text:
Numbris 2003 /7|Lk 485-495
Vaidlusi on võimalik lahendada nii kohtus kui kohtuväliselt. Kohtuväliselt saab vaidlusi lahendada näiteks vahendus- või kokkuleppemenetluses. Sarnaselt vaidluste kohtuliku lahendamisega kohtuniku osavõtul osaleb vaidluste kohtuvälisel lahendamisel sõltumatu isik. Vahendus- ja kokkuleppemenetlus erinevad aga vaidluste kohtulikust lahendamisest selle poolest, et vahendus- ja kokkuleppemenetluses ei tee lahendit menetluses osalev erapooletu isik, vaid vaidluse osapooled erapooletu isiku abiga.
Eestis praegu kasutusel olevatest vaidluste kohtueelse ja kohtuvälise lahendamise võimalustest võiks näitena nimetada väärteomenetluse seadustikus*1 reguleeritud kohtuvälist menetlust, kollektiivse töötüli lepitusmenetlust ja töövaidluskomisjone, vahendust autoriõiguse komisjonides ning õigusvastaselt võõrandatud vara tagastamise või kompenseerimisega seotud vaidluste lahendamist maakonnakomisjonides. Võlaõigusseaduses*2 nimetatakse vaidluste kohtuvälise lahendajana üürikomisjone, tsiviilkohtumenetluse seadustiku eelnõus*3 vahekohtuid ja tsiviilkohtumenetluse seadustiku rakendamise seaduse eelnõus*4 liikluskindlustuse vaidluskomisjone. Vaidlusi lahendavad ka riikliku järelevalve organid: ametid ja inspektsioonid (nt Riigihangete Amet*5, Tolliamet, Maanteede Amet, Energiaturu Inspektsioon).
Eesti õigussüsteemis kasutatakse vahendusmenetlust vähe. Ka puudub meil vahendusteenust tsentraliseeritult osutav institutsioon. Kuigi õigusteenuse seaduse eelnõus loetakse õigusteenuse osutamiseks ka isiku esindamine kohtueelses menetluses ja sätestatakse, et õigusnõustaja on pädev tegutsema vahekohtuniku ja lepitajana*6, ei ole otseselt vahendaja mõistet sätestatud.
Euroopa Liidu liikmesriikides on vahendusmenetlus vaidluste kohtuvälise lahendamise põhiliik. Euroopa Liidu õigusaktides soovitatakse vahendusmenetlust alternatiivina kohtumenetlusele kasutada nii riigipiire ületavate vaidluste puhul kui ka siseriiklikul tasandil.*7 Vahendusmenetlust soovitatakse kasutada ka Euroopa Nõukogu aktides. Lisaks mainitakse vaidluste kohtuvälist lahendamist Haagi eraõiguse konverentsi poolt välja töötatavas välisriikide kohtuotsuste täitmise ja tunnustamise konventsiooni eelnõus.*8 Vahendusmenetlust soovitavad samuti valitsusvälised organisatsioonid.*9
Artiklis tutvustatakse vahendusmenetluse olemust ja kasutamist tsiviilvaidluste lahendamisel Euroopa Liidu ja Euroopa Nõukogu liikmesriikides, eesmärgiga uurida vahendusmenetluse laialdasema kasutamise võimalusi Eestis.
1. Vahendusmenetluse mõiste ja olemus
Vahendusmenetlus on üks vaidluste kohtuvälise lahendamise viis. Sõna „vahendus“ ingliskeelne vaste mediation tuleneb ladinakeelsest sõnast medius, mis muuhulgas tähendab mõõdukust, erapooletust, neutraalsust, aga ka vahendajaks või vaheltsobitajaks olemist.*10
Vahendusmenetlusse kaasatakse osalistele vastuvõetav erapooletu kolmas osapool – vahendaja – kes peab aitama vaidluse osapooltel vabatahtlikult vastastikku vastuvõetava lahendini jõuda.*11 Nimetatud kolmas isik ei otsusta, vaid tagab vaidluse osapoolte vahel informatsioonivahetuse, teeb pooltele ettepanekuid asja võimaliku lahenduse kohta, samuti selgitab poolele teise poole argumente ning võimaliku kokkuleppe eeliseid ja puudusi.*12 Lühidalt võiks vahendusmenetlus välja näha järgmine. Pärast vaidluse osapoolte mugavalt ja läbimõeldult istuma juhatamist*13 alustab vahendaja menetlust, selgitades vaidluse osapooltele nende õigusi ja vahendusmenetluse olemust. Seejärel kuulab vahendaja vaidluse osapoolte ütlusi vaidluse kohta. Olles vaidluse osapooled ära kuulanud, esitab vahendaja pooltele suunavaid küsimusi, vajadusel ning mõlema poole nõusolekul küsitleb pooli eraviisiliselt ja kaasab eksperte või kuulab üle tunnistajaid. Pärast vajaliku informatsiooni saamist suunab vahendaja vaidluse osapooli asjas lahenduse leidmisele, teeb poolte soovil ettepanekuid asja lahendamise kohta ning vormistab vahenduslahendi.*14
Lisaks vahendustehnikate valdamisele ja seaduse tundmisele eeldab vahendaja roll ka psühholoogia tundmist: näiteks oskust kuulata, kehakeele mõistmist, vestluse juhtimise ja küsimuste esitamise tehnikate valdamist jne.*15 Vahendusmenetluses võib osaleda mitu vahendajat, seda eelkõige vaidluses, mille lahendamine nõuab lisateadmisi või erilist tähelepanu.*16
Praktikud on määratlenud vahetusmenetluse koha teiste vaidluste lahendamise võimaluste hulgas tingliku hierarhiana, mille kõiki etappe ei ole järgmisele tasandile jõudmiseks tingimata vajalik läbida:
1) läbirääkimised,
2) kokkuleppemenetlus,
3) vahendusmenetlus,
4) vahekohus,
5) kohus.*17
Millise vaidluse lahendamise viisi pooled valivad, sõltub vaidluse iseloomust, seadustest ja poolte omavahelisest usaldusest. Rõhutada tuleb, et vaidluste kohtuvälise lahendamise võimaluse kasutamine ei takista samas asjas kohtusse pöördumist.
1.1. Vahendusmenetluse ja Eesti sarnaste menetluste võrdlus
Nagu öeldud, sarnaneb Eesti kollektiivse töötüli lepitusmenetlus (riikliku või paikkondliku lepitaja osalemisel) paljus kollektiivse töötüli vahendusmenetlusega Euroopa Liidu liikmesriikides. Samas on töötüli lepitusmenetluse ja vahendusmenetluse vahel rida erinevusi. Nii on töötüli lepituskoosolekul osalemine vastavalt kollektiivse töötüli lepitaja põhimääruse*18 punktile 19 töötüli pooltele kohustuslik. Euroopa Liidu liikmesriikides kasutatava töötüli vahendusmenetluses puudub selline kohustuslik osa. Kui vahendustoimingud, vahendusmenetluse lõpetamise ja vahenduslahendi määravad reeglina vaidluse osapooled, siis lepitusmenetluse kord on Eestis põhjalikult reguleeritud.
Vahendaja erinevus usaldusisikust töötajate usaldusisiku seaduses*19 seisneb selles, et usaldusisik kogub omal initsiatiivil materjale ja on tööandja ehk vaidluse ühe osapoolega töösuhetes. Vahendaja reeglina omal initsiatiivil materjale ei kogu ja on sõltumatu.
Riigikogusse saadetud üürivaidluse lahendamise seaduse eelnõus*20 ettenähtud üürikomisjon on sisuliselt vahekohus, sest teeb asjas otsuse. Vahendusmenetluses vahendaja otsust ei tee.
Kultuuriministeeriumi juures asuva autoriõiguse asjatundjate komisjoni funktsioonid lepitajana autoriõiguse ja autoriõigusega kaasnevate õigustega seotud vaidluste lahendamisel sarnanevad samuti vahendaja funktsioonidele. Autoriõiguse asjatundjate komisjon on erapooletu, lahendab vaidluse otsusega, milles teeb pooltele konkreetsed ettepanekud vaidluse lahendamiseks.*21 Erinevus vahendusmenetlusest seisneb aga selles, et kui vahendusmenetluse otsuse töötavad vaidluse pooled välja vahendajaga koos, siis autoriõiguse komisjon teeb otsuse iseseisvalt ja seejärel on vaidluse osapooltel õigus otsuses toodud ettepanekutega nõustuda või mitte nõustuda.*22
2. Miks eelistada vahendusmenetlust?
Vaidluste kohtuväline lahendamine võimaldab isikul teda puudutava otsuse tegemises vahetult osaleda. Seeläbi aitab vaidluste kohtuväline lahendamine tagada paremini ja otsesemalt inimõigusi, sealhulgas inimväärikust, ja täiendab õigust pöörduda kohtusse (sh uue Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklis 47 sätestatud õigust tõhusale õiguskaitsevahendile)*23, aga ka isiku õigust osaleda tema huvi puudutava vaidluse lahendamisel, sõnavabadust, võrdsuse põhimõtet, poolte enesemääramisõigust jt õigusi.
