text:
62013CJ0583
18. juuni 2015 ( *1 )
„Apellatsioonkaebus — Konkurents — Raudteetranspordi ja sellega seotud teenuste sektor — Turgu valitseva seisundi kuritarvitamine — Määrus (EÜ) nr 1/2003 — Artikkel 20 ja artikli 28 lõige 1 — Haldusmenetlus — Kontrolli läbiviimise otsus — Komisjoni kontrollivolitused — Põhiõigus asukoha puutumatusele — Eelneva kohtuliku loa puudumine — Tõhus kohtulik kontroll — Juhuslikult saadud teave”
Kohtuasjas C‑583/13 P,
mille ese on Euroopa Liidu Kohtu põhikirja artikli 56 alusel 15. novembril 2013 esitatud apellatsioonkaebus,
Deutsche Bahn AG, asukoht Berliin (Saksamaa),
DB Mobility Logistics AG, asukoht Berliin,
DB Energie GmbH, asukoht Frankfurt (Saksamaa),
DB Netz AG, asukoht Frankfurt,
Deutsche Umschlaggesellschaft Schiene-Straße (DUSS) mbH, asukoht Bodenheim (Saksamaa),
DB Schenker Rail GmbH, asukoht Mainz (Saksamaa),
DB Schenker Rail Deutschland AG, asukoht Mainz,
esindajad: Rechtsanwalt W. Deselaers, Rechtsanwalt E. Venot ja Rechtsanwalt J. Brückner,
hagejad,
Euroopa Komisjon, esindajad: L. Malferrari ja R. Sauer, kohtudokumentide kättetoimetamise aadress Luxembourgis,
Hispaania Kuningriik, esindajad: A. Rubio González ja L. Banciella Rodríguez-Miñón,
Autorité de surveillance AELE, esindajad: M. Schneider, X. Lewis ja M. Moustakali,
menetlusse astuja esimeses kohtuastmes
koosseisus: koja president R. Silva de Lapuerta, kohtunikud J.‑C. Bonichot, A. Arabadjiev (ettekandja), J. L. da Cruz Vilaça ja C. Lycourgos,
kohtusekretär: ametnik I. Illéssy,
arvestades kirjalikus menetluses ja 4. detsembri 2014. aasta kohtuistungil esitatut,
olles 12. veebruari 2015. aasta kohtuistungil ära kuulanud kohtujuristi ettepaneku,
Deutsche Bahn AG ning tema tütarettevõtjad DB Mobility Logistics AG, DB Energie GmbH, DB Netz AG, Deutsche Umschlaggesellschaft Schiene-Straße (DUSS) mbH, DB Schenker Rail GmbH ja DB Schenker Rail Deutschland AG (edaspidi koos „Deutsche Bahn”) paluvad oma apellatsioonkaebuses tühistada Euroopa Liidu Üldkohtu otsus Deutsche Bahn jt vs. komisjon (T‑289/11, T‑290/11 ja T‑521/11, EU:T:2013:404, edaspidi „vaidlustatud kohtuotsus”), milles kohus jättis rahuldamata nende hagid, milles nad palusid tühistada komisjoni 30. märtsi 2011. aasta otsus K(2011) 2365 ja 14. juuli 2011. aasta otsus K(2011) 5230, millega määrati Deutsche Bahn AG ja kõigi tema tütarettevõtjate juures kontrollimised (edaspidi „vaidlusalused otsused”) vastavalt nõukogu 16. detsembri 2002. aasta määruse (EÜ) nr 1/2003 [EL] artiklites 81 ja 82 sätestatud konkurentsieeskirjade rakendamise kohta (EÜT L 1, lk 1; ELT eriväljaanne 08/02, lk 205) artikli 20 lõikele 4 (juhtumid COMP/39.678 ja COMP/39.731).
Määruse nr 1/2003 artikkel 20 („Komisjoni kontrollivolitused”) sätestab:
„1. Komisjon võib käesoleva määrusega talle pandud ülesannete täitmiseks korraldada ettevõtjate ja ettevõtjate ühenduste puhul kogu vajaliku kontrolli.
2. Komisjoni poolt kontrolli teostamiseks volitatud ametnikel ja teistel kaasasolevatel isikutel on õigus:
siseneda ettevõtjate ja ettevõtjate ühenduste kõikidesse ruumidesse, territooriumile ja transpordivahenditesse;
kontrollida raamatupidamis- ja muid äridokumente olenemata sellest, millisel andmekandjal neid hoitakse;
teha või saada mis tahes kujul koopiaid või väljavõtteid kõnealustest raamatupidamis- ja muudest dokumentidest;
pitseerida äriruume ning raamatupidamis- ja muid dokumente sellise aja jooksul ja sellises ulatuses, mis on vajalik;
küsida ettevõtja või ettevõtjate ühenduse esindajalt või töötajalt uurimise eesmärgil selgitusi uuritava küsimusega seotud asjaolude või dokumentide kohta ning registreerida vastused.
3. Komisjoni poolt kontrolli teostamiseks volitatud ametnikud ja teised kaasasolevad isikud kasutavad oma õigusi kirjaliku volituse esitamisel, kus on nimetatud kontrolli objekt ja eesmärk ning artiklis 23 ette nähtud trahvid juhuks, kui nõutavad raamatupidamis- või muud äridokumendid esitatakse puudulikult või vastused käesoleva artikli lõike 2 alusel esitatud küsimustele on ebaõiged või eksitavad. Aegsasti enne kontrollimist teatab komisjon sellest konkurentsiasutusele selles liikmesriigis, mille territooriumil kontrollimine läbi viiakse.
4. Ettevõtjad ja ettevõtjate ühendused peavad alluma komisjoni otsusega määratud kontrollimisele. Otsuses tuleb määratleda kontrolli sisu ja eesmärk, määrata selle alguse kuupäev ning osutada artiklites 23 ja 24 sätestatud sanktsioonidele ja õigusele anda otsus läbivaatamiseks Euroopa Kohtule. Komisjon teeb sellised otsused pärast konsulteerimist selle liikmesriigi konkurentsiasutusega, mille territooriumil kontrollimine läbi viiakse.
5. Konkurentsiasutuse ametnikud ning selle asutuse poolt volitatud või määratud ametnikud liikmesriigis, mille territooriumil kontrollimine läbi viiakse, peavad selle asutuse või komisjoni palvel komisjoni ametnikke ja teisi kaasasolevaid isikuid aktiivselt abistama. Selleks võivad nad kasutada lõikes 2 sätestatud volitusi.
6. Kui komisjoni poolt volitatud ametnikud ja teised kaasasolevad isikud leiavad, et ettevõtja ei nõustu käesoleva artikli kohaselt nõutava kontrollimisega, peab asjaomane liikmesriik osutama neile vajalikku abi, taotledes vajaduse korral abi politseilt või samaväärselt täitevasutuselt.
7. Kui lõikes 6 sätestatud abi eeldab siseriiklike eeskirjade kohaselt kohtu luba, tuleb see taotleda. Sellist luba võib taotleda ka ettevaatusabinõuna.
8. Lõikes 7 osutatud loa taotlemisel kontrollib siseriiklik kohus komisjoni otsuse autentsust ning seda, et kavandatud sunnimeetmed ei oleks kontrolli sisu seisukohalt meelevaldsed ega liigsed. Sunnimeetmete proportsionaalsuse kontrollimisel võib siseriiklik kohus paluda komisjonilt otse või liikmesriigi konkurentsiasutuse kaudu üksikasjalikke selgitusi eelkõige juhul, kui komisjonil on põhjust kahtlustada [ELTL artiklite 101 ja 102] rikkumist, kui kahtlustatav rikkumine on tõsine või selgitused on vajalikud, võttes arvesse asjaomase ettevõtja osalemise laadi. Siseriiklik kohtuasutus ei tohi vaidlustada kontrolli vajalikkust ega nõuda, et talle esitataks komisjoni toimikus sisalduv teave. Komisjoni otsuse seaduslikkuse võib läbi vaadata ainult Euroopa Kohus.”
Määruse nr 1/2003 artikli 28 lõige 1 täpsustab, et ilma et see piiraks määruse artiklite 12 ja 15 kohaldamist – mis käsitlevad vastavalt komisjoni ja liikmesriikide konkurentsiasutuste vahelist teabevahetust ning koostööd liikmesriikide kohtutega –, võib komisjoni kontrollivolituste raames kogutud teavet kasutada ainult sel eesmärgil, milleks see koguti.
Deutsche Bahn on ettevõtja, kes tegutseb siseriiklikus ja rahvusvahelises reisijate- ja kaubaveosektoris, logistikasektoris ning raudtee abiteenuste pakkumise sektoris.
Komisjon võttis 14. märtsil 2011 vastu esimese otsuse, milles ta kohustas Deutsche Bahni alluma kontrollimisele, kuna DB Energie GmbH kohtles DB kontserni teisi tütarettevõtjaid tõenäoliselt põhjendamatult soodsamalt, eelkõige elektritoitega varustamist puudutava hinnaalanduste süsteemi abil (edaspidi „esimene kontrolli läbiviimise otsus”). Esimene kontroll viidi läbi ajavahemikul 29.–31. märts 2011.
30. märtsil 2011 võttis komisjon Deutsche Bahni suhtes vastu teise kontrolli läbiviimise otsuse, mis puudutas võimalikku DUSS kasutamist eesmärgiga seada kontserni Saksamaal tegutsevad konkurendid halvemasse olukorda, muutes neil jaamadele juurdepääsu raskeks (edaspidi „teine kontrolli läbiviimise otsus”). Teine kontroll viidi läbi ajavahemikul 30. märts – 1. aprill 2011.
14. juulil 2011 võttis komisjon Deutsche Bahni suhtes vastu kolmanda kontrolli läbiviimise otsuse, mida põhjendati sellega, et äriühingute hallatav infrastruktuuri strateegilise kasutamise süsteem, mille eesmärk võib olla takistada, muuta keerulisemaks või kulukamaks kontserni konkurentide tegevust raudteeveo valdkonnas, mille jaoks on juurdepääs DUSS jaamadele vajalik, võib olla konkurentsivastane (edaspidi „kolmas kontrolli läbiviimise otsus”). Kolmas kontroll viidi läbi 26. juulil 2011.
Deutsche Bahn koos oma advokaatidega ei esitanud kolme kontrollimise käigus vastuväiteid, ei toonud esile, et kontrollimiseks puudub eelnev kohtu luba, ega vaidlustanud kontrollimisi määruse nr 1/2003 artikli 20 lõike 6 alusel.
10. juunil ja 5. oktoobril 2011 saabusid Üldkohtu kantseleisse Deutsche Bahni esitatud kolm hagiavaldust, mille kohus liitis, kuna kõigi ese oli vaidlusaluste otsuste ja komisjoni poolt kõnealuste kontrollimiste käigus antud aktide tühistamine ning nõue, et komisjoni kohustataks tagastama kõiki kontrollimiste käigus dokumentidest tehtud koopiaid.
Deutsche Bahn esitas oma hagide põhjenduseks kolm väidet, mis on sisuliselt järgmised: on rikutud Euroopa Liidu põhiõiguste harta (edaspidi „harta”) artikliga 7 ja Roomas 4. novembril 1950 alla kirjutatud inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooni (edaspidi „EIÕK”) artikliga 8 kaitstud põhiõigust asukoha puutumatusele, kuna puudus kohtu eelnev luba; on rikutud harta artiklis 47 ja EIÕK artiklis 6 ette nähtud põhiõigust tõhusale kohtulikule kaitsele; esineb mitu kaitseõiguste rikkumist ja proportsionaalsuse põhimõtte rikkumine.
Üldkohus jättis Deutsche Bahni hagid tervikuna rahuldamata.
Poolte nõuded Euroopa Kohtus
Deutsche Bahn palub Euroopa Kohtul:
tühistada kolm vaidlustatud otsust;
mõista komisjonilt välja kõigi kohtuastmete ja menetlusega seotud kohtukulud.
jätta apellatsioonkaebus rahuldamata;
mõista kohtukulud välja Deutsche Bahnilt.
