Toidutoormes ja toidus lubatud keemiliste taimekaitsevahendite jääkide loetelu ja piirnormid – Riigi Teataja
RT I 2004, 60, 423
Toidutoormes ja toidus lubatud keemiliste taimekaitsevahendite jääkide loetelu ja piirnormid1
Vastu võetud 22.07.2004 nr 254
Määrus kehtestatakse «Toiduseaduse» (RT I 1999, 30, 415; 2002, 13, 81; 61, 375; 63, 387; 102, 603; 2004, 27, 177; 34, 236) § 19 lõike 3 alusel.
§ 1. Loomses toidutoormes ja toidus lubatud keemiliste taimekaitsevahendite jääkide piirnormid
Loomses toidutoormes ja toidus ei tohi lubatud keemiliste taimekaitsevahendite jääkide sisaldus ületada Euroopa Ühenduste Nõukogu direktiivis 86/363/EMÜ, millega kehtestatakse loomses toidus sisalduvate ja selle pinnal esinevate pestitsiidide jääkide lubatud piirnormid (EÜT L 221, 7.08.1986, lk 43–47), kehtestatud piirnorme.
§ 2. Taimses toidutoormes ja toidus lubatud keemiliste taimekaitsevahendite jääkide piirnormid
(1) Taimses toidutoormes ja toidus ei tohi lubatud keemiliste taimekaitsevahendite jääkide sisaldus ületada Euroopa Ühenduste Nõukogu direktiivis 76/895/EMÜ, millega kehtestatakse puu- ja köögiviljas sisalduvate ja nende pinnal esinevate pestitsiidide jääkide piirnormid (EÜT L 340, 9.12.1976, lk 26–31), ja Euroopa Ühenduste Nõukogu direktiivis 90/642/EMÜ, millega kehtestatakse teatavates taimset päritolu saadustes, sealhulgas puu- ja köögiviljas sisalduvate ja nende pinnal esinevate pestitsiidide jääkide lubatud piirnormid (EÜT L 350, 14.12.1990, lk 71–79), kehtestatud piirnorme.
(2) Taimses toidutoormes ja toidus ei tohi lisas 1 loetletud keemiliste taimekaitsevahendite jääkide sisaldus, mille kohta ei ole kehtestatud Euroopa Liidu norme, ületada samas lisas toodud piirnorme.
(3) Teraviljas ei tohi lubatud keemiliste taimekaitsevahendite jääkide sisaldus ületada Euroopa Ühenduste Nõukogu direktiivis 86/362/EMÜ, millega kehtestatakse teraviljas sisalduvate ja nende pinnal esinevate pestitsiidide jääkide lubatud piirnormid (EÜT L 221, 7.08.1986, lk 37–42), kehtestatud piirnorme.
(4) Teraviljas ei tohi lisas 2 loetletud keemiliste taimekaitsevahendite jääkide sisaldus, mille kohta ei ole kehtestatud Euroopa Liidu norme, ületada samas lisas toodud piirnorme.
§ 3. Kuivatatud, muul viisil töödeldud või mitmest komponendist koosnevas toidutoormes ja toidus lubatud keemiliste taimekaitsevahendite jääkide piirnormid
(1) Paragrahvides 1 ja 2 sätestatud nõudeid kohaldatakse ka kuivatatud või muul viisil töödeldud toidutoorme ja toidu suhtes ning mitmest komponendist koosneva toidutoorme ja toidu suhtes.
(2) Kuivatatud või muul viisil töödeldud toidutoormes ja toidus ei tohi lubatud keemiliste taimekaitsevahendite jääkide sisaldus ületada §-s 1 ning § 2 lõigetes 1 ja 3 nimetatud direktiivides või lisades 1 ja 2 kehtestatud piirnorme, võttes arvesse kuivatamisest põhjustatud kontsentreerumist või muul viisil töötlemisest põhjustatud kontsentreerumist või lahjenemist.
(3) Mitmest komponendist koosnevas toidutoormes ja toidus ei tohi lubatud keemiliste taimekaitsevahendite jääkide sisaldus ületada §-s 1 ning § 2 lõigetes 1 ja 3 nimetatud direktiivides või lisades 1 ja 2 kehtestatud piirnorme, võttes arvesse koostisosade suhtelist sisaldust.
Vabariigi Valitsuse 20. mai 2003. a määrus nr 159 «Toidutoormes ja toidus lubatud keemiliste taimekaitsevahendite jääkide loetelu ja piirnormid1» (RT I 2003, 43, 296; 66, 452) tunnistatakse kehtetuks.
1 EÜ Nõukogu direktiiv 76/895/EMÜ, millega kehtestatakse puu- ja köögiviljas sisalduvate ja nende pinnal esinevate pestitsiidide jääkide piirnormid (EÜT L 340, 9.12.1976, lk 26–31), muudetud direktiividega 80/428/EMÜ (EÜT L 102, 19.04.1980, lk 26), 81/36/EMÜ (EÜT L 46, 19.02.1981, lk 33–34), 82/528/EMÜ (EÜT L 234, 9.08.1982, lk 1–4), 88/298/EMÜ (EÜT L 126, 20.05.1988, lk 53–54), 89/186/EMÜ (EÜT L 66, 10.03.1989, lk 36), 93/58/EMÜ (EÜT L 211, 23.08.1993, lk 6–39), 96/32/EÜ (EÜT L 144, 18.06.1996, lk 12–34), 97/41/EÜ (EÜT L 184, 12.07.1997, lk 33–49), 2000/24/EÜ (EÜT L 107, 4.05.2000, lk 28–37), 2000/57/EÜ (EÜT L 244, 29.09.2000, lk 76–77), 2000/82/EÜ (EÜT L 3, 6.01.2001, lk 18–26), 2002/66/EÜ (EÜT L 192, 20.07.2002, lk 47–53), 2002/71/EÜ (EÜT L 225, 22.08.2002, lk 21–28), 2002/79/EÜ (EÜT L 291, 28.10.2002, lk 1–19), 2003/60/EÜ (ELT L 155, 24.06.2003, lk 15–34), 2003/118/EÜ (ELT L 327, 16.12.2003, lk 25–32); EÜ Nõukogu direktiiv 86/362/EMÜ, millega kehtestatakse teraviljas sisalduvate ja nende pinnal esinevate pestitsiidide jääkide lubatud piirnormid (EÜT L 221, 7.08.1986, lk 37–42), muudetud direktiividega 88/298/EMÜ (EÜT L 126, 20.05.1988, lk 53–54), 93/57/EMÜ (EÜT L 211, 23.08.1993, lk 1–5), 94/29/EÜ (EÜT L 189, 23.07.1994, lk 67–69), 95/39/EÜ (EÜT L 197, 22.08.1995, lk 29–31), 96/33/EÜ (EÜT L 144, 18.06.1996, lk 35–38), 97/41/EÜ (EÜT L 184, 12.07.1997, lk 33–49), 97/71/EÜ (EÜT L 347, 18.12.1997, lk 42–44), 98/82/EÜ (EÜT L 290, 29.10.1998, lk 25–54), 99/65/EÜ (EÜT L 172, 8.07.1999, lk 40–41), 99/71/EÜ (EÜT L 194, 27.07.1999, lk 36–44), 2000/24/EÜ (EÜT L 107, 4.05.2000, lk 28–37), 2000/42/EÜ (EÜT L 158, 30.06.2000, lk 51–75), 2000/48/EÜ (EÜT L 197, 3.08.2000, lk 26–31), 2000/58/EÜ (EÜT L 244, 29.09.2000, lk 78–83), 2000/81/EÜ (EÜT L 326, 22.12.2000, lk 56–62), 2000/82/EÜ (EÜT L 3, 6.01.2001, lk 18–26), 2001/39/EÜ (EÜT L 148, 1.06.2001, lk 70–77), 2001/48/EÜ (EÜT L 180, 3.07.2001, lk 26–33), 2001/57/EÜ (EÜT L 208, 1.08.2001, lk 36–43), 2002/23/EÜ (EÜT L 64, 7.03.2002, lk 13–19), 2002/42/EÜ (EÜT L 134, 22.05.2002, lk 29–36), 2002/66/EÜ (EÜT L 192, 20.07.2002, lk 47–53), 2002/71/EÜ (EÜT L 225, 22.08.2002, lk 21–28), 2002/76/EÜ (EÜT L 240, 7.09.2002, lk 45–50), 2002/79/EÜ (EÜT L 291, 28.10.2002, lk 1–19), 2002/97/EÜ (EÜT L 343, 18.12.2002, lk 23–30), 2003/60/EÜ (ELT L 155, 24.06.2003, lk 15–34), 2003/62/EÜ (ELT L 154, 21.06.2003, lk 70–78), 2003/113/EÜ (ELT L 324, 11.12.2003, lk 24–35), 2003/118/EÜ (ELT L 327, 16.12.2003, lk 25–32), 2004/2/EÜ (ELT L 14, 21.01.2004, lk 10–18), 2004/61/EÜ (ELT L 127, 29.04.2004, lk 81–91); EÜ Nõukogu direktiiv 86/363/EMÜ, millega kehtestatakse loomses toidus sisalduvate ja selle pinnal esinevate pestitsiidide jääkide lubatud piirnormid (EÜT L 221, 7.08.1986, lk 43–47), muudetud direktiividega 93/57/EMÜ (EÜT L 211, 23.08.1993, lk 1–5), 94/29/EÜ (EÜT L 189, 23.07.1994, lk 67–69), 95/39/EÜ (EÜT L 197, 22.08.1995, lk 29–31), 96/33/EÜ (EÜT L 144, 18.06.1996, lk 35–38), 97/41/EÜ (EÜT L 184, 12.07.1997, lk 33–49), 97/71/EÜ (EÜT L 347, 18.12.1997, lk 42–44), 98/82/EÜ (EÜT L 290, 29.10.1998, lk 25–54), 99/71/EÜ (EÜT L 194, 27.07.1999, lk 36–44), 2000/24/EÜ (EÜT L 107, 4.05.2000, lk 28–37), 2000/42/EÜ (EÜT L 158, 30.06.2000, lk 51–75), 2000/58/EÜ (EÜT L 244, 29.09.2000, lk 78–83), 2000/81/EÜ (EÜT L 326, 22.12.2000, lk 56–62), 2000/82/EÜ (EÜT L 3, 6.01.2001, lk 18–26), 2001/39/EÜ (EÜT L 148, 1.06.2001, lk 70–77), 2001/57/EÜ (EÜT L 208, 1.08.2001, lk 36–43), 2002/23/EÜ (EÜT L 64, 7.03.2002, lk 13–19), 2002/42/EÜ (EÜT L 134, 22.05.2002, lk 29–36), 2002/66/EÜ (EÜT L 192, 20.07.2002, lk 47–53), 2002/71/EÜ (EÜT L 225, 22.08.2002, lk 21–28), 2002/79/EÜ (EÜT L 291, 28.10.2002, lk 1–19), 2002/97/EÜ (EÜT L 343, 18.12.2002, lk 23–30), 2003/60/EÜ (ELT L 155, 24.06.2003, lk 15–34), 2003/113/EÜ (ELT L 324, 11.12.2003, lk 24–35), 2003/118/EÜ (ELT L 327, 16.12.2003, lk 25–32), 2004/2/EÜ (ELT L 14, 21.01.2004, lk 10–18), 2004/61/EÜ (ELT L 127, 29.04.2004, lk 81–91); EÜ Nõukogu direktiiv 90/642/EMÜ, millega kehtestatakse teatavates taimset päritolu saadustes, sealhulgas puu- ja köögiviljas sisalduvate ja nende pinnal esinevate pestitsiidide jääkide lubatud piirnormid (EÜT L 350, 14.12.1990, lk 71–79), muudetud direktiividega 93/58/EMÜ (EÜT L 211, 23.08.1993, lk 6–39), 94/30/EÜ (EÜT L 189, 23.07.1994, lk 70–83), 95/38/EÜ (EÜT L 197, 22.08.1995, lk 14–28), 95/61/EÜ (EÜT L 292, 7.12.1995, lk 27–30), 96/32/EÜ (EÜT L 144, 18.06.1996, lk 12–34), 97/41/EÜ (EÜT L 184, 12.07.1997, lk 33–49), 97/71/EÜ (EÜT L 347, 18.12.1997, lk 42–44), 98/82/EÜ (EÜT L 290, 29.10.1998, lk 25–54), 99/65/EÜ (EÜT L 172, 8.07.1999, lk 40–41), 99/71/EÜ (EÜT L 194, 27.07.1999, lk 36–44), 2000/24/EÜ (EÜT L 107, 4.05.2000, lk 28–37), 2000/42/EÜ (EÜT L 158, 30.06.2000, lk 51–75), 2000/48/EÜ (EÜT L 197, 3.08.2000, lk 26–31), 2000/57/EÜ (EÜT L 244, 29.09.2000, lk 76–77), 2000/58/EÜ (EÜT L 244, 29.09.2000, lk 78–83), 2000/81/EÜ (EÜT L 326, 22.12.2000, lk 56–62), 2000/82/EÜ (EÜT L 3, 6.01.2001, lk 18–26), 2001/35/EÜ (EÜT L 136, 18.05.2001, lk 42–48), 2001/39/EÜ (EÜT L 148, 1.06.2001, lk 70–77), 2001/48/EÜ (EÜT L 180, 3.07.2001, lk 26–33), 2001/57/EÜ (EÜT L 208, 1.08.2001, lk 36–43), 2002/5/EÜ (EÜT L 34, 5.02.2002, lk 7–12), 2002/23/EÜ (EÜT L 64, 7.03.2002, lk 13–19), 2002/42/EÜ (EÜT L 134, 22.05.2002, lk 29–36), 2002/66/EÜ (EÜT L 192, 20.07.2002, lk 47–53), 2002/71/EÜ (EÜT L 225, 22.08.2002, lk 21–28), 2002/76/EÜ (EÜT L 240, 7.09.2002, lk 45–50), 2002/79/EÜ (EÜT L 291, 28.10.2002, lk 1–19), 2002/97/EÜ (EÜT L 343, 18.12.2002, lk 23–30), 2002/100/EÜ (EÜT L 2, 7.01.2003, lk 33–38), 2003/60/EÜ (ELT L 155, 24.06.2003, lk 15–34), 2003/62/EÜ (ELT L 154, 21.06.2003, lk 70–78), 2003/69/EÜ (ELT L 175, 15.07.2003, lk 37–44), 2003/113/EÜ (ELT L 324, 11.12.2003, lk 24–35), 2003/118/EÜ (ELT L 327, 16.12.2003, lk 25–32), 2004/2/EÜ (ELT L 14, 21.01.2004, lk 10–18), 2004/59/EÜ (ELT L 120, 24.04.2004, lk 30–38), 2004/61/EÜ (ELT L 127, 29.04.2004, lk 81–91).
