Korruptsioonivastane seadus (lühend - KVS)
Korruptsioonivastane seadus - sisukord
§ 2 Ametiisik ja ametiseisund
§ 3 Ametiisiku ja avalikku ülesannet täitva asutuse kohustused
§ 4 Korruptiivne tulu
§ 5 Ametiseisundi, avaliku vahendi, mõju ja siseteabe korruptiivne kasutamine
§ 6 Avaliku või erasektori korruptsioonijuhtumist teatamine
§ 7 Seotud isik
§ 8 Korruptsioonivastase tegevuse koordineerimine
§ 9 Riigikogu korruptsioonivastane erikomisjon
2 Tegevus- ja toimingupiirangud
§ 10 Tegevuse piiramise alused
§ 11 Toimingupiirangud
3 Ametiisiku huvide avaldamine
§ 12 Huvide avaldamise kohustus
§ 13 Deklaratsiooni esitamine ja haldamine
§ 14 Deklaratsiooni sisu
§ 15 Deklaratsiooni kontrollimine
§ 16 Deklaratsiooni avalikkus ja hoiuaeg
§ 17 Ametiseisundi, avaliku vahendi, mõju või siseteabe korruptiivne kasutamine
§ 18 Korruptiivse tulu saamisega seotud teatamise ja üleandmise kohustuse rikkumine
§ 19 Toimingupiirangu rikkumine
§ 20 Deklaratsioonis teadvalt valeandmete esitamine
§ 22 Üleminekusätted
RT I, 13.03.2019, 96
Vastu võetud 06.06.2012
(1) Seaduses sätestatakse avaliku ülesande täitmisel korruptsiooni ennetamise õiguslikud alused ja vastutus kehtestatud kohustuste rikkumise eest. Seadus reguleerib korruptsiooni ennetamist ja vastutust väljaspool avaliku ülesande täitmist üksnes juhul, kui nii on otsesõnu sätestatud.
(2) Seaduse eesmärk on tagada avaliku ülesande aus ja erapooletu täitmine.
§ 2. Ametiisik ja ametiseisund
(1) Ametiisik käesoleva seaduse tähenduses on füüsiline isik, kellel on avaliku ülesande täitmiseks ametiseisund sõltumata sellest, kas ta täidab talle pandud ülesandeid alaliselt või ajutiselt, tasu eest või tasuta, teenistuses olles või vabakutselisena või lepingu, nimetamise või valimise alusel.
(2) Ametiseisund seisneb õigusaktist, tehingust või asutuse töökorraldusest tulenevas õiguses ja kohustuses avaliku ülesande täitmisel:
1) teha otsus, sealhulgas osaleda selle tegemises või selle sisulises suunamises. Otsus on teise isiku, sealhulgas avalikku ülesannet täitva asutuse õiguse või kohustuse tekitamisele, muutmisele või lõpetamisele suunatud otsustus, millega reguleeritakse üksikjuhtumit või piiritlemata arvu juhtusid, sealhulgas õiguse üldakt, haldusakt haldusmenetluse seaduse tähenduses, kohtulahend, samuti asutuse siseakt;
2) teha toiming, sealhulgas osaleda selles või selle sisulises suunamises. Toiming on teisele isikule, sealhulgas avalikku ülesannet täitvale asutusele õiguslikku või vältimatut faktilist tagajärge põhjustav tegevus, mis ei ole otsuse tegemine. Toiming võib seisneda ka menetlustoimingu tegemises, tegevusetuses või viivituses.
(3) Käsutustehingu tegemise kohustust ei loeta otsuse tegemise pädevuseks juhul, kui isikul puudub õigus määrata tehingu asjaolusid. Toimingu sooritamise kohustust ei loeta toimingu tegemise pädevuseks juhul, kui isikul puudub õigus määrata toimingu tagajärge mõjutavaid asjaolusid.
§ 3. Ametiisiku ja avalikku ülesannet täitva asutuse kohustused
(1) Ametiisikul on keelatud:
1) korruptiivse tulu nõudmine, vahendamine ja saamine;
2) ametiseisundi korruptiivne kasutamine;
3) avaliku vahendi korruptiivne kasutamine;
4) mõju korruptiivne kasutamine;
5) siseteabe korruptiivne kasutamine.
(2) Ametiisik peab seaduses sätestatud juhul ja tingimustel:
1) pidama kinni tegevus- ja toimingupiirangutest;
2) avaldama oma huvid huvide deklaratsioonis (edaspidi deklaratsioon).
(3) Riigi- või kohaliku omavalitsuse üksuse asutus, avalik-õiguslik juriidiline isik, nende asutatud sihtasutus ja konkurentsiseaduse tähenduses avalik ettevõtja peavad tagama nende nimel, ülesandel või järelevalve all avalikku ülesannet täitva ametiisiku:
1) korruptsiooni ennetamise alase teadlikkuse;
2) kohustustest kinnipidamise kontrolli.
(4) Riigi- või kohaliku omavalitsuse üksuse asutus peab tagama, et tema nimel, ülesandel või järelevalve all ei täida teenistuses olles või lepingu alusel avalikku ülesannet ametiisik, kellel on karistatus tahtlikult toimepandud kutse- või ametiõiguste kuritarvitamise või ametikohustuste rikkumisega seotud kuriteo, samuti kelmuse, usalduse kuritarvitamise, altkäemaksu andmise või vahendamise, mõjuvõimuga kauplemise, avaliku usalduse vastase kuriteo või majandusalase kuriteo eest.
§ 4. Korruptiivne tulu
(1) Korruptiivne tulu on ametiisikule endale või kolmandale isikule ametiisiku ametikohustuse tõttu pakutud või ametiisiku poolt nõutud varaline või muu soodustus, samuti ametiisiku kohustusi rikkudes saadud soodustus. Korruptiivseks ei loeta soodustust, mis ei ole seostatav ametikohustusega või mida saab üheselt mõista tavapärase viisakusavaldusena.
(2) Ametiisik peab viivitamata teatama ametikohustusega seostatava soodustuse vastuvõtmisest oma asutusele või tema ametisse nimetamise õigusega isikule või organile. Ametiisik peab korruptiivse tuluna määratletava soodustuse vastuvõtmisest keelduma või, kui see ei ole võimalik, soodustuse viivituseta oma asutusele või tema ametisse nimetamise õigusega isikule või organile üle andma. Kui soodustuse üleandmine ei ole võimalik, peab ametiisik selle asemel tasuma soodustuse turuväärtuse. Üleantud soodustus või selle väärtus rahas antakse riigi omandisse või saadetakse tagasi, kui seadus nii sätestab.
§ 5. Ametiseisundi, avaliku vahendi, mõju ja siseteabe korruptiivne kasutamine
(1) Ametiseisundi korruptiivne kasutamine on ametiisiku poolt ametikohustust rikkudes enda või kolmanda isiku huvides ametiisiku pädevuses oleva otsuse või toimingu tegemine, selles osalemine või selle sisuline suunamine, kui see toob kaasa avaliku huvi seisukohast ebavõrdse või põhjendamatu eelise ametiisikule või kolmandale isikule.
(2) Avaliku vahendi korruptiivne kasutamine on ametiisiku poolt ametikohustust rikkudes avaliku ülesande täitmiseks mõeldud materiaalse või muu ressursi kasutamine ametiisiku enda või kolmanda isiku huvides, kui see toob kaasa avaliku huvi seisukohast ebavõrdse või põhjendamatu eelise ametiisikule või kolmandale isikule.
(3) Mõju korruptiivne kasutamine on ametiisiku poolt ametikohustust rikkudes tema tegeliku või eeldatava mõju kasutamine eesmärgiga saavutada teise isiku poolt teo toimepanemist või toime panemata jätmist ametiisiku enda või kolmanda isiku huvides, kui see toob kaasa avaliku huvi seisukohast ebavõrdse või põhjendamatu eelise ametiisikule või kolmandale isikule.
(4) Siseteabe korruptiivne kasutamine on ametiisiku poolt ametikohustust rikkudes talle avaliku võimu teostamisel teatavaks saanud avalikustamata teabe, mis mõjutab või võib tõenäoliselt oluliselt mõjutada kolmanda isiku õigusi või kohustusi, kasutamine ametiisiku enda või kolmanda isiku huvides, kui see toob kaasa avaliku huvi seisukohast ebavõrdse või põhjendamatu eelise ametiisikule või kolmandale isikule.
§ 6. Avaliku või erasektori korruptsioonijuhtumist teatamine
[RT I, 24.03.2016, 2 - jõust. 01.05.2016]
(1) Ametiisikul ei ole lubatud varjata talle teada olevat käesoleva seaduse § 3 lõikes 1 sätestatud keelu rikkumist või muud korruptsioonijuhtumit.
(2) Kui avalikku ülesannet täitvat asutust, selle ametiisikut, asutuse üle järelevalve teostajat, deklaratsioonide üle kontrolli teostajat või süüteo menetlejat teavitatakse korruptsioonijuhtumist, tagatakse teavitamise fakti konfidentsiaalsus. Teavet teavitamise fakti kohta võib avaldada ainult teavitaja kirjalikul nõusolekul. Kui teavitaja kaasatakse tunnistajana süüteomenetlusse, kohaldatakse süüteomenetluse sätteid korruptsioonijuhtumist teavitamise fakti konfidentsiaalsust rikkumata.
(3) Kui teavitaja edastab teadvalt väära teavet, ei tagata teavitamise fakti konfidentsiaalsust.
(4) Korruptsioonijuhtumist teatanud isiku kaitseks kohaldab kohus jagatud tõendamiskohustust. Kohtu poole pöörduv isik peab avalduses esitama faktilised asjaolud, mille alusel võib järeldada, et teda on ebavõrdselt koheldud. Kui isik, kelle vastu on avaldus esitatud, ei tõenda vastupidist, lähtutakse eeldusest, et ebavõrdne kohtlemine toimus korruptsioonijuhtumist teatamise tõttu.
(5) Käesoleva paragrahvi lõigetes 2–4 sätestatud põhimõtteid kohaldatakse ka juhul, kui ametiisik või muu isik on teatanud avalikus või erasektoris aset leidnud korruptsioonijuhtumist.
§ 7. Seotud isik
(1) Seotud isik käesoleva seaduse tähenduses on:
1) ametiisiku abikaasa, vanavanem, ametiisiku või tema abikaasa vanem ning ametiisiku vanema alaneja sugulane, sealhulgas ametiisiku laps ja lapselaps. Vanemaks loetakse käesoleva seaduse tähenduses ka lapsendaja, vanema abikaasa ja kasuvanem ning alanejaks sugulaseks ka lapsendatu ja abikaasa laps;
2) juriidiline isik, milles vähemalt 1/10 osalusest või osaluse omandamise õigusest kuulub ametiisikule endale või temaga seotud isikule;
3) juriidiline isik, mille juhtimis- või kontrollorgani liige tulumaksuseaduse tähenduses on ametiisik ise või käesoleva lõike punktis 1 või 4 nimetatud isik;
4) isik, keda seob ametiisikuga ühine majapidamine, samuti muu isik, kelle seisund või tegevus ametiisikut väljaspool ametiseisundit oluliselt ja vahetult mõjutab või keda ametiisiku seisund või tegevus väljaspool ametiseisundit oluliselt ja vahetult mõjutab või kes väljaspool ametiseisundit allub ametiisiku korraldustele või tegutseb ametiisiku huvides või arvel.
(2) Juriidilist isikut ei loeta seotud isikuks juhul, kui ametiisiku ja juriidilise isiku seos tuleneb eranditult ametiisiku ametikohustusest. Riigi, kohaliku omavalitsuse üksuse või avalik-õigusliku juriidilise isiku esindamise pädevust juriidilise isiku juhtimis- või kontrollorganis loetakse ametikohustuseks käesoleva seaduse tähenduses.