Vaidluse kohtuvälise lahendamise viisidest soovitatakse kasutada just vahendusmenetlust järgmistel põhjustel.
1. Vahendusmenetluses on vaidluse pooltel võimalik probleemid lahti rääkida. Kui kohtumenetluses toimub eelkõige faktiliste asjaolude väljaselgitamine ja neile asjaoludele seaduse rakendamine, siis vahendusmenetluse eesmärgiks on mõlemaid pooli rahuldava lahendi saamine ja inimsuhete säilitamine.
2. Vahendusmenetlus on paindlik. Vaidluse pooled valivad vahendaja, kes peab olema sõltumatu ja erapooletu. See tähendab, et enne vahendusmenetlust informeerib vahendaja menetluse pooli faktoritest, mis võivad anda põhjust kahelda vahendaja erapooletuses või sõltumatuses. Juhul kui kumbki vaidluse pool ei taotle vahendusmenetluse käigu kindlaksmääramist vahendaja poolt, määravad pooled ka menetluse käigu. Vaidluse pooltel on õigus vahendusmenetlusest selle igas etapis loobuda. Samuti tähendab paindlikkus, et vaidluse pooled osalevad otsustamisprotsessis, kus vahendaja ülesandeks on vaid vaidluse tõhusale lahendamisele kaasa aidata. Eeltoodu tähendab, et vahendaja ei käitu kohtunikuna ega tee pooli siduvaid korraldusi, vaid annab poolte soovil asja lahendamisele kaasa aitavaid hinnanguid ning teeb poolte soovil pooltele ettepanekuid asja lahendamiseks. Samas on vahendajal siiski õigus konsulteerida ekspertide ja abilistega. Kuna vaidluse pooled osalevad aktiivselt otsustamisprotsessis, täidetakse vahenduslahendeid vastutustundlikumalt ja paremini kui kohtulahendeid, mille koostamisel vaidluse pooled ei osale.*24
3. Vahendusmenetlus on konfidentsiaalne. See tähendab, et erinevalt kohtuistungist ei ole vahendusmenetlus avalik. Eestis võib küll ka kohus seaduses otseselt või kaudselt sätestatud juhtudel kuulutada menetluse või menetluse osa omal algatusel või menetlusosalise taotlusel kinniseks, kui ilma selleta oleks ilmselt ohustatud objektiivne õigusemõistmine või kui kinnises menetluses on oluliselt suurem võimalus pooli lepitada või veenda pooli menetlust kompromissiga lõpetama. Samas ei saa kohus menetlust või selle osa kinniseks kuulutada, kui sellele vaidleb vastu isik, kelle huvide kaitseks tuleks menetlus või selle osa kinniseks kuulutada.*25 Vahendusmenetlus on aga reeglina kinnine menetlus, samuti kehtib vahendaja suhtes advokaadi või õigusnõustaja kutsesaladuse hoidmise kohustus, mis laieneb ka isikutele, kellega vahendaja konsulteerib. Konfidentsiaalsust vahendusmenetluses suurendab vahendaja õigus pidada konfidentsiaalseid vestlusi kummagi vaidluse osapoolega eraldi.*26
4. Vahendusmenetlus on kiirem ja odavam kui kohtumenetlus. Reeglina kulub vahenduslahendini jõudmiseks vähem aega kui kohtulahendi saamiseks. Kuigi vahendusmenetlus on tasuline teenus, peetakse vahendusmenetlust üksikisikule odavamaks kui kohtumenetlust. Näiteks maksavad kohtumenetluse pooled tavaliselt advokaadile tunnitasu nii menetluse eel oma probleemi tutvustades kui ka hiljem õigusabi eest kohtus. Vahendusmenetluses maksavad vaidluse pooled (tavaliselt ühiselt) vahendajale tasu probleemi tutvustamisel ja otsuse väljatöötamisel osalemise eest. Otsuse teevad pooled koos vahendajaga. Eeltoodu ei tähenda, et vahendusmenetluse pooled ei või võtta vahendusmenetluse ajaks esindajat või nõustajat.
Riigi seisukohast on vahendusmenetlus odavam juhul, kui seda osutatakse vaba elukutsena. Teatud vaidluste (nt teatud perekonnavaidluste puhul) tasub mõnes Euroopa Liidu liikmesriigis vahendusmenetluse kulud ka sellisel juhul riik või kutseorgan*27 või on sisse seatud toetussüsteem vaidluste kohtuvälise lahendamise kulude katmiseks.*28 Õigusabi osutamist reguleerivate liikmesriikide aktide ühtlustamiseks on Euroopa Komisjon esitanud direktiivi eelnõu*29, mille artiklis 16 nähakse ette, et riik kannab ka õigusabi kulud, juhul kui vaidluse kohtuvälist lahendamist nõutakse seaduses või kohtu määruses. Juhul kui vahendusteenust osutab riik, on võimalik vahendaja töötasu osutatava teenusega siduda, fikseerides vahendaja tasu määrad. Siin soovitab Euroopa Nõukogu, et vahendaja tasu määrad oleksid mõistlikud ja vahendaja poolt teostatava tööga proportsioonis.*30
5. Tavainimene võib kohut võõrastada. Vaidluse osapooltel on raske kõiki kohtumenetluse nüansse mõista. Mõistmatus tingib ka rahulolematuse kohtulahendiga.*31 Kuna vahendusmenetluses osalevad vaidluse osapooled ise lahendi koostamisel ja määravad suures osas menetluse korra, on vahendusmenetluses aega vaidluse ja menetluse nüansse poolele selgitada. Vahendusmenetlus organiseeritakse nii, et pooled tunnetaksid vahendaja soovi just nende probleemiga tegeleda. Ka ruum, kus vahendusmenetlus toimub, sisustatakse tavaliselt nii, et see mõjuks koduselt ja julgustavalt ning oleks vähem ametlik kui kohturuum.
6. Erinevalt kohtumenetlusest puudub vahendusmenetluses kaotaja. Vahendusmenetluse olemusest tingituna rahuldab vahenduslahend tavaliselt mõlemat vaidluse osapoolt. Vaidluse osapool, keda vahenduslahend ei rahulda, ei pea lahendiga nõustuma. Teoreetiliselt on vahendusmenetluse poolel õigus nõuda vahendusmenetluse jätkamist kuni mõlemaid pooli rahuldava lahendi saamiseni, välja arvatud juhul, kui teine pool kirjalikult teatab, et ei soovi enam vahendusmenetluse jätkumist, või kui vahendusmenetluse jätkumine on muul põhjusel võimatu.*32
7. Vahendusmenetlus on vabatahtlik, mis tähendab, et kedagi ei saa sundida vahetusmenetlust kasutama.
Vahendusmenetlus ei sobi:
– kui vaidluse pooled on oma teadmiste või võimaluste poolest ebavõrdsed*33,
– perekonnavaidluste lahendamiseks, kus on olnud tegemist füüsilise või psüühilise vägivallaga.*34
Samas kasutatakse kokkuleppe- ja vahendusmenetlust*35 halduslepingute sõlmimisel*36, tarbijavaidlustes ja töötülide lahendamisel.
3. Vahendusmenetlus Euroopa Liidus
Euroopa Liidu tasandil reguleeritakse vahendusmenetlust alates 1980. aastatest. Vahendusmenetluse Euroopa Liidu tasandil reguleerimise peamiseks põhjuseks oli vajadus tõhustada üksikisiku õigust pöörduda kohtusse, informatsiooniühiskonna areng ning asjaolu, et mõnes Euroopa Liidu liikmesriigis kasutatakse vahendusmenetlust laialdaselt.*37
3.1. Vajadus parandada üksikisikute juurdepääsu õigusemõistmisele
Vajadust paremini tagada üksikisiku õigust pöörduda kohtusse käsitleti juba 2. peatükis. Lisada võiks, et õigus pöörduda kohtusse on põhiõigus, mille tõhusat tagamist takistab peamiselt kolm asjaolu: kohtute suur töökoormus, kohtumenetluse pikad tähtajad ja suured kohtukulud. Kohtusse pöördumise teeb tavainimesele raskemaks ka seaduste spetsiifilisus ja keerukus. Oma olemusest tulenevalt täiendab ja tõhustab vaidluste kohtuväline lahendamine juurdepääsu õigusemõistmisele.
