Välissuhtlemisseadus – Riigi Teataja
Välissuhtlemisseadus (lühend - VäSS)
Välissuhtlemisseadus - sisukord
§ 2 Välissuhtlemise alused
§ 3 Põhimõisted
2 VÄLISSUHTLEMISASUTUSED JA NENDE PÄDEVUS
1 Välissuhtlemisasutused
§ 4 Välissuhtlemisasutused
2 Välissuhtlemisasutuste pädevus
§ 6 Riigikogu pädevus
§ 7 Vabariigi Presidendi pädevus
§ 8 Vabariigi Valitsuse pädevus
§ 9 Välisministeeriumi pädevus
§ 10 Riigiasutuste ja omavalitsusüksuste pädevus
§ 11 Välisesinduse pädevus
3 VÄLISLEPING
1 Välislepingu sõlmimine ja jõustamine
§ 12 Välislepingu sõlmimise algatamine
§ 13 Välislepingu sõlmimise ettevalmistamine
§ 14 Välislepingu materjalide esitamine Välisministeeriumile
§ 15 Välisministeeriumi pädevus välislepingu materjalide läbivaatamisel
§ 16 Välislepingu heakskiitmine Vabariigi Valitsuses
§ 17 Välislepingu allakirjutamise volitused
§ 18 Välislepingu teksti vastuvõtmise volitused
§ 19 Välislepingu sõlmimine
§ 20 Välislepingu ratifitseerimine
§ 21 Välislepingu jõustamine
§ 22 Reservatsioonide ja deklaratsioonide tegemine, muutmine ja tagasivõtmine
2 Välislepingu täitmine
§ 23 Välislepingu täitmise tagamine
§ 24 Välislepingu ja riigisisese õigusakti vastuolu
3 Välislepingu muutmine ja lõppemine
§ 25 Välislepingu muutmine
§ 26 Välislepingu lõppemine
§ 27 Välislepingu denonsseerimine, lõpetamine ja sellest taganemine
4 Välislepingu hoidmine ja avaldamine
§ 28 Välislepingu hoidmine ja avaldamine
4 AMETKONDLIK VÄLISLEPING
§ 29 Ametkondliku välislepingu sõlmimine
§ 30 Ametkondliku välislepingu avaldamine
§ 31 Ametkondlikust välislepingust teatamine
§ 32 Ametkondliku välislepingu muutmine, peatamine ja lõpetamine
RT I, 04.03.2011, 20
Välissuhtlemisseadus
Vastu võetud 15.06.2006
RT I 2006, 32, 248
12.03.2008 RT I 2008, 15, 107 14.04.2008
09.12.2009 RT I 2010, 3, 4 01.10.2010
22.04.2010 RT I 2010, 19, 101 01.01.2014
(1) Välissuhtlemisseadusega reguleeritakse Eesti Vabariigi välissuhtlemist, Eesti Vabariigi välissuhtlemisasutuste (edaspidi välissuhtlemisasutused) pädevust ja välislepingute riigisisest menetlust.
(2) Käesoleva seadusega ei reguleerita Eesti Vabariigi suhtlemist Euroopa Liiduga, välja arvatud juhul, kui käesolevas seaduses ei ole sätestatud teisiti.
(3) Käesolevat seadust ei kohaldata riigieelarveliste laenude välislepingutele. Riigieelarveliste laenude välislepingud algatatakse, sõlmitakse ja nende täitmine korraldatakse riigieelarve seaduse kohaselt.
§ 2. Välissuhtlemise alused
Välissuhtlemisel juhindutakse:
1) käesolevast seadusest ja teistest Eesti Vabariigi õigusaktidest;
2) rahvusvahelise õiguse üldtunnustatud põhimõtetest ning rahvusvahelisest tavast ja praktikast;
3) Eesti Vabariigi rahvusvahelistest kohustustest.
§ 3. Põhimõisted
1) välissuhtlemine – pädevate välissuhtlemisasutuste suhtlemine välisriikide ja rahvusvaheliste organisatsioonidega;
2) välisleping – Eesti Vabariigi ja välisriigi või rahvusvahelise organisatsiooni kahe- või mitmepoolne ühest või mitmest dokumendist koosnev kirjalik kokkulepe, mida reguleeritakse rahvusvahelise õigusega;
3) ametkondlik välisleping – Eesti Vabariigi riigiasutuse või omavalitsusüksuse ja välisriigi asutuse või rahvusvahelise organisatsiooni kirjalik kokkulepe, mis on sõlmitud vastavalt nende pädevusele ja mida reguleeritakse rahvusvahelise õigusega.
2. peatükk VÄLISSUHTLEMISASUTUSED JA NENDE PÄDEVUS
1. jagu Välissuhtlemisasutused
§ 4. Välissuhtlemisasutused
(1) Välissuhtlemist teostavad:
1) Riigikogu;
2) Vabariigi President;
3) Vabariigi Valitsus;
4) Välisministeerium;
5) teised riigiasutused ja omavalitsusüksused vastavalt oma pädevusele.
(2) Välissuhtlemisasutused teavitavad Välisministeeriumi oma välissuhtlemisalasest tegevusest.
§ 5. Eesti Vabariigi välisesindus
(1) Eesti Vabariigi välisesindus (edaspidi välisesindus) on välisriigis asuv Välisministeeriumi struktuuriüksus, kes teostab välissuhtlemist asukohariigis või rahvusvahelises organisatsioonis käesoleva seaduse, oma põhimääruse ja teiste Eesti Vabariigi õigusaktide alusel ning lähtub oma tegevuses rahvusvahelisest õigusest.
(2) Välisesindus on:
1) diplomaatiline esindus;
2) konsulaarasutus;
3) erimissioon, mille moodustab Vabariigi Valitsus eriülesande täitmiseks.
(3) Diplomaatiline esindus on:
1) suursaatkond;
2) alaline esindus.
(4) Välisesinduse juurde kuulub esinduse juhi residents. Residentsi kasutamise, sisustamise ja kulude hüvitamise alused ning korra kehtestab välisminister määrusega.
2. jagu Välissuhtlemisasutuste pädevus
§ 6. Riigikogu pädevus
(1) Riigikogu:
1) võtab vastu välissuhtlemisalaseid seadusi ja otsuseid;
2) ratifitseerib välislepinguid ühinemise, heakskiitmise, ratifitseerimise või muu seaduse vastuvõtmisega ja denonsseerib ratifitseeritud välislepinguid denonsseerimise, lepingust taganemise, lepingu lõpetamise või muu seaduse vastuvõtmisega;
3) esineb välispoliitikaalaste avalduste, deklaratsioonide ja pöördumistega või ühineb nendega;
4) suhtleb teiste riikide parlamentide ja parlamentidevaheliste organisatsioonidega ning moodustab välisdelegatsioone;
5) arutab aasta teise täiskogu töötsükli jooksul Vabariigi Valitsuse ettekande põhjal riigi välispoliitikat ja selle elluviimist.
(2) Riigikogu väliskomisjon:
1) arutab regulaarselt välispoliitikat;
2) koordineerib Riigikogu välissuhtlemist;
3) arutab Vabariigi Valitsuse ettekannet riigi välispoliitikast ja esitab oma ettekande Riigikogu täiskogu asjaomasel istungil;
4) arutab Vabariigi Valitsuse esitatud julgeolekupoliitika aluseid ning arengukoostöö ja humanitaarabi põhimõtteid;
5) kuulab ära Välisministeeriumi teabe Eesti Vabariigi erakorraliste ja täievoliliste suursaadikute ja saadikute kandidaatide kohta ning vajaduse korral tutvub kandidaadiga.
§ 7. Vabariigi Presidendi pädevus
Vabariigi President:
1) esindab riigipeana Eesti Vabariiki välissuhtlemises;
2) nimetab ja kutsub tagasi Vabariigi Valitsuse ettepanekul Eesti Vabariigi erakorralised ja täievolilised suursaadikud ja saadikud, kirjutades alla nende voli- ja tagasikutsumiskirjadele;
3) võtab vastu Eesti Vabariiki akrediteeritud erakorraliste ja täievoliliste suursaadikute ja saadikute volikirju;
4) kuulutab välisriigi diplomaatilise esinduse juhi rahvusvahelise õiguse kohaselt persona non grata’ks;
5) kirjutab alla § 6 lõike 1 punktis 2 nimetatud seaduste alusel vormistatavatele lepingukirjadele.
§ 8. Vabariigi Valitsuse pädevus
(1) Vabariigi Valitsus:
1) korraldab välissuhtlemist ning viib ellu Eesti Vabariigi välispoliitikat;
2) korraldab välissuhtlemisalaste seaduste ja Riigikogu otsuste täitmist;
3) esitab Riigikogule välissuhtlemisalaseid õigusaktide eelnõusid ning välislepinguid ja nende eelnõusid;
4) kiidab heaks ja esitab Riigikogule ettekande riigi välispoliitikast;
5) kiidab heaks ja esitab Riigikogule julgeolekupoliitika alused;
6) tunnustab teisi riike ja valitsusi ning sõlmib teiste riikidega diplomaatilisi suhteid;
7) sõlmib Eesti Vabariigi nimel Riigikogus ratifitseerimisele mittekuuluvaid välislepinguid;
8) moodustab valitsusdelegatsioone ja missioone lähetamiseks teistesse riikidesse, rahvusvahelistesse organisatsioonidesse ja rahvusvahelistele nõupidamistele;
9) asutab Eesti Vabariigi diplomaatilisi esindusi välisriikidesse ja rahvusvaheliste organisatsioonide juurde, lõpetab nende tegevuse ning moodustab eriülesannete täitmiseks erimissioone;
10) määrab Eesti Vabariigi kõrgemad esindajad rahvusvahelistesse organisatsioonidesse, institutsioonidesse ja nõupidamistele või esitab Eesti Vabariigi kõrgema esindaja kandidaadid rahvusvahelisele organisatsioonile ja institutsioonile;
11) kiidab heaks ja esitab Riigikogule arengukoostöö ja humanitaarabi põhimõtted, kehtestab määrusega arengu- ja humanitaarabi andmise tingimused ja korra;
12) esineb välissuhtlemisalaste avalduste, deklaratsioonide ja pöördumistega või ühineb nendega;
13) lahendab muid välissuhtlemisküsimusi, mis ei ole põhiseaduse ega käesoleva seadusega antud Riigikogu või Vabariigi Presidendi otsustada.
(2) Peaminister juhib Vabariigi Valitsuse välissuhtlemisalast tööd ja esindab Eesti Vabariiki välissuhtlemises käesoleva seaduse ja teiste õigusaktide ning rahvusvahelise õiguse üldtunnustatud põhimõtete, rahvusvahelise tava ja praktika kohaselt.
(3) Vabariigi Valitsus kehtestab määrusega väliskülaliste vastuvõtmisega seotud majutus-, toitlustus-, sõidu-, tõlke- ja muude kulude piirmäärad riigiasutustele.
(4) Vabariigi Valitsus või tema volitatud minister kehtestab määrusega Euroopa Liidu toetuse ja välisabi taotlemise ning kasutamise tingimused ja korra.
(5) Vabariigi Valitsus kehtestab määrusega Euroopa Liidu toetuse ja välisabi tagasinõudmise ning tagasimaksmise tingimused ja korra.
§ 9. Välisministeeriumi pädevus
(1) Välispoliitika kavandamisel ja teostamisel Välisministeerium:
1) korraldab ja koordineerib välissuhtlemist;
2) koostab vähemalt üks kord aastas Vabariigi Valitsuse ettekande riigi välispoliitikast;
3) töötab välja koos asjaomaste ministeeriumidega julgeolekupoliitika alused;
4) töötab välja koos asjaomaste ministeeriumidega viisapoliitika ning viib seda vastavalt oma pädevusele ellu;
5) töötab välja koos asjaomaste ministeeriumidega välismajanduspoliitika, sealhulgas väliskaubanduspoliitika, investeeringute kaitse poliitika ja strateegilise kauba kontrolli poliitika, ning viib seda vastavalt oma pädevusele ellu;
6) töötab välja koos asjaomaste ministeeriumidega arengukoostöö ja humanitaarabi poliitika ning viib seda vastavalt oma pädevusele ellu;
7) koostab välissuhtlemisalaste õigusaktide eelnõusid ning osaleb välismajandusalaste õigusaktide eelnõude koostamisel;
8) teavitab regulaarselt Vabariigi Presidenti, Riigikogu esimeest, peaministrit ja Riigikogu väliskomisjoni välispoliitika elluviimisest.
(2) Suhtlemisel välisriikide ja rahvusvaheliste organisatsioonidega Välisministeerium:
1) korraldab suhtlemist välisriikide ja nende esindustega;
2) korraldab ja koordineerib oma pädevuse piires valitsusasutuste suhtlemist rahvusvaheliste organisatsioonidega ning osalemist nende töös;
3) koordineerib teiste riigiasutuste ja omavalitsusüksuste suhtlemist välisriikide ja rahvusvaheliste organisatsioonide esindustega Eesti Vabariigis;
4) esineb Vabariigi Valitsuse nimel välissuhtlemisalaste avalduste, deklaratsioonide ja pöördumistega, mis ei kuulu Riigikogu või Vabariigi Valitsuse pädevusse, või ühineb nendega;
5) teeb Vabariigi Valitsusele ettepanekuid Eesti Vabariigi diplomaatiliste esinduste asutamise ja sulgemise kohta, avab ja sulgeb Eesti Vabariigi konsulaarasutusi;
6) teeb Vabariigi Valitsuse kaudu Vabariigi Presidendile ettepanekuid kuulutada välisriigi diplomaatilise esinduse juht persona non grata’ks või kuulutab Eesti Vabariigis asuva välisriigi esinduse töötaja rahvusvahelise õiguse kohaselt persona non grata’ks;
7) koordineerib valitsusdelegatsioonide ja missioonide moodustamist ning nende lähetamist välisriikidesse, rahvusvahelistesse organisatsioonidesse ja rahvusvahelistele nõupidamistele ning vormistab asjakohased volikirjad;
8) koordineerib rahvusvaheliste organisatsioonide korraldatavatel ja teistel tsiviilkriisiohjemissioonidel osalemist ning riiklike ekspertide lähetamist välisriikidesse ja rahvusvahelistesse organisatsioonidesse;
9) registreerib Eestis asuvad valitsustevahelised rahvusvahelised organisatsioonid või muud rahvusvahelise kokkuleppega loodud institutsioonid.
[RT I 2008, 15, 107 - jõust. 14.04.2008]
(3) Välislepingute sõlmimisel ja jõustamisel Välisministeerium:
1) algatab välislepingute sõlmimise, osaleb selle üle peetavatel läbirääkimistel, valmistab ette või kooskõlastab ning esitab Vabariigi Valitsusele välislepingute eelnõud või vastuvõetud välislepingute tekstid;
2) korraldab § 6 lõike 1 punkti 2 ja § 16 alusel vastuvõetud õigusaktide kohaselt vormistatavate lepingukirjade ettevalmistamist, allakirjutamist ning vahetamist või hoiulevõtjale esitamist;
3) säilitab Eesti Vabariigi välislepingud ja korraldab vajadusel nende avaldamist;
4) esitab Eesti Vabariigi välislepingud registreerimiseks rahvusvahelisele organisatsioonile;
5) täidab Eesti Vabariigi nimel hoiulevõtja ülesandeid.