Esimene väide, et harta artikliga 7 ja EIÕK artikliga 8 kaitstud põhiõigust asukoha puutumatusele on valesti tõlgendatud ja kohaldatud
Deutsche Bahni argumentatsioon
Deutsche Bahn väidab kõigepealt, et Üldkohus eiras Euroopa Inimõiguste Kohtu otsust Colas Est jt vs. Prantsusmaa (nr 3797/97, CEDH 2002-III) ega analüüsinud selle kohtu otsuseid Société Métallurgique Liotard Frères vs. Prantsusmaa (nr 29598/08, 5.5.2011) ja Canal Plus jt vs. Prantsusmaa (nr 29408/08, 21.12.2010), kui ta vaidlustatud kohtuotsuse punktis 72 leidis, et eelneva nõusoleku puudumine on vaid üks element, mida Euroopa Inimõiguste Kohus võttis arvesse, et tuvastada EIÕK artikli 8 rikkumine.
Seejärel väidab Deutsche Bahn, et Üldkohus rikkus õigusnormi, kui ta vaidlustatud kohtuotsuse punktis 66 tugines Euroopa Inimõiguste Kohtu otsustele Harju vs. Soome (nr 56716/09, 15.2.2011) ja Heino vs. Soome (nr 56720/09, 15.2.2011) järeldamaks, et eelneva kohtuliku loa puudumist saab kompenseerida hilisema kohtuliku kontrolliga.
Lõpuks kinnitab Deutsche Bahn, et vaidlustatud kohtuotsuse punktides 74–101 Üldkohtu poolt välja toodud viis tagatiste kategooriat ei taga kaitseõiguste piisavat kaitset, kui komisjon tema ruumides kontrolli läbi viies rikub tema põhiõigust asukoha puutumatusele.
Komisjon, keda toetavad EFTA järelevalveamet ja Hispaania Kuningriik, vaidlustab selle argumentatsiooni.
Oma esimese väitega soovib Deutsche Bahn sisuliselt tõendada, et vaidlustatud kohtuotsuses on rikutud õigusnormi sellega, et Üldkohus leidis harta artiklit 7 ja EIÕK artiklit 8 eirates, et eelneva kohtuliku loa puudumine ei mõjuta vaidlusaluste otsuste seaduslikkust.
Selles osas tuleb märkida, et põhiõigus asukoha puutumatusele on liidu õiguse üldpõhimõte (vt selle kohta kohtuotsused Hoechst vs. komisjon, 46/87 ja 227/88, EU:C:1989:337, punkt 19; Dow Benelux vs. komisjon, 85/87, EU:C:1989:379, punkt 30, ning Dow Chemical Ibérica jt vs. komisjon, 97/87–99/87, EU:C:1989:380, punkt 16), mis on nüüd väljendatud harta artiklis 7, mis vastab EIÕK artiklile 8.
Veel on oluline täpsustada, et kui Inimõiguste Kohtu praktikast tuleneb, et EIÕK artiklis 8 ette nähtud kaitse võib laieneda teatavatele äriruumidele, on see kohus sellele vaatamata leidnud, et kutse- äritegevuse ruumide puhul võib avalikkuse sekkumine minna kaugemale kui muudel juhtudel (Euroopa Inimõiguste Kohus, Niemietz vs. Saksamaa, 16.12.1992, seeria A nr 251-B, ning Bernh Larsen Holding AS jt vs. Norra, nr 24117/08, 14.3.2013).
Käesolevas asjas tuleb kõigepealt tõdeda, et nagu kohtujurist oma ettepaneku punktis 33 märkis, ei ole alust kritiseerida Üldkohut selle pärast, et ta ei võtnud arvesse Euroopa Inimõiguste Kohtu eespool viidatud otsuseid Société Métallurgique Liotard Frères vs. France ja Canal Plus vs. Prantsusmaa, kuna nendes ei käsitletud mitte EIÕK artikli 8, vaid käsitleti artikli 6 rikkumist.
Lisaks tuleb märkida, et tuginedes Euroopa Inimõiguste Kohtu eespool viidatud otsuse Colas Est jt vs. Prantsusmaa punktile 49, meenutas Üldkohus vaidlustatud kohtuotsuse punktis 72 õigesti, et Euroopa Inimõiguste Kohus leidis, et eelneva nõusoleku puudumine oli vaid üks elementidest, mida võetakse arvesse, et tuvastada EIÕK artikli 8 rikkumine. Üldkohus lisas, et Euroopa Inimõiguste Kohus võttis arvesse pädevale ametivõimule kuuluva pädevuse ulatust, sekkumise asjaolusid ja piiratud arvu garantiisid, ning et need asjaolud on liidu õiguses praegu valitsevast olukorrast erinevad.
Sellega seoses tuleb rõhutada, et kontrollivolitused, mis komisjonil määruse nr 1/2003 artikli 20 lõike 2 alusel on, piirduvad sellega, et komisjoni ametnikel on muu hulgas õigus siseneda nende poolt märgitud ruumidesse, paluda esitada nende soovitud dokumente, teha neist koopiaid ning lasta endale näidata nende viidatud mööbli sisu (vt selle kohta kohtuotsus Hoechst vs. komisjon, 46/87 ja 227/88, EU:C:1989:337, punkt 31).
Veel tuleb meenutada, et määruse nr 1/2003 artikli 20 lõigete 6 ja 7 kohaselt tuleb kohtu luba taotleda juhul, kui puudutatud ettevõtja vastuseisu tõttu osutab asjaomane liikmesriik vajalikku abi, taotledes kas vajaduse korral abi politseilt või samaväärselt täitevasutuselt, ning juhul, kui see luba on siseriikliku õiguse kohaselt vajalik. Sellist luba võib taotleda ka ettevaatusabinõuna. Veel on selle määruse artikli 20 lõikes 8 täpsustatud, et kui siseriiklik kohus kontrollib muu hulgas seda, et kavandatud sunnimeetmed ei oleks kontrolli sisu seisukohalt meelevaldsed ega liigsed, ei saa ta siiski kontrolli vajadust kahtluse alla seada. Sama säte näeb ette, et hilisema kohtuliku kontrolli pädevus on Euroopa Kohtul.
Järelikult ei rikkunud Üldkohus õigusnormi, kui ta vaidlustatud kohtuotsuse punktis 67 leidis, et Inimõiguste Kohtu praktikat arvestades ei too kohtu eelneva loa puudumine iseenesest endaga kaasa kontrollimeetme õigusvastasust.
Mis puutub Deutsche Bahni argumenti, et Üldkohus rikkus õigusnormi, kui ta tugines vaidlustatud kohtuotsuse punktis 66 Euroopa Inimõiguste Kohtu eespool viidatud otsustele Harju vs. Soome ja Heino vs. Soome, siis tuleb tõdeda, et Euroopa Inimõiguste Kohus kinnitas nendes otsustes sõnaselgelt, et eelneva kohtuliku loa puudumist saab kompenseerida nii õiguslike kui ka faktiliste küsimuste hilisema kohtuliku kontrolliga.
Sellest järeldub, et Deutsche Bahni argumentatsioon, mis on esitatud käesoleva kohtuotsuse punktides 15 ja 26, on põhjendamata.
Lõpuks on oluline märkida, et olles vaidlustatud kohtuotsuse punktis 73 meenutanud, et Euroopa Inimõiguste Kohtu hinnangul on avaliku võimu omavolilise sekkumise eest kaitsmiseks vaja õiguslikku raamistikku ja rangeid piiranguid, tõi Üldkohus vaidlustatud kohtuotsuse punktides 74–100 välja ja analüüsis viit tagatiste kategooriat, mis peavad kontrolli läbiviimise otsuse puhul olema täidetud. Seejärel jõudis Üldkohus vaidlustatud kohtuotsuse punktis 100 järeldusele, et kõik need tagatised olid käesolevas asjas olemas.
Sellega seoses piisab, kui märkida, et Üldkohtu üksikasjalik analüüs vastab nii Euroopa Inimõiguste Kohtu nõuetele, nagu ilmneb eelmisest punktist, määruse nr 1/2003 seletuskirjast ja Euroopa Kohtu praktikast.
Määruse nr 1/2003 artikli 20 lõikest 4 tuleneb nimelt, et kontrolli läbiviimise otsuses tuleb määratleda kontrolli sisu ja eesmärk ning osutada puudutatud ettevõtjale määratavatele sanktsioonidele ja tema õigusele paluda otsuse läbivaatamist Euroopa Kohtult.
Teisalt tuleneb Euroopa Kohtu väljakujunenud praktikast, et komisjonile antud kontrollivolitused on täpselt piiritletud, et küsimus seisneb eelkõige selles, et uurimise alt jäetakse välja need dokumendid, mis ei ole ametialased, õiguses õigusabile või advokaadi ja kliendi vahelise kirjavahetuse konfidentsiaalsuse tagamisele ning kontrolli läbiviimise otsuse põhjendamiskohustuses ja õiguses kaevata edasi Euroopa Liidu kohtutesse (vt selle kohta kohtuotsus Roquette Frères, C‑94/00, EU:C:2002:603, punktid 44–50).
Nagu kohtujurist oma ettepaneku punktis 38 märkis ning nagu on märgitud käesoleva kohtuotsuse punktis 26, leiab Euroopa Inimõiguste Kohus, et eelneva kohtuliku loa puudumist saab kompenseerida kõigi õiguslike ja faktiliste küsimuste hilisema kohtuliku kontrolliga, mis kujutab endast niisiis põhilist tagatist selle kindlustamiseks, et vaidlusalune kontrollimeede on EIÕK artikliga 8 kooskõlas (vt eelkõige Euroopa Inimõiguste Kohus otsus Delta Pekárny a.s. vs. Tšehhi Vabariik, nr 97/11, §‑d 83, 87 ja 9, 22.10.2014).
Selline ongi olukord Euroopa Liidus kehtestatud süsteemi korral, kuna määruse nr 1/2003 artikli 20 lõige 8 näeb sõnaselgelt ette, et komisjoni otsuse õiguspärasust võib kontrollida Euroopa Kohus.
Aluslepingutes ette nähtud kontroll tähendab, et liidu kohus teostab hageja esitatud väidete põhjendamiseks toodud tõendite põhjal tervikliku kontrolli, see tähendab, et ta käsitleb nii õiguslikke kui ka faktilisi küsimusi (vt selle kohta kohtuotsused Chalkor vs. komisjon, C‑386/10 P, EU:C:2011:815, punkt 62, ja CB vs. komisjon, C‑67/13 P, EU:C:2014:2204, punkt 44).
Sellest järeldub, et Üldkohtul oli õigus, kui ta leidis, et EIÕK artikliga 8 kaitstavat põhiõigust asukoha puutumatusele ei ole eelneva kohtuliku loa puudumisega rikutud.
Seega tuleb tõdeda, et ka ühtegi harta artikli 7 rikkumist ei ole tuvastatud.
Neil asjaoludel tuleb käesoleva apellatsioonkaebuse esimene väide põhjendamatuse tõttu tagasi lükata.
Teine väide, et harta artiklis 47 ja EIÕK artikli 6 lõikes 1 ette nähtud õigust tõhusale kohtulikule kaitsele on valesti tõlgendatud ja kohaldatud
Deutsche Bahn väidab, et Üldkohus rikkus õigusnormi, kui ta leidis, et arvestades seda, et liidu õiguses on ette nähtud hilisem kohtulik kontroll, ei riku vaidlusalused otsused põhiõigust tõhusale kohtulikule kaitsele.
Konkreetsemalt väidab Deutsche Bahn, et Üldkohus põhjendas oma arutluskäiku Euroopa Inimõiguste Kohtu eespool viidatud otsustega Société Métallurgique Liotard Frères vs. Prantsusmaa ja Canal Plus jt vs. Prantsusmaa, kuigi asjaolud ei olnud sarnased, kuna Prantsuse konkurentsiasutus oli nendes asjades saanud eelneva kohtuliku loa.
Euroopa Komisjon, keda toetavad EFTA järelevalveamet ja Hispaania Kuningriik, vaidlustab selle argumentatsiooni.
