text:
Tee ehitus- ja remonditööde dokumenteerimise nõuded ja kord – Riigi Teataja
Tee ehitus- ja remonditööde dokumenteerimise nõuded ja kord
Tee ehitus- ja remonditööde dokumenteerimise nõuded ja kord - sisukord
§ 2 Tee ehitus- ja remonditööde dokumendid
§ 3 Ehitus- ja remonditööde dokumenteerimise üldnõuded
§ 4 Ehitus- ja remonditööde päevik
§ 5 Töökoosolekute protokollid
§ 6 Kaetud tööde akt
§ 7 Teostusjooniste koostamine
§ 8 Koostatavate dokumentide õigsuse kontrollimine
§ 9 Ehitus- ja remonditööde dokumentatsiooni säilitamine
RTL 2008, 86, 1193
Vastu võetud 14.10.2008 nr 88
Määrusega kehtestatakse tee ehitus- ja remonditööde (edaspidi ehitus ja remondiööd) dokumenteerimise nõuded ja kord.
§ 2. Tee ehitus- ja remonditööde dokumendid
Tee ehitus- ja remonditööde dokumendid on:
1) tee-ehitusprojekt (edaspidi projekt);
2) projekti muudatused ja täiendused;
3) teetööde kirjeldus;
4) tee-ehitusluba;
5) tee geodeetilise mahamärkimise aktid;
6) tee ehitus- ja remonditööde päevikud;
7) eri liiki ehitiste ehitustööde (edaspidi eritööd), nagu näiteks betooni-, keevitus- või ehituskonstruktsioonide puhul montaažitööd, raudteeületuskohtade, kütte-, veevarustus- või kanalisatsioonitorustiku, telekommunikatsiooni- või elektrivõrgu, nõrkvoolu-, küttegaasi- või elektripaigaldise või surveseadmestiku ehitamise dokumendid;
8) kaetud tööde aktid;
9) objektil peetavate koosolekute protokollid;
10) tee ehitus- ja remonditööde ja nende vaheetappide ning eritööde vastuvõtuaktid;
11) tee-ehitusmaterjalide, toodete ning seadmete vastavusdeklaratsioonid (sertifikaadid);
12) teel tehtud katsetuste ning teelt võetud proovide teimimise protokollid;
13) teostusjoonised;
14) teerajatise kasutus- ja hooldamisjuhendid;
15) tee ehitus- ja remonditööde vastuvõtuakt ja garantiiaja järgse ülevaatuse aktid;
16) dokumendid teekasutusala muutmise kohta;
17) tee seisundi hindamise ja uuringute dokumendid;
18) tee kasutusaegsete remontide ja ümberehituste dokumendid;
19) teekasutusluba.
§ 3. Ehitus- ja remonditööde dokumenteerimise üldnõuded
(1) Ehitus- ja remonditööde dokumenteerimisel kogutakse kõigi nende tööde käigus koostatud ja ehitusmaterjalide või teiste toodete kohta esitatud dokumendid, mis süstematiseeritakse ja säilitatakse ning antakse üle tee omanikule (edaspidi tellija) pärast tööde lõpetamist.
(2) Kõik tööetapid, mis kaetakse järgnevate konstruktsioonikihtidega, vaadatakse enne järgmise kihi ehitamist üle omanikujärelevalve tegija poolt ning vormistatakse vajalikud dokumendid.
(3) Ehitus- ja remonditööde aluseks on projekt või teetööde kirjeldus ning tellija ja ehitus- või remonditööde tegija (edaspidi töö tegija) vahel sõlmitud töövõtuleping. Tööde vaheetapid määratakse tellija ja töö tegija kokkuleppel. Kohustuslikuks vaheetapiks koos vastava akti koostamisega on tee geodeetiline mahamärkimine (peateljed, kõrgusreeperid).
(4) Kui tellija suudab rakendada elektroonilise infosüsteemi, mille abil tagatakse tööde ühtne ja operatiivne juhtimine, järelevalve ning aruandlussüsteem, siis võib kasutada elektroonilist dokumenteerimist.
(5) Kui eritööde dokumenteerimine ei ole reguleeritud muu õigusaktiga, siis koostab eritööde tegija eritööde tegemisel kasutatavate seadmete või süsteemide katsetamise ja eritööde vastuvõtmise kohta vastava akti, millele kirjutavad alla omanikujärelevalve tegija, töö tegija ja eritööde tegija ning vajadusel ka vastava eri liiki ehitise projekteerija või muu spetsialist.
§ 4. Ehitus- ja remonditööde päevik
(1) Töö tegija peab iga tööpäeva kohta lisas 1 toodud vormi kohast ehitus- ja remonditööde päevikut (edaspidi päevik) ja vastutab sellesse tehtud sissekannete õigsuse eest.
(2) Päeviku vorm trükitakse identsena kolmele eri värvi isekopeeruvale paberile nii, et vormi täitmisel tekib kolm eri värvi aluspõhjaga päeviku eksemplari – originaal ja kaks koopiat. Päeviku kolmiklehed nummerdatakse.
(3) Kui kontrolli tulemusena päevikusse tehtav ettekirjutus või muu vajalik sissekanne on mahukam kui päeviku leheküljel selleks ettenähtud pind, kirjutatakse see eraldi lehele ning kinnitatakse vastava päevikulehe külge. Lisalehe kohta tehakse märge päevikulehe vastavas osas.
(4) Iga päevikulehe vastava kuupäevaga eksemplari juures säilitatakse sellega köidetuna teeobjektile sel päeval saabunud ehitusmaterjalide, -toodete vastavusdeklaratsioonid ja teised iseloomustavad dokumendid, materjalide, seadmete või konstruktsioonide katsetamise tulemused, täiteskeemid, ülemõõdistamisjoonised ja muud rajatisele olulised dokumendid. Koos päevikulehega säilitatavad dokumendid võivad olla originaalid või koopiad.
(5) Päevik peab olema objektil kättesaadav asjassepuutuvatele isikutele. Päeviku originaal antakse üle tellijale. Päeviku esimene koopia jääb tööde lõpetamiseni hoiule vastava tööjuhi (projektijuhi) kätte, kelle kohustuseks on ehitus- või remonditöid puudutava dokumentatsiooni kogumine ning selle korrastatult üleandmine tellijale. Päeviku teine koopia jääb töö tegijale.
§ 5. Töökoosolekute protokollid
(1) Töökoosolek on teeobjektil kokkukutsutav regulaarne või erakorraline koosolek, kus lepingupooled ning konkreetse ehitusprotsessiga seotud spetsialistid arutavad objektil tehtavate tööde kulgu nii oma lepingulistest kohustustest kui ka kogu ehitusprotsessist tulenevalt ja lepivad kokku ehitusel tekkinud probleemide lahendamise suhtes. Koosolekust võtavad osa tellija, omanikujärelevalve tegija, töö tegija ja vajadusel projekteerija, alltöövõtja, ehitusmaterjalide ja -toodete tarnija või muu spetsialist.
(2) Töökoosoleku protokolli koostab omanikujärelevalve tegija, protokolli allkirjastavad omanikujärelevalve tegija ja töö tegija. Protokollis fikseeritakse töödega seonduvate probleemide arutelud ja vastuvõetud otsused. Töökoosolekul ei tohi muuta lepingute tingimusi ja sisu. Protokoll antakse igale koosolekust osavõtjale.
§ 6. Kaetud tööde akt
(1) Kaetud tööde akt koostatakse konstruktsiooni või rajatise selle osa kohta, mis kaetakse ehitamise järgmistel etappidel muu konstruktsiooniosa või materjaliga ning millega seoses kaob hilisem võimalus selle vahetuks ülevaatamiseks.
(2) Ehitus- ja remonditööde etapid, mille kohta tuleb koostada kaetud tööde akt, määrab projekteerija projektis või teetööde kirjelduses. Kui projektis või teedetööde kirjelduses kaetud tööde akti alusel vastu võetavaid töid pole määratud, siis otsustab kaetud tööde akti koostamise vajaduse tellija. Tellijal on õigus nõuda täiendavate kaetud tööde aktide koostamist.
(3) Kaetud tööde akt koostatakse pärast rajatise vastava osa mõõtmist, mõõtmisprotokollide koostamist ja vajalike laboratoorsete katseprotokollide saamist. Keerukamate tööde või keerukama rajatise korral on soovitav lisada kaetud tööde aktile iseloomulikud fotod olulisemate detailide kohta, ülesmõõtmise joonised, ekspertide arvamused või muud sellised dokumendid.
(4) Kaetud tööde aktis fikseeritakse erinevused või kõrvalekalded projektist või teetööde kirjeldusest ja antakse hinnang ülevaadatud tööetapi kvaliteedile. Tööde vastavuse korral kvaliteedinõuetele annab omanikujärelevalve tegija loa järgmise etapi töödega alustamiseks.
(5) Kaetud tööde akt koostatakse lisas 2 toodud vormi kohaselt töö tegija poolt kolmes eksemplaris.
§ 7. Teostusjooniste koostamine
(1) Teostusjooniste koostamise vajaduse määrab vastava projektiosa või teetööde kirjelduse projekteerija. Kui projekteerija ei ole teostusjooniste koostamist määranud, siis koostatakse teostusjoonised juhul, kui töid ei ole võimalik projekti või teetöödekirjelduse kohaselt teha ning projekteerija ja tellijaga lepitakse kokku teisiti tegemise suhtes.
(2) Teostusjooniste koostamine on kohustuslik rajatise vundamentide, kaablite, drenaažikaevude, teed läbivate drenaažisüsteemide ja tehnovõrkude kohta.
§ 8. Koostatavate dokumentide õigsuse kontrollimine
Omanikujärelevalve tegija on kohustatud kontrollima koostatavate dokumentide õigsust. Kõigile ehitamise käigus koostatud dokumentidele peavad alla kirjutama töö tegija (vastutav töö- või projektijuht) ja tellija või omanikujärelevalve tegija.
§ 9. Ehitus- ja remonditööde dokumentatsiooni säilitamine
(1) Ehitus- ja remonditööde dokumentide ja muu nende töödega seotud dokumentatsiooni on kohustatud säilitama kuni tee likvideerimiseni riigimaanteede puhul Maanteeamet, Maanteeameti kohalik asutus või Maanteeameti hallatav riigiasutus ning kohalike teede ja avalikuks kasutamiseks määratud erateede puhul valla- või linnavalitsus. Pärast tee likvideerimist annab Maanteeamet, Maanteeameti kohalik asutus või Maanteeameti hallatav riigiasutus või valla- või linnavalitsus vastavalt arhiivikorraldust reguleerivatele õigusaktidele ehitus- ja remonditööde dokumentatsiooni üle alaliseks säilitamiseks.
määruse nr 88 «Tee ehitus- ja remonditööde dokumenteerimise nõuded ja kord»
1. Peatöövõtja
TEE EHITUS- JA REMONDITÖÖDE PÄEVIK
2. Tee nr, nimetus ja objekti asukoht
3. Ilm Kellaaeg
°C ............
(jah, ei)
4. Töötajad ja nende arv
Objektimeistrid
Eritööde töölised
5. Masinad objektil
6. Tehtavad tööd, olukord objektil
7. Alltöövõtjad
8. Tellitud materjalid, seadmed
9. Vastu võetud materjalid, seadmed
10. Muud märkused ja asjaolud (saadud ja antud juhised, segavad asjaolud, side asutustega)
11. Tellija ja omanikujärelevalve tegija juhised
12. Teiste ametiisikute juhised
13. Koostatud aktid, protokollid
14. Allkirjad, nimed
Töö tegija esindaja
(vastutav tööjuht)
(omanikujärelevalve)
1. Peatöövõtja KAETUD TÖÖDE AKT nr Leht
2. Komisjon kooseisus:
Alltöövõtja esindaja (vajadusel)
Omanikujärelevalve esindaja
Projekteerija esindaja (vajadusel)
Juurde kutsutud
3. Komisjon koostas akti alljärgnevas:
1) Ülevaatuseks ja vastuvõtmiseks on esitatud järgmised tööd:
2) Tööde tegemisel on kasutatud
(materjalide, toodete nimetused, kvaliteedikategooriad)
3) Tööde alustamine .................................. 4) Tööde lõpetamine ..................................
(kuupäev) (kuupäev)
5) Tehtud ....................................................................................................................................
(töö nimetus)
6) Tehtud tööd vastavad tee-ehitusprojektile või teetööde kirjeldusele, standarditele, ehitusnormidele ja -eeskirjadele ning nende tööde vastuvõtu nõuetele.
7) Ülalöeldu põhjal on edasiste tööde
.................................................................................................................... tegemine lubatud.
(tööde nimetused)
Projekteerija (vajadusel)

matches:
§ 2
§ 3
§ 4
§ 5
§ 6
§ 7
§ 8
§ 9
§ 2
§ 3
§ 4
§ 5
§ 6
§ 7
§ 8
§ 9


Riigilõivuseaduse § 57 lõigete 1 ja 15 ning lisa 1 (alates 1. juulist 2012 kehtivas redaktsioonis) põhiseaduslikkuse kontroll seoses avalduse esitamise viisiga – Riigi Teataja
RT I, 31.01.2014, 26
3-4-1-20-13
Eesistuja Priit Pikamäe, liikmed Tõnu Anton, Lea Kivi, Jaak Luik ja Ivo Pilving
Tallinna Ringkonnakohtu 14. mai 2013. aasta määrus asjas nr 2-12-17360
Tunnistada riigilõivuseaduse § 57 lõiked 1 ja 15 ning lisa 1 (alates 1. juulist 2012 kehtivas redaktsioonis) põhiseadusega vastuolus olevaks ja kehtetuks osas, mis sätestab tsiviilkohtumenetluses avalduse muul viisil esitamisel kohustuse tasuda riigilõivu suuremas määras kui avalduse elektroonilisel esitamisel veebilehe www.e-toimik.ee kaudu.
2. Üheksast kostjast kaheksa esitasid maakohtu otsuse peale kokku kolm apellatsioonkaebust. M. Troost ja A. Troost esitasid 5. veebruaril 2013 maakohtu otsuse peale elektrooniliselt veebilehe www.e-toimik.ee (e-toimiku süsteemi avalik liides, edaspidi ka avalik e-toimik) kaudu apellatsioonkaebuse, milles taotlevad maakohtu otsuse täies ulatuses tühistamist ja hagi rahuldamata jätmist. Koos apellatsioonkaebusega esitasid apellandid menetlusabi taotlused apellatsioonkaebuselt riigilõivu tasumisest vabastamiseks.