(4) Sise- ja välisprotokolli korraldamisel Välisministeerium:
1) korraldab ja koordineerib Vabariigi Presidendi, peaministri ja välisministri välisvisiite ning välisriigi juhtide ja valitsusjuhtide visiite Eesti Vabariiki, osaleb teiste riiklikult oluliste välisvisiitide ja kõrgete külaliste vastuvõtu korraldamisel ning koostab koos Vabariigi Presidendi Kantseleiga riigivisiitide plaani;
2) akrediteerib välisriikide ja rahvusvaheliste organisatsioonide diplomaate ja konsulaaresindajaid;
3) annab välja diplomaadi- ja teenistuskaarte välisriikide diplomaatiliste esinduste ja konsulaarasutuste ning rahvusvaheliste organisatsioonide esinduste töötajatele;
4) lahendab välisriikide esinduste ning rahvusvaheliste organisatsioonide ja nende esinduste Eesti Vabariigis tegutsemisega seotud küsimusi, sealhulgas annab loa kinnisomandi ja kinnisasja valduse üleandmiseks välisriigi või rahvusvahelise organisatsiooni esindusele.
(5) Eesti Vabariigi ja isikute huvide kaitsmisel Välisministeerium:
1) kaitseb riigi ja Eesti kodanike ning õigusaktides sätestatud juhtudel elamisloa alusel Eestis elavate isikute ja Eesti juriidiliste isikute (edaspidi Eesti Vabariigi isikud) huve ja õigusi välisriikides ja rahvusvahelistes organisatsioonides;
2) korraldab Eesti Vabariiki puudutavate rahvusvaheliste vaidluste lahendamist välislepingute ja rahvusvahelise õiguse üldtunnustatud põhimõtete ning rahvusvahelise tava ja praktika kohaselt;
3) korraldab Eesti Vabariigi esindamist ÜRO Rahvusvahelises Kohtus, Alalises Rahvusvahelises Vahekohtus, Euroopa Inimõiguste Kohtus, Euroopa Kohtus ja esimese astme kohtus ning teistes vaidluste lahendamise rahvusvahelistes institutsioonides.
(6) Konsulaarfunktsioonide täitmisel osutab Välisministeerium konsulaarteenust ja konsulaarabi ning täidab muid konsulaarfunktsioone, sealhulgas annab välisesinduste kaudu viisasid konsulaarseaduse kohaselt.
(7) Välisministeeriumi pädevusse kuulub ka:
1) teiste riigiasutuste ja omavalitsusüksuste suhtlemise koordineerimine Eesti Vabariigi välisesindustega;
2) Eesti Vabariigi diplomaatilise posti saatmise korraldamine ja diplomaatiliste kullerite nimetamine;
3) diplomaatiliste passide väljaandmine;
4) rahvusvaheliste sanktsioonide rakendamise koordineerimine;
5) Eesti Vabariiki ning riigi sisepoliitilisi arenguid ja välispoliitilisi eesmärke tutvustava teabe vahendamine välisriikidesse ning välismaiseid massiteabevahendeid esindavate ajakirjanike akrediteerimine;
6) muude välissuhtlemisküsimuste lahendamine, mis ei ole põhiseaduse, käesoleva seaduse ega teiste seadustega antud Riigikogu, Vabariigi Presidendi või Vabariigi Valitsuse otsustada.
(8) Välisminister juhib Välisministeeriumi ning esindab Eesti Vabariiki välissuhtlemises käesoleva seaduse ja teiste õigusaktide ning rahvusvahelise õiguse üldtunnustatud põhimõtete, rahvusvahelise tava ja praktika kohaselt.
(9) Välisminister, kooskõlastatult justiitsministriga ja kuulanud ära Riigikohtu esimehe, õiguskantsleri ja riigisekretäri arvamuse, esitab rahvusvaheliste kohtute kohtuniku kandidaadid Vabariigi Valitsusele heakskiitmiseks.
(10) Välisminister kehtestab määrusega diplomaadi- ja teenistuskaardi väljaandmise korra, diplomaadi- ja teenistuskaardi vormi, tehnilise kirjelduse ning kaardile kantavate andmete loetelu.
(11) Välisminister kehtestab määrusega arengukoostööprojekti ja arengukoostööprojekti aruande vormid.
(12) Välisminister kehtestab määrusega välismaiseid massiteabevahendeid esindavate ajakirjanike akrediteerimise tingimused ja korra.
(13) Välisminister kehtestab määrusega välisriigi või rahvusvahelise organisatsiooni esindusele kinnisomandi ja kinnisasja valduse üleandmise tingimused ja korra ning taotluse vormi.
(14) Käesoleva paragrahviga Välisministeeriumile pandud ülesannete täitmiseks ja töö korraldamise tagamiseks vajalike andmekogude asutamise otsustab ja selliste andmekogude põhimäärused kehtestab välisminister.
§ 10. Riigiasutuste ja omavalitsusüksuste pädevus
(1) Teised riigiasutused ja omavalitsusüksused teostavad välissuhtlemist vastavalt seaduse või muu õigusaktiga määratud pädevusele või antud volitustele ning Välisministeeriumi taotluse korral teavitavad Välisministeeriumi oma välissuhtlemisalasest tegevusest.
(2) Valitsusasutused korraldavad Euroopa Liidu õigusloomes Eesti Vabariigi seisukohtade esitamist Euroopa ühenduste ainupädevuses olevate välislepingute kohta.
(3) Välisminister kehtestab määrusega käesoleva paragrahvi lõikes 2 nimetatud välislepingutest Välisministeeriumile teatamise korra.
§ 11. Välisesinduse pädevus
(1) Diplomaatiline esindus:
1) esindab Eesti Vabariiki ning kaitseb Eesti Vabariigi huve ja õigusi asukohariigis või rahvusvahelises organisatsioonis;
2) arendab Eesti Vabariigi ja asukohariigi suhteid;
3) peab läbirääkimisi asukohariigi institutsioonide, rahvusvahelise organisatsiooni üksuste ja rahvusvahelises organisatsioonis esindatud riikide esindajatega;
4) kaitseb Eesti Vabariigi isikute huve ja õigusi asukohariigis või rahvusvahelise organisatsiooni töövaldkonda kuuluvates küsimustes;
5) jälgib ja analüüsib asukohariigi arengut ja olukorda.
(2) Konsulaarasutuse tegevust reguleeritakse konsulaarseadusega.
(3) Iga erimissiooni pädevuse määrab Vabariigi Valitsus.
3. peatükk VÄLISLEPING
1. jagu Välislepingu sõlmimine ja jõustamine
§ 12. Välislepingu sõlmimise algatamine
(1) Välislepingu sõlmimise algatamise õigus on Välisministeeriumil.
(2) Ministeeriumid ja Riigikantselei esitavad välislepingu sõlmimise algatamise ettepaneku Välisministeeriumile.
§ 13. Välislepingu sõlmimise ettevalmistamine
(1) Välislepingu sõlmimise ettevalmistamist juhib Välisministeerium või Välisministeeriumi nõusolekul muu ministeerium või Riigikantselei, kaasates Välisministeeriumi esindaja.
(2) Välislepingu sõlmimise ettevalmistamisse kaasatakse ministeeriumid ja muud valitsusasutused, kelle valitsemisala välislepingus käsitletakse.
(3) Vajaduse korral moodustab välislepingu sõlmimise ettevalmistamist juhtiv minister või riigisekretär käskkirjaga välislepingu sõlmimise ettevalmistamiseks töörühma või Vabariigi Valitsus korraldusega komisjoni või delegatsiooni. Vabariigi Valitsus võib anda töörühma, komisjoni või delegatsiooni juhile välislepingu parafeerimise õiguse.
(4) Välislepingu sõlmimise tasand ja viis lepitakse kokku välislepingu sõlmimise ettevalmistamise ajal.
§ 14. Välislepingu materjalide esitamine Välisministeeriumile
(1) Välislepingu sõlmimise ettevalmistamist juhtinud ministeerium või Riigikantselei esitab Välisministeeriumile järgmised nõuetekohased materjalid Vabariigi Valitsusele esitamiseks:
1) välislepingu eelnõu tekst, vastuvõetud välislepingu korral välislepingu ametlik tekst, ja korrektne tõlge eesti keelde, kui välislepingu eelnõu või välislepingu autentne tekst on ainult võõrkeeltes;
2) asjaomaste ministeeriumide kooskõlastuskirjad;
3) riigisisese õigusakti eelnõu välislepingu kohta;
4) vajaduse korral ettepanekud reservatsioonide või deklaratsioonide sõnastuse kohta;
5) välislepingu ja riigisisese õigusakti eelnõu seletuskiri.
[RT I 2010, 19, 101 - jõust. 01.01.2014]
(2) Riigi Teatajas avaldatava välislepingu tõlkimise pädevus on vandetõlgil.
§ 15. Välisministeeriumi pädevus välislepingu materjalide läbivaatamisel
(1) Välisministeerium kontrollib talle esitatud §-s 14 nimetatud materjalide vastavust õigusaktidele.
(2) Kui välislepingu materjalides on puudusi, määrab Välisministeerium puuduste kõrvaldamiseks mõistliku tähtaja.
(3) Välisministeerium esitab nõuetekohased välislepingu materjalid Vabariigi Valitsusele 30 päeva jooksul nende Välisministeeriumisse saabumisest või puuduste kõrvaldamisest arvates. Välisministeerium võib nimetatud tähtaega pikendada välislepingu materjalide suure mahu tõttu, teatades sellest materjalid esitanud ministeeriumile või Riigikantseleile.
(4) Kui välislepingu sõlmimise ettevalmistamist juhtinud ministeerium või Riigikantselei ei kõrvalda puudusi määratud tähtpäevaks, tagastab Välisministeerium materjalid esitajale.
(5) Välisministeerium võib teha Vabariigi Valitsuse heakskiidetud, kuid allakirjutamata välislepingu eelnõu teksti või vastuvõetud välislepingu tõlke teksti parandusi, mis ei muuda välislepingu sisu ega mõtet, teatades sellest Riigikantseleile, välislepingu sõlmimise ettevalmistamist juhtinud ministeeriumile ja vajaduse korral teistele asjaomastele ministeeriumidele.
§ 16. Välislepingu heakskiitmine Vabariigi Valitsuses
Sõlmimiseks ettevalmistatud välislepingu kiidab heaks Vabariigi Valitsus.
§ 17. Välislepingu allakirjutamise volitused
(1) Ametikoha järgi (ex officio) ja ilma volikirjata kirjutab Vabariigi Valitsuse heakskiidetud välislepingule Eesti Vabariigi nimel alla:
1) Vabariigi President, peaminister või välisminister või
2) diplomaatilise esinduse juht, kes on akrediteeritud riiki või rahvusvahelise organisatsiooni juurde, kellega leping sõlmitakse.
(2) Käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetamata isik kirjutab heakskiidetud välislepingule alla Vabariigi Valitsuse volitusel peaministri või välisministri allakirjutatud ning Välisministeeriumis registreeritud volikirja alusel.
§ 18. Välislepingu teksti vastuvõtmise volitused
(1) Välislepingu teksti vastuvõtmisel rahvusvahelisel nõupidamisel, rahvusvahelises organisatsioonis või selle allasutuses esindab Eesti Vabariiki sellel nõupidamisel, selles organisatsioonis või allasutuses esindama volitatud isik.
(2) Käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetamata isik esindab heakskiidetud välislepingu teksti vastuvõtmisel Eesti Vabariiki Vabariigi Valitsuse volitusel peaministri või välisministri allakirjutatud ning Välisministeeriumis registreeritud volikirja alusel.
§ 19. Välislepingu sõlmimine
Välislepingu sõlmimisega võtab Eesti Vabariik endale välislepingus ettenähtud kohustused. Välisleping sõlmitakse sellele alla kirjutades, lepingut ratifitseerides, heaks kiites, sellega ühinedes või muul lepingus ettenähtud viisil.
§ 20. Välislepingu ratifitseerimine
Välisleping ratifitseeritakse Riigikogus, kui:
1) välislepinguga muudetakse riigipiire;
2) välislepingu rakendamiseks on tarvis võtta vastu, muuta või kehtetuks tunnistada Eesti Vabariigi seadusi;
3) välislepingu kohaselt ühineb Eesti Vabariik rahvusvahelise organisatsiooni või liiduga;
4) välislepinguga võtab Eesti Vabariik sõjalisi kohustusi;
5) välislepinguga võtab Eesti Vabariik avalik-õiguslikes suhetes varalisi kohustusi, mille täitmiseks ei ole riigieelarves vahendeid ette nähtud või mis ületavad riigieelarves kehtestatud varalise kohustuse piirmäärasid, mille ulatuses on välislepingu volitatud sõlmima Vabariigi Valitsus;
6) välislepingus on ratifitseerimine ette nähtud.
§ 21. Välislepingu jõustamine
(1) Välislepingu jõustamisega avaldab Eesti Vabariik valmisolekut täita endale lepingu sõlmimisega võetud kohustusi. Välisleping jõustatakse allakirjutamisega, lepingukirjaga või muul lepingus ettenähtud viisil.
(2) Tulenevalt välislepingust võib lepingukiri olla:
1) ratifitseerimiskiri;
2) heakskiitmiskiri;
3) ühinemiskiri;
4) jõustumisnoot;
5) muu lepingukiri.
(3) Riigikogu ratifitseeritud välislepingu lepingukirjale kirjutab alla Vabariigi President.
(4) Vabariigi Valitsuse sõlmitud välislepingu lepingukirjale kirjutab alla peaminister või välisminister.
(5) Jõustumisnoodile kirjutab oma nimetähed välisminister või tema volitatud isik.
(6) Välisministeerium korraldab lepingukirjade vahetamist teise lepingupoolega või annab lepingukirja hoiulevõtjale hoiule.
§ 22. Reservatsioonide ja deklaratsioonide tegemine, muutmine ja tagasivõtmine
(1) Reservatsioone võib välislepingu kohta teha välislepingut sõlmides välislepingu tingimuste kohaselt.
(2) Deklaratsioone võib välislepingu kohta teha välislepingut sõlmides või välislepingut täites.
(3) Välislepingu kohta tehtud reservatsioonide muutmise ja tagasivõtmise õigus on välislepingu sõlminud asutusel välislepingu tingimuste kohaselt.
(4) Välislepingu kohta tehtud deklaratsioonide muutmise ja tagasivõtmise õigus on välislepingu sõlminud asutusel.
(5) Kui välislepingu osaline on teinud lepingu mõtte ja eesmärgiga vastuolus oleva reservatsiooni või deklaratsiooni, esitab Riigikantselei või ministeerium, kelle valitsemisalas leping on, Välisministeeriumile reservatsiooni või deklaratsiooni kohta vastuväite tegemise ettepaneku ja vastuväite projekti. Vastuväite edastab teisele lepingupoolele või lepingu hoiulevõtjale Vabariigi Valitsuse nimel välisminister.
2. jagu Välislepingu täitmine
§ 23. Välislepingu täitmise tagamine
(1) Välislepingu täitmise tagab Vabariigi Valitsus või selleks volitatud valitsusasutus.
