text:
Kokku: 532| Näitan: 201 - 220
3-2-1-23-11 Riigikohus 27.04.2011
Olukorras, kus kostja ei ole esitanud kassatsioonkaebuses peale tasaarvestuse vastuväite hageja nõudele rohkem sisulisi vastuväiteid ja samas ei ole kohtud kostja tasaarvestuse vastuväidet sisuliselt hinnanud ning kõrgem kohus saadab asja tasaarvestuse vastuväite lahendamiseks maakohtule uueks läbivaatamiseks, on võimalik teha TsMS § 450 lg-te 1 ja 2 alusel tasaarvestuse reservatsiooniga osaotsus. TsMS § 450 lg 3 järgi on tasaarvestuse reservatsiooniga tehtud osaotsus sundtäitmise seisukohalt lõppotsus, kuid sama paragrahvi lõike 5 kohaselt peab hageja hüvitama kostjale otsuse sundtäitmise või sundtäitmise ärahoidmiseks tarvitusele võetud abinõudega tekitatud kahju, kui edasises menetluses jäetakse hagi tulenevalt tasaarvestuse vastuväitest täielikult või osaliselt rahuldamata ja kohus tühistab seetõttu ühtlasi reservatsiooniga otsuse tasaarvestuse ulatuses või muudab seda.
Hagimenetluses tasaarvestuse avalduse esitamine alternatiivselt juhuks, kui kohus hagi rahuldab, ei ole tingimuslik VÕS § 198 teise lause mõttes, st selline tasaarvestuse avaldus on lubatav (vt. Riigikohtu 5. jaanuari 2011 otsus tsiviilasjas nr 3-2-1-116-10,p 44). Tasaarvestuse esitamiseks ei pea kostja esitama ilmtingimata vastuhagi, vaid kui kostja on esitanud hagejale kohtumenetluse ajal tasaarvestuse avalduse, siis peab kohus seda arvestama (nt Riigikohtu 28. novembri 2008. a otsus tsiviilasjas nr 3-2-1-111-06, p 16).
VÕS §-s 30 reguleeritakse konstitutiivset võlatunnistust (vt Riigikohtu 6. septembri 2006. a otsus tsiviilasjas nr 3-2-1-69-06, p 13; 9. jaanuari 2008. a otsus tsiviilasjas nr 3-2-1-124-07, p 11).
Hagimenetluses tasaarvestuse avalduse esitamine alternatiivselt juhuks, kui kohus hagi rahuldab, ei ole tingimuslik VÕS § 198 teise lause mõttes, st selline tasaarvestuse avaldus on lubatav (vt Riigikohtu 5. jaanuari 2011 otsus tsiviilasjas nr 3-2-1-116-10,p 44). Tasaarvestuse esitamiseks ei pea kostja esitama ilmtingimata vastuhagi, vaid kui kostja on esitanud hagejale kohtumenetluse ajal tasaarvestuse avalduse, siis peab kohus seda arvestama (nt Riigikohtu 28. novembri 2008. a otsus tsiviilasjas nr 3-2-1-111-06, p 16).
3-2-1-11-11 Riigikohus 13.04.2011
Juhul, kui kostja tekitatud kahju on kvalifitseeritav õigusvastase teona mitme sätte järgi, peab kohus valima neist ühe sätte.
Apellatsioonkaebusega ei saa vaidlustada ainult maakohtu otsuse põhjendusi (vt Riigikohtu 7. aprilli 2009. a otsus tsiviilasjas nr 3-2-1-17-09, p 16).
Juhul, kui apellatsioonimenetluse pooled esitavad uusi asjaolusid ja tõendeid, siis peab ringkonnakohus tulenevalt TsMS § 639 lg-st 1 nende asjaolude ja tõendite vastuvõtmise otsustamisel arvestama TsMS §-s 66, § 331 lg-s 1, § 333 lg-s 2, samuti § 652 lg-tes 2-4 ja § 652 lg-s 6 sätestatuga. Juhul, kui pool järgib asjaolu või tõendi esitamisel TsMS § 333 lg-s 2 ja TsMS § 656 lg-tes 4 ja 6 sätestatut, peab ringkonnakohus asjaolu või tõendi asja juurde võtmiseks TsMS § 66 ja § 333 lg 2 järgi hindama, kas poolel oli mõjuv põhjus asjaolu või tõendi esitamata jätmiseks maakohtus. Menetlusökonoomia põhimõttest tulenevalt (TsMS § 2) peab ringkonnakohus vajadusel hindama uusi tõendeid ja tuvastama asjaolusid. Eelkõige nendel juhtudel, kus maakohus on olulisel määral rikkunud eelmenetluses selgitamiskohustust (TsMS § 328 lg 2, § 329 lg 3, § 351 lg 2 ja § 392 lg 1 p-d 1-4), on põhjendatud asja saatmine maakohtule TsMS § 657 lg 1 p 3 järgi uueks arutamiseks eelmenetluse staadiumist. Uute tõendite vastuvõtmine ringkonnakohtus ei tingi iseenesest asja uueks arutamiseks saatmist maakohtule. Seda isegi juhul, kui maakohus oli rikkunud tõendit vastu võtmata jättes menetlusõiguse sätteid (TsMS § 652 lg 3 p 1). Asja maakohtule uueks läbivaatamiseks saatmise korral puudub ringkonnakohtul vajadus ja mõistlik põhjendus hinnata tõendeid ning tuvastada asjaolusid, sest TsMS § 658 lg 2 järgi on asja uuesti läbivaatavale kohtule kohustuslikud üksnes ringkonnakohtu otsuse seisukohad materiaalõiguse ja menetlusõiguse normi tõlgendamisel ja kohaldamisel. Ringkonnakohus võib teha menetlusosalise taotluse alusel vaheotsuse TsMS § 449 lg 1 või 2 järgi ja saata asja maakohtule uueks läbivaatamiseks vaid lahendamata küsimustes. Juhul kui maakohus rikkus materiaalõiguse norme kohaldamata jättes selgitamiskohustust, võib see olla küll maakohtu otsuse tühistamise ja seni esitamata asjaolude arvestamise ja tõendite vastuvõtmise, kuid mitte asja maakohtule uueks läbivaatamiseks saatmise aluseks (vt TsMS § 652 lg 3 p 2 ja § 656 lg 2).
Maakohtu lahendi tühistamise korral peab ringkonnakohus hindama kõiki hageja väiteid ja kostja vastuväiteid (vt Riigikohtu 22. novembri 2006. a otsus tsiviilasjas nr 3-2-1-117-06, p 13; 21. veebruari 2007. a otsus tsiviilasjas nr 3-2-1-154-06, p 12).
Põhiseaduse § 24 lg 5 sätestab seaduse lihtreservatsiooniga põhiõiguse edasikaebele (vt Riigikohtu üldkogu 12. aprilli 2011. a otsus tsiviilasjas nr 3-2-1-62-10, p 38). Võttes arvesse menetlusökonoomia tagamise eesmärki, et tsiviilkohtumenetluse seadustiku regulatsioon, mis ei võimalda ringkonnakohtu poolt uute tõendite hindamise ja materiaalõiguse kohaldamiseks vajalike asjaolude esimest korda tuvastamise korral hinnata Riigikohtul samu tõendeid ning tuvastada materiaalõiguse kohaldamiseks vajalikke asjaolusid (TsMS § 688 lg 3-5), on kooskõlas PS § 24 lg-ga 5. Pooltel on muu hulgas õigus vaidlustada Riigikohtus ringkonnakohtu tuvastatud asjaolusid põhjusel, et ringkonnakohus rikkus tõendite hindamisel ja asjaolude tuvastamisel oluliselt menetlusõiguse norme (TsMS § 688 lg 4).
VÕS § 1050 lg 2 kohaldamiseks (nn sisemine hooletus) peab kohus olema esmalt tuvastanud kostja hooletuse VÕS § 1050 lg 1 järgi (nn väline ehk objektiivne hooletus). VÕS § 1045 lg 1 p 5 järgi kvalifitseeritava delikti korral hinnatakse seda, kas kostja oli väliselt ja sisemiselt hooletu hageja omandi kahjustamise suhtes (vt selle kohta Riigikohtu 12. jaanuari 2009. a otsus tsiviilasjas nr 3-2-1-127-08, p 15) ning VÕS § 1045 lg 1 p 7 ja lg 3 järgi kvalifitseeritava delikti korral kostjat kohustava ja hagejat kaitsva sätte rikkumise suhtes.
Kohus ei pea VÕS § 140 kohaldama omal algatusel. Sama on kolleegium varem öelnud VÕS § 139 kohta (vt Riigikohtu 9. märtsi 2011. a otsus tsiviilasjas nr 3-2-1-169-10, p 16; 2. märtsi 2011. a otsus tsiviilasjas nr 3-2-1-161-10, p 12; 28. septembri 2009. a otsus tsiviilasjas nr 3-2-1-76-09, p 13).
Kui ringkonnakohus ei saada asja uueks lahendamiseks maakohtule eelmenetluse staadiumisse, vaid TsMS § 656 lg 1 p 5 ja § 657 lg 1 p 3 järgi uueks läbivaatamiseks, peab maakohus asja uuel läbivaatamisel pärast eelmenetluse lõppu esitatud asjaolude ja tõendite vastuvõtmisel kohaldama TsMS § 331 lg-t 1.
Mittevastava tervishoiuteenusega tekitatud kahju hüvitamist saab kannatanu nõuda eelkõige tervishoiuteenuse osutamise lepingu rikkumise tõttu, s.o lepingu alusel. Lepingulise kohustuse rikkumise tulemusena isikule tervisekahjustuse tekitamise korral võib tervishoiuteenuse osutaja VÕS § 1044 lg 3 järgi vastutada ka kahju õigusvastase tekitamise sätete järgi (VÕS § 1043 jj). Tervishoiuteenuse osutamise raames patsiendile vale diagnoosi määramist saab pidada tervishoiuteenuse osutamise eesmärgist tulenevalt sellest lepingust tuleneva kohustuse rikkumiseks. Tervishoiuteenuse osutaja peab üldjuhul hüvitama patsiendile diagnoosi- ja raviveast tingitud kahju, sh kahju, mis tekkis haiguse diagnoosimata jätmisest, kui haiguse diagnoosimine oli arstiteaduse üldist taset arvestades ja tavalist hoolsust järgides võimalik. Üldjuhul saab patsient nõuda tervishoiuteenuse osutajalt mõistlikku rahasummat, hüvitamaks talle diagnoosi- või raviveaga kaasnenud füüsiline ja hingeline valu ning kannatused kui mittevaraline kahju. (vt ka Riigikohtu 26. septembri 2006. a otsus tsiviilasjas nr 3-2-1-53-06, p 13 ja vt Riigikohtu 9. aprilli 2008. a otsus tsiviilasjas nr 3-2-1-19-08, p 14). Tervishoiuteenuse osutamisel tehtud diagnoosi- või raviviga peab olema põhjustanud patsiendile kahju, st ilma selle veata ei oleks patsiendil kahjulikke tagajärgi saabunud, sh diagnoosi- või raviveata ei oleks patsiendil füüsilist ega hingelist valu ega kannatusi kui mittevaralist kahju tekkinud. Tervishoiuteenuse osutaja poolt õige diagnoosi määramata jätmist saab üldjuhul pidada patsiendi haiguse süvenemisega kaasneva mittevaralise kahju põhjuseks. Patsient peab tõendama tervishoiuteenuse osutaja diagnoosi- või ravivea ja endal terviserikkega kahju tekkimise ning põhistama, miks ta arvab et õige diagnoosi ja ravi korral ei oleks kahju tekkinud. Tervishoiuteenuse osutaja peab aga oma vastutuse välistamiseks tõendama, et kahju ei tekkinud tema diagnoosi- või ravivea tõttu, st puudub põhjuslik seos diagnoosi- ja/või ravivea ning tekkinud kahju vahel. Kui tervishoiuteenuse osutaja rikkumine seisneb diagnoosi- või raviveas, tähendab see eelkõige seda, et tervishoiuteenuse osutaja määras hooletult või tahtlikult vale diagnoosi või ravi, sh jättis õige diagnoosi ja ravi määramata. Selleks, et vabaneda kahju hüvitamise kohustusest, peab kostja tõendama, et ta ei olnud lepingu rikkumises süüdi.
3-2-1-173-10 Riigikohus 29.03.2011
Kohtul tuleb anda õiguslik hinnang asjas esitatud ja tuvastatud asjaoludele sõltumata poolte õiguslikest väidetest (vt TsMS § 436 lg 7, § 438 lg 1 esimene lause, TsMS § 652 lg 8 ja TsMS § 688 lg 2).
3-2-1-174-10 Riigikohus 09.03.2011
Kohus ei ole otsust tehes TsMS § 436 lg 7 järgi seotud poolte esitatud õiguslike väidetega.
Apellatsioonkaebuse piiride ületamine on menetlusõiguse normi oluline rikkumine TsMS § 669 lg 2 ja § 692 lg 4 esimese lause järgi , ning on ringkonnakohtu otsuse tühistamise aluseks sõltumata kassatsioonkaebuse ulatusest ja põhjendustest (vt ka Riigikohtu 8. mai 2008. a otsus tsiviilasjas nr 3-2-1-37-08, p 14).
VÕS § 130 lg 1 võimaldab kahjustamisest tekkinud kulusid ja töövõimetusest tekkinud kahju nõuda üksnes kahjustatud isikul, st isikul, kellele tekitati kehavigastus või muu tervisekahjustus. Seadus ei näe ette isiku tervise kahjustamise või kehavigastuse tekitamise korral teise isiku õigust nõuda talle sama juhtumiga tekitatud varalise kahju hüvitamist.
Deliktide puhul, kus teo õigusvastasus tuleneb kahjulikust tagajärjest (VÕS § 1045 lg 1 p-d 1, 2, 3 ja 5), on üldjuhul seaduse kaitse-eesmärk VÕS § 127 lg 2 mõtte kohaselt piiritletud VÕS-i 7. peatüki sätetega, mis reguleerivad hüvitisnõude ulatust kahjustatud õigusobjektide liikide kaupa (VÕS §-d 129-132). VÕS § 127 lg 2 kohaldamisel peab kohus märkima ka lepingulise kohustuse või sätte, mille rikkumist kostjale ette heidetakse ning mille kaitse-eesmärgi ulatust kohus hindab.
