text:
DNA test kohtu kaudu - juristaitab.ee
DNA test kohtu kaudu
Liitunud: 20 Apr 2018, 13:19
Lapse isa esitas hagi lapse vastu isaduse vaidlustamiseks ja vanema kande ebaõigeks tunnistamiseks, ülalpidamiskohustusest vabastamiseks ja vanema kande ebaõigeks tunnistamiseks ning sundtäitmise lõpetamiseks.
Kohus määras ekspertiisi põlvnemise tuvastamiseks. Kohtuekspertiisi tulemusena selgus, et laps on selle isa laps, kes hages.
Vaatamata positiivsele DNA testi tulemusele otsustas kohus asja edasi menetleda ning kuu aja pärast peaks olema istung. Täitemenetlus on hagi tagamisena peatatud.
Kas istung on õigustatud?
Re: DNA test kohtu kaudu
09 Apr 2019, 09:38
Teie kirjeldatud asjaoludel ei ole juba kohtusse pöördumine olnud õigustatud. Siiski ei saa kohus menetlust peale ekspertiisitulemuste saamist lihtsalt lõpetada, vaid menetlus tuleb lõpetada lahendiga. Kui kohus on otsustanud selleks istungi kokku kutsuda, on tal selleks ilmselt põhjus. See ei tähenda sugugi nõude rahuldamist. Võimalik, et kohus soovib pooltele nende kohustusi selgitada ja pooli lihtsalt ära kuulata, võimalik, et arutusele võib tulla elatise suurus. Nõuet esitatud kujul rahuldada ta Teie esitatud asjaoludel siiski ei saa. Soovitan menetluses osaleda ja taotleda menetluskulude jätmist hageja kanda.
Tänan vastuse eest. Küsiksin siis lisaks täitemenetluse peatamise kohta.
Minu hinnangul on see mõistetamatu, sest hagi on ju põhistamata. Miks kohus ei tühista peale DNA testi tulemuse selgumist hagi tagamisena peatatud täitemenetlust. On seal seadusest tulenev õigus, millest ma teadlik ei pruugi olla?
Vastus Teie küsimusele sisaldub ilmselt hagi tagamise määruses. Tavapäraselt on seal kirjas, et hagi tagatakse asjas lõpplahendi kuulutamiseni. Hagi tagamise kestus tuleneb Tsiviilkohtumenetluse seadustiku § 386 Hagi tagamise abinõu asendamine ja hagi tagamise tühistamine. Selle lg 4 kohaselt Kohus tühistab hagi tagamise kohtuotsusega, kui hagi jääb rahuldamata, ja määrusega, kui hagi jäetakse läbi vaatamata või kui asjas menetlus lõpetatakse. Siiski saab poole taotlusel enne lõpplahendit hagi tagamise tühistada, nimelt sama paragrahvi lg 2 kohaselt Asjaolude muutumise korral, eelkõige hagi tagamise aluse äralangemisel või tagatise pakkumisel, või muul seadusega sätestatud alusel võib kohus poole taotlusel hagi tagamise tühistada. Seega on Teil võimalik esitada kohtule vastav taotlus.

matches:
Kohus
kohus
kohus
kohus
kohus
kohus
§ 386
Kohus
kohus


Fideelia-Signe Rootsi 16.09.2013 kaebuse läbivaatamine – Riigi Teataja
Fideelia-Signe Rootsi 16.09.2013 kaebuse läbivaatamine
RT III, 26.09.2013, 1
Vastu võetud 20.09.2013 nr 19
Valimisliit Vabakund esitas 10.09.2013 Tartu Linna Valimiskomisjonile kandidaadina registreerimiseks Fideelia-Signe Rootsi kandideerimisdokumendid. Tartu Linna Valimiskomisjon leidis Fideelia-Signe Rootsi kandideerimisdokumentide kontrollimise tulemusena, et tema püsiv elukoht Eesti rahvastikuregistri andmetel asus alates 22.08.2013 Tallinnas. Sellest teavitas Tartu Linna Valimiskomisjon Valimisliidu Vabakund volitatud esindajaid. 11.09.2013 esitas Fideelia-Signe Roots elukohateate Tartu Linnavalitsusele, milles soovis registreerida Eesti rahvastikuregistris oma elukoha aadressina Tartu linnas asuva aadressi. Alates 11.09.2013 asus Fideelia-Signe Rootsi püsiv elukoht rahvastikuregistri andmetel taas Tartu linnas.
13.09.2013 võttis Tartu Linna Valimiskomisjon vastu otsuse nr 19, millega jättis registreerimata Valimisliidu Vabakund kandidaadi Fideelia-Signe Rootsi vastavalt KOVVS § 5 lõigetele 1 ja 5 ning § 37 lõike 3 punktile 2 ja lõikele 4. Linna valimiskomisjon leidis, et KOVVS § 5 lõige 5 sätestab kandideerimisõiguslikkuse tingimusena, et 1) valija peab olema hääleõiguslik, 2) tema püsiv elukoht peab hiljemalt valimisaasta 1. augustil asuma vastavas vallas või linnas. KOVVS § 5 lõikes 5 sätestatud vallas või linnas püsivalt elamise aja nõude näol on tegemist nn paiksustsensusega, st isik peab kandideerimisõiguse omandamiseks olema elanud vallas või linnas teatud ajavahemiku. Linna valimiskomisjon asus seisukohale, et kuigi Fideelia-Signe Rootsi püsiv elukoht asub alates 11.09.2013 taas Tartu linnas, siis asjaolu tõttu, et tema püsiv elukoht oli ajavahemikus 22.08-10.09.2013 rahvastikuregistri andmetel Tallinnas, ei ole täidetud KOVVS § 5 lõikes 5 sätestatud püsiva elukoha nõue. Järelikult ei ole Fideelia-Signe Roots 20.10.2013 toimuvatel Tartu Linnavolikogu valimistel kandideerimisõiguslik.
16.09.2013 esitas Fideelia-Signe Roots kaebuse Vabariigi Valimiskomisjonile. Kaebaja taotleb Tartu Linna Valimiskomisjoni 13.09.2013 otsuse nr 19 tühistamist ja kohustada linna valimiskomisjonil teda registreerima kandidaadina Valimisliidu Vabakund nimekirjas.
Kaebaja leiab, et Tartu Linna Valimiskomisjon on ekslikult tõlgendanud nii põhiseadust kui KOVVS-i. Põhiseaduse kommenteeritud väljaande § 156 kommentaari kohaselt passiivset valimisõigust (kandideerimisõigust) see säte ei käsitle. Kommentaari kohaselt jätab põhiseadus valimistsensuste kehtestamise, samuti passiivse valimisõiguse reguleerimise seadusandja ülesandeks, kes peab seda tegema KOVVS-is. Seega tuleb kandideerimisele seatud tingimusi otsida KOVVS-ist ja neid ei saa põhiseaduslike argumentide pinnalt samastada hääletamisõigusega.
Kaebaja leiab, et seadusandja ei ole KOVVS-is hääletamisõiguse puhul põhiseaduses kasutatud mõistet „püsiv“ kuigivõrd täpsustanud. KOVVS § 5 lõike 1 kohaselt on püsiv elukoht – elukoht, mille aadressiandmed on kantud rahvastikuregistrisse. Seega peab isik olema valimiste ajaks jõudnud esitada elukohateate Tartu Linnavalitsusele ja see peab olema jõutud ära menetleda ning elukohamärge rahvastikuregistris ära muudetud. Seadusandja poolt kehtestatud märkimisväärsest paiksustsensusest on siin raske rääkida.