(2) Vabariigi Valitsus võib välislepingut pärast selle heakskiitmist ja enne selle jõustumist ajutiselt kohaldada tingimusel, et sellega ei piirata isiku põhiõigusi ega -vabadusi ning välislepingu ajutine kohaldamine on ette nähtud välislepingus või Vabariigi Valitsuse õigusaktis.
(3) Välislepingu peatamise otsustab Vabariigi Valitsus ning Välisministeerium teatab sellest teisele lepingupoolele või hoiulevõtjale.
§ 24. Välislepingu ja riigisisese õigusakti vastuolu
(1) Kui Riigikohus on tunnistanud, et välisleping või selle osa on põhiseadusega vastuolus, teeb välislepingust taganemise, selle denonsseerimise või muutmise menetluse algatamise ettepaneku:
1) Vabariigi Valitsus Riigikogule, kui Riigikogu on välislepingu ratifitseerinud;
2) Välisministeerium Vabariigi Valitsusele, kui välislepingu on sõlminud Vabariigi Valitsus.
(2) Kui riigisisene õigusakt on vastuolus Eesti Vabariigi suhtes jõustunud välislepinguga, algatab Vabariigi Valitsus, vastav ministeerium või Riigikantselei õigusakti vastavusse viimise välislepinguga.
3. jagu Välislepingu muutmine ja lõppemine
§ 25. Välislepingu muutmine
(1) Välislepingut muudetakse välislepingu sõlmimisega samas korras, kui välislepingus ei ole ette nähtud teisiti.
(2) Vabariigi Valitsus võib anda nõusoleku muuta Riigikogus ratifitseeritud välislepingut, kui üheaegselt esinevad järgmised tingimused:
1) muudatus ei ole sisulist laadi;
2) muutmiseks on vaja Eesti Vabariigi kinnitust rahvusvahelise organisatsiooni muudatusettepaneku kohta;
3) selline muutmise menetlus on välislepingus ette nähtud.
§ 26. Välislepingu lõppemine
(1) Välisleping lõpeb selles ettenähtud või muul rahvusvahelise õigusega sätestatud viisil.
(2) Kui teine lepingupool denonsseerib ratifitseeritud välislepingu, teeb Vabariigi Valitsus Riigikogule ettepaneku tunnistada kehtetuks välislepinguga ühinemise, välislepingu heakskiitmise ja ratifitseerimise või muu seadus.
(3) Kui teine lepingupool lõpetab Vabariigi Valitsuse sõlmitud välislepingu või taganeb sellest, teeb Välisministeerium Vabariigi Valitsusele ettepaneku tunnistada kehtetuks välislepingu sõlmimise õigusakt.
§ 27. Välislepingu denonsseerimine, lõpetamine ja sellest taganemine
(1) Ratifitseeritud välislepingu denonsseerimise otsustab Riigikogu.
(2) Käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetamata välislepingu lõpetamise või sellest taganemise otsustab Vabariigi Valitsus.
(3) Välislepingu denonsseerimisest, lõpetamisest või sellest taganemisest teatab teisele lepingupoolele või hoiulevõtjale Välisministeerium.
4. jagu Välislepingu hoidmine ja avaldamine
§ 28. Välislepingu hoidmine ja avaldamine
(1) Kahe- ja kolmepoolse välislepingu originaali ning muud välislepingu ametlikku teksti hoitakse Välisministeeriumis.
(2) Välisleping avaldatakse Riigi Teatajas.
(3) Riigi Teatajas ei avaldata välislepinguid, mis avaldatakse Euroopa Liidu Teatajas.
4. peatükk AMETKONDLIK VÄLISLEPING
§ 29. Ametkondliku välislepingu sõlmimine
Riigiasutused ja omavalitsusüksused võivad vastavalt oma pädevusele iseseisvalt ette valmistada ja sõlmida ametkondlikke välislepinguid.
§ 30. Ametkondliku välislepingu avaldamine
Ametkondlik välisleping avaldatakse asjaomase riigiasutuse või omavalitsusüksuse veebilehel või ametlikus väljaandes, kui ametkondlikus välislepingus ei ole sätestatud teisiti.
§ 31. Ametkondlikust välislepingust teatamine
(1) Valitsusasutus teatab sõlmitud ametkondlikust välislepingust Välisministeeriumile.
(2) Välisminister kehtestab määrusega valitsusasutuse ametkondlikust välislepingust teatamise korra.
§ 32. Ametkondliku välislepingu muutmine, peatamine ja lõpetamine
Ametkondliku välislepingu muutmise, peatamise või lõpetamise otsustab asjaomane riigiasutus või omavalitsusüksus rahvusvahelise õiguse ja ametkondliku välislepingu kohaselt.


Laseroperatsioon hind köögi remont hind - Mb mootor müük säästukaardi pakkumised
Stockholmi dieedi hind nimelised kingitused beebile. cupon paypal black friday paracord müük.ps4 unboxing hindi hind bitdefender family pack black friday.mänguväljak müük tartu end clothing black friday..
Ostu müügileping eraisikuga blankett kodanikupäeva viktoriin 2020. designer brands doing black friday mini hdmi kodanikupäeva müük.millist xboxi osta osta ee telefon..
Laseroperatsioon hind köögi remont hind. geotekstiili müük tartu tallinna kaubamaja kinnisvara aktsiaselts
Guess black friday deals mee too hindi betooni müük kuressaares diivanvoodid müük meaning.Co2 tulekustuti hind tesla model 3 hind eestis laseroperatsioon hind köögi remont hind Iphone 8 black friday target playstation 4 slim müükTattoo värvide müük milwaukee tööriistade müük köögihunt vanalinn parkimine hind black friday canada flyers hind mvmt watches black friday sale raua meaning in hindi vedela tapeedi hind
Black friday hotel deals booking com hind font cyrillic hind
Audeze lcd 3 hind black friday helly hansen riiete müük.Jäneste müük pärnus sony xperia xz price in sri lanka
Henna tattoo hand pinterest hinds feet on elektrimootori harjad müük migatronic müük high places read online Elektrikeris müük kingitus ee ülemisteGoogle adwords tutorial hindi sony xperia x performance müük viina hind lätis tina noblessa köögimööbli hind lenovo x270 müük hindsbo.black friday funny 2020 suhkru hind 2020 parim isadepäeva kingitus mango black friday flight deals
Kirsipuu müük subaru köögi impreza müük.Pomeraniani kutsikate müük 2020 kütuse hinnad euroopas
Briljandi hindamine red dead redemption 2 remont black friday uk.Kõrvitsa kilohind 2020 converse translate in hindi.Black friday bikes deals osta noort eesti kunsti.Braun black friday 2020 drift trike müük eesti.Osta office 2020 kia müük tallinnas.Ära võetud autode müük iphone 6s vs 6s plus in hindi.Best retro lets players osta photoshop elements.Kartulikottide müük summuti torude müük.Ostan veljed hindered poe.Soola müük tartus mustsõstra kg hind.Krookused müük sony wh 1000xm2 black friday 2020.Gta 5 hindi game õietolmu hind.Prisma mähkme kampaania macbook müük.Psp account in hindi black friday technodom.Väravahinged müük black friday 2020 ps4 deals south africa
Iphone 9 müük sharon thomas hinds hind
Kust osta mikrotsementi naji osta instagram.World of warcraft osta black kinect friday kuld promenada warszawa.Herne seeme müük mitsubishi l200 müük.Apollo popcorn hind xbox one controller black friday sale.Osta auto opel zafira sony xperia m5 müük.Iphone x vs xr hindi ps3 podczas ostatniego korzystania.Htc hindi mai adobe lightroom tutorial in hindi.Amazon black friday 2020 camera deals electric shaver black friday canada.Audi valuveljed müük matkasüstade müük.Luminarc nõude müük oneplus 6 red unboxing in hindi.Skullcandy crusher black friday iphone x black friday italia Blue laseroperatsioon hind köögi remont hind label hind akvaariumi pump müük Black friday weekend london lada 4x4 müükBlack friday 2020 sales europe etsy black friday promo code pia vpn black friday tamaris shoes black friday iz 49 müük 2020 black friday france 2020 date.mercedes dyson v8 black friday deals paulig president kampaania müük eestis peipsi rääbise müük 2020 Ijust s müük ray ban päikeseprillide müük.Zippo tulemasinate müük sony l1 müük.Ciarán hinds pronounce kaminaklaasi hind.Atv sahk müük raua müük tartus.Tplink ruuter müük keemia müük.Fifa black friday start super hind mk v.Nokian hakkapeliitta 7 müük black friday shopping chicago.Black friday psn us autovärvide müük tallinn.Selveri sünnipäeva soodustus vanade raamatute müük tartus.Kuivatatud müük puuviljade müük best deals black friday 2020 ps4
Kasutatud riiete müük tallinnas jaguar f type hinta.Blackberry köögi key2 black friday hind 2020 mantlite müük tallinnas.Energiamärgise tellimise hind yamaha vmax müük
Smartpost remont xs kapp hind makeup veebilehe hind.Emmaljunga müük sporditarvete müük tartu.Põranda betooni hind dacia duster video test.Black friday prices amazon papp karbid müük.Black friday apple watch deals 2020 tina müük tartus.Cane corso video game ms office 2020 hindi font free download.Elektri hind tõuseb alpaka lõngade müük müük.Erimärgistatud diislikütuse hind lg wine smart laseroperatsioon müük.Victorinox noad müük odav fotode ilmutamine.Iphone 8 plus features hindi puusaliigese vahetuse hind.Mida kinkida isale isadepäevaks värske rääbise müük.Guess black friday hours bosch tööriistade müük.Courvoisier vsop hind macbook air osta ee.Radiaatorite müük tartu koera kiibistamise hind Suitsusauna müük chromecast ultra hind.Samsung galaxy s8 plus black friday sale hagi in hindi.Mida kinkida emale emadepäevaks kasutatud atv müük ee.Soola müük tallinnas kilesauna müük.Alpaka lõngade müük pliitide müük tartus.Lingvaalsed breketid hind piima kokkuostu hind.Simple express kampaaniakood halumasina müük.Lõunakeskus kinkekaart jääk alkoholi eesti ampulli hind.Imac hinge jack russell terjer kutsikad.Ns king allahindlus kust osta windows 7.Osta käytetty bmx käive arvutamine.Moncler black friday sale henna tattoo hind.Elektrooniliste kaalude müük overclockers uk black friday 2020
Laseroperatsioon hind köögi remont kindle paperwhite review in hindi korteri remont hinnad hind Sulgpalli võistlused tartu graniitkillustiku müük harjumaal.Batuutide müük tartus lihtkirja hind eestis Ipad air 2 müük kott toolide müükAutoklaasi vahetus hind naiste retuuside müük lumetõkke paigalduse hind soovin osta klaverit note 8 bin hindi müüa Apple iphone 6 hindi kawasaki vn800 müük.Palgi saagimise hind hind mesilasperede müük.Tasku keskuse kinkekaart mikrouunide müük.Lightbox müük berni alpi karjakoera kutsikate müük.Zara black friday 2020 code kasutatud asjade müük.Kipsi paigaldus hinnad mida osta ungarist.Pedaalidega laseroperatsioon auto müük männipalgi hind.Pedaalidega auto müük polar m200 müük.Kamina hindi movie autogaasi hind lätis.Vana riidekapp müük murutraktori käru müük.Pehme mööbli müük tartus autoklaaside müük pärnus.Drone dji mavic pro black friday bernhardiini kutsikad müük.Maja karbi maksumus jalgratta varuosade müük.Terastoru hind honor köögi 9 lite black unboxing hindi
Jack russell terrier hind altitude 8848 parka müüa kasutatud motorollerite müük ps4 black friday 2020 europe Maja soojustamine vahuga hind samsung j7 hindi maiTamme puidu hind daniel wellington black friday uk black friday iphone deals uk bitdefender family iphone 8 hindi review toimiva ettevtte müük pack tünnisauna müük cards against humanity black friday website 2020 black friday Knauf mp 75 hind kapteni grill hind.Vee ja kanalisatsiooniprojekti hind alkoholi müük kellaaeg lätis.Apple watch series 3 hindi autoakude müük tallinnas.Hobusesõnniku müük pärnumaal pink hind.Samsung gear 360 müük black friday wine deals south africa.Pallaadiumi köögi hind blackberry black friday 2020.Elektriküte hind chivas regal hindi.Osta mac meikkejä remont iphone 7 klaasivahetus hind.Saksofoni hind müük tallinas osta autostāvvieta.Xbox black friday sale brent hinds orange remont terror.Külmkapp müük osta corgi pentu.Kultuurmustika taimede müük kasutatud tungraud müük.Odav õhksoojuspump paekivi müük hind.Ortopeedilised tallad hind vasktoru müük.Guess black friday amazon maasika hind keskturul
Kust köögi osta piipu black friday belgium 2020
Ola uber hindi news nissan müük.Palkmaja müük hind metalli müük paides.Lego hindu temple printer müük tartu.Black kasutatud friday deals asia musta kappale.Best buy black friday sales online how much will a ps4 cost on black friday.Lincoln navigator müük micro center black friday ad scan.Soovin osta akordioni kust osta aktsiad.Black friday deals 2020 walmart ps4 games kõrvitsaseemned hind.Mops hund geschichte krediiti müük.Sebra ruloo hind you tube black friday fights 2020.Sõelutud mulla müük läänemaal starman digiboks müük


Meremäe Vallavalitsuse palgajuhend – Riigi Teataja
Meremäe Vallavalitsuse palgajuhend
Meremäe Vallavalitsuse palgajuhend - sisukord
§ 3 Põhipalga määramise põhimõtted
§ 5 Seadusest tulenevate lisatasude määramise alused ja põhimõtted
§ 6 Asendustasu
§ 7 Palga ja töötasu määramise kord
§ 8 Vallavanema töötasu
§ 9 Palga maksmise kord
RT IV, 29.03.2013, 65
Vastu võetud 27.03.2013 nr 10
Määrus kehtestatakse kohaliku omavalitsuse korralduse seaduse § 22 lõike 1 punkti 19, 35 ja 36 alusel ning avaliku teenistuse seaduse § 63 lõike 2 alusel.
Määrusega kehtestatakse Meremäe Vallavalitsuse kui ametiasutuse (edaspidi ametiasutus) ametnikele ja töötajatele palga määramise ja maksmise kord.
(1) Teenistuja – Meremäe vallaga avalik-õiguslikus teenistus- ja usaldussuhtes olev ametnik või eraõiguslikus töösuhtes olev (s.o töölepingu alusel töötav) töötaja.
(2) Ametnik – on isik, kes on Meremäe vallaga avalik-õiguslikus teenistus- ja usaldussuhtes ning teostab avalikku võimu. Ametniku teenistuskohta nimetatakse ametikohaks.
(3) Töötaja – on asutusega töösuhtes olev isik, kes ei teosta avalikku võimu, vaid teeb avaliku võimuteostamist toetavat tööd. Töötaja teenistuskohta nimetatakse töökohaks.
(5) Palk – ametnikule tehtud töö eest makstav tasu, mis koosneb põhipalgast, muutuvpalgast ning asendustasudest.