(3) Ametiisikul ei ole käesolevast seadusest tulenevat seotud isiku huvi puudutavat kohustust, kui ta ei tea ega peagi teadma käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud seosest või seotud isiku huvist.
§ 8. Korruptsioonivastase tegevuse koordineerimine
Korruptsioonivastase tegevuse koordineerija on Justiitsministeerium.
§ 9. Riigikogu korruptsioonivastane erikomisjon
(1) Riigikogu korruptsioonivastane erikomisjon (edaspidi erikomisjon) teostab parlamentaarset järelevalvet korruptsioonivastaste meetmete rakendamise üle, arutab omal algatusel käesoleva seaduse § 13 lõikes 1 nimetatud ametiisikute võimalikke korruptsioonijuhtumeid ja annab nende kohta hinnanguid, teostab järelevalvet Riigikogu liikmete tegevuspiirangutest kinnipidamise üle, kontrollib oma pädevuse piires huvide deklaratsioone, teavitab Riigikogu ja avalikkust tema pädevuses oleva korruptsioonivastase tegevuse tulemustest ning täidab muid seadusest tulenevaid ülesandeid.
(2) Erikomisjonil on oma ülesannete täitmiseks õigus välja kutsuda isikuid ja nõuda tutvumiseks andmeid ja dokumente.
(3) Süüteo tunnuste ilmnemisel edastab erikomisjon materjalid uurimisasutusele või väärteo kohtuvälisele menetlejale.
(4) Erikomisjon esitab vähemalt üks kord aastas Riigikogule ülevaate komisjoni tegevusest ja tulemustest.
2. peatükk Tegevus- ja toimingupiirangud
§ 10. Tegevuse piiramise alused
(1) Ametiisikul on õigus tegeleda väljaspool ametikohustusi mis tahes muu tegevusega (edaspidi kõrvaltegevus), kui see ei ole seadusega keelatud ja järgitakse toimingupiiranguid.
(2) Seadusega võib piirata teatud ametiisikute kõrvaltegevust.
§ 11. Toimingupiirangud
(1) Ametiisikul on keelatud toimingu või otsuse tegemine, kui esineb vähemalt üks järgmistest asjaoludest:
1) otsus või toiming tehakse ametiisiku enda või temaga seotud isiku suhtes;
2) ametiisik on teadlik tema enda või temaga seotud isiku majanduslikust või muust huvist, mis võib mõjutada toimingut või otsust;
3) ametiisik on teadlik korruptsiooniohust.
(2) Käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud juhul on ametiisikul keelatud anda oma alluvale ülesandeks teha toimingut või otsust tema asemel. Ametiisik peab käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud asjaolust viivitamata teavitama oma vahetut juhti või ametiisiku ametisse nimetamise õigusega isikut või organit, kes teeb toimingu või otsuse ise või annab selle ülesande teisele ametiisikule.
(21) Kui toimingut või otsust ei saa teha ühise toimingu või otsuse tegemise pädevusega ametiisiku vahetu juht või ametiisiku ametisse nimetamise õigusega isik või organ või ametiisiku asendamine on võimatu, peab ametiisik käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud asjaolust viivitamata teavitama teisi ühise toimingu või otsuse tegemise ülesandega isikuid. Ühise toimingu või otsuse tegemiseks vajalik kvoorum on selle võrra väiksem, kui seadus ei näe ette muud taandamise korda.
(3) Toimingupiiranguid ei kohaldata:
1) õiguse üldakti vastuvõtmisel ja selle vastuvõtmises või ettevalmistamises osalemisel. Riigi ja kohaliku omavalitsuse eelarvet loetakse käesoleva seaduse tähenduses üldaktiks;
2) pankrotihalduri poolt pankrotimenetluse läbiviimise korral selle büroo teenuste kasutamisel, mille kaudu ta tegutseb;
3) hädaseisundis, samuti edasilükkamatu toimingu korral, kui on suurema kahju tekkimise oht;
4) kui ametiisiku asendamine ei ole võimalik asendajale esitatavatele nõuetele vastava isiku puudumise tõttu. Käesolevas punktis sätestatud alusel toimingupiirangu kohaldamata jätmise kohta avaldatakse viivitamata ja alaliselt teade avalikku ülesannet täitva asutuse veebilehel;
5) toimingute või otsuste puhul, millega avalikku ülesannet täitev asutus tagab oma töö korraldamise, välja arvatud teenistusalased otsused. Käesolevas punktis sätestatud alusel toimingupiirangu kohaldamata jätmise kohta avaldatakse viivitamata ja alaliselt teade asutuse veebilehel;
6) kui rutiinse otsuse või toimingu tegemisel korruptsioonioht puudub, sealhulgas kui ametiisik teeb käsutustehingu või toimingu, omamata võimalust määrata selle asjaolusid;
7) valla- või linnaasutuses, kui kohaliku omavalitsuse üksuse eripära arvestades oleks toimingupiirangu kohaldamine avaliku huvi seisukohast ebamõistlik. Käesolevas punktis sätestatud alusel toimingupiirangu kohaldamata jätmise kohta avaldatakse viivitamata ja alaliselt teade valla või linna veebilehel;
8) organisiseste valimiste korral.
(4) Ametiisiku taandamise aluseid ja korda, mis on ette nähtud muus seaduses, kohaldatakse täiendavalt toimingupiirangutele.
(5) Avalikku ülesannet täitev asutus peab oma töö korraldamisel tagama, et ametiisik ei oleks kohustatud tegema otsust või toimingut iseenda või temaga seotud isiku suhtes. Kui asutus jätab selle kohustuse täitmata, ei vabasta see asjaolu ametiisikut kohustusest järgida toimingupiiranguid.
3. peatükk Ametiisiku huvide avaldamine
§ 12. Huvide avaldamise kohustus
(1) Deklaratsiooniga avaldab selleks kohustatud ametiisik (edaspidi deklarant) andmed temale kuuluva vara ja muude asjaolude kohta eesmärgiga teadvustada deklarandi ametikohustuste täitmist mõjutada võivad huvid ning muuta need kontrollitavaks.
(2) Deklaratsioon esitatakse nelja kuu jooksul ametisse asumisest või deklaratsiooni esitamise kohustuse tekkimisest arvates ning edaspidi iga aasta 31. maiks. Kalendriaasta jooksul ei pea deklarant esitama rohkem kui ühe deklaratsiooni ka juhul, kui ta asub uuele ametikohale. Ametikohaks loetakse käesoleva peatüki tähenduses seda positsiooni, millega kaasneb deklareerimise kohustus.
(4) Deklaratsiooni mõjuva põhjuseta tähtpäevaks esitamata jätmine, deklaratsioonis korruptsiooniohu hindamiseks oluliste andmete varjamine ja valeandmete esitamine on keelatud. Mõjuva põhjusena on käsitatav ametiisiku haigus või muu temast sõltumatu asjaolu, mis takistas deklaratsiooni tähtpäevaks esitamist. Takistava asjaolu kadumisel esitatakse deklaratsioon viivituseta.
§ 13. Deklaratsiooni esitamine ja haldamine
(1) Deklaratsiooni peavad esitama:
1) Vabariigi President, Riigikogu liige, Vabariigi Valitsuse liige, kohtunik, riigikontrolör, õiguskantsler, Eesti Panga juhtorgani liige, Vabariigi Presidendi Kantselei direktor, Riigikogu Kantselei direktor, valitsusasutuse juht, ministeeriumi kantsler, Riigikantselei direktor;
2) kohaliku omavalitsuse volikogu liige, valla- või linnavalitsuse liige, osavalla või linnaosa vanem, valla või linna ametiasutuse juht;
3) kohtu ametiisik, kui sellise kohustuse on kehtestanud kohtu esimees;
4) Riigikogu Kantselei ametiisik, kui sellise kohustuse on kehtestanud Riigikogu Kantselei direktor;
5) Vabariigi Presidendi Kantselei ametiisik, kui sellise kohustuse on kehtestanud Vabariigi Presidendi Kantselei direktor;
6) Riigikontrolli ametiisik, kui sellise kohustuse on kehtestanud riigikontrolör;
7) Õiguskantsleri Kantselei ametiisik, kui sellise kohustuse on kehtestanud õiguskantsler;
8) Eesti Panga ametiisik, kui sellise kohustuse on kehtestanud Eesti Panga president;
9) valitsusasutuse ametiisik, kui sellise kohustuse on kehtestanud valitsusasutuse juht või ministeeriumi kantsler. Kohustust ei kehtestata julgeolekuasutuse ametiisikule ja muu valitsusasutuse struktuuriüksuse ametiisikule, kui struktuuriüksuse koosseis on riigisaladus. Julgeolekuasutuse või muu valitsusasutuse, mille struktuuriüksuse koosseis on riigisaladus, juht võib nõuda deklaratsioonis nõutavate andmete esitamist asutuse sisekontrolli meetmena;
10) valitsusasutuse hallatava asutuse või muu valitsusasutuse valitsemisalasse kuuluva riiki esindava asutuse ametiisik, kui sellise kohustuse on kehtestanud asutust haldava või selle üle järelevalvet teostava valitsusasutuse juht või ministeeriumi kantsler;
11) valla või linna ametiisik, kui sellise kohustuse on kehtestanud kohaliku omavalitsuse volikogu;
12) avalik-õigusliku juriidilise isiku ametiisik, kui sellise kohustuse on kehtestanud avalik-õigusliku juriidilise isiku üle järelevalvet teostav minister või avalik-õigusliku juriidilise isiku nõukogu või sellega võrreldav organ;
13) konkurentsiseaduse tähenduses avaliku ettevõtja juhtorgani liige, kui sellise kohustuse on kehtestanud ettevõtjas riigi valitseva mõju korral seda teostav minister, kohaliku omavalitsuse valitseva mõju korral selle omavalitsuse volikogu või avalik-õigusliku juriidilise isiku valitseva mõju korral selle isiku nõukogu või sellega võrreldav organ;
14) riigi, kohaliku omavalitsuse või avalik-õigusliku juriidilise isiku asutatud sihtasutuse juhtorgani liige, kui sellise kohustuse on kehtestanud riigi õigusi teostav minister, kohaliku omavalitsuse volikogu või avalik-õigusliku juriidilise isiku nõukogu või sellega võrreldav organ;
15) isik, kellele on seadusega või halduslepinguga delegeeritud avaliku ülesande täitmise korral otsuse või toimingu tegemise pädevus, kui sellise kohustuse on kehtestanud isiku üle järelevalvet teostav minister, kohaliku omavalitsuse volikogu või avalik-õigusliku juriidilise isiku nõukogu või sellega võrreldav organ.
(2) Deklarant esitab deklaratsiooni huvide deklaratsioonide registrile (edaspidi register).
(3) Käesoleva paragrahvi lõike 1 punktides 3–15 nimetatud õigus kehtestada deklaratsiooni esitamise kohustus on ainult juhul, kui ametiisikul on pädevus käsutada avalikku vahendit või viia läbi süüteo- või haldusmenetlust ning puuduvad tõhusamad vahendid korruptsiooniohu vältimiseks. Kohustusel ei ole tagasiulatuvat jõudu.
(4) Deklarantide deklaratsioonide elektroonilise esitamise, hoidmise, haldamise, kontrollimise ja avalikustamise võimaldamiseks asutab Vabariigi Valitsus määrusega registri, kehtestades registri põhimääruse.
(41) Registri asutamise ja pidamise eesmärk on korruptsioonivastase seaduse alusel selleks kohustatud ametiisiku andmete töötlemine ametikohustuste täitmist mõjutada võivate huvide teadvustamise võimaldamiseks.
(42) Registri vastutav töötleja on Justiitsministeerium.