Kõigepealt tuleb märkida, et vaidlustatud otsuse punktides 109 ja 110 leidis Üldkohus õigesti, et Euroopa Inimõiguste Kohtu eespool viidatud otsustest Société Métallurgique Liotard Frères vs. Prantsusmaa ja Canal Plus jt vs. Prantsusmaa tuleneb, et need puudutavad kontrolli intensiivsust – sealhulgas kõiki faktilisi ja õiguslikke asjaolusid – ning kontroll peab võimaldama sobivalt taastada olukorra juhul, kui õigusvastane toiming on tuvastatud, mitte aga hetke, mil kontroll läbi viiakse.
Lisaks tuleb märkida, et vaidlustatud kohtuotsuse punktis 112 meenutas Üldkohus, et kui liidu kohus lahendab kontrolli läbiviimise otsuse peale esitatud tühistamishagi, teostab ta nii õiguslikku kui ka faktilist kontrolli ning on pädev hindama tõendeid ja vaidlustatud otsuse tühistama.
Tuleb tõdeda, et see analüüs on kooskõlas ka käesoleva kohtuotsuse punktis 32 viidatud Euroopa Kohtu väljakujunenud praktikaga. Seega ei ole Üldkohtu hinnangutes vaidlustatud kohtuotsuse 109–112 õigusnormi rikutud.
Vastupidi Deutsche Bahni väitele on ettevõtjal, kelle suhtes on tehtud kontrolli läbiviimise otsus, õigus vaidlustada selle otsuse seaduslikkus – nagu kohtujurist oma ettepaneku punktis 46 märkis – kohe pärast seda, kui otsus on ettevõtjale teatavaks tehtud, mis tähendab, et ettevõtja ei pea ootama, kuni komisjon on liidu konkurentsieeskirjade oletatava rikkumise kohta teinud oma lõpliku otsuse.
Lõpuks meenutas Üldkohus vaidlustatud kohtuotsuse punktis 113 seoses liidu õiguses ette nähtud tagatistega tagada tõhus kohtulik kaitse Euroopa Kohtu praktikat, mille kohaselt kontrollimise läbiviimise otsuse võimaliku tühistamise korral või juhul, kui tuvastatakse, et läbiviidud kontrolli käigus esineb õigusvastasus, on komisjonil võimatu kasutada teavet, mis vaidlusaluste toimingute teel koguti rikkumise menetlemiseks (kohtuotsus Roquette Frères, C‑94/00, EU:C:2002:603, punkt 49).
Eeltoodust tuleneb, et Üldkohus leidis õigesti, et EIÕK artikli 6 lõikega 1 tagatud põhiõigust tõhusale kohtulikule kaitsele ei rikuta sellega, kui puudub eelnev kohtulik luba.
Sellega seoses tuleb meenutada, et see põhiõigus on liidu õiguse üldpõhimõte, mis väljendub käesoleval ajal harta artiklis 47, mis liidu õiguses vastab EIÕK artikli 6 lõikele 1 (vt selle kohta eelkõige kohtuotsused Chalkor vs. komisjon, C‑386/10 P, EU:C:2011:815, punkt 52 ja seal viidatud kohtupraktika; Telefónica ja Telefónica de España vs. komisjon, C‑295/12 P, EU:C:2014:2062, punkt 40, ning CB vs. komisjon, C‑67/13 P, EU:C:2014:2204, punkt 43).
Eeltoodud põhjustel tuleb asuda seisukohale, et ka harta artikli 47 rikkumine ei leidnud kinnitust.
Järelikult tuleb käesoleva apellatsioonkaebuse teine väide tagasi lükata.
Kolmas väide, et esimese kontrolli käigus toimunud menetlusnormide rikkumise tõttu on rikutud kaitseõigusi
Deutsche Bahn heidab Üldkohtule ette, et viimane leidis vaidlustatud kohtuotsuse punktis 162, et komisjonil oli õigus enne esimest kontrolli läbiviimise otsust teavitada oma ametnike DUSS‑i suhtes tekkinud kahtlustest.
Sellega tekitas komisjon teadlikult ohu, et nendele ametnikele DUSS‑i toimiku kohta edastatud teave suunab nende tähelepanu – vaatamata sellele, et neil pole esimese kontrolli esemega mingit seost – konkreetselt DUSS‑i puudutavatele dokumentidele. Järelikult – vastupidi Üldkohtu seisukohale – ei olnud Euroopa Kohtu poolt otsuses Dow Benelux vs. komisjon (85/87, EU:C:1989:379) kinnitatud erand keelust kasutada kontrolli raames asjassepuutumatuid dokumente kohaldatav.
Lisaks väidab Deutsche Bahn, et komisjoni ametnike eelnev teavitamine DUSS‑i puudutavast toimikust ei olnud konkurentsieeskirjade tõhusaks rakendamiseks vajalik.
Komisjon väidab, et Deutsche Bahni argument, et Üldkohus rikkus õigusnormi, kui ta aktsepteeris juhuslikult saadud teavet, ei ole vastuvõetav, sest tegemist on faktilise asjaolu vaidlustamisega, mida ei saa apellatsioonimenetluses käsitleda.
Mis puutub käesoleva väite vastuvõetavusse, mille komisjon vaidlustab, siis tuleb kõigepealt tõdeda, et Deutsche Bahn mitte ainult ei palu Euroopa Kohtul hinnata faktilisi asjaolusid uuesti, vaid väidab, et Üldkohus rikkus õigusnormi, kui ta leidis, et komisjonil oli asja üldist konteksti arvestades õigus enne esimest kontrolli läbiviimise otsust teavitada oma ametnike DUSS‑i suhtes tekkinud kahtlustest.
Sellest lähtudes on kolmas väide vastuvõetav.
Sisulises küsimuses tuleb meenutada, et määruse nr 1/2003 artikli 20 lõige 4 paneb komisjonile kohustuse kontrolli läbiviimise otsust põhjendada, märkides ära kontrollimise eseme ja eesmärgi, mis – nagu Euroopa Kohus on täpsustanud – kujutab endast põhimõttelise tähtsusega nõuet mitte üksnes selleks, et näidata asjaomaste ettevõtjate ruumides korraldatava uurimise põhjendatust, vaid ka selleks, et ettevõtjatel oleks võimalik mõista oma koostöökohustuse ulatust, säilitades samal ajal nende kaitseõigused (kohtuotsused Roquette Frères, C‑94/00, EU:C:2002:603, punkt 47, ning Nexans ja Nexans France vs. komisjon, C‑37/13 P, EU:C:2014:2030, punkt 34).
Vastavalt määruse nr 1/2003 artikli 28 lõikele 1 ei või uurimiste käigus saadud teavet kasutada muuks eesmärgiks kui see, mis on märgitud kontrolli läbiviimise otsuses (vt selle kohta kohtuotsus Dow Benelux vs. komisjon, 85/87, EU:C:1989:379, punkt 17).
Euroopa Kohus on selles osas täpsustanud, et selle nõude eesmärk – peale viidatud artiklis 28 sõnaselgelt nimetatud ärisaladuse kaitse – on kaitsta asjaomaste ettevõtjate kaitseõigusi, mis on tagatud artikli 20 lõikega 4. Neid õigusi rikutaks oluliselt, kui komisjon võiks ettevõtjate suhtes kasutada tõendeid, mis on saadud uurimise käigus, mille eseme ja eesmärgiga need ei seondu (vt selle kohta kohtuotsus Dow Benelux vs. komisjon, 85/87, EU:C:1989:379, punkt 18).
Siiski ei saa sellest järeldada, et komisjonil oleks keelatud alustada uurimismenetlust, et kontrollida niisuguse teabe täpsust või seda täiendada, mille ta sai juhuslikult teada varasema kontrollimise käigus, juhul kui kõnealune teave viitab aluslepingu konkurentsieeskirjadega vastuolus oleva tegevuse olemasolule. Niisugune keeld läheks kaugemale sellest, mis on vajalik ärisaladuse ja kaitseõiguste kaitsmiseks, ning takistaks põhjendamatult komisjonil täita oma ülesannet, mis seisneb ühisturul konkurentsieeskirjade täitmise jälgimises ning ELTL artiklites 101 ja 102 nimetatud rikkumiste tuvastamises (vt selle kohta kohtuotsus Dow Benelux vs. komisjon, 85/87, EU:C:1989:379, punkt 19).
Eeltoodust tuleneb ühelt poolt, et komisjonil on kohustus kontrolli läbiviimise otsust põhjendada. Teiselt poolt – kuna selle otsuse põhjendamise kohustus jääb komisjoni ametnikele antud kontrollivolituste raamesse, siis võivad nad hankida vaid kontrolli esemeks olevaid dokumente.
Nii vaidlustatud kohtuotsuse punktist 162 kui ka komisjoni poolt kohtuistungil väidetust aga selgub, et komisjon teavitas Deutsche Bahni kohta seoses tema tütarettevõtjaga DUSS laekunud kaebusest oma ametnikke viivitamatult, vahetult enne esimest kontrolli.
Sellega seoses on oluline märkida, et nagu ka kohtujurist oma ettepaneku punktis 69 rõhutab, on kontrolli tõhusaks läbiviimiseks vaja, et komisjon varustaks asjaomased ametnikud kogu teabega, mis aitab mõista võimaliku rikkumise laadi ja ulatust, sealhulgas kontrolli logistikaga seotud teave, mis peab kõik siiski jääma kontrolli eseme raamesse, mis määrati kindlaks otsusega.
Kuigi Üldkohus meenutas vaidlustatud kohtuotsuse punktis 75 õigesti, et komisjonil oli kontrolli läbiviimise otsuse osas põhjendamiskohustus, tuleb tõdeda, et ta ei asunud seisukohale, et siis, kui komisjon enne esimese uurimise alustamist teavitas oma ametnikke sellest, et asjaomase ettevõtja suhtes oli esitatud veel üks kaebus, pidi selle uurimise ese, nagu see on otsuses nimetatud, hõlmama ka selle täiendava kaebuse asjaolusid.
See eelnev teave aga, mis ei puuduta asja üldist konteksti, vaid eraldiseisva kaebuse olemasolu, ei ole esimese kontrolli läbiviimise otsuse esemega hõlmatud. Seega rikub kontrolli läbiviimise otsuses sellele kaebusele viitamata jätmine põhjendamiskohustust ja asjaomase ettevõtja kaitseõigusi.
Veel tuleb nentida, et vaidlustatud kohtuotsuse punktis 134 märkis Üldkohus sõnaselgelt, et asjaolu, et teine kontrolli läbiviimise otsus võeti vastu esimese kontrolli käigus, näitab teise kontrolli vajaduseni viinud kogutud teabe olulisust ning et kolmas kontroll oli kindlasti osaliselt põhjendatud kahe esimese kontrolli käigus kogutud teabe alusel. Ta järeldas sellest, et esimese kontrolli käigus DUSS‑i kohta kogutud teave võis mõjutada teise ja kolmanda kontrolli läbiviimise otsuse õiguspärasust.
Seega oli esimene kontroll õigusvastane, kuna komisjoni ametnikud, kelle valduses oli juba eelnevalt teave, mis ei olnud selle kontrolli esemega hõlmatud, võtsid kaasa dokumente, mida ei olnud ette nähtud kontrolli ulatuses, mis oli esimeses vaidlusaluses otsuses kindlaks määratud.
Kõigest eeltoodust tuleneb, et Üldkohus rikkus õigusnormi, kui ta vaidlustatud kohtuotsuse punktis 162 leidis, et komisjoni ametnike valduses enne esimese kontrolli läbiviimise otsuse tegemist olnud teave, et DUSS‑i kohta on esitatud kaebus, oli üldist konteksti arvestades õiguspärane, kuid ei täpsustanud, mis põhjustel, kuigi selline eelnev teave ei ole ilmselgelt esimese kontrolli läbiviimise otsuse esemega hõlmatud ning eirab niisiis komisjoni kontrollivolitustega seonduvaid tagatisi.
Neil tingimustel tuleb teise väitega nõustuda.
Seega tuleb vaidlustatud kohtuotsus tühistada osas, milles sellega jäeti hagi teise ja kolmanda kontrolli läbiviimise otsuse osas rahuldamata, ega ole vaja analüüsida Deutsche Bahni apellatsioonkaebuse neljandat väidet, et Üldkohus eiras tõendamiskohustust käsitlevaid norme ja milles ühtlasi palutakse tühistada teise ja kolmanda kontrolli läbiviimise otsused.
