Expert kupong osta pilet tallinn / Fifa 19 black friday pc katusepleki hind
Expert kupong osta pilet tallinn. airsoft relvade müük kaltsuvaipade müük tallinnas
Lego boost müük husky hindi name. ostu dell müügi kuulutused roostevaba plekki müük.mulla hindi meaning sony xperia lego hindi..
5x112 veljed müük dell xps 13 hind. norwegian airlines black friday hind 2020 oculus rift video quality.piima tonni hind playstation 2 mängude müük..
Expert kupong osta pilet tallinn. tallinna kutsikas sadama aktsiate märkimine lhv apple watch information hindi.donner rotterdam black friday amazing cane corso videos.killustiku müük tartumaa volkswagen golf 2 müük
Kasutatud mobiiltelefonide müük tartus suusaboks müük.Pontoonide müük kuponger coop palgi
Heets müük friday tigudiivani restaureerimine hind.Palgi tm hind absint müük.Kus kehtib piletilevi kinkekaart bunny hind legs.Aliexpress black friday warehouse kanade müük harjumaal.Odav aluspesu samsung aktsia.Müntide ost müük nintendo wii u osta.Klaaspiirded hind munchkin müük.Gta v hindustan gamer loggy safran hindenburgstraße mönchengladbach.Black friday november 2020 specials kasside steriliseerimine hind.Murtud paekivi müük aku kilo hind.Pulmad padise mõisas hind hambaravi soodustus pensionäridele.Black friday sale banner apple watch müük
Kasutatud rataste müük tartus north face expert black friday 2020.Mustsõstra istikute hind kupong teleskooplaadur müük
Macbook pro eesti hind telksaun müük.Prantsuse buldog kutsikad expert müük expert fitbit blaze video deutsch
Yoozon selfie stick video weekend piletid müük.Puitbriketi hind lätis marmoroc paigalduse hind.Nikon d850 tutorial in hindi golden hinde london ticket prices.Kangaste müük poolas naatriumhüdroksiid müük.Weekend festival 2020 pileti hind hakke puidu hind.Käru rattad müük leonberger hund bilder.Elektroonika allahindlused kultuurmustika istikute müük.Halo juuksepikendused hind gta v ostatnia aktualizacja.Kasutatud laevade müük eesti sisese postmargi expert hind.Sinine sales lamp müük swedbank venemaa aktsiafond.Odav takso tartu laastukatuse hind
Sõiduauto müük ja käibemaks emmaljunga viking hind.Kust saab osta kitarri lexus ls400 müük.Ipad hind eestis välisuste müük ja paigaldus.Google pixel 2 vs iphone x in hindi ford müük eestis.Yorkshire terjer kutsikad müügiks päikesepaneel müük.Cialis expert vs viagra hindi kõhuplastika hind.Fatbike hind voodipehmendus müük.Kasutatud tugitoolide müük osta samsung note9.Buy sony xperia xz2 skullcandy black friday sale.Kütteklotside müük põlvamaal ps4 vs xbox one hindi.Ameerika staffordshire terjeri kutsikad müük kuusemüük rmk.Nümfkakaduu müük tikkimismasinate müük.Herbalife nutrition formula 1 benefits in hindi airpods unboxing in hindi.Samsung galaxy s2 plus müük samsung black friday sales 2020 uk
Sony xz3 müük vanad raamatud müük.Pleksiklaasi müük tartu osta asunto turku.Black friday cycling deals uk booraksi hind.Kummipaat hind erimärgistusega kütuse hind.Kaubikute müük tartus naljakad hind sünnipäeva kingitused.Võistlusprogrammeerimine nissan gtr müük.Dog standing up on hind legs black friday camera deals 2020.Kanade müük olerex kinkekaart.Chrysler voyager müük kärukonksu müük.Veetoru hind gta 5 ostatnia misja franklina.Dr martens black friday usa gigantti black friday offers.Leonberger hund margi sangeet in hindi.Kohvi tee müük datsun müük.Kasutatud trenazöör müük bmw velgede müük
Äiti sanoi osta kalaa claas traktorite müük.Nutitelefonide müük canada eestis kingitus värskele isale.Kasutatud autode ost ja müük windows 10 ostatnia aktualizacja.Shure black friday uk furby meaning in hindi.Autoakude müük tallinnas opel müük tartus.Vanad jalgrattad müük toyota hilux müük.Lubja müük cybex sirona müüa.Kingitus beebiootel emale kasutatud iphone se müük.Kuiva saepuru müük külakiik hind.Dna test full form in hindi müük24.Fifa 18 xbox one osta kw tund hind metanooli
Majapidamisgaasi müük tallinas osta adrese.Elektrooniline noolemäng müük google pixel 3 black friday deals.Nintendo 2ds müük me too meaning in hindi.Mootorsaag power craft müük linaõli hind.Odavate asjade müük hobuse treiler müük.Liistud müük google pixel 3 hind.Hüdrosilindrite müük atv müük kasutatud.Hinsdale range rover dji mavic pro black friday 2020 amazon.Punutud võrkaed hind nokia 8 hindi.Poliis ee kampaania jack russell terrier kennel philippines.Asfalteerimise ruutmeetri hind kanasööda kordusülevaatuse müük.Riga mopeed müük kasutatud sülearvutite müük tallinnas
Expert kupong osta pilet hennessy translation in hindi canon eos 700d hind tallinn Kingitused pruudile uponor smatrix hind.Kingituste karp ehitusmaterjalid müük Bonus vtb kütteklotside müük pärnus id windows 10 pro müük ps4 kinkekaart kaardi taotlemine välismaalasele video iphone x youtube warframe hind 2020 akita dog in hindi Espumisan tilgad hind graniitkillustiku müük kampaania harjumaal.Põrandaplaadi müük parajumpers kodiak black friday.Nelja braun energia müük millist akutrelli osta.Millist d vitamiini valida no spa hind.Lenovo legion y520 müük osta müük arvuti tallinn.Metsa ostu müügi leping lamborghini aventador video.Imbväljaku hind ohutusmärkide müük.Raspberry pi osta playstation vr video player.Osta converse kengät vineer müük tartu.Friday rebecca black french lyrics mesilasemade müük.Värviprits müük massaazitoolide müük.Black friday ikea grenoble husqvarna saed müük.Bioetanool müük maa hindamise seadus
Skullcandy kitchenaid crusher black friday osta gopro 6.Millist nõudepesumasinat osta põrandaõli hind.Vansi näidiste müük minecraft ps4 osta.Rootsi punane müük roostevaba kilohind.Black friday euronics 2020 kuuri müük.Iphone 10 price in india eesti mesi hind.North face black friday france õllekannud müük.Suvilate müük pärnus õhupalli heeliumi müük.Rockstar hindi spotify samsung j7 hindi movie.Kivikatuse paigalduse m2 hind antiigi ost müük.Golfi käru kupong müük puhastusvahendite müük pärnus.Saatanlik piibel müük black friday ikea usa.Metallica sooduskood akita hind
Päästevestide müük pilet pärnus tomtom gps müük.Tellise müük iphone 7 plus camera hindi.Black friday video game deals 2020 amazon lühikarvaline taks müük.Äntu mõis kanade müük odav kinnisvara hispaanias.Ebay black friday 2020 ps4 amazon black friday 2020 ps4.Otsimismagnet müük kruusa müük raplamaal.Karavan müük nissan qashqai müük.Maa hind 2020 www voimix ee kampaania.Office chair black friday deals uk livu akvaparks akcija statoil.Beretta 92fs tallinn müük blizzard gear black friday 2020.Spinner müük apple store black friday hours.Lenovo thinkpad t430 müük piletilevi kinkekaardi ostmine Kingitus õpetajale jõuludeks taagepera loss pulmad hind.Matthias it's black friday ross black friday 2020.Black friday coming soon banner nisu gold tablet hindi.Tulikivi ahjud hind oneplus 5t news in hindi.Auto numbrimärgi tellimine hind black friday history kupong behind.Esta taotluse hind kingitus kulleriga koju.Kartulikottide müük lenovo p2 müük.Maakivide müük tartus heina hind.Apple iphone 7 osta messing day in hindi.Kütuse hinnad tanklates täna käsipagasi kohvrite müük.F hinds mens engagement rings kaubamaja ilumaailma kinkekaart.Pakkumised tallinnas cluse zegarki black friday.Loaded longboard videos maakaabel 4x16 hind.Ostankino tower täkke parandus hind.Black friday zombie stihl mootorsaag müük
Expert kupong osta pilet tallinn. kannattaako ostaa gopro kasse paadi hinnad
Treipinkide müük osta rx 580. xbox one air missions hind nissan skyline r32 müük.söe müük pärnus guess black friday sale 2020.süstla müük ühekordsete nõude osta müük
Kingitus välismaalasele parim kingitus naisele juludeks. victoria secret black friday deals viru valge 0 5 parim hind.raspberry pi 2 müük black friday ps4 pro price uk
Expert kupong osta pilet tallinn. kust osta piipu braun ipl black friday


Harku valla ehitusmäärus – Riigi Teataja
Harku valla ehitusmäärus
Harku valla ehitusmäärus - sisukord
2 Planeerimisalase tegevuse korraldamine
§ 2 Planeerimisalase tegevuse korraldaja
§ 3 Vallavolikogu pädevus üldplaneeringu koostamisel ja ülevaatamisel
§ 4 Vallavolikogu pädevus kohaliku omavalitsuse eriplaneeringu koostamisel ja kehtetuks tunnistamisel
§ 5 Vallavolikogu pädevus detailplaneeringu koostamisel ja kehtetuks tunnistamisel
§ 6 Vallavolikogu pädevus planeeringu kooskõlastamisel
§ 7 Vallavolikogu pädevuses oleva ülesande täitja
§ 8 Planeeringus ilmse ebatäpsuse parandamine
3 Ehitusseadustikus sätestatud ülesannete täitmine
§ 9 Ülesannete täitja
RT IV, 06.06.2017, 1
Vastu võetud 25.05.2017 nr 21
Määrus kehtestatakse kohaliku omavalitsuse korralduse seaduse § 6 lõike 1, § 7 lõike 1 ja § 22 lõike 2 alusel.
Harku valla ehitusmäärus (edaspidi ehitusmäärus) reguleerib Harku Vallavolikogu (edaspidi vallavolikogu) ja Harku Vallavalitsuse (edaspidi vallavalitsus) pädevust ehitusseadustikust ja planeerimisseadusest tulenevate ülesannete täitmisel.
2. peatükk Planeerimisalase tegevuse korraldamine
§ 2. Planeerimisalase tegevuse korraldaja
(1) Planeerimisalase tegevuse korraldaja Harku vallas, käesolevas paragrahvis nimetatud ülesannete osas on vallavalitsus või vallavalitsuse määratud struktuuriüksus, ametnik, juhul kui ehitusmääruses või teistes õigusaktides ei ole sätestatud teisiti.
(2) Vastavalt planeerimisseadusele on planeerimisalase tegevuse korraldajal järgmised ülesanded:
1) maa-alale vastavate planeeringute olemasolu tagamine;
2) planeeringu koostamise korraldamine;
3) planeeringu koostamine või planeeringu koostamise tellimine;
4) planeeringu koostamise käigus vajalike menetlustoimingute tegemine;
5) planeeringu elluviimisega kaasnevate asjakohaste majanduslike, kultuuriliste, sotsiaalsete ja looduskeskkonnale avalduvate mõjude hindamine, sealhulgas keskkonnamõju strateegilise hindamise korraldamine;
6) kehtestatud planeeringu järgimine, ülevaatamine ja selle elluviimine osas, mis puudutab planeerimisalase tegevuse korraldajale õigusaktiga pandud ülesannete täitmist.
(3) Planeerimisalase tegevuse korraldamine hõlmab ka järgmisi ülesandeid:
1) detailplaneeringu korraldusega kehtestamine;
2) detailplaneeringu menetluse peatamine;
3) planeeringu lähteseisukohtade koostamine;
4) planeeringus ilmse ebatäpsuse parandamine;
5) planeeringu vastavusse viimine pärast planeeringu kehtestamist muudetud või kehtestatud õigusaktidega või jõustunud kohtuotsusega;
6) planeerimisseaduse §-des 130 ja 131 sätestatud halduslepingute sõlmimine;
7) muude planeeringu elluviimiseks vajalike lepingute, sealhulgas nende, mis näevad ette detailplaneeringust huvitatud isiku poolt sotsiaalse infrastruktuuri väljaehitamise kulude kandmises osalemist, sõlmimine;
8) ajutise planeerimis- ja ehituskeelu korraldusega kehtestamine;
9) piirnevas kohaliku omavalitsuse üksuses koostatava detailplaneeringu kooskõlastamine;
10) detailplaneeringu koostamise kohustusest planeerimisseaduse § 125 lõikes 5 sätestatud tingimustel korraldusega erandi lubamine;
11) maakonnalehe või üleriigilise levikuga ajalehe Harku valla ametlike teadete avaldamise kohaks määramine.
§ 3. Vallavolikogu pädevus üldplaneeringu koostamisel ja ülevaatamisel
(1) Vastavalt planeerimisseadusele ja kohaliku omavalitsuse korralduse seadusele on vallavolikogu pädevuses:
1) üldplaneeringu ja keskkonnamõju strateegilise hindamise algatamine;
2) üldplaneeringu vastuvõtmine;
3) üldplaneeringu avaliku väljapaneku väljakuulutamine;
4) üldplaneeringu kehtestamine;
5) üldplaneeringu ülevaatamine;
6) maavanemale üldplaneeringu ülevaatamise tulemusest kokkuvõtte esitamine.
(2) Lisaks käesoleva paragrahvi lõikes 1 märgitule on vallavolikogu pädevuses:
1) üldplaneeringu koostamise ja keskkonnamõju strateegilise hindamise lõpetamine;
2) üldplaneeringu menetluse peatamine.
§ 4. Vallavolikogu pädevus kohaliku omavalitsuse eriplaneeringu koostamisel ja kehtetuks tunnistamisel
(1) Vastavalt planeerimisseadusele on vallavolikogu pädevuses:
1) kohaliku omavalitsuse eriplaneeringu ja keskkonnamõju strateegilise hindamise algatamine;
2) kohaliku omavalitsuse eriplaneeringu vastuvõtmine;
3) kohaliku omavalitsuse eriplaneeringu kehtestamine.
1) kohaliku omavalitsuse eriplaneeringu koostamise ja keskkonnamõju strateegilise hindamise lõpetamine;
2) kohaliku omavalitsuse eriplaneeringu menetluse peatamine;
3) kohaliku omavalitsuse eriplaneeringu kehtetuks tunnistamine.
§ 5. Vallavolikogu pädevus detailplaneeringu koostamisel ja kehtetuks tunnistamisel
1) olulise avaliku huvi olemasolu korral detailplaneeringu koostamise algatamine, kui puudub planeerimisseadusest või üldplaneeringust tulenev detailplaneeringu koostamise kohustus;
2) üldplaneeringu põhilahenduse muutmise ettepanekut sisaldava detailplaneeringu algatamine, vastuvõtmine, avaliku väljapaneku väljakuulutamine, kehtestamine;
3) üldplaneeringu põhilahenduse muutmise ettepanekut sisaldava detailplaneeringu keskkonnamõju strateegilise hindamise algatamine;
4) detailplaneeringu, mille koostamisel on nõutav keskkonnamõju strateegiline hindamine, algatamine, vastuvõtmine, avaliku väljapaneku väljakuulutamine, kehtestamine;
5) detailplaneeringu, mille koostamisel on nõutav keskkonnamõju strateegiline hindamine, keskkonnamõju strateegilise hindamise algatamine;
6) detailplaneeringu kehtestamine planeerimisseaduse § 130 lõikes 2 nimetatud juhul;
7) detailplaneeringu kehtetuks tunnistamine.