Kaebaja leiab, et kandideerimisõiguse seisukohalt on oluline, mida on seadusandja pidanud silmas KOVVS § 5 lõikes 5 kasutatud väljendiga „kelle püsiv elukoht asub hiljemalt valimisaasta 1. augustil vastavas vallas või linnas“. Püsiva elukoha on seadusandja defineerinud KOVVS § 5 lõikes 1 rahvastikuregistri aadressina. Seadusandja silmis on elukoha registreerimine rahvastikuregistris piisavalt püsiv kohaliku omavalitsuse valimistel kandideerimiseks.
Kaebaja leiab, et väljendit „hiljemalt valimisaasta 1. augustil“ ei saa tõlgendada kohustusena elada vähemalt 1,5 kuud (1. augustist kuni 20. oktoobrini) vastavas vallas või linnas. Kui seadusandja oleks soovinud sellist nõuet kehtestada, oleks ta saanud ka selle vastavalt kirja panna. Sisuliselt tähendaks selline tõlgendus kohustust, et 1.08-20.10 oleks rahvastikuregistris kirjas kandidaadi elukohana vastav vald või linn. See tähendaks ühtlasi seda, et valimiskomisjonil peaks olema õigus kandidaat, kes pärast kandidaadiks registreerimist oma elukoha andmeid rahvastikuregistris muudab, kandidaatide nimekirjast kustutada. Sellist võimalust seadusandja ette näinud ei ole.
Kaebaja leiab, et seadusega selge kuupäevalise piiri paika panemine on oluline, et vältida vaidlusi. Tegemist on formaalse nõudega, mille kohaldamisel ei ole jäetud ruumi tõlgendamiseks ja kaalumiseks. Isegi juhul kui KOVVS regulatsioon oleks selles küsimuses ebaselge, tuleks selliseid ebaselgusi tõlgendada kandideerija kasuks.
Tartu Linna Valimiskomisjon jääb 18.09.2013 selgituses oma 13.09.2013 otsuses nr 19 toodud seisukohtade juurde. Linna valimiskomisjon leiab, et KOVVS § 5 lõiget 5 tuleb tõlgendada selliselt, et püsiva elukoha sellise muutumise korral, et see ei asu enam vastavas vallas või linnas, kaotab isik vastava kohaliku omavalitsuse volikogu valimistel vastaval aastal kandideerimisõiguse.
1. Kaebus oli esitatud Tartu Maakonna Valimiskomisjonile. Kuna KOVVS § 12 lõike 2 kohaselt täidavad Tallinnas ja Tartu linnas maakonna valimiskomisjoni ülesandeid linna valimiskomisjonid, vaatab tulenevalt KOVVS § 65 lõikest 1 Tartu Linna Valimiskomisjoni otsuse või toimingu peale esitatud kaebuse läbi Vabariigi Valimiskomisjon. Tartu Maakonna Valimiskomisjon on toiminud õigesti, edastades kaebuse Tartu Linna Valimiskomisjonile, kes omakorda edastas kaebuse KOVVS § 65 lõike 2 kohaselt koos omapoolse selgitusega Vabariigi Valimiskomisjonile.
2. PS § 156 lõige 2 sätestab, et kohaliku omavalitsuse volikogu valimistel on seaduses ettenähtud tingimustel hääleõiguslikud selle omavalitsuse maa-alal püsivalt elavad isikud, kes on vähemalt kaheksateist aastat vanad. KOVVS § 5 lõige 1 sätestab, et hääletamisõigus on isikul, kelle püsiv elukoht, see on elukoht, mille aadressiandmed on kantud Eesti rahvastikuregistrisse, asub vastavas vallas või linnas. Seega põhiseaduse § 156 lõige 2 määratleb hääleõiguslikkust kohaliku omavalitsuse territooriumil püsivalt elamise kaudu, kuid KOVVS püsiva elukoha kaudu, mis omakorda on määratletud rahvastikuregistrijärgse elukoha kaudu.
3. Kõigepealt käsitleb Vabariigi Valimiskomisjon kaebaja väidet, et seadusandja ei ole näinud ette võimalust kandidaatide nimekirjast kustutada kandidaati, kes pärast kandidaadiks registreerimist oma elukoha andmeid muudab – st kas püsiva elukoha muutuse tõttu on üldse võimalik kandidaadi registreerimisotsust tühistada?
4. KOVVS § 5 lõige 5 sätestab kandideerimisõiguslikkuse tingimusena esmalt hääleõiguse olemasolu. Hääleõigus eeldab hääletamisõiguse olemasolu vastavalt KOVVS § 5 lõigetele 1-3, mis ühe tingimusena (§ 5 lg 1) sätestab ka püsiva elukoha asumise selles vallas või linnas. Kui isik sellele tingimusele ei vasta, ei ole ta valimistel hääleõiguslik (hääletamisõiguslik), ning seetõttu ka kandideerimisõiguslik. Vabariigi Valimiskomisjon märgib, et kui kaebaja kinnitas 10.09.2013 Tartu Linna Valimiskomisjonile esitatud kandideerimisavalduses, et ta vastab kandideerimisõiguslikkuse tingimustele, siis ei vastanud ta KOVVS § 5 lõike 5 nõuetele igal juhul selle tõttu, et tema püsiv elukoht ei asunud avalduse esitamise ajal Tartu linnas.
5. Ülaltoodust tulenevalt, kui isik pärast kandidaadiks registreerimist vahetab elukohta selliselt, et uus püsiv elukoht ei ole enam selles vallas või linnas, ei vasta ta KOVVS § 5 lõike 5 nõuetele ning tema registreerimisotsus tuleb tühistada. Otsuse teeb valla või linna valimiskomisjon vastavalt KOVVS § 37 lõike 5 punktile 3, mille kohaselt tühistab valla või linna valimiskomisjon kandidaadi registreerimise otsuse kui tõendatakse, et kandidaat ei vasta KOVVS § 5 lõikes 5 või 6 sätestatud nõuetele. Seega ei saa nõustuda kaebaja seisukohaga, et pärast kandidaadi registreerimist ei ole võimalik kandidaadi registreerimisotsust tühistada elukoha muudatuse tõttu.
6. Lisaks tuleb märkida, et KOVVS § 27 lõike 3 kohaselt on valijate nimekirja koostamise aluseks rahvastikuregistri andmed valimispäevale eelneva 30. päeva seisuga ning elukoha aadressiandmetes pärast valimispäevale eelnevat 30. päeva tehtud muudatusi arvesse ei võeta. Seega pärast 20.09 ei saaks isik, kes on muutnud oma elukohta selliselt, et ta ei ole enam hääleõiguslik selles vallas või linnas, oma hääletamis- ja kandideerimisõigust selles vallas või linnas enam ühelgi juhul taastada.
7. KOVVS § 5 lõige 5 sätestab kandideerimisõiguslikkuse täiendava tingimusena, et kandidaadi püsiv elukoht peab hiljemalt valimisaasta 1. augustil asuma vastavas vallas või linnas. Käesoleva asja lahendamiseks tuleb vastata küsimusele, et kas isikul säilib kandideerimisõigus juhul kui isiku püsiv elukoht muutub pärast valimisaasta 1. augustit selliselt, et see ei ole enam selles vallas või linnas, kuid enne kandidaadi registreerimist teeb isik uue muudatuse ning taastab oma püsiva elukoha selles vallas või linnas.