(5) Registri põhimääruses määratakse pädevad asutused, kes esitavad registrile andmed deklarantide kohta ühe kuu jooksul deklarandi deklaratsiooni esitamise kohustuse algusest arvates ning teavitavad registrit viivituseta deklarandi deklaratsiooni esitamise kohustuse kehtetuks tunnistamisest ja deklarandi ametikohalt lahkumisest. Kui käesoleva paragrahvi lõike 1 punktides 3–15 nimetatud deklarant esitab deklaratsiooni registrile, on kohustuse kehtestajal pädeva asutuse õigused ja kohustused.
(6) Registri pidajal on õigus saada käesoleva seaduse kohaldamiseks riigi andmekogust andmeid deklarandi ja tema deklareeritavate andmete kohta.
§ 14. Deklaratsiooni sisu
(1) Deklaratsioon peab sisaldama deklareerimise päeva seisuga andmeid deklarandi järgmise vara kohta:
1) kinnisomand ja kinnisasjale isiku kasuks kinnistusraamatusse seatud piiratud asjaõigused. Deklaratsioonis märgitakse kinnisasja asukoht, sihtotstarve ja õiguse liik;
2) riiklikusse registrisse kantud sõiduk. Deklaratsioonis märgitakse sõiduki liik, mark ja esmase registreerimise aasta;
3) väärtpaber väärtpaberituru seaduse tähenduses, välja arvatud kogumispensioni osak, osalus äriühingus, samuti osalus äriühingus, milles vähemalt 1/10 osalusest kuulub ametiisikuga seotud äriühingule. Deklaratsioonis märgitakse väärtpaberi kohta emitendi nimi, väärtpaberite liik ja arv, osaluse kohta äriühingu nimi ja osaluse nimiväärtus;
4) varaline nõue teise isiku vastu, välja arvatud krediidiasutus, mille väärtus ületab neljakordset kuu töötasu alammäära, mille Vabariigi Valitsus on kehtestanud töölepingu seaduse alusel, kusjuures nõuded ühe isiku vastu liidetakse. Deklaratsioonis märgitakse nõude väärtus, võlgniku nimi ja nõude alus;
5) varaline kohustus teise isiku ees, mille väärtus ületab neljakordset kuu töötasu alammäära, mille Vabariigi Valitsus on kehtestanud töölepingu seaduse alusel, kusjuures kohustused ühe isiku ees liidetakse. Deklaratsioonis märgitakse kohustuse väärtus, võlausaldaja nimi ja kohustuse alus.
(2) Deklaratsioon peab sisaldama andmeid deklaratsiooni esitamisele eelnenud kalendriaasta jooksul deklarandi saadud deklarandi ametikohustuste täitmist mõjutada võiva varalise ja muu soodustuse kohta, mille väärtus ületab eelnenud aastal kehtinud kõrgemate riigiteenijate ametipalka koefitsiendiga 1,0. Käesoleva paragrahvi lõike 6 punktis 3 nimetatud isikult ja deklarandi töökohalt saadud soodustust ei deklareerita. Deklaratsioonis märgitakse soodustuse tegija ja selle väärtus.
(3) Deklaratsioon peab sisaldama andmeid deklarandi poolt deklaratsiooni esitamisele eelnenud kalendriaasta jooksul saadud tuludeklaratsioonis deklareeritava tulu ning samal perioodil deklarandile Eestis ja välisriigis väljamakstud dividenditulu kohta.
(4) Deklaratsioon peab sisaldama käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud andmeid eelnenud aastal kokku vähemalt kahe kuu jooksul deklarandi valduses olnud kinnisasja ja riiklikusse registrisse kantud sõiduki kohta. Deklaratsioon ei pea sisaldama töökoha poolt deklarandi valdusesse antud kinnisasja ja riiklikusse registrisse kantud sõiduki andmeid.
(5) Käesoleva paragrahvi lõigetes 1 ja 4 sätestatut kohaldatakse ka välisriigis asuva krediidiasutuse kontole ja äriühingu osalusele, samuti välisriigis asuvale maatükile, ehitisele ja sõidukile.
(6) Deklaratsioonis peavad sisalduma:
1) deklarandi nimi ja ametikoha andmed;
2) deklarandi isikukood ja elukoha aadress;
3) deklarandiga abielus oleva isiku ning deklarandi vanema ja alaneja sugulase ning isiku, keda seob deklarandiga ühine majapidamine, nimi ja isikukood või sünniaeg, samuti suhe deklarandiga.
(7) Deklaratsioon peab sisaldama andmeid:
1) selle kohta, millise kõrvaltegevusega on deklarant tegelenud deklaratsiooni esitamisele eelnenud kalendriaastal ja deklaratsiooni esitamise aastal väljaspool ametikohustusi töölepingu või teenuste osutamise lepingu alusel või valitaval või nimetataval ametikohal, ettevõtjana või täisosanikuna täis- või usaldusühingus või juriidilise isiku juhtimis- või kontrollorgani liikmena, samuti muu kõrvaltegevuse kohta, kui see on seotud tulu saamisega;
2) muu asjaolu kohta, mis deklarandile teadaolevalt võib kaasa tuua ametikohustuse rikkumise, välistada deklarandi erapooletuse ja objektiivsuse või tuua kaasa korruptsiooniohu, tingimusel et nende andmete kogumine ei riku deklarandi õigusi.
(8) Ühises omandis olevad asjad, õigused ja kohustused deklareeritakse, näidates võimaluse korral ära ametiisiku osa ühisest omandist. Kui ametiisik on sõlminud abieluvaralepingu, lisatakse selle identifitseerimise andmed deklaratsioonile.
§ 15. Deklaratsiooni kontrollimine
(1) Erikomisjonil või tema volitatud ametiisikul on:
1) ainuõigus kontrollida käesoleva seaduse § 13 lõike 1 punktis 1 nimetatud deklarantide deklaratsioone;
2) õigus kontrollida kõiki registrile esitatud deklaratsioone.
(2) Kohaliku omavalitsuse volikogu moodustatud komisjonil on õigus kontrollida:
1) käesoleva seaduse § 13 lõike 1 punktides 2 ja 11 nimetatud deklarantide deklaratsioone;
2) käesoleva seaduse § 13 lõike 1 punktides 13–15 nimetatud deklarantide deklaratsioone, kui kohalik omavalitsus omab avalikus ettevõtjas valitsevat mõju, on sihtasutuse asutaja või delegeeritud avalike ülesannete üle järelevalve teostaja.
(3) Käesoleva seaduse § 13 lõike 1 punktides 3–12 nimetatud deklarantide deklaratsioonide kontrollimise õigus on deklaratsiooni esitamise kohustuse kehtestajal või tema volitatud ametiisikul.
(4) Ministril või tema volitatud ametiisikul on õigus kontrollida:
1) käesoleva seaduse § 13 lõike 1 punktis 12 nimetatud deklarantide deklaratsioone, kui ta teostab avalik-õigusliku juriidilise isiku üle järelevalvet;
2) käesoleva seaduse § 13 lõike 1 punktis 13 nimetatud deklarantide deklaratsioone, kui ta teostab avalikus ettevõtjas riigi valitsevat mõju;
3) käesoleva seaduse § 13 lõike 1 punktis 14 nimetatud deklarantide deklaratsioone, kui ta teostab sihtasutuses asutaja õigusi;
4) käesoleva seaduse § 13 lõike 1 punktis 15 nimetatud deklarantide deklaratsioone, kui ta on delegeeritud avalike ülesannete üle järelevalve teostaja.
(5) Avalik-õigusliku juriidilise isiku nõukogul, sellega võrreldaval organil või tema volitatud ametiisikul on õigus kontrollida käesoleva seaduse § 13 lõike 1 punktides 13–15 nimetatud deklarantide deklaratsioone, kui avalik-õiguslik juriidiline isik omab avalikus ettevõtjas valitsevat mõju, on sihtasutuse asutaja või delegeeritud avalike ülesannete üle järelevalve teostaja.
(6) Käesoleva paragrahvi lõigetes 1–5 nimetatud kontrolli teostajal on õigus:
2) esitada päringuid ja saada andmeid deklarandi kohta deklaratsiooni kontrollimiseks vajalikus ulatuses krediidiasutustelt ja riigi või kohaliku omavalitsuse andmekogudest.
(7) Käesoleva paragrahvi lõigetes 1–5 nimetatud kontrolli teostaja:
1) protokollib käesoleva paragrahvi lõikes 6 nimetatud kontrolltoimingud ning teavitab deklaranti ja registri pidajat deklaratsiooni kontrollimisest ja käesoleva paragrahvi lõikes 6 nimetatud kontrolltoimingutest;
2) edastab deklaratsiooni kontrollimise materjalid prokuratuurile või kohtuvälisele menetlejale, kui ametiisiku deklaratsiooni kontrollimise tulemusel on tekkinud süüteokahtlus.
(8) Käesoleva paragrahvi lõigetes 1–5 nimetatud kontrolli teostajal on õigus saada registri pidajalt andmeid tema kontrollitavate deklaratsioonide esitamise ja nende kontrollimise kohta. Justiitsministeeriumil on õigus saada registri pidajalt deklaratsioonide esitamise ja kontrollimise kohta andmeid käesoleva seaduse §-s 8 nimetatud ülesande täitmiseks.
§ 16. Deklaratsiooni avalikkus ja hoiuaeg
(1) Käesoleva seaduse § 13 lõikes 1 nimetatud deklarantide deklaratsioonid avalikustatakse registri põhimääruses sätestatud korra kohaselt. Deklaratsiooni andmetega tutvumiseks peab isik identifitseerima end digitaalse isikutunnistuse abil. Deklarandil on õigus saada registrist teavet selle kohta, kes on tema deklaratsiooniga tutvunud.
(2) Deklaratsioon avalikustatakse kolmeks aastaks. Deklaratsiooni ei avalikustata ja juba avalikustatud deklaratsiooni avalikustamine lõpetatakse, kui pädev asutus on teavitanud registrit deklarandi deklaratsiooni esitamise kohustuse kehtetuks tunnistamisest või kui deklarant on rahvastikuregistri andmetel surnud.
(3) Ainult asutusesiseseks kasutamiseks on:
1) avalikustatud deklaratsioonis käesoleva seaduse § 14 lõike 6 punktides 2 ja 3 nimetatud andmed ning abieluvaralepingu andmed, mida ei kanta abieluvararegistri kaardile;
2) deklaratsioonid, mille avalikustamine on lõppenud.
(4) Õigus tutvuda kõigi deklaratsioonis sisalduvate andmetega on:
1) deklarandil;
2) kontrolli teostajal;
3) selle avalikku ülesannet täitva asutuse juhil, mille nimel, ülesandel või järelevalve all deklarant ametiisiku kohustusi täidab või kes eraldab deklarandi tegevuseks avalikke vahendeid, või tema volitatud ametiisikul;
4) krediidiasutusel ja finantseerimisasutusel rahapesu ja terrorismi rahastamise tõkestamise seadusest tulenevate kohustuste täitmiseks.
(5) Deklaratsiooni hoitakse seitse aastat deklaratsiooni esitamisest arvates. Seejärel deklaratsioon hävitatakse registri põhimäärusega sätestatud korras.
§ 17. Ametiseisundi, avaliku vahendi, mõju või siseteabe korruptiivne kasutamine
Ametiisiku poolt omakasu eesmärgil ametiseisundi, avaliku vahendi, mõju või siseteabe korruptiivse kasutamise eest –
§ 18. Korruptiivse tulu saamisega seotud teatamise ja üleandmise kohustuse rikkumine
Ametiisiku poolt tema saadud korruptiivsest tulust avalikku ülesannet täitvale asutusele või ametisse nimetamise õigusega isikule või organile teatamise kohustuse või korruptiivse tuluna saadu üleandmise kohustuse rikkumise eest –
§ 19. Toimingupiirangu rikkumine
Ametiisiku poolt toimingupiirangu või toimingupiirangu kohaldamata jätmise tingimuste teadva rikkumise eest –
§ 20. Deklaratsioonis teadvalt valeandmete esitamine
(2) Käesoleva seaduse §-des 17–19 nimetatud väärtegude kohtuväline menetleja on politseiasutus. Kui Kaitsepolitseiamet tuvastab käesoleva seaduse §-des 17–19 nimetatud väärteo süüteomenetluse käigus, on kohtuväline menetleja Kaitsepolitseiamet.