5. Kuna kõigis apellatsioonkaebustes vaidlustati maakohtu otsus täies ulatuses, oli iga apellatsioonkaebuse hinnaks maakohtus apellantidelt solidaarselt välja mõistetud rahasumma 354 773 eurot 91 senti, millelt tuli riigilõivuseaduse (RLS) § 57 lõigete 1 ja 15 ning lisas 1 toodud tabeli 1. juulil 2012 jõustunud redaktsiooni kohaselt tasuda riigilõivu kaebuse elektrooniliselt veebilehe www.e-toimik.ee kaudu esitamisel 3200 eurot. Kaebuse muul viisil esitamisel oli riigilõivu määr 3400 eurot.
7. Ringkonnakohus tunnistas sama määrusega põhiseadusega vastuolus olevaks ja jättis kohaldamata RLS § 57 lõike 15 ja lisa 1 (alates 1. juulist 2012 kehtivas redaktsioonis) osas, milles apellatsioonkaebuse hinnaga kuni 500 000 eurot esitamisel muul viisil kui elektrooniliselt veebilehe www.e-toimik.ee kaudu on ette nähtud tasuda riigilõivu 3400 eurot.
9. Kuigi riigilõivuseaduses ei ole avatud mõiste "riigilõivu täismäär" sisu, võib RLS § 57 lõigete 1 ja 15 ning lisa 1 põhjal mõista, et riigilõivu täismäära tuleb tasuda juhul, kui kaebus esitatakse muul viisil kui elektrooniliselt veebilehe www.e-toimik.ee kaudu.
37. Riigilõivuseaduse (RT I 2010, 21, 107; RT I, 29.06.2012, 3; RT I, 20.11.2013, 3) § 57 "Tsiviilkohtumenetluse toimingud" lõiked 1 ja 15:
"(1) Hagiavalduse esitamisel tasutakse riigilõivu lähtuvalt hagihinnast käesoleva seaduse lisa 1 järgi või kindla summana."
"(15) Apellatsioonkaebuse esitamisel, samuti hagita asja lahendava määruse peale määruskaebuse esitamisel tasutakse riigilõivu sama palju, kui tuleb tasuda hagi või muu avalduse esialgsel esitamisel maakohtule, arvestades kaebuse ulatust ja seda, kas kaebus esitatakse elektrooniliselt veebilehe www.e-toimik.ee kaudu."
38. Lisa 1 riigilõivuseaduse juurde
RIIGILÕIVUMÄÄRAD AVALDUSE ESITAMISE EEST KOHTUMENETLUSES (EURODES)
[RT I, 29.06.2012, 3 – jõust. 01.07.2012]
Tsiviilasja hinna puhul üle 500 000 euro tasutakse riigilõivu 3400 eurot + 0,25 protsenti tsiviilasja hinnast, kuid mitte üle 10 500 euro. Kui eelnimetatud tsiviilasja hinnaga avaldus esitatakse elektrooniliselt veebilehe www.e-toimik.ee kaudu, tasutakse riigilõivu 3200 eurot + 0,25 protsenti tsiviilasja hinnast, kuid mitte üle 10 000 euro.
41. Tallinna Ringkonnakohus otsustas 14. mai 2013. aasta määrusega tsiviilasjas nr 2-12-17360 Ü. Omanni apellatsioonkaebuse menetlusse võtmise ja sellelt riigilõivu tasumisest vabastamiseks menetlusabi andmise üle. Apellatsioonkaebuse hind oli 354 773 eurot 91 senti. Sellelt tuli alates 1. juulist 2012 kehtiva riigilõivuseaduse § 57 lõigete 1 ja 15 ning lisa 1 järgi tasuda lõivu apellatsioonkaebuse esitamise viisist lähtudes kas 3200 eurot (avaliku e-toimiku ehk veebilehe www.e-toimik.ee kaudu esitamisel) või 3400 eurot (muul viisil esitamisel). Kuna riigilõivu ja menetlusabi regulatsioon on olemuslikult lahutamatult seotud, sai ringkonnakohus menetlusabi andmist otsustades hinnata, kas riigilõiv, mille tasumiseks menetlusabi taotletakse, on põhiseaduspärane (vt Riigikohtu üldkogu 12. aprilli 2011. aasta otsus asjas nr 3-2-1-62-10, punkt 30). Seetõttu sai kohus algatada põhiseaduslikkuse järelevalve asja ka apellatsioonkaebuse käiguta jätmise määrusega (vt Riigikohtu põhiseaduslikkuse järelevalve kolleegiumi 7. mai 2012. aasta otsus asjas nr 3-4-1-7-12, punktid 36–38).
42. Kehtiva riigilõivuseaduse lisa 1 seab riigilõivu suuruse lisaks avalduse esitamise viisile sõltuvusse ka tsiviilasja nõudesummast: nõudelt suurusega kuni 350 eurot (k.a) on riigilõiv avalduse muul viisil kui avaliku e-toimiku kaudu esitades 15 eurot kõrgem, nõude puhul üle 350 euro kuni 750 eurot on vahe 25 eurot ja nõude puhul üle 750 euro kuni 4500 eurot on kõrgem määr 50 eurot suurem. Riigilõivumäärade vahe suureneb RLS lisa 1 tabeli kolmandas veerus võrreldes teise veeruga edasi 75, 100 ja 150 euro kaupa. 200 euro võrra kõrgem määr, mida pidanuks tsiviilasjas nr 2-12-17360 rakendama Ü. Omanni posti teel esitatud apellatsioonkaebusele, algab nõudesummast üle 75 000 euro ja see lõivumäärade vahe kehtib kuni nõudesummani 500 000 eurot. Tsiviilasja hinna puhul üle 500 000 euro tasutakse riigilõivu 3400 eurot +0,25 protsenti tsiviilasja hinnast, kuid mitte üle 10 500 euro. Kui eelnimetatud tsiviilasja hinnaga avaldus esitatakse elektrooniliselt veebilehe www.e-toimik.ee kaudu, tasutakse riigilõivu 3200 eurot +0,25 protsenti tsiviilasja hinnast, kuid mitte üle 10 000 euro. See teeb tsiviilasja hinna puhul üle 500 000 euro kohtule avalduse muul viisil kui avaliku e-toimiku kaudu esitamise 200–500 eurot kallimaks.
44. Kolleegium leiab seega, et asjassepuutuvaks tuleb lugeda RLS § 57 lõiked 1 ja 15 ning lisa 1 osas, mis näeb ette kohustuse tasuda tsiviilkohtumenetluses avalduse muul viisil esitamisel riigilõivu suuremas määras kui avalduse veebilehe www.e-toimik.ee kaudu esitamisel.
51. RLS lisas 1 koheldakse erinevalt isikuid, kes esitavad avalduse veebilehe www.e-toimik.ee kaudu, ja isikuid, kes esitavad sama hinnaga avalduse muul viisil. PS § 12 lõikest 1 on mh tuletatav õigus võrdsusele kohtusse pöördumise ja edasikaebeõiguse kasutamisel (vrd Riigikohtu üldkogu 7. juuni 2011. aasta otsus asjas nr 3-4-1-12-10, punktid 31–32). Seega on tegemist PS § 12 lõikes 1 sätestatud võrdsuspõhiõiguse riivega.
75. Riigikohtu põhiseaduslikkuse järelevalve kolleegium tunnistab PSJKS § 15 lõike 1 punkti 2 alusel RLS § 57 lõiked 1 ja 15 ning lisa 1 (alates 1. juulist 2012 kehtivas redaktsioonis) vastuolus olevaks PS §-ga 11, § 12 lõikega 1, § 15 lõike 1 esimese lause, § 24 lõikega 5 ja §-ga 32 ning kehtetuks osas, mis sätestab tsiviilkohtumenetluses avalduse muul viisil esitamisel kohustuse tasuda riigilõivu suuremas määras kui avalduse elektroonilisel esitamisel veebilehe www.e-toimik.ee kaudu.
76. Kolleegium selgitab järgnevalt õiguslikku olukorda pärast praeguse Riigikohtu otsuse jõustumist. Kuna kolleegium tunnistas põhiseadusvastaseks ja kehtetuks RLS § 57 lõiked 1 ja 15 ning lisa 1 vaid osas, milles tsiviilkohtumenetluses tuleb avalduse muul viisil esitamisel tasuda riigilõivu suuremas määras kui avalduse elektroonilisel esitamisel veebilehe www.e-toimik.ee kaudu, jääb praeguse otsuse jõustumisel RLS lisa 1 kolmas veerg kehtima osas, milles selles sätestatud lõivumäärad ei ületa teise veeru vastavaid määrasid. Seega võrdsustuvad kolmanda veeru osalise kehtetuse tõttu selle lõivumäärad teise veeru lõivumääradega, mistõttu kohaldatakse teise veeru lõivumäärasid sõltumata avalduse esitamise viisist. RLS lisas 1 tabelile järgnevatest lausetest tuleneb käesoleva otsuse jõustumisest alates, et tsiviilasja hinna puhul üle 500 000 euro tasutakse riigilõivu 3200 eurot +0,25 protsenti tsiviilasja hinnast, kuid mitte üle 10 000 euro. RLS § 57 lõikes 15 kaotavad käesoleva otsuse jõustumisel kehtivuse sõnad "ja seda, kas kaebus esitatakse elektrooniliselt veebilehe www.e-toimik.ee kaudu".


§ 7 Eelarve
§ 9 Põhikooli tegevuse eesmärk ja ülesanded
§ 10 Gümnaasiumi tegevuse eesmärk ja ülesanded
3 KOOLI TEGEVUSE KORRALDAMINE
§ 12 Õppenõukogu
§ 15 Koolis toimuva õppe vorm
§ 16 Õppe standardid
§ 17 Hariduse liik ja tase
§ 19 Õppeaasta
§ 20 Õppekoormus ja päevakava
§ 21 Haridusliku erivajadusega õpilase õppe korraldamine
§ 23 Kooli üldtööplaan
§ 24 Õpilase kooli vastuvõtmine ja koolist väljaarvamine
§ 25 Õpilaspilet
§ 26 Kooli kodukord
§ 27 Õppekavaväline tegevus
§ 28 Õpilaste õigused
§ 29 Õpilaste kohustused
§ 30 Vanema õigused
§ 31 Vanema kohustused
§ 32 Koostöö kooli, vanema ja õpilase vahel
§ 33 Kooli töötajad
§ 34 Koolitöötajate tööülesanded, õigused, kohustused ja vastutus
§ 35 Konkursi korraldamine ja kvalifikatsiooninõuded
§ 39 Arengukava, sisehindamine ja järelevalve
§ 41 Põhimääruse kehtetuks tunnistamine
RT IV, 19.05.2020, 5
Vastu võetud 14.05.2020 nr 78
Kooli nimi on Lihula Gümnaasium (edaspidi kool).
(1) Kool on Lääneranna Vallavalitsuse (edaspidi vallavalitsus) kui ametiasutuse hallatav asutus.
(2) Kool juhindub oma tegevuses riigi õigusaktidest, kohaliku omavalitsuse õigusaktidest ning käesolevast põhimäärusest.
Kooli asukoht ja tegutsemiskoht on aadressil Jaama 9, Lihula linn, Lääneranna vald, Pärnu maakond.
Kool on ühe asutusena tegutsev põhikool ja gümnaasium, kus õpe on korraldatud klassipõhiselt (1.-12. klass).
§ 7. Eelarve
(1) Koolil on oma eelarve, mille rahalised vahendid saadakse riigi ja kohaliku omavalitsuse eelarvest, laekumistest sihtfondidesse ja annetustest ning põhimääruses sätestatud õppekavavälisest tegevusest saadud tuludest.
(2) Kooli raamatupidamise arvestus toimub seadusandlusega kehtestatud korras, mida korraldab vallavalitsus.
(3) Eelarve täitmist kontrollib kooli pidaja.
(1) Põhimääruse kehtestab ning teeb sellesse muudatusi ja täiendusi Lääneranna Vallavolikogu (edaspidi volikogu) kooli ettepanekul.
(2) Põhimäärus esitatakse enne kehtestamist arvamuse andmiseks kooli hoolekogule, õpilasesindusele ja õppenõukogule.
§ 9. Põhikooli tegevuse eesmärk ja ülesanded
§ 10. Gümnaasiumi tegevuse eesmärk ja ülesanded
(2) Gümnaasiumi õpetuse ja kasvatuse põhitaotlus on, et õpilased leiaksid endale huvi- ja võimetekohase tegevusvaldkonna, millega siduda oma edasine haridustee. Gümnaasiumi ülesanne on luua tingimused, et õpilased omandaksid teadmised, oskused ja väärtushoiakud, mis võimaldavad jätkata tõrgeteta õpiteed kõrgkoolis või gümnaasiumijärgses kutseõppes.
3. peatükk KOOLI TEGEVUSE KORRALDAMINE
(1) Kooli juhib direktor. Direktor kannab vastutust kooli üldseisundi ja arengu ning rahaliste vahendite õiguspärase ja otstarbeka kasutamise eest.
(2) Direktori vaba ametikoha täitmiseks korraldatakse avalik konkurss, mille kuulutab välja vallavalitsus.
(3) Direktori kinnitab Lääneranna valla õigusaktidega kehtestatud korras ametisse ja vabastab ametist vallavalitsus. Töölepingu direktoriga sõlmib, peatab, muudab ja lõpetab vallavanem või tema poolt volitatud ametiisik.
(4) Direktori töötasu suuruse määrab vallavalitsus arvestades direktorile kehtestatud kuutöötasu alammäära ning kooli eelarves töötasudeks ettenähtud summa suurust.
(5) Direktor esindab kooli ja tegutseb kooli nimel, teeb kooli eelarve piires tehinguid, mis on seotud tema seaduses sätestatud ülesannete täitmisega.