(6) Töötasu – töötajale tehtud töö eest makstav tasu, mis koosneb põhipalgast, muutuvpalgast ning asendustasudest.
§ 3. Põhipalga määramise põhimõtted
(1) Põhipalk on fikseeritud palga osa, mis on määratud ameti- või töökoha ülesannete ning teenistuja teenistusalaste teadmiste, oskuste ja kogemuste põhjal.
(2) Ametniku põhipalk määratakse ametniku ametisse nimetamisel vallavanema käskkirjaga.
(3) Töötaja põhipalk lepitakse kokku ning sätestatakse poolte vahel sõlmitud töölepingus või selle lisas.
(4) Teenistuja põhipalga määramisel või töötasus kokkuleppimisel lähtutakse vallavolikogu poolt teenistuskohtadele kehtestatud palgamääradest.
(5) Ametisse nimetamisel või töölepingu sõlmimisel lepitakse kokku palk katseajal. Katseajal võib määrata põhipalgaks ameti- või töökohale planeeritud palgatasemest kuni 10% madalamat palgamäära.
(2) Muutuvpalga osad on:
3) lisatasu ajutise või ühekordsete teenistusülesannete täitmise eest, mida ei ole sätestatud ametijuhendis või töölepingus.
(3) Muutuvpalka võib kalendriaasta jooksul põhipalgale juurde maksta kuni 20% aastasest põhipalgast.
(4) Tulemuspalka võib maksta ühekordse tasuna kord aastas lõppeva aasta arengu- ja hindamisvestluse tulemuste põhjal.
(5) Tulemuspalga maksmise ja selle suuruse määramisel arvestatakse iga ametniku ja töötaja individuaalset panust eesmärkide saavutamisel (töö intensiivsus, töö kvaliteet, tähtaegadest kinnipidamine, töö efektiivsus jms). Kui tulemuspalga maksmise aluseks on kollektiivsed tulemused, makstakse tulemuspalka kõikidele teenistujatele võrdsetel alustel.
(6) Preemiat võib maksta erakordsete või väga heade tööalaste tulemuste ees lähtudes ametiasutuse eelarve võimalustest.
(7) Lisatasu täiendavate tööülesannete eest makstakse sõltuvalt lisaülesannete mahust ja iseloomust.
(8) Täiendavate tööülesannete eest lisatasu maksmise ettepanekus peavad olema fikseeritud tööülesanded ja ajavahemik, millise aja jooksul ülesannet täidetakse.
(9) Muutuvpalga osa maksmine vormistatakse vallavanema käskkirjaga.
§ 5. Seadusest tulenevate lisatasude määramise alused ja põhimõtted
§ 6. Asendustasu
§ 7. Palga ja töötasu määramise kord
(2) Töötaja töötasu lepitakse kokku töötaja ja ametiasutuse vahelises töölepingus või selle lisas. Töötaja tulemuspalk, preemia, lisatasud ja asendustasu võidakse määrata vallavanema käskkirjaga.
§ 8. Vallavanema töötasu
Vallavanema töötasu määrab vallavolikogu oma otsusega.
§ 9. Palga maksmise kord
(2) Palga arvestusperioodiks on kalendrikuu. Kui teenistujale on kehtestatud tööajanormist lühem tööaeg, arvestatakse palka proportsionaalselt tööl oldud aja eest.
(3) Palka makstakse üks kord kuus töötatud kuule järgneva kuu 5. kuupäeval (palgapäev) teenistuja pangakontole, kui ei ole kokku lepitud teisiti. Pangakonto muutmisest tuleb teavitada kirjalikult raamatupidajat.
(4) Kui palgapäev langeb riigi- või rahvuspühale või puhkepäevale, makstakse palk ja töötasu välja sellele eelneval tööpäeval.
(5) Teenistuja soovil väljastatakse talle teatis arvestatud tasude ja neist tehtud kinnipidamiste kohta.
(2) Puhkusetasu kantakse teenistuja pangakontole hiljemalt eelviimasel tööpäeval enne puhkuse algust või teenistuja soovi korral järgmisel palgapäeval. Juhul, kui teenistuja puhkus poolte kokkuleppel katkestatakse või katkeb teenistuja puhkus teenistuja haiguse tõttu ning teenistujale on puhkusetasu üle kantud, antakse teenistujale kasutamata jäänud puhkuseosa vahetult puhkuse kasutamist katkestava või edasilükkava asjaolu äralangemisel või poolte kokkuleppel muul ajal.
(1) Määrust rakendatakse alates 01. aprillist 2013.


text:
RT III, 19.06.2019, 1
Vastu võetud 14.06.2019 nr 117
Virgo Kruve esitas 26.05.2019. a Vabariigi Valimiskomisjonile kaebuse, mille kohaselt Euroopa Parlamendi valimistel elektrooniliseks hääletamiseks kasutatav valijarakendus ei vasta vaba valimise nõuetele.
V. Kruve on seisukohal, et jaoskonnas hääletamissedeliga ja arvutis hääletamine ei ole samaväärsete võimalustega. Jaoskonnas on sedelil kast, kuhu valija kirjutab kandidaadi numbri, kelle poolt ta hääletab või jätab selle tühjaks. Elektroonilisel hääletamisel ei ole võimalik sedelit tühjaks jätta.
V. Kruve märgib, et Eesti põhiseaduses, Riigikogu valimise seaduse sätetes elektroonilise hääletamise kohta ega Euroopa Liidu põhiõiguste hartas ei ole kehtiva sedeli andmise nõuet. Kaebaja toetub Riigikohtu lahendi nr 5-17-32 punktile 21 ja RKVS § 601 lõikele 6 ning leiab, et valimise vabadus sisaldab võimalust valida kehtiva ja kehtetu sedeli vahel. Kaebaja väitel on ta ilma jäetud valimise vabadusest põhiseaduse § 60 alusel. Lisaks on V. Kruve arvates elektroonilise hääletamise salajasuse tagamisel krüpteerimise kasutamine vaieldav.
V. Kruve taotles esitatud kaebuses elektroonilise hääletuse tulemuste tühistamist ja kordushääletamise korraldamist viisil, mis võimaldab vaba hääletamist ehk valikut kehtiva ja kehtetu hääle vahel.
Vabariigi Valimiskomisjon jättis oma 26.05.2019. a otsusega nr 106 V. Kruve esitatud kaebuse läbi vaatamata leides, et kaebaja on kaebuse esitamisel seaduses sätestatud kaebetähtaja mööda lasknud.
V. Kruve esitas 30.05.2019. a Vabariigi Valimiskomisjoni 26.05.2019. a otsuse nr 106 peale kaebuse Riigikohtule.
Riigikohus rahuldas 12.06.2019. a otsusega (kohtuasi nr 5-19-31) V. Kruve kaebuse ning tühistas Vabariigi Valimiskomisjoni 26.05.2019. a otsuse nr 106 ja kohustas Vabariigi Valimiskomisjoni tegema asjas uue otsuse. Riigikohus leidis oma otsuses, et V. Kruve kaebus oli esitatud seaduses sätestatud kaebetähtaja jooksul. Vabariigi Valimiskomisjon oleks pidanud kohaldama kaebetähtaja arvutamisel analoogia korras HMS § 33 lõiget 3, mille järgi lõpeb juhul, kui menetlustähtaja lõpp ei lange tööpäevale, tähtaeg esimesel tähtpäevale järgneval tööpäeval (punkt 12).
14.06.2019. a saatis V. Kruve Vabariigi Valimiskomisjonile e-kirja, milles selgitas 26.05.2019. a esitatud kaebuses sisalduvat, lisades uusi väiteid.
3. Kaebaja näeb oma subjektiivsete õiguste rikkumist selles, et elektroonilisel hääletamisel ei olnud tal võimalik anda kehtetut häält. Sellest tulenevalt on vaidlustatav toiming riigi valimisteenistuse poolt korraldatud elektrooniline hääletamine, mis toimus vastavalt EPVS § 37 lõike 2 punktile 3 ajavahemikus 16.05.-22.05.2019.
4. V. Kruve esitas samasisulise kaebuse kehtetu hääle andmise võimatuse kohta elektroonilisel hääletamisel 03.03.2019, mille Vabariigi Valimiskomisjon jättis 03.03.2019 otsusega nr 77 rahuldamata. Samasisulised otsused tegi Vabariigi Valimiskomisjon V. Kruve eelmiste samasisuliste kaebuste kohta 27.02.2019. a (nr 74) ja 11.10.2017. a (nr 34). Viimati nimetatud otsuses märkis Vabariigi Valimiskomisjon, et kehtetu (sh tühja) sedeli andmine ei ole valijale eraldi antud õigus, mida valijale elektroonilisel hääletamisel tuleks tagada. Kehtetu sedeli tekkimine on pabersedeli täitmisega paratamatult kaasnev võimalik tagajärg. Riigikohtu põhiseaduslikkuse järelevalve kolleegium jättis oma 24.10.2017. a otsusega kohtuasjas nr 5-17-32 V. Kruve kaebuse Vabariigi Valimiskomisjoni 11.10.2017. a otsuse nr 34 peale rahuldamata Riigikohtu otsuse punktides 18-20 nimetatud põhjustel.
5. Vabariigi Valimiskomisjoni hinnangul ei nähtu praegusest kaebusest uusi asjaolusid, mis võiksid tingida Vabariigi Valimiskomisjoni seisukoha muutmise.
6. Ülaltoodud põhjustel tuleb kaebus jätta rahuldamata.
7. Kaebaja väite, mille kohaselt on elektroonilise hääletamise salajasuse tagamisel krüpteerimise kasutamine vaieldav, kohta selgitab Vabariigi Valimiskomisjon täiendavalt, et vastavalt EPVS § 591 lõike 3 punktile 2 eraldab riigi valimisteenistus lugemisele minevad elektroonilised hääled valijate isikuandmetest. Elektrooniliselt antud hääled avatakse ja loetakse alles pärast häälte anonüümistamist. Sellega on valija hääle salajasus tagatud.
8. Kaebaja 14.06.2019. a esitatud e-kirjas sisalduvaid väiteid Vabariigi Valimiskomisjon ei käsitle, kuna kaebuse esitamise tähtaeg on möödunud ning kaebust täiendada enam ei saa.

matches:
§ 601
§ 60
Riigikohus
Riigikohus
§ 33
§ 37
§ 591


Abipolitseiniku ülesande täitmise tõttu abipolitseinikule või tema perekonnaliikmele tekitatud otsese varalise kahju hüvitamise tingimused ja kord – Riigi Teataja
Abipolitseiniku ülesande täitmise tõttu abipolitseinikule või tema perekonnaliikmele tekitatud otsese varalise kahju hüvitamise tingimused ja kord - sisukord
§ 2 Kahju hüvitamise taotlemine
§ 5 Taotluse lahendamine
§ 6 Hüvitise väljamaksmine
RT I, 29.12.2010, 84
Vastu võetud 23.12.2010 nr 187
Määrus kehtestatakse „Abipolitseiniku seaduse” § 39 lõike 2 alusel.
Määrusega kehtestatakse abipolitseinikule või tema perekonnaliikmele (edaspidi kannatanu) tekitatud otsese varalise kahju hüvitamise taotlemise ning hüvitise suuruse määramise kord.
§ 2. Kahju hüvitamise taotlemine
(1) Varalise kahju hüvitamiseks esitab kannatanu Politsei- ja Piirivalveameti peadirektorile taotluse 30 kalendripäeva jooksul arvates varalise kahju tekitamise või avastamise päevast. Taotlus peab sisaldama järgmisi andmeid:
1) kannatanu ees- ja perekonnanimi, isikukood;
2) kui kannatanu on abipolitseiniku perekonnaliige, siis tõendid tema perekonnaliikmeks olemise kohta;
3) hävinud, kadunud või rikutud vara nimetus, liik, soetusaasta, soetushind ning selle arvatav harilik väärtus vara hävimise, kaotsimineku või rikkumise päeval, vara rikkumise korral lisaks ka selle jääkväärtus;
4) põhjuslik seos abipolitseiniku ülesande täitmise ja varalise kahju tekkimise vahel;
5) kinnitus selle kohta, et kahju ei ole kannatanule täielikult hüvitatud muudest allikatest;
6) teave selle kohta, kas kahju on osaliselt hüvitatud või hüvitatakse tulevikus kannatanule teadaolevalt muudest allikatest;
7) taotluse esitamise kuupäev ja kannatanu allkiri.
(2) Taotlusele lisatakse varalise kahju tekitamist ja vara väärtust tõendavad dokumendid. Kui sama kahju on osaliselt või täielikult hüvitatud muudest allikatest, lisatakse taotlusele muudest allikatest saadud või saadavat hüvitist tõendavad dokumendid.
(3) Kui taotlus ei vasta nõuetele või selle juurde ei ole lisatud kõiki vajalikke dokumente või dokumendid on vormistatud puudulikult, teavitab Politsei- ja Piirivalveamet kannatanut sellest kirjalikult ning määrab tähtaja puuduste kõrvaldamiseks.
(1) Varalise kahju hüvitamise (edaspidi hüvitis) suuruse määramisel võetakse aluseks kahjustatud vara harilik väärtus „Tsiviilseadustiku üldosa seaduse” § 65 tähenduses.
(2) Varalise kahju hüvitamise ülemmääraks on 25-kordne politseiametniku madalaim astmepalk.
(3) Hüvitise suuruse määramise aluseks olevast kahjust arvatakse maha kõik summad, mis kannatanu on sama kahju hüvitamiseks saanud või on õigustatud saama muudest allikatest.
(4) Kui kannatanu saab pärast hüvitise väljamaksmist muudest allikatest lisaks hüvitist (muu hüvitis), mida ei ole kahjust maha arvatud vastavalt lõikele 3, peab ta sellest teatama Politsei- ja Piirivalveameti peadirektorile viie tööpäeva jooksul muu hüvitise saamise päevast arvates ning tagasi maksma summa muu hüvitise ulatuses.
(1) Taotluse ja kõigi vajalike dokumentide saamisel koostab Politsei- ja Piirivalveamet 30 kalendripäeva jooksul taotluse läbivaatamise kokkuvõtte.
(2) Vajaduse korral kogub Politsei- ja Piirivalveamet lisatõendeid ning määrab ekspertiisi kahju suuruse või selle tekkimise asjaolude väljaselgitamiseks.
(3) Taotluse läbivaatamise kokkuvõttes esitatakse seisukoht taotluse põhjendatuse kohta ning arvestus hüvitatava varalise kahju ja hüvitise suuruse kohta.
(4) Taotluse läbivaatamise kokkuvõtte kinnitab Politsei- ja Piirivalveameti peadirektor. Taotluse läbivaatamise kokkuvõtte varalise kahju hüvitamiseks kuni 640 euro ulatuses võib kinnitada Politsei- ja Piirivalveameti peadirektori volitatud isik.
(5) Taotluse läbivaatamise kokkuvõte on aluseks hüvitise väljamaksmiseks. Taotluse läbivaatamise kokkuvõtte koopia saadetakse kannatanule.