Vabariigi Valitsuse 22. juuli 2004. a määruse nr 254 «Toidutoormes ja toidus lubatud keemiliste taimekaitsevahendite jääkide loetelu ja piirnormid»
PUU- JA KÖÖGIVILJAS, MARJADES, ÕLISEEMNETES, TEES, HUMALAS JA VÜRTSIDES SELLISTE LUBATUD KEEMILISTE TAIMEKAITSEVAHENDITE JÄÄKIDE LOETELU JA PIIRNORMID, MILLE KOHTA EI OLE KEHTESTATUD EUROOPA LIIDU NORME
Tabel 1. Puu- ja köögiviljas, marjades, õliseemnetes, tees, humalas ja vürtsides selliste lubatud keemiliste taimekaitsevahendite jääkide piirnormid, mille kohta ei ole kehtestatud Euroopa Liidu norme
Taimne toit1
Taimekaitsevahendi toimeaine ja selle piirnorm (mg/kg)
Butüülfluasifop Desmetriin Diafentiuroon Difenokonasool Diflubensuroon Dikamba
1. Puuvili või mari: värske, kuivatatud, keetmata, külmutatud, suhkruta; pähklid
1.1. TSITRUSELISED 0,5 0,05
1.2. PÄHKLIPUU VILJAD (lüditud või lüdimata) 0,05
1.3. SEEMNEVILJALISED PUUVILJAD 0,1 0,05
1.4. LUUVILJALISED PUUVILJAD 0,05
Kirss 0,05
Ploom 0,05
1.5. MARJAD JA VÄIKESED PUUVILJAD 0,05
1.5.1. Laua- ja veiniviinamari 0,1
1.5.2. Maasikas (v.a metsmaasikas) 0,1
1.5.3. Koguviljad
Vaarikas 0,05
1.6. MITMESUGUSED 0,05
2. Köögivili: värske või keetmata, külmutatud või kuivatatud
2.1. JUUR- JA MUGULKÖÖGIVILI 0,05
Söögipeet 0,1
Porgand 0,03
Juurseller 0,5
2.2. SIBULKÖÖGIVILI 0,05
Sibul 0,1 0,05
Varane sibul 0,05
2.3. VILIKÖÖGIVILI 0,05
2.3.1. Maavitsalised
Tomat 0,5
2.3.2. Kõrvitsalised – söödava koorega
2.4. RISTÕIELISED KÖÖGIVILJAD 0,05
2.4.1. Õisik-ristõielised 0,02 0,05 0,2
2.4.2. Pea-ristõielised 0,02 0,05 0,2
2.5. LEHTKÖÖGIVILJAD JA VÄRSKED ROHELISED TAIMED 0,05
2.5.1. Salat ja samalaadsed
Aedsalat 0,01
2.5.2. Rohelised taimed
Lehtseller 0,01
2.6. KAUNKÖÖGIVILI (värske) 0,05
Uba 1,0
Hernes 0,1
2.7. VARSKÖÖGIVILI 0,05
Porrulauk 0,05
2.8. SEENED 0,1 0,05
3. Kaunviljad 0,05
4. Õliseemned 0,05
5. Kartul 0,05 0,05
6. Tee (must tee Camellia sinensis lehtedest) 0,1 0,1 0,05
7. Humal (kuivatatud), sh humalakäbid ja kontsentreerimata pulber
8. Vürtsid 0,05 0,02 0,2 0,05
Etofumesaat Etüültrineksapak Fenmedifaan Fuberidasool Imidaklopriid Klopüraliid Kloridasoon
1.1. TSITRUSELISED 0,05
1.3. SEEMNEVILJALISED PUUVILJAD 0,05
1.5.1. Maasikas (v.a metsmaasikas) 0,1
1.6. MITMESUGUSED 0,05 0,5
Söögipeet 0,1 0,2 0,1 0,1
Tomat 0,1
Kurk 0,1
2.4.1. Õisik-ristõielised 0,05
2.4.2. Pea-ristõielised 0,05
2.8. SEENED 0,05
Rapsiseemned 1 0,05
5. Kartul 0,05
6. Tee (must tee Camellia sinensis lehtedest) 0,05 0,05
8. Vürtsid 0,05
Kvisalofop Lenatsiil MCPA Metaldehüüd Metkonasool Metamitroon Metasakloor
1.1. TSITRUSELISED 0,2 0,1
1.2. PÄHKLIPUU VILJAD (lüditud või lüdimata) 0,1
1.3. SEEMNEVILJALISED PUUVILJAD 0,5 0,1
1.4. LUUVILJALISED PUUVILJAD 0,5 0,1
1.5. MARJAD JA VÄIKESED PUUVILJAD 0,5 0,1
2.1. JUUR- JA MUGULKÖÖGIVILI 0,4 0,2 0,1
Söögipeet 0,5 0,1
Porgand 0,1
2.2. SIBULKÖÖGIVILI 0,4 0,2 0,1
Sibul 0,05
2.3. VILIKÖÖGIVILI 0,4 0,2 0,1
2.4. RISTÕIELISED KÖÖGIVILJAD 0,4 0,2 0,1
2.5. LEHTKÖÖGIVILJAD JA VÄRSKED ROHELISED TAIMED 0,4 0,2 0,1
2.6. KAUNKÖÖGIVILI (värske) 0,4 0,05 0,2 0,1
2.7. VARSKÖÖGIVILI 0,4 0,2 0,1
2.8. SEENED 0,1
3. Kaunviljad 0,4 0,05 0,2 0,1
4. Õliseemned 0,1
Rapsiseemned 0,1
5. Kartul 0,1 0,05 0,2 0,1
6. Tee (must tee Camellia sinensis lehtedest) 0,1 0,1
7. Humal (kuivatatud), sh humalakäbid ja kontsentreerimata pulber 0,1
8. Vürtsid 0,02 0,1
Metiraam Metribusiin Metüüldiklofop Metüültiofanaat Metüültribenuroon Oksadiksüül
1.1. TSITRUSELISED 2
1.3. SEEMNEVILJALISED PUUVILJAD 0,8 0,5
1.4. LUUVILJALISED PUUVILJAD 0,8
1.5. MARJAD JA VÄIKESED PUUVILJAD 1
1.5.1. Laua- ja veiniviinamari 0,5 0,5
1.6. MITMESUGUSED 0,1 1
2.1. JUUR- JA MUGULKÖÖGIVILI 1
2.2. SIBULKÖÖGIVILI 1
Sibul 0,5
2.3. VILIKÖÖGIVILI 1
Tomat 0,5 0,5
Kurk 0,5 0,5 0,5
2.4. RISTÕIELISED KÖÖGIVILJAD 1
2.5. LEHTKÖÖGIVILJAD JA VÄRSKED ROHELISED TAIMED 1
2.6. KAUNKÖÖGIVILI (värske) 1
2.7. VARSKÖÖGIVILI 1
3. Kaunviljad 1
4. Kartul 0,1 0,1 0,1
5. Tee (must tee Camellia sinensis lehtedest)
6. Humal (kuivatatud), sh humalakäbid ja kontsentreerimata pulber 1 1
Pendimetaliin Pentsükoroon Prometriin Propakloor Propamokarb Rimsulfuroon
1.1. TSITRUSELISED 0,02 0,05
1.2. PÄHKLIPUU VILJAD (lüditud või lüdimata) 0,02 0,05
1.3. SEEMNEVILJALISED PUUVILJAD 0,02 0,05
1.4. LUUVILJALISED PUUVILJAD 0,02 0,05
1.5. MARJAD JA VÄIKESED PUUVILJAD 0,02 0,05
1.6. MITMESUGUSED 0,02 0,5 0,05
2.1. JUUR- JA MUGULKÖÖGIVILI 0,05 0,02 0,05
Kaalikas 0,1
Naeris 0,3
2.2. SIBULKÖÖGIVILI 0,05 0,02 0,05
Küüslauk 0,1
2.3. VILIKÖÖGIVILI 0,05 0,02 0,05
Tomat 0,2
2.4. RISTÕIELISED KÖÖGIVILJAD 0,05 0,02 0,05
2.4.1. Õisik-ristõielised 0,3 0,05
2.4.2. Pea-ristõielised 0,3 0,05
2.5. LEHTKÖÖGIVILJAD JA VÄRSKED ROHELISED TAIMED 0,05 0,02 0,05
2.6. KAUNKÖÖGIVILI (värske) 0,05 0,02 0,1 0,05
2.7. VARSKÖÖGIVILI 0,05 0,02 0,05
Porrulauk 0,1
3. Kaunviljad 0,05 0,02 0,1 0,05
4. Õliseemned 0,02 0,05
5. Kartul 0,05 0,02 0,1 0,05
6. Tee (must tee Camellia sinensis lehtedest) 0,02 0,1 0,05
7. Humal (kuivatatud), sh humalakäbid ja kontsentreerimata pulber 0,1 0,02 0,05
8. Vürtsid 0,02 0,02 0,05
Soksamiid Tiaklopriid Terbutriin Trifluraliin Tsüasofamiid
1.3. SEEMNEVILJALISED PUUVILJAD
Õun, pirn 0,5
2.1. JUUR- JA MUGULKÖÖGIVILI
Kaalikas 0,05
2.4. RISTÕIELISED KÖÖGIVILJAD
4. Õliseemned
Rapsi- ja rüpsiseemned 0,05
5. Kartul 0,1 0,02 0,1 0,01
1 Taimse toidu gruppidesse kuuluvate puu- ja köögiviljade, marjade ning õliseemnete loetelu on esitatud määruse lisa 1 tabelis 2.
Tabel 2. Tabelis 1 nimetatud taimse toidu gruppidesse kuuluvate puu- ja köögiviljade, marjade ning õliseemnete loetelu
Puuvilja, köögivilja või marja nimetus
greip, sidrun, laim, mandariin (sh klementiin jm hübriidid), apelsin, pomel jms
PÄHKLIPUU VILJAD (lüditud või lüdimata):
mandel, brasiilia pähkel, kašupähkel, kastan, kookospähkel, sarapuupähkel, makadaamia, pekanipähkel, seedripähkel, pistaatsiapähkel, kreeka pähkel jms
SEEMNEVILJALISED PUUVILJAD:
õun, pirn, küdoonia jms
LUUVILJALISED PUUVILJAD:
aprikoos, kirss, virsik (sh nektariin jm hübriidid), ploom jms
MARJAD JA VÄIKESED PUUVILJAD:
laua- ja veiniviinamari;
maasikas (v.a metsmaasikas);
koguviljad: murakas, põldmari, logani murakas, vaarikas jms;
teised väikesed puuviljad ja marjad (v.a metsamarjad): mustikas (viljad liigist Vaccinium myrtyllus), jõhvikas, sõstar (punane, must, valge), karusmari jms;
metsamarjad ja metsapuuviljad
avokaado, banaan, dattel, viigimari, kiivi, kumkvaat e kinkan, litši, mango, oliiv, lauaoliiv, oliivid õli ekstraheerimiseks, granadil, ananass, granaatõun, papaia jms
JUUR- JA MUGULKÖÖGIVILI:
söögipeet, porgand, juurseller, mädarõigas, maapirn, pastinaak, juurpetersell, redis, mustjuur, maguskartul, kaalikas, naeris, jamss jms
SIBULKÖÖGIVILI:
küüslauk, sibul, šalott, varane sibul
VILIKÖÖGIVILI:
maavitsalised: tomat, paprika, tšillipipar, baklažaan jms;
kõrvitsalised söödava koorega: kurk, kornišon, kabatšokk jms;
kõrvitsalised mittesöödava koorega: melon, patisson, arbuus jms;
RISTÕIELISED KÖÖGIVILJAD:
õisik-ristõielised: brokoli e spargelkapsas, lillkapsas jms;
pea-ristõielised: rooskapsas, peakapsas jms;
leht-ristõielised: hiina kapsas, lehtkapsas jms;
LEHTKÖÖGIVILJAD JA VÄRSKED ROHELISED TAIMED:
salat ja salatilaadsed taimed: kress-salat, põldsalat, aedsalat, eskariool jms;
spinat ja spinatilaadsed taimed: spinat, mangold (lehtpeet) jms;
ürtallik-kress;
salatsigur;
rohelised maitsetaimed: harakputk, murulauk, lehtpetersell, lehtseller jms
KAUNKÖÖGIVILI (värske):
uba (poetamata ja poetatud), hernes (poetamata ja poetatud) jms
VARSKÖÖGIVILI:
spargel, hispaania artišokk, varsseller, apteegitill, kera-artišokk, porrulauk, rabarber jms
kultiveeritud söögiseened, metsa söögiseened
oad, läätsed, herned jms
linaseemned, maapähklid, mooniseemned, seesamiseemned, päevalilleseemned (sh kestaga ja ilma kestata), rapsiseemned, rüpsiseemned, sojaoad, sinepiseemned, puuvillaseemned jms
varane ja säilituskartul, varane kartul, säilituskartul
TERAVILJAS SELLISTE LUBATUD KEEMILISTE TAIMEKAITSEVAHENDITE JÄÄKIDE LOETELU JA PIIRNORMID, MILLE KOHTA EI OLE KEHTESTATUD EUROOPA LIIDU NORME
Taimekaitsevahendi toimeaine Piirnorm (mg/kg)
Amidosulfuroon 0,05
Difenokonasool 0,05
Dikamba 0,05
Etüültrineksapak 0,2
Fenpropidiin 0,5
Flutriafool 0,1
Fuberidasool 0,05
Isoproturoon 0,01
Klopüraliid 0,1
Kloridasoon 0,1
MCPB 0,1
Mekoprop P 0,1
Metkonasool 0,1
Metasakloor 0,1
Metiraam 0,2
Metüültiofanaat 0,1
Metüültribenuroon 0,05
Püraklostrobiin: nisu, rukis, tritikale 0,1
Püraklostrobiin: oder, kaer 0,3
Tebukonasool: nisu, rukis 0,05
Tebukonasool: oder 0,2
Tiraam: nisu, rukis, oder 0,05
Tsüprokonasool 0,01


Jääkuubikumasin MAXIMA M-ICE25
mõõdud(LxSxK): 395x545x675h välisviimistlus r/v teras, tootlikkus 25kg/24h (normaaltingimustel), õhkjahutus , reservuaar 7 kilo, Elekter: 0,25 kW 230/1N/50
Jääkuubikumasin MAXIMA M-ICE50
mõõdud(LxSxK): 550x615x825h välisviimistlus r/v teras, tootlikkus 50kg/24h (normaaltingimustel), õhkjahutus , reservuaar 13 kilo, Elekter: 0,4 kW 230/1N/50
Tavahind: Hind: 798.00 € (+km)
Jääkuubikumasin MAXIMA M-ICE15, mobile
mõõdud(LxSxK): 365x400x425h välisviimistlus löögikindel plast, sisu ABS plast, tootlikkus 15kg/24h (normaaltingimustel), õhkjahutus , reservuaar 1,5 kilo, ei vaja vee/kanalisatsiooniühendust, Elekter: 0,18 kW 230/1N/50
Tavahind: Hind: 253.00 € (+km)
Jääkuubikumasin ICETECH PS22A
mõõdud(LxSxK): 401x506x643*h; * jalad +13...57 mm, välisviimistlus r/v teras, õhkjahutus, tootlikkus 22 kg/24h (normaaltingimustel), reservuaari maht: 9 kilo, äärmiselt töökindel ja hooldusvaba, sõltumatu vee kvaliteedist! puudub veepihustamine, veepump, S&otild...
Tavahind: Hind: 970.00 € (+km)
Jääkuubikumasin ICETECH PS32A
mõõdud(LxSxK): 401x506x693*h; * jalad +13...57 mm, välisviimistlus r/v teras, õhkjahutus, tootlikkus 31 kg/24h (normaaltingimustel), reservuaari maht: 12 kilo, äärmiselt töökindel ja hooldusvaba, sõltumatu vee kvaliteedist! puudub veepihustamine, veepump, S&otil...
Jääkuubikumasin ICETECH PS42A
mõõdud(LxSxK): 401x506x693*h; * jalad +13...57 mm, välisviimistlus r/v teras, õhkjahutus, tootlikkus 38 kg/24h (normaaltingimustel), reservuaari maht: 12 kilo, äärmiselt töökindel ja hooldusvaba, sõltumatu vee kvaliteedist! puudub veepihustamine, veepump, S&otil...
Tavahind: Hind: 1 170.00 € (+km)
Jääkuubikumasin ICETECH PS52A
mõõdud(LxSxK): 513x557x811*h; * jalad +105...155 mm, välisviimistlus r/v teras, õhkjahutus, tootlikkus 48 kg/24h (normaaltingimustel), reservuaari maht: 25 kilo, äärmiselt töökindel ja hooldusvaba, sõltumatu vee kvaliteedist! puudub veepihustamine, veepump, S&ot...
Tavahind: Hind: 1 305.00 € (+km)
Jääkuubikumasin ICETECH PS62A
mõõdud(LxSxK): 593x557x934*h; * jalad +105...155 mm, välisviimistlus r/v teras, õhkjahutus, tootlikkus 55 kg/24h (normaaltingimustel), reservuaari maht: 30 kilo, äärmiselt töökindel ja hooldusvaba, sõltumatu vee kvaliteedist! puudub veepihustamine, veepump, S&ot...