(7) Direktori tööülesanded:
2) kehtestab kooli õppekava, kooli päevakava, arenguvestluste korraldamise tingimused ja korra, pikapäevarühma töökorralduse ja päevakava, hädaolukorra lahendamise plaani, kooli kodukorra, kooli sisehindamise korra ja kooli palgakorralduse põhimõtted;
3) otsustab õpilaste nimekirja arvamise ja nimekirjast väljaarvamise, esimese klassi õpilaste nimekirja arvamise, haridusliku erivajadusega õpilastele tugimeetmete rakendamise, õpilaste suhtes tugi- ja mõjutusmeetmete rakendamise kui seaduses pole sätestatud teisiti, vanema taotluse alusel õpilase pikapäevarühma vastuvõtmise ja sealt väljaarvamise;
4) korraldab tugispetsialistide teenuse rakendamise, õpilaste ja koolitöötajate vaimse ja füüsilise turvalisuse ja tervise kaitse ning vaimse ja füüsilise vägivalla ennetamise abinõude rakendamise, kooli hädaolukorra lahendamise plaani väljatöötamise, õpilaste ja koolitöötajate kaitse hädaolukorras, esimese õpilasesinduse valimised, avaliku konkursi õppealajuhi, õpetajate, tugispetsialistide ning teiste õppe- ja kasvatusalal töötavate isikute vabade ametikohtade täitmiseks;
11) kinnitab kooli pidaja kehtestatud korra alusel koolitöötajate koosseisu, sõlmib töölepingud õpetajate ja teiste koolitöötajatega;
13) täidab muid õigusaktidest või töölepingust tulenevaid ülesandeid.
§ 12. Õppenõukogu
(3) Kooli hoolekogu moodustamise ja selle töökorra kehtestab volikogu. Hoolekogu koosseisu kinnitab kooli direktori ettepanekul vallavalitsus.
(2) Esimene õpilasesindus valitakse õpilaskonna üldkoosolekul. Koosolek on otsustusvõimeline, kui sellest võtab osa vähemalt 2/3 õpilaskonnast. Kui õpilaskonna üldkoosolek ei ole otsustusvõimeline, kutsub direktor kokku uue üldkoosoleku hiljemalt järgmisel poolaastal. Uuesti kokku kutsutud õpilaskonna üldkoosolek on otsustusvõimeline osalejate arvust olenemata.
§ 15. Koolis toimuva õppe vorm
(2) Koolis saab omandada üldkeskharidust nii statsionaarses kui ka mittestatsionaarses õppes.
§ 16. Õppe standardid
Põhihariduse ja üldkeskhariduse standardid kehtestatakse põhikooli riikliku õppekavaga ja gümnaasiumi riikliku õppekavaga kooliastmeti.
§ 17. Hariduse liik ja tase
(2) Koolis omandatava hariduse tase on põhiharidus ja üldkeskharidus.
(3) Kooliastmed koolis on:
3) III kooliaste – 7.-9. klass;
4) gümnaasium – 10.-12. klass.
(1) Kool koostab põhikooli riikliku õppekava ja gümnaasiumi riikliku õppekava alusel kooli õppekava. Kooli õppekava on koolis õpingute alusdokument.
§ 19. Õppeaasta
(3) Gümnaasiumis toimub õppetöö kursuste süsteemis.
§ 20. Õppekoormus ja päevakava
(2) Trimestri või kursuse jooksul läbitavad peamised teemad, vajalikud õppevahendid, hindamise korraldus ja planeeritavad üritused tehakse põhikooliõpilastele teatavaks trimestri ning gümnaasiumiõpilastele kursuse algul.
(3) Kooli päevakava kajastab õppetegevuste ning kooli õppekava toetavate õppekavaväliste tegevuste, nagu pikapäevarühmas ja huviringides korraldatavate tegevuste järjestust ja ajalist kestust. Kooli päevakava kehtestab direktor.
§ 21. Haridusliku erivajadusega õpilase õppe korraldamine
(1) Hariduslike erivajadustega õpilaste õppe paremaks korraldamiseks on koolis moodustatud õpperühmad, et luua vajalikud tugiteenused õpilastele, kellele ei ole neid võimalik tagada tavaklassis.
(2) Koolis tegutsevad järgmised rühmad hariduslike erivajadustega õpilastele:
1) õpiabirühmad põhiharidust omandavatele õpilastele abi osutamiseks;
2) rühmad põhiharidust omandavatele õpilastele logopeedilise abi osutamiseks;
3) väikeklass põhiharidust omandavatele nõustamiskomisjoni soovitusega õpilastele.
(3) Kooli pidaja nõusolekul võib direktor moodustada hariduslike erivajadustega õpilaste klasse ja rühmi, mida põhimääruses sätestatud ei ole
(1) Koolil on raamatukogu, mille kogud jagunevad otstarbe järgi põhikoguks ja õppekirjanduse koguks.
(2) Raamatukogu põhiülesanne on toetada trükiste, audiovisuaalsete ja muude infokandjate säilitamise ja kättesaadavaks tegemise kaudu kooli õppekavajärgset õpet, arendada õpilaste iseseisva õppetöö ja teabe hankimise oskust ning lugemishuvi.
(1) Koolil on üldtööplaan, milles määratletakse kooli ühe õppeaasta tegevuskava, lähtudes kooli arengukavast ja õppekavast, õppeaasta üldeesmärkidest ja eelmise aasta töö kokkuvõttest.
(2) Üldtööplaani kinnitab õppenõukogu.
§ 24. Õpilase kooli vastuvõtmine ja koolist väljaarvamine
(1) Õpilaste kooli vastuvõtmise ja koolist väljaarvamise tingimused ja korra, sealhulgas teadmiste ja oskuste hindamise korra gümnaasiumi vastuvõtmisel, kehtestab haridus- ja teadusministri määrusega volitatud ulatuses vallavalitsus või vallavalitsuse volitusel direktor.
(2) Õpilane arvatakse koolist välja põhikooli- ja gümnaasiumiseaduse § 28 lõikes 1 loetletud tingimustel.
(4) Õpilaste arvestust peetakse gümnaasiumi õpilasraamatus ja keskkonnas EHIS.
§ 25. Õpilaspilet
Kool väljastab õpilasele vanema taotlusel koolis õppimise perioodiks õpilaspileti, mille väljaandmise korra ja vormi kinnitab haridus- ja teadusminister määrusega.
§ 26. Kooli kodukord
(1) Koolil on kodukord, mille kehtestab direktor käskkirjaga ja mis on õpilastele ja koolitöötajatele täitmiseks kohustuslik.
(2) Kooli kodukord ja selle muudatused esitatakse enne kehtestamist arvamuse andmiseks õppenõukogule, hoolekogule ja õpilasesindusele.
§ 27. Õppekavaväline tegevus
Kooli direktori otsusel korraldab kool õppekavavälise tegevusena:
2) huvitegevust koostöös koolipidajaga.
§ 28. Õpilaste õigused
1) saada koolist teavet koolikorralduse ja õpilaste õiguste kohta;
2) saada esmast teavet õppimisvõimaluste kohta;
3) saada sõidu- ja muid soodustusi Vabariigi Valitsuse ja kohaliku omavalitsuse poolt kehtestatud ulatuses ja korras;
4) moodustada koolis õpilasesindus;
5) moodustada koolis ühinguid, klubisid, stuudioid ja ringe, mille sihid ja tegevus ei ole vastuolus kooli ja kodu kasvatustaotlustega;
6) osaleda valitud õpilasesindajate kaudu koolielu probleemide lahendamisel;
7) osaleda kooli huviringide töös;
8) esmaabile koolis;
9) saada õppekavas ettenähtu omandamiseks täiendavalt õpiabi sealhulgas tugimeetmete rakendamist põhikooli- ja gümnaasiumiseaduses ning selle alusel kehtestatud tingimustel ja korras;
10) saada teavet õpetajatelt ja klassijuhatajalt oma hinnete kohta;
11) valida õppekavas kinnitatud valikained;
12) esitada kooli juhtkonnale kirjalikult põhjendatud arvamusi õpetamise taseme suhtes või ideid kooli töö parandamiseks;
13) pöörduda oma õiguste kaitseks kooli juhtkonna, kooli hoolekogu, omavalitsuse, Haridus- ja Teadusministeeriumi või lastekaitseorganisatsioonide poole;
14) teovõimeline õpilane võib kirjaliku taotlusega keelata juurdepääsu tema kohta kooli valduses olevale teabele;
15) teostada muid õigusaktidest tulenevaid õigusi.
§ 29. Õpilaste kohustused
3) täitma muid õigusaktidest tulenevaid ja nende alusel kehtestatud kohustusi.
(3) Õpilase täiendavad kohustused on sätestatud kooli kodukorras.
§ 30. Vanema õigused
1) teha ettepanekuid koolikorralduse küsimustes;
2) taotleda põhihariduse omandamist elukohajärgses koolis koolikohustuslikust east nooremale lapsele vastavalt sätestatud korrale;
3) pöörduda nõustamiskeskusesse, kui laps ei täida koolikohustust;
4) taotleda põhiharidust omandavale õpilasele koduõpet vastavalt sätestatud korrale;
5) nõuda, et kool tagab õpilase koolis viibimise ajal tema vaimse ja füüsilise turvalisuse ning tervise kaitse;
6) saada koolist teavet ja selgitusi koolikorralduse ning õpilase õiguste ja kohustuste kohta. Kool on kohustatud võimaldama statsionaarses õppes õppiva õpilase vanemale juurdepääsu kooli valduses olevale teabele selle õpilase kohta;
7) pöörduda oma õiguste kaitseks kooli juhtkonna, kooli hoolekogu omavalitsuse, Haridus- ja Teadusministeeriumi või lastekaitseorganisatsioonide poole;
8) teostada muid õigusaktidest tulenevaid õigusi.
9) Lapse hariduse valikul on otsustav sõna vanematel, koolikohustuslikule isikule on põhikooli valik vaba, kui soovitud koolis on vabu õppekohti.
§ 31. Vanema kohustused
1) tagama lapse õppes osalemise;
5) tegema põhikooli- ja gümnaasiumiseaduses ning selle alusel kehtestatud õigusaktides sätestatud tingimustel ja korras kooliga koostööd;
7) pöörduma kooli ettepanekul koolivälise nõustamismeeskonna poole;
8) tagama koolikohustuse täitmise;
9) täitma muid õigusaktidest tulenevaid ja nende alusel kehtestatud kohustusi.
(1) Kooli ja vanemate koostöö koordineerimiseks kutsub direktor kokku õpilaste vanemate koosoleku arvestusega, et kõigile vanematele antakse vähemalt üks kord aastas võimalus osaleda vanemate koosolekul. Kooli direktor on kohustatud vähemalt ühe viiendiku klassi õpilaste vanemate nõudmisel kokku kutsuma selle klassi õpilaste vanemate koosoleku.
(2) Õpilase arengu toetamiseks korraldab kool temaga arenguvestlusi, mille põhjal lepitakse kokku edasises õppes ja arengu eesmärkides. Arenguvestluse korraldamise tingimused ja korra kehtestab kooli direktor käskkirjaga, esitades need enne kehtestamist arvamuse andmiseks õppenõukogule ning hoolekogule.
§ 33. Kooli töötajad
(1) Kooli töötajad on direktor, õppejuht, õpetajad, tugispetsialistid, teised õppe- ja kasvatusalal töötavad ning muud töötajad.
(4) Kooli töötajatega sõlmib töölepingu direktor.
(1) Koolitöötajate tööülesanded, õigused, kohustused ja vastutus on määratud töölepingus, ametijuhendis, töökorralduse reeglites, kollektiivlepingus, kooli kodukorras, seadustes ja nende alusel antud õigus- ja haldusaktides.
(2) Õpetajate ülesanne on õpilaste õpetamine kooli õppekava järgi, arvestades kooli ning õpetatavas haridusliigis ja -tasemel seatud eesmärke ja ülesandeid
(3) Kooli teiste töötajate ülesandeks on tagada kooli häireteta töö, asjaajamise korraldamine, heaperemehelik majandamine, vara ja muude esemete säilimine ning korrasolek.
(6) Koolitöötajatel on õigus täiendada oma erialaseid või pedagoogilisi teadmisi vastavalt töölepingu seadusele ja täiskasvanute koolituse seadusele.
(8) Koolitöötajatel on õigus esitada kooli direktorile ettepanekuid õppekorralduse parandamiseks.
§ 35. Konkursi korraldamine ja kvalifikatsiooninõuded
(2) Direktori, õppejuhi, õpetajate ja tugispetsialistide kvalifikatsiooninõuded kehtestab haridus- ja teadusminister määrusega.
(1) Kooli vara moodustavad Lääneranna valla poolt sihtotstarbeliseks valdamiseks, kasutamiseks ja käsutamiseks antud maa, hooned, rajatised, seadmed, inventar ja muud asjad, õigused ning hüved.
(2) Kool teostab oma vara valdamise, käsutamise ja kasutamise õigust, lähtudes vallavolikogu kehtestatud korrast.
(1) Kooli eelarve tulud moodustuvad eraldistest riigi- ja vallaeelarvest, laekumistest eraõiguslikelt juriidilistelt isikutelt, annetustest ja õppekavavälisest tegevusest saadud tuludest.
(3) Kooli eelarve kava projekti kohta annab arvamuse kooli hoolekogu ja vallavalitsus ning eelarve kinnitab vallavolikogu.
(2) Kooli asjaajamine tugineb Vabariigi Valitsuse kehtestatud teenuste korraldamise ja teabehalduse alustele, vallavalitsuse asjaajamiskorrale ja koolis kinnitatud korrale.
(3) Kooli raamatupidamisarvestust ja aruandlust korraldatakse vallavalitsuses vastavalt raamatupidamise seadusele, raamatupidamistoimkonna juhenditele ning rahandusministri poolt kehtestatud juhenditele ja Lääneranna valla õigusaktidele.
§ 39. Arengukava, sisehindamine ja järelevalve
(3) Koolis tehakse sisehindamist. Sisehindamise korra kehtestab kooli direktor, esitades selle enne arvamuse andmiseks hoolekogule.
(4) Kooli tegevust kontrollib vallavalitsus ja vallavolikogu revisjonikomisjon ning kooli õppe- ja kasvatustegevuse üle teostavad riiklikku järelevalvet Haridus- ja Teadusministeeriumi ametnikud haridus- ja teadusministri määrusega kehtestatud korras
(1) Kooli korraldab ümber ja kooli tegevuse lõpetab kooli pidaja, kuulates enne ära hoolekogu ja õpilasesinduse arvamuse riigi ja Lääneranna valla õigusaktidega ettenähtud korras.
(2) Kooli ümberkorraldamise, ümberkujundamise või tegevuse lõpetamise otsus tehakse arvestusega, et sellest on võimalik teavitada kirjalikult Haridus- ja Teadusministeeriumi, kooli ja vanemaid ning õpilasi vähemalt viis kuud enne uue õppeaasta algust.
