel kohases kohtumenetluses. Valitsus tõi välja, et Eesti seadusandluse ja kohtupraktika kohaselt hindavad kriminaalasja arutavad kohtud kinnipidamistingimusi n-ö. tervise aspektist vaid niivõrd, kui on vaja teha kindlaks, kas kinnipidamine on (muude aluste olemasolul) võimalik ja lubatud. Olukorras, kus kaebaja leidis, et muud vanglatingimused on vastuolus inimväärikuse põhimõttega, oleks kaebaja pidanud pöörduma vangla ja seejärel vajadusel halduskohtu poole. Kui kaebajal olid pretensioonid tervishoiuteenuse kvaliteedi suhtes, siis pidanuks ta pöörduma tsiviilkohtusse.
Alternatiivselt leidis valitsus ka selle kaebuse puhul, et kuna kaebaja Vaik on jätnud esitamata kõik asjakohased tõendid, on ta EIK-d eksitades kuritarvitanud kaebeõigust. Valitsus pidas kaebaja Vaigu artikli 3 alusel esitatud kaebust ka selgelt põhjendamatuks.
EIK nõustus valitsusega, et arvestades vahistamisega seotud menetluste piiratud iseloomu, ei saa vahistamise vaidlustamist pidada kohaseks õiguskaitsevahendiks, mida kasutada kinnipidamis- ja transporditingimuste või arstiabi ebapiisavuse vaidlustamiseks. Toetudes Jatsõtšõn vs. Eesti (27603/15, 30.10.2018), Nikitin jt vs. Eesti (23226/16 jt, 29.1.2019) ning V.S. vs. Eesti (8685/15, 10.10.2018) otsustes kajastatud Eesti kohtupraktikale pidas EIK tõendatuks, et Eestil olid kaebaja kaebuste jaoks kohased õiguskaitsevahendid olemas. Niisiis pidanuks kaebaja pretensioonide olemasolu korral esitama asjaomased kaebused vanglale ja seejärel kohtule. Kuna kaebaja õiguskaitsevahendeid ammendanud ei olnud, tunnistas EIK asjaomase kaebuse vastuvõetamatuks konventsiooni artikli 35 lõike 1 alusel.
Otsus (PDF)


Kohaliku omavalitsuse üksuse volikogu liikmed, valla- või linnavalitsuse liikmed, osavalla- või linnaosavanemad ja erisoodustus (seisuga 01.01.2015) | Maksu- ja Tolliamet
Avaleht Äriklient Registreerimine, ettevõtlus Kohalikule omavalitsusele Juhendid Kohaliku omavalitsuse üksuse volikogu liikmed, val...
Kohaliku omavalitsuse üksuse volikogu liikmed, valla- või linnavalitsuse liikmed, osavalla- või linnaosavanemad ja erisoodustus (seisuga 01.01.2015)
Tulumaksuseaduse (edaspidi TuMS) § 13 lg 1 sätestab, et ametnik TuMS tähenduses on ka ATS § 2 lõikes 3 nimetatud isik. TuMS § 48 lg 3 tuleneb, et töötajaks erisoodustuse saajana on ka ametnik (§ 13 lõige 1). Seega võrdsustatakse ATS § 2 lg 3 nimetatud isikud ametnikega TuMS § 13 lg 1 ja § 48 lg 3 mõistes.
Kohaliku omavalitsuse üksuse volikogu liikmetele, valla- või linnavalitsuse liikmetele, osavalla- või linnaosavanematele (edasipidi ametnikud) rakendub teenistuslähetusega seotud kulude hüvitiste ja välislähetuse päevaraha maksmisel TuMS § 13 lg 3 punkt 1 ja Vabariigi Valitsuse 19.12.2012 määrus nr 112 „Ametniku teenistuslähetusse saatmise, lähetuskulude hüvitamise ning päevaraha maksmise tingimused ja kord ning päevaraha määr.“ Ametniku teenistuslähetusse saatmisel ja selle vormistamisel tuleb juhinduda eelnimetatud määruses sätestatust. Välislähetuse päevaraha maksuvaba piirmäär on 32 eurot päevas. Üle maksuvaba piirmäära makstud välislähetuse päevaraha maksustatakse erisoodustusena TuMS § 48 lg 1 ja lg 4 punkti 1 alusel.