Tavahind: Hind: 1 500.00 € (+km)
Jääkuubikumasin ICETECH PS82A
mõõdud(LxSxK): 673x557x984*h; * jalad +105...155 mm, välisviimistlus r/v teras, õhkjahutus, tootlikkus 75 kg/24h (normaaltingimustel), reservuaari maht: 37 kilo, äärmiselt töökindel ja hooldusvaba, sõltumatu vee kvaliteedist! puudub veepihustamine, veepump, S&ot...
Tavahind: Hind: 1 750.00 € (+km)
Jääkuubikumasin ICETECH PS122A
mõõdud(LxSxK): 843x557x984*h; * jalad +105...155 mm, välisviimistlus r/v teras, õhkjahutus, tootlikkus 122 kg/24h (normaaltingimustel), reservuaari maht: 50 kilo, äärmiselt töökindel ja hooldusvaba, sõltumatu vee kvaliteedist! puudub veepihustamine, veepump, S&o...
Tavahind: Hind: 2 260.00 € (+km)


Mulgi valla eelarvest sotsiaaltoetuste taotlemise, määramise ja maksmise kord – Riigi Teataja
Mulgi valla eelarvest sotsiaaltoetuste taotlemise, määramise ja maksmise kord - sisukord
§ 8 Puudega laste transpordikulude toetus
§ 9 Põhikooli lõpetamise toetus
§ 10 Gümnaasiumi lõpetamise toetus
§ 11 Eakate sünnipäevatoetus
§ 14 Hooldajatoetuse taotlemine
§ 15 Hooldajatoetuse määramine ja maksmine
§ 17 Toetus kinnipidamiskohast vabanenule
§ 18 Sissetulekust sõltuvad sotsiaaltoetused
§ 20 Avalduste menetlemine ja toetuse määramine
§ 21 Toetuse määramisest keeldumine
§ 21 Ülesannete delegeerimine
RT IV, 02.03.2018, 1
Määrus kehtestatakse kohaliku omavalitsuse korralduse seaduse § 22 lõike 1 punkti 5, sotsiaalseadustiku § 15 punkti 2 ja sotsiaalhoolekande seaduse § 14 alusel.
(1) Määrus sätestab Mulgi valla eelarvest sotsiaaltoetuste taotlemise, määramise, maksmise tingimused ja korra.
(2) Mulgi valla eelarvest makstavate toetuste avalduste vormid kinnitab Mulgi Vallavalitsus (edaspidi vallavalitsus) korraldusega.
(1) Mulgi valla eelarvest makstavad leibkonna sissetulekust sõltuvad täiendavad sotsiaaltoetused on toetused, mida makstakse vähekindlustatud või erivajadustega inimestele ja perekondadele hädavajalike kulude osaliseks katmiseks.
(3) Leibkonnana käsitletakse üksikisikut, perekonda või ühist eluruumi ja ühtset tuluallikat ühiselt kasutavaid või ühise majapidamisega isikuid. Leibkonna sissetulekute arvutamisel võetakse arvesse ka taotlejast eraldi elava perekonna liikme sissetulekuid juhul, kui viimane on perekonnaseaduse järgi kohustatud üleval pidama toetuse taotlejat või taotleja ülalpidamisel olevaid isikuid.
1) rahvastikuregistri andmetel Mulgi valla elanikud.
(2) Vältimatut sotsiaalabi on õigustatud taotlema:
1) rahvastikuregistri andmetel Mulgi valla elanikud;
2) abivajamise ajal Mulgi valla haldusterritooriumil viibiv isik;
3) isik, kelle elukohta ei saa kindlaks määrata;
4) kinnipidamiskohast vabanenud isik, kui ta elukoht oli viimati Mulgi vallas;
5) välismaalane, kes viibib ajutiselt Mulgi vallas.
(1) Mulgi valla eelarvest makstavad sissetulekust mittesõltuvad sotsiaaltoetused on:
3) puudega laste transpordikulude toetus;
4) põhikooli lõpetamise toetus;
5) gümnaasiumi lõpetamise toetus;
6) eakate sünnipäevatoetus;
10) kinnipidamisasutusest vabanemise toetus.
(2) Mulgi valla eelarvest makstavad sissetulekust sõltuvad sotsiaaltoetused on:
1) lapse toimetuleku tagamise toetus;
2) transporditoetus;
3) ravitoetus;
4) abivahenditoetus;
7) muud nimetamata toetused.
(3) Sissetulekust mittesõltuvate sotsiaaltoetuste määrad kehtestab Mulgi Vallavolikogu.
(1) Sünnitoetus on lapse sünni korral ühele vanemale makstav rahaline toetus.
(2) Sünnitoetuse esimene osa makstakse ühele vanemale, kui lapse elukoha aadressiks tema sünni registreerimisel märgitakse Mulgi vald. Teine osa makstakse kui lapse elukoha aadress on tema 1,5 aastaseks saamisel Mulgi vald.
(3) Sünnitoetus makstakse välja kahes osas: 50% toetuse määrast lapse sünni registreerimisel ja 50% toetuse määrast lapse pooleteise aastaseks saamisel.
(4) Mitmike sünni korral makstakse toetust iga sündinud lapse eest.
(5) Eestkostjale või lapsendajale makstakse sünnitoetust erandjuhul vallavalitsuse korraldusega.
(1) Ranitsatoetus on esmakordselt esimesse klassi õppima asuva lapse ühele vanemale, eestkostjale või hooldajale makstav ühekordne rahaline toetus.
(2) Ranitsatoetust makstakse vallavalitsuse korraldusega nimekirja alusel.
§ 8. Puudega laste transpordikulude toetus
(1) Puudega laste transpordikulude toetus on koolieelses lasteasutuses või üldhariduskooli käivale puudega lapse vanemale makstav sõidukulude toetus haridus-, ravi- või rehabilitatsiooniasutusse sõitmiseks ja erandkorras teiste avalike teenuste kasutamiseks.
(2) Puudega laste transpordikulude toetus makstakse puudega lapse vanemale koolieelse lasteasutuse või üldhariduskooli tõendi alusel, millest nähtub lapse kohalolek antud perioodil. Sõidukulud makstakse välja üks kord kuus.
§ 9. Põhikooli lõpetamise toetus
(1) Põhikooli lõpetamise toetus on põhikooli lõpetajale makstav rahaline toetus.
(2) Põhikooli lõpetaja toetus makstakse noorele, kes lõpetab põhikooli ja on omandanud põhihariduse.
(3) Põhikooli lõpetaja toetus makstakse välja korraldusega nimekirja alusel.
(4) Kiituskirjaga põhikooli lõpetajale makstakse lisatoetust.
§ 10. Gümnaasiumi lõpetamise toetus
(1) Gümnaasiumi lõpetamise toetus on gümnaasiumi lõpetajale makstav rahaline toetus.
(2) Gümnaasiumi lõpetamise toetus makstakse välja korraldusega nimekirja alusel.
(3) Hõbe- või kuldmedaliga gümnaasiumi lõpetajale makstakse lisatoetust.
§ 11. Eakate sünnipäevatoetus
(1) Sünnipäevatoetus on 80-, 85-, 90-aastastele ja vanematele inimestele makstav rahaline toetus.
(2) Sünnipäevatoetust makstakse eakale sotsiaaltööspetsialisti poolt esitatud nimekirja alusel.
(1) Jõulutoetus on mitterahaline jõulukingitus.
(2) Jõulukingitus antakse:
1) eelkooliealistele lastele;
2) 80-aastastele ja vanematele.
(1) Hooldajatoetuse liigid on:
1) hooldajatoetus puudega lapse hooldajale;
(2) Hooldajatoetuse arvestamise alused
Hooldajatoetust puudega isiku hooldajale arvestatakse järgmiselt:
1) 3-16-aastase keskmise, raske või sügava puudega lapse seaduslikule esindajale või perekonnas hooldajale;
2) 16-18-aastase raske või sügava puudega lapse seaduslikule esindajale või perekonnas hooldajale;
3) Raske ja sügava puudega täisealise isiku, kellel puudub seadusejärgne ülalpidaja või ülalpidajal puuduvad hoolduseks vajalikud vahendid, hooldajale.
§ 14. Hooldajatoetuse taotlemine
(1) Puudega lapse hooldajatoetuse taotlemiseks esitab puudega lapse seaduslik esindaja või perekonnas hooldaja avalduse koos vajalike lisadokumentidega vallavalitsusele.
(2) Puudega täisealise isiku hooldajatoetuse taotlemiseks esitavad hooldaja ja hooldatav avaldused koos vajalike lisadokumentidega vallavalitsusele.
(3) Pärast avalduse ja lisadokumentide laekumist viib sotsiaaltööspetsialist läbi hooldusvajaduse hindamise, mille tulemus fikseeritakse kirjalikult.
§ 15. Hooldajatoetuse määramine ja maksmine
(1) Hooldaja määramise ja hooldajatoetuse maksmise otsustab vallavalitsus taotluse ja sotsiaaltöötaja poolt läbiviidud hooldusvajaduse hindamise alusel.
2) keskmise, raske ja sügava puudega hooldatava 16-aastaseks saamiseni;
3) raske ja sügava puudega hooldatava 18 aastaseks saamiseni;
(1) Matusetoetus on matusekulude osaliseks katmiseks makstav rahaline toetus.
(2) Matusetoetust makstakse Mulgi valla alalise elaniku surma korral matusekulude kandjale avalduse ja surmatõendi alusel.
§ 17. Toetus kinnipidamiskohast vabanenule
(1) Toetus kinnipidamiskohast vabanenule on ühekordne rahaline toetus.
(2) Toetust kinnipidamiskohast vabanemisel makstakse isikule, kes vabaneb kinnipidamiskohast ja kelle elukoht rahvastikuregistrijärgselt on Mulgi vald.
(3) Toetus makstakse ühe kuu jooksul arvates isiku vabanemisest kinnipidamiskohast.
§ 18. Sissetulekust sõltuvad sotsiaaltoetused
(1) Lapse toimetuleku tagamise toetus on lastele koolitarvete, prillide, riiete, jalanõude ja muu hädavajaliku ostmiseks makstav toetus.
(2) Küttetoetus on küttematerjali (puit, brikett, kivisüsi jm) ostmiseks autonoomse küttesüsteemiga eluruumi kasutajale ette nähtud toetus.
(3) Transporditoetus on toetus raviprotseduuridel, taastusravil ja hoolekandeasutuses käimise kulude osaliseks hüvitamiseks.
(4) Ravitoetus on toetus retseptiravimite ostmise, raviprotseduuridel osalemise kulude osaliseks hüvitamiseks, mida ei rahastata Eesti Haigekassa või Sotsiaalkindlustusameti vahenditest.
(5) Abivahendi toetus on toetus puuetega isikule abivahendi ostmise, rentimise ja kasutamise kulude osaliseks hüvitamiseks makstav toetus.
(6) Erakorraline toetus on toetus kriisiolukorra leevendamiseks, mille on põhjustanud loodusõnnetus, õnnetusjuhtum, perekonna toitja surm või haigestumine, vms.
(7) Muud eespool nimetamata hädavajalikud kulutused.
(1) Toetuse taotleja või tema seaduslik esindaja (edaspidi taotleja) esitab vallavalitsusele kirjaliku avalduse.
(2) Sotsiaaltööspetsialistil on õigus nõuda taotlejalt perekonna sissetulekuid tõendavaid ja muid asjakohaseid dokumente ning täiendavaid andmeid abivajaduse hindamiseks ja teenuse määramiseks ning külastada toetuse taotleja elamispinda.
(3) Toetuse taotleja vastutab esitatud andmete ja dokumentide õigsuse eest. Sissetulekute varjamise või teadvalt valeandmete esitamisel toetust ei maksta, toetuse maksmine lõpetatakse ja makstud toetus nõutakse tagasi.
(4) Toetusi võib isikule või perekonnale taotleda ka kolmas isik (hooldaja või eestkostja, õpetaja, sotsiaaltöötaja, perearst vm) juhul, kui abivajaja ise mingil põhjusel ei saa toetust taotleda.
(5) Avaldust ei pea esitama ranitsatoetuse, põhikooli ja gümnaasiumi lõpetamise toetuse, eakate sünnipäevatoetuse ja jõulutoetuse saamiseks.
§ 20. Avalduste menetlemine ja toetuse määramine
(1) Esitatud avaldus (v.a sünnitoetus, matusetoetus) vaadatakse läbi sotsiaaltööspetsialisti poolt 10 päeva jooksul. Sotsiaaltööspetsialist teeb toetuse määramise või mittemääramise kohta omapoolsed ettepanekud vallavalitsusele.
(2) Toetus määratakse üldjuhul taotleja kirjaliku avalduse alusel, millele on lisatud sissetulekuid tõendavad dokumendid, vajalikud tõendid ja/või kulutusi tõendavad dokumendid, mille kompenseerimiseks toetust taotletakse.
(3) Vallavalitsusel on erandjuhtudel õigus määrata sotsiaaltoetusi käesolevas korras nimetamata juhtudel. Vallavalitsus võib erandkorras määrata toetust taotlejale ka juhul, kui sissetulek ühe pereliikme kohta ületab kahekordset toimetulekupiiri.
(4) Toetuse määramine või määramata jätmine vormistatakse vallavalitsuse korraldusega, mis tehakse taotlejale teatavaks kirjalikult.
(5) Sünnitoetuse ja matusetoetuse avaldus menetletakse esimesel võimalusel, kuid mitte hiljem kui 5 päeva j ooksul esitamisest. Väljamaksmise aluseks on taotleja avaldus.
(6) Kriisiabi toetuse võib sotsiaaltööspetsialisti taotlusel välja maksta esimesel võimalusel.
§ 21. Toetuse määramisest keeldumine
2) taotluse menetleja leiab, et taotleja või tema perekonna kasutuses või omandis olevad vallas- ja kinnisasjad tagavad temale toimetulekuks piisavad elatusvahendid;
5) taotleja või tema perekonnaliikmete sissetulekud ületavad kahekordse toimetuleku piirid;
(2) Toetuse määramisest võib keelduda ka muudel põhjustel motiveeritud vallavalitsuse korraldusega.
§ 22. Ülesannete delegeerimine
Delegeerida sotsiaalhoolekande seaduses sätestatud kohaliku omavalitsuse üksuse ülesanded, välja arvatud sotsiaalhoolekande seaduse §-s14, § 16 ja § 133 lõikes 6 sätestatud ülesanded, vallavalitsusele.
1) Abja Vallavolikogu 22.05.2014 määrus nr 16 „Sotsiaaltoetuste maksmise tingimused ja kord Abja vallas“;
2) Abja Vallavolikogu 16.04.2009 määruse nr 89 „Hooldajatoetuse määramise ja maksmise kord“;
3) Abja Vallavolikogu 24.11.2016 määruse nr 53 „Lastekaitseseaduses ja sotsiaalhoolekande seaduses sätestatud ülesannete delegeerimine“;
4) Halliste Vallavolikogu 29.02.2016 määrus nr 4 „Valla eelarvest sotsiaaltoetuste määramise ja maksmise kord“;
5) Halliste Vallavolikogu 30.03.2016 määrus nr 11 „Hooldajatoetuse määramise ja maksmise kord“;
6) Halliste Vallavolikogu 16.08.2017 määruse nr 5 „Puuetega inimeste sotsiaaltoetuste osutamise ja täiendavate sotsiaaltoetuste maksmise ning toetuse kasutamise kord“;
7) Karksi Vallavolikogu 21.01.2009 määrus nr 106 „Karksi valla eelarvest makstavate sotsiaaltoetuste maksmise tingimused ja kord“;
8) Karksi Vallavolikogu 13.05.2009 määrus nr 116 „Hooldajatoetuse määramise ja maksmise kord“;
9) Karksi Vallavolikogu 18.03.2009 määrus nr 113 „Puudega laste hooldajale hooldajatoetuse maksmise tingimused ja kord“;
10) Karksi Vallavolikogu 15.12.2016 määruse nr 67 „Sotsiaalhoolekande seaduse ja lastekaitseseadusega kohaliku omavalitsuse üksuse pädevusse antud ülesannete täitmise delegeerimine“;
11) Mõisaküla Linnavolikogu 10.09.2009 määrus nr 13 „Mõisaküla linna eelarvest sotsiaaltoetuste maksmise ja sotsiaalteenuste rahastamise kord“;
12) Mõisaküla Linnavolikogu 20.11.2011 määrus nr 15 „Täisealisele isikule hoolduse seadmise, hooldaja määramise ja hooldajatoetuse maksmise kord;
13) Mõisaküla Linnavolikogu 21.11.2013 määrus nr 13 „Puudega lapsele hoolduse seadmise, hooldaja määramise ja hooldajatoetuse maksmise kord“;
14) Mõisaküla Linnavolikogu 19.02.2015 määrus nr 3 „Hooldajatoetuse määrade kehtestamine“;
15) Mõisaküla Linnavolikogu 24.11.2016 määruse nr 12 „Lastekaitseseaduses ja sotsiaalhoolekande seaduses sätestatud ülesannete delegeerimine“.