3-2-1-158-10 Riigikohus 23.02.2011
TsMS § 469 lg 1 ei võimalda kohtul kaalutlusõiguse alusel valida, kas otsus tunnistada viivitamata täidetavaks või mitte. Kui pool on esitanud kohtuotsuse viivitamata täidetavaks tunnistamise taotluse, peab kohus kohustama hagejat maksma tagatist TsMS § 469 lg 2 järgi, määrates kindlaks ka tagatise liigi, selle suuruse ja maksmise tähtaja. Kohtuotsust ei või viivitamatule täitmisele pöörata enne seda, kui hageja on andnud kohtu määratud tagatise. TsMS § 469 lg 3 eesmärgiks on muuta kohtuotsuse viivitamata täitmisele määramine majanduslikult raskes seisundis sissenõudja jaoks veelgi soodsamaks. Kohtulahendi viivitamatu täidetavuse otsustamise menetluses on kohtul valikuõigus otsustada, millist liiki ja kui suure tagatise andmine määrata. Otsustamise eelduseks on poole taotlus, mille kohta tuleb küsida seisukohta ka teiselt poolelt. Tagatise liigid ei ole TsMS-s, sh ka tagatist üldiselt reguleerivates sätetes (TsMS § 194 jj) piiratud. Tagatise võib määrata ja anda nii rahas kui ka mitterahaliselt, nt käenduse või garantiina. Oluline on aga see, et tagatise suuruse üle otsustamisel tuleb TsMS § 469 lg 2 kohaselt lähtuda sellest, et täitmise tagatis peab katma kahju, mis võib võlgnikule tekkida otsuse viivitamatust täitmisest või täitmise vältimiseks abinõude rakendamise tõttu. TsMS § 469 lg-s 2 nimetatud kahju võib seisneda eelkõige hageja põhinõude ja kõrvalnõuete sissenõudmises täitemenetluse käigus, sh ka kuni otsuse täitmiseni arvutatud viivise sissenõudmises. Lisaks võib kahju seisneda täitekulude, eelkõige kohtutäituri tasu sissenõudmises kostjalt. Kuna nt viivise ja täitekulude suurus ei ole tagatise määramise hetkel üheselt selge, ei ole kahju suurust võimalik täpselt arvutada. Seetõttu tuleb tagatise suuruse määramisel eelkõige kõrvalnõuete ja täitekulude korral lähtuda nende ligikaudsest hinnangust, kuid ligikaudne hinnang ei tohiks samas tähendada karistusliku iseloomuga tagatise määramist, mis muudaks nõutava tagatise ebamõistlikult suureks. Kui kostja esitab TsMS § 473 lg-s 1 nimetatud avalduse enne seda, kui kohus määrab hagejale TsMS § 469 lg 2 järgi tagatise andmise, siis tuleb esmalt vaadata läbi kostja avaldus. Kohus peab määrama TsMS § 473 lg 2 järgi kostjalt nõutava tagatise ja määrama tähtaja tagatise andmiseks. Seejuures tuleb kostja antava tagatise suuruse määramisel arvesse võtta seda, et ta on andnud kohtumenetluses tagatise tema kinnistutele seatud kohtulike hüpoteekide kujul. Juhul kui kostja ei anna kohtu määratud tähtajaks tagatist, siis peab kohus rahuldama hageja avalduse. Juhul kui kostja esitab avalduse kohtuotsuse viivitamata täitmise vältimiseks pärast seda, kui kohus on määranud hageja makstava tagatise TsMS § 469 lg 2, siis peab kohus määrama TsMS § 473 lg 2 järgi kostjalt nõutava tagatise ja tähtaja tagatise andmiseks, kuid kohtuotsuse viivitamata täitmine sõltub sellisel juhul sellest, kas hageja jõuab anda tagatise enne seda, kui kostja annab oma tagatise.
Hagi läbi vaatamata jätmise korral PankrS § 43 lg 2 alusel ei pea sellega kaasnema hagi tagamise tühistamine ja tagamisabinõuna sisse kantud kohtuliku hüpoteegi kustutamine (vt Riigikohtu 9. veebruari 2011. a otsus tsiviilasjas nr 3-2-1-143-10, p 20).
3-2-1-153-10 Riigikohus 22.02.2011
Kui tegemist on korduvate kohustustega, tuleb aegumistähtaja ja selle alguse leidmisel kohaldada TsÜS § 154, mille järgi on korduvate kohustuste täitmise nõude aegumistähtaeg, kolm aastat iga üksiku kohustuse jaoks. Aegumistähtaeg algab selle kalendriaasta lõppemisest, mil nõue muutub sissenõutavaks.
Lepingu ülesütlemisega sissenõutavaks muutunud nõue aegub TsÜS § 146 lg 1 ja § 147 lg 1 esimese lause järgi kolme aasta jooksul nõude sissenõutavaks muutumisest (vt ka Riigikohtu 12. novembri 2008. a otsus tsiviilasjas nr 3-2-1-95-08, p 11).
Kui hageja on esitanud hagi alusena asjaolude kogumi, on sellele õigusliku hinnangu andmine (selle kvalifitseerimine) kohtu ülesanne ja kohus ei ole seejuures seotud poolte antava õigusliku hinnanguga (vt ka TsMS § 436 lg 7, § 438 lg 1 esimene lause). Õigusliku hinnangu andmisel on pooltest sõltumatud ka ringkonnakohus (TsMS § 652 lg 8) ja Riigikohus (TsMS § 688 lg 2) (vt ka Riigikohtu 5. jaanuari 2011. a otsus tsiviilasjas nr 3-2-1-116-10, p 39). Siiski ei tohi kohtu õiguslik hinnang tulla pooltele üllatuslikult, st kohus peab vähemalt suulises menetluses üldjuhul poolte tähelepanu õigussuhte võimalikule kvalifikatsioonile juhtima ja võimaldama neil avaldada selle kohta arvamust (vt nt TsMS § 348 lg 1, § 351, § 392 lg 1 p 3, § 400 lg 5, § 401 lg 1) (vt Riigikohtu otsus tsiviilasjas nr 3-2-1-116-10, p 40).
Täitemenetlusega lõpeb TMS § 158 lg 3 teise lause järgi ka hüpoteek, millest tuleneva nõude rahuldamiseks kinnisasjale sissenõue pöörati. Seega ei saa hüpoteegist tulenevad õigused üle minna pantijale. Pantijale läheb AÕS § 349 lg 3 esimese lause (samuti VÕS § 173 lg 3 p 1) järgi üle üksnes materiaalõiguslik nõue. AÕS § 349 lg 3 kohaldamisel ei ole tähtis, kas hüpoteegiga koormatud kinnisasja omanik tasub võla vabatahtlikult või tasutakse võlg kinnisasja arvel toimunud täitemenetluses. Oluline on vaid, et võlg tasutakse nõuet tagava hüpoteegiga koormatud kinnisasja arvel. Sarnane tagajärg nõude üleminekuks tuleneb kolmandale isikule tema vara müümisel teise isiku võla katteks täitemenetluses VÕS § 173 lg 3 p 1 alusel. Nende sätete järgi läheb kolmandale isikule (pantijale) rahuldatud ulatuses üle sama nõue, st tegemist on seadusjärgse nõude ülemineku (cessio legis) juhtumiga VÕS § 173 lg 1 mõttes. Nõude üleminek AÕS § 349 lg 3 esimese lause järgi ei välista pantija õigust esitada nõudeid tema ja võlgniku sisesuhte alusel. AÕS § 349 lg 3 esimese lausest tulenev nõue ei aegu VÕS § 70 lg 2 kohaselt enne kuue kuu möödumist kohustuse täitmise päevast. See säte kehtib ka nõude rahuldamisel täitemenetluses. TMS § 2 lg 1 p 19 järgi on täitedokumendiks ka notariaalselt tõestatud kokkulepe, mis näeb ette kinnisasja omaniku kohustuse alluda kohesele sundtäitmisele hüpoteegiga tagatud nõude rahuldamiseks. Nimetatud säte hõlmab ka tagatiskokkulepet ning täitemenetluse eeldusena on vajalik kohtutäiturile esitada ka hüpoteegiga tagatud nõuet ja selle suurust tõendavad dokumendid, kuivõrd hüpoteegi alusel toimuv täitemenetlus ei ole nõudest sõltumatu (vt Riigikohtu 5. märtsi 2010. a määrus tsiviilasjas nr 3-2-1-8-10, p-d 10 ja 12). Täitedokumendist tuleneva nõude aegumistähtaeg on TsÜS § 157 lg-te 1 ja 2 järgi 30 aastat täitedokumendi väljaandmisest, kuid mitte enne nõude sissenõutavaks muutumist. Hüpoteegi kohese sundtäitmise kokkuleppe sõlmimine tähendab TMS § 2 lg 1 p 19 mõttes sisuliselt hüpoteegiga tagatud nõude kõrvale täiendava täitedokumendist tuleneva nõude andmist ulatuses, milles nõue on hüpoteegiga tagatud. See tähendab sisuliselt, et kohese sundtäitmise kokkuleppe alusel saab hüpoteegipidaja pöörduda avaldusega täitemenetluse alustamiseks TsÜS § 157 lg-te 1 ja 2 alusel 30 a jooksul alates nõude sissenõutavaks muutumisest. See regulatsioon piirab hüpoteegi puhul ajaliselt ka TsÜS § 1451 lg 1 järgset pandipidaja õigust rahuldada oma põhivõla nõue panditud eseme arvel pärast nõude aegumist. Hüpoteegiga tagatud nõude sissenõudmiseks hüpoteegile tuginedes täitemenetluse alustamise tagajärjeks on TsÜS § 159 lg 1 järgi nii n-ö algse nõude kui ka täitedokumendist tuleneva nõude aegumise katkemine.
3-2-1-179-10 Riigikohus 22.02.2011
Kui kolmas isik kaasatakse menetlusse staadiumis, kus asjas on avalik kohtuistung toimunud ning kohus leidnud, et asja on arutatud ammendavalt ja asi on lõpliku lahendi tegemiseks valmis, ei ole kohtul tulenevalt TsMS §-dest 213 ja 214 uue avaliku istungi korraldamise kohustust, kui kohus saadab kaasatud kolmandale isikule kohtuteatega hagimaterjalid ja selgitab talle õigust esitada hagi kohta oma seisukohad kohtu määratud tähtaja jooksul (TsMS § 393 lg 1 ja 21, § 394).
Kahju hüvitamise nõude kohta tehtavas vaheotsuses tuleb tuvastada kõik kahju hüvitamise eeldused, kuivõrd nõude põhjendatuse kindlakstegemise vaheotsusele järgnevas menetluses lahendab kohus üksnes vaidluse nõude suuruse üle (vt Riigikohtu tsiviilkolleegiumi 19. novembri 2008 otsus tsiviilasjas nr 3-2-1-94-08, p-d 10-12).
3-2-1-166-10 Riigikohus 04.02.2011
TMS §-s 222 nimetatud kolmanda isiku õigust taotleda kohtult hagi tagamiseks täitemenetluse peatamist on kolleegium käsitlenud 13. jaanuaril 2010 tsiviilasjas nr 3-2-1-151-09 tehtud otsuse p-s 17. Kui kolmas isik on esitanud TMS § 222 lg 1 alusel sundtäitmise lubamatuks tunnistamise hagi, saab ta taotleda kohtult TsMS § 378 lg 1 p 6 järgi ka hagi tagamiseks täitemenetluse peatamist.
Tulenevalt TsMS § 436 lg-st 7 ja § 438 lg-st 1 ei ole kohus otsust tehes seotud poolte esitatud õiguslike väidetega ja kohaldab õigust omal algatusel (vt nt Riigikohtu 26. oktoobri 2009. a otsus tsiviilasjas nr 3-2-1-85-09, p 20 ja 7. oktoobri 2009. a otsus tsiviilasjas nr 3-2-1-83-09, p 9).
TMS § 222 lg 1 järgi võib vara arestist vabastamise või sundtäitmise muul põhjusel lubamatuks tunnistamise hagi esitada ka kolmas isik, kellel on sundtäitmise eseme suhtes selle sundtäitmist takistav õigus, eriti omandiõigus või piiratud asjaõigus. Seega on hagejal õigus nõuda sundtäitmise lubamatuks tunnistamist oma abikaasa suhtes algatatud täiteasjas sundtäitmise esemeks oleva korteriomandi kui ühisvara omanikuna. Selline hagi tuleb esitada sissenõudja ja võlgniku (abikaasa) vastu (TSM § 222 lg 3). Kuivõrd sundtäitmise lubamatuks tunnistamise nõuded on menetlusõiguslikud nõuded, ei kohaldu nende aegumisele tsiviilseadustiku üldosa seaduses (materiaalõiguslikele nõuetele) kehtestatud aegumistähtajad, vaid juhinduda tuleb TMS §-des 221 ja 222 sätestatust. TMS § 221 lg 3 järgi võib sama sätte alusel hagi esitada täitemenetluse lõpuni, kuid mitte hiljem kui 30 päeva pärast täitmisteate kättetoimetamist. Erinevalt TMS §-s 221 märgitust ei sätestata sellist kindlat tähtaega TMS § 222 alusel esitatava hagi kohta. Kolleegium järeldab eeltoodust, et kolmandal isikul on õigus oma nõudeõigus maksma panna kuni täitemenetluse lõpuni. Seadusandja sellise regulatsiooni eesmärgiks on tagada menetlusest kõrvale jäänud kolmandale isikutele oma õiguste mõistlik ja tegelik kaitse.
Asja edasist menetlus takistab ringkonnakohtu määrus, millega jäeti jõusse halduskohtu määrus, millega määruskaebuse esitamise tähtaeg jäeti ennistamata ja määruskaebus tagastati selle esitajale. Seega on HKMS § 74^1 lg-s 1 sätestatud teise aluse järgi lubatud määruse vaidlustamine Riigikohtus. Riigikohtule ringkonnakohtu määruse peale määruskaebuse esitamise õigus on halduskohtumenetluses reguleeritud HKMS § 74^1 lg-s 1. Seetõttu ei kohaldu halduskohtumenetluses TsMS § 663 lg-st 2 tulenev piirang.
HKMS § 47^1 lg-s 3 sätestatud 30-päevane kaebetähtaeg kohaldub menetluse lõpetamise ja kaebuse või protesti läbi vaatamata jätmise määruste vaidlustamisele. HKMS § 11 lg-st 8 tulenevalt kohaldub kaebuse tagastamise määruse vaidlustamisele, mille halduskohus võtab vastu asja kohtuliku läbivaatamise ettevalmistamisel, 10-päevane kaebetähtaeg. Küsimus, kas halduskohus tagastas määruse HKMS § 11 lg 4 alusel põhjendatult või mitte, on vastava määruse peale esitatud määruskaebuse sisulisel läbivaatamisel lahendatav küsimus. HKMS § 11 lg 8 kohaselt on kaebetähtaja algus seotud ajaga, mil menetlusosaline kaebuse tagastamise määruse kätte saab. Seega ei ole kaebetähtaja kulgemise alguse seisukohalt oluline see, kas määrus on avaldatud avaliku e-toimiku süsteemis, ega see, kas koos kaebuse tagastamise määrusega on kaebus koos lisadega ka reaalselt selle esitajale tagastatud.
Riigikohtu praktikas (määrus haldusasjas nr 3-3-1-9-11, p 10) on peetud riigilõivu regulatsiooni läbivaks põhimõtteks lõivu tagastamist, kui avaldus, mille eest lõiv tasuti, jääb sisuliselt lahendamata (kehtiva RLS § 3, § 15 lg 1 p d 5 ja 6). Samas lahendis (p 11) on leitud ka, et HKMS v.r § 84 sõnastus jõustus 1. septembril 2006 kui halduskohtumenetluses ei olnud ette nähtud muid riigilõive kui kaebuselt ja apellatsioonkaebuselt tasutavad lõivud. Riigilõivu tasumise kohustus määruskaebuse esitamisel kehtestati alates 1. jaanuarist 2009 (enne 1. jaanuari 2011 kehtinud RLS § 56 lg 18^1). Hoolimata täiendavate riigilõivude kehtestamisest, ei nähtud viidatud kohtuasjas alust tõlgendada HKMS v.r § 84 sätte algsest redaktsioonist laiemalt ega peetud võimalikuks kohaldada riigilõivu tagastamise norme määruskaebuse esitamisel tasutud riigilõivu puhul. HKMS v.r § 84 lg 4 p 2 ja HKMS § 104 lg 5 p 2 vahel puudub põhimõtteline erinevus. Seetõttu tuleb eelnimetatud seisukohta kohaldada ka alates 1. jaanuarist 2012 kehtiva HKMS puhul.