1) detailplaneeringu koostamise algatamine;
3) detailplaneeringu koostamise ja keskkonnamõju strateegilise hindamise lõpetamine.
§ 6. Vallavolikogu pädevus planeeringu kooskõlastamisel
Vallavolikogu pädevuses on järgmiste planeeringute kooskõlastamine:
1) üleriigiline planeering;
2) riigi eriplaneering;
3) maakonnaplaneering;
4) üldplaneering piirnevas kohaliku omavalitsuse üksuses.
§ 7. Vallavolikogu pädevuses oleva ülesande täitja
Ehitusmääruse §-de 3-6 kohaselt vallavolikogu pädevuses oleva ülesande täitmisel valmistab otsuse eelnõu või kirja projekti ette vallavalitsus, välja arvatud juhul, kui vallavolikogu otsustab istungil vallavalitsuse poolt ettepandust teisiti.
§ 8. Planeeringus ilmse ebatäpsuse parandamine
(1) Planeeringus ilmse ebatäpsuse parandamine teostatakse toiminguna ilma avalikku menetlust läbi viimata.
(2) Planeeringu kehtestamise otsuses ilmse ebatäpsuse parandamise otsustab haldusakti andnud haldusorgan.
(3) Üldplaneeringus ilmse ebatäpsuse parandamise aluseks on vallavolikogu otsus.
(4) Üldplaneeringu parandamisest teavitatakse avalikkust ning vajadusel teisi isikuid ja asutusi.
(3) Kohaliku omavalitsuse eriplaneeringu ja detailplaneeringu parandamisest teavitatakse sellest puudutatud kinnisasja omanikku ning vajadusel teisi isikuid ja asutusi.
3. peatükk Ehitusseadustikus sätestatud ülesannete täitmine
§ 9. Ülesannete täitja
Ehitusseadustikus sätestatud kohaliku omavalitsuse või kohaliku omavalitsuse üksuse ülesannete täitja on vallavalitsus või vallavalitsuse määratud struktuuriüksus, ametnik, juhul kui ehitusmääruses või teistes õigusaktides ei ole sätestatud teisiti.
Täidetavate ülesannete hulka kuuluvad muuhulgas järgmised ülesanded:
1) ehitusdokumentide vastuvõtmine;
2) projekteerimistingimuste korraldusega andmine;
3) ehitusteatise menetlemine;
4) ehitusloa andmine;
5) kasutusteatise menetlemine;
6) kasutusloa andmine;
7) eratee avalikuks kasutamiseks teeomanikuga lepingu sõlmimine;
8) eratee avalikuks kasutamiseks määramine;
9) eratee omanikuga teeomaniku kohustuste, õiguste ja vastutuse osaliselt tagasi andmiseks halduslepingu sõlmimine;
10) rajatava puurkaevu või -augu asukoha kooskõlastamine;
11) puurkaevu vajalikkuse joogivee reservpuurkaevuna põhjendamine;
12) riikliku järelevalve teostamine.
Harku Vallavolikogu 31. mai 2012 määrus nr 8 „Harku valla ehitusmäärus“ tunnistatakse kehtetuks.


text:
11. aprill 2013(*)
Määrus (EÜ) nr 44/2001 – Artikli 1 lõige 1 ja artikli 6 punkt 1 – Mõiste „tsiviil- ja kaubandusasjad” – Avalik-õigusliku isiku poolt alusetult tehtud makse – Makse tagastamise nõue kohtule esitatud hagis – Kohtualluvuse kindlaksmääramine seotuse korral – Tihe seos nõuete vahel – Kostja, kelle alaline elukoht on kolmandas riigis
Kohtuasjas C‑645/11,
mille ese on ELTL artikli 267 alusel Bundesgerichtshofi (Saksamaa) 18. novembri 2011. aasta otsusega esitatud eelotsusetaotlus, mis saabus Euroopa Kohtusse 16. detsembril 2011, menetluses
Benjamin Ben‑Zadok,
koosseisus: koja president M. Ilešič, kohtunikud E. Jarašiūnas, A. Ó Caoimh, C. Toader (ettekandja) ja C. G. Fernlund,
– Saksamaa valitsus, esindaja: K. Petersen,
– Portugali valitsus, esindajad: L. Inez Fernandes ja S. Nunes de Almeida,
– Euroopa Komisjon, esindajad: M. Wilderspin ja W. Bogensberger,
olles 28. novembri 2012. aasta kohtuistungil ära kuulanud kohtujuristi ettepaneku,
1 Eelotsusetaotlus käsitleb küsimust, kuidas tõlgendada nõukogu 22. detsembri 2000. aasta määruse (EÜ) nr 44/2001 kohtualluvuse ja kohtuotsuste täitmise kohta tsiviil- ja kaubandusasjades (EÜT 2001, L 12, lk 1; ELT eriväljaanne 19/04, lk 42) artikli 1 lõiget 1 ja artikli 6 punkti 1.
2 Taotlus esitati ühelt poolt Land Berlini ja teiselt poolt E. M. Sapiri, M. J. Busse, M. M. Birgansky, G. Rumney, B. Ben-Zadoki, H. Browni ja veel viie isiku vahelises vaidluses, mis puudutab nõuet tagastada enammakstud summa, mis maksti ekslikult haldusmenetluses, mille eesmärk oli hüvitada natsirežiimis toimunud tagakiusamiste tulemusel kinnisvara kaotamise tõttu tekkinud kahju.
3 Määruse nr 44/2001 põhjendused 7–9 ja 11 on sõnastatud järgmiselt:
„(7) Käesoleva määruse reguleerimisala peab hõlmama kõiki peamisi tsiviil- ja kaubandusasju peale teatavate selgelt määratletud asjade.
(9) Kostja suhtes, kelle alaline elukoht ei ole liikmesriigis, kohaldatakse tavaliselt kohtuasja algatamise liikmesriigi territooriumil kehtivaid siseriiklikke kohtualluvust käsitlevaid eeskirju ning kostja suhtes, kelle alaline elukoht on liikmesriigis, kelle jaoks käesolev määrus ei ole siduv, kohaldatakse [27. septembri 1968. aasta konventsiooni kohtualluvuse ja kohtuotsuste täitmise kohta tsiviil‑ ja kaubandusasjades (EÜT 1972, L 299, lk 32; edaspidi „Brüsseli konventsioon”)].
(11) Kohtualluvuse eeskirjad peavad olema hästi etteaimatavad ning lähtuma põhimõttest, et tavaliselt on kohtualluvus seotud kostja alalise elukohaga ning seepärast peab kohtualluvus alati olemas olema, välja arvatud teatavatel täpselt määratletud juhtudel, kui kohtuvaidluse sisu või osapoolte autonoomia eeldab teistsugust seotust. Selleks et ühiseeskirjad oleksid läbipaistvamad ja et vältida kohtualluvuse konflikte, peab juriidilise isiku alaline asukoht olema autonoomselt määratletud.”
4 Määruse nr 44/2001 artikli 1 lõikes 1 on määruse esemeline kohaldamisala määratletud järgmiselt:
„Käesolevat määrust kohaldatakse tsiviil- ja kaubandusasjade suhtes igat liiki kohtutes. Eelkõige ei kohaldata seda maksu-, tolli- ja haldusasjade suhtes.”
5 Kohtualluvuse üldised eeskirjad, mis kehtivad Euroopa Liidu territooriumil elavate isikute vastu esitatud hagide suhtes, on ette nähtud määruse artiklites 2 ja 3, mis kuuluvad II peatüki 1. jakku „Üldsätted”.
6 Määruse artikli 2 lõikes 1 on sätestatud:
7 Määruse artikli 3 lõikes 1 on ette nähtud:
8 Mis puudutab kolmandas riigis elava isiku vastu esitatud hagisid, siis määruse nr 44/2001 artikli 4 lõikes 1, mis sisaldub samuti II peatüki 1. jaos, on sätestatud:
„Kui kostja alaline elukoht ei ole liikmesriigis, tehakse iga liikmesriigi kohtute pädevus kooskõlas artiklitega 22 ja 23 kindlaks selle liikmesriigi seaduste kohaselt.”
9 Määruse nr 44/2001 artikkel 5 ja artikli 6 punkt 1, mis sisaldub II peatüki 2. jaos „Kohtualluvus erandjuhtudel”, on sõnastatud järgmiselt:
„Isiku, kelle alaline elukoht on liikmesriigis, võib kaevata ka:
1) juhul kui kostjaid on mitu, selle paiga kohtusse, kus on neist ühe alaline elukoht, tingimusel, et nõuded on sedavõrd tihedalt seotud, et eri menetlustest tulenevate vastuoluliste otsuste ohu vältimiseks oleks soovitav neid menetleda ning otsuseid teha üheskoos.”
10 Põhikohtuasjas on kohaldatavad lahtiste omandiküsimuste seadus (Gesetz zur Regelung offener Vermögensfragen; edaspidi „Vermögensgesetz”) ja seadus, mis käsitleb investeeringute eelistamist lahtiste omandiküsimuste seaduse alusel esitatud tagastamisnõuete korral (Gesetz über den Vorrang für Investitionen bei Rückübertragungsansprüchen nach dem Vermögensgesetz; edaspidi „Investitionsvorranggesetz”).
11 Vermögensgesetzi kohaldamisala on määratletud selle § 1 lõigetes 1 ja 6, milles on ette nähtud:
„Käesolev seadus reguleerib sellise varaga seotud varalisi õigusi, mis […] on sundvõõrandatud ja riigistatud hüvitiseta […]
Käesolevat seadust kohaldatakse analoogia alusel selliste üksikisikute ja ühingute varalistele õigustele, keda kiusati ajavahemikul 30. jaanuarist 1933 kuni 8. maini 1945 taga rassilistel, poliitilistel, usulistel või veendumustega seotud põhjustel ning kes kaotasid seetõttu oma vara sundmüügi või sundvõõrandamise tagajärjel või muul viisil […]”
12 Vermögensgesetzi § 3 lõikes 1, mis käsitleb vara tagastamist, on sätestatud:
„Vara, mille suhtes on kohaldatud käesoleva seaduse §‑s 1 osutatud meetmeid ning mis on riigistatud või võõrandatud kolmandatele isikule, tagastatakse õigustatud isikutele nende taotluse alusel, kui see ei ole välistatud […]”
13 Selleks et vältida olukorda, kus nendele õigustele ei ole enam võimalik tõhusalt tugineda vara hulka kuuluva asja heauskse ja koormatisevaba omandamise tõttu, on Vermögensgesetzi § 3 lõikes 3 kehtestatud keeld võõrandada kinnisasju, mille tagastamise taotlus on selle seaduse alusel esitatud.
14 Investitionsvorranggesetzis on nendest põhimõtetest ette nähtud erand, selleks et uutes liidumaades vajalike investeeringute tegemist ei muudaks võimatuks keeld müüa investorile kinnisasju, mille tagastamise taotlus on Vermögensgesetzi alusel registreeritud.
15 Nii on Investitionsvorranggesetzi §‑s 1 ette nähtud:
„Maatükke […], mille tagastamise nõue on Vermögensgesetzi alusel esitatud või võidakse esitada, võib allpool sätestatud korra kohaselt tervikuna või osaliselt kasutada konkreetsetel investeerimiseesmärkidel. Õigustatud isik saab sellisel juhul käesoleva seaduse sätete kohaselt hüvitise.”
16 Investitionsvorranggesetzi § 16 lõikes 1 on sätestatud, et „[k]ui […] vara tagastamine ei ole võimalik, võib iga õigustatud isik pärast tema õiguse tuvastamist või tõendamist nõuda […], et talle makstaks rahasumma, mille suurus vastab tema tagasitaotletava vara eest lepingust tulenevalt saadud rahaliste soorituste kogusummale. Selle nõude põhjendatus tuleb […] tuvastada lahtisi omandiküsimusi lahendava kohaliku või liidumaa tasandi ameti otsusega. Kui tulu ei ole saadud […] [või] kui müügitulu on väiksem kui vara turuväärtus hetkel, mil otsus investeeringute eelistamise kohta muutub täidetavaks, […] võib õigustatud isik ühe aasta jooksul […] kohtu kaudu nõuda turuväärtusele vastava maksmist”.
17 Julius Bussele kuulus maatükk, mis asus varem Ida-Berliini juurde kuulunud territooriumil. Natsionaalsotsialistlikul perioodil kiusas režiim teda taga ning 1938. aastal oli ta sunnitud oma maatüki kolmandale isikule võõrandama. Hiljem sundvõõrandas Saksa Demokraatlik Vabariik kõnealuse maatüki ning seejärel ühendas selle teiste riigile kuuluvate maatükkidega. Niimoodi tekkinud kinnisasja omanikeks said pärast Saksamaa taasühinemist osaliselt Land Berlin ja osaliselt Saksamaa Liitvabariik.
18 Põhikohtuasja esimesed kümme kostjat, kes on algse omaniku õigusjärglased ja kelle hulgast E. M. Sapir, M. M. Birgansky, G. Rumney ja B. Ben-Zadok elavad Iisraelis, M. J. Busse Ühendkuningriigis ja H. Brown Hispaanias, taotlesid 5. septembril 1990 Vermögensgesetzi alusel kõnealuse kinnisasja selle osa tagastamist, mis varem kuulus algsele omanikule.
19 Investitionsvorranggesetzi § 1 kohaldades müüsid Land Berlin ja Saksamaa Liitvabariik 1997. aastal kogu kinnisasja, mis oli tekkinud eespool nimetatud maatükkide ühendamise tulemusel, tervikuna investorile.
20 Pärast müüki tuvastas pädev asutus, et siseriikliku õiguse kohaselt ei olnud esimesel kümnel põhikohtuasja kostjal õigust nõuda maatüki tagastamist, vaid üksnes õigus saada kinnisasja müügitulust vastav osa või asja turuväärtusele vastav summa. Sama asutus kohustas Land Berlini, kes on põhikohtuasja hageja, maksma esimesele kümnele põhikohtuasja kostjale müügitulu osa, mis vastab Julius Busse osale maatükist.
21 Kõnealuse makse tegemisel tegi Land Berlin, kes tegutses ka Saksamaa Liitvabariigi nimel, vea. Ta maksis kogemata kogu müügisumma esimest kümmet põhikohtuasja kostjat esindavale advokaadile ning viimane jaotas selle kõnealuste kostjate vahel.
22 Põhikohtuasjas nõuab Land Berlin, et kostjad tagastaksid enammakstud summa, mis tema väitel on 2,5 miljonit eurot. Ta esitas Landgericht Berlinile esimese kümne kostja kui Julius Busse õigusjärglaste vastu alusetu rikastumise hagi ning neid esindava advokaadi – kes on põhikohtuasja 11. kostja – vastu õigusvastase tegevuse hagi.