3.2. Informatsioonühiskonna areng
Informatsiooniühiskonna arengu all mõistetakse vahendusmenetlusega seonduvalt just e-kaubandusega seotud vaidluste veebipõhist lahendamist.*38 Seoses e-kaubanduse ja finantsteenustega tegi Euroopa Komisjon ametliku pöördumise Euroopa Liidu Nõukogu ja Euroopa Parlamendi poole*39, milles käsitletakse vaidluste interaktiivse lahendamise (ka kohtuväline lahendamine) meetodeid.*40 23.–24. märtsil 2000 Lissabonis tegi Euroopa Liidu Nõukogu ettepaneku vaidluste interaktiivse lahendamise tagamiseks Euroopa Ühenduse tasandil. Nende aktide eesmärgiks on kaitsta e-kaubanduse tarbijat.
Kölni Euroopa Liidu Nõukogu otsuses Euroopa kohtuliku võrgustiku rajamise kohta tsiviil- ja kaubandusasjades, millega reguleeritakse avaliku internetipõhise informatsioonisüsteemi loomist, reguleeritakse ka tarbijavaidluste kohtuvälise lahendamise võimalusi.*41 Valdkonda reguleeritakse ka Euroopa Nõukogu seisukohas elektroonilise suhtlemise ja elektrooniliste teenuste direktiivi kohta*42, milles soovitatakse lisaks vaidluste kohtulikule lahendamisele kasutada vaidluste kohtuvälise lahendamise võimalusi, sh vahendusmenetlust.*43
3.3. Vahendusmenetlus piiriüleste ja siseriiklike vaidluste lahendamisel
Vahendusmenetluse kasutamine üksnes mõnes Euroopa Liidu liikmesriigis võib takistada ühenduse õiguse ühetaolist rakendamist (nt kui mõnes liikmesriigis tunnustatakse vahenduslahendit, teises liikmesriigis aga mitte). Samal ajal on Euroopa Liidu põhivabadused piiriülesed ja Euroopa Liidu kodanikud liikuvad, mis tähendab, et üha rohkemate vaidluste osapoolteks on eri liikmesriikide kodanikud. Piiriüleste vaidluste riigisisene kohtulik lahendamine võtab kaua aega ja on väga kulukas. Probleemid tekivad õigusnormide kollideerumise, aga ka kohtute jurisdiktsiooni piiritlemise ja keelega. Sellepärast soovitakse piiriüleseid vaidlusi lahendada kohtuväliselt näiteks vahendusmenetluses*44 ja rajatakse Euroopa Liidu piiriüleste vaidluste kohtuvälise lahendamise võrgustikke. Näiteks on komisjoni initsiatiivil rajatud kaks riigisiseste tarbijavaidluste kohtuvälise lahendamise võrgustikku: vaidluste kohtuvälise lahendamise Euroopa võrgustik EEJ?Net*45 ja finantsvaidluste lahendamise võrgustik FIN?NET.*46 Kuid mainitud vaidlused pole siin ainsad. Piiriüleste vaidluste kohtuvälise lahendamise paremaks tagamiseks käsitletakse nõukogu määruses perekonnavaidluste kohtualluvuse ning perekonnavaidluste lahendite tunnustamise ja täitmise kohta ka perekonnavaidluste kohtuväliseid lahendeid.*47
Lisaks piiriüleste vaidluste lahendamisele soovitab komisjon Euroopa Liidu liikmesriikidel vahendusmenetlust kasutada ka riigisiseste tsiviilvaidluste lahendamisel*48, vaidluste lahendamisel haldusorganites ning karistusõiguses. Alljärgnevalt peatutakse pikemalt just tsiviilvaidluste lahendamisel vahendusmenetluses.
3.3.1. Vahendusmenetlus tsiviilvaidlustes
Nõukogu ja komisjoni tegevuskavas Amsterdami lepingu põhivabaduste sätete ning julgeoleku- ja õigussätete rakendamise kohta nähakse ette vahendusmenetluse kasutamine riigiülestes perekonnavaidlustes*49, eelkõige vaidlustes laste kasvatamise või alaealisele eestkostja määramise üle. Kuna õigusaktid seda valdkonda täielikult ei reguleeri, on kohtunikul ka eksperdi abiga siin raske otsust langetada ja sellepärast on selles valdkonnas vahendusmenetluse kasutamine eriti tervitatav.*50 Nimetatud tegevuskavas soovitatakse vahendusmenetlust kasutada ka lapsele elatise määramise vaidlustes. Lastega seotud vaidlustes soovitab vahendusmenetlust kohtumenetluse asemel kasutada ka 1996. aasta lapse õiguste Euroopa konventsioon*51, millega on ühinenud ka Eesti Vabariik. Perekonnavaidluste lahendamist vahendusmenetluses soovitatakse ka sellepärast, et vahendusmenetluses on aega perekonnavaidlustes esile kerkivad emotsionaalseid ja delikaatseid probleeme lahti rääkida.
Euroopa Liidu liikmesriikides kasutatakse kohtuvälist menetlust palju kollektiivsete töötülide lahendamisel.*52 Nõukogu soovitab vaidluste kohtuvälise lahendamise võimalusi kasutada ka töötaja ja tööandja vahelistes vaidlustes ehk individuaalsete töötülide lahendamisel.*53 Kuna töövõtjat käsitletakse töösuhte nõrgema poolena, lahendatakse avaliku teenistuse töötülid tavaliselt kohtumenetluses. Siiski on sarnaselt muude vaidluste kohtuvälise lahendamise viisidega avaliku teenistuse töötülide kohtuväline menetlemine Euroopa Liidu liikmesriikides poolte kokkuleppel reeglina lubatud. Kaalutakse ka töötülide kohtuvälise lahendamise organi(te) moodustamist Euroopa Liidu tasandi.
Euroopa Liidu liikmesriikidele soovitatakse vahendusmenetlust ka siinses artiklis käsitlemata lepingulistes suhetes tekkivate vaidluste lahendamiseks, näiteks transpordi, rahanduse, tehnoloogia, kultuuri, hariduse, teaduse jt valdkondades, nii riigiüleste, riigisiseste kui ka regionaalsete vaidluste lahendamiseks.*54
4. Euroopa Nõukogu aktid vahendusmenetluse kohta
Kõik Euroopa Liidu liikmesriigid (samuti kümme uut Euroopa Liiduga ühinemislepingu sõlminud riiki, kaasa arvatud Eesti Vabariik) on Euroopa Nõukogu liikmesriigid. Sellepärast arvestatakse Euroopa Liidu seaduste väljatöötamisel ka Euroopa Nõukogu nõuannetega. Ka Euroopa Nõukogu soovitab vahendusmenetluse kasutamist nii tsiviilvaidluste lahendamisel*55, riigi haldusorganite ning eraõiguslike isikute vahelistes vaidlustes*56 kui ka karistusõiguses.*57 Vahendust tsiviilasjades lubatakse organiseerida ka mitteriiklikul tasandil. Euroopa Nõukogu peab oluliseks, et liikmesriigid informeeriksid elanikkonda vahendusmenetluse eelistest ja maksumusest ning aitaksid luua piirkondlikke vahendusvõrgustikke.*58 Perekonnavaidlustes soovitab Euroopa Nõukogu vahendusmenetlust kasutada eesmärgiga säilitada inimsuhteid, eelkõige laste suhteid mõlema vanemaga, ja vältida lapse traumeerimist, mis võib abielulahutusega kaasneda.*59 Euroopa Nõukogu soovitustes on vahendajal perekonnavaidlustes ka perekonnanõustaja funktsioon.
Haldusorganite ja eraõiguslike isikute vahelistes vaidlustes soovitab Euroopa Nõukogu kasutada vahendus- või kokkuleppemenetlust eelkõige vaidlustes haldusakti üle, tsiviilvastutuse küsimustes ning võla nõuete puhul.*60 Lähtudes vaidluste kohtuvälise lahendamise eelistest, soovitab Euroopa Nõukogu muuta teatud haldusvaidluste kohtuväline lahendamine kohustuslikuks*61, ka lahendada vahendusmenetluses rahvusvahelisi vaidlusi, samuti soovitatakse rahvusvahelist koostööd vahendusmenetluse valdkonnas.