Ametnikele rakendub isikliku sõiduauto kasutamisega teenistusülesannete täimisel seotud hüvitise maksmisel TuMS § 13 lg 3 punkt 2 ja Vabariigi Valitsuse 14.07.2006 määrus nr 164 „Teenistus-, töö või ametiülesannete täitmisel isikliku sõiduauto kasutamise kohta arvestuse pidamise ja hüvitise maksmise kord“. Ametniku isikliku sõiduauto kasutamisel teenistusülesannete täitmisel ja arvestuse pidamisel tuleb juhinduda eelnimetatud määruses sätestatust. Isikliku sõiduauto kasutamisega seotud maksuvaba hüvitise piirmäär on arvestuse pidamisel kuni 335 eurot kalendrikuus. Üle maksuvaba piirmäära makstud hüvitis maksustatakse erisoodustusena TuMS § 48 lg 1 ja lg 4 punkti 5 alusel.
Kui ametnik kasutab kohaliku omavalitsuse omandis või valduses olevat sõiduautot tasuta või soodushinnaga tööandja tegevusega mitteseotud sõitudeks, siis rakendub TuMS § 48 lg 8 ja Rahandusministri 13.01.2011 määrus nr 2 „Erisoodustuse hinna määramise kord“. Eelnimetatud määruse §-s 1 on sätestatud tööandja sõiduauto kasutamise üle arvestuse pidamise kord. Kui tööandja sõiduauto kasutamise üle arvestust ei peeta ja ametnik kasutab sõiduautot tööandja tegevusega mittesoetud sõitudeks, siis on erisoodustuse hind 256 eurot kuus, mis maksustatakse tulu- ja sotsiaalmaksuga.
Muud erisoodustused
Kui ametnikud saavad TuMS § 48 mõistes erisoodustusi, siis kuuluvad antud hüved maksustamisele TuMS § 48 alusel sarnaselt teiste TuMS § 48 lg 3 ja 6 nimetatud isikutega.
Ametnikele antud erisoodustused kuuluvad deklareerimisele vorm TSD lisal 4.


Volituste andmine väärteomenetluses osalemiseks – Riigi Teataja
Volituste andmine väärteomenetluses osalemiseks
Volituste andmine väärteomenetluses osalemiseks - sisukord
§ 2 Ametikohtade loetelu
§ 5 Väärteomenetluses kogutavate isikuandmete töötleja
RT IV, 23.01.2020, 1
Vastu võetud 07.01.2020 nr 1
Määrus kehtestatakse väärteomenetluse seadustiku § 9 punkti 2, § 10 lõigete 1, 2 ja 3 ja haldusmenetluse seaduse § 8 lõike 2 alusel.
Määrusega kinnitatakse ametikoht, mida täitev ametnik on pädev osalema väärteomenetluses kohtuvälise menetlejana Saarde Vallavalitsuse nimel, ning kehtestatakse kohtuvälise menetleja ametniku tunnistuse vorm.
§ 2. Ametikohtade loetelu
(1) Saarde Vallavalitsuse kui kohtuvälise menetleja nimel on väärteomenetluses pädev osalema keskkonna- ja heakorraspetsialisti ametikohta täitev ametnik.
(2) Käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud ametikohta täitev ametnik on pädev teostama järelevalvet talle antud väärteo menetlemispädevuse piires, kui vallavalitsuse järelevalve teostamise õigus tuleneb seadusest.
(1) Anda käesoleva määruse § 2 lõikes 1 nimetatud ametikohta täitvale ametnikule tema pädevust tõendav kohtuvälise menetleja tunnistus.
(2) Kinnitada väärteomenetlust läbiviiva kohtuvälise menetleja ametniku tunnistuse vorm vastavalt määruse lisale 1.