(3) Käesoleva seaduse §-des 17 ja 18 nimetatud väärtegusid arutab maakohus.
(4) Käesoleva seaduse §-des 17 ja 18 nimetatud väärteo korral ebaseaduslikult saadu võib kohus konfiskeerida karistusseadustiku §-s 831 sätestatu kohaselt.
§ 22. Üleminekusätted
(1) 2013. aastal kohaldatakse ametiisikute majanduslike huvide deklareerimisele enne käesoleva seaduse jõustumist kehtinud korruptsioonivastase seaduse (RT I 1999, 16, 276) §-des 7–15, 16 ja 18 sätestatut.
(2) 2014. aasta 1. jaanuaril deklaratsioonihoidja asukohas hoitavat majanduslike huvide deklaratsiooni hoitakse alates selle esitamise kuupäevast viis aastat, seejärel see hävitatakse. Enne käesoleva seaduse jõustumist arhiivile üle antud majanduslike huvide deklaratsiooni hinnatakse arhiiviseaduses sätestatud korras ning seejärel see hävitatakse või sellele antakse arhiiviväärtus.
(3) Enne 2014. aasta 1. jaanuari ametikohalt lahkunud ametiisik, kellel on enne käesoleva seaduse jõustumist kehtinud korruptsioonivastase seaduse kohaselt kohustus esitada deklaratsioon pärast ametikohalt lahkumist, ei pea esitama rohkem kui ühe deklaratsiooni pärast ametikohalt lahkumist.
(4) Käesoleva seaduse § 13 lõikes 2 nimetatud huvide deklaratsioonide register võetakse kasutusele 2014. aasta 1. jaanuaril.
(5) 2014. aasta 1. jaanuaril ametis olevad deklarandid esitavad esimese deklaratsiooni käesoleva seaduse kohaselt 2014. aasta 31. maiks.
§ 23. – § 38. [Käesolevast tekstist välja jäetud.]
(1) Käesolev seadus jõustub 2013. aasta 1. aprillil.
(2) Käesoleva seaduse § 13 lõige 4 ning §-d 33 ja 34 jõustuvad 2014. aasta 1. jaanuaril.


Hankija on kohustatud viima oma otsused VAKO jõustunud otsusega kooskõlla (RHS § 127 lg 5). Kõik hankemenetluse käigus tehtud otsused peavad järgima VAKO jõustunud otsust. Ka kohus on asja lahendamisel seotud VAKO otsusega selle vaidlustamata osas (RHS § 127 lg 4^1).
Kuna hankija andis hanketeates märgitud tingimustele teistsuguse tõlgenduse, kui VAKO oma jõustunud otsuses, ei ole hankija otsus VAKO otsusega kooskõlas.
RHS § 127 lg 5 esimesest lausest tulenevalt on hankijale täitmiseks kohustuslikud ka vaidluse eseme raamidesse jäävad vaidlustuskomisjoni otsuse põhjendused. Sellega sätestatakse erand haldusmenetluse seaduse § 60 lg 2 kolmandast lausest. Vastasel korral ei oleks vaidlustusmenetlus tõhus ning RHS § 127 lg 5 teeniks oma eesmärki piiratult.


«Välismaalaste seaduses» sätestatud legaalse sissetuleku määrade kehtestamine – Riigi Teataja
«Välismaalaste seaduses» sätestatud legaalse sissetuleku määrade kehtestamine
Vastu võetud 22.04.2003 nr 126
RT I 2003, 37, 250
18.05.2006 nr 115 (RT I 2006, 24, 176) 1.06.2006
22.05.2008 nr 84 (RT I 2008, 21, 145) 2.06.2008
Määrus kehtestatakse «Välismaalaste seaduse» § 141 lõike 1 punkti 2 ja § 1413 lõike 1 punkti 2 alusel.
[RT I 2006, 24, 176 – jõust. 1.06.2006]
(1) «Välismaalaste seaduse» § 123 lõike 1 punktides 3 ja 4, § 144 lõike 1 punktis 3 ja § 1410 lõike 1 punktis 3 nimetatud legaalse sissetuleku määraks on vastavalt «Sotsiaalhoolekande seaduse» § 22 lõikele 11 kehtestatud toimetulekupiiri kuuekordne määr elamisloa taotluse esitamisele eelnenud kuue kuu jooksul kokku vastavalt perekonna suurusele.
(2) «Välismaalaste seaduse» § 121 lõikes 2, § 122 lõike 2 punktis 2 ja § 133 lõike 122 punktis 1 nimetatud legaalse sissetuleku määraks on vastavalt «Sotsiaalhoolekande seaduse» § 22 lõikele 11 kehtestatud toimetulekupiiri kaheteistkordne määr elamisloa taotluse esitamisele eelnenud kuue kuu jooksul kokku vastavalt perekonna suurusele.
[RT I 2008, 21, 145 – jõust. 2.06.2008]
(3) «Välismaalaste seaduse» § 124 lõigetes 1 ja 2 ning § 134 lõikes 3 nimetatud legaalse sissetuleku määraks on Eesti Vabariigi kaheksateistkordne keskmine kalendrikuu brutopalk elamisloa taotluse esitamisele eelnenud kuue kuu jooksul kokku, kusjuures nimetatud brutopalga arvutamise aluseks on Statistikaameti poolt arvestatud, elamisloa taotluse esitamisele eelneva kvartali kuu keskmine brutopalk.
§-d 2. ja 3 [käesolevast tekstist välja jäetud]


Projektlaagri loa väljastamise korra ja loa vormi kinnitamine – Riigi Teataja
Projektlaagri loa väljastamise korra ja loa vormi kinnitamine
Projektlaagri loa väljastamise korra ja loa vormi kinnitamine - sisukord
2 LOA VÄLJASTAMINE
§ 4 Komisjon
§ 7 Hääletamine komisjonis
§ 8 Komisjoni liikmete õigus kontrollida loa saamiseks esitatud andmete õigsust
§ 11 Komisjoni otsus
§ 12 Loa väljastamine
§ 13 Loa väljastamata jätmine
§ 14 Arvestuse pidamine lubade väljastamise üle
RT IV, 29.12.2011, 97
Vastu võetud 13.05.2005 nr 5
jõustumine 16.05.2005
Määrus kehtestatakse kohaliku omavalitsuse korralduse seaduse § 6 lõike 3 ja noorsootöö seaduse § 15 alusel.
Käesoleva määrusega määratakse kindlaks projektlaagri läbiviimise loa (edaspidi luba) väljastamise kord.
2. peatükk LOA VÄLJASTAMINE
(1) Loa saamiseks esitab projektlaagri läbiviija Pärnu Linnavalitsuse haridusosakonnale (edaspidi haridusosakond) taotluse vähemalt 30 päeva enne projektlaagri tegevuse alustamist.
6) õigusaktides kehtestatud nõuetele vastavate projektlaagri juhataja ja kasvatajatekirjalikud nõusolekud ning dokumendid, mis võimaldavad nõuetele vastavust hinnata;
Käesoleva määruse § 2 lõikes 2 nimetatud dokumendid vaatab läbi linnavalitsuse korraldusega moodustatud projektlaagri loa taotluste läbivaatamise komisjon (edaspidi komisjon).
§ 4. Komisjon
Komisjoni ülesanne on kontrollida taotluste ja nendele lisatud dokumentide vastavust seaduses ja selle alusel antud õigusaktides sätestatud nõuetele.
(2) Komisjoni koosoleku toimumise ajast ja kohast teatab komisjoni esimees komisjoni liikmetele ja vajadusel loa taotlejatele vähemalt kolm tööpäeva enne komisjoni koosoleku toimumist.
(3) Komisjonil on õigus kutsuda vajadusel komisjoni koosolekule loa taotleja. Loa taotlejal on õigus omal algatusel viibida komisjoni koosolekul, kus otsustatakse tema läbiviidavale projektlaagrile loa väljastamine.
Komisjon on otsustusvõimeline, kui komisjoni koosolekust võtab osa vähemalt kaks kolmandikku komisjoni koosseisust, sealhulgas komisjoni esimees või aseesimees.
§ 7. Hääletamine komisjonis
§ 8. Komisjoni liikmete õigus kontrollida loa saamiseks esitatud andmete õigsust
Komisjoni liikmetel on õigus kontrollida loa saamiseks esitatud dokumentides sisalduvate andmete õigsust.
Komisjoni koosolekud protokollib komisjoni sekretär. Protokollile kirjutavad alla komisjoni esimees ja sekretär.
Projektlaagri läbiviimise taotluse läbivaatamise tähtaeg pärast käesoleva määruse § 2 lõikes 2 nimetatud andmete esitamist on 30 päeva.
§ 11. Komisjoni otsus
Komisjon võib teha järgmisi otsuseid:
1) teha haridusosakonnale ettepanek väljastada projektlaagri läbiviijale luba;
2) teha haridusosakonnale ettepanek mitte väljastada projektlaagri läbiviijale luba.
§ 12. Loa väljastamine
Kui komisjon teeb otsuse teha haridusosakonnale ettepanek väljastada projektlaagri läbiviijale luba, vormistab komisjoni sekretär vormikohase (vorm juurde lisatud) projektlaagri loa ja esitab selle allkirjastamiseks haridusosakonna juhatajale. Allkirjastatud loa eksemplari väljastab komisjoni sekretär taotlejale, loa koopia jääb haridusosakonnale.
§ 13. Loa väljastamata jätmine
(1) Kui komisjon teeb otsuse teha haridusosakonnale ettepanek mitte väljastada projektlaagri pidajale luba, näitab ta ära keeldumise põhjused, viidates seadusele või selle alusel antud õigusaktile.
(2) Loa väljastamisest keeldumisel teatab haridusosakond sellest projektlaagri läbiviijale kirjalikult kolme tööpäeva jooksul pärast vastava otsuse tegemist, näidates ära keeldumise põhjused.
§ 14. Arvestuse pidamine lubade väljastamise üle
Haridusosakonna poolt väljastatud lubade üle peab arvestust osakonna noorsootööspetsialist.
Määrus jõustub 16. mail 2005.
* juurde lisatud projektilaagri loa vormiga saab tutvuda Pärnu Linnavalitsuse kantseleis, Suur-Sepa 16


Tallinna Linnavalitsuse 22. aprilli 2015 määruse nr 18 "Laste koolieelsesse lasteasutusse vastuvõtmise ja sealt väljaarvamise kord" muutmine
Tallinna Linnavalitsus 12.04.2017 määrus number 13 [RT IV, 19.04.2017, 14]
Jõustumine: 22.04.2017
Redaktsiooni kehtivus: 22.04.2017 - ... [RT IV, 19.04.2017, 14]
Tallinn 12. aprill 2017 nr 13
Tallinna Linnavalitsuse 22. aprilli 2015 määruse nr 18 „Laste koolieelsesse lasteasutusse vastuvõtmise ja sealt väljaarvamise kord“ muutmine
Määrus kehtestatakse koolieelse lasteasutuse seaduse § 15 lg-te 3 ja 4 alusel ja kooskõlas kohaliku omavalitsuse korralduse seaduse § 6 lg-ga 2.