3-2-1-162-10 Riigikohus 04.02.2011
Riigikohtu tsiviilkolleegium on korduvalt rõhutanud hagihinna otsuses märkimise olulisust, kuna selle järgi ei arvutata üksnes riigilõivu, vaid ka teiselt poolelt väljamõistetavat esindajatasu (vt ka Riigikohtu 20. juuni 2006. a otsus tsiviilasjas nr 3-2-1-13-06, p 49; 6. oktoobri 2010. a otsus tsiviilasjas nr 3-2-1-73-10, p 60).
Menetluskulude kindlaksmääramisel ja väljamõistmisel tuleb arvestada sellega, milliseid kulutusi sai isik ette näha (vt nt Riigikohtu 15. oktoobri 2009. a määrus tsiviilasjas nr 3-2-1-87-09, p 15). See, et kohtud on eksinud tasumisele kuulunud riigilõivu suuruse osas, ei anna alust võtta ekslikult tasutud riigilõiv aluseks tsiviilasja hinna kindlakstegemisel kohtukulude kindlaksmääramise menetluses.
Täitemenetluse lubamatuks tunnistamise hagis on eeldatavaks hagihinnaks täitedokumendis märgitud summa (vt Riigikohtu 17. detsembri 2007. a otsus tsiviilasjas nr 3-2-1-101-07).
3-2-1-96-10 Riigikohus 02.12.2010
TsMS § 450 lg 2
TsMS § 450 lg 4
Vt Riigikohtu 16. oktoobri 2003. a otsus tsiviilasjas nr 3-2-1-111-03, p 9 ja 7. veebruari 2007. a otsus tsiviilasjas nr 3-2-1-122-06, p 18.
Kolleegiumi hinnangul tuleb kohaldada seaduse analoogiat (TsMS § 8 lg 2) olukorras, kus seadus ei reguleeri sellist olukorda, kus hageja nõue on küll õigesti rahuldatud, kuid kohus ei ole seisukohta võtnud kosta vastuväite kohta (VÕS § 110 lg 1 või VÕS § 111). Lähedaseks suhteks on siin TsMS § 450 lg-s 2 ja 5 reguleeritud osaotsus, mis võidakse teha tasaarvestuse vastuväite esitamisel. Kui leiab tõendamist kostja õigus keelduda oma kohustuse täitmisest, siis muudab kohus hageja kasuks töövõtulepingujärgse tasu väljamõistmise otsust.
TsMS § 216 lg-test 4 ja 6 ning § 464 lg-st 2 tuleneb, et kolmanda isiku kaasamine tuleb lahendada kirjaliku põhjendatud määrusega. Praeguses asjas on ringkonnakohus lahendanud kolmanda isiku kaasamise taotluse kohtuotsuses ja selliselt on ringkonnakohus võtnud kostja esitatud taotluse kohta seisukoha ja seda põhjendanud. Ringkonnakohus on otsuse p-s 19 kolmanda isiku kaasamise küsimuse lahendanud ja seda ka motiveerinud. Samuti ei ole rikutud kostja kaebeõigust, kuna ringkonnakohtu otsuses sisalduv kolmanda isiku kaasamata jätmise otsustus on kassatsioonkaebuse esitamisega kaevatav. Kuna ringkonnakohus on kolmanda isiku kaasamise taotluse jätnud rahuldamata kohtuotsuses ja selle peale on olnud võimalik edasi kaevata, siis kaasamata jätmise kohta määruse tegemata jätmine ei ole kohtuotsuse tühistamise aluseks. Lisaks sai juba maakohtus kolmas isik esitada menetlusse astumise taotluse ja juba maakohtus oli kostjal võimalik taotleda tema kaasamist.
VÕS § 110 lg 1 lubab võlgnikul kohustuse täitmisest keelduda, kuni võlausaldaja on rahuldanud võlgniku sissenõutavaks muutunud nõude võlausaldaja vastu, kui see nõue ei ole piisavalt tagatud ning selle nõude ja võlgniku kohustuse vahel on piisav seos ning seadusest, lepingust või võlasuhte olemusest ei tulene teisiti. Kolleegiumi hinnangul on VÕS § 110 lg 1 tähenduses töövõtja töövõtulepingust tuleneva tasunõude ning samast töövõtulepingust ja (või) seadusest tuleneva tellija ehitusgarantiist tuleneva nõude vahel piisav seos. See seos võib olla puuduse kõrvaldamise nõudel ka VÕS § 111 järgi (vt ka Riigikohtu 6. oktoobri 2010. a otsus tsiviilasjas nr 3-2-1-73-10, p 34).
VÕS § 171 lg 1 järgi võib võlgnik uue võlausaldaja vastu lisaks vastuväidetele, mis tal on uue võlausaldaja vastu, esitada kõiki vastuväiteid, mis tal olid senise võlausaldaja vastu nõude loovutamise ajal. Seega ei või võlgniku õiguslik seisund nõude loovutamise tagajärjel halveneda. VÕS § 110 lg 1 lubab võlgnikul kohustuse täitmisest keelduda, kuni võlausaldaja on rahuldanud võlgniku sissenõutavaks muutunud nõude võlausaldaja vastu, kui see nõue ei ole piisavalt tagatud ning selle nõude ja võlgniku kohustuse vahel on piisav seos ning seadusest, lepingust või võlasuhte olemusest ei tulene teisiti. VÕS § 110 lg 1 tähenduses on töövõtja töövõtulepingust tuleneva tasunõude ning samast töövõtulepingust ja (või) seadusest tuleneva tellija ehitusgarantiist tuleneva nõude vahel piisav seos. See seos võib olla puuduse kõrvaldamise nõudel ka VÕS § 111 järgi (vt ka Riigikohtu 6. oktoobri 2010. a otsus tsiviilasjas nr 3-2-1-73-10, p 34).
3-2-1-103-10 Riigikohus 30.11.2010
Kui kohus kohaldab TsÜS § 118 lg-t 2, tuleb kohtuotsuse põhjendavas osas hinnata, kas on täidetud nimetatud sätte kohaldamise eeldused.
3-2-1-100-10 Riigikohus 15.11.2010
Tulenevalt TsMS § 436 lg-st 7 ja § 438 lg-st 1 ei ole kohus seotud hageja õigussuhtele antud õigusliku kvalifikatsiooniga, vaid kohaldab seadust ise, olles enne tuvastanud hagi aluseks olevad asjaolud (vt nt Riigikohtu 7. oktoobri 2009. a otsus tsiviilasjas nr 3-2-1-83-09, p 9 ja 11. märtsi 2008. a otsus tsiviilasjas nr 3-2-1-8-08, p 19). Eeltoodut kohaldatakse TsMS § 477 lg 1 järgi ka hagita asja läbivaatamisel.
Tsiviilasjas tehtud välisriigi kohtulahendite ja muude täitedokumentide tunnustamise ja täitmise menetluse (62. ptk, §-d 619-627) kõrval on kehtestatud erisätted ka vahekohtu otsuse tunnustamise ja täitmise menetlusele (77. ptk, §-d 753-754). TsMS § 754 lg 1 ja lg 2 kohaselt tuleb taotluse lahendamiseks vahekohtu otsuse osas juhinduda eelkõige 16. juunil 1993 Riigikogus ratifitseeritud (jõustunud 28. novembril 1993) New Yorgi 1958. aasta konventsioonist. Brüsseli I määruse art 1 p 2 lit-s d nimetatakse otsesõnu, et kõnealune määrus ei kohaldu vahekohtute suhtes.

matches:
Riigikohus
kohus
§ 450
§ 450
kohus
kohus
§ 198
kohus
kohus
§ 198
kohus
Riigikohus
kohus
§ 639
§ 331
§ 333
§ 652
§ 652
§ 333
§ 656
§ 66
§ 333
§ 2
§ 328
§ 329
§ 351
§ 392
§ 657
§ 652
§ 658
§ 449
§ 652
§ 656
§ 24
§ 688
§ 24
§ 688
§ 1050
kohus
§ 1050
§ 1045
§ 1045
Kohus
§ 140
§ 139
§ 656
§ 657
§ 331
§ 1044
§ 1043
Riigikohus
§ 436
§ 438
§ 652
§ 688
Riigikohus
Kohus
§ 436
§ 669
§ 692
§ 130
§ 1045
§ 127
§ 127
kohus
kohus
Riigikohus
§ 469
kohus
§ 469
§ 469
§ 194
§ 469
§ 469
§ 473
kohus
§ 469
Kohus
§ 473
kohus
kohus
§ 469
kohus
§ 473
§ 43
Riigikohus
§ 154
§ 146
§ 147
kohus
§ 436
§ 438
§ 652
Riigikohus
§ 688
kohus
§ 348
§ 351
§ 392
§ 400
§ 401
§ 158
§ 349
§ 173
§ 349
§ 173
§ 173
§ 349
§ 349
§ 70
§ 2
§ 157
§ 2
§ 157
§ 1451
§ 159
Riigikohus
kohus
kohus
§ 393
§ 394
kohus
Riigikohus
§ 222
§ 378
§ 436
§ 438
kohus
§ 222
§ 222
§ 221
§ 222
§ 74
§ 74
§ 663
§ 47
§ 11
§ 11
§ 11
§ 3
§ 15
§ 84
§ 56
§ 84
§ 84
§ 104
Riigikohus
Riigikohus
§ 450
§ 450
§ 8
kohus
§ 110
§ 111
§ 450
kohus
§ 216
§ 464
§ 110
§ 110
§ 111
§ 171
§ 110
§ 110
§ 111
Riigikohus
kohus
§ 118
Riigikohus
§ 436
§ 438
kohus
§ 477
§ 754


Rahvuslane: Eesti-Vene piirilepingust
Tere kallid kaaskodanikud ja Eesti rahvas!
Otsustasin oma kirja alustada sellega, et põhjendan ära Põhiseaduslikul tasemel, miks antud teksti ette võtsin. Vastavalt Põhiseaduse §-le 19 ja §45 on igaühel õigus vabale eneseteostusele ning igaühel on õigus vabalt levitada ideid arvamusi, veendumusi ja muud informatsiooni sõnas, trükis, pildis või muul viisil.
Kuna praegu on inimestele aktuaalne teema Eesti-Vene piirileping, siis üritan enda äranägemise järgi põhjendada, miks Eesti-Vene piirileping on vastuolus minule teada olevate seadustega.
Alustan kõige kõrgemast ehk põhiseadusest ja lõpetan Eesti territooriumi haldusjaotuse seadusega.
Põhiseaduse § 3 sätestab: „ Riigivõimu teostatakse üksnes põhiseaduse ja sellega kooskõlas olevate seaduste alusel. Rahvusvahelise õiguse üldtunnustatud põhimõtted ja normid on Eesti õigussüsteemi lahutamatu osa.
Seadused avaldatakse ettenähtud korras. Täitmiseks kohustuslikud saavad olla üksnes avaldatud seadused.“
Siin tuuakse ära selgesõnaliselt, et Eesti Vabariigis teostatakse riigivõimu üksnes põhiseaduse ja sellega kooskõlas olevate seaduste alusel. Seega ei saa keegi oma algatuslikult riigivõimu juures võtta pähe mõtte, et teen oma seadused ning allkirjastan PS-ga vastuolulisi lepinguid. Hetkel on selleks Eesti-Vene piirileping.
Põhiseaduse §122 ja §123 sätestab Eesti Vabariigi piiri sellisena:“ § 122. Eesti maismaapiir on määratud 1920. aasta 2. veebruari Tartu rahulepinguga ja teiste riikidevaheliste piirilepingutega. Eesti mere- ja õhupiir määratakse rahvusvaheliste konventsioonide alusel.
§ 123. Eesti Vabariik ei sõlmi välislepinguid, mis on vastuolus põhiseadusega.“
Järgmisena sätestab Eesti piiri põhiseaduse §122 kooskõlas olev Riigipiiri seadus § 2. Eesti riigipiir
Kuna ma pole jurist, siis liigun siit kiiresti edasi järgmise seaduse juurde. Kirjutan osade punktide taha sulgudesse oma arvamuse.
Eesti territooriumi haldusjaotuse seaduse § 7. Haldusterritoriaalse korralduse ning haldusüksuste piiride ja nime muutmise alused
1) ajaloolist põhjendatust; (Eesti piir on määratletud 1920.a. 2. Veebruari Tartu rahulepinguga)
2) mõju elanike elutingimustele; (killustub osa Eestimaa rahvast Venemaa koosseisu)
3) elanike ühtekuuluvustunnet; (eestlased tahavad oma maa-ala, mis kuulub neile tagasi)
4) mõju avalike teenuste osutamise kvaliteedile; (kui osa eestlasi jääb Venemaa koosseisu, siis neile Eesti riigi hüved ei kehti)
5) mõju haldussuutlikkusele; (küllaltki suure tõenäosusega Venemaa omale saavate maa-alade inimeste elu-olu parandamisega tegelema ei hakka)
mõju ettevõtluskeskkonnale; (praegu on Petserimaa hea turismi piirkond oma elu-oluga)
Oma jutu lõpetan sellega, et vastavalt EV karistusseadustiku § 232, mis käsitleb riigireetmist, tuleks uue piirilepingu ehitajad võtta vastutusele ja määrata neile kõrgeim karistusmäär, mis selle teo eest saab.
Anonüümne 2. oktoober 2017 23:35
nõks aega tagasi kui annekteeriti Krimm siis teatas keegi Lavrov, et nõukaaegne maade üleandmine on ebaseaduslik. Mitte keegi toompäistest ei suutnud, julgend öelda, et sellega Eesti osade üleandmine venemaale on ebaseaduslik.


text:
RT IV, 14.05.2013, 19
Vastu võetud 26.03.2013 nr 94
(1) Korterelamute hoovide heakorrastamistööde toetamise kord (edaspidi kord) reguleerib sihtotstarbelist toetamist (edaspidi toetus) korterelamute õuealade heakorrastamiseks Sillamäe linnas.
(3) Korterelamu on korra mõistes kolme või enama korteriga korterelamu, mis asub Sillamäe linna haldusterritooriumil.
(4) Korterelamu hoov/õueala (edaspidi hoov) on korra mõistes korterelamu(id)t ümbritsev maa-ala, mis piirneb järgmise krundiga, kui ei ole teisiti kokku lepitud, ja asub Sillamäe linna haldusterritooriumil.
(5) Toetust eraldatakse Sillamäe linna eelarves korterelamute õuealade heakorrastamiseks ettenähtud vahendite piires.
2) tugevdada sotsiaalseid suhteid korterelamutes;
3) parandada hoovide välisilmet.
(1) Toetuse taotlejaks on Sillamäe linna haldusterritooriumil asuvad korteriühistud ja korteriomanike ühisused (edaspidi taotleja).
(2) Toetust võivad taotleda Sillamäe linnas tegutsevad korteriühistud või korteriomanike ühisused.
(3) Toetust ei saa taotleda korteriühistu või korteriomanike ühisus, kellel on kehtiv „Ehitusseaduse“ või Sillamäe linna õigusaktide rikkumine.