8. Vabariigi Valimiskomisjon leiab, et isik, kes pärast valimisaasta 1. augustit muudab püsivat elukohta selliselt, et see ei ole enam selles vallas või linnas, ei ole nendel valimistel enam kandideerimisõiguslik. KOVVS § 5 lõige 5 sätestab üheselt, et kandidaadi elukoht peab hiljemalt valimisaasta 1. augustil olema vastavas vallas või linnas. Sättele ei saa anda sellist tõlgendust, et kandideerimiseks peab tema püsiv elukoht olema selles vallas või linnas kandidaatide registreerimise hetkeks, st hiljemalt 15.09.2013 (KOVVS § 35 lg 1 kohaselt tuleb registreerimisotsus teha hiljemalt 35. päeval enne valimispäeva) ning et 1.08.2013 on ainult puhtformaalse sisuga tähtaeg. KOVVS ning kogu kandidaatide registreerimise protseduur eeldab, et kandidaat on alates 1.08 hääleõiguslik nii hääletamis- kui kandideerimisõiguse mõttes. Ei ole mõeldav, et ettevalmistavaid toiminguid tegev valimiskomisjon peab tegema kandidaadi hääleõiguslikkuse kontrolli alles kandidaadi registreerimise hetke seisuga. Ka kandideerimisavalduses kinnitab isik, et ta vastab juba kandidaadi registreerimiseks esitamisel käesolevas seaduses volikogu liikmekandidaadile esitatud nõuetele (KOVVS § 33 lg 2 p 2). Selleks on ka vastavus KOVVS § 5 lõike 5 nõuetele, st isiku püsiv elukoht peab olema vastavas vallas või linnas.
9. Vabariigi Valimiskomisjon leiab, et ka sisuliselt on KOVVS § 5 lõike 5 eesmärgiks kehtestada kandideerimiseks vallas või linnas (püsivalt) elamise nõue ning tegemist on kohalikeks valimisteks kehtestatud elukohatsensusega. PS § 156 lõikest 2 tuleneb hääleõiguslikkuse (hääletamisõiguse) kriteeriumina vallas või linnas püsivalt elamise nõue. Põhiseadus ei sätesta tõepoolest eraldi kandideerimisõiguse tingimusi kohalikel valimistel, kuid kandideerimisõigus on ka kohalikel valimistel lahutamatult seotud hääleõiguse (hääletamisõiguse) omamisega nendel valimistel ja selles omavalitsuses. Ei põhiseadus ega KOVVS anna alust väita, et kohaliku omavalitsuse volikogu valimistel saaksid kandideerida isikud, kes ei vastaks hääletamisõiguse tingimustele. Selline käsitlus eeldaks volikogu valimiste korraldamise ja kohaliku omavalitsuse teostamise (st volikokku kandideerivad valla- või linnaelanikud) põhimõtete ümberhindamist. Seetõttu saab öelda, et ka PS § 156 lõikest 2 tulenevalt lähtutakse hääletamis- ja kandideerimisõiguse määratlemisel püsivalt elamise mõiste sisustamisel samadest põhimõtetest ning vallas või linnas püsivalt elamise nõue laieneb ka kandideerimisele.
10. Kaudselt viitab volikogu mandaadi ja vallas või linnas püsivalt elamise seosele ka KOKS § 18 lõige 1 punkt 3, mille kohaselt isiku püsiva elukoha muutus, kui uus elukoht ei asu Eesti rahvastikuregistri andmetel selles vallas või linnas, toob automaatselt kaasa volikogu liikme volituste ennetähtaegse lõppemise (vt nt RKPJKo 30.11.2010, nr 3-4-1-17-10, p 18). Ka sel juhul on tegemist juriidilise faktiga, millele järgnevat volikogu liikme volituste lõppemist ei saa vältida sellega, et esitatakse uus elukohateade, millega taastatakse tema püsiv elukoht selles vallas või linnas. Riigikohus on leidnud ka kohtuasjas nr 3-4-1-18-04, et asendusliikmete nimekirja kantud isikute puhul on õigus nende asendusliikme staatus lõpetada, kui asendusliige ei vasta enam KOVVS §-st 5 tulenevatele nõuetele (p 10). Seda hoolimata sellest, et asendusliikmel ei ole volikogu liikme volitusi ning tema volikogu liikme volituste saamise hetkeks võib ta jälle KOVVS § 5 nõuetele vastata.
Lähtudes KOVVS § 65 lõike 5 punktist 1 Vabariigi Valimiskomisjon otsustab:
Jätta Fideelia-Signe Rootsi kaebus rahuldamata.
Vastavalt KOVVS §-le 66 võib huvitatud isik, kes leiab, et Vabariigi Valimiskomisjoni otsusega rikutakse tema õigusi, esitada otsuse peale kaebuse põhiseaduslikkuse järelevalve kohtumenetluse seaduses ettenähtud korras Riigikohtule. Kaebus esitatakse Riigikohtule kolme päeva jooksul Vabariigi Valimiskomisjoni otsuse teatavakstegemisest arvates Vabariigi Valimiskomisjoni kaudu.


Võru Linnavalitsuse palgajuhend – Riigi Teataja
Võru Linnavalitsuse palgajuhend
Võru Linnavalitsuse palgajuhend - sisukord
§ 6 Palga ja töötasu komponendid
§ 7 Põhipalk
§ 12 Lisatasu puuduva ametniku ülesannete täitmise eest
§ 13 Lisatasu ja hüvitis eritingimustes töötamise eest
§ 14 Lisatasu valveaja eest
§ 15 Palga ja töötasu arvestamine ja maksmine
§ 19 Hüvitis teenistuja töövõime ja tervise taastamiseks
§ 20 Sotsiaalsed garantiid
RT IV, 20.11.2018, 7
Vastu võetud 27.03.2013 nr 8
RT IV, 29.03.2013, 33
15.10.2014 RT IV, 24.10.2014, 17 01.01.2015
14.11.2018 RT IV, 20.11.2018, 6 23.11.2018, rakendatakse alates 01.11.2018.
Määrus kehtestatakse „Kohaliku omavalitsuse korralduse seadus“ § 22 lg 1 p 36 ning „Avaliku teenistuse seadus“ § 63 lg 2 alusel.
(1) Palgajuhend on Võru Linnavalitsuse (edaspidi linnavalitsus) ametnikele palga ja töötajatele töötasu määramise ja maksmise kord, milles nähakse ette palgagrupid, samuti palga ja töötasu maksmise aeg ja viis, muutuvpalga ning muude lisatasude ja hüvitiste maksmise tingimused ja kord.
(2) Palgajuhendi eesmärk on tagada teenistujatele konkurentsivõimelise tasu maksmine ja luua selgus, millistest komponentidest teenistuja palk või töötasu koosneb, et tagada teenistujate võrdne kohtlemine.
1) teenistuja – ametiasutusega avalik-õiguslikus teenistus- ja usaldussuhtes olev ametnik või eraõiguslikus töösuhtes olev töötaja või tööline;
2) teenistuskoht – ametiasutuse teenistuskohtade koosseisus ette nähtud ameti- või töökoht;
3) ametnik – ametiasutusega avalik-õiguslikus teenistus- ja usaldussuhtes olev isik, kes teostab avalikku võimu;
4) töötaja – ametiasutusega eraõiguslikus töösuhtes olev isik, kes ei teosta avalikku võimu, vaid teeb avaliku võimu teostamist toetavat tööd;
5) ametijuhend – ameti- või töökoha juhend;
6) palk – ametnikule makstav põhipalk, muutuvpalk, eritingimustes töötamise lisatasu, valveaja lisatasu ning lisatasu puuduva ametniku ülesannete täitmise eest;
7) töötasu – töötajale makstav põhipalk, muutuvpalk, eritingimustes töötamise lisatasu, valveaja lisatasu ja lisatasu puuduva ametniku ülesannete täitmise eest;
8) põhipalk – palga või töötasu fikseeritud osa, mis on määratud teenistuskoha ülesannete ning teenistuja teenistusalaste teadmiste, oskuste ja kogemuste põhjal.
(1) Teenistujate palkade määramisel ja töötasude kokkuleppimisel ja maksmisel lähtutakse avaliku teenistuse seadusest ja töölepingu seadusest. Põhipalga määramise alus on linnavalitsusele kinnitatud eelarve, ametiasutuse teenistuskohtade koosseis ja käesolev palgajuhend.
(2) Ametnikele makstakse palka ning töötajatele töötasu sarnastel alustel.