§ 1. Tallinna Linnavalitsuse 22. aprilli 2015 määruses nr 18 „Laste koolieelsesse lasteasutusse vastuvõtmise ja sealt väljaarvamise kord“ tehakse järgmised muudatused:
„(1) Lasteasutusse võetakse vastu pooleteise- kuni seitsmeaastasi lapsi, kui lapse ja tema vanema(te) elukoht on rahvastikuregistri järgi Tallinna linn. Lasteasutuses lapse vanusele sobivas rühmas vaba koha olemasolul võetakse esimesena vastu laps, kellega samas elukohas elav sama pere teine laps käib samas lasteasutuses.“;
2) paragrahvi 4 lõikes 1 asendatakse sõnad „riigiportaalis eesti.ee” sõnadega „infosüsteemi iseteeninduskeskkonnas info.haridus.ee/lasteaiakoht (edaspidi iseteeninduskeskkond)“ ning § 4 lõigetes 3 ja 5, § 5 lõikes 2, § 6 lõigetes 2 ja 3, §-s 8 ning § 10 lõikes 2 asendatakse sõna „riigiportaal“ sõnaga „iseteeninduskeskkond“ vastavas käändes.


text:
Ülalpidamiskohustuse võib määratleda kui isikule seaduse alusel pandud kohustuse anda eluks vajalikku toetust teisele isikule, kes vajab abi ja on ülalpidamiskohustuslasega seotud konkreetsete peresidemete kaudu. Ülalpidamine hõlmab lisaks toidule ka kõike muud eluks vajalikku, sealhulgas elatist, rõivaid, eluaset ja ravi.
Ülalpidamiskohustus põhineb perekondlikel või abielusidemetel või alternatiivsel kohustusel, kui eespool nimetatud sidemed on katkenud. Ülalpidamiskohustus eksisteerib teatavate veresugulaste ja hõimlaste vahel, abikaasade ja kooselupartnerite vahel. See põhineb omamoodi solidaarsuskohustusel, mille tugevus võib erineda sõltuvalt juhtumist.
Vanemate kohustus pidada ülal oma lapsi
Sellisel juhul on isikutel kahte liiki kohustusi.
Üldisem ülalpidamiskohustus, mille kohaselt peavad isa ja ema võtma oma võimaluste piires vastutuse oma lastele eluaseme, toidu, tervishoiu, järelevalve, hariduse ja koolituse ning arengu võimaldamise eest. Kui lapsel on haridustee veel pooleli, säilib kohustus ka pärast lapse täisealiseks saamist. See kohustus eksisteerib olenemata sellest, millised on vanema võimalused ja lapse vajadused. Kohustus on üldisem selles mõttes, et lisaks lapse elatusvahenditele hõlmab see ka hariduse ja koolituse võimaldamist (tsiviilseadustiku artikkel 203).
Vanema ülalpidamiskohustus on seotud lapse vajadustega olenemata lapse vanusest ja vanema rahalistest vahenditest (tsiviilseadustiku artiklid 205, 207, 208 ja 353-14).
Laste kohustus pidada ülal oma vanemaid
Vanemate ja laste ülalpidamiskohustus on vastastikune (tsiviilseadustiku artiklid 205, 207 ja 353-14). Sellest tulenevalt on ka lastel kohustus pidada ülal oma abivajavat isa ja ema.
Abikaasadevaheline kohustus
Abikaasadevaheline ülalpidamiskohustus põhineb aitamis- ja abistamiskohustusel ning kohustusel osaleda abieluga kaasnevate kulude kandmises, nagu on sätestatud tsiviilseadustikus (tsiviilseadustiku artiklid 2013 ja 221). Need kohustused – olles seotud abikaasade kooselukohustusega – on vastastikused. Kui neid kohustusi ei täideta, võib täitmise tagamiseks algatada kohtuasja kas ülalpidamismenetluse või elatise kinnipidamise menetluse vormis (tsiviilseadustiku artiklid 213, 221 ja 223). Vt küsimusele nr 10 antud vastus.
Lahutatud abikaasa kohustus pidada ülal endist abikaasat
Kohustuste kindlaksmääramisel tuleb eristada kahte liiki lahutust: lahutus abielu pöördumatu lõppemise alusel või lahutus vastastikusel kokkuleppel.
Lahutus abielu pöördumatu lõppemise alusel: kui abikaasad ei jõua kokkuleppele võimaliku elatise maksmises (tsiviilseadustiku artikli 301 lõige 1), võib kohus lahutuse kohta tehtud otsusega või hilisema otsusega mõista abivajava abikaasa nõudel teiselt abikaasalt välja elatise (tsiviilseadustiku artikli 301 lõike 2 esimene lõik).
Kohus võib keelduda lahutusjärgse elatisnõude rahuldamisest, kui kostja tõendab, et hageja on toime pannud raske eksimuse, mille tõttu muutus abikaasade edasine kooselu võimatuks (tsiviilseadustiku artikli 301 lõike 2 teine lõik).
Elatise summa ei tohi mingil juhul ületada ühte kolmandikku ülalpidamiskohustuslasest abikaasa sissetulekust (tsiviilseadustiku artikli 301 lõike 3 kolmas lõik).
Lahutus vastastikusel kokkuleppel: abikaasad ei ole kohustatud leppima kokku elatise maksmises ühe või teise abikaasa kasuks menetluse ajal ja/või pärast lahutust. Kui nad seda teevad, lepitakse vabalt kokku elatise suurus ning selle maksmise ja sissenõudmise kord, samuti indekseerimine ja elatise kohandamise alused (kohtute seadustiku artikli 1288 esimese lõigu punkt 4). Välja arvatud juhul, kui pooled on sõnaselgelt leppinud kokku teisiti, võib kohus ühe poole taotluse alusel suurendada või vähendada lahutuse järgselt makstava elatise kokkulepitud summat või elatise tühistada (kohtute seadustiku artikli 1288 kolmas lõik), kui summa ei ole enam asjakohane, võttes arvesse uusi ja poolte soovidest sõltumatuid asjaolusid. Elatist ei saa indekseerida, kui indekseerimine ei ole ette nähtud.
Millistel juhtudel?
Ülalpidamiskohustus eksisteerib otsejoones ülenejate ja alanejate sugulaste vahel (vanemad ja lapsed, lapsed ja vanemad ning samuti lastelapsed ja vanavanemad ja vastupidi) (tsiviilseadustiku artiklid 205 ja 207).
Hõimlaste vahel on kaks võimalikku stsenaariumi.
Üleelanud abikaasa on teatavate piirangutega kohustatud ülal pidama oma surnud abikaasa lapsi, kellele ta ei ole isa või ema (tsiviilseadustiku artikli 203 lõige 3).
Väimehed ja miniad on kohustatud ülal pidama oma äiasid ja ämmasid ning vastupidi. Kohustus lõpeb, kui äi või ämm abiellub uuesti või kui sureb abikaasa (kelle kaudu hõimlussuhe tekkis) ja surevad abielust sündinud lapsed (tsiviilseadustiku artiklid 206 ja 207).
Teatavatel juhtudel on surnud abikaasa pärijatel kohustus maksta elatist üleelanud abikaasale või surnud abikaasa ülenejatele sugulastele (tsiviilseadustiku artikkel 205a).
Laps, kelle põlvnemine ei ole kindlaks tehtud, võib nõuda ülalpidamist oma elamiskulude ning hariduse ja koolitusega seotud kulude katteks mehelt, kellel oli tema emaga suhe eostamisajal (tsiviilseadustiku artikkel 336).
Kui mitteabielulise kooselu partnerite suhtes on olulisi probleeme, võib üks pool taotleda, et kohus mõistaks oma pädevusse kuuluvate ajutiste meetmete raames välja elatise. Samasugused ajutised meetmed võidakse ette näha mitteabielulise kooselu lõppemise korral (tsiviilseadustiku artikkel 1479).
Tavaliselt lõpeb ülalpidamiskohustus siis, kui laps saab täisealiseks ja saab teovõimeliseks. Kuid kohustus võib kesta kauem, kui lapsel on pooleli hariduse omandamine või koolitus (tsiviilseadustiku artiklid 203 ja 336).
Ülalpidamiskohustuslane võib ülalpidamist saama õigustatud isiku vajaduste katmise eest hoolitseda vabatahtlikult. Vaidluse, lahkhelide või kohustuse täitmise lõpetamise korral tuleb algatada kohtumenetlus.
Kui tegemist on lahutusega abielu pöördumatu lõppemise tõttu, võib lahutust menetlevale kohtule esitada kõrvalnõude lahutusjärgse elatise saamiseks kas lahutusmenetluse algatamisel või hiljem menetluse raames täiendavate menetlusdokumentide esitamise kaudu (kohtute seadustiku artikli 1254 lõike 1 viies lõik ja artikli 1254 lõige 5).
Väljaspool abielu lahutamise menetlust menetleb elatisnõudeid ja teeb nende kohta otsuseid rahukohtunik (kohtute seadustiku artikli 591 lõige 7), välja arvatud menetlustes, mille raames taotletakse elatist ilma põlvnemise tuvastamiseta. Vt küsimusele nr 5 antud vastus.
Alates 1. septembrist 2014 kuulub kõigi ülalpidamiskohustustega seotud nõuete, sealhulgas põlvnemise tuvastamist mittehõlmavate ülalpidamisasjade menetlemine perekonnakohtu pädevusse (kohtute seadustiku artikli 572a lõige 7). Erandiks on sotsiaalse integratsiooni toetusega (revenu d'intégration sociale) seotud ülalpidamisasjad.
Ülalpidamist saab taotleda personaalselt seda saama õigustatud isik (vt eelkõige tsiviilseadustiku artikkel 337). Nõude esitab kohtule hageja isiklikult või tema advokaat (vt eelkõige kohtute seadustiku artiklid 1253b, 1254 ja 1320).
Kui isikul puudub teovõime, tegutseb tema nimel tema seaduslik esindaja (isa, ema, eestkostja, hooldaja).
Ülalpidamise vaidlustamisel on üldine pädevus rahukohtul (kohtute seadustiku artikli 591 lõige 7), kuid seda teatavate eranditega. Sellisel juhul tuleb hagi esitada hageja alalise elukoha järgsele kohtule, välja arvatud elatise vähendamise või tühistamisega seotud taotluste puhul (kohtute seadustik seadustiku artikkel 626).
Esimese astme kohtu esimees (tsiviilseadustiku artikkel 338) on pädev menetlema asju, mille laps on algatanud isiku vastu, kellel oli tema emaga suhe eostamisajal (tsiviilseadustiku artikkel 336).
Kui tegemist ei ole erakorraliste ja ajutiste meetmete võtmisega, kuuluvad vanema hooldusõiguse teostamist käsitlevad vaidlused alaealiste asjade kohtu pädevusse (tsiviilseadustiku artikkel 387a) vanemate, eestkostjate või lapse hooldusõigust teostavate isikute elukoha alusel (alaealiste kaitset, õigusrikkumise toime pannud alaealiste eest hoolitsemist ja sellise õigusrikkumisega põhjustatud kahju korvamist käsitleva 8. aprilli 1965. aasta seaduse artikkel 44).
Kui abikaasade vahel tekib konflikt enne abielu lahutamise menetlust, esitatakse nõue abikaasade viimase ühise elukoha järgsele (kohtumenetluse seadustiku artikli 628 lõige 2) rahukohtule (kohtute seadustiku artikli 594 lõige 19).
Alates sellest, kui esitatakse avaldus abielu lahutamiseks selle pöördumatu lõppemise tõttu, on kuni abielu lõpetamiseni asja pädev menetlema esimese astme kohtu esimees (kohtute seadustiku artikkel 1280). Kuid pooltevahelise ülalpidamiskokkuleppe heakskiitmine kuulub asja sisuliselt arutava kohtu pädevusse (kohtute seadustiku artikli 1256 esimene lõik).