(4) Juhul, kui taotleja koosseisu kuulub enam kui üks elamu, võib taotleda toetust iga elamu kohta eraldi tingimusel, et taotletav elamu ning toetatavad tegevused vastavad korras sätestatud nõuetele.
(1) Taotleja võib taotleda toetust käesoleva määruse lisas 1 nimetatud tegevuste (edaspidi tegevus) osas, kui rekonstrueeritava või parandatava ja uuendatava või heakorrastatava või rajatava objekti (edaspidi objekt) olemasolev või kavandatav asukoht vastab korra § 1 lõike 4 nõuetele, samuti kui Sillamäe linna eelarves on selleks ette nähtud vahendid vastavalt korra § 1 lõikele 5.
(2) Kavandatavad tegevused (edaspidi projekt) peavad olema kooskõlas Sillamäe linna arhitektuuriliste, looduslike ja sotsiaalmajanduslike arenguvajaduste ja võimalustega.
(3) Taotleja peab omama projekti kohta tehniliste tingimuste loetelu, aga ehitustegevuste juhul Sillamäe Linnavalitsuse (edaspidi linnavalitsus) poolt välja antud projekteerimistingimused.
(4) Taotleja peab saama reeglina kolmelt pakkujalt hinnapakkumise koos pakkumise tehniliste tingimuste loeteluga, mis osutavad tehnilisele spetsifikatsioonile (edaspidi hinnapakkumine).
(5) Väljavalitud hinnapakkumine ei tohi olla põhjendamatult kõrge võrreldes teiste hinnapakkumistega.
(6) Kavandatava projekti kestus on kuni üks aasta taotluse rahuldamise otsuse vastuvõtmise hetkest.
(7) Projekti eesmärk peab olema selge ja tööde vajalikkus sihtgrupile põhjendatud.
(1) Projekti maksumuse moodustab tööde/teenuste/kaupade maksumus, mis on vajalik valitud tegevuse teostamiseks, korras ettenähtud täiendava objekti rajamisel ka rajatava objekti maksumus.
(2) Toetust antakse suuruses:
1) kuni 50% projekti maksumusest, kui taotleja teostab tegevust Sillamäe linna miljööväärtuslikel aladel;
2) kuni 30% projekti maksumusest käesoleva lõike punktis 1 nimetamata taotlejale.
(3) Maksimaalne toetus ühe taotleja kohta on:
1) 10% Sillamäe linna eelarves korterelamute õuealade (hoovide) heakorrastamiseks ettenähtud üldsummast, käesoleva korra § 5 lõike 2 punktis 1 nimetatud objekti kohta;
2) 7% Sillamäe linna eelarves korterelamute õuealade (hoovide) heakorrastamiseks ettenähtud üldsummast, käesoleva korra § 5 lõike 2 punktis 2 nimetatud objekti kohta.
(4) Toetust eraldatakse mitte rohkem kui üks kord eelarve aastas ühele elumajale.
Taotluse koosseisus esitatakse järgmised allkirjastatud dokumendid ühes eksemplaris:
1) vormikohane toetuse taotlus korterelamu hoovide heakorrastamiseks vastavalt käesoleva määruse lisale 2;
2) taotleja üldkoosoleku protokolli koopia, mis sisaldab otsust korterelamu hoovi korrastamiseks vajalike tööde teostamise kohta ja kinnitust rahaliste vahendite olemasolu kohta omafinanseerimise suuruses;
3) pakkuja(te) objekti (projektile) hinnapakkumise koopiad koos tehnilise spetsifikatsiooniga;
4) taotleja protokollilise otsuse koopia, kusjuures toodud ühest pakkujast väljavalitud optimaalne hinnapakkumine, mis vastab tehnilisele spetsifikatsioonile või välja antud linnavalitsuse poolt projekteerimistingimustele;
5) juhul, kui kavandatakse määruse lisa 1 koodi 1, 2, 4 ja 6 all nimetatud tegevust, esitatakse „Ehitusseadusega“ ettenähtud korras koostatud ehitusprojekt ja ehitusluba;
6) juhul, kui kavandatakse määruse lisa 1 koodi 8 all nimetatud tegevust, esitatakse „Ehitusseadusega“ ettenähtud korras koostatud ehitusprojekt ja linnavalitsuse kirjalik nõusolek;
7) juhul, kui kavandatakse määruse lisa 1 koodi 3, 4 ja 8 all remonditööks nimetatud tegevust, esitatakse remontimiseks kavandatavate kohtade asukohaskeem ja tööde tehniline kirjeldus (kus on märgitud teede või kõnniteede katmise liik);
8) juhul, kui kavandatakse määruse lisa 1 koodi 5, 7 ja 9 all nimetatud tegevust, esitatakse linnavalitsuse arenguosakonna ja linnamajanduse osakonna ning tehnovõrgude valdajatega kooskõlastatud eskiis, kus on märgitud spordi/mänguväljaku, väikearhitektuurivormide/konstruktsiooni või haljastuse maatüki soovitav asukoht.
(1) Taotleja esitab linnakantseleisse toetuse taotluse (edaspidi taotlus) paragrahvis 6 kehtestatud nõuete kohaselt.
(2) Taotluse esitamise tähtaeg on 30. aprill ja 1. august.
(3) Kulutuste tegemine enne linnavalitsuse korralduse vastuvõtmist taotluse rahuldamise kohta toimub taotleja omavastutusel.
(4) Taotluste läbivaatamiseks moodustab linnavalitsus komisjoni. Komisjoni koosseis kinnitatakse linnavalitsuse korraldusega. Sealhulgas lülitatakse komisjoni koosseisu linnavalitsuse osakondade spetsialistid ja Sillamäe Linnavolikogu linnamajanduskomisjoni esindaja.
(9) Taotleja ja taotlus tunnistatakse vastavaks, kui on täidetud korras sätestatud nõuded.
(12) Komisjon teeb otsuse taotleja ja taotluse vastavaks või mittevastavaks tunnistamise kohta. Kui taotleja kavandatav projekt ei vasta toetuse saamiseks esitatud nõuetele, märgitakse mittevastavaks tunnistamise otsuses, millised nõuded ei ole täidetud ja milliste andmete põhjal on mittenõuetekohasus kindlaks tehtud.
(13) Juhul kui komisjon taotlust ei toeta, esitab komisjon taotlejale väljavõtte komisjoni istungi protokollist koos vastava seletusega.
(14) Juhul kui toetab taotlust, valmistab komisjon ette ning esitab linnavalitsusele ettepanekud taotluste rahuldamiseks ja raha eraldamiseks.
(15) Komisjoni poolt esitatud ettepanekute alusel võtab linnavalitsus vastu korralduse rahaliste vahendite eraldamiseks ja finantseerimislepingu (edaspidi leping) sõlmimiseks.
(1) Linnavalitsus saadab vastavaks tunnistatud taotlejale (edaspidi toetuse saaja) taotluse rahuldamise linnavalitsuse korralduse koopia koos teatega lepingu sõlmimise tähtaja kohta posti teel.
(2) Toetuse eraldamise korralduse alusel sõlmitakse linnavalitsuse ja taotleja vahel leping. Lepingus sätestatakse:
3) toetuse väljamaksmise tähtaeg;
4) dokumentide esitamise aeg ja kord, mis kinnitaks tööde teostamist;
5) linnavalitsuse õigused toetuse sihipärase kasutamise kontrollimisel;
6) toetuse saaja kohustused, s.h:
a) hoidma korras, kasutama sihtotstarbeliselt ja kandma kõik kulud, mis on seotud rekonstrueeritud, rajatud või heakorrastatud objekti ülalpidamisega määramata aja jooksul;
b) linnavalitsuse nõudmisel maksma ühe kuu jooksul tagasi saadud toetuse summa juhul, kui objekti kasutati mittesihipäraselt, kui toetuse taotlemiseks esitati ebaõiged andmed või rikkuti muid käesolevast korrast tulenevaid sätteid;
c) teavitama kirjalikult linnavalitsust oma postiaadressi või kontaktandmete muutumisest, korteriühistu ühinemisest või jagunemisest, muutustest, mis on seotud heakorrastatava objektiga ja muudest asjaoludest, mis mõjutavad toetuse saamist ja kasutamist;
7) poolte vastutus lepingu rikkumise korral.
(3) Kui toetuse saaja ei allkirjasta lepingut ühe kuu jooksul arvates teate saatmise päevast, on linnavalitsusel õigus tunnistada kehtetuks korraldus toetuse andmise kohta nimetatud toetuse saaja osas.
(4) Lepinguga ettenähtud summade väljamaksmise tingimuseks on taotleja poolt järgmiste dokumentide esitamine:
1) arve koopia väljastamine isiku poolt, kellelt toetuse saaja tellis teenust või tööd või ostis kaupa. Arve koopial märgitud tehingu sisu peab vastama arve väljastanud isiku hinnapakkumisele;
5) uute rajatiste ehitamise puhul (võrgud, kõnniteed, parklad, piirded jm) esitatakse seadusega ettenähtud korras väljastatud kasutusluba;
6) olemasolevate ehitiste remondi (võrgud, kõnniteed, teed ja muud) ja haljastustööde puhul esitatakse linnavalitsuse poolt välja antud kaeveluba.
(5) Toetuse väljamaksmiseks esitab toetuse saaja pärast projekti lõppemist linnavalitsusele korra § 8 lõikes 4 toodud dokumendid koos saatekirjaga.
(1) Toetust makstakse välja toetuse saajale, kui toetuse saaja on pärast projekti lõppemist tasunud täielikult või omafinantseeringu mahus tellitud teenuse, töö või ostetud kauba eest.
(2) Enne toetuse väljamaksmist kontrollib linnavalitsus tehtud tööde tegelikkust ja nende tööde vastavust projektile 10 kalendripäeva jooksul pärast toetuse saaja poolt korra § 8 lõikes 4 toodud dokumentide esitamist.
(3) Järelevalve teostaja oma allkirga kinnitab taotleja poolt esitatud saatekirjal (korra § 8 lõige 5) projektikohaste tööde lõppemist ning sihtotstarbelise toetuse vajadust vastavalt tehtud töödele.
2) kui toetuse saaja, kellele järelevalve käigus avastatud puuduse kõrvaldamiseks on tehtud ettekirjutus, kuid jätnud ettekirjutuse tähtpäevaks täitmata;
3) kui puudub ehitusseaduse tähenduses nõutav kasutusluba või korras ettenähtud tellitud teenuste, tehtud tööde või müüdud kauba vastuvõtu-üleandmise akt;
4) projekteerimis- või uurimistööde eest.
(6) Linnavalitsus teavitab toetuse saajat lepinguga ette nähtud toetuse maksmisest keeldumise kohta 3 tööpäeva jooksul posti teel, s.t. ajast, kui selgusid keeldumise aluseks olevad asjaolud.
Lisa 1 Heakorrastustööde loetelu

matches:
§ 1
§ 1
§ 5
§ 5
§ 8
§ 8
§ 8


text:
C_2011154ET.01000101.xml
2010. AASTA EELARVE HALDAMISE JA FINANTSJUHTIMISE ARUANNE
Ülevaade 2010. aasta eelarve täitmisest
2010. aasta eelarve täitmine peatükkide lõikes
Lisa I:
2010. aasta laekumised peatükkide lõikes võrreldes 2009. aasta laekumistega
2010. aasta tulud – Kindlaksmääratud nõuded ja ülekantud nõuded
Lisa III:
2010. aasta assigneeringute kasutamine peatükkide lõikes võrreldes 2009. aasta assigneeringutega
Lisa IV:
2010. aasta assigneeringute kasutamise üksikasjad (jooksva eelarveaasta assigneeringud ja eelmisest eelarveaastast automaatselt üle kantavad assigneeringud)
Sihtotstarbeliste tulude kasutamine 2010. aastal
2010. aasta eelarvevahendite ümberpaigutused finantsmääruse artiklite 22 ja 24 alusel
Aruanne, mis vastavalt finantsmääruse artiklile 122 ja selle rakenduseeskirjade artiklile 185 on lisatud Euroopa Liidu Kohtu 2010. aasta raamatupidamisaruandele, sisaldab eelkõige andmeid assigneeringute kasutamise määra kohta. Samuti on esitatud kokkuvõttev teave 2010. aasta eelarve assigneeringute ümberpaigutuste kohta erinevate eelarvepunktide vahel.
Käesoleva aruande 2. peatükk annab üldise ülevaate eelarve täitmisest 2010. aastal ja 3. peatükis on eelarveridade muutuste üksikasjalikum analüüs eelarve peatükkide lõikes. Lõpuks on lisades arvandmeid sisaldavate tabelite kujul esitatud üksikasjalik teave sama 2010. aasta eelarve täitmise kohta.
Selles osas, mis puudutab otseselt õigusemõistmisega seotud tegevust, võib lugeja tutvuda Euroopa Liidu Kohtu 2010. aasta aruandega Curia veebilehel (http://curia.europa.eu), kus on esitatud üksikasjalik teave ja statistika õigusemõistmise kohta Euroopa Kohtus, Üldkohtus ja Avaliku Teenistuse Kohtus.
2. ÜLEVAADE 2010. AASTA EELARVE TÄITMISEST
2.1. Tulud
Euroopa Liidu Kohtu 2010. eelarveaasta prognoositud tulud on 39 957 000 eurot.
Nagu näitab järgnev tabel 1, on 2010. eelarveaasta jooksul kindlaksmääratud nõuded 44 043 087 eurot, mis on prognoositust 10,23 % rohkem (1).
Prognoositud tulud ja kindlaksmääratud nõuded
Prognoositud tulud 2010
Kindlaksmääratud nõuded 2010
Tulud institutsioonide heaks töötavatelt isikutelt
Tulud institutsiooni haldustegevusest
Mitmesugused tulud
Võib täheldada, et 4. jaotise tulud (peamiselt laekumised liikmete ja personali palkadelt maksude ja sotsiaalkindlustusmaksetena) moodustavad väga suure osa kõikidest tuludest (97,54 %); 5. ja 9. jaotise (peamiselt hoonete T ja Tbis teatud osa üürimaksete hüvitamine kontrollikoja ja tõlkekeskuse poolt, tulu väljaannete müügist, telekommunikatsiooni tasud ja finantstulu) osakaal jääb alla 2,46 %.
Lisades I ja II on esitatud täiendavad arvandmed kõigi tuluvoogude kohta (laekumised ülekantud nõuetelt, laekumised kindlaksmääratud nõuetelt ja laekumised kogutud nõuetelt).
Möödunud eelarveaasta laekumiste kohta ülekantud nõuetelt näitab järgnev tabel 2, et 4. jaotise laekumised moodustavad suurema osa kõikidest 2010. aasta laekumistest ülekantud nõuetelt (75,93 %).
Laekumised ülekantud nõuetelt
Ülekantud assigneeringud aastast 2009 aastasse 2010
2.2. Kulud
2.2.1. Eelarveaasta assigneeringud
Euroopa Liidu Kohtu 2010. aasta eelarves ette nähtud eelarveaasta assigneeringud on 329 300 000 eurot.
Nagu nähtub järgnevast tabelist 3, on 2010. aasta eelarve täitmine 323 784 221,31 eurot, mis kajastab lõplike assigneeringute kasutamise määra 98,32 %, jäädes endiselt väga kõrgeks ja ületades 98 % nagu ka 2009. aastal.
Samuti võib täheldada, et liikmete ja personalikulud (1. jaotise kulud) moodustasid kolm neljandikku Euroopa Liidu Kohtu eelarvest, nagu varasematelgi aastatel.