Teenistuskohale esitatavate haridus- ja töökogemusnõuete alusel ning vastutusest ja teenistusülesande täitmise iseloomust lähtuvalt määratakse valdavas osas ühesuguste teenistusülesannetega teenistuskohad gruppidesse järgmiselt:
1) tööline, kuhu kuuluvad abitöölised;
2) ametnik ja töötaja, kuhu kuuluvad peaspetsialistid, vanemspetsialistid, spetsialistid;
3) nõunik, kuhu kuuluvad nõunikud;
4) juhtivametnik, kuhu kuuluvad linnasekretär, osakonna juhataja, osakonna juhataja asetäitja.
Igale palgagrupile vastab põhipalga vahemik, mis määrab vastavasse teenistusgruppi kuuluvate teenistuskohtade kuu põhipalga miinimum- ja maksimummäära. Põhipalga vahemikud on järgmised:
1) I palgagrupp – Vabariigi Valitsuse poolt kehtestatud töötasu alammäär kuni 1000 eurot. Rakendatakse "Tööline" teenistuskoha gruppi kuuluvate teenistujate suhtes;
[RT IV, 20.11.2018, 6 - jõust. 23.11.2018, rakendatakse alates 01.11.2018]
2) II palgagrupp – 900 kuni 1800 eurot. Rakendatakse "Ametnik, töötaja“ teenistuskoha gruppi kuuluvate teenistujate suhtes;
3) III palgagrupp – 1500 kuni 2000 eurot. Rakendatakse "Nõunik" teenistuskoha gruppi kuuluvate teenistujate suhtes;
4) IV palgagrupp – 1600 kuni 2400 eurot. Rakendatakse "Juhtivametnik" teenistuskoha gruppi kuuluvate teenistujate suhtes.
§ 6. Palga ja töötasu komponendid
(1) Palk ja töötasu võivad lisaks põhipalgale sisaldada eritingimustes töötamise lisatasu, valveaja lisatasu, muutuvpalka ja lisatasu puuduva ametniku ülesannete täitmise eest.
§ 7. Põhipalk
(1) Teenistuja põhipalga kindlaksmääramise aluseks on teenistuskoha kuuluvus vastavasse palgagruppi.
(2) Põhipalga määramisel arvestatakse teenistuja tööalast kompetentsust, töötulemusi ja töö eripära iseloomustavaid näitajaid (nt töö intensiivsust, võrdlust palgaturuga, vastutust, juhi asendamise kohustust jms).
(3) Ametniku põhipalga määrab käskkirjaga ametiasutuse juht. Töötaja põhipalk lepitakse töötaja ja ametiasutuse juhi vahel kokku töölepingus.
(4) Teenistujale võib katseajal määrata kuni vastava teenistuskohta palgagrupi vastava palgavahemiku miinimummäära põhipalga. Sama põhimõtet võib rakendada ka määratud ajaks teenistusse võetud ajutiselt äraoleva teenistuja asendajale ja teisele teenistuskohale üleviidud teenistujale, kuid mitte kauem kui kuus kuud.
(5) Teenistujate põhipalk vaadatakse üldjuhul üle üks kord aastas, ametiasutuse järgmise aasta eelarve projekti koostamise ajal.
(1) Muutuvpalka makstakse teenistuja palga või töötasu ebaregulaarse osana ametiasutuse selleks ettenähtud vahendite olemasolul.
(3) Tulemuspalga maksmise ja selle suuruse määramisel arvestatakse vahetu juhti ettepanekut ning iga teenistuja individuaalset panust eesmärkide saavutamisel (töö intensiivsus, töö kvaliteet, tähtaegadest kinnipidamine, töö efektiivsus, operatiivne tegutsemine ootamatutes situatsioonides jms). Tulemustasu määraja põhjendab teenistujale tulemustasu suurust.
(2) Lisatasu määratakse sõltuvalt lisaülesannete mahust ja iseloomust. Lisatasu maksmine otsustatakse ja vormistatakse üldjuhul enne lisaülesandeid täitma asumist ametiasutuse juhi käskkirja või töölepinguga, milles fikseeritakse lisaülesanded, lisatasu suurus ja ajavahemik, mille jooksul ülesannet täidetakse.
(1) Teenistuskohustuste silmapaistvalt hea täitmise eest või kauaaegse laitmatu teenistuse eest on ametiasutuse juhil õigus määrata käskkirjaga teenistujale preemiat.
§ 12. Lisatasu puuduva ametniku ülesannete täitmise eest
(2) Teenistujale puuduva teenistuja ülesannete andmisel ja lisatasu maksmisel lähtutakse avaliku teenistuse seaduse §-st 57.
(3) Puuduva teenistuja teenistusülesannete täitmise eest juhul, kui teenistuja ei ole asendamise ajal vabastatud oma ülesannete täitmisest, makstakse asendamise ajal ühele teenistujale lisatasu kuni 50% asendatava teenistuja põhipalgast. Kui puuduva teenistuja ülesanded jagatakse mitme teenistuja vahel, on lubatud asendajatele maksta kokku kuni 70% asendatava põhipalgast.
§ 13. Lisatasu ja hüvitis eritingimustes töötamise eest
(2) Teenistujale ületunnitöö või ööajal töötamise eest lisatasu maksmise või riigipühal töötamise hüvitamise aluseks on kinnitatud tööaja arvestustabel ning vahetu juhi ettepanek ametiasutuse juhi kooskõlastusega. Vahetu juht esitab tööaja arvestustabeli jooksva kuu 25. kuupäevaks Võru Linnavalitsuse rahandusosakonnale teenistujatele palga ja töötasu arvutamiseks.
§ 14. Lisatasu valveaja eest
(1) Lisatasu valveaja eest makstakse seadusest tuleneval alusel.
(2) Valveaja eest lisatasu maksmise aluseks on vahetu juhi kinnitatud tööaja tabel ning vahetu juhi ettepanek ametiasutuse juht kooskõlastusega. Vahetu juht esitab tööaja arvestustabeli jooksva kuu 25. kuupäevaks Võru Linnavalitsuse rahandusosakonnale teenistujatele palga ja töötasu arvutamiseks.
§ 15. Palga ja töötasu arvestamine ja maksmine
(2) Palga ja töötasu arvutamise aluseks on ametiasutuse juhi kinnitatud tööajatabel.
(3) Palka ja töötasu makstakse üks kord kuus jooksva arvestuskuu viimasel tööpäeval teenistuja poolt kirjalikult teatatud pangakontole.
(4) Teenistujale võib maksta tema kirjaliku taotluse alusel ühekordselt väljateenitud tasu.
(6) Teenistuja kirjalikul nõusolekul võib ametiasutus tema palgast kinni pidada ametiasutuse arvel tehtavate kulude kehtestatud piirmäära ületava summa.
(2) Tasu puhkuse aja eest kantakse teenistuja pangakontole üle hiljemalt eelviimasel tööpäeval enne puhkuse algust või töötaja soovil järgmisel palgapäeval.
Mobiiltelefoni kulud ja isikliku sõiduauto ametisõitudeks kasutamise kulud või ametiauto kasutamise kulude hüvitamise piirmäärad kehtestab ametiasutuse juht.
§ 19. Hüvitis teenistuja töövõime ja tervise taastamiseks
Teenistujale võib töövõime ja tervise taastamiseks maksta üks kord kalendriaastas hüvitist kuni teenistuja kuu põhipalga ulatuses. Vähem kui kuuekuulise pideva linna ametiasutuses töötamise korral võib hüvitist maksta kuni teenistuja poole kuu põhipalga ulatuses.
§ 20. Sotsiaalsed garantiid
(2) Käeoleva paragrahvi 1 lõikes nimetatud toetuste maksmise juhud, korra ja suuruse kehtestab ametiasutuse juht palgafondi piires.