Euroopa Nõukogu Ministrite Komitee on oma soovitused edastanud Euroopa Liidu pädevatele organitele eesmärgiga tõhustada Euroopa Nõukogu ja Euroopa Liidu vahendusmenetluse alast koostööd ning julgustada Euroopa Liitu ühenduse tasandi seaduste vastuvõtmisel oma soovitustega arvestama.*62 Samas rõhutab Euroopa Nõukogu Ministrite Komitee, et vahendusmenetlus ei asenda kohtumenetlust ja et vahendusmenetlust ei saa kasutada kohtumenetluse tähtaegadest või jõustunud kohtulahendist mittekinnipidamise eesmärgil.
Viimastest Euroopa Nõukogu vahendusmenetlusega seotud aktidest võiks märkida Euroopa justiitsministrite 2000. aastal toimunud konverentsi otsust kohtumõistmise kohta 21. sajandil*63 ja üleskutset töötada koostöös Euroopa Liiduga välja tegevuskava vaidluste kohtuvälise lahendamise tõhustamiseks.*64
5. Vahendusmenetluse võimalik seisund Eesti õigussüsteemis
5.1. Kuidas vahendusorgan peaks olema organiseeritud?
Seoses vahendusorgani võimaliku seisundiga Eesti õigussüsteemis tekib esmalt küsimus, kas vahendusorgan peaks toimima riigiasutusena või vaba elukutsena. Kohe tekib ka küsimus, kas vahendusorgan peaks olema eraldi või mõne muu organi koosseisus.
Ameerika Ühendriikides ja Euroopa Liidus osutavad vahendusteenust tavaliselt tsentraliseeritud vahendusorganid. Et eraldi vahendusorgani loomine võib põhjustada probleeme vahendaja töö tasustamisel, võiks Eestis soovitada vahendusorgani loomist mõne muu organi koosseisus. Näiteks osutab Soome Vabariigis vahendusteenust Soome advokaatide kutseühingu (asianajajaliitto) juures tegutsev vahendusorgan.*65 Võimalik, et Soomes otsustati vahendusteenust osutada advokaatide kutseühingu kaudu eesmärgiga hoida ära advokaatide vastuseis vahenduse kasutuselevõtmisele, sest vaidluse lahendamiseks kasutatav tasuline vahendusmenetlus vähendaks otseselt advokaatide sissetulekut. Nii täidabki Soomes vahendaja funktsiooni vahendaja kutseeksami*66 sooritanud advokaat.*67 Vahendaja kutsega advokaatide nimekirja hoitakse Soomes vahendusorganis.*68
5.2. Vahendusorgani pädevus
Järgnevalt peaks vastama küsimusele, milliste vaidluste lahendamine vahendusorgani pädevusse kuuluks. Kas üks vahendusorgan peaks lahendama nii tsiviil- ja haldusvaidlusi kui ka vaidlusi karistusõiguses, kõiki ühe õigusharu vaidlusi või ainult teatud vaidlusi ühe õigusharu piires? Siin võiks lähtuda Euroopa Liidu ja tema liikmesriikide praktikast ning Euroopa Liidu ja Euroopa Nõukogu soovitustest.
Tsentraliseeritult osutavad vahendusteenust vahendusorganid Prantsusmaal, Itaalias, Hispaanias ja Ühendkuningriigis, mille tööd hakkas 1994. aastal koordineerima Euroopa Ühenduse poolt finantseeritav Euroopa vaidluste lahendamise võrgustik (European Network for Dispute Resolution – ENDR).*69 Kui rääkida teatud vaidlustest ühe õigusharu piires, siis on Euroopa Liidus moodustatud liikmesriike hõlmavad eraldi tarbija- ja perekonnavaidluste võrgustikud. Võib-olla on ka huvitav teada, et Ameerika Ühendriikide advokaatide kutseühingu (American Bar Association – ABA) juurde moodustatud vaidluste kohtuvälise lahendamise osakonna raames tegutsevad eraldi allüksused perekonna-, maksu-, keskkonna-, intellektuaalse omandi, haldus- jm vaidluste lahendamiseks.*70
Mõnes Euroopa Liidu liikmesriigis lahendavad tarbijavaidlusi eraldi komisjonid, näiteks Forbrugerklagenaevn (tarbijavahenduse komisjon) Taanis, Kuluttajavalituslautakunta (tarbijakaitse amet) Soomes jne. Tarbijavaidluste kohtuväline lahendamine asjaomases ametis ei takista nende vaidluste lahendamist vahendusmenetluses. Selleks et vaidlusi muul viisil lahendavate organite olemasolu ei takistaks vaidluste lahendamist vahendusmenetluses, on Euroopa Liidus võetud vastu mitmeid õigusakte. Näiteks sätestatakse Euroopa Ühenduse e-kaubanduse direktiivis*71, et liikmesriigid peavad tagama, et nende seadused ei takistaks vaidluste kohtuvälist lahendamist vastuolulisuse või vähese reguleerituse tõttu. Euroopa Komisjoni soovituses nr 98/257*72 määratakse kindlaks tarbijavaidluste kohtuvälise lahendamise põhimõtted ja vahendusmenetluse koht tarbijaõiguses. Euroopa Parlament on teinud isegi ettepaneku kasutada üldistes tarbijalepingutes klauslit, milles tarbija ja teenuse osutaja lepivad kokku vaidluse lahendamises kohtuväliselt.*73
5.3. Vahendusmenetluse aluseks olev normistik
Seoses vahendusmenetlusega tõusetub ka küsimus, milline peaks olema vahendusmenetluse aluseks olev normistik. Euroopa Komisjon soovib Euroopa Liidu ja liikmesriikide poolt kasutatavaid vaidluste kohtuvälise lahendamise viise ühtlustada. Sellepärast palusid liikmesriikide justiitsministrid 2000. aasta mais Euroopa Komisjonil koguda informatsiooni tsiviil- ja kaubandusvaidluste kohtuvälise lahendamise kohta liikmesriikides. Komisjoni töö tulemus kajastub komisjoni rohelises raamatus tsiviil- ja kaubandusvaidluste kohtuvälise lahendamise kohta*74; samuti Euroopa Komisjoni uurimuses vahendus-, lepitus- ja vahekohtumenetluse kasutamisest liikmesriikides. Komisjoni uurimuse põhjal saab teha üldistuse, et lepinguline vahendusmenetlus ei ole Euroopa Liidu liikmesriikides tavaliselt reguleeritud eraldi seadusega. Vahendusmenetlust reguleerivad üldine lepinguõigus, kohtumenetluse seadustike ja rahvusvahelise eraõiguse sätted ning vahendusorgani eeskirjad, vahendaja ja vaidluse pooled.*75 Näiteks Soomes laienevad lepingulisele vahendusteenusele Soome advokaatide kutseühingu seaduse sätted. Soome lepingulise vahendusteenuse aluseks on ka Soome advokaatide kutseühingu vahenduseeskirjad ja vahendusleping, milles vaidluse osapooled lepivad kirjalikult kokku lahendada vaidlus vahendusmenetluses, samuti vahendaja isikus ja esitavad vaidluse lühikirjelduse.*76Nimetatud kirjalik kokkulepe edastatakse vahendusorganile. Vahenduslepingus kasutatakse järgmist vahendusklauslit: vahenduslepingust tekkinud vaidlused lahendatakse vahendusmenetluses vastavalt Soome advokaatide kutseühingu vahenduseeskirjadele.*77
Lisaks lepingulisele vahendusmenetlusele on mitmes Euroopa Liidu liikmesriigis kokkuleppe- või vahendusmenetlus teatud juhtudel kohustuslik (nt Taanis kollektiivsete töötülide lahendamisel).*78 Sellisel juhul reguleeritakse vahendusmenetlust õigusaktiga. Näiteks võeti Belgias 21. jaanuaril 2001 vastu perekonnavahenduse seadus*79, Austrias arutatakse vahendusmenetluse seadustiku vastuvõtmist. Prantsusmaal võeti 2001. aastal vastu määrus perekonnavahenduse riikliku konsultatiivnõukogu loomise kohta.*80 Saksamaal osutavad mitmed institutsioonid lepingulist vahendusteenust, sellepärast puudub Saksamaal eraldi seadus vahendusmenetluse reguleerimiseks, kuid vahendusmenetlust reguleeritakse teistes seadustes. Kohustuslikku vahendust hakkab Saksamaal reguleerima uus föderaalne menetlusseadustik, mis lubab kohtumenetlust alustada vahendusmenetlusega. Mõnes teises Euroopa Liidu liikmesriigis on kohtutel kohustus aidata kaasa vaidluse kokkuleppel lahendamisele ja vahendus- või kokkuleppemenetlus on kohtumenetluse kohustuslik osa. Näiteks on Soome ja Prantsusmaa kohtunikul kohustus julgustada kõigis tsiviilvaidlustes vaidluse osapooli kokkulepet saavutama. Kohtunikele antakse ka vahendusmenetluse alast koolitust.