Eelarveaasta assigneeringute kasutamine
Eelarveaasta assigneeringud 2010
Eelarveaasta kulukohustused 2010
Institutsiooni heaks töötavad isikud
Hooned, mööbel, seadmed ja mitmesugused tegevuskulud
Institutsiooni eriülesannete täitmise kulud
Muud kulud (2)
Lisades III ja IV on esitatud täiendavad arvandmed 2010. eelarveaasta assigneeringute kasutamise kohta (üksikasjalikud andmed kasutamise kohta eelarveridade lõikes võrreldes 2009. aastaga).
2.2.2. Ülekantud assigneeringud
Järgnev tabel 4 näitab, et 2009. eelarveaastast 2010. eelarveaastasse üle kantud assigneeringud, kokku 18 228 846,03 eurot, on väga suures osas ära kasutatud (84,9 %).
Ülekantud assigneeringute kasutamine
Maksed ülekantud assigneeringutelt
Lisas IV on esitatud täiendavad arvandmed 2009. eelarveaastast 2010. eelarveaastasse üle kantud assigneeringute kasutamise kohta.
2.2.3. Sihtotstarbelisele tulule vastavad assigneeringud
Olgu märgitud, et finantsmääruse artikli 18 kohaselt võib teatud tulusid kasutada kindlate kululiikide rahastamiseks. Seega kujutab sihtotstarbeline tulu endast täiendavaid assigneeringuid, mida institutsioon võib kasutada.
Järgnevas tabelis 5 on peatükkide lõikes üksikasjalikult näidatud ühest eelarveaastast teise üle kantud sihtotstarbelised tulud ning eelarveaasta kestel kindlaksmääratud ja saadud sihtotstarbelised tulud.
Sihtotstarbelise tulu kasutamine
Ülekantud sihtotstarbeline tulu aastast 2009 aastasse 2010
Sihtotstarbeline tulu 2010
Maksed 2010
Ülekantud sihtotstarbeline tulu aastast 2010 aastasse 2011
Nagu näitab tabel 5, oli 2010. aastal kindlaksmääratud sihtotstarbelisest tulust saadud assigneeringute summa 1 022 289,69 eurot, millest ligi 90 % vastab järgmistele tuludele:
hoonetega seotud kulude hüvitamine teiste institutsioonide kasutusse antud ruumide osas (594 526 eurot);
Euroopa Kohtu selliste väljaannete nagu kohtulahendite kogumike müügist saadud tulu (177 030 eurot);
telefoni- või postikulude hüvitamine (119 106 eurot).
Lisas V on esitatud täiendavad üksikasjalikud arvandmed sihtotstarbeliste tulude kasutamise kohta.
2.2.4. Assigneeringute ümberpaigutused
Finantsmääruse artiklite 22 ja 24 alusel tegi Euroopa Liidu Kohus 2010. eelarveaastal 17 eelarvevahendite ümberpaigutust kogusummas 8 345 278 eurot, mis on väiksem aastal 2009 tehtud samalaadsete ümberpaigutuste summast (9 345 304 eurot).
Kooskõlas finantsmääruse artikli 22 lõikega 2 ja artikli 24 lõikega 4 on eelarvepädevale asutusele esitatud teave seitsme assigneeringu ümberpaigutuse kohta. Nende summa on kokku 5 621 700 eurot ja see moodustab suurema osa (67 %) eelarveaasta ümberpaigutuste kogusummast. Mis puudutab 1. jaotist, siis määratlemata otstarbega assigneeringute (ligikaudu 3 miljonit eurot) vabastamine võimaldas erijuhtumil alates 2009. aasta juulist tagantjärele välja maksta töötasu (1,85 % ulatuses) vastavalt otsusele, mille nõukogu tegi 2010. aasta detsembris tulenevalt Euroopa Kohtu otsusest (3). Ühtlasi on tõlkevaldkonnas sisseostetavatele teenuste jaoks eraldatud täiendavaid assigneeringuid 1 miljoni euro ulatuses, et toime tulla suure töökoormusega, mis oli tingitud institutsiooni töömahu kasvust õigusemõistmise valdkonnas. Mis puudutab 2. jaotist, siis ligikaudu 1 miljoni euro suuruses summas on suurendatud eelmakseid Euroopa Kohtu hoonete renoveerimise ja laiendamise kinnisvaraprojekti eest eesmärgiga vähendada Luksemburgi ametiasutustega sõlmitud kapitalirendilepingu maksetest tingitud tulevasi eelarvelisi kohustusi.
Peale selle on eelarvepädevat asutust teavitamata, nagu sätestab finantsmääruse artikli 22 lõige 4, tehtud kümme ümberpaigutust kogusummas 2 723 578 eurot.
Lisas VI on esitatud üksikasjalikud andmed kõigi assigneeringute ümberpaigutuste kohta kokku ja asjaomaste eelarveridade lõikes.
3. 2010. AASTA EELARVE TÄITMINE PEATÜKKIDE LÕIKES
3.1. JAOTIS 1 – Institutsiooni heaks töötavad isikud
Nagu näitab järgnev tabel 6, on 1. jaotise lõplikud eelarvelised eraldised 2010. eelarveaastaks 248 514 000 eurot ja see moodustab veidi üle 75 % kogu Euroopa Liidu Kohtu eelarvest. Neid assigneeringuid on kasutatud summas 243 614 674,62 eurot, st kasutamise määr on endiselt väga kõrge – 98,03 % (2009. aastal 98,71 %).
Jaotis 1
2010. eelarveaasta assigneeringud
2010. eelarveaasta kulukohustused
Täidetud %
Institutsiooni liikmed
Ametnikud ja ajutised teenistujad
Muud teenistujad ja teenuste osutamine kolmandate isikute poolt
Institutsiooni heaks töötavate isikutega seonduvad muud kulud
3.1.1 Peatükk 10 – Institutsiooni liikmed
Selle peatüki lõplikud assigneeringud summas 32 267 000 eurot on leidnud kasutamist 30 180 903,86 euro ulatuses ehk kasutamise määr on 93,53 % (2009. aastal 97,12 %).
Tuleb märkida, et liikmete töötasu assigneeringute kasutamise määra teatavad muutused on seotud erinevustega, mis paratamatult ilmnevad nõukogu poolt otsustatud töötasu kasvumäära ja eelarve koostamise ajal prognoositava kasvumäära vahel (1. jaanuaril 2010 + 1,85 % erinevalt prognoosist + 2,1 % ning 1. juulil 2010 + 0,01 % erinevalt prognoosist + 2,5 %). Selle tulemusena saavutatud assigneeringute kokkuhoid ja määratlemata otstarbega assigneeringute (386 000 eurot) vabastamine võimaldasid muu hulgas toime tulla ka sellise töötasu tagantjärele väljamaksmise erijuhtumiga (1,85 %), mida on mainitud punktis 2.2.4.
Peale selle on õigusaktidest tulenevate kulude osas saavutatud teatav assigneeringute kokkuhoid summas veidi üle miljoni euro neis eelarvepunktides, mis on seotud kolme kohtu liikme volituste uuendamisega (ajutised hüvitised, õigused seoses teenistusse astumise, teisele tööle üleviimise või teenistusest lahkumisega). Sellised erinevused tulenevad eelarve ettevalmistamise tavalisest korrast, mis nõuab, et liikmete volituste uuendamise prognoosid oleks tehtud väga varakult (ligikaudu poolteist aastat enne uuendamise kuupäeva) ja konservatiivselt, kuid liikmete volituste tegelik uuendamine toimub ühtaegu nii liikmesriikide otsuste kui ka kohtute liikmete isiklike otsustuste tulemusena.
2010. aastal ei ole 10. peatükist tehtud ühtki assigneeringute ümberpaigutust eelarve muudesse peatükkidesse.
3.1.2. Peatükk 12 – Ametnikud ja ajutised teenistujad
Selle peatüki lõplikud assigneeringud summas 194 718 000 eurot on leidnud kasutamist 192 360 236,34 euro ulatuses, st kasutamise määr on väga kõrge 98,79 % (2009. aastal 98,96 %).
Nagu ka 2009. aastal, on jätkuvalt saadud häid tulemusi tänu väga aktiivsele töölevõtmise poliitikale kõikides Euroopa Kohtu teenistustes. 2010. aasta lõpus oli täidetud ametikohtade osakaal ligikaudu 98 %, mis on märkimisväärne, kui arvestada personali tavalist liikumist institutsiooni ametikohtade üldarvu (1 927 ametikohta) silmas pidades. Samuti on oluline meenutada, et ränga majanduskriisi tingimustes ei taotlenud Euroopa Kohus 2010. aastaks ühtki uut ametikohta, arendades intensiivsemalt oma ümberpaigutamispoliitikat teatavate esmaste vajaduste asutusesiseseks rahuldamiseks.
Sarnaselt 10. peatüki assigneeringutega on täheldatav, et teatavad muutused 12. peatükis ametnike ja ajutiste teenistujate töötasudeks ette nähtud assigneeringute kasutamises on seotud erinevustega, mis paratamatult ilmnevad nõukogu poolt otsustatud töötasu kasvumäära ja eelarve koostamise ajal prognoositava kasvumäära vahel (1. jaanuaril 2010 + 1,85 % erinevalt prognoosist + 2,1 % ning 1. juulil 2010 + 0,01 % erinevalt prognoosist + 2,5 %).
Selliselt saavutatud assigneeringute kokkuhoid ja määratlemata otstarbega assigneeringute (2,38 miljonit eurot) vabastamine võimaldasid toime tulla ka sellise töötasu tagantjärele väljamaksmise erijuhtumiga (1,85 %), mida on mainitud punktis 2.2.4. Samuti võimaldasid need teha miljoni euro suuruse ümberpaigutuse, et täiendada 14. peatüki assigneeringuid eelarvepunktis 1 4 0 6 „Keelevaldkonnas sisseostetavad teenused”.
3.1.3. Peatükk 14 – Muud teenistujad ja teenuste osutamine kolmandate isikute poolt
Üldiselt on selle peatüki lõplikud assigneeringud summas 16 550 000 eurot leidnud kasutamist 16 242 289,99 euro ulatuses, st kasutamise määr on kõrge 98,14 % (2009. aastal 99,5 %).
Peaaegu kõik 14. peatüki lõplikud assigneeringud on koondunud kahte eelarvepunkti. Ligikaudu üks kolmandik assigneeringutest paikneb punktis 1400„Muud teenistujad”, mille kasutamise määr on jäänud kõrgeks (veidi üle 96 %). Ülejäänud kaks kolmandikku paikneb punktis 1406„Kolmandate isikute tõlkealased tugiteenused”, mille kasutamise määr on peaaegu 100 %.
Viimasena nimetatud eelarvepunktis, kuhu kuuluvad kolmandate isikute osutatud teenused kirjaliku ja suulise tõlke alal, tuleb nentida, et vaatamata organisatsioonilistele meetmetele, mida Euroopa Kohus on oma tõlkevajaduste piiramiseks viimastel aastatel võtnud, on kirjaliku tõlke töökoormus 2010. aastal võrreldes 2009. aastaga rohkem kui 12 % võrra kasvanud. Samuti, kuna Euroopa Kohus soovis hoiduda uute ametikohtade taotlemisest 2010. aastal, osutus vajalikuks asutusevälise alltöövõtu ulatuslikum kasutamine ja vastavate assigneeringute täiendamine 1 miljoni euroga, mis pärinevad 12. peatükist.
3.1.4. Peatükk 16 – Institutsiooni heaks töötavate isikutega seonduvad muud kulud
Selle peatüki lõplikud assigneeringud summas 4 979 000 eurot on leidnud kasutamist 4 831 244,43 euro ulatuses, st kasutamise määr on kõrge – 97,03 % (2009. aastal 96,97 %).
Kaks eelarvepunkti hõlmavad 79 % selle peatüki lõplikest assigneeringutest. Need on punkt 1612„Erialane täiendusõpe”, mille kasutamise määr on jäänud kõrgeks (ligi 97 % nagu 2009. aastal), ja punkt 1654„Laste päevakeskus”, mille kasutamise määr on 100 %.
3.2. JAOTIS 2 – Hooned, mööbel, seadmed ja mitmesugused tegevuskulud
Nagu näitab järgnev tabel 7, olid 2. jaotise lõplikud assigneeringud 2010. eelarveaastal 80 746 000 eurot, mis moodustab veidi alla neljandiku Euroopa Liidu Kohtu kogueelarvest. Need assigneeringud on leidnud kasutamist 80 149 024,44 euro ulatuses, st kasutamise määr on väga kõrge – 99,26 % (2009. aastal sama määr).
Jaotis 2
Täitmise %
Hooned ja nendega seotud kulud
Infotehnoloogia, seadmed ja mööbel: ostmine, üürimine ja hooldus
Jooksvad halduskulud
Kohtumised ja konverentsid
Teave: hankimine, arhiveerimine, väljaandmine ja levitamine
3.2.1. Peatükk 20 – Hooned ja nendega seotud kulud
Selle peatüki lõplikud assigneeringud summas 59 350 000 eurot on leidnud kasutamist 59 082 644,75 euro ulatuses ehk 99,55 % (2009. aastal 99,96 %).
Pärast 20. peatüki assigneeringute suurt kasvu aastatel 2008–2009 (+ 33%) seoses uue kohtupalee hoonekompleksi valmimise ja kasutuselevõtmisega (4) on need assigneeringud stabiliseerunud võrreldes 2009. aasta tasemega (– 0,6 %).
Artikli 200„Hooned” ja artikli 202„Hoonetega seotud kulud” lõplikud assigneeringud moodustavad vastavalt 77 % (45 723 000 eurot) ja 23 % (13 627 000 eurot) selle peatüki koguassigneeringutest.
Artiklis 200„Hooned” on kulud eelarvepunktis 2000„Üür”10 841 538 eurot (kasutamise määr 100 %) ja need on seotud nelja hoone üürimisega (Allegro, GEOS, T-hoone ja T-bis-hoone), mille kasutamise vajadus säilib, arvestades seda, et vanu hooneid (tiibhooned A, B ja C), mida põhjalikult renoveeritakse, et viia need vastavusse erinevate riiklike standarditega, mis on jõustunud pärast ehituse lõppu (aastatel 1986–1993), ei kasutata.
Eelarvepunktis 2001„Kapitalirent” on kulud ligikaudu 33 miljonit eurot (kasutamise määr 100 %) ja see vastab peamiselt maksetele, mis kuuluvad tasumisele Luksemburgi ametiasutustega sõlmitud lepingute alusel Euroopa Kohtu eri hoonete ehitamise ja soetamise eest. Lisaks sai hea finantsjuhtimise huvides eelarve peatükkidest 20, 21, 23 ja 27 eraldatud assigneeringute teatavat ülejääki kasutada täiendavate eelmaksete tegemiseks lisaks alates 2007. aastast sooritatud eelmaksetele. See toiming on täiel määral kooskõlas suunistega, mida eelarvepädeva asutuse mõlemad allüksused soovitavad järgida ühenduse institutsioonide kinnisvaraprojektide puhul, et piirata nende projektide edaspidist koormat eelarvele.