(1) Kuni 31. märtsini 2013 teenistujatele makstud palgakomponendid kujundada ümber regulaarseks palgaosaks - palgaks või töötasuks - alates 1. aprillist 2013.
(2) Viia palgakomponentide ümberkorraldamist reguleerivad õigusaktid, lepingud ja dokumendid käesoleva määrusega vastavusse hiljemalt 31. detsembriks 2013.
(3) Linnavalitsuse liikmetele kohaldatakse käesolevas määruses sätestatut kui teiste õigusaktidega ei ole määratud teisiti.
(4) Määrust rakendatakse 1. aprillist 2013.


text:
Kaitseministeerium järjepidevalt takistab Aidu tuulepargi ehitustegevust | Tuuletehnoloogia Liit
Tuuleettevõtjatest vennad Andres ja Oleg Sõnajalg on enam kui aasta kuulutanud, et Eesti pole õigusriik ning Aidu tuulepargi ehitusel Ida-Virumaale on riik asunud neid eri institutsioonide kaudu takistama.
Just kaitseministeerium on Aidu tuulepargi ehituse keelamisel saanud suurima pahalase tiitli, ent Ida-Virumaal Lüganuse vallas kohapeal käies avaneb mõnevõrra teistsugune pilt. See annab pigem alust väita, et huvi Aidu tuulepargis ja selle ümber toimuva vastu peaks tundma märksa laiem hulk riigiasutusi.
Kaks tuulikut peaaegu püsti
Aidu tuulepargi alale lähenedes hakkab silma, et vaikelu seda arendust kindlasti ei iseloomusta. Tuulepargi alajaama juurde viival teel voorivad edasi-tagasi suured veokid. Teeotsa, mis sinna viib, on püsti pandud silt, mis ütleb, et alale võib sisse sõita üksnes valdaja loal.
Natuke eemalt Sipelgamäelt avaneb vaade kogu alale, kuhu plaanitakse püsti panna 30 tuulikut ning kus on kohalike kinnitusel viimase aasta jooksul käinud kibekiire töö. Esiplaanil kõrguvad kaks vähemalt sajameetrise kõrguse saavutanud tuulikutorni. Nii nende kõrvale kui ka kahe torni vahele jäävale tuulepargi alajaama alale on pargitud eri suuruses autod.
Mõlema torni kõrvalt leiab juba tuulikuosi, kohale on toodud ka tuulikulabad. Taamal on näha terve hulk teisi platse, kuhu on korralikus koguses jämedat killustikku veetud. Ühe näitel neist on kaitseministeerium tõestanud, et ladustamise varjus käib pargis hoopis ehitustegevus.
Tuulepark ei ole Lüganuse vallas aga ainus koht, kus viimasel aastal ajal on vilgas arendustegevus toimunud. Valla dokumendiregistrist leiab 18. juulist korralduse Aidu Tuulepark OÜ-le 110 kV elektriliini jaoks kasutusloa andmiseks. Ka leiab sealt infot, et 21 kinnistut läbiva liini puhul on vähemalt viis maaomanikku öelnud, et ei anna liinile kooskõlastust.
Kõik viis toovad põhjusena välja selle, et arendaja pole nendega sõlminud notariaalselt allkirjastatud kasutuslepingut. Ühtlasi selgub dokumendist, et üks maaomanik, Külli Veidemann on terve viimase aasta võidelnud liiniehituse vastu, kuna leiab, et see on ebaseaduslikult rajatud. Kurioosseks teeb kogu asja aga see, et liin on juba valmis ehitatud.
«Tegelikult pidi meile teada andma, meid kaasama – andma tähtaja ja me pidime oma arvamust esitama,» põhjendas oma kinnistu peale ehitatud liini näidanud maaomanik, miks tema arvates on liin ebaseaduslikel alustel rajatud.
Käisid varga kombel liini rajamas
Esialgu tundub, et hoolimata tuulikute ehituskeelust oli Sõnajalgadel liini vedamiseks täiesti seaduslik alus olemas. Lüganuse vald kinnitas mullu 9. novembril 110 kV elektriliini projekteerimistingimused ja 14. novembril väljastas Aidu Tuulepark OÜ-le ehitusloa. Ida-Virumaal lastekaitse spetsialistina töötava Veidemanni sõnul selles probleem ongi.
Tema sõnul näeb norm ette, et nende kahe kuupäeva vahel on 30 kuni 60 päeva vahet ning kõik maaomanikud, kelle kinnistut liin läbib, saavad esitada oma seisukohad. See on isegi liini projekteerimistingimustesse sisse kirjutatud. Sellest võimalusest jäeti nad aga ilma.
Veel enam, kuigi Veidemann on Andres Sõnajalale algusest peale öelnud, et ta ei luba oma maale Eleringi liini kõrvale 200–300 meetri ulatuses uut liini rajada, on arendaja töölised just seda mullu novembri lõpust selle aasta juulini varavalgest hilisööni teinud. Neid ei ole kinni pidanud kinnistu teele ette pandud palgikoorem, eramaa silt ega tabalukk. Maha on võetud ka liinile ette jäänud puid.
Üks väheseid kordi, kus Veidemann väljakutsutud politseilt abi sai, oli selle aasta 22. märtsil. «Politseiametnik ütles Sõnajalale konkreetselt, et kas te saate aru, et omanik keelab teil oma maale minna. Sai küll aru. «Palun korjake oma traktor kokku ja lõpetage töö.» No korjas – selleks õhtuks. Kolm päeva hiljem oli ta jälle tagasi,» rääkis Veidemann.
Vahejuhtumit kinnitas ka Ida prefektuuri pressiesindaja Kerttu Krall. Maaomanik läks sel kevadel kohtusse, et kuulutada mullu novembris Lüganuse vallavalitsuse kinnitatud projekteerimistingimused ja ehitusluba ebaseaduslikuks. Kohus otsustas aga, et ta jäi oma kaebuse esitamisega hiljaks.
Liin ohtlikult madal
Viimase aasta jooksul on Veidemann pöördunud kaheksa advokaadi poole, kellest enamik on loobunud teda esindamast, kui on kuulnud, et tuleks Andres Sõnajala vastu minna. «Üks advokaat ütles, et eraisiku kohta oleme juba liigagi palju teinud, see tegelikult ei ole meie võitlus,» meenutas Veidemanni elukaaslane.
Nüüd, kus liin on maaomaniku suurest vastuseisust hoolimata siiski valmis, kahtleb Veidemann, kas see vastab tehnilistele nõuetele. «See on üldse väga madal – kuna peab teiste alt läbi minema –, aga minu maal jäi see eriti madalaks seetõttu, et ta (ettevõtja – toim) otsustas ühe posti vähemaks võtta,» rääkis maaomanik. Tema hinnangul on see liin sellisel kujul ohtlik.
Naine pöördus 21. juunil ka tehnilise järelevalve ameti poole, kes on liini ehitusest teadlik. Asutuse pressiesindaja Anu Võlma ütles, et kohaliku omavalitsuse ehitusjärelevalvet kontrollib justiitsministeerium, mistõttu kaalub asutus nende poole pöördumist. Võlma toonitas aga, et isegi kui liinil on kehtiv ehitusluba, ei tohi seda võõrale maale ilma omaniku nõusolekuta kindlasti ehitada.
Veidemannile teeb veel muret, et üsna tema kinnistu lähedale, raudtee külje alla on arendaja sel kevadel rajanud jämedast killustikust tee, et liini läbi soisemate alade vedada. Seejuures aeti kinni aga Hiiesoo peakraavi lätteala, mis nüüd otsib tee alt väljapääsu. Maaomanik kahtlustab, et seal on Aidu Tuulepark ka keskkonnanõuetele läbi sõrmede vaadanud.