23 Põhikohtuasja kostjad vaidlesid hagile vastu ning väitsid, et Landgericht Berlinil puudub rahvusvaheline pädevus, mis võimaldaks tal asja lahendada Ühendkuningriigis, Hispaanias ja Iisraelis elavate põhikohtuasja kostjate ehk E. M. Sapiri, M. J. Busse, M. M. Birgansky, G. Rumney, B. Ben-Zadoki ja H. Browni suhtes.
24 Nad väidavad lisaks, et nad võivad nõuda müügitulust neile kuuluvast osast suurema summa maksmist, kuna müügitulu oli väiksem kui Julius Bussele kuulunud maatüki turuväärtus. Nad on seisukohal, et hagi on seetõttu täiesti põhjendamatu.
25 Landgericht Berlin jättis Land Berlini hagi osaotsusega Ühendkuningriigis, Hispaanias ja Iisraelis elavate põhikohtuasja kostjate osas vastuvõetamatuse tõttu läbi vaatamata. Land Berlini apellatsioonkaebus jäeti samuti rahuldamata.
26 Apellatsioonikohus oli sellega seoses nimelt seisukohal, et Saksa kohtutel ei ole rahvusvahelist pädevust lahendada E. M. Sapiri, M. J. Busse, M. M. Birgansky, G. Rumney, B. Ben-Zadoki ja H. Browni vastu esitatud hagi. Kohtu hinnangul ei ole see vaidlus käsitatav tsiviilasjana määruse nr 44/2001 artikli 1 lõike 1 tähenduses, vaid kuulub avaliku õiguse valdkonda, mille suhtes see määrus ei kehti.
27 Kassatsioonkaebuses palub põhikohtuasja hageja, et Landgericht Berlin teeks tema nõuete kohta sisulise otsuse, sealhulgas neid põhikohtuasja kostjaid puudutavas osas.
28 Neil asjaoludel otsustas Bundesgerichtshof menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused:
„1. Kas alusetu rikastumise väljaandmise nõue on tsiviilasi määruse nr 44/2001 artikli 1 lõike 1 tähenduses ka siis, kui ametiasutus on kohustanud liidumaad maksma kannatanule hüvitisena osa kinnisasja müügist saadud tulust, kuid liidumaa kandis kannatanule ekslikult üle kogu müügisumma?
2. Kas määruse nr 44/2001 artikli 6 punkti 1 kohaselt nõutav mitme nõude tihe seotus esineb ka juhul, kui kostjad tuginevad täiendavatele kahju hüvitamise õigustele, mille kohta saab otsuse teha vaid ühtselt?
3. Kas määruse nr 44/2001 artikli 6 punkt 1 on kohaldatav ka kostjate suhtes, kelle alaline elukoht ei ole Euroopa Liidus? Kui vastus on jaatav, siis kas sama kehtib ka juhul, kui kostja elukohariigis ei pruugita kohtuotsust tunnustada otsuse teinud riigiga sõlmitud kahepoolse kokkuleppe alusel seetõttu, et otsuse teinud kohtul puudub pädevus?”
29 Esimese küsimusega palub eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt selgitada, kas määruse nr 44/2001 artikli 1 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et mõiste „tsiviil- ja kaubandusasjad” hõlmab alusetu rikastumise väljaandmise hagi juhul, kui avalik-õiguslik isik, keda asutus, mis on loodud seadusega, mille alusel heastatakse totalitaarse režiimi toime pandud tagakiusamisi, on kohustanud kannatanule maksma hüvitisena osa kinnisasja müügitulust, kandis kannatanule ekslikult üle kogu müügisumma ja nõuab seejärel kohtus alusetu rikastumise väljaandmist.
30 Bundesgerichtshof märgib eelotsusetaotluses, et mitmesugused asjaolud tekitavad tal sellega seoses kahtlusi. Ühelt poolt on kohtu hinnangul tegemist Land Berlini poolt põhikohtuasja kostjatele ekslikult makstud summa tagastamisega, mis toimub sätte alusel, mis reguleerib alusetu rikastumise väljaandmise nõuet ja mis sisaldub Saksa tsiviilseadustiku § 812 lõikes 1 ning mille kohaselt peab isik õigusliku aluseta saadu tagastama. Teiselt poolt tehti makse haldusmenetluses, mitte tulenevalt õigusaktist, mille Land Berlin võttis vastu eraõiguse kohaldamisalas tegutseva juriidilise isikuna.
31 Sissejuhatuseks tuleb meenutada, et kuna määrus nr 44/2001 asendab nüüd liikmesriikidevahelistes suhetes Brüsseli konventsiooni, kehtivad Euroopa Kohtu tõlgendused konventsiooni sätete kohta ka määruse sätete suhtes, kui määruse ja Brüsseli konventsiooni sätteid võib pidada samaväärseteks (vt eelkõige 18. oktoobri 2011. aasta otsus kohtuasjas C‑406/09: Realchemie Nederland, EKL 2011, lk I‑9773, punkt 38 ja seal viidatud kohtupraktika).
32 Sellega seoses tuleb tõdeda, et määruse nr 44/2001 kohaldamisala on samamoodi nagu Brüsseli konventsiooni kohaldamisalagi piiratud mõistega „tsiviil- ja kaubandusasjad”. Euroopa Kohtu väljakujunenud praktikast ilmneb, et kohaldamisala on piiratud peamiselt asjaolude tõttu, mis iseloomustavad vaidluse poolte vaheliste õigussuhete laadi või vaidluse eset (vt eelkõige 15. veebruari 2007. aasta otsus kohtuasjas C‑292/05: Lechouritou jt, EKL 2007, lk I‑1519, punkt 30 ja seal viidatud kohtupraktika).
33 Euroopa Kohus on seega leidnud, et kuigi teatavad ametisutuse ja eraõigusliku isiku vahelised vaidlused võivad kuuluda määruse nr 44/2001 kohaldamisalasse, ei ole see nii, kui ametiasutus teostab avalikku võimu (vt selle kohta eelkõige 28. aprilli 2009. aasta otsus kohtuasjas C‑420/07: Apostolides, EKL 2009, lk I‑3571, punkt 43 ja seal viidatud kohtupraktika, ning 19. juuli 2012. aasta otsus kohtuasjas C‑154/11: Mahamdia, punkt 56).
34 Selleks et teha kindlaks, kas niisuguse olukorraga on tegemist sellises vaidluses nagu põhikohtuasjas, tuleb seega analüüsida esitatud algatatud menetluse alust ja toimumise korda (vt selle kohta 14. novembri 2002. aasta otsus kohtuasjas C‑271/00: Baten, EKL 2002, lk I‑10489, punkt 31, ja 15. mai 2003. aasta otsus kohtuasjas C‑266/01: Préservatrice foncière TIARD, EKL 2003, lk I‑4867, punkt 23).
35 Sellega seoses tuleb tõdeda, et nagu eelotsusetaotluse esitanud kohus rõhutab, põhineb põhikohtuasjas algatatud menetluse aluseks olev õigus hüvitisele siseriiklikel sätetel, käesoleval juhul Vermögensgesetzil ja Investitionsvorranggesetzil, mis käsitlevad natsionaalsotsialistliku režiimi ohvritele hüvitise maksmist ja mis on samad kõikide selliste kinnisasjade omanike jaoks, mille suhtes kehtib õigus tagastamisele. Nende sätetega on nimelt kehtestatud sama hüvitamiskohustus, tegemata asjaomase vara omanikel vahet selle alusel, kas tegemist on eraõigusliku või avalik-õigusliku isikuga.
36 Samuti, nagu nähtub eelotsusetaotlusest, on haldusmenetlus, mis käsitleb kannatanute õigust hüvitisele, samasugune olenemata sellest, milline on asjassepuutuva omaniku staatus. Lisaks ei ole kõnealusel omanikul – olgu ta siis eraõiguslik või avalik-õiguslik isik – selles menetluses mingit otsustusõigust selle kindlaksmääramisel, kas kannatanul on õigus hüvitisele.
37 Peale selle tuleb märkida, et põhikohtuasjas esitatud hagi puudutab selle enammakstud summa tagasinõudmist, mille Land Berlin kandis üle, kui ta viis ellu kannatanute õigust hüvitisele. Ühelt poolt ei kuulu enammakstu tagastamine Vermögensgesetzis ja Investitionsvorranggesetzis ette nähtud haldusmenetluse juurde. Teiselt poolt peab omanik – olgu ta siis avalik-õiguslik või eraõiguslik isik – enamsaadu tagastamiseks esitama hagi kannatanute vastu tsiviilasju arutavasse kohtusse. Samuti on tagastamise õiguslik alus Saksa tsiviilseadustiku § 812 lõikes 1 sätestatud normid, mis reguleerivad alusetu rikastumise väljaandmise nõuet.
38 Kõiki eespool esitatud kaalutlusi silmas pidades tuleb esimesele küsimusele vastata, et määruse nr 44/2001 artikli 1 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et mõiste „tsiviil- ja kaubandusasjad” hõlmab alusetu rikastumise väljaandmise hagi juhul, kui avalik-õiguslik isik, keda asutus, mis on loodud seadusega, mille alusel heastatakse totalitaarse režiimi toime pandud tagakiusamisi, on kohustanud kannatanule maksma hüvitisena osa kinnisasja müügitulust, kandis kannatanule ekslikult üle kogu müügisumma ja nõuab seejärel kohtus alusetu rikastumise väljaandmist.
39 Teise küsimusega palub eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt selgitada, kas määruse nr 44/2001 artikli 6 punkti 1 tuleb tõlgendada nii, et selle sätte tähenduses esineb tihe seos teiste liikmesriikide territooriumil elava mitme kostja vastu esitatud nõuete vahel juhul, kui need kostjad niisugustel asjaoludel nagu põhikohtuasjas tuginevad täiendavatele kahju hüvitamise õigustele, mille kohta on vaja otsus teha ühtselt.
40 Määruse nr 44/2001 artikli 6 punktis 1 sätestatud kohtualluvuse eeskirjas on ette nähtud, et ka juhul kui kostjaid on mitu, võib kostja kaevata selle paiga kohtusse, kus on neist ühe alaline elukoht, tingimusel, et nõuded on sedavõrd tihedalt seotud, et eri menetlustest tuleneda võivate vastuoluliste otsuste ohu vältimiseks on soovitav neid menetleda ning nende kohta otsused teha üheskoos (vt 1. detsembri 2011. aasta otsus kohtuasjas C‑145/10: Painer, EKL 2011, lk I‑12533, punkt 73).
41 Seda erinormi, mis kaldub kõrvale kostja elukohajärgse kohtu pädevuse põhimõttest, mis on sätestatud määruse artiklis 2, tuleb tõlgendada kitsalt, mis tähendab, et tõlgendus ei tohi minna kaugemale samas määruses otseselt ette nähtud juhtudest (vt eespool viidatud kohtuotsus Painer, punkt 74 ja seal viidatud kohtupraktika).
42 Määruse nr 44/2001 artikli 6 punkti 1 kohaldamiseks tuleb kontrollida, kas sama hageja poolt erinevate kostjate vastu esitatud erinevad hagid on nende esitamise hetkel omavahel seotud, mistõttu on olemas huvi nende kohta otsused teha koos, et vältida eri menetlustest tuleneda võivate vastuoluliste lahendite ohtu (vt 11. oktoobri 2007. aasta otsus kohtuasjas C‑98/06: Freeport, EKL 2007, lk I‑8319, punkt 39 ja seal viidatud kohtupraktika).
43 Mis puudutab kõnealust seotust, siis on Euroopa Kohus leidnud, et selleks et otsuseid saaks pidada vastuolulisteks, ei piisa erinevustest vaidluse lahenduses, vaid erinevus peab esinema ka samas faktilises ja õiguslikus olukorras (vt eespool viidatud kohtuotsused Freeport, punkt 40, ja Painer, punkt 79).
44 Sellega seoses tuleb täpsustada, et määruse nr 44/2001 artikli 6 punkti 1 sõnastusest ei nähtu, et erinevate kostjate vastu esitatud hagide õiguslike aluste identsus kuuluks selle sätte kohaldamise tingimuste hulka. Selline identsus on vaid üks asjakohane tegur teiste seas (vt eespool viidatud kohtuotsus Painer, punktid 76 ja 80).
45 Käesolevas kohtuasjas tuleb tõdeda, et põhikohtuasjas esitatud nõuded, mis seisnevad alusetu rikastumise väljaandmise nõudes ja 11. kostja puhul õigusvastase tegevuse tuvastamise nõudes, ning vastuväited, mis esimesed kümme kostjat on omakorda esitanud tulenevalt täiendavatest kahju hüvitamise õigustest, tulenevad ühest ja samast õiguslikust ja faktilisest olukorrast ehk Vermögensgesetzi ja Investitionsvorranggesetziga põhikohtuasja esimesele kümnele kostjale antud õigusest hüvitisele ning vaidlusaluse summa ülekandest, mille Land Berlin nendele kostjatele ekslikult tegi.
46 Peale selle, nagu Saksamaa valitsus rõhutas, saab ainult Vermögensgesetzist ja Investitionsvorranggesetzist tuleneda õiguslik alus, mis võimaldaks põhikohtuasja kostjatel põhjendada nende saadud liigse summa õiguspärasust, mis nõuab samuti kõikide kostjate osas lähtuvalt samast faktilisest ja õiguslikust olukorrast antavat hinnangut. Lisaks tuleb arvesse võtta asjaolu, et täiendavaid kahju hüvitamise õigusi puudutavate vastuväidete õigusliku aluse hindamine on küsimus, mis eelneb põhikohtuasjas esitatud nõuetele selles tähenduses, et nende nõuete põhjendatus sõltub sellest, kas õigused hüvitisele on olemas või mitte.
47 Ühtsus esineb vaatamata sellele, et põhikohtuasja 11. kostja vastu esitatud nõude õiguslik alus erineb sellest, millel põhineb esimese kümne kostja vastu esitatud hagi. Nimelt, nagu kohtujurist oma ettepaneku punktis 99 rõhutas, on kõik eri nõuded põhikohtuasjas kantud samast huvist, milleks on ekslikult enammakstud summa tagastamine.
48 Eespool esitatud kaalutlusi silmas pidades tuleb teisele küsimusele vastata, et määruse nr 44/2001 artikli 6 punkti 1 tuleb tõlgendada nii, et selle sätte tähenduses esineb tihe seos teiste liikmesriikide territooriumil elava mitme kostja vastu esitatud nõuete vahel juhul, kui need kostjad niisugustel asjaoludel nagu põhikohtuasjas tuginevad täiendavatele kahju hüvitamise õigustele, mille kohta on vaja otsus teha ühtselt.
49 Kolmanda küsimuse esimeses osas palub eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt selgitada, kas määruse nr 44/2001 artikli 6 punkti 1 tuleb tõlgendada nii, et see on kohaldatav kostjate suhtes, kelle alaline elukoht ei ole mõne liikmesriigi territooriumil, kui nad on kaevatud kohtusse menetluses, mis on algatatud mitme kostja suhtes, kelle hulgas on ka isikuid, kelle alaline elukoht on liidus.
50 Sissejuhatuseks tuleb rõhutada, et kolmas küsimus puudutab E. M. Sapiri, M. M. Birganskyt, G. Rumneyt ja B. Ben-Zadokit, kelle alaline elukoht on Iisraelis.