5.4. Milline oleks vahenduslahendi õigusjõud?
Vahemenetlus lõpeb kas:
1) pooltevahelise kirjaliku lepinguga, mida võiks tinglikult nimetada ka vahenduslahendiks, või
2) vahendaja otsusega asi lõpetada, kui edasisel vahendusmenetlusel puudub mõte või kui üks menetluse osapool informeerib vahendajat kirjalikult, et ta ei soovi enam vahendusmenetluse jätkumist.*81
Vahendusmenetluse lõpus sõlmitav leping on vaidluse osapooltele siduv, mis tähendab, et lepingut saab muuta või lõpetada ainult poolte kokkuleppel.*82 Tavaliselt ei määrata vahenduslahendi jõustumise aega seadusega, vaid leping jõustub selle allakirjutamisest. Kuna tegemist on menetluses sõlmitava kokkuleppega, mis võib nõuda kinnitamist, võib tõusetuda küsimus, kas vahenduslahend peaks olema õigusjõult võrdne kohtuotsusega või tuleks selline leping võrdsustada notariaalse dokumendiga. Seega on küsimus selles, kas anda vahendajale õigus kinnitada vahenduslahend näiteks sarnaselt riikliku lepitajaga kollektiivsete töötülide lahendamisel või kas vahenduslahendi peaks kinnitama pädev riigiasutus (nt notar). Vahenduslahendi kinnitamise viisist olenemata on üldine seisukoht olnud selline, et vahenduslahendit ei saa kasutada jõustunud kohtuotsuse täitmisest kõrvale hoidmiseks. Seoses vahenduslahendi õigusjõuga tekib ka küsimus, kas ja kus vahendusmenetluse lõpus sõlmitavaid lepinguid säilitada.
5.5. Kuidas vahenduslahendit vaidlustada?
Juhul kui üks vaidluse osapool vahenduslahendit rikub või lahendit ei täida või kui vahendusmenetluse lõpus sõlmitava lepingu koostamisel rikuti menetluseeskirju või üldisi lepingu sõlmimise eeskirju (nt kui vahendusmenetluse lõpus sõlmitav leping saadi pettuse, altkäemaksu, ähvardamise vm ebaausa vahendi abil), võib olla tarvis vahenduslahendit vaidlustada. Vahenduslahendi vaidlustamisest võib olla huvitatud ka vahendaja, näiteks eesmärgiga saada kätte vahendustasu. Euroopa Liidus on võimalik vahenduslahendit vaidlustada kohtus.*83 Seega tuleks vahendusmenetluse kehtestamisel ette näha ka vahenduslahendi vaidlustamise kord.
5.6. Kuidas peaks olema reguleeritud vahendaja vastutus?
Mida teha, kui vahendaja rikub konfidentsiaalsuskohustust, ei ole erapooletu, ületab oma pädevust, manipuleerib ühe poolega või on muul viisil ebaeetiline? Selliste probleemide lahendamiseks on Ameerika Ühendriikides nii advokatuur kui ka vahendajate kutseorganid võtnud vastu nii üldisi kui ka teatud vaidluste (nt perekonnavaidluste) lahendamise vahendusstandardeid*84, millega võiks vahendaja vastutuse reguleerimisel arvestada.
5.7. Vahendusmenetluse ja kohtumenetluse suhe
Kui vahendusmenetlust vaidluse lahendamise viisina laiemalt kasutama hakata, tuleks vahendusmenetluse ja kohtumenetluse suhe reguleerida ka muus kui pelgalt vahenduslahendi vaidlustamise osas. Näiteks Soomes võivad menetluse osapooled taotleda vahendusmenetluse läbiviimise ajaks kohtu- või vahekohtumenetluse peatamist, kui asja menetletakse Soome kohtus või vahekohtus. Vahendusmenetlus ei takista vaidluse osapooltel vahendusmenetluse ajal samas asjas kohtusse või vahekohtusse pöörduda.*85 Kuna vahendusorganisse pöördumine ei takista samas asjas kohtusse pöördumist, on vahendusorganit võimalik kohtusüsteemiga paralleelse või alternatiivse organina käsitleda ainult osaliselt.
Artikli eesmärgiks oli tutvustada vahendusmenetluse olemust ja kasutamist Euroopa Liidu ja Euroopa Nõukogu liikmesriikides, et algatada diskussioon vahendusmenetluse laialdasema kasutamise üle Eesti Vabariigis. Artikli põhjal on võimalik järeldada, et Euroopa Nõukogu, samuti Euroopa Liidu aktidega soovitatakse lisaks vahendusmenetluse kasutamisele haldusorganites ja karistusõiguses kasutada vahendusmenetlust ka tsiviilvaidlustes, eriti teatud tsiviilvaidluste lahendamisel. Kuna Eesti Vabariik on Euroopa Nõukogu liige ja ühinemas Euroopa Liiduga, peaks ka Eesti Vabariik nendest soovitustest juhinduma ja vahendusmenetluse laialdasema juurutamise võimalusi tõsisemalt kaaluma.
1 RT I 2002, 50, 313.
2 RT I 2001, 81, 487; 2002, 53, 336.
3 Arvutivõrgus kättesaadav: [Link] (01.05.2003).
4 Arvutivõrgus kättesaadav: [Link] (01.05.2003).
5 Vahepeal tegutses Riigihangete Ameti juures Riigihangete Ameti vahekohus – haldusorgan, kes vaatas vaidekomisjonina läbi riigihangete pakkumismenetluses osalenud pakkujate poolt esitatud kaebusi ostja tegevuse peale. Riigihangete Ameti vahekohtu otsuseid oli halduse üksikaktidena võimalik vaidlustada halduskohtus.
6 Õigusteenuse seaduse eelnõu §-d 3 ja 42. Arvutivõrgus kättesaadav: [Link] 013380007&login=proov&password=&system=ems&server=ragne1 (23.01.2003).
7 Mõnes Euroopa Liidu liikmesriigis (nt Saksamaal ja Ühendkuningriigis) kasutatakse vahendusmenetlust ja kokkuleppemenetlust sünonüümidena sama menetluse kohta. Selget vahet tehakse aga kokkuleppe- ja vahendusmenetluse vahel Belgias ja Prantsusmaal. Võrdlusandmed vahendusmenetluse ja kokkuleppemenetluse eristmise kohta erinevates riikides on arvutivõrgus kättesaadavad: [Link] (03.01.2003).
8 Arvutivõrgus kättesaadav: [Link] (03.01.2003).
9 Valitsusvälistest organisatsioonidest võiks mainida neid, millega komisjon teeb tihedat koostööd, näiteks Euroopa ühiskeskust (European Centre of Common Ground, materjalid arvutivõrgus: [Link] (03.01.2003)), ülemaailmseid e-kaubanduse läbirääkimisi (Global Business Dialogue on e?commerce, andmed arvutivõrgus: [Link] (03.01.2003)), transatlantilisi kaubandusläbirääkimisi (Transatlantic Business Dialogue, andmed arvutivõrgus: [Link] (03.01.2003)) ja transatlantilisi tarbijaläbirääkimisi (Transatlantic Consumer Dialogue, andmed arvutivõrgus: [Link] (03.01.2003)).
10 H. Freymann jt. Ladina-eesti sõnaraamat. Tallinn: Valgus, 2002.
11 J. R. Coben jt. Mediation and other Methods to Foster Democratic Dialogue. Reader for CEU Summer University Course. Budapest: Central European University, Benjamin Cardozo School of Law, Hamline University School of Law, 2002, lk 5.
12 J. B. Stulberg. Taking Charge/Managing Conflict. Ohio: Wooster Book Company, 2001, lk 5–9.
13 L. P. Love, J. B. Stulberg. Practice Guidelines for Co-Mediation: Making Certain That “Two Heads are Better Than One”. – Mediation Quarterly, kevad 1996, nr 13, lk 179. Artiklis soovitatakse, kuidas vahendaja võiks ruumis kliendi suhtes paikneda.
14 J. B. Stulberg (viide 12), lk 31–133.
15 Samas, lk 69–80.
16 L. P. Love, J. B. Stulberg (viide 13), lk 179. Artiklis soovitatakse, kuidas kaasvahendajat valida jm.
17 R. Shonholtz. Constructive Responses to Conflict in Emerging Democracies. – Partners for Democratic Change/UNDP Conference Paper. Arvutivõrgus kättesaadav: www.undp.ro/publications (13.01.2003).