text:
Euroopa Liidu K | EuroVoc
EuroVoc homepage > Domains and MT > Euroopa Liidu Kohus
Euroopa Liidu K
See 1952. aastal loodud institutsioon asub Luxembourgis ja koosneb järgmistest kohtuinstantsidest: Euroopa Kohtust, Üldkohtust (loodud 1988. aastal) ja Avaliku Teenistuse Kohtust (loodud 2004. aastal). Nimetus "Euroopa Liidu Kohus" asendab alates Lissaboni lepingu jõustumisest 1. detsembril 2009 endist nimetust "Euroopa Ühenduste Kohus".
UF Euroopa Kohus Euroopa Liidu Kohus (institutsioon) Euroopa Ühenduste Kohus
DOMAIN 10 EUROOPA LIIT
MT 1006 ELi institutsioonid ja Euroopa avalik teenistus
BT1 Euroopa Liidu institutsioon
NT1 Avaliku Teenistuse Kohus
NT1 Euroopa Kohtu liige (EL)
NT1 Euroopa Kohus (EL)
NT1 Üldkohus (EL)
RT ELi õigus [ 1011 ]
Euroopa Kohus (ECLAS) Euroopa Kohus (GEMET) Euroopa Kohus (GEMET)

matches: Kohus Kohus Kohus Kohus Kohus Kohus Kohus Kohus Kohus


Eesti Vabariigi põhiseadus / paragrahv 117
Paragrahvis nimetatud seadus on RES. Praegu kehtiv RES võeti vastu 19. veebruaril 2014 ja see jõustus 23. märtsil 2014 (osaliselt 1. jaanuaril 2015 ja 1. jaanuaril 2017). Konstitutsioonilise seadusena (PS § 104 lg 2 p 11) konkretiseerib RES PS-st tulenevaid eelarveõiguse printsiipe. Eelarve küsimusi ei saa panna rahvahääletusele (PS § 106). See keeld hõlmab nii riigieelarvet kui ka RES-i. Seaduse olulisele tähendusele Eesti riigiõiguse praktikas viitab asjaolu, et kahel korral on Vabariigi President jätnud välja kuulutamata RES-ga seotud seadused (vt Vabariigi Presidendi 17. veebruari 1999. a otsus nr 507 – RT I 1999, 178, 297; 6. mai 2002. a otsus nr 153 – RTL 2002, 56, 840).
RES-s on eeskirjad üldiste eelarvereeglite ning riigieelarve raamistiku ja lähtealuste (§-d 5–25), eelarve ülesehituse ja struktuuri (§-d 26–33), riigieelarve eelnõu koostamise (§-d 34–38), Riigikogus menetlemise (§-d 39–42), riigieelarve muutmise ja lisaeelarve (§-d 43–45), riigieelarve ja kohalike omavalitsuse üksuste eelarvete seoste (§-d 46–52), riigieelarve tulude laekumise, vahendite kasutamise ja kohustuste võtmise (§-d 53–64), riigi rahavoo ja stabiliseerimisreservi (§-d 65–74), riigiasutuste finantsdistsipliini tagamise, s.o riigieelarve täitmise kontrolli ja aruandluse (§-d 75–79) kohta. Seadus reguleerib eelarveprotsessis osalevate riigiorganite pädevust. Kui hinnata erineval ajal kehtinud erinevaid seadusi, siis kehtiv RES sisaldab rohkelt reegleid arengukavade ja strateegiadokumentide kohta, mille eesmärk on tagada finantsstabiilsus.
Riigieelarve eelnõu koostamist koordineerib Rahandusministeerium. Eelarve koostamisel tuleb lähtuda riigi rahandusprognoosist tulenevatest fiskaalpoliitilistest võimalustest ja strateegilistest arengudokumentidest (RES § 1 lg 1 ). Eelarve eelnõu koostatakse eelarvestrateegia ja rahandusprognoosi alusel (RES § 34). Iga ministeerium esitab koos eelarveprojekti, mis lähtub muu hulgas eelarvestrateegiast, eelarvestrateegias kinnitatud kululagedest ja valdkonna arengukavade eesmärkidest. Rahastamiskava hõlmab järgmise ja sellele järgneva kolme eelarveaasta ministeeriumi valitsemisala finantsplaane. Sellele järgnevad eelarveprojekti läbirääkimised Rahandusministeeriumi ja vastava ministeeriumi või põhiseadusliku institutsiooni vahel. Läbirääkimiste kohta koostatakse protokoll, milles fikseeritakse poolte esindajate vahel kooskõlastatud ja kooskõlastamata jäänud eelarveprojekti summad ning lahkarvamused. Lahkarvamused lahendatakse lõplikult Vabariigi Valitsuses. Lõpliku eelarveprojekti kinnitab Vabariigi Valitsus. Sealjuures on tal õigus riigieelarve eelnõusse võetud summasid muuta või eelnõust välja jätta.
RES näeb ette mõned erisused seoses põhiseaduslike institutsioonide (Riigikogu, Vabariigi President, Riigikontroll, õiguskantsler, Riigikohus) eelarveprojektide koostamisel. Põhiseadusliku institutsiooni eelarve projekti summade võtmisel riigieelarve eelnõusse võib Rahandusministeerium teha nendes muudatusi ainult läbirääkimiste käigus. Kui Vabariigi Valitsus muudab lõpliku eelarveprojekti kinnitamisel põhiseaduslikule institutsioonile ettenähtud kulusid, tuleb muudatused koos põhjendustega ära tuua riigieelarve eelnõu seletuskirjas.
Riigieelarve menetlemine Riigikogus toimub vastavalt RKKTS-le. Riigieelarve väljakuulutamise, avaldamise ja jõustumise kohta vt § 118 komm. Põhiline erinevus võrreldes tavalise seaduseelnõu menetlemisega tuleneb PS §-dest 115 ja 116 (eelnõu saab algatada ainult valitsus ja muudatusettepanekutele tuleb lisada rahalised arvestused). Lisaks näeb RES § 38 lg 3 ette, et eelnõu seletuskirjas antakse riigieelarvest ülevaade ning põhjendatakse majandusliku sisu ja tegevuspõhise info põhjal riigieelarve eelnõus kavandatud vahendite mahtusid detailselt, samuti esitatakse Vabariigi Valitsuse ülevaade järgmise nelja aasta eeldatavast majandusolukorrast ja riigi kavandatavatest tegevustest. RKKTS § 120 lg 4 kohaselt võivad riigieelarve eelnõu teise lugemise lõpetamise järel ja riigieelarve eelnõu kolmandal lugemisel muudatusettepanekuid esitada komisjonid ja fraktsioonid. Lõige 5 näeb ette, et pärast riigieelarve eelnõu teise lugemise katkestamist, selle lõpetamist ning kolmanda lugemise katkestamist esitatud muudatusettepanekuid, mida Vabariigi Valitsus ei toeta ja mille juhtivkomisjon on jätnud arvestamata, hääletusele ei panda. Viidatud täiendus tehti 2000. a ja see oli ajendatud 1999. a lisaeelarve menetlusest, kus opositsioon esitas Riigikogu töö halvamise eesmärgil arvukalt muudatusettepanekuid ning nõudis enne igakordset hääletamist vaheaega.
Pärast riigieelarve vastuvõtmist kinnitavad põhiseaduslikud institutsioonid ja ministrid oma liigendatud eelarved (vt § 115 komm 6). Riigieelarve kassalist teenindamist korraldab Rahandusministeerium (RES § 64 lg 1). Riigiasutusel võib krediidi- või finantseerimisasutuses oma arveldus- ja maksekonto olla vaid erandjuhul Rahandusministeeriumi loal ja Rahandusministeerium võib selleks tingimusi kehtestada (RES § 64 lg 2). Rahandusministeerium juhib riigi rahavoogu, st paigutab riigi raha ja teeb sellega tehinguid (RES § 65 lg 1). Riigieelarve täitmise käigus tulude kavandatust väiksema laekumise korral on rahandusministril õigus ajutiselt piirata riigieelarves ettenähtud kulude tegemist, teatades sellest Vabariigi Valitsusele (RES § 66 lg 4). Eelarveaasta lõpuks täitmata jäänud kohustused (välja arvatud ülekantavate kulude arvel täidetavad kohustused) täidetakse järgmise aasta eelarvekulude arvel.
Vastavalt PS § 65 p-le 6 kinnitab Riigikogu lisaks riigieelarve vastuvõtmisele ka eelarve täitmise aruande. Nimetatud toiming tehakse otsuse kujul. Riigieelarve täitmise aruande esitab valitsus (PS § 87 p 5).
RES kohaselt koostatakse riigiasutuste aastaaruannete alusel riigi majandusaasta koondaruanne vastavalt RPS nõuetele (RES § 77 lg 1). Riigieelarve täitmise aruanne on üks osa riigi raamatupidamise aastaaruandest. Riigi majandusaasta aruande auditi ja põhiseaduslike institutsioonide majandusaasta aruannete auditi viib läbi Riigikontroll.
Rahandusministeerium esitab majandusaasta koondaruande projekti Riigikontrollile hiljemalt aruandeaastale järgneva aasta 30. juuniks. Riigikontroll koostab oma kontrolliaruande 31. augustiks. Auditi käigus võib Rahandusministeerium teha aruandesse parandusi ja täiendusi. Auditeeritud koondaruande kiidab heaks Vabariigi Valitsus ning esitab selle seejärel Riigikogule kinnitamiseks. Aruandele lisatakse Riigikontrolli kontrolliaruanne. Üheaegselt majandusaasta koondaruande arutamisega Riigikogus esitab riigikontrolör ülevaate riigi vara kasutamise ja säilimise kohta (PS § 135).
PS ei nimeta tähtaega, millal tuleb majandusaasta aruanne ja selles sisalduv riigieelarve täitmise aruanne kinnitada. Aruande kinnitamine või kinnitamata jätmine ei too endaga kaasa mingeid õiguslikke tagajärgi. Samuti ei ole PS-s ette nähtud käitumisjuhist olukorraks, kui Riigikogu keeldub aruannet kinnitamast või soovib seda teha omapoolsete märkustega. Sellisel juhul on ainus võimalus avaldada valitsusele umbusaldust üldises korras (PS § 97).


text:
Töövaidluskomisjon, kohus ja töötukassa - juristaitab.ee
Töövaidluskomisjon, kohus ja töötukassa
15 Okt 2014, 13:26
Minu mure sisu oleks järgmine. Mind vallandati ja lõpetati töösuhe. Vaidlustasin hagejana tööandja otsuse töövaidluskomisjonis. Seal leitigi et tööandja käitumine polnud korrektne. Mulle määrati hüvitis ja tekkis õigus ka töötukassasse pöörduda. Paraku tööandja andis asja edasi maakohtusse, kus ma jälle hagejana pean esinema. Nüüd mitu kuud hiljem on tekkinud olukord kus tööandja enne kohtuistungit tegi omapoolse kompromissiettepaneku kus tööleping lõpetataks poolte kokkuleppel ja vastastikuseid nõudeid ei oleks. Olen saanud pea 6 kuud nüüd töötukassast raha. Minu küsimus oleks selline. Kui ma võtan komprimissiettepaneku vastu (sest kogu see lugu on siiski mulle olnud suureks stressitekitajaks), siis kas ma olen alusetult saanud töötukassast raha ja pean selle tagasi maksma? Või on selle kindlustushüvitise maksmise lauseks ikka töövaidluskomisjoni otsus minu kasuks?
Re: Töövaidluskomisjon, kohus ja töötukassa
16 Okt 2014, 07:45
Antud olukorras ei ole töövaidluskomisjoni otsus jõustunud, sest tööandja on pöördunud samas asjas kohtusse ning menetlus ei ole lõppenud. Kompromisskokkuleppe sõlmimine kohtumenetluses olles tähendab menetluse lõpetamist sel moel, et töövaidluskomisjoni otsus ei jõustu ja ka kohus ei tee selles asjas enam sisulist otsust.
Kui tööleping on lõppenud poolte kokkuleppel töölepingu seaduse § 79 alusel, siis ei ole töötuks jäänud inimesel õigust töötuskindlustushüvitise saamisekst töötuskindlustuse seaduse § 6 lõikest 2 tulenevalt ning seega tekib Eesti Töötukassal õigus seni välja makstud hüvitised tagasi nõuda.
Enne kompromissi sõlmimist tuleb hoolikalt läbi mõelda, mis see endaga kaasa toob ning kokkulepe peab olema sõnastatud täpselt ja üheselt mõistetavalt.

matches:
kohus
kohus
kohus
kohus
§ 79
§ 6


text:
14. märts 2013 ( *1 )
„Määrus (EÜ) nr 44/2001 — Kohtualluvus, kohtuotsuste tunnustamine ja täitmine tsiviil- ja kaubandusasjades — Artikli 5 punkti 1 alapunkt a ja artikli 15 lõige 1 — Mõisted „lepingutega seotud asjad” ja „tarbijaleping” — Lihtveksel — Käendus — Krediidilepingu tagatis”
Kohtuasjas C-419/11,
mille ese on ELTL artikli 267 alusel Městský soud v Praze (Tšehhi Vabariik) 21. märtsi 2011. aasta otsusega esitatud eelotsusetaotlus, mis saabus Euroopa Kohtusse 10. augustil 2011, menetluses
koosseisus: koja president A. Tizzano, kohtunikud M. Ilešič (ettekandja), E. Levits, J-J. Kasel ja M. Safjan,
arvestades kirjalikus menetluses ja 27. juuni 2012. aasta kohtuistungil esitatut,
Česká spořitelna, a.s., esindaja: advokát M. Vojáček,
Euroopa Komisjon, esindajad: M. Šimerdová ja A-M. Rouchaud-Joët,
olles 20. septembri 2012. aasta kohtuistungil ära kuulanud kohtujuristi ettepaneku,
Eelotsusetaotlus käsitleb seda, kuidas tõlgendada nõukogu 22. detsembri 2000. aasta määruse (EÜ) nr 44/2001 kohtualluvuse ja kohtuotsuste täitmise kohta tsiviil- ja kaubandusasjades (EÜT L 12, lk 1; ELT eriväljaanne 19/04, lk 42) artikli 5 punkti 1 alapunkti a ja artikli 15 lõiget 1.
Taotlus on esitatud Tšehhi Vabariigis asuva Česká spořitelna, a.s (edaspidi „Česká spořitelna”) ja Austrias elava G. Feichteri vahelises vaidluses.
Määruse nr 44/2001 artikli 2 lõikes 1 on ette nähtud:
Määruse artikli 3 lõikes 1 on ette nähtud, et „[i]sikuid, kelle alaline elukoht on liikmesriigis, saab teise liikmesriigi kohtusse kaevata üksnes käesoleva peatüki 2.–7. jaos sätestatud korras”.
Määruse 2. jaos „Kohtualluvus erandjuhtudel” sisalduva artikli 5 punkti 1 alapunktist a ilmneb:
lepingutega seotud asjades selle paiga kohtusse, kus tuli täita asjaomane kohustus”.