Hagi Üldkohtus
Euroopa Liidu Kohtu põhikirja artikli 61 esimese lõigu kohaselt võib Euroopa Kohus teha Üldkohtu otsuse tühistamise korral asja suhtes ise lõpliku kohtuotsuse, kui menetlusstaadium lubab. Käesoleval juhul on see nii.
Käesoleva kohtuotsuse punktidest 56–67 nähtub, et esimese kohtuastme hagi kolmas väide on põhjendatud ning et teine ja kolmas kontrolli läbiviimise otsus tuleb kaitseõiguste rikkumise tõttu tühistada.
Kodukorra artikli 184 lõige 2 sätestab, et kui apellatsioonkaebus on põhjendatud ja Euroopa Kohus teeb ise kohtuasjas lõpliku otsuse, otsustab ta kohtukulude jaotuse.
Vastavalt kodukorra artikli 138 lõikele 1, mida kodukorra artikli 184 lõike 1 alusel samuti kohaldatakse apellatsioonkaebuste lahendamisel, on kohtuvaidluse kaotanud pool kohustatud hüvitama kohtukulud, kui vastaspool on seda nõudnud.
Kodukorra artikli 138 lõike 3 kohaselt jäävad kummagi poole kohtukulud tema enda kanda, kui osa nõudeid rahuldatakse ühe poole, osa teise poole kasuks. Kui kohtuasja asjaolud seda õigustavad, võib Euroopa Kohus otsustada, et lisaks enda kohtukulude kandmisele mõistetakse poolelt välja ka osa teise poole kohtukuludest.
Kuna Deutsche Bahni apellatsioonkaebus rahuldatakse osaliselt, tuleb jätta pool komisjoni käesoleva apellatsioonimenetlusega seotud kuludest tema enese kanda ja mõista temalt välja pool Deutsche Bahni kuludest selles menetluses. Jätta pool Deutsche Bahni käesoleva apellatsioonimenetlusega seotud kuludest tema enese kanda ja mõista temalt välja pool komisjoni kuludest selles menetluses.
Mis puutub esimese kohtuastme kuludesse, siis peab komisjon kandma kohtuasjadega T‑290/11 ja T‑521/11 seotud kulud, Deutsche Bahn aga kohtuasjaga T‑289/11 seotud kulud.
Kodukorra artikli 140 lõike 1 alusel kannavad menetlusse astunud liikmesriigid ise oma kohtukulud. Vastavalt sellele sättele kannab Hispaania Kuningriik oma kohtukulud nii esimeses astmes kui ka apellatsioonimenetluses.
Sama määruse artikli 140 lõike 2 alusel kannab EFTA järelevalveamet oma kohtukulud ise, kui ta on menetlusse astunud. Sellest tuleneb, et EFTA järelevalveamet kannab oma kohtukulud nii esimeses astmes kui ka apellatsioonimenetluses.
Tühistada Euroopa Liidu Üldkohtu otsus Deutsche Bahn jt vs . komisjon (T‑289/11, T‑290/11 ja T‑521/11, EU:T:2013:404) osas, milles sellega jäeti hagi teise kontrolli läbiviimise otsuse (K(2011) 2365, 30.3.2011) ja kolmanda kontrolli läbiviimise otsuse (K(2011) 5230, 14.7.2011) osas rahuldamata.
Tühistada Euroopa Komisjoni 30. märtsi 2011. aasta otsus K(2011) 2365 ja 14. juuli 2011. aasta otsus K(2011) 5230.
Jätta pool Deutsche Bahn AG, DB Mobility Logistics AG, DB Energie GmbH, DB Netz AG, Deutsche Umschlaggesellschaft Schiene-Straße (DUSS) mbH, DB Schenker Rail GmbH ja DB Schenker Rail Deutschland AG käesoleva apellatsioonimenetlusega seotud kuludest nende endi kanda ja mõista neilt välja pool Euroopa Komisjoni kuludest selles menetluses.
Jätta pool Euroopa Komisjoni käesoleva apellatsioonimenetlusega seotud kuludest tema enese kanda ja mõista temalt välja pool Deutsche Bahn AG, DB Mobility Logistics AG, DB Energie GmbH, DB Netz AG, Deutsche Umschlaggesellschaft Schiene-Straße (DUSS) mbH, DB Schenker Rail GmbH ja DB Schenker Rail Deutschland AG kuludest selles menetluses.
Jätta Deutsche Bahn AG, DB Mobility Logistics AG, DB Energie GmbH, DB Netz AG, Deutsche Umschlaggesellschaft Schiene-Straße (DUSS) mbH, DB Schenker Rail GmbH ja DB Schenker Rail Deutschland AG kanda kohtuasjaga T‑289/11 seotud kulud.
Jätta Euroopa Komisjoni kanda kohtuasjadega T‑290/11 ja T‑521/11 seotud kulud.
Jätta Hispaania Kuningriigi kulud tema enese kanda.
Jätta EFTA järelevalveameti kulud tema enese kanda.

matches: kohus kohus kohus kohus Kohus kohus Kohus Kohus kohus Kohus Kohus kohus kohus Kohus Kohus Kohus Kohus Kohus


Sonda Kooli põhimäärus – Riigi Teataja
Sonda Kooli põhimäärus
Sonda Kooli põhimäärus - sisukord
§ 2 Kooli asukoht ja tegevuskoht
§ 4 Pitsat, sümboolika ja eelarve
2 KOOLI TEGEVUSE EESMÄRK
§ 13 Õppe- ja kasvatustöö korraldus põhikoolis
§ 14 Õppe – ja kasvatustöö korraldus lasteaias
§ 16 Kooli õpilaste õigused
§ 17 Kooli õpilaste kohustused
§ 20 Pedagoogid
§ 21 Koolitöötajate õigused ja kohustused:
RT IV, 09.05.2019, 4
Vastu võetud 30.04.2019 nr 74
Määrus kehtestatakse kohaliku omavalitsuse korralduse seaduse § 35 lõike 2, põhikooli-ja gümnaasiumiseaduse § 66 lõike 2 ja koolieelse lasteasutuse seaduse § 9 lõike 3 alusel.
Kooli nimi on Sonda Kool (edaspidi Kool) .
§ 2. Kooli asukoht ja tegevuskoht
Kool asub Ida-Viru maakonnas Lüganuse vallas. Kooli tegevuskoht on aadressil Lüganuse vald, Sonda alevik, Lembitu 9, 43001, Ida-Virumaa.
(1) Kool on põhikooli- ja gümnaasiumiseaduse tähenduses ühe asutusena tegutsevad koolieelne lasteasutus (edaspidi lasteaed) ja põhikool, kus õpe toimub põhikooli I kooliastmel. 2019/2020 õppeaastal toimub õppetöö põhikooli I kooliastmel ja II kooliastme 4. klassis.
(2) Kool on Lüganuse Vallavalituse hallatav asutus.
(3) Kool juhindub oma tegevuses seadustest, käesolevast põhimäärusest ning teistest seaduse alusel vastu võetud ja Lüganuse Vallavolikogu (edaspidi vallavolikogu) ja Lüganuse Vallavalitsuse (edaspidi vallavalitsus) õigusaktidest.
§ 4. Pitsat, sümboolika ja eelarve
(1) Koolil on oma nimega pitsat ning oma sümboolika.
(2) Koolil on Lüganuse valla (edaspidi vald) eelarves oma alaeelarve.
2. peatükk KOOLI TEGEVUSE EESMÄRK
1) luua õpilastele tingimused isikukeskse ja lapsesõbraliku hariduse omandamiseks, mis toetab nende kujunemist pidevalt arenevaks isiksuseks, kes on suuteline elama väärikalt, austama iseennast, oma perekonda, kaasinimesi ja loodust, tegutsema loovalt.
2) luua lastele võimalused alushariduse ja põhikooli I kooliastme hariduse omandamiseks ning koolikohustuse täitmiseks, milles iga järgmine õppeaasta (klass) tugineb vahetult eelmisele ning võimaldab tõrgeteta ülemineku ühest koolist teise;
3) lasteaia eesmärgiks on võimaldada lastele alates 1,5 eluaastast kuni koolikohustuse tekkimiseni liitrühmas viibimist.
1) luua võimalused ja tingimused hariduse omandamiseks põhikooli I kooliastmes ning koolikohustuse täitmiseks;
2) luua tingimused kultuuri- ja sporditegevuseks;
4) luua õpilastele tingimused eakohaseks, kõlbeliseks, füüsiliseks ja sotsiaalseks arenguks ning tervikliku maailmapildi kujunemiseks;
5) aidata kaasa õpilaste põhiliste väärtushoiakute kujunemisele, et õpilane mõistaks oma tegude aluseks olevaid väärtushinnanguid ja tunneks vastutust tegude tagajärgede eest;
6) luua alus õpilaste enesemääratlemisele isiksusena, perekonna, rahvuse ja ühiskonna liikmena;
7) kujundada sotsiaalne keskkond, mis väärtustab inimesi, nendevahelist koostööd ja häid suhteid;
8) väärtustada ja edasi arendada eesti rahvust ja kultuuri;
9) luua koolitöötajatele kaasaegsed ja turvalised töö- ja olmetingimused ning võimalused professionaalseks enesearendamiseks;
10) teha õppe- ja kasvatustegevuse korraldamisel koostööd lapsevanematega, teiste koolide ja muude organisatsioonidega;
11) kasutada koolile eraldatud ressursse sihipäraselt ja otstarbekohaselt.
(1) Kooli järjepidevuse tagamiseks koostab kool koostöös hoolekogu ja õppenõukoguga kooli arengukava, mille kinnitab vallavalitsus määrusega.
(2) Arengukavas määratakse kooli arenduse põhisuunad ja –valdkonnad, tegevuskava vähemalt kolmeks aastaks.
(3) Arengukava tegevuskava koostamisel arvestatakse sisehindamise aruandes väljatoodud kooli tegevuse tugevusega ja parendusvaldkondadega.
(4) Arengukava täitmist analüüsitakse igal õppeaastal koostöös õppenõukogu, õpilasesinduse ja kooli hoolekoguga. Vajadusel täiendatakse arengukava.
(5) Kooli arengukava koostamise tingimused ja kord sätestatakse vallavalitsuse kehtestatud hallatavate asutuste arengukavade koostamise korras.
(4) Direktor täidab Eesti Vabariigi haridusseaduses, põhikooli- ja gümnaasiumiseaduses, koolieelse lasteasutuse seaduses sätestatud ülesandeid, seadustes sätestatud tingimustel ja korras:
1) esindab kooli oma pädevuse piires ja teostab tehinguid, mis on suunatud tema seaduses sätestatud ülesannete täitmisele;
4) kehtestab kooli sisehindamise korra;
5) kehtestab kooli vastuvõtu tingimused ja korra;
7) kehtestab kooli päevakava;
8) kehtestab kooli kodukorrad;
9) juhatab ja korraldab kooli õppenõukogu tegevust;
10) tagab kooli hoolekogu ja õppenõukogu otsuste täitmise;
11) kinnitab kooli töötajate koosseisu ja palgamäärad kooskõlastades need eelnevalt vallavalitsusega;
13) kutsub vähemalt üks kord aastas kokku lastevanemate üldkoosoleku;
14) esitab vallavalitsusele kooli eelarve projekti;
15) tagab kooli eelarve täitmise;
16) sõlmib, muudab, ja ütleb üles töölepingud kooli töötajatega;
17) tagab õigusaktidega ettenähtud aruannete koostamise ja esitamise;
18) annab oma pädevuse piires käskkirju ja moodustab nõuandvaid komisjone;
19) esitab vallavolikogule ja vallavalitsusele kooli tegevust kajastavaid andmeid ja dokumente;
(5) Direktor on aruandekohustuslik kooli hoolekogu ees.
(6) Direktori vaba ametikoha täitmiseks korraldatakse avalik konkurss, mille kuulutab välja ja mille läbiviimise korra kehtestab vallavalitsus.