18 RT I 1994, 3, 19.
19 RT I 1993, 40, 595.
20 Arvutivõrgus kättesaadav: [Link] (01.05.2003).
21 Autoriõiguse seaduse § 87. – RT 1992, 49, 615; I 2002, 92, 527.
22 Autoriõiguse asjatundjate komisjonide töö kohta vt täpsemalt: K. Hinnok. Autoriõiguse asjatundjate komisjoni loomine, pädevus ja senine tegevus. – Juridica, 2002, nr 10, lk 686–694.
23 Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikkel 47. – EÜT [2000] C 364/01. Vt ka Euroopa Kohtu lahendit asjas 222/84, Johnston [1986] EKL 1651.
24 J. B. Stulberg (viide 12), lk 22. Vt Euroopa Komisjoni roheline raamat tsiviil- ja kaubandusvaidluste kohtuvälise lahendamise kohta (Commission of the European Communities. Green Paper on alternative dispute resolutions in civil- and commercial law). Brüssel, 19.04.2002. COM(2002)196.
25 Tsiviilkohtumenetluse seadustiku eelnõu § 38.
26 Vt ka J. B. Stulberg (viide 12).
27 Näiteks Prantsusmaal katab vahendaja kulud teatud juhtudel riik, samuti Iirimaal teatud perekonnavaidluste korral. Vt Euroopa Komisjoni roheline raamat tsiviil- ja kaubandusvaidluste kohtuvälise lahendamise kohta (viide 24).
29 Esitatud 18. jaanuaril 2001, COM(2001)13 final.
30 Euroopa Nõukogu Ministrite Komitee soovitus (2002)10 liikmesriikidele vahendusmenetluse kasutamise kohta tsiviilvaidluste lahendamisel (Council of Europe. Committee of Ministers. Recommendation (2002)10 of the Committee of Ministers to member states on mediation in civil matters), 18. september 2002.
31 J. R. Coben jt (viide 11), lk 8.
32 J. B. Stulberg (viide 12), lk 142.
33 Council Directive 93/13/EEC of 5 April 1993 concerning abusive clauses in contracts concluded with consumers. – EÜT [1993] L 95/21. Poolte ebavõrdsus on lisaks mõnedele tarbijavaidlustele ilmne ka mõnedes töövaidlustes.
34 Lisaks teadmiste või võimaluste ebavõrdsusele võib sellisel juhul üks vaidluse osapool tunda teise ees ka lihtsalt hirmu, mistõttu vaidluse osapooled ei ole võrdsed.
35 Nagu öeldud, ei ole kokkuleppe- ja vahendusmenetlused Euroopa Liidu liikmesriikides alati selgelt eristatavad.
36 T. Ziamou. Alternative Modes of Administrative Action: Negotiated Rule-making in the United States, Germany and Britain. – European Public Law, märts 2000 (6), nr 1, lk 51.
37 Nt Prantsusmaal, Itaalias, Hispaanias ja Ühendkuningriigis. Vt Euroopa Komisjoni roheline raamat tsiviil- ja kaubandusvaidluste kohtuvälise lahendamise kohta (viide 24).
38 Vahendusmenetluseks ei loeta menetlust automaatsetes tehnilistes läbirääkimissüsteemides, mis toimivad füüsiliste isikute osavõtuta. Vt Euroopa Komisjoni roheline raamat tsiviil- ja kaubandusvaidluste kohtuvälise lahendamise kohta (viide 24).
39 Communication from the Commission to the Council and the European Parliament: E-Commerce and Financial Services, 07.02.2001. COM(2001) 66 final.
40 Vt ka Euroopa Komisjoni foorumit e-confidence. Arvutivõrgus: [Link] (15.12.2002). Huvilised võiksid vaadata Euroopa e-kaubanduse õigusküsimuste konsortsiumi (viie Euroopa uurimiskeskuse uute tehnoloogiate alase seadusandluse konsortsium – ECLIP) tööd, informatsioon arvutivõrgus: [Link] (15.12.2002), ja Euroopa Komisjoni informatsiooniühiskonna tehnoloogiaprogrammi (IST) tööd. Arvutivõrgus kättesaadav: [Link] (15.12.2002).
41 Council Decision 2001/470/EC of 28 May 2001 establishing European Judicial Network in civil and commercial matters. – EÜT [2001] L 174/25.
42 Common Position (EC) No 38/2001 of 17 September 2001 with a view to adopting an European Parliament and Council Directive on a common regulatory framework for electronic communications networks and services (Framework Directive). – EÜT [2001] C 337/34.
43 Muude kaubandusvaidluste lahendamise kohta Euroopa Liidus vt Euroopa Komisjoni roheline raamat tsiviil- ja kaubandusvaidluste kohtuvälise lahendamise kohta (viide 24). Vt ka Opinion of the Economic and Social Committee on the Green Paper on access of consumers to justice and the settlement of consumer disputes in the Single Market. – EÜT [1994] C 295/1.
44 Vt ka Euroopa Komisjoni roheline raamat kohtuliku koostöö kohta tsiviilküsimustes: piiriülese kohtuskäija probleemid (Commission of the European Communities: Green Paper “Judicial cooperation in civil matters: the problems confronting the cross-border litigant”), 9.02.2000. COM(2000)51. Samuti vt 1998. aasta Viini kohtumise järeldusi (eriti § 83; arvutivõrgus kättesaadav: [Link] (05.01.2003)) ja Viini kohtumisel vastuvõetud tegevuskava paragrahvi 41(b), milles rõhutatakse vajadust „uurida vaidluste kohtuvälise lahendamise võimalusi, eriti seoses piiriüleste perekonnavaidlustega“. Arvutivõrgus kättesaadav: [Link] (05.01.2003). Samuti vt 1999. aasta Tampere kohtumise järeldusi, milles rõhutatakse, et EL liikmesriigid peavad looma vaidluste kohtuvälise lahendamise võimalused. Arvutivõrgus kättesaadav: [Link] (05.01.2003).
45 EEJ Net ehk European Extra?Judicial Network. Andmed arvutivõrgus: [Link]
46 FINancial Services complaints NETwork. Andmed arvutivõrgus: [Link]
47 Council Regulation (EC) No 1347/2000 of 29 May 2000 on jurisdiction and the recognition and enforcement of judgments in matrimonial matters and in matters of parental responsibility for children of both spouses. – EÜT [2000] L 160/19.
48 Euroopa Komisjoni rohelises raamatus tsiviil- ja kaubandusvaidluste kohtuvälise lahendamise kohta loetakse tsiviil- ja kaubandusvaidluste hulka ka töö- ja tarbijavaidlused. Vt Euroopa Komisjoni roheline raamat tsiviil- ja kaubandusvaidluste kohtuvälise lahendamise kohta (viide 24).
49 Action Plan of the Council and the Commission on how to best implement the provisions of the Treaty of Amsterdam on an area of freedom, security and justice – Text adopted by the Justice and Home Affairs Council of 3 December 1998. – EÜT [1999] C 019/1.
50 R. Emery. Commentary. Changing the Rules for Determining Child Custody in Divorce Cases. – Clinical Psychology: Science and Practice, 1999 (6), nr 3, lk 323–327.
51 Strasbourg, 25. jaanuar 1996.
52 Kollektiivsete töötülide lahendamise kohta lepitus-, vahendus- ja vahekohtumenetluses tellis Euroopa Komisjon uurimuse Study on conciliation, mediation and arbitration in the Member States. Arvutivõrgus kättesaadav: [Link] >[Link]
53 Conclusions of the Council concerning an EU-level mechanism to help resolve disputes in employer/employee relations that transcend the national level. – EÜT [2001] C 354/1.
54 Resolution on the results on the work of the ACP-EU Joint Assembly in 1998. – EÜT [1999] C 175/54.
55 Euroopa Nõukogu Ministrite Komitee soovitus (2002)10 liikmesriikidele vahendusmenetluse kasutamise kohta tsiviilvaidluste lahendamisel. Euroopa Nõukogu Ministrite Komitee loeb tsiviilasjade hulka kaubandus-, tarbija- ja tööasjad. Eraldi on vastu võetud Euroopa Nõukogu Ministrite Komitee soovitus vahendusmenetluse kasutamise kohta perekonnavaidluste lahendamisel (Council of Europe. Committee of Ministers. Recommendation No. R(98)1 on family mediation), 21. jaanuar 1998.