Pärast seda, kui lahutuse kohta on tehtud lõplik kohtulahend, on pädevad rahukohus ja alaealiste asjade kohus. Esimese astme kohtu esimehele jääb pädevus menetleda erakorralistes asjades võetavaid ajutisi meetmeid (kohtute seadustiku artikkel 584).
Alates 1. septembrist 2014 kuulub kõigi ülalpidamiskohustustega seotud nõuete, välja arvatud sotsiaalse integratsiooni toetusega seotud ülalpidamisasjade menetlemine perekonnakohtu pädevusse (kohtute seadustiku artikli 572a lõige 7).
Alates 1. septembrist 2014 esitatakse praeguste (või endiste) abikaasade või praeguste (või endiste) kooselupartnerite vahelised nõuded ning mõlema poole ühiste lastega või nende lastega, kelle puhul on tuvastatud põlvnemine ainult ühest vanemast, seotud elatisnõuded põhimõtteliselt sellele kohtule, kes hagi juba menetleb (vt kohtute seadustiku artikli 629a lõige 1). Alaealisega seotud ülalpidamisasjades on pädev alaealise alalise elukoha järgne kohus (või sellise elukoha puudumise korral tema alalise asukoha järgne kohus). Kui pooltel on mitu last, on kõigi nõuete puhul pädev see kohus, kelle poole pöörduti esimesena (kohtute seadustiku artikli 629a lõige 2). Kui isikul on ülalpidamiskohustus ka teiste ülalpidamist saama õigustatud isikute ees, esitatakse hagi kostja alalise elukoha järgsele kohtule või abikaasade viimase abieluaegse või ühise elukoha järgsele kohtule (kohtute seadustiku artikli 629a lõige 4).
Vt küsimusele nr 4 antud vastus. Esitatud hagist sõltuvalt esitatakse nõue kohtutäituri kättetoimetatava kohtukutsega (citation d'huissier) või hagiavaldusega (requête). Advokaadi kaasamine ei ole kohustuslik.
Kohtumenetlusega kaasnevad kulud. Kogukulusid ei ole võimalik kindlaks määrata; nende suurus sõltub algatatud menetlusest, õigusabikuludest ja advokaadi kaasamise korral advokaaditasudest. Menetlusabi andmise suhtes kohaldatakse üldnorme (vt Belgias õigusabi andmist käsitlev teabeleht).
Ülalpidamist antakse elatismaksetena. Mõnel juhul võidakse elatist maksta ühekordse maksena (tsiviilseadustiku artikli 301 lõige 8). Erandjuhtudel võidakse ülalpidamistoetust anda mitterahalises vormis (tsiviilseadustiku artikkel 210).
Ülalpidamise summa kindlaksmääramine ja indekseerimine
Tabeleid ei ole. Elatis mõistetakse välja proportsionaalselt hageja vajadustega ja ülalpidamiskohustuslase rahaliste võimalustega (tsiviilseadustiku artiklid 208 ja 209).
Isa ja ema kohustus (tsiviilseadustiku artikkel 203) määratakse kindlaks proportsionaalselt nende rahaliste vahenditega ning see peab hõlmama lastele eluaseme, toidu, tervishoiu, järelevalve, hariduse ja koolituse ning arengu võimaldamist (kuni nende õpingute lõpuni). Seda elatist makstakse iga kuu kindla summa ulatuses lapse hooldusõigust teostavale vanemale.
Isa ja ema võivad kumbki esitada enda nimel hagi teise vanema vastu, et nõuda temalt eluaseme, toiduga jms seotud kulude kandmises osalemist (tsiviilseadustiku artikli 203a lõige 2).
Elatis, mida peab maksma isik, kes oli lapse eostamise ajal suhtes lapse emaga, määratakse kindlaks vastavalt lapse vajadustele ning ülalpidamiskohustuslase rahalistele vahenditele, võimalustele ja sotsiaalsele olukorrale (tsiviilseadustiku artiklid 336, 339 ja 203a).
Seaduses on sõnaselgelt sätestatud, et abikaasad, kellel on pooleli lahutusmenetlus, võivad igal ajal sõlmida kokkuleppe elatise maksmise, selle summa ja kokkulepitud summa läbivaatamise korra kohta (tsiviilseadustiku artikli 301 lõige 1 ning kohtute seadustiku artikli 1256 esimene lõik ja artikli 1288 lõige 4). Asja arutav kohus võib siiski keelduda nende kokkulepete heakskiitmisest, kui need on ilmselgelt vastuolus lapse huvidega (kohtute seadustiku artikli 1256 teine lõik ning artikli 1290 teine ja viies lõik).
Kohtuliku kokkuleppe sõlmimise korral peab see kohus, kes määrab konkreetselt kindlaks elatise summa, kohaldama siiski arvutuskriteeriume ja piiranguid. Elatis peab põhimõtteliselt katma vähemalt seda saama õigustatud isiku vajadused (tsiviilseadustiku artikli 301 lõike 3 esimene taane).
Igal juhul ei tohi elatise summa ületada ühte kolmandikku ülalpidamiskohustuslasest abikaasa sissetulekust (tsiviilseadustiku artikli 301 lõike 3 viimane lause). Ülalpidamist tuleb anda abielu kestusega sama pika aja jooksul. Erandjuhtudel võib kohus ette näha, et elatist tuleb maksta pikema aja jooksul (tsiviilseadustiku artikli 301 lõige 4).
Kui asi on seotud abielu lahutamisega abielu pöördumatu lõppemise tõttu või vanemapoolse osalemisega lapse ülalpidamises, toimub indekseerimine automaatselt. Põhimõtteliselt kasutatakse võrdlusindeksina tarbijahinnaindeksit, kuid seadus võimaldab kohtul kohaldada erinevat elukallidusest lähtuvat elatise summa kohandamise süsteemi (tsiviilseadustiku artikli 301 lõike 6 esimene lõik ja artikli 203c lõige 1) ning pooled võivad sellest omavahelise kokkuleppega kõrvale kalduda (tsiviilseadustiku artikli 203c lõige 1).
Seaduse kohaselt on võimalik elatist ühe poole taotluse alusel suurendada, vähendada või see tühistada, lähtudes tsiviilseadustiku artikli 301 lõike 7 esimeses lõigus ja kohtute seadustiku artikli 1293 esimeses lõigus sätestatud üldistest alustest.
Elatist makstakse ülalpidamist saama õigustatud isikule või tema esindajale igakuiste maksetena. Teatavatel juhtudel võidakse teha ühekordne makse (vt küsimusele nr 8 antud vastus).
Ülalpidamist saama õigustatud isik, kelle kasuks on väljastatud täitedokument, võib oma nõude täitmisele pöörata. Teatavatel tingimustel võidakse arestida sellise ülalpidamiskohustuslase vallas- või kinnisvara, kes ei täida ülalpidamise väljamõistmise otsust (kohtute seadustiku artikkel 1494). Samuti on võimalik, et kolmanda isiku, näiteks ülalpidamiskohustuslase tööandja suhtes tehakse määrus tema valduses oleva võlgniku vara arestimiseks (kohtute seadustiku artikkel 1539). Peale selle võib ülalpidamist saama õigustatud isik, kelle kasuks ei ole veel täitedokumenti väljastatud, taotleda hagi tagamise määrust eesmärgiga kaitsta oma õigust saada tulevikus ülalpidamist (kohtute seadustiku artikkel 1413).
Kehtestatud on lihtsustatud täitemenetlus, nimelt elatise kinnipidamise menetlus, mille kohaselt on ülalpidamist saama õigustatud isikul õigus saada otse teatavate piirangutega ülalpidamiskohustuslase sissetulek või mõni muu kolmanda isiku maksmisele kuuluv summa. Elatise kinnipidamise menetlust kohaldatakse abikaasade või endiste abikaasade vaheliste seadusjärgsete ülalpidamiskohustuste suhtes (tsiviilseadustiku artikli 220 lõige 3, artiklid 221 ja 223 ning artikli 301 lõige 11 ning kohtute seadustiku artikkel 1280), laste ülalpidamisega ning neile hariduse ja koolituse võimaldamisega seotud kohustuste suhtes – sealhulgas tsiviilseadustiku artiklis 203 sätestatud isa ja ema vahelise menetluse puhul – ning ülenejate ja alanejate sugulaste vaheliste seadusjärgsete ülalpidamiskohustuste suhtes (tsiviilseadustiku artikkel 203b).
Lisaks sisaldab karistusseadustik perekonna hülgamist käsitlevat artiklit (karistusseadustiku artikkel 391a), mille alusel võidakse kriminaalvastutusele võtta mis tahes isik, kes on kohtumääruse alusel kohustatud maksma elatist ja kes ei ole tahtlikult seda teinud rohkem kui kahe kuu jooksul.
Tsiviilseadustiku artiklis 2277 on sätestatud, et elatise võlanõuded aeguvad viie aasta jooksul.
Kohtu välja mõistetud elatisega seoses kehtib kümneaastane aegumistähtaeg (tsiviilseadustiku artikkel 2262a).
Tähtaja arvestamine peatatakse abikaasade vahel abielu ajaks (artikkel 2253) ning selle katkestab ka kohtukutse, makseteatise või arestimismääruse kättetoimetamine (artiklid 2244 ja 2248) ning menetlusdokumentide esitamine kohtule ülalpidamist saama õigustatud isiku poolt ja elatise äramaksmine ülalpidamiskohustuslase poolt.
16. detsembri 1851. aasta hüpoteegiseaduse artiklite 7 ja 8 kohaselt vastutavad võlgnikud oma kohustuste täitmise eest põhimõtteliselt kogu oma varaga.
Kuid kohtute seadustiku artiklis 1408 on sätestatud, et teatavat isiklikku materiaalset vara, mida ülalpidamiskohustuslane ja tema perekond vajavad oma igapäevaeluks või kutsealaseks tegevuseks või mida ülalpidamiskohustuslane või temaga koos elavad ülalpeetavad lapsed vajavad täiendus- või muuks õppeks, ei saa kasutada ülalpidamist saama õigustatud isiku nõuete rahuldamiseks.
Kohtute seadustiku artikli 1409 lõike 1 kohaselt ei kuulu kinnipidamisele ja arestimisele osa töötasust ja muudest tegevustest saadavast sissetulekust.
Kohtute seadustiku artiklis 1412 on siiski sätestatud järgmine: esiteks ei saa arestimisele seatud piiranguid kohaldada ülalpidamisasjades ning teiseks on ülalpidamist saama õigustatud isikul täielik eelisõigus võlgniku teiste võlausaldajate ees. Kuid kui elatise kinnipidamist taotletakse seoses isikuga, kelle võlgnevustega seoses on juba rakendatud kinnipidamist või arestimist, võib kohus võtta arvesse ülalpidamiskohustuslase üldist olukorda ja tema võlausaldajate vajadusi, eelkõige seoses ülalpidamisasjadega, ning jagada kinni peetud või arestitud summad nende vahel võrdselt (kohtute seadustiku artikli 1390a viies lõik).
Maksejõuetud ülalpidamiskohustuslased võivad kasutada võlgade kollektiivse rahuldamise menetlust (règlement collectif de dettes) (kohtute seadustiku artikkel 1675/2 ja sellele järgnevad artiklid). Sellega seoses võib kohus – kui see on asjakohane – otsustada kustutada isiku võlad, sealhulgas elatisvõlgnevused. Kustutada ei saa siiski kehtivat ülalpidamiskohustust.
Võidakse kohaldada aresti eesmärgiga tagada tulevaste elatismaksete tegemine nende tähtaja saabumisel (kohtute seadustiku artikli 1494 teine lõik).