(7) Direktoriga sõlmib, muudab ja ütleb üles töölepingu Lüganuse vallavanem või tema volitatud ametiisik.
(3) Direktor esitab hoolekogu koosseisu vallavalitsusele kinnitamiseks ühe kuu jooksul pärast õppeaasta algust.
(4) Vallavalitsus kehtestab määrusega kooli hoolekogu moodustamise ja töökorra.
(5) Kooli hoolekogu koosseisu kuuluvad üks vallavolikogu esindaja, kaks õppenõukogu (üks lasteaia ja üks põhikooli esindaja) esindajat õppenõukogu otsusel ja neli vanemate esindajat (kaks lasteasutusest, kaks põhikoolist) vanemate üldkoosoleku otsusel, kusjuures vanemate esindajad moodustavad enamuse hoolekogu koosseisust.
(6) Hoolekogu valib oma liikmete hulgast esimehe ja tema asetäitja.
(7) Hoolekogu koosolekud toimuvad vähemalt üks kord kvartalis hoolekogu esimehe või direktori ettepanekul.
(8) Hoolekogu koosoleku kohta koostatakse protokoll, mille allkirjastavad koosoleku juhataja ja protokollija. Koosoleku protokolli kantakse toimumise aeg ja koht, osavõtjate nimed, arutlusel olnud küsimused, nende kohta esitatud ettepanekud ja vastuvõetud otsused ning hääletustulemused. Koosoleku protokoll allkirjastatakse hiljemalt viie tööpäeva jooksul koosoleku toimumisest arvates. Hoolekogu koosoleku protokollid registreeritakse asutuse dokumendiregistris ja säilitatakse vastavalt asjaajamiskorras kehtestatule.
(2) Õppenõukogu liikmeteks on kooli direktor, õpetajad ja teised direktori nimetatud isikud.
(1) Kooli tegutsemise vorm on statsionaarse õppevormiga põhikool, muks õpe toimub I kooliastmel ja koolieelne lasteasutus, mis tegutsevad ühe asutusena. Koolis on võimalik õppida põhikooli riikliku õppekava ja põhikooli lihtsustatud riikliku õppekava (LÕK) alusel I kooliastmel.
(2) Koolis on lasteaia liitrühm.
(3) Kooli juures töötab pikapäevarühm ja võivad töötada huvialaringid.
§ 13. Õppe- ja kasvatustöö korraldus põhikoolis
(1) Õppetöö kestvuse, õppeperioodide, õpitulemuste hindamise, õppe- ja kasvatustöö aluseks on valdkonna eest vastutava ministri määrusega sätestatud nõuded.
(2) Põhikoolis toimub õppe- ja kasvatustöö valdkonna eest vastutava ministri poolt kehtestatud või heaks kiidetud riiklike õppekavade järgi. Riiklikest õppekavadest lähtudes koostab kool oma õppekava, mis määrab kindlaks õppe-eesmärgid, ajalise korralduse, kohustuslike õppeainete ainekavad ja valikained.
(3) Õppeaasta kestab 1.septembrist järgmise aasta 31.augustini.
(4) Koolivaheajad kehtestab valdkonna eest vastutav minister. Vallavolikogu võib direktori ettepanekul ja hoolekogu nõusolekul kehtestada valdkonna eest vastutava ministri kehtestatud koolivaheaegadest erinevad koolivaheajad, arvestusega et koolis on õppeaasta jooksul vähemalt neli koolivaheaega kogukestusega vähemalt 12 nädalat, kusjuures suvine koolivaheaeg kestab vähemalt kaheksa järjestikust nädalat.
(5) Õpilaste teadmiste, oskuste ja vilumuste hindamisel lähtutakse valdkonna eest vastutava ministri poolt kehtestatud õpilaste hindamise korrast ning kooli hindamisjuhendist.
(6) Õpilaste järgmisesse klassi üleviimisel, eksamite korraldamisel ja kooli lõpetamisel lähtutakse haridus- ja teadusministeeriumi vastavatest juhendmaterjalidest.
(7) Kooli vastuvõtt ja koolist väljaarvamine toimub põhikooli- ja gümnaasiumiseaduses, selle alusel kehtestatud valdkonna eest vastutava määruses ning kooli kodukorras sätestatud tingimustel ja korras.
§ 14. Õppe – ja kasvatustöö korraldus lasteaias
(1) Lasteaed on kahe- kuni seitsmeaastastele lastele (v.a koolipikenduse saanud lapsed). Liitrühmas on sõime- ja lasteaiarühmaealised lapsed.
(2) Lasteaia õppe- ja kasvatuskorralduse aluseks on koolieelse lasteasutuse riikliku õppekava alusel koostatud lasteaia õppekava.
(4) Lasteaial on tegevus- ja päevakava, mille koostamisel arvestatakse riiklikku õppekava. Lasteaia tegevus- ja päevakava kinnitab direktor.
(5) Lasteaia õppekava läbinule antakse välja koolivalmiduskaart, milles on kirjeldatud lapse arengu tulemused.
(6) Lasteaia aastaringse või hooajalise tegutsemise otsustab hoolekogu ettepanekul vallavalitsus.
(7) Lasteaia lahtioleku aja otsustab hoolekogu ettepanekust lähtudes vallavalitsus.
(1) Kool korraldab õppekavavälise tegevusena tegevust pikapäevarühmas ja huviringides ning samuti muid üritusi ja väljasõite.
(3) Õpilasel on õigus kasutada õppekavavälises tegevuses tasuta kooli rajatisi, ruume, õppe-, spordi- ja tehnilisi vahendeid kooli kodukorras kehtestatud korras.
§ 16. Kooli õpilaste õigused
4) osaleda huviringide töös, arvestades õigusaktides sätestatut ning lähtudes kooli kodukorrast;
5) võtta osa kõigist õpilasüritustest, mis on ette nähtud kooli päevakavas;
7) saada koolist teavet koolikorralduse ja õpilaste õiguste kohta.
§ 17. Kooli õpilaste kohustused
2) õppima võimetekohaselt, arendama end ja pidevalt täiendama oma teadmisi;
6) hoidma kooli vara;
3) osaleda hoolekogu kaudu kooli õppe- ja kasvatustöö arendamisel.
3) tutvuma koolielu reguleerivate aktidega ning täitma neid;
4) tegema koostööd kooliga seaduses ja selle alusel kehtestatud õigusaktides ning käesolevas põhimääruses sätestatud tingimustel ja korras;
5) kasutama e-kooli.
(1) Koolitöötajad on pedagoogid ja teised õppe- ja kasvatusalal töötavad (edaspidi pedagoogid) ning muud töötajad.
(2) Kooli töötajate koosseisu kinnitab kooli direktori ettepanekul vallavalitsus.
(3) Töölepingud kooli töötajatega sõlmib, muudab ja ütleb üles kooli direktor.
(4) Töötajate tööülesanded, õigused, kohustused ja vastutus määratakse käesoleva põhimääruse, tööandja poolt kehtestatud töökorralduse reeglite, töötaja ametijuhendi ja õigusaktidega.
§ 20. Pedagoogid
§ 21. Koolitöötajate õigused ja kohustused:
4) kasutada õppeväliseks tegevuseks tasuta kooli ruume, õppe- spordi-, tehnilisi ja muid vahendeid kooli kehtestatud korras;
1) korraldada ja tegelda lähtuvalt oma otsesest ametikoha eesmärgist ja ülesannetest õppe- ja kasvatustööga (õpetajad) ning tagama kooli häireteta töö ja hoidma korras kooli vara;
3) aidata kaasa õpilase arengut toetava õppekeskkonna loomises;
4) täita õigusaktidest tulenevaid ülesandeid ja kohustusi.
(2) Kool kasutab ning valdab tema valduses ja kasutuses olevat vara volikogu kehtestatud korras.
(3) Kooli eelarve täitmist ja vara kasutamist kontrollivad vallavalitsus ja vallavolikogu revisjonikomisjon.
(1) Koolil on valla eelarves oma alaeelarve.
(2) Kooli eelarve tulud moodustuvad eraldistest riigieelarvest ja valla eelarvest, sihtotstarbelistest ning projektipõhistest eraldistest, lasteaia lapsevanema poolt kaetavast osast, laekumistest eraõiguslikelt juriidilistelt isikutelt ning käesolevas põhimääruses sätestatud tasulisest tegevusest saadud tuludest.
(3) Kooli raamatupidamisarvestust korraldab vallavalitsus koos kooli direktoriga vastavalt kehtivale seadusandlusele.
(1) Haldusjärelevalvet kooli tegevuse õiguspärasuse üle teostab Haridus- ja Teadusministeerium seaduses sätestatud korras.
(2) Kool esitab oma tegevuse kohta nõutavad aruanded kehtestatud korras ja tähtaegades.
(3) Teenistuslikku järelevalvet kooli ja kooli direktori tegevuse õiguspärasuse, sihipärasuse ja otstarbekuse üle teostab vallavalitsus ja vallavolikogu revisjonikomisjon seaduses sätestatud korra.
(2) Kooli ümberkorraldamist ja kooli tegevuse lõpetamist korraldab vallavalitsus, kes teavitab ümberkorraldamisest ja tegevuse lõpetamisest seaduses sätestatud isikuid ja asutusi ja teeb muid seaduses sätestatud toiminguid, mis on vajalikud ümberkorraldamiseks ja tegevuse lõpetamiseks.
(1) Lüganuse Vallavolikogu 14.11.2018 määrus nr 44 „Sonda Kooli põhimäärus“ tunnistatakse kehtetuks.
(2) Määrus jõustub 01. septembril 2019. a.


text:
Kohus tunnistas riigi suutmatust võimaldada isal oma lapsega kohtuda - Eesti - Postimees: Värsked uudised Eestist ja välismaalt
25. november 2014, 7:53
Tallinna halduskohus mõistis reedel justiitsministeeriumilt riigivastutuse seaduse alusel mehele hüvitiseks 7500 eurot, kuna riik pole suutnud kolme aasta jooksul tagada kohtuotsuse täitmist – võimaldada isal kohtuda pojaga.
Kohus tunnistas Eesti Vabariigi varaliselt vastutavaks efektiivsete seaduste puudumise eest, mis tagaks kohtuotsuse kiire täitmise. Kohtu hinnangul on riigi tegevusetuse tõttu tekkinud olukord, kus kohtuotsuste täitmine ei ole riigi sunni jõuga tagatud ja sõltub vaid heast tahtest. Kohus leidis, et isa kasutas kolme aasta jooksul ära kõik seadusest tulenevad võimalused oma lapsega kohtumiseks ja sunnitud eemalolek oma lapsest on tekitanud mittevaralise kahju.
Isa märkis kohtule esitatud kaebuses, et ametivõimude aastatepikkuse tegevusetuse tõttu on tema ja lapse vaheline side parandamatult lõhutud.
Kohus tunnistas isale tekitatud kahju märkimisväärselt suureks ja mõistis riigivastutuse seaduse alusel talle justiitsministeeriumilt hüvituseks 7500 eurot. Isa nõutud summa oli märkimisväärselt suurem, 20 000 eurot.
Kuigi kohus kehtestas määrusega isa ja lapse suhtlemiseks korra juba 2011. aasta septembris, pole lapse ema lasknud neil kohtuda ja ka kohtutäitur ei suutnud seaduse täitmist tagada.
Harju maakohus tunnistas isa ja ema lepitusmenetluse ebaõnnestunuks juba 2010. aastal ja määras kindlaks isa ja lapse suhtlemise korra. Isa pöördus kohtumääruse täitmiseks kohtutäituri poole, kes alustas täitemenetlust, et isa pojaga kohtuda saaks. Samal ajal esitas lapse ema kohtule avalduse isa ja lapse suhtlemise korra muutmiseks ja lapse hooldusõiguse üleandmiseks ning Harju maakohus määras 2011. aasta septembris esialgse õiguskaitse korras isa ja lapse suhtlemise korra menetluse ajaks.