56 Euroopa Nõukogu Ministrite Komitee soovitus (2001)9 vaidluste kohtuvälise lahendamise võimaluste kasutamise kohta haldusorganite ja eraõiguslike isikute vahelistes vaidlustes (Council of Europe. Committee of Ministers. Recommendation (2001)9 of the Committee of Ministers to member states on alternatives to litigation between administrative authorities and private parties), 5. september 2001.
57 Euroopa Nõukogu Ministrite Komitee soovitus R(99)19 vahendusmenetluse kasutamise kohta karistusõiguses (Council of Europe, Committee of Ministers. Recommendation No. R(99)19 on mediation in penal matters), 15. september 1999.
58 Euroopa Nõukogu Ministrite Komitee soovitus (2002)10 vahendusmenetluse kasutamise kohta tsiviilvaidluste lahendamisel (viide 55).
59 Vt Euroopa Nõukogu Ministrite Komitee soovitus 98/1 EL liikmesriikidele vahendusmenetluse kohta perekonnavaidlustes (Council of Europe, Committee of Ministers, Recommendation No. R(98)1 on family mediation), 21. jaanuar 1998.
60 Euroopa Nõukogu Ministrite Komitee soovitus (2001)9 vaidluste kohtuvälise lahendamise võimaluste kasutamise kohta haldusorganite ja eraõiguslike isikute vahelistes vaidlustes (viide 56).
61 Samas.
62 Euroopa Nõukogu Ministrite Komitee soovitus (2002)10 vahendusmenetluse kasutamise kohta tsiviilvaidluste lahendamisel (viide 56).
63 Resolution No. 1 on Delivering justice in the 21st century, adopted by the European Ministers of Justice at their 23rd Conference in London on 8–9 June 2000.
64 The invitation addressed by the European Ministers of Justice to the Committee of Ministers of the Council of Europe to draw up, in co-operation in particular with the European Union, a programme of work aimed at encouraging the use, where appropriate, of extra-judicial dispute resolution procedures. Aga ka Euroopa Nõukogu 15. märtsi 2001 raamotsus (Council Framework Decision of 15 March 2001 (2001/220/JHA; EÜT [2001] L 82/1) vahendusmenetluse kasutamise kohta karistusõiguses, milles Euroopa Liidu liikmesriike kutsutakse üles 22. märtsiks 2006 sisse seadma vahendusmenetlus karistusõiguses kannatanu ja süüdistatava vahel.
65 Vt Soome Asianajajaliitto kodulehte arvutivõrgus: [Link] (03.01.2003).
66 Ka Euroopa Komisjoni rohelises raamatus tsiviil- ja kaubandusvaidluste kohtuvälise lahendamise kohta peetakse oluliseks vahendaja koolitamise ja vahendaja kutseeksami sooritamist, kusjuures Euroopa Liidu liikmesriikides peaks olema ühtlustatud ka vahendaja kutsenõuded.
67 Vt Soome Asianajajaliitto koduleht (viide 65). Kuid näiteks Saksa seadusandja kaalub võimalust muuta seadusi, mille kohaselt vaidluste kohtuvälise lahendamise õigus on ainult advokaatidel.
68 Soome Asianajajaliitto koduleht (viide 65).
69 Vt Euroopa Komisjoni roheline raamat tsiviil- ja kaubandusvaidluste kohtuvälise lahendamise kohta (viide 24).
70 Arvutivõrgus kättesaadav: [Link] (05.01.2003).
71 Vt Directive 2000/31/EC of 8 June 2000 concerning certain judicial aspects of the services of the information society, and in particular electronic commerce, within the internal market. – EÜT [2000] L 178/1.
72 Commission recommendation 98/257EC. – EÜT [1998] L 115/31. Tarbijavaidluste kohtuvälise lahendamise kohta vt ka: Commission second report on the implementation of Council Directive 85/374/EEC (the product liability Directive). COM(2000)893 final; Commission Green Paper of 16 November 1993 on the access of consumers to justice and the settlement of consumer disputes within the single market. COM(93)576; Commission Communication of 14 February 1996 concerning an action plan on access of consumers to justice and the settlement of consumer disputes in the single market. COM(96)13;Directive 97/7/EC on the protection of consumers in respect of distance contracts. – EÜT [1997] L 144/19; Commission Communication of 30 March 1998 on the extrajudicial resolution of consumer disputes. COM(1998)198; Commission Recommendation 2001/310/EC of 4 April 2001 on the principles applicable to the extrajudicial bodies charged with the consensual resolution of consumer disputes. – EÜT [2001] L 109/56; Commission Communication of 4 April 2001 on the widening of access of consumers to other dispute resolution systems. COM(2001)161. Vt Euroopa Komisjoni soovitusi tarbijavaidluste kohtuvälise lahendamise kohta. Arvutivõrgus kättesaadav: [Link] (03.01.2003).
73 EÜT [2001] C 146/94.
74 Euroopa Komisjoni roheline raamat tsiviil- ja kaubandusvaidluste kohtuvälise lahendamise kohta (viide 24).
75 Näiteks reguleerib Ühendkuningriigis vahendusmenetlust tsiviilmenetluse seadustik, mille artiklid 26.4 ja 44.5 lubavad kohtul asja menetlemise vahendusmenetluse ajaks peatada. Samuti võib kohus vaidluse osapooli trahvida, juhul kui pooled vahendusmenetlusest keelduvad. Vt Euroopa Komisjoni roheline raamat tsiviil- ja kaubandusvaidluste kohtuvälise lahendamise kohta (viide 24).
76 Samas.
77 Vt ka Ameerika Ühendriikide vahendusseadustikku (Uniform Mediation Act). Arvutivõrgus kättesaadav: www.pon.harvard.edu/guests/uma (05.01.2003).
78 Vt Taani menetlusõiguse komitee (Retsplejerådet) tööd, näiteks 1999. aastal peetud vaidluste kohtuvälise lahendamise seminari kokkuvõtet. Arvutivõrgus kättesaadav: [Link] (03.01.2003). Samas puudub Taanis eraldi vahendusmenetluse seadustik.
79 Vt Euroopa Komisjoni roheline raamat tsiviil- ja kaubandusvaidluste kohtuvälise lahendamise kohta (viide 24).
80 Decree of 8 October 2001 of the national consultative council on family mediation. Muuhulgas korraldab see nõukogu vahendajate kutseõpet.
81 Vt vahendusmenetluse eeskirju Soome Asianajajaliitto kodulehel (viide 65).
82 Samas.
83 Euroopa Komisjoni roheline raamat tsiviil- ja kaubandusvaidluste kohtuvälise lahendamise kohta (viide 24).
84 Näiteks nõuavad vaidluste elukutseliste lahendajate ühenduse kutsevastutuse eetilised standardid (Ethical Standards of Professional responsibility adopted by Society of Profesionals in Dispute Resolution – SPIDR) vahendajatelt ausust, erapooletust ja heas usus tegutsemist ning perekonnavahenduse akadeemia perekonnavahenduse standardites perekonna- ja lahutuseasjadele (Academy of Family Mediators Standards of Practice for Family and Divorce Mediation) keelatakse manipuleerivate vahendustehnikate kasutamine. Vt lähemalt J. R. Coben. Misinterpretations in mediation: Efficacy, expectations and ethical norms. – Journal of Alternative Dispute Resolution in Employment, sügis 2000 (2), nr 3, lk 3–7, samuti J. R. Coben. Mediation’s Dirty Little Secret: Straight Talk About Mediator Manipulation and Deception. – Journal of Alternative Dispute Resolution in Employment, talv 2000 (2), nr 4, lk 4–7.
85 Vt vahendusmenetluse eeskirjad Soome Asianajajaliitto kodulehel (viide 65).
3 Arvutivõrgus kättesaadav: http://www.just.ee/index.php3?cath=4981 (01.05.2003).
4 Arvutivõrgus kättesaadav: http://www.just.ee/index.php3?cath=5542 (01.05.2003).
6 Õigusteenuse seaduse eelnõu §-d 3 ja 42. Arvutivõrgus kättesaadav: http://www.riigikogu.ee/ems/sarosbin/mgetdoc?itemid= 013380007&login=proov&password=&system=ems&server=ragne1 (23.01.2003).
7 Mõnes Euroopa Liidu liikmesriigis (nt Saksamaal ja Ühendkuningriigis) kasutatakse vahendusmenetlust ja kokkuleppemenetlust sünonüümidena sama menetluse kohta. Selget vahet tehakse aga kokkuleppe- ja vahendusmenetluse vahel Belgias ja Prantsusmaal. Võrdlusandmed vahendusmenetluse ja kokkuleppemenetluse eristmise kohta erinevates riikides on arvutivõrgus kättesaadavad: http://www.onlineconfidence.org/wfprog (03.01.2003).