Artiklis 202„Hoonetega seotud kulud” on kulud 13 454 818 eurot (kasutamise määr 98,74 %), mis hõlmab peaaegu kõik Euroopa Kohtu hoonete nõuetekohaseks kasutamiseks vajalikud puhastus- ja korrashoiukulud, energia tarbimise ning turvalisuse ja valve tagamise kulud. Pärast 2009. aastat, mil uue kohtupalee hoonete kasutamine oli suuresti alles sissetöötamisjärgus, on selgunud, et võetud meetmed (tehnilise sisseseade reguleerimine ja seadistamine, puhastus- ja korrashoiutööde ning turvalisuse ja valve tagamise tingimuste ratsionaliseerimine) on võimaldanud assigneeringute kokkuhoidu, mis on kasutatud eelmises lõigus osutatud eelmaksete tegemiseks.
3.2.2. Peatükk 21 – Infotehnoloogia, seadmed ja mööbel
Selle peatüki lõplikud assigneeringud summas 15 592 000 eurot on leidnud kasutamist 15 491 884,75 euro ulatuses, st kasutamise määr on väga kõrge – 99,36 % (2009. aastal 98,54 %).
Ligikaudu 90 % 21. peatüki lõplikest assigneeringutest on ette nähtud infotehnoloogia ja mööbliga seotud kuludeks.
Mis puutub artiklisse 210„Seadmed, kasutuskulud ning infotehnoloogia ja telekommunikatsiooniga seotud teenused”, siis erinevalt 2009. aastast rahuldas Euroopa Kohus oma vajadused infotehnoloogia ja telekommunikatsiooni valdkonnas materjali soetamiseks, sisseseade korrashoiuks ja rakenduste arendamiseks täiendavaid assigneeringuid kaasamata. Arvestades seda, kui suur on tema infotehnoloogiapark ja erirakendused, mille käigushoidmine on õigusemõistmise nõuetekohaseks toimimiseks elulise tähtsusega, on selline tulemus saavutatud ainult tänu esiteks institutsioonidevahelise koostöö eeliste kasutamisele nii palju kui võimalik ja teiseks tänu valivamale suhtumisele uutesse arendustesse.
Mis puudutab artiklit 212„Mööbel”, siis kõik eraldatud assigneeringud on leidnud kasutamist 100 %. Need assigneeringud on kasutatud, nagu oli ette nähtud, mööbli juurdeostmiseks ja osa mööbli renoveerimiseks (soetatud rohkem kui 15 aastat tagasi).
3.2.3 Peatükk 23 – Jooksvad halduskulud
Selle peatüki lõplikud assigneeringud summas 2 143 000 eurot on leidnud kasutamist 2 101 661,65 euro ulatuses ehk 98,07 % (2009. aastal 88,18 %).
21. peatüki lõplikest assigneeringutest, mis võrreldes 2009. aastaga on üldiselt 1,7 % vähenenud, on rohkem kui 78 % mõeldud kahte liiki kuludeks:
artikli 230„Kirja- ja kontoritarbed ja mitmesugused tarbekaubad” kulud summas 985 261 eurot (kasutamise määr 99,93 %, 2009. aastal 80,75 %);
artikli 236„Postimaksud” kulud summas 692 000 eurot (kasutamise määr 100 %, 2009. aastal 95,22 %).
Viimastel aastatel on juba saavutatud suur assigneeringute kokkuhoid eelkõige paberi arvelt, kuna institutsioonisiseselt kasutati üha enam elektroonilist teabevahetust. Niisiis on vähenemine 2010. aastal vähem märgatav, kuid 25 000 eurot oli siiski võimalik vabaks jätta ja ümber paigutada eelarvepunkti 2001„Kapitalirent”.
Postimaksudeks mõeldud eelarvet oli seevastu vaja täiendada 71 000 euroga, kuna ühtaegu tõusid ettearvatust rohkem postitariifid ja kasvas postisaadetiste maht (eeskätt tähitud kirjad, mis on otseselt seotud Euroopa Kohtu menetletavate kohtuasjade arvu olulise suurenemisega).
Lõpuks hõlmab artikkel 238 suhteliselt piiratud eelarvevahendeid, et edendada poliitikat, mille eesmärk on Euroopa Kohtu töötajate keskkonnasäästlikum liikuvus nii tööletulekul kui ka ametiasjus liikumisel institutsiooni eri hoonete vahel. Seda eelarvet tuli täiendada 45 000 euroga vastavalt Luxembourgi linnavalitsusega sõlmitud lepingule, kuna linnaliinibusside kasutajate arv osutus ettearvatust suuremaks.
3.2.4 Peatükk 25 – Kohtumised ja konverentsid
Selle peatüki lõplikud assigneeringud summas 798 000 eurot on leidnud kasutamist 629 948,85 euro ulatuses ehk 78,94 % (2009. aastal 93,28 %).
Need assigneeringud on valdavalt mõeldud Euroopa Kohtu protokollilise tegevuse ja institutsiooni külastamisega seotud kulude katmiseks.
Protokollilises tegevuses paistab 2010. aastal silma rida olulisi üritusi:
mitu pidulikku kohtuistungit, muu hulgas istungid, millel andsid pidulikud tõotused 2009. aasta lõpus ametisse astunud komisjoni president ja liikmed, 2010. aasta kestel ametisse astunud kontrollikoja liikmed ja Üldkohtu liikmed seoses volituste uuendamisega, mis toimusid 2010. aasta oktoobris;
kollokvium Avaliku Teenistuse Kohtu asutamise 5. aastapäeva puhul.
Mis puudutab Euroopa Kohtu külastamist, siis selle korraldamine vastab vajadusele anda õigusvaldkonnas töötavatele isikutele ja õigusüliõpilastele parimat teavet kohtuinstitutsiooni ja Euroopa Liidu kohtupraktika kohta. Liikmesriikide kohtunikega kohtumisi korraldades (nõupidamised ja seminarid) taotleb Euroopa Kohus järjepidevalt eesmärki viia liikmesriikide kohtunikud esiteks kurssi institutsiooni töökorralduse, eelotsusetaotluse lahendamise korra ja Euroopa Liidu õiguspraktikaga ja teiseks pakkuda kohtunikele „foorumit”, kus nad saavad omavahel kohtuda.
Kuna eelarvekalkulatsioonid sellist liiki tegevuse jaoks on juba oma olemuselt ebakindlamad, siis on 2009. aastaga võrreldes assigneeringute kasutamise madalam määr seletatav sellega, et 2010. aastal on täheldatav tegevustaseme langus.
3.2.5. Peatükk 27 – Teave: hankimine, arhiveerimine, väljaandmine ja levitamine
Selle peatüki lõplikud assigneeringud summas 2 863 000 eurot on leidnud kasutamist 2 842 884,44 euro ulatuses ehk 99,3 % (2009. aastal 99,22 %).
Selle peatüki assigneeringud on mõeldud kahte liiki kuludeks, mis täiel määral toetavad õigusemõistmise toiminguid:
artikli 272„Dokumenteerimis-, raamatukogu- ja arhiveerimiskulud” kulud summas 1 162 884 eurot (kasutamise määr 100 %). Tuleb meenutada, et kuigi need kulud on paratamatult vajalik investeering kolme kohtu ja institutsiooni teenistuste tõrgeteta töö tagamisse, on assigneeringute summa tahtlikult külmutatud 2009. aasta tasemel;
artikli 274„Väljaandmine ja levitamine” kulud summas 1 680 000 eurot (kasutamise määr 100 %). Need kulud toetavad sisuliselt kohtuotsuste ja kohtujuristi ettepanekute ning kolme kohtu kohtulahendite kogumike avalikku levitamist. Võrreldes 2009. aastaga on assigneeringute taseme langus suur (ligi 28 %) ja see on seletatav peamiselt soodsamate tingimustega, mis tulenevad väljaannete talituse sõlmitud uutest lepingutest Euroopa Liidu Teataja väljaandmise kohta. Ka siin on liigseks osutunud assigneeringud andnud võimaluse täiendada teatavaid eelarveridu 20. peatükis (punkt 2001) ja 23. peatükis (artiklid 236 ja 238).
3.3. JAOTIS 3 – Institutsiooni eriülesannete täitmise kulud
Peatükk 37 – Teatavate institutsioonide ja organite kulud
Jaotise 3 lõplikud eelarvelised eraldised koosnevad ainult 37. peatüki assigneeringutest punktis 3710„Kohtukulud”. Need assigneeringud olid 2010. eelarveaastal 40 000 eurot, millest on leidnud kasutamist 20 522,25 eurot, st kasutamise määr on 51,3 % (2009. aastal 78,58 %).
Tegemist on kuludega, mis on institutsiooni kanda seoses tasuta õigusabiga ja millega kaetakse advokaaditasud ja muud tasud. Neid kulusid on raske prognoosida ja sellega on seletatav, miks nende eelarve vahendite kasutamise määr on eri aastatel väga erinev.
3.4. JAOTIS 10 – Muud kulud
Peatükk 10 0 – Määratlemata otstarbega assigneeringud
Esialgne eelarveline assigneering 485 700 eurot vastab 5 % kolmandate isikute osutatud kirjaliku tõlke teenuste jaoks aastas ette nähtud assigneeringute summast, mis jäeti 2010. aasta eelarvemenetluses reservi. Euroopa Parlament hääletas läbiva paranduse poolt, mis puudutas mitut Euroopa institutsiooni, oodates spetsiaalse aruande koostamist institutsioonidevahelise koostöö kohta kirjaliku tõlke valdkonnas. Reserv vabastati 2010. aasta juulikuu alguses eespool nimetatud summa ümberpaigutamisega eelarvepunkti 1406„Keelevaldkonnas sisseostetavad teenused”.
(1) See vahe on vaid 2,16 %, kui arvestada sihtotstarbelisi tulusid, mida saab kasutada korduvalt ja mis on eelarvemenetluses esialgse eelarve koostamise ajal varustatud märkusega „p.m.” (pro memoria), kuid mis võetakse nõuetekohaselt arvesse samas eelarves mahaarvamisega vastavatest eelarvepunktidest.
(2) Parlament jättis esialgu suurema osa institutsioonide puhul reservi 5 % keelevaldkonnas sisseostetavate teenuste assigneeringutest, oodates spetsiaalse aruande koostamist institutsioonidevahelise koostöö kohta selles valdkonnas. Reserv (485 700 eurot Euroopa Kohtu jaoks) on vabastatud alates 2010. aasta juulikuu algusest.
(3) Kohtuasi C-40/2010: hagi nõukogu 23. detsembri 2009. aasta määruse (EÜ, Euratom) nr 1296/2009 tühistamise nõudes.
(4) See hõlmab renoveeritud vana kohtupalee, kohtupaleed ümbritseva ringhoone, kaks kõrget torni ning Euroopa Kohtu vanu ja uusi hooneid ühendava galerii.
Ptk/Artikkel
Kindlaksmääratud nõuded 2009
Erinevus %
Laekumised institutsiooni liikmete, ametnike ja muude teenistujate töötasude, palkade ja hüvitiste maksustamiselt
Laekumised institutsiooni liikmete, ametnike ja muude alaliselt töötavate teenistujate töötasudelt makstavast erimaksust
Mitmesugused maksud ja mahaarvamised
Teenistujate sissemaksed pensioniskeemi
Teenistujate pensioniõiguste ülekandmine või tagasiostmine
Sissemaksed pensioniskeemi
Jaotis 4
Laekumised väljaannete, trükiste ja filmide müügist — Sihtotstarbeline tulu
Laekumised vallasvara ja kinnisvara müügist
Tulud investeeringutest või antud laenudest, institutsiooni kontodel olevatelt summadelt makstavad panga- ja muud intressid
Tulud investeeringutest või antud laenudest, panga- ja muud intressid
Tulu ebaõigesti makstud summade tagasimaksmisest — Sihtotstarbeline tulu
Muud institutsiooni haldustegevusega seotud tagasimaksed ja muud maksed — Sihtotstarbeline tulu
Muud institutsiooni haldustegevusega seotud maksed ja tagasimaksed
Kindlustushüvitistest laekunud tulud — Sihtotstarbeline tulu
Mitmesugused hüvitised
Jaotis 5
Jaotis 9
Eelarverida
Esialgne eelarve
Saadud tulu
Saadaolev tulu
40. peatükk kokku
41. peatükk kokku
50. peatükk kokku
52. peatükk kokku
57. peatükk kokku
58. peatükk kokku
90. peatükk kokku
2010. aastal toimunud muutused
Kokku ülekantud assigneeringud aastast 2009 aastasse 2010
2010. aasta kulukohustused
2009. aasta kulukohustused
Teatavate institutsioonide ja organite kulud
Jaotis 3
2010. aasta assigneeringute kasutamise üksikasjad
Jooksva eelarveaasta assigneeringud
Eelmisest eelarveaastast automaatselt üle kantavad assigneeringud
Ümberpaigutused
Eelarveaasta assigneeringud
Automaatselt ülekantavad assigneeringud
Aasta N-1
Töötasud ja toetused
Teenistusse asumise, üleviimise ja teenistuse lõppemisega seotud õigused
Ajutised hüvitised
Määratlemata otstarbega assigneering
Ületunnitöö tasu
Hüvitised teenistussuhte ennetähtaegse lõppemise korral
Muud teenistujad
Kohapealne koolitus ja ametnikevahetus
Muud sisseostetavad teenused
Keelevaldkonnas sisseostetavad teenused
Mitmesugused värbamiskulud
Töötajatevahelised sotsiaalsed suhted ja muud sotsiaalhoolekande kulud
Restoranid ja sööklad
Laste päevakeskus
Indeks 1 (jooksva eelarveaasta assigneeringud)
Indeks 4 (eelmisest eelarveaastast automaatselt üle kantavad assigneeringud)
Ümberpaigustused
Kinnisvara soetamine
Hoonete ehitamine
Tööruumide sisustamine
Kinnisvaraprojektidega seotud uuringud ja tehnoabi
Puhastusteenused ja korrashoid
Hoonete turvalisus ja valve
Muud hoonetega seotud kulud
Seadmete ja tarkvara ostmine, nendega seotud tööd ning nende hooldamine ja korrashoid
Kolmandate isikute osutatavad tarkvara ja süsteemide käitamise ja loomise teenused ning hooldusteenus
Tehnilised vahendid ja tehniline sisseseade
Peatükk 21
Kirja- ja kontoritarbed ja mitmesugused tarbekaubad
Õigusabikulud ja kahjuhüvitised
Muud tegevusega seotud halduskulud
Vastuvõtu- ja esinduskulud
Kohtumised, kongressid ja konverentsid
Teavitamise ja avalikel üritustel osalemise kulud
Õigusteabetalitus
Piiratud ulatusega konsultatsioonid, uuringud ja uurimused
Dokumenteerimis-, raamatukogu- ja arhiveerimiskulud
Üldväljaanded
Peatükk 27
Euroopa Aatomienergiaühenduse asutamislepingu artiklis 18 ette nähtud arbitraažikomitee
Peatükk 37
Institutsioonide eriülesannete täitmise kulud
Määratlemata otstarbega assigneeringud
Ettenägematute kulude reserv
Jaotis 10
Sihtotstarbeliste tulude kasutamine
Kokku Muud teenistujad ja teenuste osutamine kolmandate isikute poolt
Jaotis 1 –
Jaotis 2 –
Jaotis 3 –
Ümberpaigutus nr
Jaotisest jaotisesse
Peatükist peatükki
Artiklist artiklisse
Punktist punkti
Artiklist/Punktist
Artiklisse/Punkti
Eelarvepädevale asutusele esitatud ümberpaigutused (vastavalt artikli 22 lõikele 2 ja artikli 24 lõikele 4)
Töötasud ja toetused (Ametnikud ja ajutised teenistujad)
Hüvitised institutsiooni huvides teenistusest vabastamise puhul
Töötasud ja toetused (Liikmed)
Ümberpaigutused artiklite sees, mida ei ole esitatud eelarvepädevale asutusele (vastavalt artikli 22 lõikele 4)
2001 Kapitalirent

matches: Kohus Kohus Kohus Kohus Kohus Kohus


Notariaadimäärustiku ja teiste määruste muutmise määrus – Riigi Teataja
Notariaadimäärustiku ja teiste määruste muutmise määrus
RT I 2010, 53, 341
Vastu võetud 27.07.2010 nr 26
Määrus kehtestatakse «Notariaadiseaduse» § 16 lõike 5, § 30 lõike 5, § 31 lõike 1, § 40 lõigete 2 ja 4 ja § 57, «Kinnistusraamatuseaduse» § 74 lõike 7 ja § 75 lõike 5 ning «Pärimisseaduse» § 165 lõike 6 alusel.