§ 5. Taotluse lahendamine
(1) Juhul kui Politsei- ja Piirivalveameti eelarvest ei ole võimalik kulusid katta, edastab Politsei- ja Piirivalveamet varalise kahju hüvitamise taotluse ja taotluse läbivaatamise kokkuvõtte ning kokkuvõtte koostamise aluseks olevad dokumendid Siseministeeriumile edasiseks menetlemiseks 10 tööpäeva jooksul arvates kokkuvõtte koostamisest ning teavitab sellest kannatanut.
(2) Kui esitatud dokumendid ei ole nõuetekohased või ei ole esitatud kõiki nõutavaid dokumente, määrab Siseministeerium tähtaja puuduste kõrvaldamiseks ning vajaduse korral tagastab dokumendid nende esitajale.
(3) Siseministeerium vaatab lõikes 1 nimetatud taotluse läbi ja esitab taotluse saabumisele järgnevast päevast arvates 30 kalendripäeva jooksul taotluse raha eraldamiseks Vabariigi Valitsuse reservist vastavalt kehtivale korrale.
§ 6. Hüvitise väljamaksmine
Võimalikud kaasnevad kulud varalise kahju hüvitamiseks kaetakse riigieelarvest Siseministeeriumi valitsemisala eelarve kaudu.


Hoolekogude moodustamise kord ja töökord Rapla valla munitsipaalkoolides – Riigi Teataja
Hoolekogude moodustamise kord ja töökord Rapla valla munitsipaalkoolides
Hoolekogude moodustamise kord ja töökord Rapla valla munitsipaalkoolides - sisukord
§ 4 Vanemate esindaja valimine
§ 5 Vilistlaste esindaja
§ 6 Kooli toetavate organisatsioonide esindaja
§ 7 Kooli õpilaste esindaja valimine
§ 8 Kooli õppenõukogu esindaja valimine
§ 9 Rapla Vallavolikogu kui kooli pidaja esindaja
§ 10 Hoolekogu koosseisu kinnitamine ja muutmine
4 HOOLEKOGU PÄDEVUS JA TÖÖKORD
§ 11 Hoolekogu pädevus
§ 12 Hoolekogu juhtimine
§ 13 Hoolekogu töövorm
§ 14 Hoolekogu korraline koosolek
§ 15 Hoolekogu erakorraline koosolek
§ 16 Hoolekogu koosoleku läbiviimine
§ 17 Hoolekogu koosoleku protokoll
§ 18 Hoolekogu otsustusvõime, otsuste vastuvõtmine ja täitmine
§ 19 Otsuste vastuvõtmine side- või infotehnoloogiliste vahendite kaudu
§ 20 Hoolekogu otsusega mittenõustumine
RT IV, 08.02.2019, 10
Määrus kehtestatakse põhikooli- ja gümnaasiumiseaduse § 73 lõike 1, koolieelse lasteasutuse seaduse § 24 lõike 1 ja huvikooli seaduse § 17 lõike 1 alusel.
Määrusega kehtestatakse Rapla valla munitsipaalkoolide (edaspidi kool) hoolekogu moodustamise kord ja hoolekogu töökord.
(2) Hoolekogu täidab talle õigusaktidega pandud ülesandeid ning teeb Rapla Vallavalitsusele (edaspidi vallavalitsus) ja Rapla Vallavolikogule (edaspidi volikogu) ettepanekuid kooliga seotud küsimuste paremaks lahendamiseks.
(1) Hoolekogu liikmete valimise algatab kooli direktor (edaspidi direktor).
(2) Hoolekogu on vähemalt 7-liikmeline.
(3) Hoolekogu liikmete nimetamisel lähtutakse põhikooli- ja gümnaasiumiseaduse §-s 73 sätestatust. Liitasutuste puhul lisaks koolieelse lasteasutuse seaduse §-s 24 või huvikooli seaduse §-s 17 sätestatust.
(4) Hoolekogu liikme volituste kestus on kolm aastat, volikogu esindaja volituste kestus on vastavalt käesoleva määruse §-le 9.
(1) Vanemad valivad hoolekogusse oma esindajad vanemate koosolekul. Esindaja valimine otsustatakse osalejate lihthäälteenamusega.
(3) Vanemate esindaja esindab hoolekogus esindatavate arvamust, mille selgitab välja enda valitud viisil.
§ 5. Vilistlaste esindaja
Kooli vilistlased valivad direktori ettepanekul kooli hoolekogusse oma esindaja ning esitavad direktorile esindajaks valitud isiku andmed.
§ 6. Kooli toetavate organisatsioonide esindaja
Kooli toetava organisatsiooni esindaja kooskõlastab direktor organisatsiooniga, keda liige hoolekogus esindab.
§ 7. Kooli õpilaste esindaja valimine
(1) Kui koolis on loodud õpilasesindus, valib õpilasesindus hoolekogusse õpilaste esindaja.
(2) Õpilaste esindaja valitakse õpilasesinduse koosolekul hääletamise teel. Esindaja valimine otsustatakse osalejate lihthäälteenamusega.
§ 8. Kooli õppenõukogu esindaja valimine
(1) Kooli õppenõukogu valib oma esindajad hoolekogusse õppenõukogu koosolekul. Esindaja valimine otsustatakse osalejate lihthäälteenamusega.
(2) Kooli õppenõukogu esindajaks võib olla kooli õppenõukogu iga liige, välja arvatud pedagoog, kes oma ametikoha järgselt kuulub kooli juhtkonda või asendab direktorit tema eemalviibimise ajal.
§ 9. Rapla Vallavolikogu kui kooli pidaja esindaja
Volikogu esindaja määratakse hoolekogusse volikogu otsusega. Volikogu esindaja volitused kehtivad kuni volikogu uue koosseisu esindaja nimetamiseni. Kui volikogu esindaja volitused lõpevad enne volikogu volituste lõppemist, nimetab volikogu uue esindaja.
§ 10. Hoolekogu koosseisu kinnitamine ja muutmine
(2) Vallavalitsus kinnitab kooli hoolekogu koosseisu või koosseisu muudatuse hiljemalt kahe nädala jooksul pärast direktorilt taotluse saamist.
(3) Taotluse hoolekogu koosseisu muutmiseks võib direktor esitada igal ajal, kui hoolekogu liikme volitused lõpevad ennetähtaegselt.
1) esindajaks valitud vanema lapse väljaarvamisel kooli nimekirjast;
4) esindajaks valitud õpilase väljaarvamisel õpilaste nimekirjast;
5) esindajaks valitud vanemate, vilistlaste ja kooli toetavate organisatsioonide esindaja kooli või lasteaeda tööle asumisel;
7) esindaja kirjaliku taotluse alusel.
4. peatükk HOOLEKOGU PÄDEVUS JA TÖÖKORD
§ 11. Hoolekogu pädevus
(1) Hoolekogu pädevus on sätestatud põhikooli- ja gümnaasiumiseaduses.
(2) Lasteaia-põhikooli hoolekogule lisanduvad koolieelse lasteasutuse seaduses sätestatud pädevused.
(3) Ühe asutusena tegutseva kooli ja huvikooli hoolekogule lisanduvad huvikooli seaduses sätestatud pädevused.
§ 12. Hoolekogu juhtimine
(1) Hoolekogu valib oma liikmete hulgast esimehe ja aseesimehe.
(3) Koosolekut juhatab ja töö korraldab hoolekogu esimees, tema äraolekul aseesimees.
(1) ) Hoolekogu korralised koosolekud toimuvad õppeaasta kestel vähemalt üks kord nelja kuu jooksul.
(3) Koosoleku toimumise aeg ja koht ning kavandatud päevakord tehakse hoolekogu liikmetele ja koosolekule kutsutud isikutele kirjalikku taasesitamist võimaldavas vormis teatavaks vähemalt seitse kalendripäeva enne koosoleku toimumist.
(4) Koosoleku dokumendid saadetakse hoolekogu liikmetele üldjuhul koos korralise koosoleku teatega, kuid mitte hiljem kui seitse kalendripäeva enne koosoleku toimumist.
(5) Kui hoolekogu päevakorras on teema, mille osas peab hoolekogu liige välja selgitama esindatavate arvamuse, jäetakse hoolekogu liikmetele enne koosoleku toimumist mõistlik aeg esindatavate arvamuse väljaselgitamiseks.
(1) Hoolekogu erakorralise koosoleku kutsub kokku hoolekogu esimees vähemalt ühe kolmandiku hoolekogu liikmete või direktori või vallavalitsuse ettepanekul, kui see on vajalik kiire küsimuse lahendamiseks.
§ 16. Hoolekogu koosoleku läbiviimine
(1) Hoolekogu koosolekut juhatab esimees, tema äraolekul aseesimees.
(2) Koosoleku päevakorda kavandatud küsimuste ja asjakohaste materjalide eelnevat ettevalmistamist ning tutvustamist hoolekogu liikmetele korraldab hoolekogu esimees, tema äraolekul aseesimees.
(4) Arutatavate küsimuste analüüsimiseks ja eksperthinnangute andmiseks võib hoolekogu oma töösse kaasata vastava ala eksperte, moodustada komisjone või töörühmi.
(5) Hoolekogu koosolekutest võtab sõnaõigusega osa direktor.
(6) Hoolekogu koosolekust võivad osa võtta kooli tegevuse üle järelevalvet teostavad ametiisikud. Teised isikud võivad hoolekogu koosolekust osa võtta hoolekogu esimehe kutsel või loal. Vajadusel kutsub hoolekogu esimees koosolekule liikmeks mitteolevaid isikuid, andmaks nõu või jagamaks selgitusi päevakorras olevate teemade kohta.
§ 17. Hoolekogu koosoleku protokoll
(4) Hoolekogu protokollid koos muude hoolekogu tööd puudutavate dokumentidega säilitatakse vastavalt kooli teabehalduse korrale ja on kättesaadavad kooli kodulehel.
§ 18. Hoolekogu otsustusvõime, otsuste vastuvõtmine ja täitmine
(1) Hoolekogu on otsustusvõimeline, kui koosolekust võtab osa vähemalt kaks kolmandikku hoolekogu liikmetest, sealhulgas esimees või aseesimees. Nõutud kvoorumi puudumisel kutsub hoolekogu esimees kokku uue koosoleku hiljemalt viie tööpäeva jooksul.
(2) Hoolekogu otsused võetakse vastu kohalolijate lihthäälteenamusega. Hääletamine on hoolekogu otsusel avalik või salajane. Poolt- ja vastuhäälte võrdse arvu korral on otsustavaks hoolekogu esimehe, tema äraolekul aseesimehe hääl.
(3) Hoolekogu otsused jõustuvad teatavaks tegemisest, kui otsuses ei ole sätestatud teisiti. Hoolekogu otsused tehakse adressaatidele kirjalikku taasesitamist võimaldavas vormis teatavaks koosolekule järgneval tööpäeval.
(4) Hoolekogu ettepanekutega arvestamist korraldab ja kontrollib hoolekogu esimees, tema äraolekul aseesimees ning teavitab sellest järgmistel koosolekutel hoolekogu liikmeid.
§ 19. Otsuste vastuvõtmine side- või infotehnoloogiliste vahendite kaudu
(3) Hoolekogu liige teavitab kirjalikku taasesitamist võimaldavas vormis hoolekogu esimeest oma seisukohast. Otsus loetakse vastuvõetuks, kui otsuse poolt on üle poole hoolekogu liikmetest, sealhulgas esimees või aseesimees. Poolt- ja vastuhäälte võrdse arvu korral on otsustavaks hoolekogu esimehe, tema äraolekul aseesimehe hääl.
(4) Hääletustulemused protokollib ja protokolli allkirjastab hoolekogu esimees. Protokolli märgitakse hoolekogu liikmetele antud vastamise tähtaeg, hoolekogu liikme vastamise aeg ja vastuse sisu. Vastamiseks antud tähtaega ületanud vastuseid ei arvestata.
§ 20. Hoolekogu otsusega mittenõustumine
Hoolekogu otsusega mittenõustumisel, samuti vaidlusküsimuste korral, on õpilasel, vanemal või hoolekogu liikmel õigus pöörduda kümne tööpäeva jooksul arvates otsuse teatavaks tegemisest kooli õppe- ja kasvatustegevuse üle järelevalvet teostava asutuse poole otsuse õiguspärasuse kontrollimiseks.
Hoolekogu esimees esitab eelmise õppeaasta jooksul tehtud töö aruande uue õppeaasta esimesel vanemate koosolekul.
Kehtetuks tunnistatakse järgmised määrused:
1) Rapla Vallavolikogu 28.06.2012. a määrus nr 14 „Hoolekogu moodustamise kord ja töökord Rapla valla munitsipaalkoolides“;
2) Kaiu Vallavolikogu 28.09.2011. a määrus nr 11 „Üldhariduskooli hoolekogu moodustamise kord ja töökord“;
3) Raikküla Vallavolikogu 07.02.2013. a määrus nr 49 „Kabala Lasteaia-Põhikooli hoolekogu moodustamise kord ja tööpõhimõtted“.
(2) Enne käesoleva määruse jõustumist kinnitatud hoolekogude koosseisude volitused kehtivad uue koosseisu kinnitamiseni kuid mitte kauem kui 31. oktoobrini 2019. a.


Veeuuringuid teostavatele katselaboritele esitatavad nõuded ja analüüsi referentmeetodid – Riigi Teataja
Veeuuringuid teostavatele katselaboritele esitatavad nõuded ja analüüsi referentmeetodid - sisukord
1 VEEUURINGUID TEOSTAVATELE KATSELABORITELE ESITATAVAD NÕUDED
§ 1 Katselabori pädevus
§ 2 Proovi vastuvõtt katselaborisse
§ 3 Analüüsimeetodi valik
§ 4 Analüüsitulemuste väljastamine
§ 5 Analüüsitulemuste vaidlustamine
2 ANALÜÜSI REFERENTMEETODID
§ 6 Referentmeetod
§ 7 Referentmeetodi valik
§ 8 Heljuvaine sisalduse määramise referentmeetodi jõustumine
Veeuuringuid teostavatele katselaboritele esitatavad nõuded ja analüüsi referentmeetodid1
Vastu võetud 16.06.2003 nr 53
RTL 2003, 78, 1140
08.07.2004 RTL 2004, 97, 1526 23.07.2004
Määrus kehtestatakse «Veeseaduse» (RT I 1994, 40, 655; 1996, 13, 241; 1998, 2, 47; 61, 987; 1999, 10, 155; 54, 583; 95, 843; 2001, 7, 19; 42, 234; 50, 283; 94, 577; 2002, 1, 1; 61, 375; 63, 387; 2003, 13, 64; 26, 156) § 121 lõike 3 alusel.
1. peatükk VEEUURINGUID TEOSTAVATELE KATSELABORITELE ESITATAVAD NÕUDED
§ 1. Katselabori pädevus
Veeuuringuid tegevad katselaborid peavad vastama standardis EVS-EN ISO/IEC 17025:2000 esitatud katselaborite pädevuse üldnõuetele, olema akrediteeritud ja sooritanud katselaborite vahelised võrdluskatsed.
§ 2. Proovi vastuvõtt katselaborisse
(1) Proovi vastuvõtmisel katselaborisse peab katselabor nõudma koos prooviga keskkonnaministri 6. mai 2002. a määruse nr 30 «Proovivõtumeetodid» (RTL 2002, 56, 833) nõuetele vastava proovivõtuprotokolli esitamist.