Käesoleva määruse § 2 lõikes 1 nimetatud ametikohta täitev ametnik juhindub Saarde Vallavalitsuse nimel väärtegude menetlemisel justiitsministri 16. juuli 2008 määrusega nr 38 “Kohtuvälise menetluse menetlusdokumentide näidisvormide kehtestamine“ kinnitatud kohtuvälise menetluse menetlusdokumentide näidisvormidest.
§ 5. Väärteomenetluses kogutavate isikuandmete töötleja
Saarde Vallavalitsuse keskkonna- ja heakorraspetsialisti ametikohta täitval ametnikul on õigus töödelda Saarde Vallavalitsuse nimel väärteomenetluses kogutavaid isikuandmeid.
1) Saarde Vallavalitsuse 08. septembri 2008 määrus nr 1 „Loetelu ametikohtadest, mida täitev ametnik on pädev väärteomenetluses osalema kohtuväliseks menetlejaks oleva Saarde Vallavalitsuse nimel“;
2) Surju Vallavalitsuse 21. märtsi 2013 määrus nr 1 „Ametikohtade loetelu väärteomenetluses osalemiseks“ (RT IV, 28.03.2013, 57).


text:
27. novembril 2019 tegi Riigikohus määruse asjas, milles ühte menetlusosalist esindas meie büroo advokaat Birje Kalmus. | Advokaadibüroo LMP
27. novembril 2019 tegi Riigikohus määruse asjas, milles ühte menetlusosalist esindas meie büroo advokaat Birje Kalmus.
Riigikohus selgitas, et seadus eristab korteriomandite koosseisu kuuluva kaasomandi puhul olulisemaid ja vähem olulisemaid küsimusi, s.o küsimusi, mida saab reguleerida üksnes korteriomanike kokkuleppega, ja küsimusi, mida on võimalik lahendada häälteenamusega tehtavate otsustega. Antud vaidluse puhul leidis Riigikohus, et kaasomandis olevas ruumis asuva keldriboksi lammutustööde tellimise üle otsustamine on tavapärase valitsemise raamesse jääva küsimuse üle otsustamine korteriomandi- ja korteriühistuseaduse (edaspidi KrtS) § 35 lg 2 p 1 tähenduses, mida korteriomanikud võivad otsustada häälteenamusega. Kuivõrd vaidlusaluse otsusega ei muudetud ega lõpetatud kaasomandis oleva ruumi kasutusotstarvet või kasutusviisi ega otsustatud asja või selle osa muuta, ei olnud keldriboksi lammutamise üle otsustamiseks vajalik saavutada kõigi korteriomanike konsensus.
Lisaks nõustus Riigikohus alama astme kohtute järeldustega selles osas, et keldriboksi omavoliliselt rajanud korteriomanikul puudus keldriruumi erikasutusõigus KrtS § 14 järgi. Kohtud leidsid, et korteriomanikud ei ole keldri kasutuskorda ega majandusotstarvet kokku leppinud ning kasutuskorra kokkulepe ei saa olla kujunenud välja ka tavana. Korteriomanik võis tehnilisse keldrisse rajatud boksi kasutada seni, kuni seda keldriosa ei olnud vaja kasutada üldistes huvides.
Vastuseks korteriomaniku seisukohale, et korteriühistu pädevuses ei ole teiste isikute vara hävitamise üle otsustamine, selgitas Riigikohus, et ei ole välistatud olukorrad, kus üks korteriomanik kasutab mingit kaasomandis olevat hooneosa ilma õigusliku aluseta. Sellises olukorras võivad korteriomanikud võtta häälteenamusega vastu otsuse, millega tehakse korteriühistu juhatusele ülesanne teha toiminguid selle korteriomaniku õigusliku aluseta kasutuse lõpetamiseks. Kirjeldatud juhul võivad korteriomanikud teostada oma õigusi korteriühistu kaudu. Seda ka siis, kui meetmeid rakendatakse ühe korteriomaniku suhtes.
Kohtumäärusega saab tutvuda siin.
Telefon: +372 7 654 044

matches:
Riigikohus
Riigikohus
Riigikohus
§ 35
Riigikohus
§ 14