Kuigi keskkonnainspektsiooni pressiesindaja Leili Tuule sõnul ei ole keegi neile Sõnajalgade peale keskkonnarikkumise suhtes kaebust esitanud, kontrollib inspektsioon võimalikku rikkumist esimesel võimalusel.
Teine viiest kinnistuomanikust, kes Lüganuse vallavalitsuse dokumentide kohaselt keeldus kasutusloa kooskõlastamisest, on Kunnar Kuusmik, kes tegeleb Lüganuse kandis piimakarja kasvatusega. «Ehitanud on nad, jah, liinid on praktiliselt valmis. Notariaalseid lepinguid ei ole,» rääkis Kuusmik. Ta tunnistab, et andis mullu kevadel siiski põhimõttelise nõusoleku liini rajamiseks oma maale.
«Kuna aga selle, kes seda kirja tegi, jutt oli, et tulevad notariaalsed lepingud. Tasu eest, ühesõnaga,» jätkas ta. Summast toona ei räägitud. Kui Kuusmik lõpuks Aidu tuulepargi arendajatelt kirja sai, lubati seal tema maalt liini läbivedamise eest tasuda üksnes postialuse maa maks.
«See on naeruväärt, ma ei hakka sellepärast minema ei notarisse ega mitte kuhugi! Minu aeg maksab ka midagi, minu maa maksab ka midagi,» sõnas Kuusmik. Kinnistu, millelt elektriliin läbi veeti, asub mehe kodust kümne kilomeetri kaugusel. «Ükskord, kui läksin, avastasin, et postid on püsti,» rääkis ta.
Kuusmik tunnistas, et olukorraga ta rahul ei ole. «Aga mis seal ikka teha. Eesti riik ka ei ole rahul paljude asjadega, mis ta (arendaja – toim) teeb, aga kas ta saab tast võitu?» nentis Kuusmik. Seda, et Sõnajalgadele Aidu tuulepargi ehituse peatamisega kuidagi liiga on tehtud, maaomanik ei usu.
Kolmas kasutusloa kooskõlastamisest keeldunud maaomanik Ülle Vinni jõudis ka vallavalitsuses käia ja küsida, miks teda kaasatud ei ole. Seepeale vastati talle, et milleks seda vaja. Vinni ei olnud aga nõus lähemalt rääkima põhjusel, et on asunud arendajaga maa kasutuslepingu asjus läbi rääkima.
Arendajale tehakse ülekohut
Kaitseministeerium on juba esitanud nõude tuulepargi alla jääva maa hoonestusõigus, mille riik andis Aidu Tuulepark OÜ-le 99 aastaks, ehituskeelu rikkumise tõttu ära võtta. Algseks tähtajaks seadis ministeeriumi asekantsler Meelis Oidsalu juba 25. juuli, millest on mitu nädalat möödas.
Aidu Tuulepark OÜ juhatuse liikme Oleg Sõnajala sõnul puuduvad kaitseministeeriumil volitused hoonestusõigust tagasi nõuda. Isegi vastupidi, hoopis neil on õigust riigilt hoonestusõiguse lepingu täitmist nõuda ja tuulepargi rajamise takistamist keelata. «Ühtlasi kaalume riigi vastu vastava hagi esitamist,» lausus Sõnajalg.
«Nemad on võtnud endale äririskid, nad on valinud endale arendusstrateegia ja selle osa on seadusrikkumine. Miks peab riik seda tolereerima, kui hoonestusõiguse leping näeb ette, et nad peavad kasutama kõiki õiguslikke vahendeid oma huvide edendamiseks? See ei ole lasteaed, me ei tee siin nalja,» leiab aga Oidsalu.
Oleg Sõnajala sõnul pole nad kunagi väitnud, et tegelevad ainult ladustamisega. «Me oleme öelnud, et me ei ehita tuulikuid Aidu alale – ja seda me ei tee,» märkis ta. Sinna alla ei käi tema sõnul killustiku, torniosade ja labade ladustamine, teede ja elektriliini väljaehitamine. Ka ütles ta, et kuigi kaitseministeerium on kohtuvaidlustes tõendanud ehitust, ei ole kohtud selgitanud, kust läheb nende jaoks ladustamise ja ehitamise piir.
Mis puudutab maaomanike rolli kogu liiniehituse protsessis, leiab arendaja, et kõik maaomanikud peale ühe olid nõus liini rajamisega. Ka kinnitas ta, et elektriliini ehitamisel on nad pidanud täiel määral kinni kõigist Eestis kehtivatest tehnilistest ja keskkonnanõuetest.
Vendadest ärimehed olid vallapäeva suurimad toetajad
Lüganuse vallavanem Andrea Eiche saatis peaministrile hurjutava kirja, kus palus kaitseministeeriumi Aidu Tuulepargi ehituse takistamise pärast korrale kutsuda. Eiche vestles ajakirjanikuga meelsasti nii kaua, kuni järg jõudis tülikate küsimusteni. Siis kõne katkes ja rohkem ta telefonile ei vastanud.
Te esitasite 24. juulil peaministrile pöördumise tuulepargi arendaja kaitseks. Mis teid ajendas tol hetkel peaministri poole pöörduma?
Vastus väga lihtne. Ma leian – ja ka vald leiab –, et see kaitseministeeriumi ametniku (viide asekantsler Meelis Oidsalule – toim) tegevus ei ole päris see, mis oleks kohane Eesti riigile. Meile tundub, et meelega meie valla territooriumil olevaid tuuletootjaid püütakse välja põksida siit.
Vald tahab, et see arendus sinna ikkagi tuleks. Sellega on kaasas reaalsed töökohad, reaalne rahavoog vallale.
Kas te olete ka varem oma vallas tegutsevate ettevõtjate toetuseks avaldusi teinud?
Te mainisite juba, mida Aidu tuulepark Lüganuse valda juurde tooks. Kas saaksite täpsustada, kui palju töökohti tekiks ja milline see rahaline võit vallale oleks?
Reaalset kasu saab meie sihtasutus, sest kuue kilomeetri raadiuses võib elektritootjatelt ilma võrgutasuta elektrit osta. Meil on kokkulepe Aidu tuulepargiga olemas, et me selle elektri saame. Nemad ise ehitavad valmis kõik liinid, alajaamad, et me saaks elektri Aidu veemaailma.
Mul jäi Lüganuse valla dokumendiregistrist mai lõpust silma üks kiri, kus tollal vallavanema rollis olnud Viktor Rauam palus Aidu tuulepargi arendajatelt rahalist toetust vallaüritusteks. Mida ettevõtjad vastasid?
Sellega kõne lõppes ja Postimehe korduvate katsete peale Andrea Eichega uuesti ühendust saada vajutati kõne kinni. Vahetult enne loo trükkiminekut saabus e-kiri, milles Eiche ütles, et vajab Postimehe küsimustele vastamiseks rohkem aega, kuna novembris tehtud otsused valmistasid ette ametnikud, kes enam Lüganuse vallas ei tööta.
Aidu tuulepargi saaga
Kohus peatas Sõnajalgade tuulepargis tuulikute ehituse 2017. aasta 3. mail, kui võttis menetlusse Ida-Viru maavanema protesti Aidu Tuulepark OÜ-le antud ehituslubade tühistamiseks. Kohus pikendas ehituskeeldu mullu 31. mail.
Praeguseks on halduskohus asja menetluse käigus osalistelt saanud ja lahendanud suure osa taotlusi, kuid vaidluse sisulise lahendamisega saab kohus edasi minna alles siis, kui riigikohus on otsustanud, kas võtab ringkonnakohtu 29. juuni määruse, millega otsustati kohtuasja jätkata, menetlusse või mitte.
Praegu on riigikohtus menetlusotsust ootamas kaks kaebust Aidu Tuulepark OÜ-lt (saabusid tänavu 17. ja 23. juulil) ning üks Aidu tuuleparki puudutav kaebus ka Lüganuse vallavalitsuselt (saabus 17. juulil). Riigikohus peaks otsused nende kohta langetama septembris.