Sama määruse 4. jakku „Kohtualluvus tarbijalepingute puhul” kuuluva artikli 15 lõikes 1 on sätestatud:
„Küsimustes, mis on seotud lepinguga, mille isik ehk tarbija on sõlminud oma majandustegevusest või kutsealast sõltumatul eesmärgil, määratakse kohtualluvus kindlaks käesoleva jao alusel […], kui tegemist on:
osamaksudena tasutava laenu või kaupade müügi rahastamiseks antava muud liiki krediidi lepinguga või
Määruse nr 44/2001 artikli 16 lõikes 2 on sätestatud:
„Teine lepinguosaline võib algatada menetluse tarbija vastu üksnes selle liikmesriigi kohtutes, kus on tarbija alaline elukoht.”
Vastavalt seaduse nr 191/1950 vekslite ja tšekkide kohta §-le 75 on kehtiv lihtveksel dokument, mis sisaldab kõiki selles paragrahvis nõutud andmeid.
Seaduse nr 191/1950 § 76 lõike 1 kohaselt ei ole dokument, millel on märkimata mõni §-s 75 täpsustatud andmetest, lihtvekslina kehtiv, välja arvatud alljärgnevates paragrahvides kindlaks määratud juhtudel. Seaduse § 76 lõikes 3 on sätestatud, et kui konkreetne märge puudub, on lihtveksli väljaandmise koht maksekoht ja samal ajal veksli väljaandja asukoht.
Vastavalt seaduse nr 191/1950 § 77 lõikele 2 on lihtveksli suhtes kohaldatav ka selle seaduse § 10. §-s 10 on ette nähtud, et kui lihtvekslit, mis on välja antud blankovekslina, ei ole täiendatud kokkulepitud korras, ei saa lihtveksli omanikule esitada vastuväidet, et seda kokkulepet ei ole järgitud, välja arvatud juhul, kui lihtveksli omanik on veksli omandanud pahauskselt või raske hooletusega.
Äriühing Feichter – CZ s.r.o. (edaspidi „äriühing Feichter”), kelle asukoht on Brnos (Tšehhi Vabariik), andis 28. aprillil 2004 samuti Brnos välja blankoveksli Česká spořitelnale, kelle asukoht on Prahas (Tšehhi Vabariik). Lihtveksel, millele äriühingu Feichter nimel kirjutas alla selle juhataja G. Feichter, anti välja eesmärgiga tagada selle äriühingu kohustusi, mis tulenesid tema ja Česká spořitelna vahel samal kuupäeval sõlmitud arvelduskrediidilepingust. G. Feichter, kelle elukoht on Austrias, kirjutas ka füüsilise isikuna lihtveksli esiküljele alla ja lisas märkuse „käendan”.
Andmed vekslisumma, maksetähtpäeva ja maksekoha kohta lisas Česká spořitelna lihtvekslile kooskõlas samal kuupäeval sõlmitud kokkuleppega veksli täiendamise kohta. Täiendatud lihtveksel sisaldas äriühingul Feichter lasuvat tingimusteta kohustust maksta 27. mail 2008 Prahas Česká spořitelna nõudel viimasele 5000000 Tšehhi krooni.
Maksetähtpäeval esitati lihtveksel lunastamiseks maksekohas, see tähendab Prahas, kuid seda ei lunastatud. Seetõttu esitas Česká spořitelna Městský soud v Prazele (Praha linnakohus) maksekäsu kiirmenetluse avalduse, milles ta palus G. Feichterilt välja mõista lihtveksli alusel 5000000 Tšehhi krooni, millele lisandub alates 28. maist 2008 kuni vekslisumma tasumiseni sellelt summalt arvutatav intress 6% aastas ning lihtvekslilt võetav komisjonitasu suuruses 16666 Tšehhi krooni. Selles menetluses esitas G. Feichter vastuväite, et kuna ta elab Austrias, puudub Městský soud v Prazel kõnealuse asja lahendamiseks pädevus.
Eelotsusetaotluse esitanud kohtul on tekkinud küsimus, kas tema pädevus tuleb kindlaks määrata vastavalt eeskirjadele, mis reguleerivad kohtualluvust tarbijalepingute valdkonnas. Sellega seoses arutleb ta ka küsimuse üle, kas määruse nr 44/2001 artikli 15 lõikes 1 sätestatud tingimused on täidetud ning eelkõige kas põhikohtuasjas kõne all olevast lihtvekslist tuleneva õiguse, millele veksli omanik tugineb vekslikäendaja vastu, saab kvalifitseerida selle artikli tähenduses lepinguga seotuks. Jaatava vastuse korral on Austria kohtutel pädevus põhikohtuasja lahendamiseks, arvestades, et määruse artikli 16 lõike 2 kohaselt võib tarbija vastu menetluse algatada üksnes selle liikmesriigi kohtutes, kus on tarbija alaline elukoht.
Eelotsusetaotluse esitanud kohus kaalub ka küsimust, kas käesoleval juhul on võimalik määrata pädevus kindlaks kooskõlas määruse nr 44/2001 artikli 5 punkti 1 alapunktiga a.
Sellega seoses tõstatab ta esiteks küsimuse, kas põhikohtuasjas kõne all olevast lihtvekslist tulenevaid õigusi saab kvalifitseerida lepinguga seotud õigusteks määruse nr 44/2001 artikli 5 punkti 1 alapunkti a tähenduses vaatamata sellele, et Tšehhi õiguse kohaselt on lihtveksel abstraktne väärtpaber, mis ei kujuta endast lepingut, ehkki see on lepingu sisu esemeline väljendus.
Teiseks soovib ta teada, kas käesoleval juhul on tegemist vabatahtlikult võetud kohustusega, arvestades, et täpset maksekohta ei olnud kindlaks määratud ei lihtvekslis ega kokkuleppes veksli täiendamise kohta. Nimelt kuigi see kokkulepe andis Česká spořitelnale õiguse kanda lihtvekslile puuduvad andmed maksekoha kohta, ei olnud selles siiski ette nähtud kriteeriume, mille alusel oleks olnud võimalik kindlaks teha, et selleks kohaks pidi olema just Praha linn. Eelotsusetaotluse esitanud kohus rõhutab, et ei saa välistada, et lihtvekslile maksekoha märkimine tõi kaasa nimetatud kokkuleppe rikkumise või et kokkulepe on oma ebamäärasuse tõttu tühine, ning sel juhul on keeruline jõuda järeldusele, et kõne all olev kohustus on võetud vabatahtlikult.
Neil asjaoludel otsustas Městský soud v Praze menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused:
Kas [määruse nr 44/2001] artikli 15 lõikes 1 kasutatud väljendit „küsimus[ed], mis on seotud lepinguga, mille isik ehk tarbija on sõlminud oma majandustegevusest või kutsealast sõltumatul eesmärgil”, võib tõlgendada nii, et see hõlmab ka blankovekslina välja antud lihtvekslist tulenevaid nõudeid, mille veksli omanik esitab vekslikäendaja vastu?
Kas olenemata vastusest esimesele küsimusele võib määruse nr 44/2001 artikli 5 punkti 1 alapunktis a kasutatud väljendit „lepingutega seotud asjades” tõlgendada nii, et kui arvestada ainuüksi dokumendi kui sellise sisu, hõlmab see väljend ka blankovekslina välja antud lihtvekslist tulenevaid nõudeid, mille veksli omanik esitab vekslikäendaja vastu?”
Česká spořitelna väidab, et esimene küsimus on vastuvõetamatu põhjusel, et see on puhthüpoteetiline ja see ei ole põhikohtuasja lahendamisel asjakohane, kuna määruse nr 44/2001 artikli 15 lõike 1 kohaldamise tingimused ei ole täidetud.
Tuleb meenutada, et väljakujunenud kohtupraktika kohaselt on ELTL artiklis 267 sätestatud menetluses, mis põhineb liikmesriikide kohtute ja Euroopa Kohtu ülesannete selgel eristamisel, üksnes siseriiklikul kohtul pädevus põhikohtuasjas fakte tuvastada ja hinnata ning siseriiklikku õigust tõlgendada ja kohaldada. Samuti on üksnes asja menetleval ja selle lahendamise eest vastutaval siseriiklikul kohtul õigus kohtuasja eripära arvesse võttes hinnata nii Euroopa Kohtule esitatavate küsimuste vajalikkust kui ka asjakohasust. Järelikult, kui esitatud küsimused puudutavad liidu õiguse tõlgendamist, on Euroopa Kohus üldjuhul kohustatud eelotsuse tegema (vt 25. oktoobri 2012. aasta otsus kohtuasjas C-553/11: Rintisch, punkt 15 ja seal viidatud kohtupraktika).
Seega võib Euroopa Kohus siseriikliku kohtu esitatud eelotsusetaotluse lahendamisest keelduda üksnes juhul, kui on ilmselge, et taotletaval liidu õiguse tõlgendamisel ei ole mingit seost põhikohtuasja asjaolude või esemega, või kui probleem on hüpoteetiline või kui Euroopa Kohtule ei ole teada talle esitatud küsimustele tarviliku vastuse andmiseks vajalikud faktilised ja õiguslikud asjaolud (vt eelkõige 14. juuni 2012. aasta otsus kohtuasjas C-618/10: Banco Español de Crédito, punkt 77, ja eespool viidatud kohtuotsus Rintisch, punkt 16).
Käesoleval juhul ei ole aga sellise olukorraga tegemist. Nimelt nähtub eelotsusetaotlusest selgelt, määruse nr 44/2001 artikli 15 lõike 1 tõlgendamine on põhikohtuasja lahendamiseks vajalik, arvestades, et G. Feichteri vastuväide pädevuse puudumise kohta põhineb argumendil, et kuna ta kirjutas lihtvekslile alla füüsilise isikuna, on ta selle artikli tähenduses tarbija, ning et järelikult tuleb kohtualluvus kindlaks määrata vastavalt määruse sätetele, mis reguleerivad kohtualluvust tarbijalepingute valdkonnas.
Neil asjaoludel tuleb esimest eelotsuse küsimust pidada vastuvõetavaks.
Esimese küsimusega palub eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt selgitada, kas määruse nr 44/2001 artikli 15 lõige 1 kuulub kohaldamisele selleks, et määrata kindlaks kohus, kellel on pädevus lahendada nõue, milles lihtveksli omanik, kelle asukoht on liikmesriigis, tugineb teises liikmesriigis elava vekslikäendaja vastu õigustele, mis tulenevad lihtvekslist, mis allkirjastati blankovekslina ja mida veksli omanik hiljem täiendas.
Sissejuhatuseks tuleb meenutada, et määruses nr 44/2001 kasutatud mõisteid – eelkõige neid, mis sisalduvad määruse artikli 15 lõikes 1 – tuleb tõlgendada autonoomselt, tuginedes peamiselt selle määruse ülesehitusele ja eesmärkidele, et tagada määruse ühetaoline kohaldamine kõigis liikmesriikides (vt selle kohta 20. jaanuari 2005. aasta otsus kohtuasjas C-27/02: Engler, EKL 2005, lk I-481, punkt 33; 7. detsembri 2010. aasta otsus liidetud kohtuasjades C-585/08 ja C-144/09: Pammer ja Hotel Alpenhof, EKL 2010, lk I-12527, punkt 55, ning 6. septembri 2012. aasta otsus kohtuasjas C-190/11: Mühlleitner, punkt 28).
Seejärel tuleb märkida, et määruse nr 44/2001 artikli 15 lõige 1 on erand nii määruse artikli 2 lõikes 1 ette nähtud kohtualluvuse kindlaksmääramise üldreeglist, mille kohaselt tuleb hagi esitada kostja elukohaliikmesriigi kohtusse, kui ka sama määruse artikli 5 punktis 1 ette nähtud reeglist, mis puudutab kohtualluvuse erijuhtumeid lepingutega seotud asjades ja mille kohaselt kuulub vaidluse lahendamine selle riigi kohtute pädevusse, kus hagi esemeks olev lepinguline kohustus täideti või tuleb täita (eespool viidatud kohtuotsus Pammer ja Hotel Alpenhof, punkt 53, ning eespool viidatud kohtuotsus Mühlleitner, punkt 26). Seega tuleb artikli 15 lõiget 1 tõlgendada tingimata kitsalt (vt selle kohta eespool viidatud kohtuotsus Mühlleitner, punkt 27).
Lõpuks, kuna määrus nr 44/2001 asendab liikmesriikide vahelistes suhetes 27. septembri 1968. aasta konventsiooni kohtualluvuse ja kohtuotsuste täitmise kohta tsiviil- ja kaubandusasjades (EÜT 1972, L 299, lk 32), mida on muudetud hilisemate konventsioonidega uute liikmesriikide selle konventsiooniga ühinemise kohta (edaspidi „Brüsseli konventsioon”), kehtivad Euroopa Kohtu tõlgendused konventsiooni sätete kohta ka määruse sätete suhtes, juhul kui nende õigusaktide sätteid võib pidada samaväärseks (vt eelkõige 25. oktoobri 2012. aasta otsus kohtuasjas C-133/11: Folien Fischer ja Fofitec, punkt 31, ning 7. veebruari 2013. aasta otsus kohtuasjas C-543/10: Refcomp, punkt 18).
Sellega seoses on Euroopa Kohus juba leidnud, et määrusega nr 44/2001 kehtestatud süsteemis on – nagu nähtub selle määruse põhjendusest 13 – artikli 15 lõike 1 paigutus sama, mis Brüsseli konventsiooni artikli 13 esimese lõigu puhul, ning see täidab sama ülesannet, milleks on kaitsta tarbijat kui nõrgemat poolt (vt selle kohta 14. mai 2009. aasta otsus kohtuasjas C-180/06: Ilsinger, EKL 2009, lk I-3961, punkt 41; eespool viidatud kohtuotsus Pammer ja Hotel Alpenhof, punkt 57, ning eespool viidatud kohtuotsus Mühlleitner, punkt 29).
Esimesele küsimusele tuleb vastata nendest kaalutlustest lähtudes.
Sellele küsimusele vastamisel tuleb tõdeda, et määruse nr 44/2001 artikli 15 lõige 1 on kohaldatav juhul, kui täidetud on kolm tingimust: esiteks on üks lepingupooltest tarbija, kes tegutseb oma majandustegevusest või kutsealast sõltumatul eesmärgil, teiseks on leping sellise tarbija ja kutsealal tegutseva isiku vahel tõepoolest sõlmitud ning kolmandaks kuulub see leping ühte artikli 15 lõike 1 punktides a–c nimetatud kategooriatest. Need tingimused peavad olema täidetud kumulatiivselt, mistõttu juhul, kui üks kolmest tingimusest ei ole täidetud, ei saa kohtualluvust kindlaks määrata vastavalt eeskirjadele, mis reguleerivad kohtualluvust tarbijalepingute valdkonnas.
Mis puudutab määruse nr 44/2001 artikli 15 lõike 1 kohaldamise esimest tingimust, siis kuigi selle sätte sõnastus ei ole Brüsseli konventsiooni artikli 13 esimese lõiguga täiesti identne, puudutavad vastavad muudatused kohaldamise tingimusi, millele tarbijalepingud peavad vastama (vt selle kohta eespool viidatud kohtuotsus Pammer ja Hotel Alpenhof, punkt 59), mitte tarbija mõiste määratlust, mistõttu peab sellel mõistel määruses nr 44/2001 olema sama ulatus kui Brüsseli konventsioonis.
Euroopa Kohus on Brüsseli konventsiooni artikli 13 esimese lõigu kohta juba leidnud, et kõnealuse sätte sõnastusest ja ülesandest tuleneb, et selles on silmas peetud üksnes eraõiguslikust isikust lõpptarbijat, kes ei tegele kutse- ega majandustegevusega (vt selle kohta 19. jaanuari 1993. aasta otsus kohtuasjas C-89/91: Shearson Lehman Hutton, EKL 1993, lk I-139, punktid 20 ja 22; 3. juuli 1997. aasta otsus kohtuasjas C-269/95: Benincasa, EKL 1997, lk I-3767, punkt 15; 20. jaanuari 2005. aasta otsus kohtuasjas C-464/01: Gruber, EKL 2005, lk I-439, punkt 35, ja eespool viidatud kohtuotsus Engler, punkt 34).