Justiitsministri 19. juuni 2009. a määruses nr 23 «Notariaadimäärustik» (RTL 2009, 51, 751; 2010, 1, 4) tehakse järgmised muudatused:
«Määrus kehtestatakse «Hooneühistuseaduse» § 5 lõike 3 ja § 8 lõike 4, «Kinnistusraamatuseaduse» § 74 lõike 7 ja § 75 lõike 5, «Mittetulundusühingute seaduse» § 76, «Notariaadiseaduse» § 7, § 8 lõike 1, § 16 lõike 5, § 21 lõike 2, § 24 lõike 2, § 241, § 27 lõike 1, § 30 lõike 5, § 31 lõike 1, § 40 lõigete 2 ja 4, § 53 lõike 2 ja § 57, «Võlaõigusseaduse» § 120 lõike 1 ning «Äriseadustiku» § 67 lõike 4 punkti 1, § 149 lõike 4 ja § 151 lõike 2 alusel notari ametitegevuse, teiste tõestamisõiguslike isikute poolt tõestamistoimingute tegemise ja notariaadi tegevuse korraldamiseks.»;
2) paragrahv 231 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
«§ 231. Notariaalakti ärakirjale juurdepääsu õiguse andmine
(8) Käesolevas paragrahvis nimetatud ärakirja valmistamise eest notari tasu ei võeta.»;
3) 3. peatüki 4. jagu tunnistatakse kehtetuks;
4) määrust täiendatakse peatükiga 41 järgmises sõnastuses:
« 41. peatükk
REGISTRITEGA TUTVUMINE JA VÄLJATRÜKID
Kinnistusraamatuga tutvumise võimaldamine
(2) Notar tagab andmetega tutvumise viisil, mis välistab ligipääsu andmetele, millega tutvumise õigust taotlejal ei ole.»;
7) määruse 5. peatüki pealkiri muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
«AMETITOIMINGUNA TEATE, TAOTLUSE JA AVALDUSE KOOSTAMISE NING ESITAMISE KORD»;
8) määrust täiendatakse §-ga 441 järgmises sõnastuses:
«§ 441. Kohtu registri- või kinnistusosakonnale esitatav avaldus
Registri- või kinnistusosakonnale avalduse esitamisel lisatakse digitaalset notariaalmärget sisaldavasse konteinerisse kõik kande tegemiseks vajalikud dokumendid. Kui dokumente ei ole võimalik koos avaldusega esitada, selgitab notar isikule kande tegemiseks vajalike dokumentide esitamise korda.»;
9) paragrahvi 48 lõike 2 teine lause tunnistatakse kehtetuks;
10) paragrahvi 50 pealkirjas ja tekstis asendatakse sõnad «Kodakondsus- ja Migratsiooniameti» sõnadega «Politsei- ja Piirivalveameti»;
11) paragrahvi 51 lõige 2 tunnistatakse kehtetuks;
12) paragrahvi 52 pealkiri muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
«§ 52. Äri- ja ettevõtluskeelu ning juriidilise isiku nime kontroll»;
13) paragrahvi 52 lõikes 1 asendatakse sõna «ärikeelu» sõnadega «äri- ja ettevõtluskeelu»;
14) paragrahvi 85 lõiget 1 täiendatakse punktiga 35 järgmises sõnastuses:
«35) kinnistusregistriosaga ja kinnistustoimikuga tutvumise võimaldamine.»;
15) paragrahvis 135 asendatakse aastaarv «2011» aastaarvuga «2012».
Justiitsministri 18. detsembri 2008. a määruses nr 53 «Pärimisseadusest tulenevate notari ametitoimingute tegemise ja pärimisregistri pidamise kord» (RTL 2008, 101, 1435; 2010, 1, 4) tehakse järgmised muudatused:
1) määruse § 2 lõike 2 punktis 5, § 19 lõikes 5, § 32 punktides 4 ja 5 ning § 34 punktis 3 asendatakse sõna «ametitoimingute» sõnaga «ametitegevuse»;
2) paragrahvi 8 lõike 1 punktis 3 asendatakse sõna «väljastatakse» sõnaga «tõestatakse»;
3) paragrahvi 8 lõigetes 2 ja 3 asendatakse sõna «väljastamise» sõnaga «tõestamise»;
4) paragrahvi 8 lõikes 4 asendatakse viide «§ 25 lõike 2» viitega «§ 30 lõike 2»;
«(2) Kui pärandaja oli pärandi avanemise ajal abielus ja abikaasade varalise suhte liigiks oli ühisvarasuhe, esitab notar käesoleva paragrahvi lõike 1 punktides 1–5 ja 7 nimetatud registritesse ja § 167 lõikes 3 nimetatud krediidiasutustele päringud ning järelepärimised ka pärandaja üleelanud abikaasa õiguste ja kohustuste kohta.»;
7) paragrahvi 13 täiendatakse lõikega 6 järgmises sõnastuses:
«(6) Kui pärandist loobumise avalduse tõestab notar, kes ei vii pärimismenetlust läbi, edastab ta avalduse digitaalselt kinnitatud ärakirja viivitamata e-posti teel pärimismenetlust läbiviivale notarile. Pärimismenetlust läbiviiv notar saadab viivitamata e-posti teel kinnituse avalduse ärakirja kättesaamise kohta. Avalduse ärakiri loetakse edastatuks kinnituse kättesaamisega. Avalduse ärakirja valmistamise ja edastamise eest notari tasu ei võeta. Sätet kohaldatakse ka pärandi vastuvõtmise avalduse ärakirja edastamisele.»;
8) paragrahvi 16 lõige 2 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
«(2) Notar määrab inventuuri pärandi vastuvõtnud pärija nõudel.»;
«(3) Inventuuri nõude vaatab läbi pärimisasja menetlev notar. Kui inventuuri nõue esitatakse notarile teise notari menetluses olevas pärimisasjas, edastab notar nõude pärimisasja menetlevale notarile. Kui inventuuri nõue esitatakse notarile teise notari menetluses olevas pärimisasjas, edastab notar nõude digitaalselt kinnitatud ärakirja e-posti teel pärimisasja menetlevale notarile. Pärimismenetlust läbiviiv notar saadab viivitamata e-posti teel kinnituse nõude ärakirja kättesaamise kohta. Nõude ärakiri loetakse edastatuks kinnituse kättesaamisega. Nõude ärakirja valmistamise ja edastamise eest notari tasu ei võeta.»;
10) paragrahvi 18 pealkirjas asendatakse sõna «väljastamiseks» sõnaga «tõestamiseks»;
11) paragrahvi 18 täiendatakse lõikega 3 järgmises sõnastuses:
«(3) Pärimistunnistust ei pea enne tõestamist esitama seda taotlenud isikule läbivaatamiseks ega heakskiitmiseks.»;
12) paragrahv 19 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
«§ 19. Pärimistunnistuses sisalduvad andmed
(5) Pärimistunnistusele võib märkida ka muid pärimist kajastavaid olulisi andmeid.»;
13) paragrahvi 191 lõikes 1 asendatakse sõna «väljastab» sõnaga «tõestab» ja sõna «väljastamisest» sõnaga «tõestamisest»;
14) paragrahvi 191 lõike 2 punkt 1 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
«1) pärimistunnistuse tõestamise kuupäev ja aasta;»;
15) paragrahvi 191 lõike 3 punkt 1 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
16) paragrahv 20 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
«§ 20. Pärimistunnistuse ärakirja väljastamine
Pärimistunnistusel pärijana nimetatud või muu pärimismenetlust algatama õigustatud isiku taotlusel väljastab notar talle pärimistunnistuse kinnitatud ärakirja.»;
17) paragrahvi 21 lõige 1 tunnistatakse kehtetuks;
18) paragrahvi 21 lõikes 3 ja § 22 lõikes 3 asendatakse sõna «väljastatakse» sõnaga «tõestatakse» ning sõna «väljastamist» sõnaga «tõestamist»;
19) paragrahvi 21 lõike 2 punkt 7 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
«7) annakust tulenev nõue.»;
20) paragrahvi 22 lõige 1 tunnistatakse kehtetuks;
21) paragrahvi 22 lõike 2 punkt 7 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
«7) sundosa suurus mõttelise osana pärandist.»;
22) paragrahvi 22 lõike 2 punkt 8 tunnistatakse kehtetuks;
23) paragrahv 23 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
«§ 23. Pärimismenetluses tõestatud tunnistuse kehtetuks tunnistamine ja uue tunnistuse tõestamine
(4) Uues pärimismenetluses teeb notar need ametitoimingud, mis on vajalikud uue tunnistuse tõestamiseks. Notar märgib uues pärimismenetluses tõestatud pärimistunnistusele, annakusaaja tunnistusele või sundosa saaja tunnistusele ka kehtetuks tunnistatud tunnistuse tõestamise kuupäeva, ametitegevuse raamatu numbri ja tunnistuse kehtetuks tunnistamise aja ning kehtetuks tunnistamise otsuse notari ametitegevuse raamatu numbri.»;
24) paragrahvi 25 pealkiri ja lõige 1 muudetakse ning sõnastatakse järgmiselt:
«§ 25. Testamenditäitja tunnistuse tõestamine
(1) Testamenditäitja soovil tõestab notar testamenditäitja tunnistuse.»;
25) paragrahv 32 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
«§ 32. Pärimistunnistuse kehtetuks tunnistamise kohta andmete esitamine
6) notari nimi.»;
26) paragrahvi 36 lõige 3 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
«(3) Kui pärimismenetlus on algatatud enne 2009. aasta 1. jaanuari ja annakusaaja tunnistust ei ole tõestatud, kohaldatakse annakusaaja tunnistuse tõestamisele «Pärimisseaduse» §-s 172 ja käesoleva määruse §-s 21 sätestatut.»;
27) paragrahvi 36 lõikes 4 asendatakse lauseosa «sundosa saajale ei ole tunnistust väljastatud» lauseosaga «sundosa saaja tunnistust ei ole tõestatud»;
28) paragrahvis 37 asendatakse sõna «väljastatakse» sõnaga «tõestatakse».
§ 3. Justiitsministri 30. juuni 2010. a määruse nr 24 «Kohtu kinnistusosakonna kodukord» muutmine
Justiitsministri 30. juuni 2010. a määruse nr 24 «Kohtu kinnistusosakonna kodukord» (RT I 2010, 44, 263), § 64 lõiget 2 täiendatakse teise lausega järgmises sõnastuses:
«Kinnistusosakond saadab viivitamata teate digitaliseerimistellimuse täitmise kohta tellimuse esitajale.»


Pärnu mnt 540a kinnistu detailplaneeringu koostamise algatamine Nõmme linnaosas
Tallinna Linnavalitsus 11.02.2019 korraldus number 226
Planeerimisseaduse § 124 lg 10 ja § 128 lg-te 1 ja 5, Tallinna Linnavolikogu 6. septembri 2012 määruse nr 21 „Tallinna linna ehitusmäärus“ § 11 lg 2 ja § 12 lg 6 alusel, kooskõlas Tallinna Linnavolikogu 11. jaanuari 2001 määrusega nr 3 kehtestatud „Tallinna üldplaneeringuga“ ning tulenevalt Aktsiaselts KONTEK INT 2. augusti 2018 algatamisettepanekust
1. Algatada Pärnu mnt 540a kinnistu detailplaneeringu koostamine. Nõmme linnaosas asuva planeeritava maa-ala suurus on 0,55 ha. Maa-ala piiride kirjeldus on esitatud korralduse lisas. Detailplaneeringu koostamise eesmärk on muuta Pärnu mnt 540a kinnistu maakasutuse sihtotstarve elamumaaks ja kavandada kinnistule kaks kuni kahe täis- ja ühe katusekorrusega elamut. Lisaks anda detailplaneeringus heakorrastuse, haljastuse, juurdepääsuteede, parkimise ja tehnovõrkudega varustamise põhimõtteline lahendus.
2. Tunnistada kehtetuks Tallinna Linnavalitsuse 1. aprilli 2009 korraldus nr 511-k „Pärnu mnt 540a kinnistu detailplaneeringu koostamise algatamine“.
3. Detailplaneering koostada vastavalt Tallinna Linnavalitsuse 31. oktoobri 2012 määrusele nr 52 „Detailplaneeringu koostamise algatamisettepaneku vorm ning detailplaneeringu koostamise nõuded”.
4. Detailplaneeringu koostamisel arvestada järgnevaid lähteseisukohti ja lisatingimusi:
4.1 arvestades naabruskonda planeerida elamud kuni kahe täis- ja ühe katusekorrusega;
4.2 ühte elamusse kavandada kuni 12 korterit;
4.3 tagada juurdepääs Pärnu mnt 538b, 538c ja 538d kinnistutele ja näha ette servituudivajadused;
4.4 planeerida kõnnitee kinnistult Pärnu maanteele;
4.5 kavanda kõrghaljastus, mis toimib puhvertsoonina olevate elamute ja raudtee vahel;
4.6 esitada müra- ja vibratsiooniuuring, mis selgitab välja elamute rajamise otstarbekuse antud alale;
4.7 esitada planeeringuala käsitlev keskkonnaseisundi hinnang, millises käsitletakse territooriumil ja selle lähiümbruses varem toimunud tegevusi, keskkonnaohtlike objektide olemasolu ja nende hinnangulisi mahte maa-alal. Vajadusel viia hinnangu raames läbi reostusuuring, mille lähteülesanne kooskõlastada Tallinna Keskkonnaametiga;
4.8 tagada I ja II väärtusklassi kõrghaljastuse säilimine ning võimalusel III väärtusklassi kõrghaljastuse säilimine;
4.9 haljastus kavandada hoovialal kompaktsena;
4.10 võimalusel sademevesi immutada omal krundil pinnasesse. Vertikaalplaneerimisel vältida sademevee valgumine naaberkinnistutele. Hoone mahtu kavandatava parkla põrandavesi juhtida reoveekanalisatsiooni;
4.11 ehitusprojekti koosseisus koostada väliruumi, sh haljastuse projekt, lahendus projekteerida koostöös maastikuarhitektiga.
5. Detailplaneeringu koostamisse kaasata Nõmme Linnaosa Valitsus, Tallinna Kommunaalamet, Tallinna Keskkonnaamet, Tallinna Transpordiamet, naaberkinnistute omanikud ja Tallinna linna ehitusmääruse § 14 lg 2 loetletud isikud ja teised isikud, kelle õigusi või kohustusi võib planeeringulahendus puudutada.