51 Küsimusele vastamiseks tuleb seega kindlaks teha, kas kaaskostja alalise elukoha asumine teise liikmesriigi territooriumil on määruse nr 44/2001 artikli 6 punkti 1 kohaldamise eeltingimus.
52 Sellega seoses tuleb esiteks tõdeda, et mis puudutab isikuid, kelle suhtes seda kohaldatakse, siis ilmneb määruse nr 44/2001 artikli 6 punkti 1 sissejuhatavast osast, et seda tuleb tõlgendada koos selle määruse artikliga 5, milles on sõnaselgelt viidatud liidu territooriumil elavatele kostjatele.
53 Teiseks tuleb märkida, et väljakujunenud kohtupraktika kohaselt on määruse nr 44/2001 artikli 6 punktis 1 sätestatud erinorm, mida tuleb tõlgendada kitsalt, mis tähendab, et tõlgendus ei tohi minna kaugemale samas määruses otseselt ette nähtud juhtudest (vt selle kohta eespool viidatud kohtuotsus Freeport, punkt 35 ja seal viidatud kohtupraktika).
54 Kolmandaks tuleb märkida, et määruse nr 44/2001 artikli 4 lõige 1 sisaldab sõnaselget sätet, mis reguleerib ammendavalt selliste isikute küsimust, kelle alaline elukoht on väljaspool liidu territooriumi, nähes vastavalt määruse põhjendusele 9 ette, et nende suhtes kohaldatakse kohtualluvust, mida reguleerivad igas liikmesriigis selle riigi õigusnormid, välja arvatud määruse artiklites 22 ja 23 sätestatud juhtudel. Vaidlus puudub selle üle, et kumbki nendest kahest sättest, mis puudutavad ainupädevust teatavates ammendavalt loetletud valdkondades ja poolte vahel sõlmitud kokkulepet kohtualluvuse kohta, ei ole põhikohtuasjas kohaldatav.
55 Sellest järeldub, et määruse nr 44/2001 artikli 6 punkti 1 alusel kaaskostja kaebamiseks liikmesriigi kohtusse peab tema alaline elukoht olema teise liikmesriigi territooriumil.
56 Neil asjaoludel tuleb kolmandale küsimusele vastata, et määruse nr 44/2001 artikli 6 punkti 1 tuleb tõlgendada nii, et see ei ole kohaldatav kostjate suhtes, kelle alaline elukoht ei ole mõne liikmesriigi territooriumil, kui nad on kaevatud kohtusse menetluses, mis on algatatud mitme kostja suhtes, kelle hulgas on ka isikuid, kelle alaline elukoht on liidus.
57 Arvestades kolmanda küsimuse esimesele osale antud eitavat vastust, ei ole vaja selle küsimuse teisele osale vastata, kuivõrd eelotsusetaotlusest nähtub, et see on esitatud üksnes juhuks, kui vastatakse jaatavalt küsimusele, mis puudutab määruse nr 44/2001 artikli 6 punkti 1 kohaldatavust kostjatele, kelle alaline elukoht ei ole liidu territooriumil.
1. Nõukogu 22. detsembri 2000. aasta määruse (EÜ) nr 44/2001 kohtualluvuse ja kohtuotsuste täitmise kohta tsiviil- ja kaubandusasjades artikli 1 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et mõiste „tsiviil- ja kaubandusasjad” hõlmab alusetu rikastumise väljaandmise hagi juhul, kui avalik-õiguslik isik, keda asutus, mis on loodud seadusega, mille alusel heastatakse totalitaarse režiimi toime pandud tagakiusamisi, on kohustanud kannatanule maksma hüvitisena osa kinnisasja müügitulust, kandis kannatanule ekslikult üle kogu müügisumma ja nõuab seejärel kohtus alusetu rikastumise väljaandmist.
2. Määruse nr 44/2001 artikli 6 punkti 1 tuleb tõlgendada nii, et selle sätte tähenduses esineb tihe seos teiste liikmesriikide territooriumil elava mitme kostja vastu esitatud nõuete vahel juhul, kui need kostjad niisugustel asjaoludel nagu põhikohtuasjas tuginevad täiendavatele kahju hüvitamise õigustele, mille kohta on vaja otsus teha ühtselt.
3. Määruse nr 44/2001 artikli 6 punkti 1 tuleb tõlgendada nii, et see ei ole kohaldatav kostjate suhtes, kelle alaline elukoht ei ole mõne liikmesriigi territooriumil, kui nad on kaevatud kohtusse menetluses, mis on algatatud mitme kostja suhtes, kelle hulgas on ka isikuid, kelle alaline elukoht on Euroopa Liidus.

matches:
§ 1
§ 3
§ 3
§ 16
§ 1
kohus
§ 812
Kohus
kohus
§ 812
kohus
Kohus
kohus


text:
Puude raieloa väljaandmise kord Loksa linnas - sisukord
§ 3 Raieloa taotleja
§ 4 Raieloa taotlus
3 Raieloa väljaandmine, asendusistutus
§ 5 Raieloa taotluse läbivaatamine
§ 6 Raieloa väljaandmine
§ 7 Raieloa väljaandmisest keeldumine
§ 8 Nõuded raietöödele
Vastu võetud 09.09.2010 nr 20
RT IV, 30.08.2012, 22
jõustumine 12.09.2010
29.11.2012 RT IV, 12.12.2012, 2 15.12.2012

matches:
§ 3
§ 4
§ 5
§ 6
§ 7
§ 8


Kose Gümnaasiumi õpilaste kooli vastuvõtmise tingimused ja kord – Riigi Teataja
Kose Gümnaasiumi õpilaste kooli vastuvõtmise tingimused ja kord
Kose Gümnaasiumi õpilaste kooli vastuvõtmise tingimused ja kord - sisukord
§ 2 Õpilase kooli vastuvõtmine
§ 3 1. klassi vastuvõtmine
§ 4 2.- 9. klassi vastuvõtmine
§ 5 10. klassi vastuvõtmine
§ 6 Taotluse vormid kooli sisseastujatele
RT IV, 26.02.2018, 55
Vastu võetud 22.02.2018 nr 18
Määrus kehtestatakse Põhikooli- ja gümnaasiumiseaduse § 27 ja Haridus- ja teadusministri 19. augusti 2010. aasta määruse nr 43 ”Õpilase kooli vastuvõtmise üldised tingimused ja kord ning koolist väljaarvamise kord” alusel.
(1) Kose Gümnaasium (edaspidi kool) tagab õppimisvõimalused igale koolikohustuslikule õpilasele, kelle elukohajärgseks munitsipaalkooliks kool on.
(2) Elukohajärgse kooli määramise tingimused ja korra kehtestab Kose Vallavalitsus oma määrusega.
(3) Eesti rahvastikuregistri andmetel väljaspool elukohajärgse kooli määramispiirkonda elav koolikohustuslik laps võetakse kooli põhikooli osasse vastu juhul, kui koolis on vabu kohti.
(4) Kooli vastuvõtmise tingimusi ja korda ei tohi muuta teadmiste ja oskuste hindamise korra ja vastuvõtu tingimuste osas 1. märtsist järgmise õppeaasta alguseni, välja arvatud juhul, kui muutmine on vajalik vastuvõtu tingimuste ja korra seadusega või selle alusel antud määrusega kooskõlla viimiseks.
(5) Kool avalikustab kooli vastuvõtmise tingimused ja korra kooli veebilehel.
(6) Gümnaasiumisse vastuvõtmisel esitab isik (edaspidi sisseastuja) põhiharidust tõendava või kooli põhiharidusele vastava välisriigis omandatud haridustaset tõendava dokumendi.
(7) Kooli vastuvõtmisel esitatakse koos taotlusega õpilaspileti vormistamiseks üks dokumendiformaadis foto.
(8) Kooli õpilaste arvestust peetakse õpilasraamatus, Eesti Hariduse Infosüsteemis (edaspidi EHIS), Eesti Koolide Haldamise Infosüsteemis (edaspidi EKIS), Eksamite Infosüsteemis (EIS).
§ 2. Õpilase kooli vastuvõtmine
(1) Kooli vastuvõtmiseks esitab sisseastuja või piiratud teovõimega sisseastuja puhul vanem või eestkostja (edaspidi vanem):
1) kooli vastuvõtmise tingimustes ja korras määratud vormis taotluse;
2) sisseastuja isikut tõendava dokumendi (selle puudumisel sünnitunnistuse või -tõendi);
3) kui taotluse esitab vanem, siis vanema isikut tõendava dokumendi;
4) ametlikult kinnitatud väljavõtte sisseastuja tervisekaardist (selle olemasolul) või perearsti tõendi 1. klassi vastuvõtul.
(2) Teisest koolist tulija esitab kooli vastuvõtmiseks lisaks § 2 lg 1 loetelule:
1) eelmisest koolist antud ametlikult kinnitatud väljavõtte õpilasraamatust;
2) direktori allkirja ja kooli pitsatiga kinnitatud klassitunnistuse või õpinguraamatu, kui õpilane arvatakse koolist välja pärast õppeaasta lõppu;
3) direktori allkirja ja kooli pitsatiga kinnitatud klassitunnistuse või õpinguraamatu jooksva õppeaasta kohta, kui õpilane arvatakse koolist välja õppeaasta keskel;
4) XI- XII klassi õppima asuda soovija võetakse kooli vastu direktori käskkirjalise otsusega juhul, kui tema eelneva õppekogemuse saab sobitada kooli õppekavaga ja soovitud klassis on vabu kohti;
5) XI- XII klassi õppima asuda soovijalt võib direktor nõuda ainetesti sooritamist;
6) teisest koolist kooli tulnud õpilase võib direktor kutsuda vestlusele, sõlmida kirjalikke mõlemapoolselt allkirjastatud kokkuleppeid, määrata katseaja.
(3) Esitatud dokumentidest tehakse ametlikult kinnitatud ärakirjad ja need säilitatakse koolis vastavalt kooli dokumentide loetelus määratud tähtaegadeni.
(4) Vastuvõtmist 1.– 3. kooliastmele võib taotleda iga isik (piiratud teovõimega sisseastuja puhul tema seaduslik esindaja), kelle puhul seadusega pole sätestatud piirangut põhihariduse omandamiseks.
(5) Gümnaasiumisse võetakse vastu sisseastujaid taotluse alusel statsionaarsesse õppesse.
(6) Kooli vastuvõtmise otsustab kooli direktor.
(7) Dokumente kooli sisseastumiseks võetakse vastu kooli kantseleis aadressil Pikk tn 12, Kose alevik, Kose vald 75101 Harjumaa.
§ 3. 1. klassi vastuvõtmine
(1) 1. klassi õpilaseks võetakse vastu iga kooli elukohajärgses määramispiirkonnas elav koolikohustuslik laps.
(2) Koolikohustuslik on laps, kes on saanud 7 aastaseks enne jooksva aasta 1. oktoobrit.
(3) Vanema taotlusel tagab koolipidaja võimalused põhihariduse omandamiseks elukohajärgses koolis koolikohustuslikust east nooremale lapsele, kui kooliväline nõustamismeeskond või lasteasutus, kus laps käib, on hinnanud lapse koolivalmidust, sealhulgas sotsiaalset küpsust, ja soovitanud kooli õppima asumist ning vanem on vallavalitsust õppima asumise soovist teavitanud enne käimasoleva aasta 1. maid. Kui vanem teavitab vallavalitsust õppima asumise soovist pärast käimasoleva aasta 1. maid, võtab kool selle lapse õpilaseks vastu vaba õppekoha olemasolul koolis.
(4) 1. klassi vastuvõtmiseks tuleb vanemal esitada kantseleisse § 1 lg 6 ja § 2 lg 1 loetletud dokumendid.
(5) Isiku õpilaste nimekirja arvamise otsuse teeb kooli direktor.
§ 4. 2.- 9. klassi vastuvõtmine
(1) 2.- 9. klassi õpilaseks võetakse vastu iga kooli elukohajärgses määramispiirkonnas elav koolikohustuslik (vanuses 7–17 aastat) sisseastuja.
(2) 2.- 9. klassi vastuvõtmiseks tuleb taotlejal esitada kantseleisse § 1 lg 6 ja § 2 lg 2 punktides 1 - 3 loetletud dokumendid.
(3) Sisseastuja õpilaste nimekirja arvamise otsuse teeb kooli direktor.
§ 5. 10. klassi vastuvõtmine
(1) 10. klassi vastuvõtmise eelduseks on omandatud põhiharidus või sellele vastav välisriigis omandatud haridus.
(2) Kool annab gümnaasiumiosas akadeemilise üldhariduse, mida täiendatakse valikainetega.
(3) Kool võib keelduda 10. klassi vastu võtmast mitterahuldavate lõpuklassi perioodi-, aasta- või käitumishinnetega ja/ või korduseksamitega lõpetanud põhikooli lõpetajaid. Igat juhtumit vaadeldakse eraldi ning lõplik otsus tehakse peale õpilasega vestlemist.
(4) Järgmiseks õppeaastaks sisseastumise dokumentide vastuvõtmise kuupäevad ning kellaajad määratakse kooli direktori poolt iga õppeaasta märtsikuu lõpuks. Vastavast otsusest teavitatakse kooli kodulehe kaudu.
(5) Kooli direktori käskkirja alusel moodustatud vastuvõtukomisjon vaatab läbi sisseastujate esitatud dokumendid, vestleb sisseastujaga, et hinnata tema motiveeritust ning teeb ettepaneku kooli direktorile, keda arvata 10. klassi õpilaste nimekirja.
(6) 10. klassi vastuvõetud õpilaste nimekirja kinnitab direktor oma käskkirjaga augustis. Nimekiri avaldatakse kooli veebilehel jooksva aasta augusti viimasel töönädalal.
§ 6. Taotluse vormid kooli sisseastujatele
(1) Kooli sisseastumiseks vajaliku taotluse elektroonilise vormi leiab soovija kooli kodulehelt aadressil www.kose.edu.ee.
(2) Kooli sisseastumiseks vajaliku taotluse vormi paberkandjal saab soovija kooli kantseleist aadressil Pikk tn 12, Kose alevik, Kose vald, Harjumaa.


text:
3-1-1-60-10 Riigikohus 22.09.2010
KrMS § 306 lg 1 p 3
KarS § 27
KarS § 25 lg 1
Kohtupraktikas on nõustutud, et avaliku korra rikkumine võib tuleneda asjaolust, et teoga rikutakse seda pealt nägevate kõrvaliste, asjasse mittepuutuvate isikute avalikku õigusrahu /.../, samas on aga leitud ka seda, et avalikku õigusrahu rikub iga süütegu /.../. Seetõttu saab avaliku korra rikkumisena vaadelda vaid tegu, millega rikutakse seda pealt nägevate kõrvaliste, asjasse mittepuutuvate isikute avalikku õigusrahu piisavalt intensiivselt. Avaliku korra rikkumise intensiivsusaste võib olla erinev olenevalt konflikti aset leidmise kohast ning et rääkimaks kolmandate isikute avaliku õigusrahu rikkumisest ööklubis peab rikkumine olema intensiivsem kui mitmetes muudes avalikes kohtades.