§ 41. Põhimääruse kehtetuks tunnistamine
Tunnistada kehtetuks Lihula Vallavolikogu 24.05.2012 määrus nr 9 „Lihula Gümnaasiumi põhimäärus“.


text:
Kokku: 162| Näitan: 101 - 120
3-3-1-69-09 Riigikohus 31.03.2011
Vahistamine riivab küll esmajoones isikuvabadust, kuid ka mitmeid teisi põhiõigusi, milleks võib olla ka omandipõhiõigus. Üksikisikul on teatud ulatuses kohustus taluda enda suhtes toimuvat kriminaalmenetlust, samuti sellega kaasnevaid põhiõiguste riiveid. Siiski peavad üldistes huvides üksikisikule pandud kohustused jagunema üksikisikute vahel võrdselt. Juhul kui omandipõhiõiguse riive on sedavõrd intensiivne, et pole võimalik leida mõistlikku tasakaalu üldiste ja üksikisiku huvide vahel, tuleneb PS §-st 32 kohustus maksta hüvitist. Õiglase hüvitise maksmise korral ei ole omandipõhiõiguse riive ebaproportsionaalne ning riik ei riku isiku põhiõigust. Hüvitise puudumise korral või juhul, kui hüvitis pole õiglane, on põhiõiguste riive ebaproportsionaalne ja vastav regulatsioon on põhiseadusega vastuolus. Põhiseadusega on vastuolus ka õiglase hüvitise maksmise aluseid ja korda reguleeriva seaduse kehtestamata jätmine. Õiguspärase vahistamisega põhjustatud varalist kaotust ei tule hüvitada täies ulatuses. Hüvitise puudumise korral on isiku varaline kaotus õigusvastane üksnes osas, mis ületab talumiskohustust. Õiglane hüvitis on sellisel juhul tegeliku varalise kaotuse ja talumiskohustuse vahe. Olukorras, kus isik on saanud hüvitist, kuid mitte õiglases määras, tuleb hüvitada makstud hüvitise ning õiglase hüvitise vahe.
Üldistes huvides üksikisikule pandud kohustused peavad jagunema üksikisikute vahel võrdselt. Võrdsuspõhimõttega oleks vastuolus olukord, kus üks või mõned üksikud peaksid üldistes huvides kandma suuremaid kulutusi kui teised, kes samuti kasutavad üldistes huvides loodud vahendeid ja ressursse.
Vahistamine riivab isikuvabaduse kõrval ka teisi põhiõigusi, milleks võib olla ka omandipõhiõigus. Üksikisikul on teatud ulatuses kohustus taluda enda suhtes toimuvat kriminaalmenetlust, samuti sellega kaasnevaid põhiõiguste riiveid. Siiski peavad üldistes huvides üksikisikule pandud kohustused jagunema üksikisikute vahel võrdselt. Juhul kui omandipõhiõiguse riive on sedavõrd intensiivne, et pole võimalik leida mõistlikku tasakaalu üldiste ja üksikisiku huvide vahel, tuleneb PS §-st 32 kohustus maksta hüvitist. Õiglase hüvitise maksmise korral ei ole omandipõhiõiguse riive ebaproportsionaalne ning riik ei riku isiku põhiõigust. Hüvitise puudumise korral või juhul, kui hüvitis pole õiglane, on põhiõiguste riive ebaproportsionaalne ja vastav regulatsioon on põhiseadusega vastuolus. Põhiseadusega on vastuolus ka õiglase hüvitise maksmise aluseid ja korda reguleeriva seaduse kehtestamata jätmine. Selleks, et hinnata põhiõiguste riive proportsionaalsust ja õiglase hüvitise maksmise vajadust, samuti õiglase hüvitise suurust tuleb kaaluda üksikisiku põhiõiguste riivet ning üldisi huvisid, mille järgimine riive kaasa tõi. Kriminaalmenetlusega riivatud põhiõiguste kaalumisel vähendab üldiste huvide kaalu asjaolu kui kuriteo toimepanemises kahtlustatud isik on menetluse tulemusena mõistetud õigeks.
Kui isiku vahistamisel on omandipõhiõiguse riive sedavõrd intensiivne, et pole võimalik leida mõistlikku tasakaalu üldiste ja üksikisiku huvide vahel, tuleneb PS §-st 32 kohustus maksta hüvitist. Õiglase hüvitise maksmise korral ei ole omandipõhiõiguse riive ebaproportsionaalne ning riik ei riku isiku põhiõigust. Hüvitise puudumise korral või juhul, kui hüvitis pole õiglane, on põhiõiguste riive ebaproportsionaalne ja vastav regulatsioon on põhiseadusega vastuolus. Põhiseadusega on vastuolus ka õiglase hüvitise maksmise aluseid ja korda reguleeriva seaduse kehtestamata jätmine. Õiguspärase vahistamisega põhjustatud varalist kaotust ei tule hüvitada täies ulatuses. Hüvitise puudumise korral on isiku varaline kaotus õigusvastane üksnes osas, mis ületab talumiskohustust. Õiglane hüvitis on sellisel juhul tegeliku varalise kaotuse ja talumiskohustuse vahe. Olukorras, kus isik on saanud hüvitist, kuid mitte õiglases määras, tuleb hüvitada makstud hüvitise ning õiglase hüvitise vahe. Selleks, et hinnata põhiõiguste riive proportsionaalsust ja õiglase hüvitise maksmise vajadust, samuti õiglase hüvitise suurust tuleb kaaluda üksikisiku põhiõiguste riivet ning üldisi huvisid, mille järgimine riive kaasa tõi. Kriminaalmenetlusega riivatud põhiõiguste kaalumisel vähendab üldiste huvide kaalu asjaolu kui kuriteo toimepanemises kahtlustatud isik on menetluse tulemusena mõistetud õigeks.
Alusetult vabaduse võtmisega tekitatud kahju mõiste AVVKHS-is ei kattu üksüheselt õigusvastaselt tekitatud kahju mõistega põhiseaduses ning alusetu vabaduse võtmisega tekitatud kahju ei kuulu tingimata PS § 25 kaitsealasse. Alusetu vahistamisega tekitatud kahju hüvitamine AVVKHS-i alusel ei eelda vahistamise õiguspärasuse või õigusvastasuse kindlakstegemist. Vahistamine on AVVKHS-i tähenduses alusetu ja toob kaasa õiguse nõuda kahju hüvitamist sõltumata sellest, kas vahistamine oli kooskõlas kriminaalmenetluse normidega või mitte (vt Riigikohtu 01.02.2008 otsuse kohtuasjas nr 3-3-1-15-07 punkti 29). Samas pole välistatud, et alusetu vahistamine oli õigusvastane ning isikul tekkis kahju, mis tuleks hüvitada PS §-st 25 tulenevalt. AVVKHS ei täpsusta, millises osas on seaduse § 5 lõike 4 esimeses lauses nimetatud hüvitis saamata jäänud tulu hüvitiseks ja millises osas mittevaralise kahju hüvitiseks. Sellises olukorras saab eeldada, et hüvitis jaguneb kahe osa vahel võrdselt (vt ka Riigikohtu 17.12.2009 otsuse kohtuasjas nr 3-3-1-72-08 punkti 15).
3-3-1-95-09 Riigikohus 17.06.2010
Euroopa Inimõiguste Kohus on korduvalt leidnud, et vaheseinata tualeti kasutamine ei ole iseenesest kinnipeetava inimväärikust alandav (vt nt Euroopa Inimõiguste Kohtu 4. juuli 2006. a otsus kohtuasjas nr 59450/00 Ramirez Sanchez vs Prantsusmaa). Tualettruumi avatust on Euroopa Inimõiguste Kohus võtnud arvesse ühe komponendina asjaolude kogumist, mille alusel kohus on hinnanud, kas kinnipidamise tingimused kambris ületavad minimaalse raskusastme, et tegemist oleks isiku väärikust alandava kohtlemisega (vt nt Euroopa Inimõiguste Kohtu 19. aprilli 2001. a otsus kohtuasjas nr 28524/95 Peers vs Kreeka). Kuna käesolevas asjas vaidlusalusel juhul viibis kinnipeetav kambris üksi, ei saa seda olukorda hinnata inimväärikust alandavaks.
Käesolevas asjas vaidlusalusel ajal kehtinud Justiitsministri 29.11.2000 määrusega nr 53 kinnitatud "Kinnipeetava individuaalse täitmiskava koostamise ja rakendamise juhendi" §-st 11 tulenevalt ei ole täitmiskava haldusakt, vaid soovitusliku iseloomuga programmiline dokument. Täitmiskavas ette nähtud eesmärkide saavutamiseks vajalikud otsustused, millega piiratakse kinnipeetava õigusi, tuleb seetõttu teha eraldi haldusaktidega. Järelikult ei ole võimalik juhendile vastava täitmiskava vaidlustamine kohtus, kuna täitmiskava ei saa iseseisvalt rikkuda kinnipeetava õigusi. Eelöeldu ei välista, et juhendile mittevastava täitmiskava mõni osa võib vastata sisult haldusakti tunnustele (tekitada, muuta või lõpetada kinnipeetava õigusi ja kohustusi). Käesolevas asjas vastab materiaalselt haldusakti tunnustele vaidlustatud täitmiskava osa, millega otsustati kinnipeetava kambrisse paigutamine ning VangS § 12 lg-s 2 nimetatud võimaluse erandkorras eraldi paigutamiseks kohaldamine. Täiendavate julgeolekuabinõude kohaldamine isiku suhtes toob VangS § 69 lg-st 2 nähtuvalt kaasa kinnipeetava õiguste olulise piiramise, mistõttu nende kohaldamine peab toimuma eraldiseisva motiveeritud haldusaktiga.
Käesolevas asjas vaidlusalusel ajal lubas vangistusseadus vastuvõtuosakonda paigutada ka kinnipeetava, kellele oli juba teises vanglas koostatud täitmiskava. Kuna täitmiskavas määratakse muu hulgas kinnipeetava paigutamine vanglas, võib täitmiskava muutmine teise vanglasse ümberpaigutamisel olla vajalik isegi juhul, kui kinnipeetav paigutatakse ümber olemasoleva täitmiskava järgimise tagamiseks. Kolmekuuline vastuvõtuosakonnas viibimise tähtaeg võib olla kohane kui kinnipeetavale koostatakse esimest korda täitmiskava. Kui kinnipeetav paigutati teise vanglasse eesmärgiga tagada senises täitmiskavas ette nähtud hariduse omandamine ning kus enamik olulistest asjaoludest olid juba varasemalt teada ja senises täitmiskavas kirjas, pidanuks vangla tegutsema oluliselt kiiremini.
3-3-1-4-10 Riigikohus 19.04.2010
Põhiseaduse §-s 14 sätestatud õigusest menetlusele tuleneb isiku õigus saada õigeaegseid ja korrektseid vastuseid oma pöördumistele riigiasutuste poole. Põhiseaduse §-st 14 tuleneb ka isiku subjektiivne õigus kohasele haldusmenetlusele. Haldusmenetlus peab olema õiglane ning vastama hea halduse põhimõttele, et tagada isiku õiguste tõhus kaitse. Isikute pöördumisi tuleb menetleda kooskõlas asjakohaste õiguslike regulatsioonidega. Isiku pöördumised võib jätta käiguta või loobuda kirjalikust vastusest üksnes seaduses sätestatud juhtudel.
Taotlusest loobumine peab olema teadev ja ühemõtteline. Juhul kui taotlusest loobumine toimub kohtuistungil, peab kohus selgitama välja nii menetlusosalise tegeliku tahte kui ka selgitama isikule sellise loobumise tagajärgi.
Haldusmenetluse raames täidab politsei neid ülesandeid, mis seonduvad iga isiku turvalisuse tagamisega, isikute õiguste ja vabaduste rikkumise ärahoidmise või tõrjumisega, samuti sellise rikkumise kõrvaldamisega. Süüteomenetlus alustatakse esimese menetlustoiminguga, kui selleks on ajend ja alus. Kriminaalmenetluse alustamiseks vajaliku ajendi ja aluse olemasolu tuvastatakse haldusmenetluses, valdavalt järelvalvelise tegevuse vormis. Politsei eelnimetatud tegevuse peale esitatavad kaebused kuuluvad lahendamisele halduskohtus, välja arvatud juhul, kui selleks on kehtestatud erikord.
Isik võib esitada õigusvastasuse tuvastamise nõude eeldusel, et tal on sellise nõude esitamiseks piisav põhjendatud huvi, mis väljendub lõppastmes teatud soodustuse, hüve või kasu omandamises. Kohtupraktika kohaselt võib selliseks huviks olla nii halduse poolt tekitatud kahju hüvitamise soov kui ka preventiivne huvi, vältimaks haldusorgani jätkuvat või korduvat õigusvastast tegevust isiku suhtes. Põhjendatud huvi näitamine on kaebaja kohustus ning kohus ei saa siin kaebajat asendada. Samas ei ole kohus seotud kaebaja sõnastusega põhjendatud huvi kohta. Kohtu aktiivsus tuvastamiskaebuse korral võib hõlmata nii kaebuses taotletud eesmärgi väljaselgitamist kui ka sellele eesmärgile enimsobiva õiguskaitsevahendi selgitamist. Eriti on kohtu aktiivsus vajalik tingimustel, kui on ilmne, et kaebaja ei suuda põhjendatud huvi nõuetekohaselt formuleerida, samas kaebus pole ilmselgelt perspektiivitu ning põhjendatult võib eeldada isiku oluliste õiguste ja vabaduste riivet. Kohtu poolt menetluslike küsimuste selgitamisel antav soovitus või arvamus peab olema asjakohane ning oma sisult õige.
3-3-1-93-09 Riigikohus 15.03.2010
Kolleegium muudab Riigikohtu halduskolleegiumi 28.03.2006 otsuses haldusasjas nr 3-3-1-14-06 p-s 12 väljendatud seisukohta, mille kohaselt kinnipeetava kartseris hoidmine õigusliku aluseta kujutab endast RVastS § 9 lg-s 1 silmas peetud väärikuse alandamist. Kolleegium leiab, et isiku õigusvastane kartseris hoidmine iseenesest ei ole inimväärikust alandav. Euroopa Inimõiguste Kohu praktika kohaselt saab inimväärikust alandavaks pidada isiku selliseid kannatusi, mis ületasid kinnipidamisega kaasnevate kannatuste vältimatu taseme. Kinnipidamistingimuste hindamisel tuleb arvesse võtta kinnipidamistingimuste kumulatiivset mõju ja ajavahemikku, mille jooksul isikut konkreetsetes tingimustes kinni peeti (vt Kochetkov vs. Eesti, nr 41653/05, punktid 39 ja 47; Dougoz vs. Kreeka, nr 40907/98, punkt 46; Kalashnikov vs. Venemaa, nr 47095/99, punkt 102; Kehayov vs. Bulgaaria, nr 41035/98, punkt 64). Euroopa Inimõiguste Kohtu seisukohtadest saab lähtuda inimväärikuse alandamise mõiste sisustamisel ka RVastS § 9 lg 1 tähenduses.