Euroopa Kohtu praktikast ilmneb samuti, et Brüsseli konventsiooniga tarbijalepingute valdkonnas kohtualluvuse kindlaksmääramist käsitlevate erinormide eesmärk on kaitsta sobivalt tarbijat kui teisest lepingupoolest, kes tegutseb oma kutse- ja majandustegevuse raames, tavaliselt majanduslikult nõrgemal positsioonil olevat ja õiguslikes küsimustes vähem kogenud lepingupoolt (vt eelkõige eespool viidatud kohtuotsus Gruber, punkt 34, ja eespool viidatud kohtuotsus Engler, punkt 39). Kõnealune eesmärk tähendab seda, et sel eesmärgil Brüsseli konventsiooniga ette nähtud valikulise kohtualluvuse eeskirjade kohaldamist ei laiendata isikutele, kelle puhul see kaitse ei ole õigustatud (vt selle kohta eespool viidatud kohtuotsus Shearson Lehman Hutton, punkt 19).
Euroopa Kohus on sellest järeldanud, et ainult lepingud, mis on sõlmitud väljaspool igasugust majandus- ja kutsetegevust ja vastavaid eesmärke ning nendest sõltumatult ja mille ainus eesmärk on eratarbimise käigus rahuldada üksikisiku isiklikke vajadusi, kuuluvad nimetatud konventsioonis seoses tarbija kaitsmisega ette nähtud erinormide kohaldamisalasse, samas kui selline kaitse ei ole õigustatud lepingute puhul, mille eesmärk on kutsetegevus (vt eespool viidatud kohtuotsus Gruber, punkt 36, ja vt selle kohta eespool viidatud kohtuotsus Benincasa, punkt 17).
Tuleb aga tõdeda, et põhikohtuasja asjaoludel ei ole määruse nr 44/2001 artikli 15 lõike 1 tähenduses tarbija olemasolu tingimus täidetud.
Nimelt on selge, et põhikohtuasjas tagas vekslikäendaja selle äriühingu kohustusi, mille juhataja ta on ja milles tal on enamusosalus.
Järelikult, kuigi vekslikäendaja kohustus on abstraktne ja seega sõltumatu kohustusest, mis lasub veksli väljaandjal, keda ta käendas, ei saa siiski – nagu kohtujurist oma ettepaneku punktis 33 märkis – füüsilise isiku käendust, mis on antud seoses lihtveksliga, mis on välja antud äriühingu kohustuste tagamiseks, pidada antuks väljaspool igasugust majandus- ja kutsetegevust ja vastavaid eesmärke ning nendest sõltumatult, kui kõnealusel füüsilisel isikul on selle äriühinguga tihedad kutsealased sidemed, milleks on näiteks äriühingu juhtimine või selles enamusosaluse omamine.
Igal juhul ei piisa ainuüksi asjaolust, et vekslikäendaja on füüsiline isik, selleks et tuvastada, et ta on tarbija määruse nr 44/2001 artikli 15 lõike 1 tähenduses.
Neil asjaoludel ei ole vaja analüüsida, kas ülejäänud kaks tingimust selle artikli kohaldamiseks on täidetud.
Kõigist eespool esitatud kaalutlustest järeldub, et esimesele küsimusele tuleb vastata, et määruse nr 44/2001 artikli 15 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et füüsilist isikut, kellel on äriühinguga tihedad kutsealased sidemed, milleks on näiteks äriühingu juhtimine või selles enamusosaluse omamine, ei saa pidada tarbijaks selle sätte tähenduses, kui ta on andnud käenduse lihtvekslile, mis on välja antud sellele äriühingule krediidilepingust tulenevate kohustuste tagamiseks. Seetõttu ei ole kõnealune säte kohaldatav selle kindlaksmääramisel, milline kohus on pädev lahendama nõude, milles lihtveksli omanik, kelle asukoht on liikmesriigis, tugineb teises liikmesriigis elava vekslikäendaja vastu õigustele, mis tulenevad lihtvekslist, mis allkirjastati blankovekslina ja mida veksli omanik hiljem täiendas.
Teise küsimusega palub eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt selgitada, kas määruse nr 44/2001 artikli 5 punkti 1 alapunkt a on kohaldatav selle kindlaksmääramisel, milline kohus on pädev lahendama nõude, milles lihtveksli omanik, kelle asukoht on liikmesriigis, tugineb teises liikmesriigis elava vekslikäendaja vastu õigustele, mis tulenevad lihtvekslist, mis allkirjastati blankovekslina ja mida veksli omanik hiljem täiendas.
Sissejuhatuseks tuleb märkida, et selle küsimuse raames püüab eelotsusetaotluse esitanud kohus esiteks jõuda selgusele, kas lihtveksli omaniku ja vekslikäendaja vaheline õigussuhe on hõlmatud mõistega „lepingutega seotud asjad” määruse nr 44/2001 artikli 5 punkti 1 alapunkti a tähenduses, ning teiseks teada saada, milline ulatus on selles sättes sisalduval mõistel „[paik], kus tuli täita asjaomane kohustus”, lihtveksli korral, mis on välja antud blankovekslina ja mida on hiljem täiendatud.
Sellega seoses tuleb sarnaselt käesoleva kohtuotsuse punktis 27 märgituga meenutada, et kuna määruse nr 44/2001 artikli 5 punkti 1 alapunkti a sõnastus on identne Brüsseli konventsiooni artikli 5 punkti 1 esimese lausega, tuleb asuda seisukohale, et esimese sätte ulatus on samasugune kui teise oma (vt selle kohta 23. aprilli 2009. aasta otsus kohtuasjas C-533/07: Falco Privatstiftung ja Rabitsch, EKL 2009, lk I-3327, punktid 48 ja 56).
Järelikult selleks, et pädev kohus määruse nr 44/2001 artikli 5 punkti 1 alapunkti a alusel kindlaks määrata, tuleb jätkuvalt lähtuda põhimõtetest, mis tulenevad Euroopa Kohtu praktikast Brüsseli konventsiooni artikli 5 punkti 1 kohta (vt selle kohta eespool viidatud kohtuotsus Falco Privatstiftung ja Rabitsch, punkt 57).
Mis puudutab esiteks määruse nr 44/2001 artikli 5 punkti 1 alapunkti a tähenduses mõiste „lepingutega seotud asjad” tõlgendamist, siis tuleb märkida, et seda mõistet tuleb tõlgendada autonoomselt, tuginedes määruse ülesehitusele ja eesmärkidele, et tagada mõiste ühetaoline kohaldamine kõigis liikmesriikides. Seega ei saa seda mõista kui viidet kvalifikatsioonile, mille kohaldatav siseriiklik õigus annab siseriiklikus kohtus käsitletavale õigussuhtele (vt analoogia alusel eelkõige 17. juuni 1992. aasta otsus kohtuasjas C-26/91: Handte, EKL 1992, lk I-3967, punkt 10, ja 5. veebruari 2004. aasta otsus kohtuasjas C-265/02: Frahuil, EKL 2004, lk I-1543, punkt 22).
Kuigi määruse nr 44/2001 artikli 5 punkti 1 alapunkt a ei eelda lepingu sõlmimist, on kohustuse kindlakstegemine siiski selle sätte kohaldamiseks vajalik, kuna kohtualluvus määratakse selle sätte kohaselt paiga järgi, kus asjaomane kohustus täideti või tuleb täita. Seega ei saa mõistet „lepingutega seotud asjad” kõnealuse sätte tähenduses mõista nii, et sellega peetakse silmas olukorda, kus pool ei ole võtnud vabatahtlikult teise poole ees mingit kohustust (vt analoogia alusel 17. septembri 2002. aasta otsus kohtuasjas C-334/00: Tacconi, EKL 2002, lk I-7357, punktid 22 ja 23, ning eespool viidatud kohtuotsus Engler, punkt 50).
Määruse nr 44/2001 artikli 5 punkti 1 alapunktis a lepingutega seotud asjades ette nähtud valikulise kohtualluvuse eeskirja kohaldamine eeldab järelikult selle juriidilise kohustuse kindlakstegemist, mille isik on endale vabatahtlikult teise isiku ees võtnud ja millel põhineb hageja nõue (vt analoogia alusel eespool viidatud kohtuotsus Engler, punkt 51).
Mis puudutab sellise kohustuse esinemist põhikohtuasja asjaoludel, siis tuleb sarnaselt kohtujuristi ettepaneku punktis 45 tõdetuga märkida, et kuna käesoleval juhul kirjutas vekslikäendaja lihtveksli esiküljel märkusele „käendan” alla, nõustus ta vabatahtlikult tagama kõnealuse lihtveksli väljaandja kohustusi. Seega võttis ta allkirja andes kõnealuse sätte tähenduses vabatahtlikult endale kohustuse neid kohustusi tagada.
Asjaolu, et allkiri anti blankovekslina välja antud lihtvekslile, ei kummuta seda järeldust. Nimelt tuleb arvesse võtta seda, et kuna vekslikäendaja kirjutas alla ka kokkuleppele veksli täiendamise kohta, nõustus ta vabatahtlikult tingimustega, mis puudutavad viisi, kuidas veksli omanik seda lihtvekslit puuduvate andmete lisamise teel täiendab, isegi kui kõnealusele kokkuleppele allakirjutamine iseenesest ei toonud kaasa käenduse teket.
Sellega seoses tuleb rõhutada, et küsimus, kas puuduvate andmete lihtvekslile lisamine toimus kõnealust kokkulepet rikkudes, ei kuulu määruse nr 44/2001 artikli 5 punkti 1 alapunkti a tähenduses mõiste „lepingutega seotud asjad” tõlgendamise juurde, vaid on pigem seotud kontrollimisega, et lihtvekslist tulenev maksekoht oli poolte vahel õiguspäraselt kokku lepitud, mistõttu puudutab eelotsusetaotluse esitanud kohtu küsimus seda, kuidas tõlgendada kõnealuse sätte tähenduses mõistet „paik, kus tuli täita asjaomane kohustus”; seda mõistet analüüsitakse käesoleva kohtuotsuse punktis 52 ja sellele järgnevates punktides.
Järelikult hõlmab määruse nr 44/2001 artikli 5 punkti 1 alapunkti a tähenduses mõiste „lepingutega seotud asjad” õigussuhet blankovekslina välja antud ja hiljem täiendatud lihtveksli omaniku ja vekslikäendaja vahel.
Teiseks tuleb täpsustada selle sätte mõttes mõiste „paik, kus tuli täita asjaomane kohustus” tähendust.
Eelotsusetaotluse esitanud kohtul on sellega seoses tekkinud eelkõige küsimus, kas ta peab selle paiga kindlakstegemisel võtma arvesse ainult lihtvekslil märgitud andmeid või ka andmeid, mis sisalduvad kokkuleppes veksli täiendamise kohta.
Tuleb meenutada esiteks, et määruse nr 44/2001 artikli 5 punkti 1 alapunktis a sisalduv mõiste „kohustus” tähendab lepingust tulenevat kohustust, mille täitmata jätmisele viidatakse hagi põhjendamisel (vt analoogia alusel eelkõige 6. oktoobri 1976. aasta otsus kohtuasjas 14/76: De Bloos, EKL 1976, lk 1497, punkt 13; 15. jaanuari 1987. aasta otsus kohtuasjas 266/85: Shenavai, EKL 1987, lk 239, punkt 9, ja 19. veebruari 2002. aasta otsus kohtuasjas C-256/00: Besix, EKL 2002, lk I-1699, punkt 44), ning teiseks, et paik, kus täideti või tuleb täita asjaomane kohustus, määratakse kindlaks seda kohustust reguleeriva õiguse kohaselt vastavalt vaidlust lahendava kohtu kollisiooninormidele (vt analoogia alusel eelkõige 6. oktoobri 1976. aasta otsus kohtuasjas 12/76: Industrie Tessili Italiana Como, EKL 1976, lk 1473, punkt 13; 28. septembri 1999. aasta otsus kohtuasjas C-440/97: GIE Groupe Concorde jt, EKL 1999, lk I-6307, punkt 32, ning eespool viidatud kohtuotsus Besix, punktid 33 ja 36).
Pealegi, arvestades liikmesriikide lepinguõiguses poolte tahtele üldjuhul omistatavat tähtsust, piisab juhul, kui kohaldatav õigus võimaldab lepingupooltel selles õiguses kindlaks määratud tingimustel määrata kohustuse täitmise koha, kokkuleppest kohustuse täitmise koha kohta selleks, et käsitada määruse nr 44/2001 artikli 5 punkti 1 alapunkti a tähenduses pädevana sama paiga kohut (vt analoogia alusel 17. jaanuari 1980. aasta otsus kohtuasjas 56/79: Zelger, EKL 1980, lk 89, punkt 5; 20. veebruari 1997. aasta otsus kohtuasjas C-106/95: MSG, EKL 1997, lk I-911, punkt 30, ning eespool viidatud kohtuotsus GIE Groupe Concorde jt, punkt 28).
Tuleb siiski märkida, et kuigi pooled võivad vabalt kokku leppida lepinguliste kohustuste täitmise koha, ei saa nad ometi ainuüksi pädeva kohtu kindlaksmääramise eesmärgil määrata täitmise kohta, millel puudub igasugune tegelik seos lepingulise suhtega ja kus sellest suhtest tulenevaid kohustusi ei saaks lepingu kohaselt täita (vt selle kohta eespool viidatud kohtuotsus MSG, punkt 31).
Arvestades asjaolu, et põhikohtuasjas kõne all oleva kohustuse täitmise koht on lihtvekslil sõnaselgelt märgitud, on eelotsusetaotluse esitanud kohus käesoleval juhul kohustatud niivõrd, kuivõrd kohaldatav õigus võimaldab kohustuse täitmise kohta valida, võtma kõnealust kohta arvesse pädeva kohtu kindlaksmääramisel vastavalt määruse nr 44/2001 artikli 5 punkti 1 alapunktile a.
Neil asjaoludel tuleb teisele küsimusele vastata, et määruse nr 44/2001 artikli 5 punkti 1 alapunkt a on kohaldatav selle kindlaksmääramisel, milline kohus on pädev lahendama nõude, milles lihtveksli omanik, kelle asukoht on liikmesriigis, tugineb teises liikmesriigis elava vekslikäendaja vastu õigustele, mis tulenevad lihtvekslist, mis allkirjastati blankovekslina ja mida veksli omanik hiljem täiendas.
Nõukogu 22. detsembri 2000. aasta määruse (EÜ) nr 44/2001 kohtualluvuse ja kohtuotsuste täitmise kohta tsiviil- ja kaubandusasjades artikli 15 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et füüsilist isikut, kellel on äriühinguga tihedad kutsealased sidemed, milleks on näiteks äriühingu juhtimine või selles enamusosaluse omamine, ei saa pidada tarbijaks selle sätte tähenduses, kui ta on andnud käenduse lihtvekslile, mis on välja antud sellele äriühingule krediidilepingust tulenevate kohustuste tagamiseks. Seetõttu ei ole kõnealune säte kohaldatav selle kindlaksmääramisel, milline kohus on pädev lahendama nõude, milles lihtveksli omanik, kelle asukoht on liikmesriigis, tugineb teises liikmesriigis elava vekslikäendaja vastu õigustele, mis tulenevad lihtvekslist, mis allkirjastati blankovekslina ja mida veksli omanik hiljem täiendas.
Määruse nr 44/2001 artikli 5 punkti 1 alapunkt a on kohaldatav selle kindlaksmääramisel, milline kohus on pädev lahendama nõude, milles lihtveksli omanik, kelle asukoht on liikmesriigis, tugineb teises liikmesriigis elava vekslikäendaja vastu õigustele, mis tulenevad lihtvekslist, mis allkirjastati blankovekslina ja mida veksli omanik hiljem täiendas.
( *1 )	Kohtumenetluse keel: tšehhi.

matches:
§ 76
§ 76
§ 77
§ 10
kohus
kohus
Kohus
Kohus
kohus
Kohus
Kohus
Kohus
kohus
kohus
kohus
kohus
kohus
kohus
kohus
kohus
kohus


Ministri määruste muutmise määrus – Riigi Teataja
RT I, 21.05.2020, 1
§ 1. Väliskaubandus- ja ettevõtlusministri 22. oktoobri 2014. a määruse nr 89 „Tehnoloogia arenduskeskuste toetamise tingimused” muutmine
Väliskaubandus- ja ettevõtlusministri 22. oktoobri 2014. a määruse nr 89 „Tehnoloogia arenduskeskuste toetamise tingimused” § 33 lõikest 2 jäetakse välja sõnad „kord kvartalis”.