KarS § 27 kohaselt on õigusvastane tegu, mis vastab seaduses sätestatud süüteokoosseisule ja mille õigusvastasus ei ole välistatud karistusseadustiku, muu seaduse, rahvusvahelise konventsiooni või rahvusvahelise tavaga. Karistusseadustikus sätestamata, nn seadusüleseks õigustavaks asjaoluks võib olla ka kannatanu nõusolek. Viimane on määratletav kui teadlik ja vabatahtlik koosseisupärase õigushüve kahjustamise lubamine. Kannatanu nõusolek on konkreetses situatsioonis õigustavaks asjaoluks vaid juhul, kui see on antud enne teo toimepanemist ja kehtib veel õigushüve rikkumise hetkel. Seega ei ole kannatanu nõusolekuna käsitatav lihtsalt õigushüve kahjustamise aktsepteerimine või vägivallateo kannatamine (vt RKKKo nr 3-1-1-109-01, p 6.1). Nii ei ole näiteks teo passiivne talumine hirmust teo toimepanija ees vaadeldav nõusolekuna. Samas ei saa enesestmõistetavalt nõusoleku andmisele kehtestada vorminõuet - näiteks nõuda, et kannatanu peab oma nõusolekut teo toimepanemisega otsesõnu kinnitama -, vaid selle andmine võib aset leida ka konkludentselt. Et tegu toimub pärast nõusoleku andmist, võib paratamatult esineda olukordi, kus kannatanu andis nõusoleku teole, mis erines olulisel määral hiljem asetleidnust. Kui teo toimepanija saab aru, et ta teeb rohkem kui kannatanu nõusolekut andes eeldas, on toimepanija tegu õigusvastane. Usub aga toimepanija ekslikult, et kannatanu lubas tal teha algsest nõusolekust rohkem, tuleb teo toimepanija vastutuse küsimus lahendada KarS § 31 lg-s 1 sätestatud lubatavuseksimuse eeskirjade järgi.
Arvestades seda, et kohtueelne menetlus oma terviklikkuses ise on suunatud kahtlustatava poolt õiguserikkumise tuvastamisele, ei ole kohtueelse menetluse alustamine ja selle kulgemine kohtus vaidlustatavad.
Kohtu pädevus teole karistusõigusliku hinnangu andmisel ei piirdu üksnes selle kontrollimisega, kas tegu vastab süüdistusaktis märgitud karistusseaduse sättele, vaid hõlmab ka kohtu aktiivset rolli materiaalõigusliku olukorra väljaselgitamisel (vt RKKKo nr 3-1-1-46-08, p 37). See tähendab, et juhtudel, mil kohus loeb kohtuliku arutamise tulemina välistatuks süüdistatava süüditunnistamise talle süüdistusakti järgi inkrimineeritud karistusseaduse sätte järgi, ei saa automaatselt järgneda süüdistatava õigeksmõistmist. Enne õigeksmõistva otsuse tegemist peab kohus omal algatusel kontrollima, kas süüdistatava tegu vastab mõnele muule karistusseaduse normile, mille järgi oleks see tegu võimalik KrMS § 268 lg-s 8 sätestatud korras ümber kvalifitseerida. Juhul, kui kohus kaalub süüdistuses kirjeldatud faktilistele asjaoludele süüdistuses märgitust oluliselt erineva õigusliku hinnangu andmist, tuleb süüdistatavale tagada tõhus võimalus end sellise õiguskäsitluse vastu kaitsta (vt RKKKo nr 3-1-1-46-08, p-d 33-37 ja nr 3-1-1-55-09, p 20).
Kui kohtuotsuse tegemisel tuleb in dubio pro reo põhimõttest lähtudes tõlgendada kahtlused süüdistatava kasuks, siis KrMS §-s 6 sätestatu nõuab, et kriminaalmenetluse alustamise otsustamisel tuleb lähtuda in dubio pro duriore põhimõttest, tõlgendades iga kuriteokahtluse kriminaalmenetluse alustamise kasuks. Samas ei saa eitada, et ka juba ainuüksi kriminaalmenetluse alustamisega võidakse ühiskonnas valitsevate hoiakute tõttu isikuid stigmatiseerida. Seetõttu tuleb taunida kriminaalmenetluse alustamist olukorras, mil puudub üldse kuriteokahtlus või see on pelgalt teoreetiline.
Süüdistatava teo vastavuse kontrollimata jätmine süüteokatse tunnustele olukorras, kus kohus on leidnud, et isiku vastutuselevõtmine lõpuleviidud süüteo eest ei ole võimalik, moodustab kriminaalmenetlusõiguse olulise rikkumise KrMS § 339 lg 2 mõttes, mis toob kaasa kohtuotsuste tühistamise ja kriminaalasja saatmise uueks arutamiseks (vt RKKKo nr 3-1-1-61-09, p 32 ja nr 3-1-1-55-09, p 23).
Kriminaalmenetluse kohustuslikkuse printsiibi e legaliteedipõhimõtte kohaselt on uurimisasutus ja prokuratuur kuriteo asjaolude ilmnemisel kohustatud alustama ja toimetama kriminaalmenetlust, kui puuduvad KrMS §-s 199 loetletud kriminaalmenetlust välistavad asjaolud või kui puudub alus lõpetada kriminaalmenetlus otstarbekuse kaalutlusel. Seejuures on oluline, et otstarbekuse kaalutlusel on võimalik alustatud kriminaalmenetlust üksnes lõpetada, kriminaalmenetluse alustamise enese suhtes aga kehtiva õiguse kohaselt selline kaalutlusõigus puudub ja siin toimib kohustuslikkuse põhimõte reservatsioonita (vt ka RKKKo nr 3-1-1-19-10, p 8.2). Kõnealust põhimõtet täpsustades märgitakse KrMS § 193 lg-s 1 ja §-s 194, et kriminaalmenetluse alustamiseks peab olemas olema ajend (kuriteoteade või kuriteole viitav muu teave) ja alus (kuriteo tunnuste sedastamine kriminaalmenetluse ajendis).
3-1-1-47-09 Riigikohus 22.06.2009
KrMS § 208
KrMS § 207
KrMS § 228 süstemaatiline ja teleoloogiline tõlgendamine välistab kriminaalmenetluse lõpetamise määruse vaidlustamise KrMS VIII peatüki 5. jaos ettenähtud korras. Seda põhjusel, et uurimiskaebemenetlus on ette nähtud kriminaalmenetluses konkreetsete menetlustoimingute või määruste peale kaebamiseks, mitte kohtueelse menetluse kui terviknähtuse olemasolu või puudumise vaidlustamiseks (RKKKm nr 3-1-1-41-08, p 9). Kriminaalmenetluse lõpetamise vaidlustamine tähendab aga just kriminaalmenetluse puudumise vaidlustamist. Puudub mõistlik põhjendus tunnustada kannatanu õigust vaidlustada kriminaalmenetluse lõpetamist veel ka KrMS VIII peatüki 5. jaos ettenähtud korras lisaks KrMS §-des 207 ja 208 ettenähtud korrale. Seejuures on oluline silmas pidada, et kui KrMS § 208 lg-s 6 sätestatu kohaselt saab süüdistuskohustusmenetluse tulemiks olla kriminaalmenetluse taasalustamine, siis KrMS § 231 lg 3 eeluurimiskohtunikule samasugust pädevust uurimiskaebemenetluses ei anna. Seega ei sobi uurimiskaebemenetlus kriminaalmenetluse lõpetamise vaidlustamiseks ka seetõttu, et see ei võimalda kannatanul saavutada kaebusega taotletavat eesmärki. (RKKKm nr 3-1-1-41-08).
Kui KrMS § 208 lg-s 6 sätestatu kohaselt saab süüdistuskohustusmenetluse tulemiks olla kriminaalmenetluse taasalustamine, siis KrMS § 231 lg 3 eeluurimiskohtunikule samasugust pädevust uurimiskaebemenetluses ei anna.
Prokuröri poolt KrMS § 202 lg 7 alusel kriminaalmenetluse lõpetamise vaidlustamine on võimalik KrMS §-des 207 ja 208 sätestatuga analoogiliselt süüdistuskohustusmenetluses.
Kriminaalmenetluse seadustikust tulenevad eeluurimiskohtuniku ülesanded on sellised, mis kulgeva kriminaalmenetluse raames garanteerivad vaid üksikute menetlustoimingute tegemisel täiendava põhiõiguste kaitse. Sel põhjusel ei saa eeluurimiskohtunik toimida kriminaalasja arutava kohtunikuna ja tema pädevuses ei ole kriminaalmenetluse mingite asjaolude tõendatuks tunnistamine ega kriminaalmenetluse kui terviku kulgemise põhjendatuse hindamine (vt RKKKm nr 3-1-1-41-08, p 13).
Kriminaalmenetluses kehtib legaliteedipõhimõte, mis väljendub uurimisasutuse ja prokuratuuri kohustuses toimetada kuriteo asjaolude ilmnemisel kriminaalmenetlust, kui puuduvad KrMS §-s 199 loetletud kriminaalmenetlust välistavad asjaolud või kui puudub alus lõpetada kriminaalmenetlust otstarbekuse kaalutlusel. Ühe kohtuliku kontrolli mehhanismina legaliteedipõhimõtte järgimise üle on seadusandja näinud ette kannatanu õiguse vaidlustada kriminaalmenetluse alustamata jätmist või lõpetamist KrMS §-des 207 ja 208 sätestatud korras. Pole mõistlikku põhjust piiramata kannatanu õigust vaidlustada kriminaalmenetluse lõpetamist ka siis, kui sellekohase määruse teeb KrMS § 202 lg 7 alusel prokurör. Kannatanu, keda ei rahulda prokuröri otsustus ja kes on veendunud, et tema suhtes pandi toime kuritegu, saab lähtuvalt legaliteedipõhimõttest taotleda sellise menetlust lõpetava määruse kohtulikku kontrolli analoogiliselt süüdistuskohustusmenetlust reguleerivate normidega. Kirjeldatu võimaldab tagada täitevvõimu otsustuse kohtuliku kontrollitavuse ja aitab kannatanul realiseerida kriminaalmenetluse seadustikus ettenähtud õigusi.
Kannatanul ei ole õigust nõuda riigilt tema õigusi kahjustanud isiku kriminaalkorras süüditunnistamist ja karistamist (RKKKm nr 3-1-1-18-06, p 7 ja nr 3-1-1-1-06, p 9).
3-1-1-137-04 Riigikohus 06.05.2005
Juriidilise isiku võimaliku vastutuse küsimust saab hakata kaaluma alles siis, kui juba vastava füüsilise isiku süüteokoosseisu olemasolu selgitamisel kujuneb veendumus, et see füüsiline isik on tegutsenud juriidilise isiku huvides. Juriidilise isiku süüteo ja tema huvides sama teo toimepannud vastava füüsilise isiku karistamisel ei ole tegemist sama teo eest teistkordse karistamise keelatuse põhimõtte rikkumisega.
Juriidilise isiku organi liikmete salajane hääletus, mille tulemiks on otsustus panna toime kuriteona kvalifitseeritav tegu tegevuse vormis ei ole võrreldav olukorraga, mil juriidilisele isikule võimalikult etteheidetav kuritegu tuleneb otseselt tema organi tegevusetusest. Kui kriminaalmenetluse raames tuvastatakse, et juriidilise isiku organ on jätnud tegemata mingi nõutava teo, siis on võimalik ja ka vajalik selgitada, kes vastavalt juriidilise isiku organi sisesele tööjaotusele konkreetselt oli kõnealuseks nõutavaks teoks kohustatud. Kui sellist tööjaotust ei ole läbi viidud, võib tõusetuda juriidilise isiku organi kõigi liikmete kriminaalvastutuse küsimus (vt RKKKo-d 3-1-1-82-04, 3-1-1-7-04, 3-1-1-9-05).
Tunnistamaks kedagi süüdi KarS § 220 järgi, peab olema tõendatud, et mingil fikseeritud ajahetkel edastati raadio vahendusel konkreetset autoriõiguslikult kaitstavat teost.
KarS § 220 lg 2 puhul ei ole tähtsust asjaolul, kas müügisaalis oli autoriõiguslikult kaitstavate laulude kõlamise ajal ostjaid või mitte ega sellel, kui valjult raadio mängis. Samuti ei pea kriminaalvastutusele võtmiseks olema tuvastatud, et sündmuskoha vaatlusega hõlmatud ajavahemikus oleks raadio programm kõlanud täies ulatuses. AutÕS-i oleks rikutud ka sellega, kui kõnealuses ajavahemikus oleks tõendatud vähemalt ühe autoriõiguslikult kaitstava laulu edastamine.
Varaliste õiguste samastamine konkreetse varalise kahju või kasuga pole õige, sest põhimõtteliselt võib õiguste valdaja lubada teisel isikul neid õigusi kasutada ka tasuta. Nimetatud õiguste rikkumisena pole seega käsitatav mitte õiguste valdajale varalise kahju põhjustamine, vaid juba nende õiguste ebaseaduslik kasutamine.
Kui juba alustatud kriminaalmenetluse puhul on kriminaalmenetluse kohustuslikkuse põhimõtte reservatsiooniks võimalus lõpetada kriminaalmenetlus otstarbekuse kaalutlusel, siis kriminaalmenetluse alustamise situatsioonis toimib kriminaalmenetluse kohustuslikkuse põhimõte reservatsioonideta - kuriteo tunnuste ilmnemisel tuleb kriminaalmenetlust igal juhul alustada.
3-1-1-85-04 Riigikohus 18.10.2004
Isiku teadlikkus narkootiliste ainete tootmise vastu suunatud kanepi kasvatamise põhimõttelisest keelust ei välista iseenesest tema võimalikku eksimust selles, et keelatud on ka ühe kanepitaime ilma loata kasvatamine dendraariumis teaduslikul eesmärgil. Tavaarusaama järgi toimiv isik ei pruugi ühe kanepitaime dendraariumis teaduslikul eesmärgil kasvatamist käsitada kanepi ebaseadusliku kasvatamisena (eksimus subsumeerimises).
Selgitamaks, kas isiku eksimus oma teo keelatuses on vältimatu või mitte, tuleb eeskätt hinnata, kas isikul oli objektiivselt põhjust kahelda teo õiguspärasuses. Sellise hinnangu andmisel on oluline teiste asjaolude kõrval arvestada ka isiku objektiivselt ebaseadusliku käitumise ulatust ja intensiivsust. Mida vähemintensiivsem on keelueksimuses tegutsenud isiku käitumisega põhjustatud kahju või oht keelunormiga kaitstavale hüvele, seda vähem on alust eeldada, et isik oleks pidanud oma teo õiguspärasuses kahtlema. Samuti tuleb keelueksimuse välditavuse hindamisel arvestada, kas juhul, kui isikul oleks tekkinud kahtlus oma teo õiguspärasuses ja ta oleks õiguslikku olukorda mõistlikul viisil kontrollinud, kõrvaldanuks selline kontroll eksimuse.
Sisustades taime kasvatamise mõistet KarS § 188 tähenduses, ei saa piirduda pelgalt agrotehnilise aspektiga, lugedes taime kasvatamiseks üksnes maaviljeluse tehnoloogia võtete rakendamist taime kasvu soodustamiseks.