Kui ülalpidamist saama õigustatud isikul ei õnnestu saada elatismakset eespool kirjeldatud õiguskaitsevahendite kasutamisest olenemata, võib ta pöörduda föderaalse rahandusministeeriumi haldusalas tegutseva elatisnõuete teenistuse (Service des créances alimentaires) poole, kelle ülesandeks on maksta elatist ettemaksuna ühes või mitmes osas ning koguda ja nõuda sisse tehtud ettemaksud, samuti pidada arvestust ülalpidamiskohustuslaste poolt maksmisele kuuluva elatise ja vastavate võlgade üle.
Elatisnõuete teenistus võib astuda ülalpidamiskohustuslase asemele ja teha tema eest elatismakseid täies mahus või osaliselt. Elatisnõuete teenistus kohustab samaaegselt ülalpidamiskohustuslast maksma elatist ja kõrvaldama võlgnevused. Ülalpidamiskohustuslased võivad maksta asjaomasele teenistusele elatise summad ära vabatahtlikult või nende suhtes kohaldatakse sissenõudmismenetlust. Viimati nimetatud juhul ei ole tulemus loomulikult tagatud. Edukus sõltub ülalpidamiskohustuslase rahalisest olukorrast.
Välisriigist ülalpidamise taotlemise 20. juuni 1956. aasta New Yorgi konventsiooni, nõukogu 18. detsembri 2008. aasta määruse (EÜ) nr 4/2009 (kohtualluvuse, kohaldatava õiguse, kohtuotsuste tunnustamise ja täitmise ning koostöö kohta ülalpidamiskohustuste küsimustes) ning laste ja teiste pereliikmete elatise rahvusvahelise sissenõudmise 23. novembri 2007. aasta Haagi konventsiooni kohane keskasutus on:
Service public fédéral Justice (föderaalne justiitsministeerium)
Service de coopération judiciaire internationale en matière civile (tsiviilasjades tehtava rahvusvahelise õigusalase koostöö osakond)
Taotleja või tema õigusnõustaja võib võtta nimetatud osakonnaga ühendust posti, telefoni (+32 (0) 2542 6511), faksi (+32 (0) 2542 7006) või e-kirja (aliments@just.fgov.be või alimentatie@just.fgov.be) teel.
Kui taotleja elab muus riigis kui Belgia, peab ta võtma ühendust oma elukohariigi selle keskasutusega, kes vastutab eespool nimetatud konventsioonide ja määruse rakendamise eest. Ta ei saa otse pöörduda Belgia ametiasutuse või organisatsiooni poole.
Ei ole asjakohane (vt eespool).
Kui keskasutusele edastatakse nõue, siis teeb asjaomane keskasutus kõigepealt kindlaks ülalpidamiskohustuslase ja/või tema varade asukoha Belgias ning edastab seejärel asja vajaduse korral sellele õigusabibüroole (Bureau d'aide juridique), kellel on territoriaalne pädevus. Kui keskasutuste kaudu esitatakse lapse elatise nõue, antakse õigusabi ilma et selleks hinnataks õigustatud isiku sissetulekuid. Abi hõlmab advokaaditasude ja menetluskulude katmist.
Muudel juhtudel peaksid õigusabi vajavad taotlejad pöörduma keskasutuse poole direktiivi 2002/8/EÜ kohaselt.
Keskasutuse peamine ülesanne on anda teavet määruse toimimise kohta nii oma süsteemis kui ka taotluse saanud riigis. Keskasutuse käsutuses on ressursid, mis võimaldavad tal teha kindlaks ülalpidamiskohustuslase või ülalpidamist saama õigustatud isiku asukoha otse või kaudselt ning saada asjakohast teavet ülalpidamiskohustuslase või ülalpidamist saama õigustatud isiku sissetuleku ja/või varade kohta.
Kohtumenetluse raames püütakse jõuda kokkuleppele. Ärakuulamiste käigus saavad mõlemad pooled ja eelkõige taotluse saanud pool esitada oma seisukohad. Vajaduse korral teostab keskasutus järelevalvet, et soodustada elatist puudutavate otsuste püsivat täitmist.
Keskasutus võib abistada dokumentaalsete tõendite kogumisel ning dokumentide edastamisel ja kättetoimetamisel, andes teavet kohaldatavate siseriiklike õigusnormide ja kehtivate rahvusvaheliste õigusaktide rakenduseeskirjade kohta.
Vajalikke ajutisi meetmeid, mille eesmärk on tagada menetletava elatisnõude positiivne realiseerimine, on võimalik võtta volituste piires, mille keskasutus on andnud taotlejat Belgia kohtutes esindavale isikule.
Vajaduse korral võib keskasutus anda taotluse esitanud poolele teavet menetluste kohta, mida tuleb järgida, et tuvastada lapse põlvnemine väidetavast isast.

matches: kohus Kohus kohus kohus kohus kohus kohus kohus kohus


Koondumise lõpetamise otsus - If Skadeförsäkring Holding AB / AS Sampo Varakindlustus
Otsus 04.01.2002 nr 1-KO
Koondumisele nr 09-ko/2001 Pohjola Group Insurance Corporation / Seesam Rahvusvaheline Kindlustuse AS loa andmine
18.12.2001.a esitas Pohjola Group Insurance Corporation esindaja Konkurentsiametile koondumise teate, mille kohaselt Pohjola Group Insurance Corporation (edaspidi Pohjola) omandas aktsiate tagasiostu lepingu alusel 1,5 protsenti Seesam Rahvusvahelise Kindlustuse AS aktsiatest, mille tulemusel kasvab Pohjola osalus Seesam Rahvusvahelise Kindlustuse AS aktsiakapitalis 50,5 protsendini. Nimetatud tehingu tulemusel omandas Pohjola valitseva mõju Seesam Rahvusvahelise Kindlustuse AS-i üle konkurentsiseaduse (edaspidi KonkS) § 2 lg 4 tähenduses. Seega on tegemist koondumisega KonkS § 19 lg 1 p 2 sätestatud viisil.
Konkurentsiamet avaldas 27.12.2001.a Pohjola ja Seesam Rahvusvahelise Kindlustuse AS-i koondumise teate saamise kohta teate väljaandes “Ametlikud teadaanded”. Kolmandad isikud nimetatud koondumise kohta arvamusi ja vastuväiteid ei esitanud.
Koondumise osalised ja nende põhitegevus
Koondumise osalised KonkS § 20 punktide 2 ja 4 järgi on Pohjola ja Seesam Rahvusvaheline Kindlustuse AS.
Pohjola on Soome Vabariigis registreeritud ettevõtja, kes tegeleb kindlustustegevusega Soomes ning oma tütarettevõtjate kaudu Suurbritannias, Lätis ja Poolas. Koondumise eelselt omas Pohjola 49 % Seesam Rahvusvahelise Kindlustuse AS aktsiatest.
Seesam Rahvusvahelise Kindlustuse AS-i põhitegevus on kahjukindlustustegevus Eestis. 2000. aasta tooteportfellist moodustas sõidukikindlustus 59,8%, ettevõtete varakindlustus 14 %, õnnetusjuhtumikindlustus 5,9 %, koduvarakindlustus 5,6 %, reisikindlustus 4,8 %, üldvastutuskindlustus 3,3%. Ülejäänud kindlustustooted nagu veosekindlustus, ärikatkestuskindlustus, kohustuslik liikluskindlustus, ehitustöödekindlustus ja väikelaevakindlustus omasid väiksemat osatähtsust.
KonkS § 3 lg 1 tähenduses on kaubaturg hinna, kvaliteedi, tehniliste omaduste, realiseerimis- ja kasutustingimuste, tarbimis- ja muude omaduste poolest ostja seisukohalt omavahel vahetatavate või asendatavate kaupade käibimise ala kogu Eesti territooriumil või selle osal.
Pohjola ega ükski Pohjola kontserni kuuluv ettevõtja ei tegutse käesoleval ajal Eesti kindlustusturul (välja arvatud 49 %-line osalus Seesam Rahvusvahelise Kindlustuse AS-s). 2001.aasta märtsis müüs Pohjola oma enamusosaluse Seesam Elukindlustuse AS-s. Seesam Rahvusvaheline Kindlustuse AS tegutseb Eesti kahjukindlustuse kaubaturul.
Kindlustustegevuse põhiliigid on kindlustustegevuse seaduse kohaselt kahjukindlustus, elukindlustus, edasikindlustus ja kindlustusvahendus. Kindlustustegevuse põhiliigid jaotuvad liikideks. Kahjukindlustus jaguneb 19 liigiks. Kindlustustegevus on litsentseeritud tegevusvaldkond. Ilma tegevusloata tegutseb ainult Eesti Liikluskindlustuse Fond kui liikluskindlustuse edasikindlustaja ja piirikindlustuse kindlustusandja. Tegevusloa taotlus esitatakse Kindlustusinspektsioonile ja tegevusluba antakse välja rahandusministri käskkirjaga eraldi iga kahjukindlustusliigiga tegelemiseks. Kahjukindlustusega tegelevatele kindlustusseltsidele on võimalik anda tegevusluba kõikide kahjukindlustusliikide osas. Kindlustustegevuse seaduse kohaselt ei või kindlustusandja üheaegselt tegeleda elu- ja kahjukindlustusega, mistõttu antud koondumise puhul on kaubaturg piiritletud kahjukindlustustegevusega, mis sisaldab erinevaid kahjukindlustuse liike.
Eesti kahjukindlustusandjad tegutsevad enamasti kõigis Eesti piirkondades ning tegevuslubade puhul kindlustusriski territoriaalset paiknemist piiritletud ei ole, kuna muud konkurentsitingimused kahjukindlustuse osas on piisavalt ühetaolised. Seetõttu on antud koondumise puhul kaubaturuks kogu Eesti kahjukindlustustegevuse kaubaturg, kus tegutseb ka Seesam Rahvusvahelline Kindlustuse AS.
Seesam Rahvusvahelise Kindlustuse AS turuosa kahjukindlustustegevuse kaubaturul oli 2000. aastal 12 % ja 2001.aasta septembri seisuga 16,6 %.
Kahjukindlustustegevuse kaubaturul tegutseb käesoleval ajal 7 kindlustusseltsi. Seesam Rahvusvahelise Kindlustuse AS-i konkurendid on AS Sampo Eesti Varakindlustus turuosaga 36,5 %, ERGO Kindlustuse AS turuosaga 24,8 % ning AS Inges Kindlustus, Nordika Kindlustuse AS, Salva Kindlustuse AS ja Zürich Kindlustuse Eesti AS, kelle turuosad on alla 10 %.
KonkS § 21 lg 1 kohaselt kontrollitakse koondumisi, kui koondumise osaliste eelnenud majandusaasta ülemaailmsed käibed kokku ületavad 500 milj. krooni ja vähemalt kahe koondumise osalise ülemaailmne käive ületab kummalgi 100 milj. krooni ning ettevõtja, kelle üle omandatakse valitsev mõju, äritegevus toimub Eestis.
Pohjola ülemaailmne käive 2000.a majandusaastal oli 13,9 miljardit krooni, käive Eestis 48,6 milj. krooni ning Seesam Rahvusvahelise Kindlustuse AS käive oli 145,2 milj. krooni. Seesam Rahvusvahelise Kindlustuse AS, kelle üle omandatakse valitsev mõju, äritegevus toimub Eestis. Seega kuulub Pohjola ja Seesam Rahvusvahelise Kindlustuse AS koondumine KonkS § 21 lg 1 kohaselt kontrollimisele.
KonkS § 22 lg 2 kohaselt Konkurentsiameti peadirektor või tema asetäitja keelab koondumise, kui see võib tekitada või tugevdada turguvalitsevat seisundit, mis oluliselt kahjustab konkurentsi kaubaturul. KonkS § 13 kohaselt on turguvalitsevaks ettevõtja, kellele kuulub kaubaturul vähemalt 40 protsenti käibest või kelle positsioon võimaldab tal sellel kaubaturul tegutseda arvestataval määral sõltumatult konkurentidest, varustajatest ja ostjatest või ka eri- või ainuõigust või olulist vahendit omav ettevõtja.