§ 2. Ettevõtlusministri 15. mai 2015. a määruse nr 46 „Klastrite arendamise toetamise tingimused ja kord” muutmine
Ettevõtlusministri 15. mai 2015. a määruse nr 46 „Klastrite arendamise toetamise tingimused ja kord” § 22 lõige 11 tunnistatakse kehtetuks.
§ 3. Ettevõtlusministri 2. septembri 2015. a määruse nr 113 „Rahvusvaheliste sündmuste ja konverentside toetamise tingimused ja kord” muutmine
Ettevõtlusministri 2. septembri 2015. a määruses nr 113 „Rahvusvaheliste sündmuste ja konverentside toetamise tingimused ja kord” tehakse järgmised muudatused:
1) paragrahvi 24 lõikest 3 jäetakse välja sõnad „punkti 1”;
„3) rakendusüksuse nõudmisel vastava aruandeperioodi vahe- või lõpparuande esitamine ja nende kinnitamine rakendusüksuse poolt.”.
§ 4. Ettevõtlusministri 12. novembri 2015. a määruse nr 131 „Innovatsiooni- ja arendusosaku toetuse andmise tingimused ja kord” muutmine
Ettevõtlusministri 12. novembri 2015. a määruses nr 131 „Innovatsiooni- ja arendusosaku toetuse andmise tingimused ja kord” tehakse järgmised muudatused:
„1) projekti tegevuste läbiviimine, abikõlblike kulude tekkimine ja nende vähemalt omafinantseeringu ulatuses tasumine, kui toetust makstakse ühendmääruse § 14 lõike 1 alusel.”.
§ 5. Ettevõtlusministri 5. jaanuari 2016. a määruse nr 2 „Ettevõtte arenguprogrammi toetusmeede” muutmine
Ettevõtlusministri 5. jaanuari 2016. a määruses nr 2 „Ettevõtte arenguprogrammi toetusmeede” tehakse järgmised muudatused:
1) paragrahvi 23 lõikest 2 jäetakse välja sõnad „, kuid mitte tihedamini kui kord kvartalis”;
„(3) Toetust makstakse tegelike kulude alusel vastavalt ühendmääruse § 2 lõikes 4 ja § 14 lõikes 1 toodud tingimustele.”;
„(31) Toetuse saajale võib põhjendatud juhtudel teha ettemakseid ühendmääruse §-des 19 ja 20 sätestatud tingimustel.
(32) Kui toetuse saajale tehakse makse ühendmääruse § 14 lõike 1 punkti 2 alusel, on toetuse saajal kohustus esitada tasumist tõendavad dokumendid ühendmääruse § 14 lõikes 5 sätestatud korras.”;
4) paragrahvi 23 lõiget 4 täiendatakse lõpus sõnadega „või vähemalt omafinantseeringu ulatuses makstud”.
§ 6. Ettevõtlusministri 5. veebruari 2016. a määruse nr 12 „Tugiteenus- ja arenduskeskuse investeeringu toetuse andmise tingimused ja kord” muutmine
Ettevõtlusministri 5. veebruari 2016. a määruses nr 12 „Tugiteenus- ja arenduskeskuse investeeringu toetuse andmise tingimused ja kord” tehakse järgmised muudatused:
1) paragrahvi 23 lõikest 2 jäetakse välja sõnad „maksimaalselt kord poolaastas”;
„(3) Toetust makstakse tegelike kulude alusel vastavalt ühendmääruse § 14 lõikes 1 toodud tingimustele.”;
„(31) Toetuse saajale võib põhjendatud juhtudel teha ettemakseid ühendmääruse §-des 19 ja 20 kehtestatud tingimustel.
4) paragrahvi 23 lõike 4 punkti 1 täiendatakse lõpus sõnadega „või vähemalt omafinantseeringu ulatuses tasumine”;
„3) rakendusüksuse nõudmisel vastava aruandeperioodi vahe- ja lõpparuande esitamine ja nende kinnitamine rakendusüksuse poolt.”.
§ 7. Ettevõtlusministri 28. märtsi 2016. a määruse nr 28 „Innovatsiooni edendavate hangete toetamise tingimused” muutmine
Ettevõtlusministri 28. märtsi 2016. a määruse nr 28 „Innovatsiooni edendavate hangete toetamise tingimused” § 24 lõikest 2 jäetakse välja sõnad „, kuid mitte tihedamini kui kord kvartalis”.
§ 8. Ettevõtlus- ja infotehnoloogiaministri 16. jaanuari 2018. a määruse nr 4 „Ettevõtjate võrkudega liitumise programm” muutmine
Ettevõtlus- ja infotehnoloogiaministri 16. jaanuari 2018. a määruses nr 4 „Ettevõtjate võrkudega liitumise programm” tehakse järgmised muudatused:
„1) abikõlblike kulude tekkimine ja tasumine vähemalt omafinantseeringu ulatuses;”;
„3) Ettevõtluse Arendamise Sihtasutuse nõudmisel vastava aruandeperioodi vahe- ja lõpparuande esitamine ja nende kinnitamine Ettevõtluse Arendamise Sihtasutuse poolt.”;
„(7) Kui makse tehakse osaliselt tasutud kuludokumentide alusel, on toetuse saajal kohustus esitada Ettevõtluse Arendamise Sihtasutusele nõutud maksmist tõendavad dokumendid kümne kalendripäeva jooksul makse saamisest arvates. Maksmise kohustus loetakse toetuse saaja poolt täidetuks pärast abikõlbliku kulu tasumata osa maksmise tõendamist. Nimetatud kohustuse täitmata jätmisel võib Ettevõtluse Arendamise Sihtasutus peatada järgmise maksetaotluse menetlemise või nõuda toetuse tagastamist.”.
§ 9. Ettevõtlus- ja infotehnoloogiaministri 12. juuni 2018. a määruse nr 32 „Perioodi 2014–2020 välismessitoetuse andmise tingimused ja kord” muutmine
Ettevõtlus- ja infotehnoloogiaministri 12. juuni 2018. a määruses nr 32 „Perioodi 2014–2020 välismessitoetuse andmise tingimused ja kord” tehakse järgmised muudatused:
„(2) Toetust makstakse tegelike kulude alusel vastavalt ühendmääruse § 14 lõikes 1 toodud tingimustele.”;
„(21) Toetuse saajale võib põhjendatud juhtudel teha ettemakseid ühendmääruse §-des 19 ja 20 kehtestatud tingimustel.
(22) Kui toetuse saajale tehakse makse ühendmääruse § 14 lõike 1 punkti 2 alusel, on toetuse saajal kohustus esitada tasumist tõendavad dokumendid ühendmääruse § 14 lõikes 5 sätestatud korras.”;
3) paragrahvi 22 lõike 3 punktis 1 asendatakse sõna „täies” sõnadega „vähemalt omafinantseeringu”.
§ 10. Ettevõtlus- ja infotehnoloogiaministri 10. septembri 2018. a määruse nr 52 „Tööstuse digitaliseerimise ja automatiseerimise toetus” muutmine
Ettevõtlus- ja infotehnoloogiaministri 10. septembri 2018. a määruses nr 52 „Tööstuse digitaliseerimise ja automatiseerimise toetus” tehakse järgmised muudatused:
„(3) Abikõlblik kulu peab olema põhjendatud, dokumentaalselt tõendatav, tekkinud projekti abikõlblikkuse perioodil tehtavate toetatavate tegevuste käigus ning tasutud toetuse saaja poolt.”;
2) paragrahvi 14 lõike 4 punkti 1 täiendatakse pärast sõna „tasumine” sõnadega „vähemalt omafinantseeringu ulatuses”;
„(5) Kui makse tehakse osaliselt tasutud kuludokumentide alusel, on toetuse saajal kohustus esitada Ettevõtluse Arendamise Sihtasutusele nõutud maksmist tõendavad dokumendid kümne kalendripäeva jooksul makse saamisest arvates. Maksmise kohustus loetakse toetuse saaja poolt täidetuks pärast abikõlbliku kulu tasumata osa maksmise tõendamist. Nimetatud kohustuse täitmata jätmisel võib Ettevõtluse Arendamise Sihtasutus nõuda toetuse tagastamist.”.
§ 11. Ettevõtlus- ja infotehnoloogiaministri 17. aprilli 2019. a määruse nr 27 „Toetus digitaalsete tehnoloogiate, robotite ja automatiseerimise kasutamisele töötlevas tööstuses ning mäetööstuses” muutmine
Ettevõtlus- ja infotehnoloogiaministri 17. aprilli 2019. a määruses nr 27 „Toetus digitaalsete tehnoloogiate, robotite ja automatiseerimise kasutamisele töötlevas tööstuses ning mäetööstuses” tehakse järgmised muudatused:
„2) abikõlbliku kulu eest on tasutud vähemalt omafinantseeringu ulatuses;”;
„4) EAS nõudmisel vastava aruandeperioodi vahe- ja lõpparuande esitamine ja nende kinnitamine EAS poolt.”;
„(5) Kui makse tehakse osaliselt tasutud kuludokumentide alusel, on toetuse saajal kohustus esitada EAS-le nõutud maksmist tõendavad dokumendid kümne kalendripäeva jooksul makse saamisest arvates. Maksmise kohustus loetakse toetuse saaja poolt täidetuks pärast abikõlbliku kulu tasumata osa maksmise tõendamist. Nimetatud kohustuse täitmata jätmisel võib EAS peatada järgmise maksetaotluse menetlemise või nõuda toetuse tagastamist.”.
§ 12. Väliskaubandus- ja infotehnoloogiaministri 27. mai 2019. a määruse nr 35 „Perioodi 2014–2020 ettevõtja tootearenduse toetus” muutmine
Väliskaubandus- ja infotehnoloogiaministri 27. mai 2019. a määruses nr 35 „Perioodi 2014–2020 ettevõtja tootearenduse toetus” tehakse järgmised muudatused:
„(31) Määrust ei kohaldata EMTAK 2008 järgmiste tegevusalade koodide projektidele:
8) rentimine ja kasutusrent ning ajutise tööjõu rent (EMTAK 2008 jagu N 77 ja EMTAK 2008 jagu N 782).”;
„(7) Käesoleva määruse §-s 101 sätestatud toetus on riigiabi Euroopa Komisjoni 19. märtsi 2020 teatise „Riigiabi ajutine raamistik majanduse toetamiseks praeguse COVID-19 puhangu kontekstis” (ELT C 91 I, 20.3.2020, lk 1–9) (edaspidi COVID-19 raamistik) mõistes, mida antakse nimetatud raamistiku osa 3.1 alusel ja sellele kohaldatakse COVID-19 raamistikus ning konkurentsiseaduse §-s 341 sätestatut.”;
„§ 101. COVID-19 kriisis kannatanud ettevõtja toetuse erand
(5) Määruse § 1 lõiget 6 ning § 9 lõiget 3 ei kohaldata erandi alusel toetuse taotlemisele.”;
4) paragrahvi 21 lõikest 2 jäetakse välja sõnad „, kuid mitte tihedamini kui kord poolaastas”;
7) paragrahvi 21 lõike 4 punktis 1 asendatakse sõna „täies” sõnadega „vähemalt omafinantseeringu”;
Erandi alusel saab toetust taotleda alates Euroopa Komisjoni vastava riigiabi lubava otsuse vastuvõtmisest kuni 31. detsembrini 2020. aastal, kuid mitte kauem kui § 11 kohaselt taotluste vastuvõtmise lõpetamiseni.”.
§ 13. Väliskaubandus- ja infotehnoloogiaministri 5. augusti 2019. a määruse nr 49 „Suurinvestori toetuse andmise tingimused ja kord” muutmine
Väliskaubandus- ja infotehnoloogiaministri 5. augusti 2019. a määruses nr 49 „Suurinvestori toetuse andmise tingimused ja kord” tehakse järgmised muudatused:
1) paragrahvi 9 lõikest 1 jäetakse välja sõnad „enne EAS-le maksetaotluse esitamist”;
„Toetuse maksmise eeldusteks on projekti tegevuste läbiviimine, abikõlblike kulude tegemine ning EAS nõudmisel vastava aruandeperioodi vahe- või lõpparuande esitamine ja nende kinnitamine EAS poolt.”;
„(11) Toetust võib välja maksta omafinantseeringu ulatuses tasutud kuludokumentide alusel. Kui makse tehakse osaliselt tasutud kuludokumentide alusel, on toetuse saajal kohustus esitada EAS-le nõutud maksmist tõendavad dokumendid kümne kalendripäeva jooksul makse saamisest arvates. Maksmise kohustus loetakse toetuse saaja poolt täidetuks pärast abikõlbliku kulu tasumata osa maksmise tõendamist. Nimetatud kohustuse täitmata jätmisel võib EAS peatada järgmise maksetaotluse menetlemise või nõuda toetuse tagastamist.”;
4) paragrahvi 21 lõikest 2 jäetakse välja sõnad „kuni kaks korda aastas”.


Riigikogu 13.12.2000 seadus; jõustumiskuupäev 01.07.2001
redaktsioon 15.01.2019 [RT I, 04.01.2019, 19]
13.12.2000 RT I 2002, 13, 78 terviktekst RT paberkandjal
19.02.2014 RT I, 13.03.2014, 4 01.07.2014, osaliselt 23.03.2014; seaduses läbivalt asendatud sõnad "järelevalveametnik" ja "järelevalveasutus" sõnaga "korrakaitseorgan" vastavas käändes
§ 12 <!- END 11 -!> . Põllumajandusloomade tapaeelne pidamine tapamajas
§ 13 <!- END 12 -!> . Põllumajanduslooma tapmine ja hukkamine
(5) Põllumajanduslooma, välja arvatud käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud looma, tapmisel ja hukkamisel järgitakse nõukogu määruses (EÜ) nr 1099/2009 loomade kaitse kohta surmamisel (ELT L 303, 18.11.2009, lk 1-30) sätestatud nõudeid.
§ 15 <!- END 14 -!> . Põllumajanduslooma hädatapmine
(1) Loomade vedamisel tuleb järgida nõukogu määruses (EÜ) nr 1/2005, mis käsitleb loomade kaitset vedamise ja sellega seonduvate toimingute ajal ning millega muudetakse direktiive 64/432/EMÜ ja 93/119/EÜ ning määrust (EÜ) nr 1255/97 (ELT L 3, 05.01.2005, lk 1-44), sätestatud nõudeid.
(2) Kontrollpunktid peavad vastama nõukogu määruses (EÜ) nr 1255/97 ühenduse kriteeriumide kohta kontrollpunktidele ja direktiivi 91/628/EMÜ lisas osutatud teekonnaplaanide muutmise kohta (EÜT L 174, 02.07.1997, lk 1-6) sätestatud nõuetele.
§ 21. - § 24. [Kehtetud - RT I 2007, 23, 119 - jõust. 01.04.2007]
§ 31 <!- END 30 -!> . Loomaaia tegevusloa peatamine
§ 32 <!- END 31 -!> . Nõuded loomaaia tegevuse lõpetamise kohta
5) käesoleva paragrahvi punktides 2-4 nimetatud eesmärgil ravimite, toidu ning muude ainete ja toodete arendamine ja tootmine ning nende kvaliteedi, tõhususe ja ohutuse kontroll;
(7) Loomkatset on keelatud läbi viia kosmeetikatoote koostisainete või nende kombinatsioonide terviseohutusnõuetele vastavuse tõendamiseks alates kuupäevast, millal see katse peab olema asendatud vähemalt ühe komisjoni määruses (EÜ) nr 440/2008, millega kehtestatakse katsemeetodid vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusele (EÜ) nr 1907/2006, mis käsitleb kemikaalide registreerimist, hindamist, autoriseerimist ja piiramist (REACH) (ELT L 142, 31.05.2008, lk 1-739), või nõukogu direktiivi 76/768/EMÜ liikmesriikides kosmeetikatoodete kohta vastuvõetud õigusaktide ühtlustamise kohta (EÜT L 262, 27.09.1976, lk 169-200) IX lisas loetletud valideeritud meetodiga.