Sõnajalad ise nimetavad Aidusse rajatavat 30 tuulikust koosnevat tuuleparki, mille hinnanguline maksumus on 160 miljonit eurot, Baltikumi suurimaks tuulepargiks. Küll aga tuleb silmas pidada, et palju vaidlusi tekitanud Tootsi tuulepark Pärnumaal (38 tuulikut) ning Loode-Eesti meretuulepark (100–160 tuulikut) tuleksid sellest kindlasti suuremad.

matches: Kohus Kohus Kohus kohus riigikohus Riigikohus


RT I, 22.12.2017, 17
Vastu võetud 21.12.2017 nr 48
Määrus kehtestatakse rahvastikuregistri seaduse § 50 lõike 6 alusel.
Määrusega reguleeritakse rahvastikuregistri vastutava ja volitatud töötleja, tervishoiuteenuse osutaja ning riigi- ja kohaliku omavalitsuse asutuse isikukoodide moodustamise ja andmise korda.
1) dokumendi andmisel, kuhu isikukood kantakse;
2) perekonnaseisukande tegemisel andmeandja üleantavate andmete alusel;
3) isikule, kelle andmed kantakse riigi andmekogusse ja kes ei ole rahvastikuregistri objekt ega elamisloa või elamisõiguse taotleja;
4) Euroopa Liidu, Euroopa Majanduspiirkonna liikmesriigi ja Šveitsi Konföderatsiooni kodanikule (edaspidi Euroopa Liidu kodanik) elukoha esmakordsel registreerimisel Eestis, kui isikule ei ole varem isikukoodi antud.
(3) Rahvastikuregistri volitatud töötleja jagab moodustatud isikukoodid neid andvatele asutustele riigi infosüsteemi andmevahetuskihi kaudu. Kui isikukoodide jagamiseks ei ole võimalik kasutada riigi infosüsteemi andmevahetuskihti, võib kasutada ka muid sidevahendeid.
(1) Isikukoodi moodustamiseks annab käesoleva määruse §-de 5–9 alusel isikukoodi andev asutus (edaspidi isikukoodi andja) rahvastikuregistri volitatud töötlejale riigi infosüsteemi andmevahetuskihi kaudu isikukoodi saaja kohta järgmised andmed nende olemasolu korral, kui käesolevas määruses ei ole ette nähtud teisiti:
5) ema elukoha aadress;
6) ema kodakondsus.
(3) Isikukood lapsele on antud, kui tervishoiuteenuse osutaja on meditsiinilise sünnitõendi andmed kandnud rahvastikuregistrisse.
(1) Isikule, kelle isikukood tuleb seaduse või andmekogu põhimääruse alusel kanda riigi andmekogusse, annab isikukoodi maakonnakeskuse kohaliku omavalitsuse üksus perekonnaseisutoimingute seaduse § 3 lõike 32 tähenduses.
(3) Euroopa Liidu kodanikule, kelle elukoht registreeritakse Eestis esimest korda ja kellele ei ole varem isikukoodi antud, annab isikukoodi elukohajärgse kohaliku omavalitsuse üksuse pädev asutus.
(4) Isikukoodi taotlemiseks käesoleva paragrahvi lõigetes 1 ja 3 nimetatud juhul esitab isik isiklikult kohapeal isikukoodi saamise taotluse (lisa 1), milles märgitakse järgmised andmed:
1) käesoleva määruse § 3 lõike 1 punktides 1 kuni 8 nimetatud andmed;
3) elukoha andmed – käesoleva paragrahvi lõikes 3 nimetatud juhul.
(1) Välisriigis elavale isikule, kelle isikukood tuleb seaduse või andmekogu põhimääruse alusel kanda riigi andmekogusse, annab isikukoodi rahvastikuregistri volitatud töötleja.
(2) Isikukoodi taotlemiseks käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud juhul esitab isik isiklikult isikukoodi saamise taotluse (lisa 2), milles märgitakse peale käesoleva määruse § 8 lõikes 4 loetletud andmete kontaktisiku olemasolu korral ka tema andmed.
(3) Taotlusele antud allkirja õigsust peab kinnitama Eesti konsulaarametnik.
(4) Taotlusele lisatakse lihtkoopia isikut tõendava dokumendi isikuandmetega leheküljest ja võimaluse korral dokument, mis tõendab vajadust kasutada isikukoodi.
(5) Isik võib taotleda isikukoodi saamise taotluse edastamist konsulaarseaduse § 44 lõike 1 alusel.
(2) Alla 15-aastane isik, kellele ei ole välja antud lõikes 1 nimetatud dokumenti, tuvastatakse seadusliku esindaja ütluste ja vajaduse korral muude tõendite alusel.
(3) Vajaduse korral tuvastatakse isik, kellel ei ole lõikes 1 nimetatud dokumenti, muu dokumendi alusel.
(4) Alaealise lapse või eestkostetava eest esitab isikukoodi taotluse tema vanem, eestkostja või eestkosteasutuse volitatud esindaja. Taotluse esitamisel tuvastatakse taotluse esitaja isik lõikes 1 nimetatud dokumendi ja seadusliku esinduse õigus esindusõigust tõendava dokumendi alusel.
(5) Kui taotlusele on lisatud välisriigis välja antud dokument, peab see olema tõlgitud eesti, vene või inglise keelde, välja arvatud juhul, kui dokument on selles keeles. Tõlke peab olema teinud vandetõlk või peab tõlke õigsus olema notariaalselt kinnitatud. Välisriigis välja antud dokument peab olema legaliseeritud või kinnitatud tunnistusega (apostilliga), kui välislepingus ei ole ette nähtud teisiti.
2) muudetakse või parandatakse andmeid isiku sünniaja või soo kohta.
(5) Rahvastikuregistri volitatud töötleja edastab lõikes 2 nimetatud taotluse esitanud asutusele uue isikukoodi ja sellega seotud eesnime ja perekonnanime ning seni kehtiva isikukoodi asjatu viivituseta, kuid mitte hiljem kui taotluse esitamise päevale järgmisel tööpäeval.
Isikukoodi moodustamisest määruse §-de 8, 9 ja 11 alusel teavitab isikut isikukoodi andja. Juhul kui isikukood antakse käesoleva määruse § 9 alusel, teavitab isikukoodi andja uue isikukoodi moodustamisest kontaktisikut, kes on märgitud isikukoodi saamise taotluses.
Lisa 1 Taotlus isikukoodi saamiseks (§ 8 lõike 4 alusel esitatav taotlus)
Lisa 2 Taotlus isikukoodi saamiseks (§ 9 lõike 2 alusel esitatav taotlus)


Riigikogu 15.02.2007 seadus; jõustumiskuupäev 01.01.2008
redaktsioon 16.01.2016 [RT I, 06.01.2016, 10]
2) eesmärgikohasuse põhimõte - isikuandmeid võib koguda üksnes määratletud ja õiguspäraste eesmärkide saavutamiseks ning neid ei või töödelda viisil, mis ei ole andmetöötluse eesmärkidega kooskõlas;
5) andmete kvaliteedi põhimõte - isikuandmed peavad olema ajakohased, täielikud ning vajalikud seatud andmetöötluse eesmärgi saavutamiseks;
(5) Lisaks käesoleva paragrahvi lõigetes 3 ja 4 sätestatule on andmesubjektil õigus esitada käesoleva seaduse §-des 21-23 sätestatud nõudeid.
1) andmete tervikluse osas - juhusliku või tahtliku volitamata muutmise eest;
2) andmete käideldavuse osas - juhusliku hävimise ja tahtliku hävitamise eest ning õigustatud isikule andmete kättesaadavuse takistamise eest;
3) andmete konfidentsiaalsuse osas - volitamata töötlemise eest.