Kolleegium muudab Riigikohtu halduskolleegiumi 28.03.2006 otsuses haldusasjas nr 3-3-1-14-06 p-s 12 väljendatud seisukohta, mille kohaselt kinnipeetava kartseris hoidmine õigusliku aluseta kujutab endast RVastS § 9 lg-s 1 silmas peetud väärikuse alandamist. Kolleegium leiab, et isiku õigusvastane kartseris hoidmine iseenesest ei ole inimväärikust alandav. Õigusvastane kartserisse paigutamine võib olla inimväärikust alandav, kui sellega kaasnevad isikule täiendavad piirangud ja kannatused, mis ei ole otseselt vajalikud kinnipidamise režiimi järgimiseks. Euroopa Inimõiguste Kohtu praktika kohaselt saab inimväärikust alandavaks pidada isiku selliseid kannatusi, mis ületasid kinnipidamisega kaasnevate kannatuste vältimatu taseme. Kinnipidamistingimuste hindamisel tuleb arvesse võtta kinnipidamistingimuste kumulatiivset mõju ja ajavahemikku, mille jooksul isikut konkreetsetes tingimustes kinni peeti (vt Kochetkov vs. Eesti, nr 41653/05, punktid 39 ja 47; Dougoz vs. Kreeka, nr 40907/98, punkt 46; Kalashnikov vs. Venemaa, nr 47095/99, punkt 102; Kehayov vs. Bulgaaria, nr 41035/98, punkt 64). Euroopa Inimõiguste Kohtu seisukohtadest saab lähtuda inimväärikuse alandamise mõiste sisustamisel ka RVastS § 9 lg 1 tähenduses.
Kolleegium muudab Riigikohtu halduskolleegiumi 28.03.2006 otsuses haldusasjas nr 3-3-1-14-06 p-s 12 väljendatud seisukohta, mille kohaselt kinnipeetava kartseris hoidmine õigusliku aluseta kujutab endast RVastS § 9 lg-s 1 silmas peetud väärikuse alandamist. Kolleegium leiab, et isiku õigusvastane kartseris hoidmine iseenesest ei ole inimväärikust alandav. Euroopa Inimõiguste Kohu praktika kohaselt saab inimväärikust alandavaks pidada isiku selliseid kannatusi, mis ületasid kinnipidamisega kaasnevate kannatuste vältimatu taseme. Kinnipidamistingimuste hindamisel tuleb arvesse võtta kinnipidamistingimuste kumulatiivset mõju ja ajavahemikku, mille jooksul isikut konkreetsetes tingimustes kinni peeti (vt Kochetkov vs. Eesti, nr 41653/05, punktid 39 ja 47; Dougoz vs. Kreeka, nr 40907/98, punkt 46; Kalashnikov vs. Venemaa, nr 47095/99, punkt 102; Kehayov vs. Bulgaaria, nr 41035/98, punkt 64). Euroopa Inimõiguste Kohtu seisukohtadest saab lähtuda inimväärikuse alandamise mõiste sisustamisel ka RVastS § 9 lg 1 tähenduses. Kinnipeetava õigusvastast kartserisse paigutamist ja seal hoidmist tuleb käsitada isikult vabaduse võtmisena, millega tekitatud mittevaralise kahju rahalist hüvitamist võib isik nõuda RVastS § 9 lg 1 alusel. Mittevaralise kahju hüvitamiseks võib olla piisav ka ainuüksi õigusvastasuse tuvastamise nõude rahuldamine. Samas on rahalise hüvitise välja mõistmata jätmine põhjendatud juhul, kui rikkumine on väikese intensiivsusega või suunatud isiku jaoks väheolulise õiguse vastu.
Süü puudumise tõttu on kinnipeetava paigutamine kartserisse õigusvastane kogu ulatuses. Süüd välistavate asjaolude arvestamine karistuse määramisel ei muuda õigusvastast karistust mingis osas õiguspäraseks. Seetõttu ei saa süüd välistavate asjaoludega õigustada kinnipeetavale kahju tekitamist ega kahju täies ulatuses hüvitamist ebaõiglaseks pidada.
Kinnipeetava õigusvastast kartserisse paigutamist ja seal hoidmist tuleb käsitada isikult vabaduse võtmisena, millega tekitatud mittevaralise kahju rahalist hüvitamist võib isik nõuda RVastS § 9 lg 1 alusel. Mittevaralise kahju hüvitamiseks võib olla piisav ka ainuüksi õigusvastasuse tuvastamise nõude rahuldamine. Samas on rahalise hüvitise välja mõistmata jätmine põhjendatud juhul, kui rikkumine on väikese intensiivsusega või suunatud isiku jaoks väheolulise õiguse vastu. Kahju hüvitamise eesmärgiks on isikule tekitatud kahju heastamine. Sellest, kas vangla tegutses kinnipeetavat alusetult kartseris hoides tahtlikult või hooletult, ei sõltu tekitatud kahju suurus. Seetõttu ei ole alust vähendada hüvitist põhjusel, et vangla oli õigusvastaselt käitudes üksnes hooletu ega tegutsenud tahtlusega kinnipeetava õigusi rikkuda. Süü puudumise tõttu on kinnipeetava paigutamine kartserisse õigusvastane kogu ulatuses. Süüd välistavate asjaolude arvestamine karistuse määramisel ei muuda õigusvastast karistust mingis osas õiguspäraseks. Seetõttu ei saa süüd välistavate asjaoludega õigustada kinnipeetavale kahju tekitamist ega kahju täies ulatuses hüvitamist ebaõiglaseks pidada. Õigusvastaselt kartseris hoidmisega tekitatud mittevaralise kahju piisavaks rahaliseks hüvitiseks on 100 krooni iga kartseris viibitud ööpäeva eest. Selline hüvitise määr on kooskõlas ka varasema praktikaga (vt Riigikohtu 28.03.2006 otsuse asjas nr 3-3-1-14-06 p-i 14).
3-3-2-1-10 Riigikohus 22.02.2010
TsMS § 702 lg-s 3 sätestatakse, et käesoleva paragrahvi lõikes 2 nimetatud asjaolu ei ole teistmise alus, kui see ei ole mõjutanud kohtulahendi tegemist menetlusosalise kasuks või kahjuks. Kui Euroopa Inimõiguste Kohtu otsus ei puuduta haldusasjas kohtumäärustega lahendatud küsimusi, siis ei saa see kohtuotsus tulenevalt TsMS § 702 lg-st 3 olla nimetatud asjas tehtud kohtumääruste teistmise aluseks.
3-3-1-81-09 Riigikohus 19.01.2010
Maksujõuetu isiku riigilõivust vabastamata jätmine saab toimuda vaid juhul, kui kaebusega kaitstavat õigust ei saa pidada kaebaja jaoks oluliseks või kui kaebus on ilmselgelt perspektiivitu (vt ka Riigikohtu 06.02.2008. a määrust asjas nr 3-3-1-91-07). PS §-s 14 ja PS §-s 46 põhimõtetest tulenevat üldist põhiõigust korraldustele ja menetlustele konkretiseerivad haldusmenetluse seadus ning erimenetluste osas eriseadused. Vangistusseaduse (VangS) § 1¹ lg 5 sätestab, millisel tingimusel on kinnipeetaval õigus esitada vangla haldusakti või toimingu peale kaebus halduskohtule, VangS § 1¹ lg 7 näeb ette vaide lahendamise tähtaja. MSVS § 6 sätestab märgukirjale ja selgitustaotlusele vastamise tähtaja. Kuna seadus ei anna haldusorganile kaalutlusõigust selle osas, kas kaebustele ja märgukirjadele vastata, siis tuleb pidada isiku õigust vastuseid saada oluliseks. Riigilõivust vabastamata jätmisel jääb isiku seadusest tulenev õigus vastuste saamiseks kaitseta.
Maksujõuetu isiku riigilõivust vabastamata jätmine saab toimuda vaid juhul, kui kaebusega kaitstavat õigust ei saa pidada kaebaja jaoks oluliseks või kui kaebus on ilmselgelt perspektiivitu (vt ka Riigikohtu 06.02.2008. a määrust asjas nr 3-3-1-91-07). PS §-s 14 ja PS §-s 46 põhimõtetest tulenevat üldist põhiõigust korraldustele ja menetlustele konkretiseerivad haldusmenetluse seadus ning erimenetluste osas eriseadused.
Kuigi kinnipeetavad on ülalpidamisel riigieelarvest, võib ka neil esineda väljaminekuid, mis ei ole põhjendamatud ning maksujõuetust tahtlikult esile kutsuvad (vt ka Riigikohtu halduskolleegiumi 21.11.2007 määrust asjas nr 3-3-1-55-07 ja 06.02. 2008 määrust asjas nr 3-3-1-93-07). Maksujõuetu isiku riigilõivust vabastamata jätmine saab toimuda vaid juhul, kui kaebusega kaitstavat õigust ei saa pidada kaebaja jaoks oluliseks või kui kaebus on ilmselgelt perspektiivitu (vt ka Riigikohtu 06.02.2008. a määrust asjas nr 3-3-1-91-07). PS §-s 14 ja PS §-s 46 põhimõtetest tulenevat üldist põhiõigust korraldustele ja menetlustele konkretiseerivad haldusmenetluse seadus ning erimenetluste osas eriseadused. VangS § 1¹ lg 5 sätestab, millisel tingimusel on kinnipeetaval õigus esitada vangla haldusakti või toimingu peale kaebus halduskohtule, VangS § 1¹ lg 7 näeb ette vaide lahendamise tähtaja. MSVS § 6 sätestab märgukirjale ja selgitustaotlusele vastamise tähtaja. Kuna seadus ei anna haldusorganile kaalutlusõigust selle osas, kas kaebustele ja märgukirjadele vastata, siis tuleb pidada isiku õigust vastuseid saada oluliseks. Riigilõivust vabastamata jätmisel jääb isiku seadusest tulenev õigus vastuste saamiseks kaitseta.
3-3-1-5-09 Riigikohus 07.12.2009
PS § 44 lg-st 1 tuleneb igaühe õigust vabalt saada üldiseks kasutamiseks levitatavat informatsiooni. PS § 44 lg 1 sõnastus ei erista infokandjaid ega infolevitajaid, vaid eristab informatsiooni, mida levitatakse üldiseks kasutamiseks, teabest, mida ei levitata üldiseks kasutamiseks. Seega tuleb üldiseks kasutamiseks levitatava teabena mõista kogu informatsiooni, sõltumata selle edastajast ja kandjast, mis on tehtud kättesaadavaks individuaalselt kindlaksmääramata isikute ringile. Niisugune määratlus lähtub vajadusest tagada sellele põhiõigusele võimalikult lai kaitseala. Informatsioon, mille riigi- või kohaliku omavalitsuse üksuse asutus või mõni avalik-õiguslikke funktsioone täitev isik on oma veebilehel kättesaadavaks teinud (kas vabatahtlikult või seaduses sisalduvat kohustust täites), on avalikustamise tulemusena muutunud üldiseks kasutamiseks levitatavaks informatsiooniks. Kuna kõigil isikutel on võimalik selle teabega veebilehe kaudu tutvuda, on see haaratud PS § 44 lg 1 kaitsealasse. PS § 44 lg 1 kaitseb isikuid avaliku võimu poolsete piirangute eest niisuguse informatsiooniga tutvumisel. PS § 44 lg-s 1 sisalduva põhiõiguse kasutamist riivab igasugune avaliku võimu seatud takistus individuaalselt kindlaksmääramata isikute ringile suunatud info saamisel.
Kui kohtuotsuse tegemise ajal kehtiv õigus ei võimalda kohustada haldusorganit toimingut sooritama, siis ei saa kohus kohustada haldusorganit toimingut sooritama ning sellesisuline kaebus tuleb jätta rahuldamata.
Vangistusega piiratakse teatud ajaks isiku liikumisvõimalust ja võimalust realiseerida sellega olemuslikult seotud subjektiivseid (põhi)õigusi. Vangistuse kohaldamisega piiratakse ka PS § 19 lg-st 1 tuleneva vaba eneseteostuse õiguse takistamise kaudu muu hulgas isiku õigust vabalt otsustada enda suhtlusringkonna, kasutatavate suhtluskanalite ja suhtluse sisu üle. Kuna tehniliselt ei saa välistada, et kinnipeetavad ei väärkasutaks Interneti kasutamise õigust, siis on VangS § 311 kohaselt kinnipeetavatel keelatud Internetti kasutada. Erand on tehtud üksnes ametlikele õigusaktide andmebaasidele ja kohtulahendite registrile. Interneti kasutamise keeld on tingitud eelkõige vajadusest välistada kinnipeetava vanglaväline suhtlemine nendes vormides, mis ei ole vangistusseaduses ette nähtud ja mis seadusandja hinnangul ei pruugi soodustada karistuse täideviimise eesmärkide saavutamist. Kinnipeetavatele iga uue veebilehe avamine tähendab ühtlasi suuremat turvariski, et nende kätte satub informatsioon, mis on vastuolus vangistuse täideviimise eesmärkidega. Pealegi võivad Interneti vahendusel üldiseks kasutamiseks levitatavale informatsioonile juurdepääsuga kaasneda võimalused Internetti muul otstarbel kasutada. Seega interneti-lehekülgedele ligipääsu tõkestamine, st VangS §-st 311 tulenev riive kinnipeetava PS § 44 lg-st 1 tulenevale põhiseaduslikule õigusele, on põhjendatud vajadusega saavutada vangistuse täideviimise eesmärgid, sh iseäranis ühiskondliku turvalisuse tagamise vajadus. VangS §-s 311 sätestatud piirang, millega ei võimaldata kinnipeetaval tutvuda veebilehtedega www.riigikogu.ee, www.oiguskantsler.ee ja www.coe.ee, on vangistuse täideviimise eesmärkide saavutamiseks proportsionaalne.