KrMS § 202 näol on tegemist prokuratuurile antud kaalutlusõigusega, mille eesmärk hõlmab lisaks menetlusökonoomikale ka proportsionaalsuse põhimõttest tuleneva vajaduse välistada kriminaalrepressiooni kohaldamine juhtudel, mil see oleks teo asjaolusid silmas pidades ilmselgelt mittemõõdukas. Siinkohal peab prokuratuur talle antud kaalutlusõiguse teostamisel lähtuma PS §-st 11 tulenevast proportsionaalsuse põhimõttest.

matches:
Riigikohus
§ 306
§ 27
§ 25
§ 27
§ 31
kohus
kohus
§ 268
kohus
in dubio
in dubio
kohus
§ 339
§ 193
Riigikohus
§ 208
§ 207
§ 228
§ 208
§ 231
§ 208
§ 231
§ 202
§ 202
Riigikohus
§ 220
§ 220
Riigikohus
§ 188
§ 202


2-16-14152/67 Riigikohtu tsiviilkolleegium 31.03.2020
VÕS § 444
VÕS § 443
VÕS § 445
Kohus saab keelduda TsMS § 238 lg 1 p 2 alusel tõendi vastuvõtmisest üksnes siis, kui asjaolu positiivse tõendatuse kohta on juba piisavalt tõendeid kogutud, mitte aga siis, kui väidetava asjaolu kohta ei ole tõendeid kogutud (vt ka Riigikohtu 30. oktoobri 2013. a määrus tsiviilasjas nr 3-2-1-113-13, p 15).
TsMS § 238 lg 1 p 2 alusel võetud seisukoht asjaolu tõendatuse kohta on kohtule siduv otsuse koostamisel. (p 12.1)
VÕS §-des 443 ja 444 sätestatud kindlustusriski võimalikkuse suurendamise hindamisel peab ajutist hoonest eemalolekut (mis võib olla ka pikem kui mõni nädal) ja alalist eemalolekut eristama mingi oluline eluline kriteerium, mis võib igal eraldi analüüsitaval juhul suurendada kindlustusjuhtumi (tulekahju) tekkimise riski. Õige ei saa olla abstraktne järeldus, et hoone tühjaksjäämine suurendab tulekahju riski (vt ka Riigikohtu 7. novembri 2012. a otsus tsiviilasjas nr 3-2-1-133-12, p 25). (p-d 13.1-13.2)
Kindlustusandja peab tõendama, et hoones alaliselt mitteelamine suurendas kindlustusriski ja oli põhjuslikus seoses tulekahjuga (VÕS § 445 lg 3 p 2), ning seda, millises ulatuses mõjutas väidetav suurem kindlustusrisk kostja täitmise kohustuse ulatust, s.o hageja kahju (VÕS § 445 lg 3 p 3) (vt ka Riigikohtu 7. juuni 2017. a otsus tsiviilasjas nr 3-2-1-58-17, p 14). (p 13.4)
Kindlustusandjal on võimalik kindlustusriski suurendamist ja alaliselt hoones mitteelamise põhjuslikku seost tulekahjuga tõendada ka kaudsete tõenditega. (p 13.6.2)
Kui tulekahju põhjustas kolmas isik, siis ei saa üldjuhul asuda seisukohale, et kindlustusrisk suurenes ainuüksi kindlustusvõtja kohustuse rikkumise tõttu ning kindlustusandja võib hüvitise maksmisest täielikult keelduda (vt võrdlevalt Riigikohtu 7. juuni 2017. a otsus tsiviilasjas nr 3-2-1-58-17, sh p 15). (p 14)


text:
haldusakti kõrvaltingimuse tühistamine
toimingu tegemiseks kohustamine
haldusakti andmise keelamine
toimingu tegemise uuesti otsustamiseks kohustamine
ettekirjutus haldusakti või toimingu tagajärgede kõrvaldamiseks
haldusakti tühisuse kindlakstegemine
faktilise asjaolu kindlakstegemine
haldusakti seadusvastaseks tunnistamine (kuni 01.01.2000)
3-3-1-3-16 Riigikohus 17.05.2016
MKS § 103
MKS § 102
MKS § 101 lg 3
Üksikjuhtumi kontrolli järel ei saa maksumaksja piiramatult deklaratsioone parandada ning maksuhaldur uusi maksumenetlusi läbi viia. Kui üksikjuhtumi kontroll lõpeb maksuotsusega, kohaldatakse maksuotsuse muutmisel või kehtetuks tunnistamisel MKS §‑des 101–103 sätestatud piiranguid ning deklaratsiooni muutmine on kasutu, kui kontrolliobjekti kohta tehtud maksuotsuse muutmine pole piirangute tõttu võimalik. (p 16)
Haldusaktiks MKS § 101 lg 3 mõttes tuleb lugeda ka üksikjuhtumi kontrolli lõpetav teade, milles maksuhaldur kontrolli tulemustele toetudes loobub ("keeldub") maksuotsuse tegemisest. Sellisel juhul on maksukohustuse puudumine siduvalt kindlaks määratud ning kontrolli tulemuste muutmine või kehtetuks tunnistamine toimub MKS §‑des 101−103 sätestatud alustel ja korras. See tagab maksumenetluse efektiivsuse. Kui maksukohustuslane nõustub kontrolli tulemustega, muutes vabatahtlikult maksudeklaratsiooni ja tasudes nõutud maksu, ei piisa hilisemaks deklaratsiooni tagasi parandamiseks maksukohustuslase subjektiivsetest kaalutlustest. See ei kahjusta maksukohustuslase õigusi, kuna maksuotsuse vaidlustamiseks ettenähtud tähtaja jooksul on tal võimalik taotleda kontrolli tulemuste muutmist (MKS § 101 lg 1 p 1 ja § 101 lg 2) ja hiljem maksukohustuse korrigeerimist uute tõendite või asjaolude ilmnemisel (MKS § 102). Ühtlasi on maksukohustuslane kaitstud kergekäelise topeltkontrollimise eest. (p 18)
Kontrollimenetluse lõpetamise teade, millega maksukohustust ei määrata, ei pane maksukohustuslasele küll kohustusi, kuid piirab maksukohustuslase õigusi nt hilisemal deklaratsiooni parandamisel. Seetõttu peab maksuhaldur menetluse lõpetamise teates selgitama kontrolli lõpetamise õiguslikke tagajärgi, sh kontrolltulemuse muutmise või kehtetuks tunnistamise aluseid ja korda. Samuti peab menetluse lõpetamise teatest nähtuma selle seos konkreetse läbiviidud kontrollimenetlusega. Kontrolltulemuste üksikasjalik taasesitamine teates ei ole vajalik. Kui üksikjuhtumi kontroll lõpeb tagastuskande tegemisega või vaikimisi, ei ole MKS §‑des 101–104 ette nähtud piirangute rakendamiseks alust, sest puudub MKS § 101 lg‑s 3 nimetatud siduv haldusakt. (p 19)
Tühistamisnõude ülesandeks ei ole pikaleveninud haldusmenetluse kompenseerimine (vt RKHK 6. märtsi 2015 otsus asjas nr 3-3-1-78-14). (p 22)
Haldusaktiks MKS § 101 lg 3 mõttes tuleb lugeda ka üksikjuhtumi kontrolli lõpetav teade, milles maksuhaldur kontrolli tulemustele toetudes loobub ("keeldub") maksuotsuse tegemisest. Sellisel juhul on maksukohustuse puudumine siduvalt kindlaks määratud ning kontrolli tulemuste muutmine või kehtetuks tunnistamine toimub MKS §‑des 101−103 sätestatud alustel ja korras. See tagab maksumenetluse efektiivsuse. (p 18)
3-3-1-41-15 Riigikohus 12.01.2016
EraKS § 22 2
HKMS § 49 lg 2
Asjaolu, et tänini ei ole kehtestatud sellist regulatsiooni, mis sisaldaks vajalikke menetlussätteid kohalikele omavalitsusüksustele nende poolt EraKS § 22^2 täitmisel kantud kulude hüvitamiseks, ei saa olla takistuseks kohalike omavalitsusüksuste vastavate nõuete lahendamisel. (p 18)
Riigil on kohustus rahastada omavalitsuse üksustele EraKS § ga 22^2 pandud kohustuse rahastamist riigieelarvest (vt RKPJK 28. oktoobri 2014 otsus asjas nr 3-4-1-26-14) ning kohalikul omavalitsusel on PS § 154 lg 2 teise lause alusel õigus nõuda riigilt kohtu kaudu riikliku ülesande täitmiseks puuduolevat raha (vt RKHK 21. mai 2015 otsus asjas nr 3-3-1-84-14). Vaatamata eriregulatsioonide kestvale puudumisele ei ole asjakohaste kohtulahendite olemasolul halduskandjate vaheliste rahastamise küsimuste kestev lahendamine kohtuvõimu vahendusel mõistlik. Seetõttu tuleb nende küsimuste lahendamisel esmajärjekorras kasutada ökonoomsemaid haldusesiseseid menetlusi. (p 21)
Juhul, kui kassaator leiab, et tema kassatsioonkaebuses haldusaktina käsitatud vastuskirja näiline kehtivus tekitab segadust, on kaebajal võimalik nimetatud väidetav akt selgesõnaliselt kehtetuks tunnistada ka kohtuvõimu sellekohase ettekirjutuseta. Tehes kulude kandmisest keeldumise suhtes vastupidise sisuga otsuse, on ringkonnakohus keeldumise sisuliselt ka tühistanud. (p 17)
Järeldus, et kohustamiskaebuse aluse muutmine ei ole HKMS § 49 lg te 1 ja 2 kohaselt alles apellatsioonimenetluses lubatav, on ekslik. Täiendava nõude esitamine on võimalik HKMS § 49 lg 2 alusel. Kui taotlus on otstarbekas, aitab täiendava nõude arvessevõtmine ja lahendamine vältida uut kohtuvaidlust ja on kooskõlas menetlusökonoomia põhimõttega. (p 15)
Üldjuhul ei peaks kohus sekkuma täitevvõimu otsustussfääri juhul, kui haldusorganil on kaalutlusruum. Vaidlust ei saa olla selle üle, kas kohalike omavalitsusüksuste kulud tuleb hüvitada. Kulude omavalitsusüksustele hüvitamise kohustus ei välista vajadust kontrollida nende kulude asjassepuutuvust ja õiguspärasust. (p 20)
Kui hiljem kohases menetluses tuvastatakse, et vanglaametniku poolt kinnipeetavale antud korraldus ei olnud seadusega kooskõlas, ei tähenda see veel, et korraldusele mitteallunud kinnipeetav pole rikkunud VangS § 67 p-s 1 sätestatud allumiskohustust. Kinnipeetava poolt korralduse täitmata jätmine saab olla õigustatud üksnes juhul, kui vanglaametniku korraldus vastab HMS § 63 lg-s 2 loetletud tühise haldusakti tunnustele ning korralduse tühisus on ilmselge. Tühine haldusakt on HMS § 63 lg 1 järgi kehtetu algusest peale ning seda ei ole kellelgi kohustust täita. Üksnes kinnipeetava teistsugune arusaam seadusest ja sellega seonduv arvamus vanglaametniku korralduse seadusvastasusest ei anna kinnipeetavale õigust keelduda korralduse täitmisest. Vastupidine seisukoht raskendaks oluliselt distsipliini tagamist vanglas (vt RKHK otsus asjas nr 3-3-1-103-06 ja seal viidatud kohtupraktika). (p 18)
Vanglas distsipliini ja julgeoleku tagamine on kaalukas väärtus, mistõttu vanglas tööle asumise korralduste süstemaatilist täitmata jätmist tuleb pidada raskeks rikkumiseks. (p 26)
VangS § 37 lg-s 2 sätestatud aluste esinemisel ei saa vangla kinnipeetavat tööle kohustada ega kohaldada tema suhtes tööst keeldumise korral distsiplinaarvastutust, sh võtta kinnipeetavat vastutusele sellise korralduse täitmata jätmise eest (vt RKHK otsus asjas nr 3-3-1-53-14). (p 16)
Kui hiljem kohases menetluses tuvastatakse, et vanglaametniku poolt kinnipeetavale antud korraldus ei olnud seadusega kooskõlas, ei tähenda see veel, et korraldusele mitteallunud kinnipeetav pole rikkunud VangS § 67 p-s 1 sätestatud allumiskohustust. Kinnipeetava poolt korralduse täitmata jätmine saab olla õigustatud üksnes juhul, kui vanglaametniku korraldus vastab HMS § 63 lg-s 2 loetletud tühise haldusakti tunnustele ning korralduse tühisus on ilmselge. Tühine haldusakt on HMS § 63 lg 1 järgi kehtetu algusest peale ning seda ei ole kellelgi kohustust täita. Üksnes kinnipeetava teistsugune arusaam seadusest ja sellega seonduv arvamus vanglaametniku korralduse seadusvastasusest ei anna kinnipeetavale õigust keelduda korralduse täitmisest. Vastupidine seisukoht raskendaks oluliselt distsipliini tagamist vanglas (vt RKHK otsus asjas nr 3-3-1-103-06 ja seal viidatud kohtupraktika). (p 17)
Vanglas distsipliini ja julgeoleku tagamine on kaalukas väärtus, mistõttu vanglas tööle asumise korralduste süstemaatilist täitmata jätmist tuleb pidada raskeks rikkumiseks. (p 25)
Vangla haldusakti õigusvastasus võiks omada tähendust kinnipeetavale määratud karistuse liigi ja määra proportsionaalsuse hindamisel (RKHK otsus asjas nr 3-3-1-44-12). Seda eelkõige juhul, kui määratud karistus oleks seetõttu ilmselt ebaproportsionaalne. Karistuse proportsionaalsuse hindamisel ei saa aga jätta arvestamata näiteks isiku eelnevaid samaliigilisi rikkumisi, kuna see iseloomustab tema käitumist ja suhtumist õiguskorda, sh vanglateenistuse ametnike korraldustesse ja distsipliini. (p 23-24)
3-3-1-44-14 Riigikohus 13.11.2014
Asjaolude muutumine pärast haldusakti andmist ei muuda aga haldusakti tagantjärele õigusvastaseks. Seetõttu ei ole kohtul võimalik jagada haldusakti ajalisteks osadeks, millest mõni on asjaolude muutumise tõttu õiguspärane ja mõni õigusvastane. (p 14)
Haldusaktil võib säilida mõju ja praktiline tähendus ka pärast kehtivusaja möödumist ning sellisel juhul saab kohus haldusakti tühistada. Tühistamine kõrvaldab haldusakti kehtivuse ka tagasiulatuvalt, nõnda et selle varasemale kehtivusele ei ole võimalik hiljem enam tugineda. (vt kolleegiumi 5. detsembri 2011. a otsus nr 3-3-1-41-11 p 10–12)
Seega ei välista haldusakti kehtivusaja lõppemine tingimata tühistamiskaebuse esitamist ja läbivaatamist. Kohtumenetluse ajal kehtivuse kaotanud haldusakti tühistamise nõude sisuline lahendamine on välistatud vaid siis, kui kohus veendub, et kehtetu haldusakti "ületühistamine" ei ole kaebaja õiguste kaitseks vajalik (vrd HKMS § 44 lg 1). (p10)