Kuna ema ei lasknud hoolimata kohtu määrusest isal lapsega kohtuda, määras kohtutäitur 2012. aasta veebruaris naisele sunniraha 192 eurot. Naine vaidlustas sunniraha otsuse ning see käis läbi kõik kohtuastmed kuni riigikohtu üldkoguni välja. Riigikohtu üldkogu saatis tänavu märtsi lõpus kohtumääruse maakohtule uueks ülevaatamiseks ning maakohus tühistas kohtutäituri otsuse. Samamoodi jõudis riigikohtuni välja ka ema esitatud avaldus isa ja lapse suhtlemiskorra muutmiseks.
Tallinna halduskohus märkis, et kohtutäituril ei ole võimalik pojaga suhtlemist korraldavat määrust täita ning selleks tuleb algatada uus, tõenäoliselt kuid või lausa aastaid kestev uus kohtumenetlus.
Mullu detsembris esitas isa Harju maakohtule avalduse, paludes määrata pojaga suhtlemise korraldamiseks erieestkostja ning rakendada vajadusel jõudu, et ta lapsega kohtuda saaks. Harju maakohus määras tänavu jaanuaris kolmeks kuuks lapse erieestkostjaks Tallinna lastekaitsetöötaja. Jõu kasutamise avalduse jättis kohus läbi vaatamata. Paraku ei toonud asjale lahendust ka erieestkostja määramine, kuna eestkosteasutuse kohustused ei ole seadustes selgesõnaliselt sätestatud. Eestkosteasutus ei püüdnudki kohtumäärust täita ja isal polnud võimalik erieestkostjat mõjutada.
Justiitsminister Andres Anvelt nõustus, et vanema ja lapse kohtumist tagav seadustik on puudulik. Tema sõnul ei kavatse ministeerium Tallinna halduskohtu otsust edasi kaevata.
«Kasutame parem oma töökäsi ja -aega lahenduse otsimiseks, mitte vaidlusega lõpuni minemiseks, sest nagu ka kohus on öelnud, on kohtuvaidluse läbinud isa tänaseks kasutanud kõiki seadusest tulenevaid võimalusi, et oma lapsega kokku saada. Pigem panustame ka ministeeriumi poolt sellele, et selliseid kahetsusväärseid juhtumeid rohkem ei tekiks,» ütles Anvelt.
Ministri sõnul on revisjon selles valdkonnas justiitsministeeriumi tööplaanis juba olemas ja lähinädalatel jõuab Anvelti kätte esimene selleteemaline analüüs. «Kahjuks kohtulahingu läbinud isale see kuigi meeldiv uudis ei ole, sest kiiret lahendust see ei anna,» märkis ta.

matches: Kohus Kohus Kohus kohus kohus kohus


Tallinna Linnavolikogu 14.06.2012 määrus number 12
Jõustumine: 21.09.2012
Kehtetuks tunnistamine: 01.01.2013
Redaktsiooni kehtivus: 21.09.2012 - 01.01.2013
jõustumine 21.09.2012, Tvk m 23.08.2012 nr 19
jõustumine 21.09.2012,
Tvk m 20.09.2012 nr 22, jõustumine 01.01.2013
Tvk m 23.08.2012 nr 19, jõustumine 21.09.2012
14. juuni 2012 nr 12
Määrus kehtestatakse kohaliku omavalitsuse korralduse seaduse § 2 lg 1, ühistranspordiseaduse § 2 p 17, § 5 lg 1 p-de 9-11 ja lg 3, § 24 lg 2 p-de 3 ja 4, § 25, § 27 lg 1, § 281, § 29 lg 1 p 1 ja lg 3, § 52 lg 2 alusel ning kooskõlas majandus- ja kommunikatsiooniministri 26. mai 2004 määruse nr 141 “Sõitjate bussiliiniveo, bussijuhuveo, taksoveo ja pagasiveo üldeeskiri” § 7 lõike 3 p-dega 1, 2, 3, 4 ja 6, § 8 lg-tega 4, 5, 6, 10, 12 ja 16.
Käesolev kord määrab kindlaks sõidu eest tasumise korra ja kehtestab sõidupiletite hinnad Tallinna ühtse piletisüsteemi ühistranspordis autobussi-, trammi- ja trollibussiliinidel.
1) Tallinna ühtse piletisüsteemi ühistransport (edaspidi ühistranspordi teenus) on avalik veoteenus, mida teostatakse Tallinna linnas ja mille ühissõidukites kehtib ühine sõiduõigust tõendav dokument. Tallinna ühtse piletisüsteemi ühissõidukid on tähistatud Tallinna ühtse piletisüsteemi logoga;
2) sõiduõigust tõendav dokument on sõidupilet või muu käesolevast määrusest tulenev sõiduõigust tõendav dokument;
3) sõidupilet on kantud andmekandjale või elektroonilisse andmekogusse. Elektroonilise sõidupileti või sõiduõiguse olemasolu tõendatakse ID-kaardi, e-kaardi või muu käesolevast määrusest tuleneva andmekandja abil. Sõidupileti tooted on: talong, ühe sõidu pilet, tunnipilet, sõidukaart, ühiskaart ja ühisüksikpilet;
4) piletisüsteem jaguneb paberpileti, ID-pileti ja e-pileti süsteemiks;
5) ID-pileti süsteemi kaudu ostetakse elektrooniline isikustatud sõidupilet Eesti rahvastikuregistris olevale isikule Eesti Vabariigi isikutunnistuse (ID-kaardi) või alla 15-aastaste õpilaste puhul isikukoodiga varustatud õpilaspileti abil;
6) e-pileti süsteemi kaudu ostetakse elektrooniline isikustatud või isikustamata sõidupilet, mille tõendamine toimub e-kaardi abil. Isikustatud e-pileti süsteemi kaudu ostetud sõidupilet kehtib vaid sõidu valideerimisel ning ainult koos isikut tõendava dokumendiga;
7) e-kaart ehk elektrooniline kontaktivaba kaart on tasuline isikustatud või isikustamata andmekandja sõiduõiguse tõendamiseks, mis on e-pileti süsteemi kaudu ostetud ja varustatud Tallinna ühtse piletisüsteemi logoga. E-pileti süsteemis võib kasutada ka e-pileti süsteemiga ühildatud muud kontaktivaba kaarti (näiteks õpilaspilet), mis vastab RFID tehnoloogiat toetavale standardile, või NFC mobiiltelefoni. Isikustatud e-kaart kehtib ainult koos isikut tõendava dokumendiga;
8) talong on eelmüügist ostetud paberpilet, mis annab ühe sõidu (sisenemise) õiguse;
9) ühe sõidu pilet on juhi käest ostetud e-pileti süsteemi paberpilet, mis annab ühe sõidu (sisenemise) õiguse;
10) tunnipilet on paberpileti, ID-pileti või e-pileti süsteemi kaudu ostetud sõidupilet, mis annab sõitjale õiguse kasutada ühistranspordi teenust ühe tunni jooksul piiramatu arv kordi;
11) sõidukaart on paberpileti, ID-pileti või e-pileti süsteemi kaudu ostetud sõidupilet, mis annab sõitjale õiguse kasutada ühistranspordi teenust määratud aja jooksul piiramatu arv kordi;
12) ühiskaart Elektriraudtee AS-iga on ID-pileti süsteemi kaudu ostetud sõidupilet, mis annab õiguse kasutada Tallinna ühistranspordi teenust ja Harjumaa reisirongiteenust elektrifitseeritud raudteedel määratud aja jooksul piiramatu arv kordi;
13) ühiskaart ja ühisüksikpilet Viimsi vallaga on ID-pileti ja paberpileti süsteemi kaudu ostetud sõidupiletid, mis annavad õiguse kasutada Tallinna ja Viimsi valla ühistranspordi teenust määratud aja jooksul piiramatu arv kordi;
14) ühiskaart Harjumaaga on paberpileti või e-pileti süsteemi kaudu ostetud sõidupilet, mis annab õiguse kasutada Tallinna ühistranspordi ja Harju maakonna avalike liinide teenust määratud aja jooksul piiramatu arv kordi;
15) validaator (e-komposter) on ühissõidukis paiknev elektrooniline seade, mille juurde e-kaardi asetamisel toimub sõiduõiguse valideerimine. Sõiduõiguse olemasolust või puudumisest antakse märku seadme ekraanile ilmuva teksti ja helisignaalide abil;
16) valideerimine on e-pileti ostmine või sõidu registreerimine validaatori abil igakordsel sisenemisel ühissõidukisse. Valideerimine on kohustuslik kõigile sõidupileti kasutajatele ja sõidusoodustuse õigust omavatele isikutele;
17) märgistamine on elektroonilises kompostris paberpileti ajatempliga märkimine;
18) komposteerimine on mehaanilises kompostris talongi mulgustamine;
19) aktiveerimine on mobiiltelefoni abil ID-pileti süsteemi tunnipileti kehtivaks muutmine. Sõidukaart hakkab kehtima ostumomendil aktiveeritud kuupäevast perioodi lõpuni kella 23.59-ni. Sõidukaardi eest tasumise järel aktiveerub sõiduõigus ostumomendil aktiveeritud kuupäevast või ette määratud ajal;
20) elektrooniline tasukogumissüsteem on sõitja poolt sularahas, pangaülekandega või muul viisil ettemaksete tegemine sõiduõiguse saamiseks ja nende ettemaksete fikseerimine infosüsteemis;
21) isikut tõendav dokument on riigiasutuse poolt väljastatud dokument, kuhu on kantud kasutaja nimi ja sünniaeg või isikukood ning foto või näokujutis ja allkiri või allkirjakujutis, kui seadus või selle alusel kehtestatud õigusakt ei sätesta teisiti;
22) sotsiaalhoolekande osakonna tõend on paberkandjal või elektrooniline (isikukoodiga varustatud Eesti Vabariigi isikut tõendava dokumendi põhine) linnaosa valitsuse, linna- või vallavalitsuse sotsiaalhoolekandeosakonna tõend sõidusoodustuse kasutamise õiguse kohta;
23) kaitseväe ajateenija on kaitseväeteenistuse seaduse alusel ajateenistuskohustuse täitmisele kutsutud kaitseväekohustuslane;
24) laps on kuni 18-aastane isik või õpilane, kes õpib päevases õppevormis või muus õppevormis põhikoolis või gümnaasiumis või põhikooli baasil kutseõppeasutuses, kuni 19-aastaseks saamiseni, 19-aastaseks saamisel jooksva õppeaasta lõpuni;
25) pere on sotsiaalne üksus, mille koos elavad liikmed kuuluvad samasse leibkonda ja kelle elukoha andmed on Eesti rahvastikuregistrisse kantud samal aadressil. Käesoleva määruse raames käsitatakse perena vähemalt ühte vanemat ja temaga koos elavaid lapsi;
26) tallinlane on isik, kelle rahvastikuregistrijärgne elukoht on Tallinn;
27) mittetallinlane on isik, kelle rahvastikuregistrijärgne elukoht ei ole Tallinn;
28) Eesti Hariduse Infosüsteem (edaspidi EHIS) on riiklik register, mille alamregister sisaldab kõigi Eesti Vabariigis õppivate isikute (õpilased, üliõpilased) andmeid, kaasa arvatud välismaalased. EHIS ei sisalda andmeid välismaal õppivate Eesti Vabariigi kodanike kohta;
29) Sotsiaalkindlustusameti infosüsteem (edaspidi SKAIS) sisaldab andmeid pensionäride kohta, kellele on määratud riiklik pension;
30) toimetulekutoetuse saaja - isik või pere, kellele on määratud sotsiaalhoolekande seaduse § 22 nimetatud toimetulekutoetus ning kelle elukohaks rahvastikuregistri andmetel on vähemalt üks aasta olnud Tallinna linn;
31) ühisliinid on Tallinna ja lähipiirkondade haldusterritooriume ühendavad maakonna liinid (1A, 18, 20, 27, 30, 34A, 38).
(1) Paberpileti süsteem jaguneb:
1) talong;
2) tunnipilet;
3) sõidukaart.
(2) ID-pileti süsteem jaguneb:
1) tunnipilet;
2) sõidukaart;
3) ühiskaart.
(3) E-pileti süsteem jaguneb:
1) ühe sõidu pilet;
3) sõidukaart;
4) ühiskaart Harjumaaga.
(4) Talongid jagunevad:
1) sõidutalong;
2) soodustalong;
3) talongiraamat (10 sõidutalongi).