3-3-1-63-09 Riigikohus 13.11.2009
VangS § 69 lg 1
Täiendavate julgeolekuabinõude kohaldamise üldalused on sätestatud VangS § 69 lg-s 1, mille otstarbeks on eelkõige sätestada täiendavate julgeolekuabinõude kohaldamine vangla sees. VangS § 70 lg 1 teise lause (28. novembril 2007 kehtinud redaktsioonis) reguleerimisala on teistsugune, kui VangS § 69 lg 1 reguleerimisala. Seetõttu on VangS § 70 lg 1 teine lause saatmisel ohjeldusmeetmena käeraudade kasutamiseks iseseisev alus VangS § 69 lg 1 kõrval. Kuigi saatmisel ohjeldusmeetmena käeraudade kasutamise õiguslik alus on sätestatud VangS § 70 lg 1 teises lauses, ei ole siiski välistatud, et saatmise ajal võib tekkida olukord, millal on vanglal põhjendatud vajadus täiendavate ohjeldusmeetmete kohaldamiseks VangS § 69 lg-s 1 nimetatud põhjustel. Saatmisel tuleb ohjeldusmeetme kohaldamisel ühelt poolt arvestada sellega, et käeraudade kasutamisega piiratakse kinnipeetava füüsilist vabadust. Teiselt poolt on eesmärgiks ennetavalt vähendada saatmisel julgeolekuriske (põgenemisoht), ohtu kaassaadetavate ja saatemeeskonna elule ja tervisele ning järgida ka eraldatuse põhimõtet. Ennetava meetme rakendamine toimub tulevikku suunatud prognoosi alusel, milles haldusorgan annab piiratud teabe pinnalt hinnangu, kas kaitstava õigushüve kahjustus on tõenäoline. Ennetava meetme rakendamisel ei ole oluline, et kaitstava õigushüve kahjustus kindlasti saabuks, vaid see, et õigushüve kahjustus on tõenäoline.
vt otsuse p 21
Kaalutlusõiguse teostamata jätmine VMS § 12 lg 10 p 1 kohaldamisel ei too tulenevalt HMS § 38 lg 3 teisest lausest kaasa otsuse tühistamist näiteks siis, kui elamisloa (soodustava haldusakti) taotleja ei ole haldusorganile teinud teatavaks kaalumist vajavaid asjaolusid. Kui taotleja pole haldusorganile kaalumiseks midagi andnud, siis ei saa ta ka kaalumata jätmist ning VMS § 12 lg 10 p-s 1 silmas peetud avaliku huvi välja selgitamata jätmist hiljem vaidlustada. Kaalutlusõiguse teostamata jätmine VMS § 12 lg 10 p 1 kohaldamisel ei too kaasa otsuse tühistamist ka näiteks siis, kui haldusakti taotleva isiku poolt esitatud tõendite ja väidete hindamine poleks ilmselgelt saanud tuua kaasa otsust anda taotlejale elamisluba. HMS § 38 lg 3 teises lauses sätestatud õigust tuleb kasutada mõõdupäraselt. Haldusorganilt nõutav aktiivsus uurimispõhimõtte rakendamisel on VMS § 12 lg 10 p-s 1 nimetatud isikute puhul märgatavalt väiksem kui isikute puhul, kelle suhtes ei esine selles sättes nimetatud asjaolu. VMS § 12 lg 10 p-s 1 nimetatud isik peab taotluse esitamisel ära näitama, et tal on ülekaalukas erahuvi ning esitama tõendid oma erahuvi kohta või taotlema selliste tõendite hankimist haldusorgani poolt, kui isik ise ei saa tõendeid hankida. Selliste erahuvide selge äranäitamata jätmise puhul peab haldusorgan siiski ilmutama tavapärasest suuremat aktiivsust, kui on asjaolusid, mis ilmselgelt viitavad taotleja kogenematusele või sellele, et ta muudel tema tahtest sõltumatutel asjaoludel, näiteks kõrge ea tõttu, ei suuda oma huve haldusmenetluses esitada. Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsioon pole välisleping VMS § 12 lg 1 p 5 tähenduses. Selles sättes peetakse silmas lepinguid, millega reguleeritakse elamisloa andmist. Küll aga saab Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooni kasutada selleks, et hinnata, kas elamisloa andmisest keeldumisel või väljasaatmisel on rikutud õigust perekonna- või eraelule. Kohasem on siiski tugineda põhiseadusele, mis võib anda isikule tõhusama kaitse. Eestis asuv omand või äriühing iseenesest ei saa olla elamisloa andmist tingivaks asjaoluks. Äriühingu ja/või kinnisvara omamisega võib aga olla seotud VMS § 12 lg 1 p 11 alusel tähtajalise elamisloa andmine ettevõtluseks.
ORAS § 7 lg 3 kehtetuse tagajärjeks on see, et Saksa riigiga sõlmitud lepingute alusel Saksamaale ümberasunutele kuulunud õigusvastaselt võõrandatud vara kuulub tagastamisele, kompenseerimisele või üürnikele erastamisele Omandireformi aluste seadusega sätestatud üldistel alustel ja korras. Tagada tuleb Põhiseaduse §-dest 13 ja 14 tulenev isiku õigus korraldusele ja menetlusele ning lõpetada avalduse esitanud isikute selgusetus selles, mis saab Saksamaale ümberasunutele kuulunud õigusvastaselt võõrandatud vara suhtes esitatud avaldustest. Nimetatud vara suhtes esitatud avaldused tuleb õigusvastaselt võõrandatud vara tagastamise ja kompenseerimise komisjonides ning valla- või linnavalitsustes läbi vaadata hoolimata sellest, kas need avaldused on varem ORAS § 7 lg 3 alusel jäetud läbi vaatamata või rahuldamata. Kuna keelunormina sätestatud ORAS § 7 lg 3 on kaotanud kehtivuse, tuleb selle sätte alusel rahuldamata jäetud avalduste menetlemist käsitada mitte haldusmenetluse uuendamisena, vaid seadusega nõutava haldusmenetluse alustamisena (Vt Riigikohtu 14.05.2008 otsust nr 3-3-1-23-08). Kuigi Riigikohus tunnistas ORAS § 7 lg 3 kehtetuks selle põhiseadusvastasuse tõttu, ei ole Vabariigi Valitsus kehtetuks tunnistanud 5. veebruari 1993. a määrusega nr 36 kinnitatud Õigusvastaselt võõrandatud vara tagastamise korra punkti 12. Nimetatud punkt, mis viitab ORAS § 7 lg-le 3, ei omanud ega oma mingit iseseisvat regulatiivset toimet, sest selles korratakse vaid seadust, mis ei takista ORAS § 7 lg 3 kehtetuks tunnistamisest tulenevate otsustuste ja toimingute tegemist (vt Riigikohtu 14.05.2008 otsust nr 3-3-1-23-08).
Põhiseaduse §-dest 13 ja 14 tuleneb isiku õigus korraldusele ja menetlusele. Praeguseks on ORAS § 7 lg 3 kaotanud kehtivuse. Tuleb lõpetada Saksamaale ümberasunutele kuulunud õigusvastaselt võõrandatud vara suhtes avalduse esitanud isikute selgusetus selles, mis saab Saksamaale ümberasunutele kuulunud õigusvastaselt võõrandatud vara suhtes esitatud avaldustest. Õigusvastaselt võõrandatud vara tagastamise ja kompenseerimise komisjonides ning valla- või linnavalitsustes tuleb nimetatud vara suhtes esitatud avaldused tuleb läbi vaadata hoolimata sellest, kas need avaldused on varem ORAS § 7 lg 3 alusel jäetud läbi vaatamata või rahuldamata. Kui avalduse esitab isik, kes oodates ORAS § 7 lg-s 3 nimetatud riikidevahelist lepingut, pole esitanud avaldust Saksamaale ümberasunule kuulunud õigusvastaselt võõrandatud vara suhtes, tuleb igal üksikul juhtumil kaaluda, kas avaldus on esitatud mõistliku aja jooksul. Uurida tuleb, miks 12. oktoobrist 2006 möödunud rohkem kui aasta jooksul pole avaldust esitatud. Samuti tuleb toimida, kui uuesti esitatakse avaldus, mis ORAS § 7 lg 3 alusel tagastati läbivaatamatult. Kuna keelunormina sätestatud ORAS § 7 lg 3 on kehtivuse kaotanud, tuleb selle sätte alusel rahuldamata jäetud avalduste menetlemist käsitada mitte haldusmenetluse uuendamisena, vaid seadusega nõutava haldusmenetluse alustamisena. Kuigi Vabariigi Valitsus 5. veebruari 1993. a määrusega nr 36 kinnitatud Õigusvastaselt võõrandatud vara tagastamise korra punkti 12 ei ole kehtetuks tunnistatud, ei saa see takistada ORAS § 7 lg 3 kehtetuks tunnistamisest tulenevate otsustuste ja toimingute tegemist. Õigusvastaselt võõrandatud vara tagastamise korra punkt 12 pelgalt viitab ORAS § 7 lg-le 3. Nimetatud säte ei omanud ega oma mingit iseseisvat regulatiivset toimet, sest pelgalt kordab seadust.
3-3-1-17-07 Riigikohus 22.01.2008
Suulise hoiatuse tegemine VTMS § 53 lg 2 alusel ei ole samastatav sama seadustiku §-s 54 sätestatud hoiatusotsusega. VTMS § 53 lg-st 2 ja § 54 lg-st 1 järeldub, et suuline hoiatamine on leebem vahend, mis asendab hoiatamisotsusega määratavat hoiatustrahvi. Nn suulise hoiatamise menetlust ei saa käsitada iseseisva hoiatamismenetluse liigina. Väärteomenetluse seadustik näeb ette ühtse hoiatamismenetluse, mis menetluse lõpetamist välistavate asjaolude puudumisel võib päädida kas hoiatustrahvi või suulise hoiatusega. VTMS § 114 tõlgendamisel saab järeldada, et seadusandja on välistanud kaebuse esitamise mitte üksnes hoiatamisotsusele, vaid ka suulisele hoiatusele. Kaebeõiguse puudumise hoiatamisotsusele kompenseerib isiku õiguslik võimalus mitte tasuda hoiatustrahvi, millisel juhul kohtuväline menetleja saab asja menetluse uuendada kiir- või üldmenetluses. Nimetatud menetlustes tehtavate otsuste peale saab menetlusalune isik kaevata VTMS § 114 lg 1 alusel ja sel viisil lõppastmes kasutada kaitseõigust. Suulise hoiatuse tegemine aga välistab kehtiva õiguse pinnalt igasuguse võimaluse pöörduda selle otsustuse vaidlustamiseks kohtusse. Kaebeõiguse välistamine väärteomenetluses suulise hoiatuse kohaldamisel võib olla vastuolus PS § 15 lg-ga 1 juhul, kui suulise hoiatuse kohaldamine toob kaasa olulise sekkumise isiku õigustesse ja vabadustesse.

matches:
Riigikohus
§ 25
§ 5
Riigikohus
Kohus
Kohus
kohus
§ 12
§ 69
Riigikohus
kohus
kohus
kohus
Riigikohus
§ 9
§ 9
§ 9
§ 9
§ 9
§ 9
§ 9
§ 9
Riigikohus
§ 702
§ 702
Riigikohus
§ 1
§ 1
§ 6
§ 1
§ 1
§ 6
Riigikohus
§ 44
§ 44
§ 44
§ 44
§ 44
kohus
§ 19
§ 311
§ 44
Riigikohus
§ 69
§ 69
§ 70
§ 69
§ 70
§ 69
§ 70
§ 69
§ 12
§ 38
§ 12
§ 12
§ 38
§ 12
§ 12
§ 12
§ 12
§ 7
§ 7
§ 7
Riigikohus
§ 7
§ 7
§ 7
§ 7
§ 7
§ 7
§ 7
§ 7
§ 7
§ 7
Riigikohus
§ 53
§ 53
§ 54
§ 114
§ 114
§ 15


Luunja Kultuuri- ja Vabaajakeskuse põhimäärus – Riigi Teataja
Luunja Kultuuri- ja Vabaajakeskuse põhimäärus
Luunja Kultuuri- ja Vabaajakeskuse põhimäärus - sisukord
§ 2 Aadress ja tegevuskohad
§ 3 Haldusala ja õiguslik seisund
§ 7 Põhiülesanded
§ 8 Keskuse juhtimine
§ 10 Keskuse nõukogu
§ 15 Ümberkorraldamine, ümberkujundamine ja tegevuse lõpetamine
RT IV, 10.11.2015, 10
Määrus on kehtestatud kohaliku omavalitsuse korralduse seaduse § 22 lg 1 p 34 ja Luunja valla põhimääruse § 10 lg 1 p 37 alusel
Asutuse täielik nimi on Luunja Kultuuri- ja Vabaajakeskus /edaspidi Keskus/.
§ 2. Aadress ja tegevuskohad
(1) Keskuse aadress on Puiestee 8, Luunja alevik, Luunja vald, 62222 Tartumaa.
(2) Keskuse tegevuskohad on:
1) kultuurimaja aadressiga Puiestee 8, Luunja alevik;
2) noortekeskus aadressiga Puiestee 2, Luunja alevik;
3) käsitöötuba aadressiga Puiestee 2, Luunja alevik;
4) Luunja laululava.
§ 3. Haldusala ja õiguslik seisund
(1) Keskus on Luunja vallavalitsuse hallatav asutus.
(2) Keskuse kõrgemalseisev ametiasutus on Luunja vallavalitsus /edaspidi vallavalitsus/.
(3) Keskus juhindub oma tegevuses kehtivatest õigusaktidest ja käesolevast põhimäärusest.
Keskuse asjaajamine reguleeritakse asjaajamiskorraga, mille kehtestab Keskuse direktor käskkirjaga, lähtudes Vabariigi Valitsuse määrusega kehtestatud asjaajamiskorra ühtsetes alustes sätestatust ning Luunja valla asjaajamiskorrast.
(1) Keskusel on oma nimega pitsat ja sümboolika.
(2) Pitsati ja sümboolika kasutamise korra kehtestab Keskuse direktor käskkirjaga.
Keskuse tegevuse eesmärk on Luunja valla elanike kultuurilise teenindamise tagamine, rahvakultuuri säilitamine ja arendamine, huvi-, spordi- ja vabaajategevuse ning avatud noorsootöö korraldamine ning koordineerimine.