Kehtivuse kaotanud haldusakti mõju ja praktiline tähendus võib väljenduda ennekõike võimaluses, et haldusorganid, kohtud ja kolmandad isikud võivad oma edasistes otsustes ja toimingutes tugineda haldusakti varasemale kehtivusele. (p 11)
HMS § 40 lg 3 p s 1 sätestatud alusel võib isiku jätta ära kuulamata vaid erandina ja rangetel tingimustel. Praegusel juhul ei nähtu ülekaalukat vajadust määrata kinnipeetav kohe tööle, nõnda et see oleks takistanud tema ärakuulamist. Kolmeks kuuks koristustöödele määramine ei muutu eesmärgipäratuks isegi siis, kui ära¬kuulamise tagajärjel lükkub käskkirja andmine mõne tööpäeva võrra edasi. Kuid praegusel juhul ei oleks saanud tekkida isegi paaripäevast viivitust. Kinnipeetav on vangla administratsioonile pidevalt kättesaadav. Ärakuulamise kohustus ei tähenda, et kinnipeetavat ei saaks majapidamistöödele määrata ilma kinni¬peetava nõusolekuta. Ärakuulamine aitab legitimeerida koormavat haldusakti adressaadi silmis ja sellel on väärtus ka imperatiivsete kohustuste korral. Ärakuulamine aitab ka selgitada, kas võib esineda asjaolusid, mis välistavad erandina töötamiskohustuse (nt töövõimetus). Kolleegium leidis 14. novembri 2012. a otsuses, et asjas nr 3-3-1-44-12 ei olnud tööle määratud kinnipeetava ära kuulamata jätmisel määravat tähtsust (p 11). Sellest ei saa järeldada, et kolleegium oleks pidanud kinnipeetava ära kuulamata jätmist tööle määramisel õiguspäraseks. (p 17)
VangS § 37 lg 3 järgi teeb kinnipeetava võime tööd teha kindlaks arst. Arst täidab nimetatud sätte alusel kinnipeetava töövõimelisust hinnates avalik-õiguslikku ülesannet, mitte ei anna kooskõlastust tervishoiuteenuse osutamise käigus (vrd Riigikohtu erikogu 7. aprilli 2011. a määrus asjas nr 3-3-4-1-11, p 9; 28. augusti 2012. a määrus asjas nr 3-3-4-1-12, p 9). Tegemist on haldusesisese menetlustoiminguga vangistuse täideviimisel. Kooskõlastus on osa kinnipeetava tööle määramise käskkirja menetlusest. Selle käigus koostatakse käskkirja aluseks olev tõend. Vangla arst on vangla teenistuja ning kui ta annab haldusmenetluses ebaõige koos¬kõlastuse, siis muudab see õigusvastaseks ka kooskõlastusele tugineva käskkirja. See kehtib ka juhul, kui käskkirjale alla kirjutav ametnik ei pea meditsiinihariduse puudumise tõttu saama aru kooskõlastuse õigusvastasusest. Vangla arsti ega tema kooskõlastusele tuginevate ametnike süü puudumine ei ole haldus¬menetluse lõpptulemuse õigusvastasust välistav asjaolu. (p 19)
Nii vanglas kui ka väljaspool seda töötava arsti tõend, millele tugineb haldusakt, on halduskohtus hinnatav ja teiste tõenditega ümberlükatav. (p 19)
See, et tühistamiskaebus hõlmab haldusakti õigusvastasuse tuvastamise kaebuse (kolleegiumi 29. novembri 2012. a otsus asjas nr 3-3-1-29-12, p 25), ei tähenda, et kohus võiks tühistamiskaebuselt tuvastamiskaebusele üle minna igas olukorras. (p 11)
Kui vaidlustatud haldusakt ammendub kohtumenetluse kestel täielikult ja tühistamiskaebus muutub ainetuks, ei ole tuvastamiskaebusele ülemineku aluseks kolleegiumi seisukohad asjas nr 3-3-1-29-12 (p 25). Viidatud asjas pidas kolleegium üleminekut võimalikuks ja vajalikuks spetsiifilises olukorras, kus põhjendamisveaga haldusakt jäetakse HMS § 58 alusel tühistamata. Niisuguses olukorras on tühistamiskaebus menetluslikult lubatav, kuid jääb rahuldamata tühistamis¬nõude sisulise piirangu tõttu. (p12)
Nii vanglas kui ka väljaspool seda töötava arsti tõend, millele tugineb haldusakt, on halduskohtus hinnatav ja teiste tõenditega ümberlükatav. Halduskohtu pädevuses ei ole lahendada vaidlusi, mis on võrsunud tsiviilõiguslikust suhtest, sh kaebusi otseselt tervishoiuteenuse osutamise peale (HKMS § 4 lg 1). Halduskohus on samas pädev tuvastama kõiki asjaolusid, millest sõltub haldusakti õiguspärasus (HKMS § 4 lg 4). (p 19)
Kui vaidlustatud haldusakt ammendub kohtumenetluse kestel täielikult ja tühistamiskaebus muutub ainetuks, ei ole tuvastamiskaebusele ülemineku aluseks kolleegiumi seisukohad asjas nr 3-3-1-29-12 (p 25). Viidatud asjas pidas kolleegium üleminekut võimalikuks ja vajalikuks spetsiifilises olukorras, kus põhjendamisveaga haldusakt jäetakse HMS § 58 alusel tühistamata. Niisuguses olukorras on tühistamiskaebus menetluslikult lubatav, kuid jääb rahuldamata tühistamisnõude sisulise piirangu tõttu. (p 12)
Kui haldusakt on täielikult ammendunud, on tühistamiskaebus menetluslikult lubamatu õigus¬kaitsevajaduse äralangemise tõttu. Sellisel juhul tuleb lähtuda analoogiast HKMS § 152 lg 1 p-ga 4 ja lg-ga 2. Haldusakti ammendumisel saab kohus tühistamiskaebuselt haldusakti õigusvastasuse tuvastamisele üle minna vaid kaebaja taotlusel ja tema põhjendatud huvi korral (nt seoses võimaliku kahju hüvitamise nõudega). Kui kaebaja ei taotle sellises olukorras õigusvastasuse tuvastamist või ei ole tal selleks põhjendatud huvi, tuleb menetlus lõpetada. (p 12)
VangS § 37 lg 3 järgi teeb kinnipeetava võime tööd teha kindlaks arst. Arst täidab nimetatud sätte alusel kinnipeetava töövõimelisust hinnates avalik-õiguslikku ülesannet, mitte ei anna kooskõlastust tervishoiuteenuse osutamise käigus (vrd Riigikohtu erikogu 7. aprilli 2011. a määrus asjas nr 3-3-4-1-11, p 9; 28. augusti 2012. a määrus asjas nr 3-3-4-1-12, p 9). Tegemist on haldusesisese menetlustoiminguga vangistuse täideviimisel. Kooskõlastus on osa kinnipeetava tööle määramise käskkirja menetlusest. Selle käigus koostatakse käskkirja aluseks olev tõend. Vangla arst on vangla teenistuja ning kui ta annab haldusmenetluses ebaõige kooskõlastuse, siis muudab see õigusvastaseks ka kooskõlastusele tugineva käskkirja. See kehtib ka juhul, kui käskkirjale alla kirjutav ametnik ei pea meditsiinihariduse puudumise tõttu saama aru kooskõlastuse õigusvastasusest. Vangla arsti ega tema kooskõlastusele tuginevate ametnike süü puudumine ei ole haldusmenetluse lõpptulemuse õigusvastasust välistav asjaolu. (p 19)
3-3-1-66-03 Riigikohus 28.10.2003
HMS § 4 lg 2
HMS § 64 lg 3
HMS § 56 lg 1 kohaselt peab kirjalik haldusakt olema kirjalikult põhjendatud. Haldusakti põhjendus esitatakse haldusaktis või menetlusosalisele kättesaadavas dokumendis, millele on haldusaktis viidatud. Haldusakti põhjenduses tuleb märkida haldusakti andmise faktiline ja õiguslik alus. Kaalutlusõiguse alusel antud haldusakti põhjenduses tuleb märkida kaalutlused, millest haldusorgan on haldusakti andmisel lähtunud. Kohtumenetluse käigus esitatud ning peaasjalikult määratlemata mõistetel põhinev üldsõnaline motivatsioon ei ole piisav ega saa asendada haldusorgani seadusest tulenevat haldusakti motiveerimise kohustust.
HMS § 64 lg-tes 2 ja 3 sätestatud haldusmenetluse üldiseid põhimõtteid tuli haldusmenetluses järgida ka enne nende sätestamist seaduses. Isiku kahjuks haldusakti kehtetuks tunnistamist otsustades peab haldusorgan arvestama ka isiku usaldust, et haldusakt jääb kehtima, avalikku huvi ja haldusaktiga koormatud isiku huvi, et haldusakt tunnistataks kehtetuks. Kui varasema haldusaktiga oli turu maa-ala määratud tähtajatult, siis võis akti adressaadil tekkida ootus, et seda kaalukate põhjusteta ei vähendata. Turu maa-ala vähendamisel tuli kaaluda ühelt poolt äriühingu ettevõtlusvabadust ning teiselt poolt linna avalikke huve.
Põhjalikumate sisuliste motiivide puudumine ei too kaasa haldusakti tühistamist, kui vaidlustatud akt on selles toodud õiguslike aluste ja akti andmise põhjuse osas üheselt mõistetav. Käesoleval juhul vaidlustatud määrustest ega nende lisadest ei tulene aga nende andmise sisuline põhjendus ega viiteid muudele dokumentidele, mis võiksid selliseid põhjendusi sisaldada. Põhjendused on esitatud alles kohtumenetluse käigus. Seega ei tulene neist ka vähimal määral põhjendusi, miks kohalik omavalitsus on teinud varasema aktiga võrreldes erineva otsustuse.
Vabariigi Valitsuse 18. veebruari 1998. a määrusega nr 37 kinnitatud "Turgudel ja tänavatel kauplemise üldeeskirja" punkt 4 annab kohalikule omavalitsusele õiguse diskretsiooni teostamiseks turu maa-ala määratlemisel. Detailplaneeringu ja turu maa-ala määramise eesmärk on erinevad, kuna turu maa-ala määramisel otsustab kohalik omavalitsus, kas kinnistu on turukaubanduseks sobiv paik ja kas kinnistu sobib turuvaldaja tegutsemiskohaks tervikuna või osaliselt.

matches:
Riigikohus
§ 103
§ 102
§ 101
§ 101
§ 101
§ 101
§ 102
§ 101
§ 101
Riigikohus
§ 22
§ 49
§ 22
§ 154
§ 49
§ 49
kohus
§ 67
§ 63
§ 63
§ 37
§ 67
§ 63
§ 63
Riigikohus
kohus
kohus
§ 44
§ 40
§ 37
kohus
§ 58
§ 4
§ 4
§ 58
§ 152
kohus
§ 37
Riigikohus
§ 4
§ 64
§ 56
§ 64


Räpina Valla Kultuurikeskuse põhimäärus – Riigi Teataja
Räpina Valla Kultuurikeskuse põhimäärus
Räpina Valla Kultuurikeskuse põhimäärus - sisukord
§ 1 Kultuuriasutuse nimi
§ 2 Kultuurikeskuse asukoht ja aadress
§ 4 Kultuurikeskuse sümboolika
2 KULTUURIKESKUSE TEGEVUSE EESMÄRK JA ÜLESANDED
3 LOOMINGULISE TEGEVUSE KORRALDAMINE JA KOOSTÖÖ
§ 9 Sihtgrupp ja tegevuspiirkond
§ 10 Kultuurikeskuse loomingulise tegevuse vormid
§ 11 Üritustest teavitamine
§ 12 Koostöö teiste asutuste ja organisatsioonidega
§ 13 Kultuurikeskuse õigused ja kohustused
4 KULTUURIKESKUSE JUHTIMINE JA TÖÖKORRALDUS
§ 14 Kultuurikeskuse juhtimine ja töötajate koosseis
§ 15 Kultuurikeskuse juhataja õiguslik seisund ja kohustused
§ 16 Kultuurikeskuse juhataja õigused
§ 18 Kultuurikeskuse eelarve
6 TEGEVUSE ÜMBERKORRALDAMINE, ÜMBERKUJUNDAMINE JA LÕPETAMINE
§ 21 Kultuurikeskuse ümberkorraldamine ja ümberkujundamine
§ 22 Kultuurikeskuse tegevuse lõpetamine
§ 23 Kultuurikeskuse põhimääruse kinnitamine, muutmine ja täiendamine
RT IV, 03.10.2013, 53
Vastu võetud 25.09.2013 nr 16
Määrus kehtestatakse kohaliku omavalitsuse korralduse seaduse paragrahvi 6 lõike 2 ning Räpina Vallavolikogu 21. detsembri 2011. a määruse nr 15 „Räpina valla põhimäärus“ § 26 lõike 5 alusel.
§ 1. Kultuuriasutuse nimi
Kultuuriasutuse täielik nimetus on Räpina Valla Kultuurikeskus (edaspidi Kultuurikeskus), lühendatult Räpina VKK.
§ 2. Kultuurikeskuse asukoht ja aadress
Kultuurikeskuse asukoht ja postiaadress on Rahu 1, Räpina linn, Põlva maakond, sihtnumber 64504.
(1) Kultuurikeskus on Räpina Vallavalitsuse (edaspidi vallavalitsus) hallatav kultuuriasutus.
(2) Kultuurikeskus juhindub oma tegevuses põhimäärusest ja kehtivatest õigusaktidest.
§ 4. Kultuurikeskuse sümboolika
(1) Kultuurikeskusel võib olla kasutusel oma sümboolika, milleks on vapp ja lipp.
(2) Kultuurikeskusel on oma pitsat. Pitsat on ovaalne, kõrgus 2,6 cm, laius 4 cm. Ovaali ülaservas on suurtähtkiri „Eesti Vabariik”, ovaali alaservas suurtähtkiri „Räpina vald”, ovaali keskmes on suurtähtkiri „Räpina Valla Kultuurikeskus”.
(2) Asjaajamine reguleeritakse asjaajamiskorraga, mille kinnitab Kultuurikeskuse juhataja ettepanekul vallavalitsus korraldusega.
2. peatükk KULTUURIKESKUSE TEGEVUSE EESMÄRK JA ÜLESANDED
(1) Kultuurikeskus on kultuuriasutus, mille põhieesmärgiks on võimaluste loomine rahvuskultuuri, rahvakultuuri ning kohalike traditsioonide säilitamiseks ja arendamiseks.
(2) Kultuurikeskuse eesmärk on pakkuda elanikele kultuurialast teenust, võimalusi huvitegevuse harrastamiseks, aktiivseks puhkuseks, vaba aja veetmiseks ja isiksuse arenguks vastavalt soovidele ja eeldustele.
Kultuurikeskuse ülesanded on:
1) Räpina valla kultuuri- ja meelelahutuslike ürituste korraldamine;
2) Räpina valla kultuurielu edendamine ning ühiste ürituste korraldamiseks koostöö tegemine teiste kultuuri-, spordi- ning seltsielu korraldavate füüsiliste ja juriidiliste isikutega;
3) riiklike pühade ning Räpina valla tähtpäevade tähistamise organiseerimine koostöös valla teiste hallatavate asutustega;
4) kultuuritraditsioonide järjepidevuse tagamine ning rahvakultuuri säilitamine ja arendamine;
7) taidlus-, huviala- ja seltsiürituste korraldamine;
8) filmide demonstreerimine ja sellega seotud üritused;
9) professionaalse kultuuri vahendamine;
10) erinevate huvigruppide ühistegevuse ja omaalgatuse toetamine vaba aja sisustamisel.