(8) Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EÜ) nr 1907/2006, mis käsitleb kemikaalide registreerimist, hindamist, autoriseerimist ja piiramist (REACH) ja millega asutatakse Euroopa Kemikaaliamet ning muudetakse direktiivi 1999/45/EÜ ja tunnistatakse kehtetuks nõukogu määrus (EMÜ) nr 793/93, komisjoni määrus (EÜ) nr 1488/94 ning samuti nõukogu direktiiv 76/769/EMÜ ja komisjoni direktiivid 91/155/EMÜ, 93/67/EMÜ, 93/105/EÜ ja 2000/21/EÜ (ELT L 396, 30.12.2006, lk 1-850), või biotsiidiseadusega sätestatud toimikutes nõutud andmete saamise eesmärgil tohib loomkatset teha kas Euroopa Kemikaaliameti otsuse alusel või Terviseameti nõusolekul.
(1) Loomkatses on keelatud kasutada Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2010/63/EL teaduslikel eesmärkidel kasutatavate loomade kaitse kohta (ELT L 276, 20.10.2010, lk 33-79) artikli 7 lõikes 1 nimetatud looma, välja arvatud juhul, kui loomkatse on kooskõlas looduskaitseseadusega ja loomkatse eesmärgiks on käesoleva seaduse § 35 punktides 2, 5 ja 7 nimetatud eesmärk ning on teaduslikult põhjendatud, et loomkatse eesmärgi saavutamiseks ei piisa muu katselooma kasutamisest.
§ 41. - § 413. [Kehtetud - RT I, 29.06.2014, 1 - jõust. 01.07.2014]
§ 42 <!- END 42 -!> 1. Katseloomade kasvatamise, katseloomadega varustamise ja katseloomade kasutamise ettevõtte töötajad ning katseloomade heaolu dokumendid
§ 51 <!- END 51 -!> 1. Loomkatseprojekti järelhindamine
§ 62 <!- END 61 -!> . Sunniraha määr
§ 64 <!- END 63 -!> . Looma äravõtmine
§ 66 <!- END 66 -!> 1. Loomapidamisnõuete rikkumine
(1) Loomapidamisnõuete rikkumise eest -
(1) Looma suhtes lubamatu teo toimepanemise eest -
§ 66 <!- END 66b3 -!> 4. Loomade võistluse ja looma avaliku näitamise nõuete rikkumine
(1) Loomade võistluse ja looma avaliku näitamise nõuete rikkumise eest -
(1) Looma vedamise kohta esitatavate nõuete rikkumise eest -
(1) Looma tapmise või hukkamise kohta esitatavate nõuete rikkumise eest -
(1) Looma ravimise või muu veterinaarse menetluse nõuete rikkumise eest -
(1) Loomkatse loata tegemise või loomkatse tegemise nõuete rikkumise eest -
<!- START 66b9 -!>
§ 66 <!- END 66b9 -!> 10. Loomapidamise õiguseta isiku toimingud
<!- START 66b10 -!>
(1) Mis tahes looma või teatud loomaliiki kuuluva looma pidamise eest isiku poolt, kellele on väärteo eest lisakaristusena mõistetud loomapidamise keeld, -
<!- END 66b10 -!>
<!- START 66b11 -!>
(2) Käesoleva seaduse §-des 661-6610 sätestatud väärtegude kohtuväline menetleja on:
§ 67. - § 76. [Kehtetud - RT I 2002, 63, 387 - jõust. 01.09.2002]
<!- END 66b11 -!>
§ 77. - § 81. [Käesolevast tekstist välja jäetud.]
<!- START 81b1 -!>
<!- END 81b1 -!>
1 Nõukogu direktiiv 98/58/EÜ, mis käsitleb põllumajandusloomade kaitset (EÜT L 221, 08.08.1998, lk 23-27), muudetud määrusega (EÜ) nr 806/2003 (ELT L 122, 16.05.2003, lk 1-35);
nõukogu direktiiv 1999/74/EÜ, millega sätestatakse munakanade kaitse miinimumnõuded (EÜT L 203, 03.08.1999, lk 53-57), muudetud määrusega (EÜ) nr 806/2003 (ELT L 122, 16.05.2003, lk 1-35);
nõukogu direktiiv 2007/43/EÜ, millega sätestatakse lihakanade kaitse miinimumeeskirjad (ELT L 182, 12.07.2007, lk 19-28);
nõukogu direktiiv 2008/119/EÜ, milles sätestatakse vasikate kaitse miinimumnõuded (ELT L 10, 15.01.2009, lk 7-13);
nõukogu direktiiv 2008/120/EÜ, milles sätestatakse sigade kaitse miinimumnõuded (ELT L 47, 18.02.2009, lk 5-13);
Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2010/63/EL teaduslikel eesmärkidel kasutatavate loomade kaitse kohta (ELT L 276, 20.10.2010, lk 33-79).


§ 2 Toetuste eesmärgid ja määrad
§ 4 Toetuse taotlemise tähtaeg
§ 5 T oetuse liigid
§ 7 Laste- ja noortelaagri toetus
§ 8 Toidukulutoetus
§ 9 Ravitoetus
§ 10 Hoolekandeasutuse kohamaksu toetus
§ 14 T oetuse määramine
§ 15 T oetuse määramisest keeldumise alused
§ 17 Alusetult saadud toetuse tagasinõudmine
§ 18 Dokumendivormide kinnitamine
RT IV, 27.03.2019, 11
Vastu võetud 17.01.2018 nr 3
RT IV, 26.01.2018, 3
Määrus kehtestatakse kohaliku omavalitsuse korralduse seaduse § 22 lõike 1 punkt 5 ja sotsiaalhoolekande seaduse § 14 lõike 1 alusel.
(1) Määrusega kehtestatakse Põlva valla elanikele valla eelarve vahenditest makstavate sotsiaaltoetuste (edaspidi toetus) liigid ning toetuse taotlemise, määramise ja maksmise tingimused ja kord.
§ 2. Toetuste eesmärgid ja määrad
(1) Toetust makstakse valla elanikele toimetulekuraskuste ennetamiseks, kõrvaldamiseks või kergendamiseks.
(1) Toetus määratakse isikule, kelle elukoht Eesti rahvastikuregistri (edaspidi rahvastikuregister) andmetel on Põlva vald, samuti sotsiaalhoolekande seaduse § 5 lõigetes 2–5 nimetatud juhtudel.
(2) Toetus määratakse taotlejale, kelle taotlemisele eelnenud kalendrikuu netosissetulek perekonnaliikme kohta on alla riiklikult kehtestatud toimetulekupiiri 2,5 kordset määra.
(3) Määruse paragrahvis 8 nimetatud toetus määratakse isikule, kelle taotlemisele eelnenud kuue kalendrikuu netosissetulek perekonnaliikme kohta on alla riiklikult kehtestatud toimetulekupiiri 2,5 kordset määra.
(4) Erandjuhul ei rakendata käesoleva paragrahvi lõikes 2 sätestatud piirangut määruse paragrahvi 9 lõikes 2 ja paragrahvis 10 nimetatud toetuse suhtes.
§ 4. Toetuse taotlemise tähtaeg
Toetust on õigus taotleda kolme kuu jooksul pärast nende kulutuste tegemist, milleks toetust taotletakse või pärast sündmust, mille korral toetust makstakse.
§ 5. T oetuse liigid
Toetused on:
3) toidukulutoetus;
4) ravitoetus;
5) hoolekandeasutuse kohamaksu toetus;
Toetus määratakse õpilase õppekulude, sealhulgas huviharidusega seotud kulude, koolitarvete, riiete, jalanõude ja muude vajalike kulude osaliseks või täielikuks hüvitamiseks.
§ 7. Laste- ja noortelaagri toetus
Toetus määratakse laagrikulude osaliseks või täielikuks hüvitamiseks.
§ 8. Toidukulutoetus
(1) Toetus määratakse Põlva valla haldusterritooriumil asuva koolieelse lasteasutuse toidukulu päevamaksumuse täielikuks või osaliseks hüvitamiseks.
(2) Toetus määratakse kuni kaks korda aastas perioodiks 1. september kuni 31. jaanuar ja 1. veebruar kuni 31. august. Taotlus esitatakse vastavalt 15. septembriks või 15. jaanuariks.
§ 9. Ravitoetus
(1) Toetus määratakse retseptravimite ja invatehniliste abivahendite rentimise või soetamise kulude hüvitamiseks.
(2) Toetus prillide soetamiseks määratakse üldjuhul prilliklaaside maksumuse osaliseks või täielikuks hüvitamiseks kuni 26-aastasele kuludokumendi alusel.
(3) Toetus retseptiravimite kulude osaliseks hüvitamiseks määratakse kuludokumentide alusel.
(4) Toetus invatehniliste abivahendite ostmiseks või rentimiseks määratakse isikule, kes haiguse või puude tõttu vajab abivahendit, omaosaluse kulude osaliseks hüvitamiseks pere- või eriarsti tõendi või kulu tõendava dokumendi alusel.
(5) Ravikindlustuseta isikute ravikulud kompenseeritakse tingimusel, et enne raviasutusse pöördumist on Põlva Vallavalitsus väljastanud ravikindlustuseta isikule garantiikirja kulude kompenseerimise kohta.
§ 10. Hoolekandeasutuse kohamaksu toetus
(1) Toetus määratakse pidevat järelevalvet, hooldust ja põetust vajava isiku hoolduskulude osaliseks tasumiseks hoolekandeasutuses.
(2) Toetus määratakse teenust vajavale isikule, kellel puuduvad perekonnaseaduse § 96 alusel ülalpidamiskohustusega isikud või kelle suhtes ülalpidamiskohustusega isikud oma tervisliku seisundi ja/või vähekindlustatuse tõttu ei ole võimelised oma ülalpidamiskohustust täitma.
(3) Isikule, kellel on perekonnaseaduse § 96 alusel ülalpidamiskohustusega isikud, võib erandkorras Põlva Vallavalitsuse sotsiaalabikomisjoni (edaspidi komisjon) ettepanekul määrata toetuse kuni hooldajatoetuse kahekordses määras.
(1) Toetus määratakse üks kord kalendriaastas üksikule vanadus- või töövõimetuspensionärile, kellel puuduvad perekonnaseaduse § 96 alusel ülalpidamiskohustusega isikud või kelle suhtes ülalpidamiskohustusega isikud oma tervisliku seisundi, ea ja/või vähekindlustatuse tõttu ei ole võimelised oma ülalpidamiskohustust täitma.
(2) Erandkorras võib toetust taotleda toimetulekuraskustes isik või perekond ning sotsiaalabikomisjoni ettepanekul võib määrata küttetoetust kaks korda kalendriaastas.
(2) Erandkorras võib ühekordse toetuse määrata üksi elavale mittetöötavale töövõimetuspensionärile, kelle taotlemisele eelnenud kalendrikuu netosissetulek on üle riiklikult kehtestatud toimetulekupiiri 2,5 kordse määra.
(1) Toetuse saamiseks esitab õigustatud isik vallavalitsusele kirjaliku vormikohase taotluse.
3) taotleja ja tema esindaja(te) kontaktandmed (aadress, telefon, elektronposti aadress);
4) toetuse vajaduse põhjendus;
6) isiku kinnitus perekonnaseaduse järgi kohustatud ülalpidajate olemasolu või nende puudumise kohta.
(3) Toetuse taotlemisel võib taotleja esitada üldjuhul mitte rohkem kui kaks taotlust eelarveaasta jooksul.
§ 14. T oetuse määramine
(1) Toetuse määramisel lähtutakse taotleja vajadusest, valla eelarves kalendriaastaks toetuste maksmiseks ette nähtud rahalistest vahenditest ning taotleja ja tema perekonnaliikmete sissetulekust, varanduslikust seisust ja eluasemekuludest.
(2) Perekonna sissetuleku hulka arvestatakse ka taotlejast eraldi elava perekonnaliikme sissetulekud juhul, kui ta on taotlejaga abielus või vabaabielus ning on perekonnaseaduse järgi kohustatud ülal pidama taotleja alaealisi lapsi.
(3) Toetuse määramisel ei arvata sissetulekute hulka:
1) riigieelarve vahenditest makstavaid ühekordseid sotsiaaltoetusi;
2) vallaeelarve vahenditest makstavaid sotsiaaltoetusi;
3) puuetega inimeste sotsiaaltoetuste seaduse alusel makstud toetusi;
5) tööturuteenuste ja -toetuste seaduse alusel makstavat stipendiumi ning sõidu- ja majutustoetust;
6) õppetoetuste ja õppelaenu seaduse alusel makstud vajaduspõhist õppetoetust.
(4) Otsuse toetuse määramise või määramisest keeldumise kohta, mis on 200 eurot või väiksem, teeb sotsiaalosakonna juhataja või teda asendav ametnik kümne tööpäeva jooksul nõuetekohase taotluse esitamisest.
(5) Otsuse toetuse määramise või määramisest keeldumise kohta, mis on suurem kui 200 eurot, teeb vallavalitsus kümne tööpäeva jooksul nõuetekohase taotluse esitamisest.
(6) Sotsiaalabikomisjon võib teha ettepanekuid toetuse määramise või määramisest keeldumise kohta.
§ 15. T oetuse määramisest keeldumise alused
3) taotleja ei ole teavitanud vallavalitsust viivitamata toetuse saamise õigust ja toetuse määramist mõjutavatest asjaoludest ja asjaolude muutumisest;
5) taotleja või tema perekonnaliige on töövõimeline 18-aastane kuni vanaduspensioniealine isik, kes ei tööta ega õpi ning on rohkem kui kahel korral mõjuva põhjuseta keeldunud osalemast vallavalitsuse või Töötukassa poolt pakutaval toimetulekut või töölesaamist abistaval teenusel või rehabilitatsiooniprotsessis;
6) toetuse vajadust on võimalik või otstarbekas katta teenuste või muu abiga;
7) toetuse vajaduse katavad riiklikud või valla eelarvest makstavad toetused ja teenused;
8) taotleja on eelnevalt eraldatud toetust kasutanud mittesihipäraselt.
(1) Toetus makstakse välja 30 kalendripäeva jooksul toetuse andmise otsuse tegemisest arvates taotluses näidatud pangakontole või erandjuhul sularahas.
(2) Toetuse võib kanda kolmanda isiku pangakontole toetuse saaja kirjaliku taotluse alusel.
§ 17. Alusetult saadud toetuse tagasinõudmine
§ 18. Dokumendivormide kinnitamine


3-3-1-17-04 Riigikohus 17.06.2004
VÕS § 1028 lg 2 p 3
Halduskohtumenetluse seadustik § 12 2 lg 7
VÕS § 1033
HKMS § 122 lg 7 järeldub, et halduskohtumenetluses on esialgse õiguskaitse korras saadu tagasi nõutav. Halduskohtumenetluses esialgse õiguskaitse korras saadu tagastamise suhtes tuleb kohaldada eraõiguses alusetu rikastumise kohta sätestatut, seejuures võib kohaldatavate eraõiguse sätete rakendamisel olla spetsiifilisi jooni. Heade kommetega ei ole kooskõlas avaliku võimu nõue tagastada esialgse õiguskaitse korras saadu, mis on eesmärgipäraselt ära tarvitatud, kui rikastumine pole märkimisväärne.
Halduskohtumenetluse seadustik ei näe ette õigust vaidlustada kohtumäärust, millega tagastati esialgse õiguskaitse korras saadu. Seda HKMS § 31 lg-s 3 sätestatud edasikaebepiirangut tuleb tõlgendada koosmõjus HKMS § 12 ^2 lg-ga 7 ja Põhiseaduse §-ga 24. Kuna samas küsimuses tehtud kohtuotsus on apelleeritav, siis tuleb apelleeritavana käsitada ka esialgse õiguskaitse korras saadu tagastamise kohta tehtud kohtumäärust, kui kohtu seisukohta koos kohtuotsusega pole enam võimalik vaidlustada.