§ 7. Põhiülesanded
(1) Keskuse tegevuse põhiülesanded Luunja vallas on:
1) noorte ja täiskasvanute huvitegevuse võimaluste loomine, mitmekesistamine, korraldamine ja koordineerimine;
2) piirkondliku noorsootöö edendamine, noorte tegevuse ja arengu toetamine;
3) valla elanikele suunatud kultuuri- ja meelelahutusürituste korraldamine;
4) kultuuritraditsioonide järjepidevuse tagamine, rahvakultuuri säilitamine ja arendamine;
5) kohaliku kultuurielu uurimine ja jäädvustamine;
6) professionaalse kultuuri vahendamine;
7) spordialase töö korraldamine ja koordineerimine;
8) koostöö piirkonna kultuuri-, spordi- ja haridusasutustega ning muude asutuste ja organisatsioonidega;
9) Keskuse hallata antud vara heaperemehelik haldamine.
(2) Ülesannete täitmiseks Keskus:
1) korraldab avatud noorsootööd;
2) korraldab taidlus- ja huvitegevust, pakub võimalusi loominguliste võimete ja oskuste arenguks;
3) korraldab etendusi, kontserte ning muid kultuuri- ja meelelahutuslikke üritusi;
4) korraldab Luunja valla ja riiklike tähtpäevade tähistamist;
5) teeb kultuurialast selgitustööd, vahendab professionaalset kultuuri;
6) tegeleb rahvuskultuuri alalhoiu ja edendamisega;
7) korraldab tervisespordiüritusi, rahvaspordivõistlusi ning tagab valla esindatuse spordivõistlustel;
8) korraldab tema hallata antud kultuuri- ja spordirajatiste ning -inventari sihipärast kasutamist, hooldamist ja arendamist;
9) kogub ja vahendab oma tegevusega seotud infot, koostab ja haldab valla kultuuri- ja spordikalendrit;
10) koostab ja juhendab oma tegevusvaldkonnaga seotud projekte;
11) võib rentida oma käsutuses olevat vara vastavalt kehtestatud korrale;
12) osutab muid oma põhitegevusega seotud tasulisi teenuseid.
§ 8. Keskuse juhtimine
(1) Keskuse tööd juhib direktor.
(2) Direktori ametikoha täitmiseks korraldab vallavalitsus avaliku konkursi. Konkursi kuulutab välja ja selle läbiviimise korra kehtestab vallavalitsus. Konkursi võitnud isiku kinnitab ametisse vallavalitsus.
(3) Direktoriga sõlmib, ütleb üles ja muudab töölepingu vallavanem või tema volitatud esindaja.
(4) Direktor on Keskuse seadusejärgne esindaja tema töölepingu kehtivuse ajal.
1) teostab oma pädevuse piires tehinguid õigus- ja haldusaktides, käesolevas põhimääruses, direktori töölepingus ning tööülesannete kirjelduses sätestatud tööülesannete täitmiseks;
2) vastutab Keskuse tegevuse ja arengu eest, samuti Keskusele hallata antud vara heaperemeheliku kasutamise, säilimise ning korrashoiu eest;
3) sõlmib, muudab ja ütleb üles personaliga töölepingud;
4) sõlmib vajadusel käsunduslepinguid ja töövõtulepinguid;
5) kinnitab tööülesannete kirjelduse, töökorralduse reeglid, asjaajamiskorra ja muud Keskuse töökorralduslikud dokumendid;
6) kinnitab Keskuse personali töötasud, preemiad ja lisatasud vastavalt Luunja vallavolikogu /edaspidi vallavolikogu/ poolt vastu võetud eelarvele;
7) esindab Keskust oma pädevuste piires suhetes teiste füüsiliste ja juriidiliste isikutega;
8) koostab Keskuse eelarve projekti, esitab selle vallavalitsusele ja vastutab kinnitatud eelarve täitmise eest;
9) tugineb Keskuse tegevuste planeerimisel Luunja valla kultuuri-, spordi ja noorsootöö arengukavale ning Nõukogu ettepanekutele;
10) annab Keskuse töö ja tegevuse korraldamiseks käskkirju;
11) teeb vallavalitsusele ettepanekuid Keskuse sisulise tegevuse arendamiseks ning majandusliku olukorra parendamiseks;
12) täidab muid Keskuse juhtimiseks vajalikke ja õigusaktidega pandud ülesandeid;
13) on aruandekohuslane vallavalitsuse ja Nõukogu ees.
(6) Direktori äraolekul asendab teda direktori poolt käskkirjaga määratud isik.
(1) Keskuse personali koosseisu kinnitab vallavalitsus kooskõlastatult volikoguga.
(2) Personali õigused, kohustused ja vastutus määratakse kindlaks töölepinguga, tööülesannete kirjeldusega ning töökorralduse reeglitega.
§ 10. Keskuse nõukogu
(1) Keskuse sisulist tegevust suunab 5-7 liikmeline Nõukogu, mis moodustatakse kuni kolmeks aastaks. Nõukogu koosseisu ja kodukorra kinnitab vallavalitsus.
(2) Nõukogu moodustatakse erinevate huvigruppide ja valdkondade esindajatest, sh. noorsootöö, sport, huvitegevus ning üks vallavolikogu kultuuri- ja spordikomisjoni liige ja üks vallavalitsuse esindaja.
(3) Nõukogu. ülesanne on olla toetav ja nõuandev organ, mis suunab Keskuse tegevust ja teeb ettepanekuid Keskuse tegevusega seotud küsimustes. Oma tegevuses juhindub Nõukogu oma kodukorrast.
1) Keskuse tööle hinnangu andmine;
2) Keskuse järgmise aasta eelarve projekti, tegevuskava ja ürituste kava kooskõlastamine enne nende esitamist vallavalitsusele;
3) muude Keskuse tegevust puudutavate oluliste küsimuste arutamine;
4) ettepanekute tegemine Keskuse töö parandamiseks ja arendamiseks.
(5) Nõukogu koosolekud toimuvad vastavalt vajadusele, kuid mitte harvemini kui kaks korda aastas.
(6) Nõukogu koosolekutest võtab sõnaõigusega osa Keskuse direktor.
(1) Keskuse hallatava vara moodustavad talle Luunja vallalt või teistelt isikutelt ja asutustelt Keskusele sihtotstarbeliseks valdamiseks, kasutamiseks ja käsutamiseks antud maa, hooned, rajatised, seadmed, rahalised vahendid, inventar ja muu vara.
(2) Vara valdamine, kasutamine ja käsutamine toimub vastavalt vallavolikogu poolt kehtestatud vallavara eeskirjale.
(1) Keskusel on oma alaeelarve Luunja valla eelarve koosseisus.
(2) Keskust finantseeritakse Luunja valla eelarvest, sealhulgas:
1) laekumistest Keskuse põhimäärusest tulenevate eesmärkide ja ülesannetega seotud tasulistest teenustest;
2) riigieelarvelistest eraldustest;
3) laekumistest sihtfondidest ja projektidest;
4) asutuste, ettevõtete, organisatsioonide ja üksikisikute annetustest;
5) muudest seadusega lubatud vahenditest.
(3) Keskuse poolt osutatavate teenuste hinnad kehtestab vallavalitsus.
Keskus esitab oma tegevuse kohta statistilisi ja muid asutuse tööga seotud aruandeid vastavalt seadusandluses kehtestatud korrale ning Nõukogu ja vallavalitsuse nõudmisel.
(1) Teenistuslikku järelevalvet Keskuse tegevuse seaduslikkuse ja otstarbekuse üle teostab vallavalitsus.
(2) Keskuse finantsmajandusliku tegevuse ja vara kasutamise sihipärasust kontrollib vallavolikogu revisjonikomisjon ja vallavalitsus.
§ 15. Ümberkorraldamine, ümberkujundamine ja tegevuse lõpetamine
Keskuse ümberkorraldamise, ümberkujundamise ja tegevuse lõpetamise otsustab vallavolikogu
Keskuse põhimääruse kinnitab, muudab ja tunnistab kehtetuks vallavolikogu.
(1) Tunnistada kehtetuks Luunja vallavolikogu 31.01.2013.a määrus nr 1 „Luunja Kultuuri- ja Vabaajakeskuse põhimäärus“.


RTL 2008, 15, 218
Vastu võetud 12.02.2008 nr 9
Määrusega kehtestatakse metsa majandusliku väärtuse parandamise investeeringutoetuse (edaspidi toetus) saamise nõuded taotleja, kavandatava tegevuse ja taotluse kohta, toetuse taotlemise ja taotluse menetlemise täpsem kord, taotluse vorm, toetuse määr ja suurus, abikõlblikud ja mitteabikõlblikud kulud, nõuded toetuse saajale, taotluse rahuldamise otsuse muutmise või kehtetuks tunnistamise alused ja kord, toetuse väljamaksmise kord ning taotluse hindamise kriteeriumid ja hindamise kord.
1) metsaühistu «Metsaseaduse» § 10 lõike 5 tähenduses (edaspidi metsaühistu) küla, alevi või aleviku territooriumil (edaspidi maapiirkond) paikneva tema liikmete omandis oleva «Metsaseaduse» § 3 lõike 2 tähenduses metsamaa kohta (edaspidi metsamaa) kinnisasja omaniku antud sellekohase õiguse alusel. Kinnisasja omanik metsaühistu liikmena kinnitab lisas 1 toodud vormi kohase kinnituskirjaga oma nõusolekut toetuse taotlemise ja sellega kaasnevate kohustuste võtmise kohta;
1) taotleja ei ole pärast 1. jaanuari 2007 saanud ega taotle sama kulu hüvitamiseks samale metsaeraldisele kavandatud sama tegevuse või sama investeeringuobjekti kohta toetust riigieelarvelistest, Euroopa Liidu või välisabi vahenditest või muud tagastamatut riigiabi;
6) kui taotleja on saanud varem toetust riigieelarvelistest, Euroopa Liidu või välisabi vahenditest või on saanud muud tagastamatut riigiabi, mis on kuulunud tagasimaksmisele, peab tagasimaksmisele kuulunud summa olema tähtajal tagasi makstud või toetuse tagasimaksmise ajatamise korral on tagasimaksed tasutud ettenähtud tähtajal ja summas.
(1) Toetust võib taotleda metsamaa kohta, mille kohta on koostatud «Metsaseaduse» § 15 kohaselt metsamajandamiskava.
(2) Toetust võib taotleda hooldusraieks, kui:
2) kavandatava hooldusraie kohta on tehtud «Metsaseaduse» § 41 alusel ja korras kehtiv metsateatis;
3) erametsaomanik taotleb toetust kuni 45 hektari ulatuses kalendriaastal ning metsaühistu kuni 45 hektari ulatuses kalendriaastas ühe liikme kohta, arvestades, et selle liikme metsamaa suurus, mille kohta hooldusraieks toetust taotletakse, ei või ületada 45 hektarit kalendriaastal kokku.
(3) Toetust võib taotleda puude laasimiseks tingimusel, et laasitavate puude arv on vähemalt 300 puud hektari kohta, laasitud tüve lõpp-pikkus on vähemalt kolm meetrit ja laasitud puu on märgistatud märkelindi või -värviga.
(4) Toetust võib taotleda metsa uuendamiseks, kui:
1) uuendamise kohta on tehtud «Metsaseaduse» § 41 alusel ja korras kehtiv metsateatis;
2) uuendatav puistu on halli lepa, haava-, sookase-, sarapuu- või pajupuistu, millesse on «Metsaseaduse» § 30 alusel turberaiena raiutud vähemalt 1,5–2 meetri laiune koridor arvestusega, et raiutud koridoride vahekaugus on vähemalt kolm meetrit;
3) istutatakse keskkonnaministri 27. detsembri 2006. a määruse nr 88 «Metsa majandamise eeskiri» § 15 lõikes 1 ning keskkonnaministri 4. detsembri 2006. a määruses nr 69 «Metsa uuendamisel kasutada lubatud võõrpuuliikide loetelu» lubatud puuliikide metsapuutaimi ning hariliku männi ja kuuse kultiveerimisel arvestatakse keskkonnaministri 13. detsembri 2006. a määruse nr 75 «Eestis metsa kultiveerimisel kasutada lubatud kultiveerimismaterjali algmaterjali päritolupiirkonnad» § 3 lõigetes 4 ja 5 toodud nõudeid;
4) istutatav metsapuutaim on keskkonnaministri 21. detsembri 2006. a määruse nr 85 «Kultiveerimismaterjali sertifitseeritavate liikide loetelu, sertifitseerimise kord ning sertifitseerimist või kontrollimist kinnitavate dokumentide sisu nõuded» kohaselt varustatud puuliiki, kvaliteeti ja päritolu tõendava põhitunnistusega ning sertifitseerimisele mittekuuluva metsapuutaime puuliiki ja päritolu tõendava vastavustunnistusega;
5) istutatav metsapuutaim on ostetud isikult, kellele on «Taimede paljundamise ja sordikaitse seaduse» § 66 alusel Metsakaitse- ja Metsauuenduskeskus väljastanud istutatava metsapuutaime liigi kohta kultiveerimismaterjali tootmise tegevusloa. Kui taotlejal või metsaühistu puhul tema liikmel endal on nimetatud tegevusluba, võib ta istutada enda kasvatatud metsapuutaimi;
6) väljaspool Euroopa Liidu liikmesriike kasvatatud metsapuutaim vastab keskkonnaministri 11. detsembri 2006. a määruse nr 72 «Kultiveerimismaterjali importimisele esitatavad nõuded» §-s 3 toodud nõuetele ja on varustatud tootjariigi väljastatud põhisertifikaadi või ametliku sertifikaadi ärakirjaga;
7) metsapuutaimed on istutatud ühtlaselt üle pinna arvestusega vähemalt 2000 metsapuutaime koridori ühe hektari kohta;
8) metsapuutaime kaitsvad metsatarvikud on tüvekrae, tüvetoru ja ladvakaitse.
(5) Lisa 2 punktides 2.4 ja 2.5 nimetatud repellendi, juurepessu, männikärsaka või muu metsapuude taimehaiguse ja -kahjustuse vastase tõrjevahendi kasutamise korral teatab taotleja vähemalt neli tööpäeva enne tööde tegemise alustamist töö tegemise aja ja koha «Euroopa Liidu ühise põllumajanduspoliitika rakendamise seaduse» § 453 lõike 4 alusel PRIA-ga halduslepingu sõlminud isikule (edaspidi volitatud isik) telefoni teel või elektrooniliselt.