(5) Ühe sõidu piletid jagunevad:
1) 1 sõidu pilet (ühissõidukist);
2) 1 sõidu sooduspilet (ühissõidukist).
(6) Tunnipiletid jagunevad:
2) 1 tunni piletite raamat (10 piletit), v.a e-pileti süsteemis;
3) 1 tunni sooduspilet;
4) 1 tunni sooduspiletite raamat (10 piletit), v.a e-pileti süsteemis.
(7) Sõidukaardid jagunevad:
1) 1 päeva (24 tunni) kaart;
2) 3 päeva (72 tunni) kaart;
3) 5 päeva (120 tunni) kaart;
4) 30 päeva kaart;
5) 30 päeva sooduskaart.
(8) 30 päeva ühiskaardid Elektriraudtee AS-iga jagunevad:
1) 1. tsooni ühiskaart;
2) 1. tsooni soodusühiskaart;
3) 1. tsooni ekspressrongi ühiskaart;
4) 1. tsooni ekspressrongi soodusühiskaart;
5) 2. tsooni ühiskaart;
6) 2. tsooni soodusühiskaart;
7) 2. tsooni ekspressrongi ühiskaart;
8) 2. tsooni ekspressrongi soodusühiskaart;
9) 3. tsooni ühiskaart;
10) 3. tsooni soodusühiskaart;
11) 3. tsooni ekspressrongi ühiskaart;
12) 3. tsooni ekspressrongi soodusühiskaart;
13) 4. tsooni ühiskaart;
14) 4. tsooni soodusühiskaart;
15) 4. tsooni ekspressrongi ühiskaart;
16) 4. tsooni ekspressrongi soodusühiskaart.
(9) Tallinna-Harjumaa sõidupiletid jagunevad:
1) Tallinna-Viimsi 1.-2. tsooni ühisüksikpilet;
2) Tallinna-Viimsi 1.-2. tsooni soodusühisüksikpilet;
3) Tallinna-Viimsi 1.-2. tsooni 30 päeva ühiskaart;
4) Tallinna-Viimsi 1.-2. tsooni 30 päeva soodusühiskaart;
5) Tallinna-Harjumaa 1. tsooni ühiskuukaart;
6) Tallinna-Harjumaa 1.-2. tsooni ühiskuukaart;
7) Tallinna-Harjumaa 1.-3. tsooni ühiskuukaart;
8) Tallinna-Harjumaa 1.-4. tsooni ühiskuukaart;
9) Tallinna-Harjumaa 1.-5. tsooni ühiskuukaart.
(1) Sõidupiletite hinnad eurodes:
Soodus- ehk lisatalong
Talongiraamat (10 talongi)
Ühe sõidu piletid
Ühissõidukist
1 sõidu pilet
1 sõidu sooduspilet
Mobiiliga*
Kaardile laetava rahaga**
1 tunni pileti
1 tunni pileti raamat (10 piletit)
1 tunni sooduspiletite raamat (10 piletit)
Sõidukaardid eelmüügist
1 päeva (24 tunni) kaart
3 päeva (72 tunni) kaart
5 päeva (120 tunni) kaart
tallinlasele
mitte-tallinlasele
30 päeva kaart
* ID-pileti tunnipileteid saab osta vaid mobiiltelefoniga;
** E-pileti tunnipileteid saab osta vaid e-kaardile laetud raha eest sõidu valideerimisel.
E-kaardi tagatisraha on 2 eurot.
(2) Ühiskaardid Elektriraudtee AS-iga on ainult ID-kaardi põhised. Elektriraudtee sõidutsoonide jagunemise aluseks on Harju maavanema poolt kehtestatud sõidutsoonid. 30 päeva ühiskaardi Elektriraudtee AS-iga hind moodustub Tallinna linna poolt fikseeritud hinna ja Elektriraudtee AS-i vastava tsooni kaardi hinna summast kokku, mida on vähendatud 5% võrra.
(3) Tallinna-Harjumaa sõidupiletite hinnad ja sõidutsoonid kehtestab Harju maavanem. Ühiskuukaardid Harjumaaga jagunevad alates Tallinna linnast tsooni- või mitme tsooni kaartideks.
(4) Tallinna-Viimsi ühiskaardid on ainult ID-kaardi põhised. Tallinna-Viimsi sõidupiletite hinnad kehtestab Viimsi Vallavalitsus.
§ 5. Tasuta sõidu õigus
(1) Tasuta sõidu õigus on:
1) eelkooliealisel lapsel;
2) puudega lapsel ja tema saatjal;
3) sügava puudega 16-aastasel ja vanemal isikul ning tema saatjal;
4) sügava või raske nägemispuudega isikul ja tema saatjal;
5) 65-aastasel ja vanemal isikul, kelle rahvastikuregistrijärgne elukoht on Eesti Vabariik;
(Tvk m 23.08.2012 nr 19, jõustumine 21.09.2012)
6) hoolekandeasutuses viibival lapsel;
7) vanemliku hoolitsuseta jäetud lapsel;
8) 3 ja enama lapsega pere lapsel, kelle rahvastikuregistrijärgne elukoht on Tallinnas;
9) alla 3-aastase väikelapsega sõitjal;
10) represseeritul ja temaga võrdsustatud isikul;
11) Tšernobõli aatomielektrijaama avarii tagajärgede likvideerimisest osavõtnul;
12) kaitseväe vormiriietuses ajateenijal;
13) vormiriietuses Eesti Vabariigi politseiametnikul;
14) Tallinna linnaosa valitsuse, linnaosa valitsuse hallatava asutuse või Tallinna Sotsiaal- ja Tervishoiuameti hallatava asutuse hooldustöötajal tööülesannete täitmisel;
15) Tallinna ühistranspordis sõitjateveo avaliku teenindamise lepingu alusel tegutseva veondusettevõtte töötajal;
16) Tallinna Transpordiameti töötajal tööülesannete täitmisel;
17) Tallinna Munitsipaalpolitsei Ameti töötajal tööülesannete täitmisel;
18) toimetulekutoetust saava pere lapsel, kelle rahvastikuregistrijärgne elukoht on vähemalt üks aasta olnud Tallinnas - toimetulekutoetuse määramise kalendrikuule järgneval kalendrikuul.
§ 6. Sõidusoodustused
(1) Soodustalongi, ühe sõidu sooduspileti, soodustunnipileti, soodusühiskaardi Elektriraudtee AS-iga kasutamise õigus sõltumata elukohast on:
1) õpilasel;
2) üliõpilasel;
3) pensionäril;
4) raske või keskmise puudega 16-aastasel või vanemal isikul;
5) 3 ja enama lapsega pere vanemal;
6) toimetulekutoetust saava pere liikmel (v.a laps), kelle rahvastikuregistrijärgne elukoht on vähemalt üks aasta olnud Tallinnas - toimetulekutoetuse määramise kalendrikuule järgneval kalendrikuul.
(2) Sooduskaardi kasutamise õigus on:
(3) Tallinna-Viimsi soodus-ühisüksikpileti kasutamise õigus on ainult rahvastikuregistrijärgsel Tallinna linna või Viimsi valla elanikul:
4) raske või keskmise puudega 16-aastasel või vanemal isikul.
(4) Tallinna-Viimsi 1. ja 2. tsooni 30 päeva ühis- ja soodusühiskaartide kasutamise õigus on ainult rahvastikuregistrijärgsel Tallinna linna ja Viimsi valla elanikul.
§ 7. Sõidusoodustuse õigust tõendavad dokumendid
(1) Eelkooliealistelt lastelt sõiduõigust tõendavat dokumenti ei nõuta.
(2) Tasuta sõidu õigust tõendavaks dokumendiks on:
1) puudega lastel - isikustatud e-kaart või Sotsiaalkindlustusameti poolt väljastatud puuet tõendav dokument koos isikut tõendava dokumendiga või õpilaspiletiga;
2) sügava puudega 16-aastastel ja vanematel isikutel - isikustatud e-kaart või Sotsiaalkindlustusameti poolt väljastatud puuet tõendav dokument koos isikut tõendava dokumendiga;
3) raske nägemispuudega isikutel - isikustatud e-kaart või Sotsiaalkindlustusameti poolt väljastatud puuet tõendav dokument koos isikut tõendava dokumendiga;
4) 65-aastastel ja vanematel isikutel - isikustatud e-kaart koos Eesti Vabariigis väljastatud isikut tõendava dokumendiga või Eesti Vabariigis väljastatud isikut tõendav dokument;
5) hoolekandeasutustes viibivatel lastel - isikustatud e-kaart koos isikut tõendava dokumendiga või Eesti Vabariigi isikutunnistus (ID-kaart) või vastava asutuse tõend koos isikut tõendava dokumendiga või õpilaspiletiga;
6) vanemliku hoolitsuseta jäetud lastel - isikustatud e-kaart koos isikut tõendava dokumendiga või Eesti Vabariigi isikutunnistus (ID-kaart) või sotsiaalhoolekande osakonna tõend koos isikut tõendava dokumendiga või õpilaspiletiga;
7) 3 ja enama lapsega pere lastel - isikustatud e-kaart koos isikut tõendava dokumendiga või Eesti Vabariigi isikutunnistus (ID-kaart) või kohaliku omavalitsuse sotsiaalhoolekande osakonna tõend koos isikut tõendava dokumendiga;
8) represseeritutel ja nendega võrdsustatud isikutel - isikustatud e-kaart koos isikut tõendava dokumendiga või represseeritu tõend;
9) Tšernobõli aatomielektrijaama (edaspidi AEJ) avarii tagajärgede likvideerimisest osavõtnutel - isikustatud e-kaart koos isikut tõendava dokumendiga või Tšernobõli AEJ avarii tagajärgede likvideerimisest osavõtnu tunnistus;
10) vormiriietuses ajateenijatel - isikustatud e-kaart koos isikut tõendava dokumendiga või Eesti Vabariigi isikutunnistus (ID-kaart) või väeosa tõend ajateenistuses viibimise kohta;
11) vormiriietuses Eesti Vabariigi politseiametnikel - töötõend;
12) Tallinna linnaosa valitsuse, linnaosa valitsuse hallatava asutuse või Tallinna Sotsiaal- ja Tervishoiuameti hallatava asutuse hooldustöötajatel - isikustatud e-kaart koos isikut tõendava dokumendiga või Eesti Vabariigi isikutunnistus (ID-kaart);
13) Tallinna ühistranspordis sõitjateveo avaliku teenindamise lepingute alusel tegutsevate veondusettevõtete töötajatel - isikustatud e-kaart koos isikut tõendava dokumendiga või Eesti Vabariigi isikutunnistus (ID-kaart);
14) Tallinna Transpordiameti töötajatel - isikustatud e-kaart koos isikut tõendava dokumendiga;
15) Tallinna Munitsipaalpolitsei Ameti töötajatel - isikustatud e-kaart koos isikut tõendava dokumendiga;
16) toimetulekutoetust saava pere lapsel - isikustatud e-kaart koos isikut tõendava dokumendiga või Eesti Vabariigi isikutunnistus (ID-kaart) või õpilaspilet või sellega võrdsustatud ISIC Scholar kaart.
(3) Soodustuse kasutamise õigust tõendavaks dokumendiks on:
1) õpilastel - isikustatud e-kaart koos isikut tõendava dokumendiga, Eesti Vabariigi isikutunnistus (ID-kaart) või Eesti Vabariigis väljastatud õpilaspilet või sellega võrdsustatud ISIC Scholar kaart;
2) üliõpilastel - isikustatud e-kaart koos isikut tõendava dokumendiga, Eesti Vabariigi isikutunnistus (ID-kaart) või Eesti Vabariigis väljastatud üliõpilaspilet või sellega võrdsustatud ISIC Student kaart või Swedbanki Tudengikaart;
3) pensionäridel - isikustatud e-kaart koos isikut tõendava dokumendiga, Eesti Vabariigi isikutunnistus (ID-kaart) või Eesti Vabariigi pensionitunnistus koos isikut tõendava dokumendiga;
4) raske või keskmise puudega 16-aastastel ja vanematel isikutel - isikustatud e-kaart koos isikut tõendava dokumendiga, Eesti Vabariigi isikutunnistus (ID-kaart) või Sotsiaalkindlustusameti poolt väljastatud puuet tõendav dokument koos isikut tõendava dokumendiga;
5) 3 ja enama lapsega pere vanematel - isikustatud e-kaart koos isikut tõendava dokumendiga, Eesti Vabariigi isikutunnistus (ID-kaart) või kohaliku omavalitsuse sotsiaalhoolekande osakonna tõend koos isikut tõendava dokumendiga;
6) toimetulekutoetust saava pere täiskasvanud liikmel - isikustatud e-kaart koos isikut tõendava dokumendiga, Eesti Vabariigi isikutunnistus (ID-kaart).