Antud koondumise puhul valitseva mõju omandaja Pohjola ja teised kontserni kuuluvad ettevõtjad ei omanud enne koondumist äritegevust Eestis, kuna osalus Seesam Elukindlustuse AS-s müüdi Pohjola poolt 2001. aastal. Eestis omab äritegevust Seesam Rahvusvaheline Kindlustuse AS, kelle üle omandatakse valitsev mõju.
Kuna Eestis puuduvad antud koondumise poolt mõjutatud kaubaturud, kus tegutseb vähemalt kaks koondumise osalist või nendega samasse kontserni kuuluvat ettevõtjat, siis koondumine ei mõjuta Eesti kahjukindlustustegevuse kaubaturgu. Koondumise tulemusel ei muutu konkurentsiolukord ega kaubaturu struktuur. Seega koondumine ei tekita ega tugevda Eesti kahjukindlustustegevuse kaubaturul turguvalitsevat seisundit ning KonkS § 22 lg 2 nimetatud asjaolusid, mis tingiksid koondumise keelamise, ei esine.
Lähtudes eeltoodust ja juhindudes KonkS § 27 lõike 1 punktist 1
Anda luba Pohjola Group Insurance Corporation ja Seesam Rahvusvaheline Kindlustuse AS koondumisele.
Käesolevale koondumisele saab esitada kaebuse Tallinna Halduskohtusse 30 päeva jooksul sellest teada saamisest või päevast, kui isik pidi otsusest teada saama (Halduskohtumenetluse seadustik § 9).


Saue Vallavarahalduse põhimäärus – Riigi Teataja
Saue Vallavarahalduse põhimäärus
Saue Vallavarahalduse põhimäärus - sisukord
§ 2 Asutuse liik, nimi ja asukoht
§ 3 Asutuse eesmärk, ülesanded ja õigused
§ 4 Asutuse juhtimine
§ 5 Vara ja majandamine
§ 6 Asutuse reorganiseerimine, tegevuse lõpetamine
RT IV, 07.04.2018, 13
Vastu võetud 29.03.2018 nr 21
Määrus kehtestatakse kohaliku omavalitsuse korralduse seaduse § 35 lõike 2 ja Saue Vallavolikogu 22. veebruari 2018. aasta määruse nr 11 „Saue valla põhimäärus“ § 57 lõike 3 alusel.
Saue Vallavarahalduse põhimäärusega määratakse kindlaks Saue Vallavarahalduse üldandmed, eesmärk, ülesanded ja pädevus ning juhtimise põhimõtted.
§ 2. Asutuse liik, nimi ja asukoht
(1) Saue Vallavarahaldus (edaspidi asutus) on Saue valla ametiasutuse Saue Vallavalitsuse hallatav asutus.
(2) Asutuse ametlik nimi on Saue Vallavarahaldus.
(3) Asutus ei ole iseseisev juriidiline isik, vaid oma ülesandeid täites esindab ametiasutus oma pädevuse piires Saue valda kui avalik-õiguslikku juriidilist isikut.
(4) Asutus on registreeritud riigi- ja kohaliku omavalitsuse asutuste riiklik registris (endise nimega Saue Linnavarahaldus, registrikood 75037943).
(5) Asutuse asukoha aadress on Nurmesalu 9, Saue linn, Saue vald, Harju maakond, 76506.
§ 3. Asutuse eesmärk, ülesanded ja õigused
(1) Asutuse tegevuse eesmärgiks on Saue valla ametiasutusele ja ametiasutuse hallatavatele asutustele tingimuste loomine nende põhifunktsioonide täitmiseks ning valla hoonestatud kinnisvara efektiivne ja säästlik kasutamine.
1) tagab hallatavatele asutustele soodsa ja nõuetekohase õppe- ja töökeskkonna;
2) korraldab asutusele haldamiseks määratud hoonete ja muude varade arvestust ning hooldust ja remonti vastavalt eelarvele;
3) tagab hoonete ja nende juurde kuuluvate rajatiste korrashoiu ning välisterritooriumide heakorra;
4) koordineerib ja korraldab hoonetes ruumide kasutamist hallatava asutuse põhitegevuse välisel ajal;
5) kasutab eelarves ettenähtud vahendeid, viib vara kasutamiseks ja regulaarseks hooldamiseks läbi hankeid, teostab tehinguid ja muid toiminguid vastavalt riigihangete seadusele, Saue vallavara valitsemise korrale ja Saue valla hankekorrale, mis on vajalikud hoonete ning nende juurde kuuluvate rajatiste ja territooriumide korrashoiuks ning püsiva valmisoleku tagamiseks põhitegevuse osutamiseks;
6) kontrollib hoonete, nende tehnosüsteemide ja juurdekuuluvate rajatiste tehnilist seisukorda ja korrasolekut ning võtab tarvitusele abinõud puuduste kõrvaldamiseks;
7) tagab taristu pideva parendustegevuse kooskõlastatult vallavalitsuse majandus- ja tugiteenuste osakonnaga;
8) täidab muid asutuse eesmärgist tulenevaid ülesandeid.
(3) Ülesannete täitmisel on asutusel õigus:
1) moodustada ülesannete täitmiseks vajalikke töögruppe ja tellida eksperthinnanguid;
2) kooskõlastatult valla majandus- ja tugiteenuste osakonnaga otsustada, milliste teenuste ostmine toimub kolmandatelt isikutelt, lähtuvalt majanduslikust tasuvusest ja teenusele seatavatest kvaliteedinõuetest;
3) korraldada tasuta või tasu eest asutusele haldamiseks määratud valla vara kasutusse andmist vastavalt kehtivatele eeskirjadele;
4) sõlmida lepinguid, osta ülesannete täitmiseks seadmeid, inventari ning materjale juriidilistelt ja füüsilistelt isikutelt;
5) osutada tasulisi teenuseid;
6) teha koostööd teiste asutuste ja ettevõtetega;
7) teha Saue Vallavalitsusele ettepanekuid ja koostada projekte varade haldamise paremaks korraldamiseks;
8) kuulutada välja konkursse, viia läbi riigihankeid ning sõlmida püsilepinguid teenuste osutamiseks kolmandate isikutega töövõtja leidmiseks asutusele pandud ülesannete täitmiseks.
§ 4. Asutuse juhtimine
(1) Asutuse igapäevast tegevust juhib asutuse juhataja.
1) esindab asutust ja korraldab asutuse igapäevast tegevust ning tagab asutusele pandud ülesannete täitmise;
2) korraldab asutuse valduses oleva vallavara valdamist, kasutamist ja käsutamist vastavalt selleks kehtestatud korrale talle antud volituste piires;
3) juhib asutuse finantsmajanduslikku tegevust, lähtudes kinnitatud eelarvest;
4) esitab vallavalitsusele asutuse tegevuse aastaaruanded, eelarveprojekti ning vastutab eelarve täitmise eest;
5) esindab asutust suhetes teiste juriidiliste ja füüsiliste isikutega ning sõlmib lepinguid põhimääruses sätestatud ülesannete täitmiseks vallaeelarves selleks ettenähtud vahendite piires;
6) sõlmib, peatab, muudab ja lõpetab asutuse töötajatega töölepingud, määrab kindlaks töötajate tööülesanded ja täidab muid tööandja kohustusi;
7) annab oma pädevuse piires asutuse töö korraldamiseks käskkirju ja kontrollib nende täitmist, sh kehtestab pädevuse piires ülesannete täitmiseks vajalikud eeskirjad ja juhendid;
8) vastutab asutusele püstitatud eesmärkide ja ülesannete täitmise eest, eelarveliste vahendite kasutamise, vara säilimise ja korrasoleku eest.
9) Asutuse juhatajal on õigus saada ülesannete täitmiseks vajalikku informatsiooni vallavalitsuselt ja hallatavatelt asutustelt.
§ 5. Vara ja majandamine
(1) Asutuse kasutuses olev vallavara moodustub talle haldamiseks määratud Saue valla varast, mida asutus kasutab ja käsutab Saue Vallavolikogu poolt kehtestatud eelarvest, arengukavast, Saue vallavara valitsemise korrast ning Saue valla hankekorrast lähtudes.
(2) Asutus saab rahalisi vahendeid Saue valla eelarvest, asutuse põhitegevusega seotud tasulistest teenustest ja annetustest.
(3) Tasuliste teenuste hinnad kehtestab Saue Vallavalitsus.
(4) Asutuse raamatupidamist teostatakse keskselt Saue Vallavalitsuse raamatupidamise poolt.
§ 6. Asutuse reorganiseerimine, tegevuse lõpetamine
(1) Asutuse reorganiseerimine või lõpetamine toimub Saue Vallavolikogu otsusega.
(2) Asutuse tegevuse lõppemisel läheb asutuse vara üle Saue Vallavalitsusele.
(1) Tunnistada kehtetuks Saue Linnavolikogu 22. märtsi 2012. a määrus nr 45 „Saue Linnavarahalduse põhimäärus“.


text:
Maksumaksja portaal - Uus Riigikohtu lahend maksuasjas - aegumise peatumine revisjoni ajaks - EML - Uudised
EML : Uus Riigikohtu lahend maksuasjas - aegumise peatumine revisjoni ajaks
26.09.2008 6:11:04 (1819 )
25. septembril avalikustas Riigikohus kohtuotsuse haldusasjas nr 3-3-1-43-08. Vaidlus puudutab maksukorralduse seaduse § 99 lõike 2 rakendamist.
MKS § 99 lg 1 p 3 alusel peatub maksusumma määramise aegumine alates revisjoni alustamise päevast kuni revisjoni tulemuste põhjal maksuotsuse kättetoimetamise päevani või kui revisjoni tulemusel ei avastatud maksukohustust muutvaid asjaolusid, siis sellekohase kirjaliku teate kättetoimetamise päevani. Sama paragrahvi lg 2 teine lause sätestab: "Käesoleva paragrahvi lõike 1 punktis 3 nimetatud juhul lõpeb aegumine hiljemalt revisjoni lõppvestluse või viimaste revisjonitoimingute tegemise aasta 31. detsembril, kui samal aastal möödub või on möödunud käesoleva seaduse §-s 98 nimetatud tähtaeg."
Riigikohus selgitab, et MKS § 99 lg 2 teise lause eesmärk on kaitsta maksukohustuslast olukorras, kus revisjon kestab põhjendamatult kaua ning kogu revisjoni aja on maksu määramise aegumine peatunud. See norm sunnib maksuhaldurit tegema maksuotsuse hiljemalt samal aastal, kui toimus revisjoni lõppvestlus või tehti viimased revisjonitoimingud ja mööduks või on möödunud maksusumma määramise üldine aegumistähtaeg (3 või 6 aastat), hoolimata seejuures aegumise peatumise üldpõhimõttest.
Maksu- ja Tolliamet ning haldus- ja ringkonnakohus tõlgendasid seda sätet valesti, arvates et "aegumine lõpeb" tähendab aegumise peatumise lõppemist. Selline tõlgendus annaks normile risti vastupidise tähenduse, sest revisjoni venimise korral pikeneks aegumistähtaeg veelgi, mitte ei lüheneks. Riigikohus tühistas ringkonnakohtu otsuse ja saatis asja uueks arutamiseks, et ringkonnakohus arvutaks välja õige aegumistähtaja ja vastavalt sellele ka lahendaks maksuvaidluse.
Otsuse teksti vt http://www.nc.ee/?id=11&tekst=RK/3-3-1-43-08

matches:
Riigikohus
§ 99
§ 99
Riigikohus
§ 99
Riigikohus