6. Detailplaneeringu koostamisest huvitatud isik tagab oma kulul detailplaneeringus kavandatavate avalikult kasutatavate teede ja tehnovõrkude, üldkasutatava haljastuse ja vajadusel muude avalikult kasutatavate objektide valmisehitamise ja/või olemasolevate objektide ümberehitamise. Avalike rajatiste valmis- või ümberehitamiseks sõlmib Tallinna Kommunaalamet enne detailplaneeringu vastuvõtmist detailplaneeringu koostamisest huvitatud isikuga planeerimisseaduse § 131 kohase halduslepingu, kus detailplaneeringust huvitatud isik võtab kohustuse objektid rajada ja/või objektide ehitamist (kaas)finantseerida.
7. Tallinna Linnaplaneerimise Ametil avaldada korraldus ajalehes, milles Tallinna linn avaldab ametlikke teadaandeid, ametlikus väljaandes Ametlikud Teadaanded ja Tallinna veebilehel.


Riiklike spordistipendiumide ja -preemiate määramise tingimused ja kord – Riigi Teataja
Riiklike spordistipendiumide ja -preemiate määramise tingimused ja kord
Riiklike spordistipendiumide ja -preemiate määramise tingimused ja kord - sisukord
1 RIIKLIKE SPORDISTIPENDIUMIDE MÄÄRAMISE TINGIMUSED JA KORD
§ 1 Riiklik spordistipendium
§ 2 Taotluste esitamine stipendiumi määramiseks
§ 4 Stipendiumi määramine
2 RIIKLIKE SPORDIPREEMIATE MÄÄRAMISE TINGIMUSED JA KORD
§ 5 Riiklik spordipreemia
§ 6 Preemiate arv ja liigid
§ 7 Preemia suurus
§ 8 Ettepanekute esitamine preemia määramiseks
§ 9 Preemiate määramine
§ 10 Preemiate üleandmine
RT I, 12.12.2017, 24
Vastu võetud 15.12.2005 nr 305
RT I 2005, 68, 533
Määrus kehtestatakse «Spordiseaduse» § 10 lõike 2 alusel.
1. peatükk RIIKLIKE SPORDISTIPENDIUMIDE MÄÄRAMISE TINGIMUSED JA KORD
§ 1. Riiklik spordistipendium
Riiklikke spordistipendiume (edaspidi stipendium) määratakse sportlike tipptulemuste stimuleerimiseks. Stipendium määratakse füüsilisele isikule
§ 2. Taotluste esitamine stipendiumi määramiseks
(1) Stipendiumide määramise aluseks on spordialaliitude ja maakondade spordiliitude taotlused.
(2) Taotlused esitatakse kirjalikult Kultuuriministeeriumile esimese poolaasta kohta 15. märtsiks ja teise poolaasta kohta 15. septembriks.
Stipendiumi suurus määratakse igal aastal riigieelarves.
§ 4. Stipendiumi määramine
(1) Stipendiumid määrab «Spordiseaduse» § 10 lõikes 1 sätestatud organ kaks korda aastas.
(2) Stipendiumide määramisel arvestatakse eelkõige olümpiaalade rahvusvahelistel tiitli- ja suurvõistlustel saavutatud tulemusi, vastava spordialaliidu seisukohti ning sportlase professionaalset suhtumist püstitatud eesmärkide realiseerimisse.
(3) Kultuuriministeerium avalikustab stipendiumide saajad Kultuuriministeeriumi veebilehel.
2. peatükk RIIKLIKE SPORDIPREEMIATE MÄÄRAMISE TINGIMUSED JA KORD
§ 5. Riiklik spordipreemia
Riiklikke spordipreemiaid (edaspidi preemia) määratakse väljapaistvate sportlike saavutuste eest. Preemia määratakse füüsilisele isikule
§ 6. Preemiate arv ja liigid
(1) Igal aastal määratakse kaks preemiat elutöö eest ja kuus aastapreemiat.
(2) Preemiaga kaasneb tunnistus.
§ 7. Preemia suurus
Preemia suurus määratakse igal aastal riigieelarves.
§ 8. Ettepanekute esitamine preemia määramiseks
(1) Preemiate kandidaadid esitatakse iga aasta 10. jaanuariks Kultuuriministeeriumile läbivaatamiseks ja Vabariigi Valitsusele ettepaneku tegemiseks.
(2) Ettepanekuid preemiate kandidaatide kohta võivad teha ministeeriumid, kohalikud omavalitsused, spordiorganisatsioonid ning teised juriidilised isikud ja asutused, kelle põhikirjas või põhimääruses on sätestatud spordialane tegevus.
(3) Ettepanekud vaatab läbi kultuuriministri moodustatud nõuandev komisjon.
§ 9. Preemiate määramine
(1) Preemiad määrab Vabariigi Valitsus kultuuriministri ettepaneku alusel.
(2) Preemia elutöö eest määratakse isikule, kelle aastatepikkune panus Eesti sporti on pälvinud avalikkuse kõrge hinnangu ja kelle kogu elutöö on olnud eeskujuks noorele põlvkonnale.
(3) Aastapreemia määramisel arvestatakse sportlikke tulemusi, edukat treeneritööd, tulemuslikkust sporditöö korraldamisel, panust spordi propageerimisse, spordipedagoogikasse või sporditeadusse, mis on saavutatud või avalikustatud eelmise kalendriaasta jooksul.
§ 10. Preemiate üleandmine
Preemiad antakse üle Eesti Vabariigi aastapäeval.
Määrus jõustub 1. jaanuaril 2006. a.


RT I, 29.12.2014, 62
Vastu võetud 22.12.2014 nr 44
Määrus kehtestatakse vangistusseaduse § 76 lõike 7, § 105 lõigete 11 ja 2, § 1131 lõike 3 ja § 1361 lõike 1 alusel.
Teabe- ja uurimisosakond
Väljaõppe peaspetsialist
Hambaarsti õde
Nooremõde
§ 4. Justiitsministri 26. mai 2008. a määruse nr 25 „Tartu Vangla teenistujate koosseis” muutmine
§ 5. Justiitsministri 26. mai 2008. a määruse nr 25 „Tartu Vangla teenistujate koosseis” muutmine
§ 6. Justiitsministri 19. detsembri 2013. a määruse nr 44 „Harku ja Murru Vangla teenistujate koosseis” muutmine
Justiitsministri 19. detsembri 2013. a määruse nr 44 „Harku ja Murru Vangla teenistujate koosseis” § 1 tekst sõnastatakse järgmiselt:
Valvur-lihttööline
Keskastme spetsialist
Arestimaja kaplan
Arvestusametnikud
§ 7. Justiitsministri 6. detsembri 2001. a määruse nr 87 „Tartu Vangla põhimäärus” muutmine
1) paragrahvi 1 lõiget 2 täiendatakse pärast sõna „eelvangistusosakond” sõnadega „ja struktuuriüksusena avavangla”;
2) paragrahvi 21 lõikes 1 asendatakse sõna „üheksa” sõnaga „kaheksa”;
3) paragrahvi 3 lõike 2 punkt 8 sõnastatakse järgmiselt:
„8) esindab vanglat asutuse juhina;”;
„(3) Vangla direktor esindab vanglat kohtus haldusasjades. Vangla direktor esindab riiki kohtus tsiviilasjades ning tsiviilkostjana kriminaalasjades, mis on seotud vangla ülesannete täitmisega. Vangla direktor võib anda esindamiseks volitusi vangla ametnikule ja töötajale.”;
5) paragrahvi 6 lõike 2 punkt 1 sõnastatakse järgmiselt:
„1) teabe- ja uurimisosakond;”;
6) paragrahvi 6 lõiget 3 täiendatakse punktiga 6 järgmises sõnastuses:
„6) avavangla.”;
7) paragrahv 9 sõnastatakse järgmiselt:
„§ 9. Teabe- ja uurimisosakond
Teabe- ja uurimisosakonna põhiülesanded on ennetada ja avastada kinnipeetavate ja vahistatute õiguserikkumisi ning korraldada vanglas uurimist ja jälitustegevust.”;
8) määrust täiendatakse §-ga 1312 järgmises sõnastuses:
„§ 1312. Avavangla
Avavangla põhiülesanne on korraldada avavangistuses viibivate kinnipeetavate järelevalvet ja vangistuse täideviimist.”;
9) paragrahv 18 sõnastatakse järgmiselt:
„§ 18. Vangla pitsat ja sümboolika
(1) Vanglal on sõõrikujuline 35 mm läbimõõduga pitsat, mille keskel on väikese riigivapi kujutis. Sõõri ülemist äärt mööda on sõnad „TARTU VANGLA”. Pitsati kasutamine sätestatakse asjaajamiskorras.
(5) Vanglal on oma tekstembleem (lisa). Vangla tekstembleemil on sõnad „Tartu Vangla” ja vanglateenistuse vapist tuletatud lõvikujutis. Tekstembleemi värvitoonid on rahvusvahelise värvitabeli järgi Pantone 456 ja must.
(6) Valitsuskommunikatsiooni korraldamise juhise rakendamiseks võib Justiitsministeerium anda vanglale kohustuslikke juhiseid.”;
„§ 181. Infokandjate kasutamine
Infokandjaid, mis olid olemas enne 1. jaanuari 2015. a, võib kasutada kuni nende lõppemiseni.”;
11) määrust täiendatakse lisaga (lisatud).
§ 8. Justiitsministri 6. detsembri 2001. a määruse nr 92 „Tallinna Vangla põhimäärus” muutmine
1) paragrahvi 21 lõikes 1 asendatakse sõna „üheksa” sõnaga „kaheksa”;
2) paragrahvi 3 lõike 2 punkt 8 sõnastatakse järgmiselt:
4) paragrahvi 6 lõike 2 punkt 2 sõnastatakse järgmiselt:
„2) teabe- ja uurimisosakond;”;
„§ 11. Teabe- ja uurimisosakond
6) paragrahv 22 sõnastatakse järgmiselt:
„§ 22. Vangla pitsat ja sümboolika
7) määrust täiendatakse §-ga 221 järgmises sõnastuses:
„§ 221. Infokandjate kasutamine
8) määrust täiendatakse lisaga (lisatud).
§ 9. Justiitsministri 13. juuni 2006. a määruse nr 20 „Viru Vangla moodustamine ja põhimäärus” muutmine
1) paragrahvi 3 täiendatakse punktiga 131 järgmises sõnastuses:
„131) koordineerida ja korraldada vanglateülest hanketegevust;”;
2) paragrahvi 31 lõikes 1 asendatakse sõna „üheksa” sõnaga „kaheksa”;
3) paragrahvi 4 lõike 2 punkt 8 sõnastatakse järgmiselt:
4) paragrahvi 4 täiendatakse lõikega 3 järgmises sõnastuses:
5) paragrahvi 7 lõike 2 punkt 2 sõnastatakse järgmiselt:
6) paragrahv 10 sõnastatakse järgmiselt:
„§ 10. Teabe- ja uurimisosakond
Teabe- ja uurimisosakonna põhiülesanded on ennetada ja avastada kinnipeetavate ja vahistatute õiguserikkumisi, teha seaduses sätestatud menetlustoiminguid ning korraldada jälitustegevust.”;
7) paragrahv 19 sõnastatakse järgmiselt:
„§ 19. Vangla pitsat ja sümboolika
8) määrust täiendatakse §-ga 20 järgmises sõnastuses:
„§ 20. Infokandjate kasutamine
§ 10. Justiitsministri 30. novembri 2010. a määruse nr 43 „Harku ja Murru Vangla põhimääruse kehtestamine” muutmine
Justiitsministri 30. novembri 2010. a määruses nr 43 „Harku ja Murru Vangla põhimääruse kehtestamine” tehakse järgmised muudatused:
2) paragrahvi 3 lõike 2 punkt 7 sõnastatakse järgmiselt:
„7) esindab vanglat asutuse juhina;”;
Teabe- ja uurimisosakonna põhiülesanded on ennetada ja avastada õiguserikkumisi ning korraldada vanglas uurimist ja jälitustegevust.”;
6) paragrahv 18 sõnastatakse järgmiselt:
(1) Vanglal on sõõrikujuline 35 mm läbimõõduga pitsat, mille keskel on väikese riigivapi kujutis. Sõõri ülemist äärt mööda on sõnad „HARKU JA MURRU VANGLA”. Pitsati kasutamine sätestatakse asjaajamiskorras.
(5) Vanglal on oma tekstembleem (lisa). Vangla tekstembleemil on sõnad „Harku ja Murru Vangla” ja vanglateenistuse vapist tuletatud lõvikujutis. Tekstembleemi värvitoonid on rahvusvahelise värvitabeli järgi Pantone 456 ja must.
7) määrust täiendatakse §-ga 191 järgmises sõnastuses:
„§ 191. Infokandjate kasutamine
§ 11. Justiitsministri 30. novembri 2000. a määruse nr 72 „Vangla sisekorraeeskiri” muutmine
Justiitsministri 30. novembri 2000. a määruse nr 72 „Vangla sisekorraeeskiri” §-s 13 asendatakse läbivalt sõna „julgeolekuosakonna” sõnadega „teabe- ja uurimisosakonna”.
§ 12. Justiitsministri 12. augusti 2010. a määruse nr 28 „Kinnipeetava tingimisi enne tähtaega vabastamise materjalide ettevalmistamise kord” muutmine
Justiitsministri 12. augusti 2010. a määruse nr 28 „Kinnipeetava tingimisi enne tähtaega vabastamise materjalide ettevalmistamise kord” preambul sõnastatakse järgmiselt:
„Määrus kehtestatakse vangistusseaduse § 76 lõike 7 ja kriminaalmenetluse seadustiku § 4191 lõike 5 alusel.”.
§ 13. Justiitsministri 22. aprilli 2013. a määruse nr 13 „Vanglaametnike ja vanglas töötavate riigiametnike töötasustamine” muutmine
Justiitsministri 22. aprilli 2013. a määruse nr 13 „Vanglaametnike ja vanglas töötavate riigiametnike töötasustamine” lisas 1 asendatakse läbivalt sõna „julgeolekuosakonna” sõnadega „teabe- ja uurimisosakonna”.
§ 14. Justiitsministri 23. juuli 2013. a määruse nr 26 „Vanglateenistuse ametnikule esitatavad nõuded, nõuetele vastavuse hindamine ning vangla direktori värbamine ja valik” muutmine
Justiitsministri 23. juuli 2013. a määruse nr 26 „Vanglateenistuse ametnikule esitatavad nõuded, nõuetele vastavuse hindamine ning vangla direktori värbamine ja valik” § 37 tekst sõnastatakse järgmiselt:
„(1) Direktori vaba ametikoha täitmise viisi otsustab valdkonna eest vastutav minister iga kord eraldi, võttes arvesse komisjoni ettepanekut.
(3) Komisjon annab arvamusi ka muudes vangla direktori värbamise ja valimisega seotud küsimustes.”.
(1) Määrus jõustub 1. jaanuaril 2015. a.
(2) Määruse § 5 ning § 7 punktid 1, 6 ja 8 jõustuvad 1. veebruaril 2015. a.
(3) Määruse § 2 jõustub 1. jaanuaril 2017. a.
Lisa Tartu Vangla tekstembleem
Lisa Harku ja Murru Vangla tekstembleem