(1) Paragrahvi 3 lõike 1 punktides 1–3 nimetatud tegevuse abikõlbliku maksumuse moodustavad:
1) tegevuse käibemaksuta maksumus, taotleja mitterahaline omafinantseering ja abikõlbliku tegevuse tähistamiseks vajaliku sümboolika käibemaksuta maksumus, kui taotleja on käibemaksukohustuslane;
2) tegevuse käibemaksuga maksumus, taotleja mitterahaline omafinantseering, abikõlbliku tegevuse tähistamiseks vajaliku sümboolika käibemaksuga maksumus, kui taotleja ei ole käibemaksukohustuslane.
(2) Paragrahvi 3 lõike 1 punktides 4 ja 5 nimetatud tegevuse abikõlbliku maksumuse moodustavad:
1) investeeringuobjekti käibemaksuta maksumus, mis koosneb investeeringuobjekti väljavalitud käibemaksuta hinnapakkumisest, taotleja mitterahalisest omafinantseeringust ja investeeringuobjekti tähistamiseks vajaliku sümboolika käibemaksuta maksumusest, kui taotleja on käibemaksukohustuslane;
2) investeeringuobjekti käibemaksuga maksumus, mis koosneb investeeringuobjekti väljavalitud käibemaksuga hinnapakkumisest, taotleja mitterahalisest omafinantseeringust ja abikõlbliku investeeringuobjekti tähistamiseks vajaliku sümboolika käibemaksuga maksumusest, kui taotleja ei ole käibemaksukohustuslane.
(3) Kavandatava tegevuse maksumus peab olema põhjendatud, üheselt mõistetav, üksikasjalikult kirjeldatud, otstarbekas ja vajalik tegevuse eesmärgi saavutamiseks. Taotleja tagab kasutatava toetusraha otstarbeka ja säästliku kasutamise.
9) sularahamakse, mis ületab 1000 krooni ühe tegevuse või investeeringuobjekti kohta, teenustasu pangatoimingu eest, tagatismakse, intress ja finantsteenustega seotud muu kulu;
10) juriidilise konsultatsiooni ja raamatupidamisteenuse eest tasumiseks tehtud kulutus, tasu patendi ja litsentsi ostmiseks ning riigilõivu ja teostatavusuuringu eest;
13) kasutatud investeeringuobjekti ostmiseks tehtud kulutused;
15) riigile, kohalikule omavalitsusüksusele või riigi osalusega eraõiguslikule juriidilisele isikule kuuluva metsamaa kohta tehtud kulutused;
16) «Looduskaitseseaduse» § 4 lõikes 1 nimetatud loodusobjektil, kus keskkonnakaitselised piirangud ei võimalda teha kavandatavaid töid, tehtud kulutused;
17) muud kulud, mis ei ole investeeringuga otseselt seotud;
(1) Kui lisas 2 nimetatud ühe investeeringuobjekti käibemaksuta maksumus ületab 156 466 krooni, peab taotleja olema investeeringuobjekti kohta saanud vähemalt kolm võrreldavat hinnapakkumist koos tehniliste tingimuste loeteluga, mis osutavad tehnilisele spetsifikatsioonile (edaspidi investeeringuobjekti hinnapakkumine).
(2) Kui lisas 2 nimetatud ühe investeeringuobjekti käibemaksuta maksumus ei ületa 156 466 krooni, peab taotleja olema investeeringuobjekti kohta saanud vähemalt ühe investeeringuobjekti hinnapakkumise.
(3) Investeeringuobjekti hinnapakkumine peab olema tehtud iga investeeringuobjekti kohta eraldi.
(4) Väljavalitud investeeringuobjekti hinnapakkumine ei tohi olla põhjendamatult kõrge võrreldes tavaliselt sarnase investeeringuobjekti eest tasutava hinnaga.
1) metsatehnika soetamise korral 3 129 320 krooni ühe taotleja kohta arengukava programmiperioodil (edaspidi programmiperiood) kokku, kuid lisa 2 punktis 1.1.12 nimetatud investeeringuobjekti puhul mitte rohkem kui 500 000 krooni ja punktis 1.1.13 nimetatud investeeringuobjekti puhul mitte rohkem kui 1 000 000 krooni ühe taotleja kohta kalendriaastas;
3) puude laasimise korral 3400 krooni hektari kohta;
4) metsa uuendamise korral 16 600 krooni koridori hektari kohta, kui metsapuutaimede istutamisel kasutatakse § 4 lõike 4 punktis 8 nimetatud metsatarvikuid, ja 7850 krooni koridori hektari kohta, kui metsapuutaimed istutatakse ilma metsatarvikuid kasutamata.
(4) Kui § 3 lõike 1 punktis 4 nimetatud tegevuse puhul omab taotleja suhtes «Konkurentsiseaduse» § 2 lõike 4 mõistes valitsevat mõju taotlejaga samas tegevuskohas ja samal tegevusalal tegutsev ettevõtja, ei saa taotleja ja tema üle valitsevat mõju omav ettevõtja programmiperioodil kokku toetust rohkem kui 3 129 320 krooni.
(2) Vabatahtlik tasustamata töö võib moodustada kuni 50% abikõlblikest kuludest.
(3) Vabatahtliku tasustamata töö tegemise korral on toetuse maksimaalne suurus:
1) metsa uuendamise korral metsapuutaimede istutamisel 3500 krooni hektari kohta, kui metsapuutaimede istutamisel kasutatakse § 4 lõike 4 punktis 8 nimetatud metsatarvikuid, ja 2250 krooni hektari kohta, kui metsapuutaimed istutatakse ilma metsatarvikuid kasutamata;
2) kahjustuse ennetamise korral aia või tara paigaldamisel 50 krooni aia või tara meetri kohta;
3) kahjustuse ennetamise korral tüvetorude või ladvakaitsmete paigaldamisel 50 senti ühe tarviku paigaldamise kohta;
4) kahjustuse ennetamise korral repellendi, juurepessu, männikärsaka ning muu metsapuude taimehaiguse ja -kahjustuse vastase tõrjevahendi kasutamise korral 1250 krooni hektari kohta.
(4) Taotleja teatab vähemalt neli tööpäeva enne vabatahtliku tasustamata töö tegemise alustamist vabatahtliku tasustamata töö tegemise aja ning töö tegemise koha volitatud isikule telefoni teel või elektrooniliselt.
(5) Taotleja täidab vabatahtliku tasustamata töö tegemise tõendamiseks lisas 3 toodud vormi kohast päevikut.
(1) Taotleja esitab toetuse taotlemiseks selleks ettenähtud tähtajal lisas 4 toodud vormi kohase taotluse ning selles esitatud andmeid tõendavad dokumendid.
(3) Taotleja esitab kavandatava tegevuse nõuetekohasust tõendavad järgmised dokumendid:
1) tegevuse, välja arvatud metsatehnika soetamine, asukoha skeem või ärakiri katastriüksuse plaanist, kuhu on märgitud kavandatava tegevuse asukoht ja sellega seotud katastriüksuste piirid koos katastritunnustega;
2) vähemalt kolme pakkuja investeeringuobjekti hinnapakkumise ärakiri, kui investeeringuobjekti käibemaksuta maksumus ületab 156 466 krooni; kui investeeringuobjekti käibemaksuta maksumus on alla 156 466 krooni, siis vähemalt üks investeeringuobjekti hinnapakkumise ärakiri;
3) lisas 5 toodud vormi kohane hinnavõrdlustabel § 6 lõikes 1 nimetatud juhul, kusjuures väljavalitud hinnapakkumine peab olema objektiivselt põhjendatud;
4) kaasomaniku kirjalik nõusolek investeeringu tegemiseks, kui § 3 lõike 1 punktides 1–3 ja 5 nimetatud tegevus, mille kohta toetust taotletakse, viiakse ellu kaasomandis oleval metsamaal;
5) ärakiri § 2 lõike 1 punktis 1 nimetatud kinnituskirjast, kui toetust taotleb metsaühistu.
(4) Taotleja võib taotluse esitamise tähtajal esitada vaid ühe taotluse.
(3) Kui taotleja ja taotluse nõuetele vastavuse kontrollimise käigus tehakse kindlaks, et taotleja või taotlus ei vasta nõuetele, teeb volitatud isik «Euroopa Liidu ühise põllumajanduspoliitika rakendamise seaduse» § 456 lõike 2 alusel taotluse rahuldamata jätmise otsuse.
(1) Kui kõigi nõuetele vastavate taotluste rahastamise summa ületab toetuse rahastamise eelarve, hindab volitatud isik nõuetele vastavaid taotlusi lisas 6 toodud hindamiskriteeriumide põhjal, andes taotlusele hindepunkte lisa 6 kohaselt.
(3) Võrdsete näitajatega taotluste puhul eelistatakse «Euroopa Liidu ühise põllumajanduspoliitika rakendamise seaduse» § 457 lõike 2 alusel taotlust, mille on esitanud metsaühistu või milles taotletav toetuse summa on väiksem.
(1) Kuni PRIA poolt viimase toetusosa väljamaksmiseni teavitab taotleja või toetuse saaja volitatud isikut viivitamata kirjalikult käibemaksukohustuslaseks registreerimisest «Käibemaksuseaduse» § 19 alusel.
(2) Alates taotluse esitamisest kuni viie aasta möödumiseni PRIA poolt viimase toetusosa väljamaksmisest teavitab taotleja või toetuse saaja volitatud isikut viivitamata kirjalikult:
(3) Alates taotluse esitamisest kuni viie aasta möödumiseni PRIA poolt viimase toetusosa väljamaksmisest teavitab taotleja või toetuse saaja volitatud isikut viivitamata kirjalikult nõusoleku saamiseks:
(1) Toetuse saaja teeb investeeringu ja esitab investeeringu tegemist tõendavad dokumendid volitatud isikule kuni neljas osas ühe taotluse kohta hiljemalt kahe aasta jooksul arvates volitatud isiku poolt taotluse rahuldamise otsuse tegemisest.
2) säilitama selle metsamaa, mille kohta on toetust saadud, sihtotstarbe vähemalt viie aasta jooksul arvates PRIA poolt viimase toetusosa väljamaksmisest;
4) saadud toetusraha PRIA nõudmisel osaliselt tagasi maksma, kui toetuse saaja on metsaühistu, kelle liige on selle metsamaa, mille kohta on toetust saadud, sihtotstarvet muutnud enne viie aasta möödumist PRIA poolt viimase toetusosa väljamaksmisest. Tagasimakstava toetuse suurus arvutatakse võrdeliselt metsaühistu liikme osalusega toetatava tegevuse maksumusest;
(1) Toetuse väljamaksmiseks esitab toetuse saaja volitatud isikule pärast investeeringu täielikku või osadena tegemist ja selle eest täielikult või osaliselt tasumist lisas 7 toodud vormi kohase kuludeklaratsiooni koos järgmiste dokumentidega:
(2) Metsa uuendamise korral esitab toetuse saaja toetuse väljamaksmiseks volitatud isikule pärast investeeringu täielikku või osadena tegemist ja selle eest täielikult või osaliselt tasumist lisaks lõikes 1 nimetatud dokumentidele järgmised dokumendid:
4) lisas 3 toodud vormi kohane päevik, kui taotleja omafinantseeringu osaks on vabatahtlik tasustamata töö.
(3) Hooldusraie, puude laasimise ja kahjustuse ennetamise korral esitab toetuse saaja toetuse väljamaksmiseks volitatud isikule pärast investeeringu täielikku või osadena tegemist ja selle eest täielikult või osaliselt tasumist lisaks lõikes 1 nimetatud dokumentidele lisas 8 toodud vormi kohase kinnituse tööde tegemise kohta ning kahjustuse ennetamise korral lisas 3 toodud vormi kohase päeviku, kui taotleja omafinantseeringu osaks on vabatahtlik tasustamata töö.
(4) Kapitalirendi (liising) puhul esitab toetuse saaja toetuse väljamaksmiseks volitatud isikule pärast investeeringu täielikku või osadena tegemist ja selle eest täielikult või osaliselt tasumist kapitalirendi lepingus ettenähtud korras kuludeklaratsiooni koos järgmiste dokumentidega:
(7) Lõike 1 punktis 1 ja lõike 4 punktis 1 nimetatud arve või arve-saatelehe ärakirjal näidatud tehingu sisu peab vastama arve või arve-saatelehe väljastanud isiku hinnapakkumisele.
(1) Volitatud isik teeb PRIA-le ettepaneku toetuse maksmise või maksmisest keeldumise kohta kahe kuu jooksul arvates § 17 lõigetes 1–4 nimetatud nõuetekohaste dokumentide saamisest.
(2) PRIA otsustab toetuse maksmise sellise aja jooksul, et toetusraha oleks võimalik kanda toetuse saaja arvelduskontole või kapitalirendi puhul toetuse saaja nimetatud kapitalirendile andja arvelduskontole ühe kuu jooksul arvates lõikes 1 nimetatud ettepaneku saamisest.
(3) Toetust ei maksta «Euroopa Liidu ühise põllumajanduspoliitika seaduse» § 457 lõikes 8 sätestatud juhtudel.
(1) PRIA poolt § 9 lõike 2 alusel määratud esimesel taotluse esitamise tähtajal võib taotleda toetust investeeringu kohta, mille tegemist tõendavad dokumendid ei ole väljastatud varem kui 2007. aasta 1. jaanuaril, ja esitada § 17 lõigetes 1–4 nimetatud investeeringu tegemist tõendavad dokumendid koos taotlusega.
(2) Lõikes 1 nimetatud juhul otsustatakse toetuse maksmine sellise aja jooksul, et toetusraha oleks võimalik kanda toetuse saaja või kapitalirendi korral toetuse saaja poolt nimetatud kapitalirendile andja arvelduskontole kolme kuu jooksul arvates taotluse rahuldamise otsuse tegemisest.
(3) Lõiget 1 ei kohaldata:
1) kui taotleja mitterahalise omafinantseeringu osaks on vabatahtlik tasustamata töö;
2) repellendi, juurepessu, männikärsaka või muu metsapuude taimehaiguse ja -kahjustuse vastase tõrjevahendi kasutamise korral.
(4) Kui hooldusraieks on taotluse esitamise esimesel tähtajal sama metsaeraldise kohta saadud toetust riigieelarvelistest, Euroopa Liidu või välisabi vahenditest või muud tagastamatut riigiabi, ei saa toetust taotleda enne ühe aasta möödumist viimase toetusosa väljamaksmisest arvates.