(1) Delikaatsete isikuandmete töötlemise registreerimiskohustuse, isikuandmete kaitse turvameetmete või isikuandmete töötlemise muude nõuete eiramise eest -
§ 47. - § 53. [Käesolevast tekstist välja jäetud.]
§ 55. - § 56. [Käesolevast tekstist välja jäetud.]
§ 58. - § 72. [Käesolevast tekstist välja jäetud.]
1 Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 95/46/EÜ üksikisikute kaitse kohta isikuandmete töötlemisel ja selliste andmete vaba liikumise kohta (EÜT L 281, 23.11.1995, lk 31-50).


Au teotamine | Juriidiline esmaabi
Arhiiv | Au teotamine RSS feed for this section
Jälgi Euroopa Inimõiguste Kohtu lahendeid Eesti kohta!
Välismaal sõlmitud abielust.
1-19-2759 15. jaan. 2020
XXX esindaja vandeadvokaat Sandra Sepa määruskaebus Tartu Ringkonnakohtu 5. juuli 2019. a määruse peale. Menetluskulude küsimus.
4-19-1132 12. jaan. 2020
Tõnis Põldmaa kaitsja vandeadvokaat Enno Heringsoni kassatsioon Tartu Maakohtu 26. juuli 2019. a otsuse peale Tõnis Põldmaa väärteoasjas looduskaitseseaduse § 74 lg 1 järgi.
1-18-3901 26. dets. 2019
Kannatanu esindaja vandeadvokaat Natalia Lausmaa kassatsioon Tallinna Ringkonnakohtu 26. veebruari 2019. a otsuse peale kriminaalasjas Stanislav Semenjuki süüdistuses KarS § 114 lg 1 p 3 - § 25 lg 2 järgi.
1-17-9149 19. dets. 2019
XXX esindaja Oliver Nääsi määruskaebus Tallinna Ringkonnakohtu 24. juuli 2019. a määruse peale. Kriminaalmenetluse seadustiku § 12 lg 4-1 kohaldamine menetlusosalistele ja teistele istungisaalis viibijatele.
1-18-2232 19. dets. 2019
Artemij Staritšenkovi kaitsja vandeadvokaat Priit Palmiste, Kajar Viitkini kaitsja vandeadvokaadi abi Marko Tammanni ja Jaan Saadi (Saat) kaitsja vandeadvokaat Paul Järve kassatsioonid Tallinna Ringkonnakohtu 4. aprilli 2019. a otsuse peale kriminaalasjas Artemij Staritšenkovi, Kajar Viitkini ja Jaan Saadi süüdistuses KarS § 184 lg 2-1 järgi.
1-17-10050 19. dets. 2019
Põhja Ringkonnaprokuratuuri ringkonnaprokurör Deniss Medvedevi määruskaebus Tallinna Ringkonnakohtu 21. augusti 2019. a määruse peale. Kriminaalasi Artjom Demidovi süüdistuses KarS § 202 lg 2 p 1 ja Andrus Herküli süüdistuses KarS § 202 lg 2 p-de 1 ja 2 järgi. Kriminaalmenetluse lõpetamine KrMS § 274-2 lg 1 alusel seoses menetluse mõistliku aja möödumisega. […]
1-12-5921 19. dets. 2019
Kannatanu XXX esindaja vandeadvokaat Kari-Paavo Kochi määruskaebus Tallinna Ringkonnakohtu 24. aprilli 2019. a määruse peale. Tsiviilhagi lahendamise küsimus.
2-17-2152 23. jaan. 2020
Richter Gedeon Vegyeszeti Gyar Reszvenytarsasag kassatsioonkaebus ja Bayer Pharma AG vastukassatsioonkaebus Tallinna Ringkonnakohtu 27.06.2019. a otsuse peale Richter Gedeon Vegyeszeti Gyar Reszvenytarsasag hagis Bayer Pharma AG vastu kahju hüvitamiseks
2-18-5263 21. jaan. 2020
2-19-9046 15. jaan. 2020
2-12-46735 14. jaan. 2020
Maanus Mürkhaina (pankrotis) pankrotihaldur Mart Sikuti teistmisavaldus Tartu Maakohtu 16.03.2018. a ja Tartu Ringkonnakohtu 12.11.2018. a otsuste peale Osaühingu STANEK (pankrotis) pankrotihaldur Küllike Miti hagis Keiti Mürkhaina ja Maanus Mürkhaina (pankrotis) vastu tagasivõtmise korras kehtetu kinkelepingu alusel saadu hüvitamiseks.
2-15-9117 12. jaan. 2020
Natalja Lainjärve kassatsioonkaebus Tartu Ringkonnakohtu 26.08.2019. a otsuse peale Natalja Lainjärve hagis Janek Lainjärve vastu ühisomandi lõpetamiseks ja ühisvara jagamiseks ning Janek Lainjärve vastuhagis Natalja Lainjärve vastu ühisvara jagamiseks
2-17-13855 2. jaan. 2020
Jaanika Kadak kassatsioonkaebus Tartu Ringkonnakohtu 4.03.2019. a otsuse peale TM Mets OÜ hagis Jaanika Kadaku vastu kahju hüvitamise nõudes
2-18-1611 18. dets. 2019
Kristina Kohnke-Stepanova kassatsioonkaebus Tallinna Ringkonnakohtu 27.06.2019. a otsuse peale EXPRESS CREDIT AS hagis Leonid Lentsmani ja Kristina Kohnke-Stepanova vastu ühisvara jagamiseks
3-19-1884 22. jaan. 2020
Erikogu pädeva kohtu määramiseks XXX kaebuses Tartu Vangla vastu mittevaralise kahju hüvitamise nõudes
3-19-1884 19. jaan. 2020
3-19-1501 19. dets. 2019
OÜ Mitteldorf kassatsioonkaebus Tallinna Ringkonnakohtu 31.10.2019. a otsuse peale Eesti Töötukassa juhatuse otsuse „Eesti keele koolitus“ osaliseks tühistamiseks
3-17-1329 18. dets. 2019
AS ATKO Bussiliinid kassatsioonkaebus Tartu Ringkonnakohtu 07.02.2019. a otsuse peale Narva Linnavalitsuse vaideotsuse ning Arhitektuuri- ja Linnaplaneerimise Ameti teate nr 1 13/4602 lisana vormistatud tasusumma vähendamise akti tühistamiseks ja 2016 aasta novembri eest täiendava 1800 euro tasumiseks kohustamiseks
3-19-1464 18. dets. 2019
ISIS Medical OÜ kassatsioonkaebus Tartu Ringkonnakohtu 14.11.2019. a otsuse peale VAKO 22.07.2019. a otsuse tühistamiseks, millega tunnistati kehtetuks hankija otsused riigihankes „Diagnostikumide ostmine haigustekitajate tuvastamiseks NAT meetodil koos teostamisvõimalusega täisautomaatsel analüsaatoril”
3-15-241 18. dets. 2019
3-17-1506 17. dets. 2019
Politsei- ja Piirivalveameti kassatsioonkaebus Tallinna Ringkonnakohtu 27.03.2019. a otsuse peale Karli Kalda kaebuses relvalubade kehtetuks tunnistamise asjus
5-19-25 29. okt. 2019
Tallinna Ringkonnakohtu taotlus tunnistada põhiseadusega vastuolus olevaks perehüvitiste seaduse § 37 lg 3 teine lause osas, mis näeb ette, et isikustatud sotsiaalmaksu hulka ei arvata töötuskindlustuse seaduses sätestatud tööandja maksejõuetuse hüvitiselt arvestatud sotsiaalmaksu olukorras, kus isik töötas vanemahüvitise arvutamise aluseks oleval kalendriaa […]
438 278 külastust