(2) Proovi katselaborisse vastuvõtja vormistab üleandmis-vastuvõtmisakti, mis peab sisaldama vähemalt järgmisi andmeid:
1) üleandmis-vastuvõtmisakti koostamise kuupäev ja kellaaeg;
2) proovi üleandja ja vastuvõtja ees- ja perekonnanimi, asutus, ametikoht ning allkiri;
3) proovi katselaborisse transportimise tingimused;
4) määratavad näitajad.
(3) Proovi vastuvõtja võib esitada täiendavaid küsimusi proovivõtu protseduuri ja transporditingimuste kohta või muude andmete täpsustamiseks, et selgitada, kas proovivõtumeetod ja transportimistingimused vastavad uuringu eesmärgile, ning lisada saadud informatsiooni üleandmis-vastuvõtmisakti.
(4) Kui ilmneb, et proov pole keskkonnaministri 6. mai 2002. a määruses nr 30 «Proovivõtumeetodid» sätestatud nõuete kohaselt võetud või transporditud, peab katselabori töötaja tegema vastava märkuse üleandmis-vastuvõtmisakti ja väljastatavate analüüsitulemuste protokolli.
(5) Katselabor võib keelduda selle paragrahvi lõikes 4 viidatud nõudeid eirates võetud ja transporditud veeproovi analüüsi tegemisest, mis fikseeritakse üleandmis-vastuvõtmisaktis.
§ 3. Analüüsimeetodi valik
(1) Analüüsimeetodite valikul peab katselabor lähtuma standardi EVS-EN ISO/IEC 17025:2000 nõuetest ja arvestama analüüsitava näitaja määramiseks kehtestatud standardeid.
(2) Kui katselabor ei kasuta proovi analüüsimiseks referentmeetodit, peab katselabori poolt valitud meetod olema valideeritud vastavalt standardi EVS-EN ISO/IEC 17025:2000 asjakohastele nõuetele.
(3) Keeruliste analüüsimeetodite korral, kui üksikute näitajate määramise meetodi valideerimine on välistatud, võib analüüsimeetodi usaldatavust kinnitada rahvusvaheliselt tunnustatud nõuetele vastavate võrdluskatsetega.
(4) Analüüsimeetodi hindamine peab kinnitama katselabori analüüsimeetodi vastavust lisas 1 esitatud analüüsitulemuste kvaliteedinõuetele. Juhul kui analüüsitulemuste kvaliteedinõudeid määruse lisas 1 esitatud ei ole, peab hindamine kinnitama analüüsitulemuste vastavust lisas 1 nimetatud referentmeetodi standardis kirjeldatud tulemusele.
§ 4. Analüüsitulemuste väljastamine
Analüüsitulemuste väljastamisel tuleb lähtuda standardi EVS-EN ISO/IEC 17025:2000 nõuetest.
§ 5. Analüüsitulemuste vaidlustamine
(1) Analüüsitulemuste vaidlustamise korral kasutatakse kolmanda osalislabori poolt tehtud paralleelanalüüse. Kolmas osalislabor peab vastama kõigile §-s 1 toodud nõuetele ning ei tohi olla seotud mingi tegevusega, mis võib ohustada tema usaldatavust analüüside tegemise iseseisvuse ja erapooletuse suhtes.
(2) Vaidluse lahendamisel tuleb eelistada referentmeetodiga saadud tulemust.
2. peatükk ANALÜÜSI REFERENTMEETODID
§ 6. Referentmeetod
(1) Referentmeetod on standardne määramismeetod, mis on muude analüüsimeetodite võrdluse aluseks vastavalt standardis EVS-EN ISO/IEC 17025:2000 toodud nõuetele. Referentmeetodid on toodud käesoleva määruse lisas 1.
(2) Referentmeetodi moodustavad järgmised toimingud:
1) mõõte- või katsevahendi ning katseprotseduuride valik ja käsitlemine;
2) vajadusel analüüsitava proovi ettevalmistamine;
3) analüüsitava proovi keskkonnatingimuste ja stabiliseerimisperioodi valik;
4) proovi analüüsimine;
5) analüüsitulemuste määramine.
§ 7. Referentmeetodi valik
Referentmeetodi valikul eelistatakse Eesti standardit, selle puudumisel Euroopa Liidu standardit, selle puudumisel rahvusvahelise standardimisorganisatsiooni ISO või muu rahvusvaheliselt tunnustatud erialase organisatsiooni standardit.
§ 8. Heljuvaine sisalduse määramise referentmeetodi jõustumine
Heljuvaine sisalduse määramise referentmeetod jõustub 1. jaanuaril 2006. a.
1 Käesolevas määruses on võetud arvesse järgmised Euroopa Liidu Nõukogu direktiivid:
1) Veepoliitika Raamdirektiiv 2000/60/EÜ (EÜT L 327, 22.12.2000, lk 2);
2) 79/869/EMÜ Liikmesriikides joogiveevõtuks mõeldud pinnavee mõõtmismeetodid ja proovivõtu ning analüüsi sagedus (EÜT L 271, 29.10.1979, lk 44);
3) 92/271/EMÜ Asulareovee puhastamine (EÜT L 135, 30.05.91, lk 40; EÜT L 226, 07.09.93, lk 93);
4) 78/659/EMÜ Kalade elukeskkonna kaitseks mageveekogudele esitatavad kvaliteedinõuded (EÜT L 222, 14.08.78, lk 1);
5) 98/83/EC Inimkasutuseks mõeldud vee kvaliteet (EÜT L 330, 05.12.98, lk 32);
6) 91/676/EMÜ Põllumajanduse reostusallikatest pärineva nitraadireostuse vältimise nõuded (EÜT L 375, 31.12.91, lk 1);
7) 75/440/EMÜ Joogivee ammutamiseks kasutatava pinnavee kvaliteet (EÜT L 194, 25.07.1075, lk 26);
8) 82/176/EMÜ Elavhõbedaheidete piirväärtused ja kvaliteedieesmärgid kloorleelis-elektrolüüsitööstusele (EÜT L 81, 27.03.1982, lk 29);
9) 84/156/EMÜ Elavhõbedaheidete piirväärtused ja kvaliteedieesmärgid muudele sektoritele lisaks kloorleelis-elektrolüüsitööstusele (EÜT L 74, 17.03.1984, lk 49);
10) 83/513/EMÜ Kaadmiumiheidete piirväärtused ja kvaliteedieesmärgid (EÜT L 291, 24.10.1983, lk 29);
11) 86/280/EMÜ Direktiivi 76/464/EMÜ lisas toodud nimistu 1 teatud ohtlike ainete heidete piirväärtused ja kvaliteedieesmärgid (EÜT L 181, 04.07.1986, lk 16);
12) 84/491/EMÜ Heksaklorotsükloheksaani heidete piirväärtused ja kvaliteedieesmärgid (EÜT L 274, 17.10.1984, lk 11).


text:
12. mai 1998(*)
EÜ asutamislepingu artiklid 8a, 48 ja 51 – Mõiste „töötaja” – Määruse (EMÜ) nr 1408/71 artikkel 4 – Lapsekasvatustoetus – Mõiste „perehüvitis” – Määruse (EMÜ) nr1612/68 artikli 7 lõige 2 – Mõiste „sotsiaalne soodustus” – Elamisloa omamise nõue
Kohtuasjas C-85/96,
mille esemeks on Euroopa Kohtule EÜ asutamislepingu artikli 177 alusel esitatud Bayerisches Landessozialgericht’i (Saksamaa)
taotlus nimetatud kohtus pooleliolevas kohtuvaidluses järgmiste poolte vahel:
eelotsuse tegemiseks nõukogu 14. juuni 1971. aasta määruse (EMÜ) nr 1408/71 sotsiaalkindlustusskeemide kohaldamise kohta ühenduse
piires liikuvate töötajate, füüsilisest isikust ettevõtjate ja nende pereliikmete suhtes, muudetud ja ajakohastatud nõukogu
2. juuni 1983. aasta määrusega (EMÜ) nr 2001/83 (EÜT L 230, lk 6), mida on omakorda muudetud nõukogu 30. oktoobri 1989. aasta
määrusega (EMÜ) nr 3427/89 (EÜT L 331, lk 1), artiklite 1 ja 2, artikli 3 lõike 1 ja artikli 4 lõike 1 punkti h tõlgendamise
kohta ning nõukogu 15. oktoobri 1968. aasta määruse (EMÜ) nr 1612/68 töötajate liikumisvabaduse kohta ühenduse piires (EÜT
L 257, lk 2) artikli 7 lõike 2 tõlgendamise kohta,
koosseisus: president G. C. Rodríguez Iglesias, kodade esimehed C. Gulmann, H. Ragnemalm ja M. Wathelet, kohtunikud G. F. Mancini,
J. C. Moitinho de Almeida, P. J. G. Kapteyn, J. L. Murray, D. A. O. Edward (ettekandja), J.‑P. Puissochet, G. Hirsch, P. Jann
ja L. Sevón,
kohtujurist: A. La Pergola,
– María Martínez Sala, esindaja: Bonnis asuva Hispaania Suursaatkonna Leiter der Rechtsstelle Antonio Pérez Garrido,
– Saksamaa valitsus, esindajad: liitvabariigi majandusministeeriumi Ministerialrat Ernst Röder ja sama ministeeriumi Oberregierungsrat Bernd Kloke,
– Hispaania valitsus, esindaja: riikliku õigustalituse abogado del Estado Luis Pérez de Ayala Becerril,
– Euroopa Ühenduste Komisjon, esindajad: õigusnõunik Peter Hillenkamp ja õigustalituse ametnik Klaus-Dieter Borchardt,
olles 15. aprilli 1997. aasta kohtuistungil ära kuulanud suulised märkused, mille esitasid M. Martínez Sala (esindaja: Antonio
Pérez Garrido), Saksamaa valitsus (esindaja: Ernst Röder), Hispaania valitsus (esindaja: Luis Pérez de Ayala Becerril), Prantsuse
valitsus (esindaja: välisministeeriumi õigusosakonna välisasjade sekretär Claude Chavance), Ühendkuningriigi valitsus (esindaja:
barrister Stephen Richards) ja komisjon (esindaja: Klaus-Dieter Borchardt),
olles 1. juuli 1997. aasta kohtuistungil ära kuulanud kohtujuristi ettepaneku,
1 2. veebruari 1996. aasta määrusega, mis saabus Euroopa Kohtusse sama aasta 20. märtsil, esitas Bayerisches Landessozialgericht
EÜ asutamislepingu artikli 177 alusel neli eelotsuse küsimust selle kohta, kuidas tõlgendada nõukogu 14. juuni 1971. aasta
määruse (EMÜ) nr 1408/71 sotsiaalkindlustusskeemide kohaldamise kohta ühenduse piires liikuvate töötajate, füüsilisest isikust
ettevõtjate ja nende pereliikmete suhtes, muudetud ja ajakohastatud nõukogu 2. juuni 1983. aasta määrusega (EMÜ) nr 2001/83
(EÜT L 230, lk 6), mida on omakorda muudetud nõukogu 30. oktoobri 1989. aasta määrusega (EMÜ) nr 3427/89 (EÜT L 331, lk 1),
artikleid 1 ja 2, artikli 3 lõiget 1 ja artikli 4 lõike 1 punkti h, ning nõukogu 15. oktoobri 1968. aasta määruse (EMÜ) nr 1612/68
töötajate liikumisvabaduse kohta ühenduse piires (EÜT L 257, lk 2) artikli 7 lõiget 2.
2 Need küsimused kerkisid üles kohtuasjas, mille poolteks olid M. Martínez Sala ja Freistaat Bayern ning mille aluseks oli Freistaat
Bayern’i keeldumine maksta M. Martínez Salale lapsekasvatustoetust tema lapse kohta.
3 Määruse nr 1612/68 artikli 7 lõikes 2 sätestatakse, et töötajal, kes on liikmesriigi kodanik, on teise liikmesriigi territooriumil
samad sotsiaalsed ja maksusoodustused kui selle riigi kodanikest töötajatel.
4 Määruse nr 1408/71 artikli 1 punkti a alapunkti i kohaselt on „töötaja” määruse tähenduses isik, „kes on kohustuslikult või
vabatahtlikult jätkuvalt kindlustatud ühe või mitme riski suhtes, mida hõlmavad töötajate või füüsilisest isikust ettevõtjate
sotsiaalkindlustusskeemide liigid”. Artiklis 2 sätestatakse, et määrust kohaldatakse „töötajate või füüsilisest isikust ettevõtjate
suhtes, kelle suhtes kehtivad või on kehtinud ühe või mitme liikmesriigi õigusaktid”.
5 Määruse nr 1408/71 artikli 3 lõige 1 sätestab: „Liikmesriigi territooriumil elavatel isikutel, kelle suhtes on kohaldatav
käesolev määrus, on liikmesriigi õigusaktide alusel samasugused kohustused ja õigus saada samasuguseid hüvitisi kui kõnealuse
liikmesriigi kodanikel, arvestades käesoleva määruse erisätteid.”
6 Määruse nr 1408/71 artikli 4 lõike 1 punkti h kohaselt kohaldatakse määrust „kõigi õigusaktide suhtes, mis reguleerivad […]
perehüvitis[i]”. Määruse artikli 1 punkti u alapunkti i kohaselt on „perehüvitised” „kõik perekonna väljaminekute katmiseks
antavad rahalised või mitterahalised hüvitised, mida antakse artikli 4 lõike 1 punktis h osutatud õigusaktide alusel, välja
arvatud II lisas osutatud spetsiaalsed sünnitoetused”.
7 Määruse nr 1408/71 I lisa I punkti „Töötajad ja/või füüsilisest isikust ettevõtjad (määruse artikli 1 punkti a alapunktid ii
ja iii) alapunkt C („Saksamaa”) sätestab:
„Kui vastavalt käesoleva määruse III jaotise 7. peatükile perehüvitisi andev pädev asutus on Saksamaa asutus, siis käesoleva
määruse artikli 1 punkti a alapunktis ii määratletud tähenduses:
a) „töötaja” on töötuse vastu kohustuslikult kindlustatu või iga isik, kes sellise kindlustuse tõttu saab ravikindlustuse alusel
rahalisi hüvitisi või nendega võrreldavaid hüvitisi;
b) füüsilisest isikust ettevõtja on iga füüsilisest isikust ettevõtjana tegutsev isik, kes on kohustatud:
– ühinema vanaduskindlustusega või tasuma vastavaid sissemakseid füüsilisest isikust ettevõtjate kindlustusskeemi raames
– ühinema kindlustusskeemiga kohustusliku pensionikindlustuse raames.”