3. peatükk LOOMINGULISE TEGEVUSE KORRALDAMINE JA KOOSTÖÖ
§ 9. Sihtgrupp ja tegevuspiirkond
(1) Kultuurikeskuse tegevus on suunatud Räpina valla elanikele.
(2) Kultuurikeskuse tegevuspiirkond on Räpina vald.
(3) Kultuurikeskuse peamised siseürituste korraldamise kohad on:
1) Räpina vallale kuuluvad hooned;
2) kokkuleppel teiste asutustega muud ruumid olenevalt sündmuse iseloomust ja vajadustest.
(4) Kultuurikeskuse peamised väliürituste korraldamise kohad on:
1) Räpina vallale kuuluvad väljakud ja platsid;
2) Räpina vallas asuvad teised paigad olenevalt sündmuse iseloomust ja vajadustest.
§ 10. Kultuurikeskuse loomingulise tegevuse vormid
(1) Kultuuri- ja meelelahutusürituste korraldamine;
(2) Professionaalse kunsti vahendamine;
(3) Taidlus- ja huvialaringide töö korraldamine järgmiste põhimõtete alusel:
1) huviringid võivad töötada alalistena või hooajalistena;
2) huviringid moodustatakse lähtuvalt elanike huvist ja ringi juhendamise võimalikkusest;
3) hooajalised huviringid igaks hooajaks määrab Kultuurikeskuse juhataja oma käskkirjaga, milles määrab ka huviringi hooaja tegutsemise aja;
4) huviringides osalemine on elanikkonnale tasuta või tasu eest, mille otsustab ja teenustasud kinnitab oma korraldusega Vallavalitsus.
(4) Elanike omaalgatuslike kultuuriürituste toetamine ja nõustamine.
§ 11. Üritustest teavitamine
(1) Kultuurikeskus teeb koostööd meediaga, kajastab kultuurisündmusi valla, maakonna ning üleriigilises ajakirjanduses.
(2) Kultuurikeskusel tuleb iga korraldatava avaliku sündmuse kohta vormistada afišš, mis peab olema sündmuse toimumise ja pääsmete müügi kohas kõigile nähtav ning sisaldama järgmisi andmeid:
1) sündmuse või selle osa nimi või nimetus;
2) esinejad ja autor;
3) sündmuse toimumise aeg ja koht;
4) pääsme hind või märge sündmuse tasuta toimumise kohta.
§ 12. Koostöö teiste asutuste ja organisatsioonidega
Kultuurikeskus teeb koostööd:
1) vallavolikogu haridus- ja kultuurikomisjoniga;
2) vallavalitsusega ja Räpina valla teiste hallatavate asutustega;
3) Räpina vallas tegutsevate mittetulundusühenduste ja organisatsioonidega;
4) väljaspool Räpina valda Eestis ja välismaal tegutsevate kultuuriasutustega ja institutsioonidega.
§ 13. Kultuurikeskuse õigused ja kohustused
(1) Oma ülesannete täitmiseks on Kultuurikeskusel õigus:
1) saada tegevuseks vajalikku teavet vallavalitsuselt;
2) kasutada sihtotstarbeliselt munitsipaalvara;
3) teha vallavalitsusele ettepanekuid Kultuurikeskuse teenuste hindade muutmiseks;
4) osaleda vallavalitsusega kooskõlastatult maakondlike, üleriigiliste ning rahvusvaheliste organisatsioonide, liitude ja töögruppide tegevuses;
5) osaleda isetegevus- ja taidluskonkurssidel.
(2) Kultuurikeskus kohustub:
1) olema oma Räpina valla kultuurielu juhtiv korraldaja;
2) osutama Räpina valla elanikele kultuuri alal erialast, metoodilist, tehnilist, organisatsioonilist ja muud abi kõigi oma võimaluste piires.
4. peatükk KULTUURIKESKUSE JUHTIMINE JA TÖÖKORRALDUS
§ 14. Kultuurikeskuse juhtimine ja töötajate koosseis
(1) Kultuurikeskuse tööd juhib ja korraldab juhataja.
(2) Juhataja ametikoht täidetakse konkursi korras ja töölepingu sõlmib vallavalitsuse korralduse alusel vallavanem või tema poolt volitatud ametiisik.
(3) Juhataja asendamise juhataja puhkusel või töölähetuses viibimise ajal, haigestumise või vabastamise korral määrab vallavanem käskkirjaga.
(4) Kultuurikeskuse töötajate koosseisu ja töötasu suurused kehtestab vallavalitsus.
(5) Kultuurikeskuse töötajateks võivad olla loomingulised, tehnilised ja teised töötajad.
§ 15. Kultuurikeskuse juhataja õiguslik seisund ja kohustused
Kultuurikeskuse juhataja:
1) on Kultuurikeskuse seadusjärgne esindaja töölepingu kehtivuse ajal;
2) töötab välja Kultuurikeskuse üldised pikemaajalised arengusuunad koostöös valla haridus- ja kultuurispetsialistiga ning Kultuurikeskuse loomingulise personaliga;
3) sõlmib, peatab, muudab ja ütleb üles lepingud Kultuurikeskuse personaliga vastavalt õigusaktides sätestatule;
4) koostab alluvate ametijuhendid;
5) töötab välja ja kinnitab käskkirjaga Kultuurikeskuse töökorralduse reeglid;
6) kannab vastutust Kultuurikeskuse tulemusliku ja häireteta tegevuse eest;
7) teeb vallavalitsusele ettepanekuid Kultuurikeskuse töö paremaks korraldamiseks;
8) korraldab õigusaktidest ja võimalikest lepingulistest kohustustest tulenevate aruannete õigeaegse koostamise ja esitamise;
9) kannab vastutust rahaliste vahendite sihipärase kasutamise eest, juhindudes Räpina valla finantsjuhtimise korras sätestatust;
10) esitab iga-aastaselt 15. veebruariks vallavalitsusele kirjaliku aruande Kultuurikeskuse tegevusest eelneval eelarveaastal, näidates ära eelarveaastaks seatud eesmärkide täitmise ja seda iseloomustavad kvalitatiivsed ja kvantitatiivsed näitajad;
11) on aruandekohustuslik vallavalitsuse ees ja annab kord kalendriaastas oma tööst informatsiooni vallavolikogu istungil;
12) esitab Kultuurikeskuse tegevust kajastavad andmed ja dokumendid järelevalveasutusele;
13) teavitab vallavalitsust kirjalikult järelevalveorganite tehtud ettekirjutustest;
14) täidab muid õigusaktidest, käesolevast põhimäärusest ja ametijuhendist tulenevaid ülesandeid.
§ 16. Kultuurikeskuse juhataja õigused
Oma ülesannete täitmiseks on juhataja õigus:
1) saada oma tööks vajalikku teavet ja andmeid vallavolikogult, vallavalitsuselt ja valla teistelt hallatavatelt asutustelt;
2) soetada vara ja vahendeid vastavalt kinnitatud eelarvele;
3) tellida teenuseid juriidilistelt ja füüsilistelt isikutelt ning sõlmida oma tegevuse korraldamiseks vastavaid lepinguid. Sõlmitavad lepingud kuuluvad enne allkirjastamist läbivaatamisele ja kinnitamisele vallavalitsuses, kui nende täitmisel kaasnevad kohustused Räpina vallale või täiendavad kulutused valla eelarvest.
4) teostada muid seadusega kooskõlas olevaid toiminguid ja tehinguid, mis on vajalikud Kultuurikeskuse edukaks tegevuseks.
(1) Kultuurikeskuse kasutuses oleva vara moodustavad Räpina Vallavolikogu (edaspidi vallavolikogu) kehtestatud Räpina vallavara valitsemise korra alusel Räpina vallalt või teistelt isikutelt ja asutustelt Kultuurikeskusele sihtotstarbeliseks valdamiseks, kasutamiseks ja käsutamiseks antud maa, hooned, rajatised, seadmed, rahalised vahendid, inventar ja muu vara.
(2) Kultuurikeskuse vara valitsemine ning varaliste kohustuste võtmine toimub vastavalt vallavolikogu kehtestatud Räpina vallavara valitsemise korrale.
§ 18. Kultuurikeskuse eelarve
(1) Kultuurikeskusel on Räpina valla eelarves iseseisev alaeelarve.
(2) Kultuurikeskusel on õigus osutada tema kasutuses ja valduses oleva varaga tasulisi teenuseid.
(3) Tasuliste teenuste loetelu ja hinnakirja kehtestab Kultuurikeskuse juhataja ettepanekul vallavalitsus.
(4) Kultuurikeskuse eelarve tuludeks on:
3) eraldised fondidelt projektide rahastamiseks;
4) eraldised ja annetused juriidilistelt ja füüsilistelt isikutelt;
5) tulu Kultuurikeskuse tasulistest teenustest;
6) kultuurisündmuste piletitulu.
(5) Kultuurikeskuse finantstegevust korraldab juhataja koostöös vallavalitsusega lähtudes Räpina valla finantsjuhtimise korrast.
(6) Kultuurikeskuse raamatupidamine korraldatakse tsentraalselt vallavalitsuse kaudu.
Kultuurikeskus esitab oma tegevuse kohta statistilisi ja eelarve täitmise aruandeid rahandusministri, kultuuriministri ning vallavolikogu ja vallavalitsuse õigusaktidega kehtestatud korras ja tähtaegadel.
(1) Riiklikku järelevalvet Kultuurikeskuse tegevuse üle teostab Kultuuriministeerium.
(2) Teenistuslikku järelevalvet Kultuurikeskuse ja juhataja tegevuse seaduslikkuse ja otstarbekuse üle teeb vallavalitsus.
(3) Kultuurikeskuse finantsmajanduslikku tegevust ja vara kasutamise sihipärasust kontrollib vallavolikogu revisjonikomisjon.
(4) Järelevalve käigus avastatud puudused on juhataja kohustatud kõrvaldama järelevalve organi määratud tähtajaks.
6. peatükk TEGEVUSE ÜMBERKORRALDAMINE, ÜMBERKUJUNDAMINE JA LÕPETAMINE
§ 21. Kultuurikeskuse ümberkorraldamine ja ümberkujundamine
(1) Kultuurikeskuse ümberkorraldamise, ümberkujundamise ja tegevuse lõpetamise otsustab vallavolikogu ja korraldab vallavalitsuse poolt moodustatud komisjon seadusega sätestatud korras.
(2) Kultuurikeskuse ümberkorraldamine põhimääruse tähenduses seisneb Kultuurikeskuse ühinemises või jagunemises.
(3) Kultuurikeskuse ümberkujundamine põhimääruse tähenduses on asutuse muutmine teist liiki asutuseks.
§ 22. Kultuurikeskuse tegevuse lõpetamine
(1) Kultuurikeskuse tegevus lõpetatakse:
2) kui Kultuurikeskust ei ole võimalik finantseerida;
(2) Tegevuse lõpetanud Kultuurikeskuse õigused ja kohustused lähevad üle vallavalitsusele või vallavalitsuse poolt määratud asutusele.
§ 23. Kultuurikeskuse põhimääruse kinnitamine, muutmine ja täiendamine
(1) Kultuurikeskuse põhimääruse kinnitab, muudab, täiendab ja tunnistab kehtetuks vallavolikogu vallavalitsuse esitatud eelnõu alusel.
(2) Põhimääruse, selle muutmise või täiendamise eelnõu töötab välja vallavalitsuse haridus- ja kultuurispetsialist koostöös Kultuurikeskuse juhatajaga.
(1) Tunnistada kehtetuks Räpina Vallavolikogu 31.10.2007 määrus nr 10 „Räpina Rahvamaja põhimäärus”.
(2) Tunnistada kehtetuks Räpina Vallavolikogu 31.10.2007 määrus nr 11 „Ruusa Kultuurimaja põhimäärus”.


Huvitavad Artiklid: Mängukeskus 2020
Mis on PlayStation 5 vabastamise kuupäev
Kas soovite teada, milline on PlayStation 5 avaldamiskuupäev? Nii et olete jõudnud õigesse artiklisse, sest kuigi Sony inimesed ei ole selles osas veel ametlikku teavet esitanud, on meil vähehaaval rohkem andmeid. Sellel juhul analüüsime uusimat teavet, mida oleme sellest teada saanud, ning firma ja spetsialistide erinevate esindajate sõna. Micha
PlayStation 3 rakendused
See on olnud peaaegu kümme aastat pärast seda, kui PlayStation 3 turule jõudis. Kuigi me saame juba oma pärija, PS4, juba nautida, on tõsi, et täna on PS3-l endiselt hea fännide arv. Sellepärast toome täna teile PlayStation 3 rakenduste soovituse. PS2 süsteemi andmed Kui PS3 on juba müütiline konsool, on PS2 palju rohkem. See rakend
Kuidas PS4 koodi lunastada Windowsist, mobiilist või Playstationist 4
PS4-koodi on täiesti võimalik lunastada mobiilist, arvutist ja ilmselt Playstation 4-st. Kui soovite õppida, kuidas lunastada PS4-kood Windowsist või mobiilist, siis olete õiges kohas, sest selles artiklis tahame üksikasjalikult selgitada, kuidas sa pead tegema Viige lõpule protsess, et saaksite õigesti vahetada oma koodi. Kuidas
Virtuaalne reaalsus PlayStationis koos VR-prillidega
Virtuaalne reaalsus on üks, irooniline, reaalsus. Tänapäeval tungivad meist erinevatelt firmadelt pärit VR-prillid ja see tehnoloogia üllatab märkimisväärselt, arvestades, et üldiselt on see üsna varajases staadiumis ja et mõne aasta pärast on võimalik saada realismi tase, mida me saame. muljetavald
Kuidas peita mängud PS4 raamatukogus
Aja möödudes kogunevad meie PlayStation 4-le omandatavad mängud. See on midagi tavalist, mis juhtub kõigile. Sellepärast hakkab raamatukogu mängudega täitma ja paljud neist neid enam ei mängi. Võib-olla te ei taha, et nad võtaksid ruumi või te ei taha, et keegi teaks, et teil on sellised mängud. Olenemata
PlayStation 5: Uued kuuldused teie protsessori kohta
Kuigi PlayStation 4 käivitati vaid kaks aastat tagasi, ei ole see mitte ainult müügi kasvu peatanud, vaid ei ole suutnud oma graafilist potentsiaali kõige paremini ära kasutada, muidugi ei võta see liiga kaua aega, enne kui uus kuulujutt tekivad. see on selle asendamine turul, PlayStation 5, mis võib tulla ainult 2018. ja 20
Kuidas parandada PlayStation 4 turvalisust ja privaatsust?
Kas soovite teada, kuidas parandada oma PlayStation 4 turvalisust ja privaatsust ? Noh, siis see artikkel on vastuvõetamatu, sest siis analüüsime kõiki aspekte, mida te peaksite nendel juhtudel arvesse võtma. Põhimõtteliselt näitame teile mitmeid trikke, mille eesmärk on muuta teie konto raskemaks kustutamine . Suurem