(4) Käesoleva paragrahvi lõike 2 punktides 4-10, 12-16 ja lõike 3 punktides 4, 5 ja 6 märgitud Eesti Vabariigi isikutunnistuse (ID-kaardi) või isikustatud e-kaardi abil saab sõidusoodustuse õigust tõendada vaid sõitja kuulumisel Tallinna linnaosa sotsiaalhoolekande osakonnas, Tallinna Transpordiametis või Tallinna Linnavalitsuse teenindussaalis peetavasse andmebaasi.
(5) 3 ja enama lapsega pere lapse isikustatud e-kaardi põhiseks sõidusoodustuse vormistamiseks Tallinnas peab isik esitama avalduse ja sõidusoodustuse õigust tõendavad dokumendid elukohajärgse Tallinna linnaosa valitsuse sotsiaalhoolekande osakonda.
(6) 3 ja enama lapsega pere lapse vanema ning puudega isiku isikustatud e-kaardi põhiseks sõidusoodustuse vormistamiseks Tallinnas peab isik esitama avalduse ja sõidusoodustuse õigust tõendavad dokumendid elukohajärgse Tallinna linnaosa valitsuse sotsiaalhoolekande osakonda või Tallinna Linnavalitsuse teenindussaali.
(7) Käesoleva paragrahvi lõike 3 punktides 1, 2 ja 3 märgitud Eesti Vabariigi isikutunnistuse (ID-kaardi) abil saab ID-pileti ja isikustatud e-kaardi abil saab e-pileti sõidusoodustuse õigust tõendada vaid sõitja kuulumisel EHIS-i või SKAIS-i andmebaasi.
(8) Sõiduõiguse tõendamiseks tuleb esitada kontrolörile kehtiv e-kaart ja/või ID-kaart (alla 15-aastasel õpilaspilet) ja sõidusoodustust tõendav dokument (v.a juhul, kui soodustus on müümisel registrist kontrollitud, mida näitab info müügikanalis). Isikustatud e-kaart kehtib ainult koos isikut tõendava dokumendiga.
SÕIDU EEST TASUMINE
§ 8. Sõidu eest tasumise tõendamine ja tasumist tõendavad dokumendid
(1) Sõitja on kohustatud omama ja kaasas kandma ühissõiduki kasutamiseks sõidupiletit, ID-kaarti, e-kaarti või muud e-pileti süsteemiga ühilduvat andmekandjat.
(2) E-kaardile ostetud 1, 3, 5 ja 30 päeva kaardid hakkavad kehtima ostumomendist või ette määratud ajast.
(3) Sõiduõigust tõendavaks dokumendiks on:
1) märgistatud talong või märgistatud või aktiveeritud tunnipilet;
2) kehtiv sõidukaart või ühiskaart;
3) aktiveeritud ID-pileti süsteemi sõidupilet;
4) valideeritud e-pileti süsteemi sõidupilet;
5) muu õigusaktides sätestatud sõiduõigust tõendav dokument.
§ 9. Müügikanalid
(2) Elektroonilise tasukogumissüsteemi puhul ostab ühistranspordi kasutaja ettemaksu teostades perioodilise sõiduõiguse, tasudes interneti teel, pangaülekandega (otsekorraldus), sularahas või telefoni abil.
§ 10. Sõidu eest tasumine paberpileti süsteemis
(1) Talongide, talongiraamatute, paberkandjal tunnipiletite, sõidu- ja ühiskaartide müük toimub ainult eelmüügist.
(2) Sõitja on kohustatud kohe pärast esimest sisenemist ühissõidukisse korrektselt komposteerima või märgistama kompostris talongi, paberkandjal tunni- või 1, 3 ja 5 päeva kaardi. Paberkandjal tunnipilet hakkab kehtima alates pileti märgistamise momendist.
(3) 30 päeva kaardid hakkavad kehtima ostumomendil määratud kuupäevast.
(4) Sõitja peab märgistatud talongi hoidma alles sõidu lõpuni.
§ 11. Sõidu eest tasumine ID-pileti süsteemis
(1) ID-pileti süsteemi kaudu ostetud sõite ei valideerita.
(2) Sõitja on kohustatud vahetult enne ühissõidukisse sisenemist mobiiltelefoniga aktiveerima ID-kaardi põhise tunnipileti. Mobiiltelefoniga aktiveeritud tunnipilet hakkab kehtima 1 minut pärast selle aktiveerimist ja kehtib 60 minutit.
(3) 30 päeva kaardid hakkavad kehtima ostumomendil aktiveeritud kuupäevast ja kehtivad kuni perioodi lõpuni kella 23.59-ni.
§ 12. Sõidu eest tasumine e-pileti süsteemis
(1) Ühe sõidu pileti müük toimub ühissõidukist sularahas. Ühe sõidu pileti ostmiseks ühissõidukist sisenetakse ühissõidukisse esiuksest. Sõitja peab ühe sõidu pileti hoidma alles sõidu lõpuni. Ühe sõidu piletit ei märgistata, ei komposteerita ega valideerita.
(2) Sõitja on kohustatud igal sisenemisel ühissõidukisse sõidu valideerima e-kaardiga. E-kaardile ostetud sõidupilet ja kantud sõidusoodustus annab sõidu õiguse pärast valideerimist.
(3) E-kaardile laetud raha eest ostetakse valideerimisel ühe tunni pilet. Kui kalendripäevas ostetud tunnipiletite maksumus ületab ühe päeva kaardi maksumuse, siis müüakse sõitjale tunnipiletite asemel ühe päeva kaart. Ühe päeva kaardi automaatseks ümberarvestamiseks peab e-kaardile olema laetud vähemalt isikustatud või isikustamata ühe päeva kaardi hind.
(4) E-kaardiga valideeritud tunnipilet hakkab kehtima valideerimise momendist ja kehtib 60 minuti jooksul valideeritud sõidu lõpuni.
(5) E-kaardile ostetud 30 päeva kaart hakkab kehtima ostumomendil määratud kuupäevast ja kehtib kuni perioodi lõpuni kella 23.59-ni. 30 päeva kaart annab sõidu õiguse pärast igakordset sõidu valideerimist ühissõidukisse sisenemisel.
(6) E-kaardiga valideerimisel kontrollitakse kehtiva sõidupileti ja sõidusoodustuse olemasolu. Sõidukaardi puudumisel, kuid raha olemasolul e-kaardil, müüakse sõitjale 1 tunni e-pilet. Raha ja sõidukaardi või sõidusoodustuse puudumisel e-kaardil sõitu ei lubata.
§ 13. E-kaart
(1) E-kaart ei ole sõiduõigust tõendav dokument ehk sõidupilet.
(2) E-kaardile saab laadida raha ja piletitooteid ning salvestada sõidusoodustusi.
(3) E-kaarti saab tagatisraha eest osta müügipunktidest.
(4) E-pileti süsteemi kaudu ostetud ja Tallinna ühtse piletisüsteemi logoga varustatud isikustamata e-kaarti on võimalik tagastada esimesest valideerimisest kuue kuu jooksul Ühendatud Piletite AS-ile.
(5) Ühendatud Piletite AS tagastab ostjale tagatisraha e-kaardi tagastamisel. Füüsiliselt rikutud e-kaardi tagatisraha ei tagastata.
(6) Tasuta väljastatud e-kaardi tagastamisel tagatisraha ei maksta.
(7) Isikustatud e-kaart võimaldab sõidusoodustuse saamist ja on seotud Eesti rahvastikuregistris oleva isiku isikukoodiga.
(8) E-kaardil olev rahajääk tagastatakse sõitjale taotluse alusel aasta jooksul pärast kaardi kehtivuse lõppu Ühendatud Piletite AS-i poolt.
§ 14. Sõidupiletite kehtivus ärajäänud või hilinenud liiniveo korral
(2) Ostetud sõidupileteid tagasi ei osteta ja ümber ei vahetata. Sõitmata osa eest sõidupileti kehtivusaega ei pikendata ja sõidupileti hinda ei hüvitata.
(3) Ärajäänud või hilinenud liiniveo tõttu sõitjale tekkinud kahju ei hüvitata.
SÕIDU EEST TASUMISE KONTROLLIMINE
§ 15. Sõidu eest tasumise kontrollimine
(2) Sõitja on kohustatud esitama kontrolliõigusega ametiisikule sõidupileti või muu sõiduõigust tõendava dokumendi kontrollija esimesel nõudmisel.
(3) Sõidudokumentide kontrollimisel on sõitja sõidusoodustuse kasutamisel kohustatud kontrollimiseks esitama ka sõidusoodustuse kasutamise õigust tõendava dokumendi, e-kaardi või ID-kaardi, kui isiku soodustuse kasutamise õigus nähtub Tallinna linnaosade valitsuste sotsiaalhoolekande osakondade, Tallinna Transpordiameti, SKAIS-i või EHIS-i andmebaasi andmetes.
(1) Tunnistada kehtetuks alljärgnevad Tallinna Linnavolikogu määrused:
1) 18. novembri 2010 määrus number 52 “Tallinna ühistranspordis sõidu eest tasumise kord ja sõidupiletite hinnad”;
2) 10. märtsi 2011 määrus nr 6 “Tallinna Linnavolikogu 18. novembri 2010 määruse nr 52 “Tallinna ühistranspordis sõidu eest tasumise kord ja sõidupiletite hinnad” muutmine”;
3) 16. juuni 2011 määrus nr 24 “Tallinna Linnavolikogu 18. novembri 2010 määruse nr 52 “Tallinna ühistranspordis sõidu eest tasumise kord ja sõidupiletite hinnad” muutmine”;
4) 23. veebruari 2012 määrus nr 6 “Tallinna Linnavolikogu 18. novembri 2010 määrus number 52 “Tallinna ühistranspordis sõidu eest tasumise kord ja sõidupiletite hinnad” muutmine”;
5) 23. veebruari 2006 määrus nr 10 “Harjumaa ühistranspordi ühtse piletisüsteemi Tallinn-Viimsi projekti sõidupiletite hinnad ja sõidu eest tasumise kord”.
(1) Enne 1. juulit 2011 ostetud talongid ja paberkandjal tunnipiletid on kehtetud.
(2) Määruse § 2 p 30, § 5 lg 1 p 18, § 7 lg 2 p 16 kehtivad kuni 31. detsembrini 2012.
(3) 30 päeva kaarte on võimalik ette osta kuni kolmeks järjestikuseks perioodiks.
(4) Soetatud 30 päeva kaart peab kehtima hakkama hiljemalt 70 päeva jooksul ostumomendist.
(5) Kõik peale 1. juulit 2011 ostetud paberkandjal talongid ja tunnipiletid kehtivad kuni 31. detsembrini 2012. Kõik paberkandjal sõidukaardid kehtivad 31. detsembrini 2012 või neile märgitud perioodi lõpuni.
(6) Alates 1. oktoobrist 2012 kehtivad ühisliinidel liini algpunktist lõpp-punktini käesoleva määruse sõidupiletid ja -soodustused.
(7) Määruse § 2 p 13, § 3 lg 9 p 1-4, § 4 lg 4 ja § 6 lg 3 ja 4 kehtivad kuni 31. detsembrini 2012.
(8) Ostetud pileteid tagasi ei osteta, ümber ei vahetata ning sõitmata osa eest sõidupileti kehtivusaega ei pikendata ja raha ei tagastata.
(1) Määrus jõustub 21. septembril 2012.
(2) Alates 1. septembrist 2012 kehtib ekspressliinidel tavapileti hind.