Saksa õigusaktid ning Euroopa sotsiaal- ja meditsiiniabi konventsioon
8 Saksamaal on lapsekasvatustoetus mitteosamakseline hüvitis, mis on osa perepoliitika valdkonnas rakendatavatest meetmetest,
ning seda antakse 6. detsembri 1985. aasta Bundeserziehungsgeldgesetz’i (lapsekasvatustoetuste ja lapsevanemapuhkuse seadus,
BGBl. I, lk 2154, edaspidi „BErzGG”) alusel. 9 25. juuli 1989. aasta versioonis (BGBl. I, lk 1550), mida on muudetud 17. detsembri 1990. aasta seadusega (BGBl. I, lk 2823), sätestab BErzGG artikli 1 lõige 1, et lapsekasvatustoetust võib saada iga isik, 1) kelle alaline või peamine
elukoht on selle seadusega hõlmatud territooriumil, 2) kelle peres on tema eestkoste alla kuuluv laps, 3) kes hoolitseb lapse
eest ja kasvatab teda ning 4) kes ei tööta või ei tööta täistööajaga.
10 BErzGG artikli 1 lõike 1 punktis a sätestatakse, et „mittekodanikul, kes soovib saada lapsekasvatustoetust, peab olema elamisõigus
(Aufenthaltsberechtigung) või elamisluba (Aufenthaltserlaubnis)”. Eelotsusetaotluse esitanud kohus märgib, et Bundessozialgericht’i väljakujunenud kohtupraktika kohaselt on elamisõigus
üksnes isikul, kellel on välismaalaste ameti väljastatud vormikohane dokument, mis tõendab, et isikul on olnud õigus riigis
elada hüvitiseperioodi algusest peale; tõendist selle kohta, et isik on esitanud elamisloa taotluse, ei piisa selleks, et
pidada isikut elamisõigust omavaks eespool nimetatud sätte tähenduses.
11 Euroopa Nõukogu poolt 11. detsembril 1953. aastal vastu võetud Euroopa sotsiaal- ja meditsiiniabi konventsiooni (mis jõustus
Saksamaal 1956. aastal ning Hispaanias 1983. aastal) artikkel 1 sätestab: „Konventsiooniosaline tagab, et teise konventsiooniosalise
kodanikule, kes seaduslikult viibib tema territooriumil, mille suhtes kohaldatakse konventsiooni, ja kellel ei piisa elatusvahendeid,
osutatakse tema territooriumil kehtivates õigusaktides ettenähtud sotsiaal- ja meditsiiniabi tema kodanikuga võrdselt ja samadel
tingimustel.”
12 Nimetatud konventsiooni artikli 6 punkt a sätestab: „Konventsiooniosaline ei saada tema territooriumil seaduslikult elavat
teise konventsiooniosalise kodanikku kodumaale tagasi ainult sel põhjusel, et kodanik vajab abi.”
13 8. veebruaril 1956 sündinud María Martínez Sala on Hispaania kodanik, kes elab alates 1968. aasta maist Saksamaal. Ta on Saksamaal
töötanud erinevatel töökohtadel mõningate vahedega aastatel 1976–1986 ning seejärel 12. septembrist 1989 kuni 24. oktoobrini
1989. Sellest ajast alates on ta saanud sotsiaalabi, mida Bundessozialhilfegesetz’i (liitvabariigi sotsiaalabi seadus) alusel
on maksnud Nürnbergi linn ja Landratsamt Nürnberger Land. 14 Kuni 19. maini 1984 sai M. Martínez Sala erinevatelt pädevatelt asutustelt elamislubasid, mis kehtisid selle ajani peaaegu
katkestusteta. Hiljem on ta saanud ainult tõendeid selle kohta, et ta on taotlenud elamisloa pikendamist. Bayerisches Landessozialgericht
märgib oma eelotsusetaotluses, et 11. detsembri 1953. aasta Euroopa sotsiaal- ja meditsiiniabi konventsioon keelab asjaomast
isikut riigist välja saata. 19. aprillil 1994 sai kõnealune isik elamisloa kehtivusajaga kuni 18. aprillini 1995 ning sama
aasta 20. aprillil pikendati seda aasta võrra.
15 1993. aasta jaanuaris, ajal, mil M. Martínez Salal polnud elamisluba, taotles ta Freistaat Bayern’ilt oma samal kuul sündinud
lapsele lapsekasvatustoetust. 16 21. jaanuari 1993. aasta otsusega lükkas Freistaat Bayern taotluse tagasi põhjendusega, et taotlejal puudus nii Saksa kodakondsus,
elamisõigus kui ka elamisluba. 17 21. märtsi 1994. aasta kohtuotsusega lükkas Sozialgericht Nürnberg tagasi M. Martínez Sala poolt 13. juulil 1993 eespool nimetatud
otsuse peale esitatud kaebuse, põhjendades otsust sellega, et kaebajal puudus elamisluba. 18 8. juunil 1994 kaebas M. Martínez Sala kohtuotsuse edasi Bayerisches Landessozialgericht’i.
19 Arvestades seda, et ei saa välistada, et isik võib tugineda määrustele nr 1408/71 ja nr 1612/68, et tunnustataks tema õigust
saada lapsekasvatustoetust, otsustas Bayerisches Landessozialgericht menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmised
eelotsuse küsimused:
„1. Kas Saksamaal elav Hispaania kodanik, kes on mõningate vaheaegadega töötanud kuni 1986. aastani ja on edaspidi – kui välja
arvata lühike tööperiood aastal 1989 – saanud sotsiaaltoetust Bundessozialhilfegesetz’i (liitvabariigi sotsiaalabi seadus)
alusel, oli 1993. aastal endiselt töötaja määruse (EMÜ) nr 1612/68 artikli 7 lõike 2 tähenduses või määruse (EMÜ) nr 1408/71
artikli 2 tähenduses koostoimes artikliga 1?
2. Kas lapsekasvatustoetus, mida antakse lapsekasvatustoetuste ja lapsevanemapuhkuse seaduse (BErzGG) alusel, on määruse (EMÜ)
nr 1408/71 artikli 4 lõike 1 punktis h osutatud perehüvitis, millele Saksamaal elavatel Hispaania kodanikel on õigus samadel
tingimustel nagu Saksamaa enda kodanikel vastavalt määruse (EMÜ) nr 1408/71 artikli 3 lõikele 1?
3. Kas lapsekasvatustoetus, mida antakse lapsekasvatustoetuste ja lapsevanemapuhkuse seaduse (BErzGG) alusel, on sotsiaalne soodustus
määruse (EMÜ) nr 1612/68 artikli 7 lõike 2 tähenduses?
4. Kas lapsekasvatustoetuste ja lapsevanemapuhkuse seadus (BErzGG) on kooskõlas Euroopa Liidu õigusega, kui teiste liikmesriikide
kodanikele on lapsekasvatustoetuse saamise eelduseks seatud vormikohase elamisloa olemasolu, isegi kui kõnealustel kodanikel
on õigus Saksamaal elada?”
20 Kõigepealt tuleb vastata teisele ja kolmandale küsimusele, seejärel esimesele küsimusele ning viimasena neljandale küsimusele.
21 Teise ja kolmanda küsimusega soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus teada, kas selline hüvitis nagu lapsekasvatustoetus,
mida antakse BErzGG alusel automaatselt isikutele, kes vastavad teatavatele objektiivsetele kriteeriumidele, ilma et individuaalselt
ja kaalutlusõigust kasutades hinnataks isiku konkreetseid vajadusi, ning mille eesmärgiks on katta perekonna väljaminekuid,
kuulub ühenduse õiguse kohaldamisalasse kui perehüvitis määruse nr 1408/71 artikli 4 lõike 1 punkti h tähenduses või kui sotsiaalne
soodustus määruse nr 1612/68 artikli 7 lõike 2 tähenduses.
22 10. oktoobri 1996. aasta otsuses liidetud kohtuasjades C‑245/94 ja C‑312/94: Hoever ja Zachow (EKL 1996, lk I‑4895) leidis
Euroopa Kohus, et selline hüvitis nagu lapsekasvatustoetus, mida antakse BErzGG alusel automaatselt isikutele, kes vastavad
teatavatele objektiivsetele kriteeriumidele, ilma et individuaalselt ja kaalutlusõigust kasutades hinnataks isiku konkreetseid
vajadusi, ning mille eesmärgiks on katta perekonna väljaminekuid, tuleb käsitada perehüvitisena määruse nr 1408/71 artikli 4
lõike 1 punkti h tähenduses.
23 Saksamaa valitsus väidab, et Euroopa Kohus peaks selle tõlgenduse ümber vaatama, ning viitab oma kirjalikes märkustes märkustele,
mis ta esitas eespool viidatud kohtuasjas; kohtuistungil aga viitas Saksamaa valitsus märkustele, mis ta esitas kohtuasjas
C‑16/96: Mille-Willsmann. Kuna Bundessozialgericht tühistas oma eelotsusetaotluse pärast eespool viidatud Hoeveri ja Zachowi
kohtuotsuse kuulutamist, kustutati 14. aprilli 1997. aasta määrusega kohtuasi C‑16/96 registrist.
24 Kuna Saksamaa valitsus ei täpsustanud eespool viidatud Hoeveri ja Zachowi kohtuotsuse aspekte, mis tema arvates tuleks uuesti
läbi vaadata, ega esitanud läbivaatamist õigustavaid põhjusi, tuleb uuesti kinnitada, et sellist hüvitist nagu lapsekasvatustoetus,
tuleb käsitada perehüvitisena määruse nr 1408/71 artikli 4 lõike 1 punkti h tähenduses.
25 Mis puutub sotsiaalse soodustuse mõistesse, mida käsitletakse määruse nr 1612/68 artikli 7 lõikes 2, siis väljakujunenud kohtupraktika
kohaselt hõlmab see kõiki töölepinguga seotud või mitteseotud soodustusi, mida antakse oma riigi kodanikest töötajatele põhiliselt
selle alusel, et neil on objektiivsete kriteeriumide alusel töötaja staatus, või lihtsalt selle alusel, et nad elavad riigi
territooriumil, ning mille laiendamine teiste liikmesriikide kodanikest töötajatele hõlbustab nende liikumist ühenduse piires
(vt 27. märtsi 1985. aasta otsus kohtuasjas 249/83: Hoeckx, EKL 1985, lk 973, punkt 20).
26 Vaidlusalune lapsekasvatustoetus on soodustus, millele on õigus ka osalise tööajaga töötajatel. Seega on tegemist sotsiaalse
soodustusega määruse nr 1612/68 artikli 7 lõike 2 tähenduses.
27 Tuleb lisada, et kuna määrus nr 1612/68 on üldiselt kohaldatav selles osas, mis puudutab töötajate vaba liikumist, siis võib
selle artikli 7 lõiget 2 kohaldada sotsiaalsetele soodustustele, mis kuuluvad samal ajal ka määruse nr 1408/71 kohaldamisalasse
(vt 10. märtsi 1993. aasta otsus kohtuasjas C‑111/91: komisjon v. Luksemburg, EKL1993, lk I-817, punkt 21).
28 Seega tuleb teisele ja kolmandale küsimusele vastata, et selline hüvitis nagu lapsekasvatustoetus, mida antakse BErzGG alusel
automaatselt isikutele, kes vastavad teatavatele objektiivsetele kriteeriumidele, ilma et individuaalselt ja kaalutlusõigust
kasutades hinnataks isiku konkreetseid vajadusi, ning mille eesmärgiks on katta perekonna väljaminekuid, kuulub ühenduse õiguse
esemelisse kohaldamisalasse kui perehüvitis määruse nr 1408/71 artikli 4 lõike 1 punkti h tähenduses ja kui sotsiaalne soodustus
määruse nr 1612/68 artikli 7 lõike 2 tähenduses.
29 Esimese küsimusega soovib siseriiklik kohus sisuliselt teada, kas ühe liikmesriigi kodanikku, kes elab teises liikmesriigis,
kus ta on töötanud ning kus ta on hiljem saanud sotsiaalabi, tuleb pidada töötajaks määruse nr 1612/68 või määruse nr 1408/71
tähenduses. 30 Kõigepealt tuleb meenutada, et BErzGG kohaselt on lapsekasvatustoetuse määramise eelduseks see, et isik ei tööta või ei tööta
täisajaga. Nimetatud tingimus piirab nende isikute ringi, kellel on õigus saada lapsekasvatustoetust ning keda tuleb samal
ajal pidada töötajaks ühenduse õiguse tähenduses.
31 Edasi tuleb märkida, et töötaja mõiste ühenduse õiguses ei ole ühetähenduslik, vaid varieerub vastavalt valdkonnale, kus seda
mõistet kohaldatakse. Nii ei vasta EÜ asutamislepingu artiklis 48 ja määruses nr 1612/68 kasutatav töötaja mõiste tingimata
EÜ asutamislepingu artiklis 51 ja määruses nr 1408/71 kasutatavale töötaja mõistele.
Töötaja asutamislepingu artikli 48 ja määruse nr 1612/68 tähenduses
32 Asutamislepingu artikli 48 ja määruse nr 1612/68 tähenduses tuleb töötajaks pidada isikut, kes osutab teatava aja jooksul
teisele isikule tema juhtimise all teenuseid, mille eest ta saab tasu. Kui töösuhe on lõppenud, lõpeb põhimõtteliselt ka isiku
töötaja staatus, arvestades siiski ka sellega, et ühelt poolt võib staatusel olla teatav mõju ka pärast töösuhte lõppu ning
teiselt poolt, et reaalselt tööd otsivat isikut tuleb samuti pidada töötajaks (vt selle kohta 3. juuli 1986. aasta otsus kohtuasjas
66/85: Lawrie-Blum, EKL 1986, lk 2121, punkt 17; 21. juuni 1988. aasta otsus kohtuasjas 39/86: Lair, EKL 1988, lk 3161, punktid 31–36;
ning 26. veebruari 1991. aasta otsus kohtuasjas C‑292/89: Antonissen, EKL 1991, lk I‑745, punktid 12 ja 13).
33 Lisaks tuleb meenutada, et kui ühe liikmesriigi kodanikust töötaja, kes on töötanud teise liikmesriigi territooriumil, jääb
sinna edasi pärast vanaduspensioni väljateenimist, siis tema järglastele, kes on saanud 21-aastaseks, ei ole enam tema ülalpidamisel
ega oma töötaja staatust, ei laiene võrdse kohtlemise õigus määruse nr 1612/68 artikli 7 tähenduses seoses vastuvõtva liikmesriigi
õigusaktides ette nähtud sotsiaalhüvitisega (vt 18. juuni 1987. aasta otsus kohtuasjas 316/85: Lebon, EKL 1987, lk 2811).
34 Käesolevas asjas ei ole eelotsusetaotluse esitanud kohus edastanud piisavalt andmeid, et Euroopa Kohus saaks kontrollida,
kas eeltoodud kaalutlusi arvesse võttes on põhikohtuasja hageja olukorras olev isik töötaja asutamislepingu artikli 48 ja
määruse nr 1612/68 tähenduses, näiteks selle alusel, et ta otsib tööd. Seega peab nimetatud küsimust uurima eelotsusetaotluse
esitanud kohus.
Töötaja määruse nr 1408/71 tähenduses
35 Vastavalt määruse nr 1408/71 artiklile 2 kohaldatakse määrust töötajate ja füüsilisest isikust ettevõtjate suhtes, kelle suhtes
kehtivad või on kehtinud ühe või mitme liikmesriigi õigusaktid ja kes on mõne liikmesriigi kodanikud, ning nende pereliikmete
36 Nii on isikul töötaja staatus määruse nr 1408/71 tähenduses, kui ta on kohustuslikult või vabatahtlikult kindlustatud kas
või ühe riski suhtes, mida hõlmavad määruse nr 1408/71 artikli 1 punktis a osutatud sotsiaalkindlustuse üld- või eriskeemid,
ning seda sõltumata töösuhte olemasolust (vt selle kohta 31. mai 1979. aasta otsus kohtuasjas 182/78: Pierik II, EKL 1979,
lk 1977, punktid 4 ja 7, ning 9. juuli 1987. aasta otsus liidetud kohtuasjades 82/86 ja 103/86: Laborero ja Sabato, EKL 1987,
lk 3401, punkt 17).
37 Seetõttu leiab komisjon, et hagejat tuleb pidada määruse nr 1408/71 tähenduses töötajaks juba seetõttu, et ta oli kindlustatud
Saksamaal kohustusliku pensionikindlustuse alusel ning et sotsiaalabiasutus tagas talle ja tema lastele ravikindlustuse ning
tasus vastavad kindlustusmaksed.
38 Ka Prantsuse valitsus oli kohtuistungil seisukohal, et põhikohtuasja hagejat võib pidada töötajaks ühenduse sotsiaalkindlustusõiguse
tähenduses, kuna ta oli – ja on võib-olla ikka veel – Saksa pensionikindlustusskeemi alusel kindlustatud.
39 Saksamaa valitsus märgib siiski, et määruse nr 1408/71 I lisa I punkti alapunkti C („Saksamaa”) kohaselt võib perehüvitiste
valdkonnas, kuhu kuulub ka kõnealune toetus, pidada töötajaks üksnes töötuse vastu kohustuslikult kindlustatut või isikut,
kes sellise kindlustuse tõttu saab ravikindlustuse alusel rahalisi hüvitisi või nendega võrreldavaid hüvitisi.
40 Kohtuistungil rõhutas komisjon ka seda, et 30. jaanuari 1997. aasta otsuses liidetud kohtuasjades C‑4/95 ja C‑5/95: Stöber
ja Piosa Pereira (EKL 1997, lk I‑511) seati kahtluse alla väide, mille kohaselt määruses nr 1408/71 ette nähtud kindlustusest
üheainsa riski suhtes piisab, et isikul oleks töötaja staatus määruse tähenduses.
41 Sellega seoses tuleb märkida, et eespool viidatud Stöberi ja Piosa Pereira kohtuotsuse punktis 36 leidis Euroopa Kohus, et
miski ei takista liikmesriikidel anda peretoetuste saamise õigust üksnes isikutele, kes kuuluvad solidaarsesse süsteemi erikindlustusskeemi
kaudu, kõnealusel juhul füüsilisest isikust ettevõtjate pensionikindlustusskeemi kaudu.
42 Määruse nr 1408/71 I lisa I punkti alapunkti C („Saksamaa”) kohaselt, millele viitab sama määruse artikli 1 punkti a alapunkt ii,
võib määruse nr 1408/71 III jaotise 7. peatükis ette nähtud perehüvitiste määramisel pidada töötajaks määruse artikli 1 punkti a
alapunkti ii tähenduses üksnes isikuid, kes on töötuse vastu kohustuslikult kindlustatud, või isikuid, kes sellise kindlustuse
tõttu saavad ravikindlustuse alusel rahalisi hüvitisi või nendega võrreldavaid hüvitisi (12. juuni 1997. aasta otsus kohtuasjas
C‑266/95: Merino García, EKL 1997, lk I‑3279).
43 Nagu kõnealuse sätte sõnastusest selgelt nähtub, täpsustab või piirab määruse nr 1408/71 I lisa I punkti alapunkt C töötaja
mõistet sama määruse artikli 1 punkti a alapunkti ii tähenduses üksnes määruse III jaotise 7. peatükis sätestatud perehüvitiste
määramise puhul.
44 Võttes arvesse, et põhikohtuasja hageja olukorda ei reguleeri ükski III jaotise 7. peatüki säte, ei saa tema suhtes kohaldada
I lisa I punkti alapunkti C piirangut, mistõttu see, kas ta on töötaja määruse nr 1408/71 tähenduses, tuleb kindlaks määrata
üksnes sama määruse artikli 1 punkti a alapunkti ii alusel. Niisiis on nimetatud isikul töötaja staatusega seotud õigused,
kui selgub, et ta on kohustuslikult või vabatahtlikult kindlustatud kas või ühe riski suhtes määruse nr 1408/71 artikli 1
punktis a nimetatud sotsiaalkindlustuse üld- või eriskeemi alusel. 45 Kuna eelotsusetaotluses ei ole esitatud piisavalt andmeid selleks, et Euroopa Kohus saaks arvesse võtta kõiki põhikohtuasja
seisukohalt olulisi asjaolusid, siis peab eelotsusetaotluse esitanud kohus välja selgitama, kas põhikohtuasja hageja kuulub
asutamislepingu artikli 48 ja määruse nr 1612/68 või määruse nr 1408/71 isikulisse kohaldamisalasse.
46 Neljanda küsimusega soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus teada, kas ühenduse õigusega on vastuolus see, kui üks liikmesriik
nõuab teiste liikmesriikide kodanikelt lapsekasvatustoetuse saamiseks vormikohase elamisloa esitamist.
47 See küsimus lähtub eeldusest, et põhikohtuasja hagejal on õigus asjaomases liikmesriigis elada.
48 BErzGG kohaselt peab vaidlusaluse lapsekasvatustoetuse saamiseks olema hüvitise saamise teistele, sisulistele tingimustele
vastava isiku alaline või tavaline elukoht Saksamaa territooriumil.
49 Teise liikmesriigi kodanik, kellel on õigus Saksamaa territooriumil elada ja kes seal elab, täidab nimetatud tingimuse. Selles
suhtes on ta samasuguses olukorras nagu Saksamaa territooriumil elav Saksamaa kodanik.
50 BErzGG sätestab siiski, et erinevalt Saksamaa kodanikest peab välismaalastel, sealhulgas ka teiste liikmesriikide kodanikel,
vaidlusaluse toetuse saamiseks olema kindlat tüüpi elamisluba. Selgub, et tõendist, et on esitatud elamisloa taotlus, ei piisa,
ehkki selline tõend tõendab selgelt, et riigis viibimine on seaduslik.
51 Eelotsusetaotluse esitanud kohus märgib lisaks, et „puhtadministratiivsetel põhjustel tekkinud viivitus [sellise elamisloa]
andmisel võib oluliselt kahjustada Euroopa Liidu kodanike õigusi”.
52 Kuigi ühenduse õigusega ei ole vastuolus, kui üks liikmesriik nõuab tema territooriumil seaduslikult viibivatelt teiste liikmesriikide
kodanikelt, et neil oleks alati võimalik esitada riigis viibimise õigust tõendav dokument, kuivõrd samasugune kohustus kehtib
ka oma riigi kodanikele seoses isikutunnistusega (vt selle kohta 27. aprilli 1989. aasta otsus kohtuasjas 321/87: komisjon
v. Belgia, EKL 1989, lk 997, punkt 12, ning 30. aprilli 1998. aasta otsus kohtuasjas C‑24/97: komisjon v. Saksamaa, EKL 1998, lk I‑2133, punkt 13), siis ei kehti sama tingimata juhul, kui liikmesriik nõuab teiste liikmesriikide
kodanikelt, et lapsekasvatustoetuse saamiseks peab neil olema elamisluba, mille väljastamine sõltub riigiasutusest.
53 Riigis viibimise õiguse tunnustamise seisukohalt saab elamisloal olla vaid deklaratiivne ja tõendav tähendus (vt selle kohta
8. aprilli 1976. aasta otsus kohtuasjas 48/75: Royer, EKL 1976, lk 497, punkt 50). Kohtutoimikust aga selgub, et elamisloal
on lapsekasvatustoetuse saamiseks õigust loov tähendus.
54 Sellest järeldub, et kui üks liikmesriik nõuab teise liikmesriigi kodanikult, kes soovib saada sellist toetust nagu vaidlusalune
toetus, õigust loova tähendusega dokumendi esitamist, mille väljastab selle liikmesriigi enda asutus, kusjuures oma riigi
kodanikelt ei nõuta ühtki sellist dokumenti, siis on tegemist ebavõrdse kohtlemisega.
55 Asutamislepingu kohaldamisalas ning õigustavate asjaolude puudumisel on sellise ebavõrdse kohtlemise puhul tegemist EÜ asutamislepingu
artiklis 6 keelatud diskrimineerimisega.
56 Saksamaa valitsus möönis kohtuistungil, et BErzGG-s kehtestatud tingimus kujutab endast ebavõrdset kohtlemist asutamislepingu
artikli 6 tähenduses, kuid rõhutas samas, et põhikohtuasja faktid ei kuulu asutamislepingu esemelisse ega isikulisse kohaldamisalasse,
mistõttu põhikohtuasja hageja ei saa sellele sättele tugineda.
57 Mis puutub esemelisse kohaldamisalasse, siis tuleb viidata esimese, teise ja kolmanda küsimuse vastustele, millest nähtub,
et põhikohtuasjas vaidlusalune lapsekasvatustoetus kuulub vaieldamatult ühenduse õiguse esemelisse kohaldamisalasse.
58 Mis puutub isikulisse kohaldamisalasse, siis juhul, kui eelotsusetaotluse esitanud kohus peaks esimesele küsimusele antud
vastust silmas pidades otsustama, et põhikohtuasja hageja on töötaja asutamislepingu artikli 48 ja määruse nr 1612/68 tähenduses
või määruse nr 1408/71 tähenduses, oleks vaidlusalune ebavõrdne kohtlemine vastuolus asutamislepingu artiklitega 48 ja 51.
59 Vastasel juhul väidab komisjon, et alates 1. novembrist 1993, mil jõustub Euroopa Liidu leping, on põhikohtuasja hagejal igal
juhul õigus teises liikmesriigis viibida EÜ asutamislepingu artikli 8a alusel, mis sätestab: „Igal Liidu kodanikul on vastavalt
käesolevale lepingule ja selle rakendamiseks võetud meetmetega kehtestatud piirangutele ja tingimustele õigus vabalt liikuda
ja elada liikmesriikide territooriumil.” EÜ asutamislepingu artikli 8 lõike 1 kohaselt on Euroopa Liidu kodanik iga isik,
kellel on mõne liikmesriigi kodakondsus.
60 Tuleb siiski rõhutada, et käesoleval juhul ei ole vaja uurida, kas põhikohtuasja hageja saab tugineda asutamislepingu artiklile
8a, et nõuda asjaomases liikmesriigis viibimise õiguse tunnustamist, kuna on fakt, et tal on juba õigus selles riigis elada,
ehkki loa väljastamisest keelduti.
61 Ühe liikmesriigi kodanikuna, kes elab seaduslikult teise liikmesriigi territooriumil, kuulub põhikohtuasja hageja asutamislepingu
Euroopa kodakondsust käsitlevate sätete isikulisse kohaldamisalasse.
62 Asutamislepingu artikli 8 lõikes 2 aga seotakse Euroopa Liidu kodaniku staatusega asutamislepingus ette nähtud õigused ja
kohustused, mille hulka kuulub ka lepingu artiklis 6 ette nähtud õigus mitte olla diskrimineeritud kodakondsuse alusel asutamislepingu
esemelises kohaldamisalas.
63 Sellest järeldub, et Euroopa Liidu kodanik, kes, nagu põhikohtuasja hageja, elab seaduslikult vastuvõtva liikmesriigi territooriumil,
võib tugineda asutamislepingu artiklile 6 kõigis olukordades, mis kuuluvad ühenduse õiguse esemelisse kohaldamisalasse, sealhulgas
ka olukorras, kus liikmesriik viivitab tema territooriumil seaduslikult elavatele isikutele antava toetuse määramisega või
keeldub selle määramisest põhjendusega, et isikul puudub dokument, mida ei nõuta selle riigi oma kodanikelt ning mille väljastamisega
riigiasutus võib viivitada või sellest keelduda.
64 Kuna ebavõrdne kohtlemine kuulub asutamislepingu kohaldamisalasse, ei saa seda pidada õigustatuks. Tegemist on hageja diskrimineerimisega
otseselt tema kodakondsuse alusel ning Euroopa Kohtule ei ole esitatud ühtki sellise ebavõrdse kohtlemise õigustust.
65 Neljandale küsimusele tuleb seega vastata, et ühenduse õigusega on vastuolus see, kui üks liikmesriik nõuab teiste liikmesriikide
kodanikelt, kellel on õigus tema territooriumil elada, lapsekasvatustoetuse saamiseks siseriikliku asutuse väljastatud vormikohase
elamisloa esitamist, samas kui selle riigi oma kodanikel peab ainult olema selles riigis alaline või tavaline elukoht.
66 Euroopa Kohtule märkusi esitanud Saksamaa, Hispaania, Prantsuse ja Ühendkuningriigi valitsuse ning komisjoni kohtukulusid
ei hüvitata. Et põhikohtuasja poolte jaoks on käesolev menetlus siseriiklikus kohtus poolelioleva asja üks staadium, otsustab
kulude jaotuse nimetatud kohus.
vastuseks küsimustele, mis talle 2. veebruari 1996. aasta määrusega esitas Bayerisches Landessozialgericht, otsustab:
1. Selline hüvitis nagu lapsekasvatustoetus, mida antakse Bundeserziehungsgeldgesetz’i alusel automaatselt isikutele, kes vastavad
vajadusi, ning mille eesmärgiks on katta perekonna väljaminekuid, kuulub ühenduse õiguse esemelissekohaldamisalasse kui perehüvitis nõukogu 14. juuni 1971. aasta määruse (EMÜ) nr 1408/71 sotsiaalkindlustusskeemide kohaldamise
kohta ühenduse piires liikuvate töötajate, füüsilisest isikust ettevõtjate ja nende pereliikmete suhtes (muudetud ja ajakohastatud
nõukogu 2. juuni 1983. aasta määrusega (EMÜ) nr 2001/83, mida on omakorda muudetud nõukogu 30. oktoobri 1989. aasta määrusega
(EMÜ) nr 3427/89) artikli 4 lõike 1 punkti h tähenduses ning kui sotsiaalne soodustus nõukogu 15. oktoobri 1968. aasta määruse
(EMÜ) nr 1612/68 töötajate liikumisvabaduse kohta ühenduse piires artikli 7 lõike 2 tähenduses.
2. Eelotsusetaotluse esitanud kohtu ülesanne on kindlaks määrata, kas põhikohtuasja hageja kuulub EÜ asutamislepingu artikli 48
ja määruse nr 1612/68 või määruse nr 1408/71 isikulisse kohaldamisalasse.
3. Ühenduse õigusega on vastuolus see, kui üks liikmesriik nõuab teiste liikmesriikide kodanikelt, kellel on õigus tema territooriumil
elada, lapsekasvatustoetuse saamiseks siseriikliku asutuse väljastatud vormikohase elamisloa esitamist, samas kui selle riigi
oma kodanikel peab ainult olema selles riigis alaline või tavaline elukoht.
Kuulutatud avalikul kohtuistungil 12. mail 1998 Luxembourgis.

matches: kohus kohus Kohus kohus kohus Kohus Kohus kohus kohus kohus kohus