8 Arvutivõrgus kättesaadav: http://www.hcch.net/e/workprog/jdgm.html (03.01.2003).
9 Valitsusvälistest organisatsioonidest võiks mainida neid, millega komisjon teeb tihedat koostööd, näiteks Euroopa ühiskeskust (European Centre of Common Ground, materjalid arvutivõrgus: http://www.eccg.be (03.01.2003)), ülemaailmseid e-kaubanduse läbirääkimisi (Global Business Dialogue on e?commerce, andmed arvutivõrgus: http://www.gbde.org (03.01.2003)), transatlantilisi kaubandusläbirääkimisi (Transatlantic Business Dialogue, andmed arvutivõrgus: http://www.tabd.com (03.01.2003)) ja transatlantilisi tarbijaläbirääkimisi (Transatlantic Consumer Dialogue, andmed arvutivõrgus: http://www.tacd.org (03.01.2003)).
20 Arvutivõrgus kättesaadav: http://www.just.ee/index.php3?cath=4989 (01.05.2003).
40 Vt ka Euroopa Komisjoni foorumit e-confidence. Arvutivõrgus: http://econfidence.jrc.it (15.12.2002). Huvilised võiksid vaadata Euroopa e-kaubanduse õigusküsimuste konsortsiumi (viie Euroopa uurimiskeskuse uute tehnoloogiate alase seadusandluse konsortsium – ECLIP) tööd, informatsioon arvutivõrgus: http://www.eclip.org (15.12.2002), ja Euroopa Komisjoni informatsiooniühiskonna tehnoloogiaprogrammi (IST) tööd. Arvutivõrgus kättesaadav: http://www.cordis.lu/ist/home.html (15.12.2002).
44 Vt ka Euroopa Komisjoni roheline raamat kohtuliku koostöö kohta tsiviilküsimustes: piiriülese kohtuskäija probleemid (Commission of the European Communities: Green Paper “Judicial cooperation in civil matters: the problems confronting the cross-border litigant”), 9.02.2000. COM(2000)51. Samuti vt 1998. aasta Viini kohtumise järeldusi (eriti § 83; arvutivõrgus kättesaadav: http://ue.eu.int/en/Info/eurocouncil/index.htm (05.01.2003)) ja Viini kohtumisel vastuvõetud tegevuskava paragrahvi 41(b), milles rõhutatakse vajadust „uurida vaidluste kohtuvälise lahendamise võimalusi, eriti seoses piiriüleste perekonnavaidlustega“. Arvutivõrgus kättesaadav: http://ue.eu.int/en/Info/eurocouncil/index.htm (05.01.2003). Samuti vt 1999. aasta Tampere kohtumise järeldusi, milles rõhutatakse, et EL liikmesriigid peavad looma vaidluste kohtuvälise lahendamise võimalused. Arvutivõrgus kättesaadav: http://ue.eu.int/en/Info/eurocouncil/index.htm (05.01.2003).
45 EEJ Net ehk European Extra?Judicial Network. Andmed arvutivõrgus: http://europa.eu.int/comm/consumers/policy/developments/acce_just/index_en.html.
46 FINancial Services complaints NETwork. Andmed arvutivõrgus: http://europa.eu.int/comm/internal_market/en/finances/consumer/adr.htm.
52 Kollektiivsete töötülide lahendamise kohta lepitus-, vahendus- ja vahekohtumenetluses tellis Euroopa Komisjon uurimuse Study on conciliation, mediation and arbitration in the Member States. Arvutivõrgus kättesaadav: http://europa.eu.int/comm/employment_social/news/2002/may/conciliation_en.htm.
65 Vt Soome Asianajajaliitto kodulehte arvutivõrgus: http://www.asianajajat.fi/ (03.01.2003).
70 Arvutivõrgus kättesaadav: http://www.abanet.org/dispute/committees.html (05.01.2003).
72 Commission recommendation 98/257EC. – EÜT [1998] L 115/31. Tarbijavaidluste kohtuvälise lahendamise kohta vt ka: Commission second report on the implementation of Council Directive 85/374/EEC (the product liability Directive). COM(2000)893 final; Commission Green Paper of 16 November 1993 on the access of consumers to justice and the settlement of consumer disputes within the single market. COM(93)576; Commission Communication of 14 February 1996 concerning an action plan on access of consumers to justice and the settlement of consumer disputes in the single market. COM(96)13;Directive 97/7/EC on the protection of consumers in respect of distance contracts. – EÜT [1997] L 144/19; Commission Communication of 30 March 1998 on the extrajudicial resolution of consumer disputes. COM(1998)198; Commission Recommendation 2001/310/EC of 4 April 2001 on the principles applicable to the extrajudicial bodies charged with the consensual resolution of consumer disputes. – EÜT [2001] L 109/56; Commission Communication of 4 April 2001 on the widening of access of consumers to other dispute resolution systems. COM(2001)161. Vt Euroopa Komisjoni soovitusi tarbijavaidluste kohtuvälise lahendamise kohta. Arvutivõrgus kättesaadav: http://europa.eu.int/comm/consumers/policy/developments/acce_just/index_en.html (03.01.2003).
78 Vt Taani menetlusõiguse komitee (Retsplejerådet) tööd, näiteks 1999. aastal peetud vaidluste kohtuvälise lahendamise seminari kokkuvõtet. Arvutivõrgus kättesaadav: http://odin.dep.no/jd/norsk/publ/utredninger/NOU/012001-020015/index-hov002-b-f-a.html+Retsplejer%C3%A5det+ADR&hl=en&ie=UTF-8 (03.01.2003). Samas puudub Taanis eraldi vahendusmenetluse seadustik.

matches:
kohus
kohus
§ 87
§ 38
§ 83
kohus
§ 83


Eesti seadustes ei kasutata mõisteid sooline/naistevastane vägivald või perevägivald.<?xml:namespace prefix = o ns = "urn:schemas-microsoft-com:office:office" />
Allpool on toodud väljavõtted nende teemadega haakuvatest Eesti seadustest.
Lisa 2.1 Karistusseadustik
Vastu võetud 06.06.2001 RT I 2001, 61, 364
9. peatükk: ISIKUVASTASED SÜÜTEOD
1. jagu: Eluvastased süüteod
§ 113. Tapmine
Teise inimese tapmise eest – karistatakse kuue- kuni viieteistaastase vangistusega.
Tapmise eest, kui see on toime pandud:
7) lõhkeseadeldise või lõhkeaine kasutamisega, –
Tapmise eest, kui see on toime pandud äkki tekkinud tugeva hingelise erutuse seisundis, mille on põhjustanud kannatanupoolne vägivald või solvamine tapja või tema lähedase isiku suhtes, – karistatakse ühe- kuni viieaastase vangistusega.
§ 116. Lapse tapmine
Ema poolt oma sündiva või vastsündinud lapse tapmise eest – karistatakse kuni viieaastase vangistusega.
2. jagu: Tervisevastased süüteod
1. jaotis:Tervist kahjustavad süüteod
(1) Tervisekahjustuse tekitamise eest, kui sellega on põhjustatud:
(2) Käesolevas paragrahvis sätestatud teo eest, kui selle on toime pannud juriidiline isik, –
(3) Kohus kohaldab käesolevas paragrahvis sätestatud kuriteo eest kuriteoga saadud vara laiendatud konfiskeerimist vastavalt käesoleva seadustiku §-s 832 sätestatule.
(1) Raske tervisekahjustuse tekitamise eest ettevaatamatusest – karistatakse rahalise karistuse või kuni üheaastase vangistusega.
(2) Sama teo eest, kui sellega on tekitatud raske tervisekahjustus kahele või enamale inimesele, – karistatakse kuni kolmeaastase vangistusega.
2. jaotis: Vägivallateod
Tapmisega, tervisekahjustuse tekitamisega või olulises ulatuses vara rikkumise või hävitamisega ähvardamise eest, kui on olnud alust karta ähvarduse täideviimist, – karistatakse rahalise karistuse või kuni üheaastase vangistusega.
§ 122. Piinamine
Järjepideva või suurt valu põhjustanud kehalise väärkohtlemise eest – karistatakse rahalise karistuse või kuni viieaastase vangistusega.
3. jagu: Elu ja tervist ohustavad süüteod
Teise inimese eluohtlikku või tema tervist raskelt kahjustada võivasse olukorda asetamise ja jätmise eest – karistatakse rahalise karistuse või kuni kolmeaastase vangistusega.
Teadvalt eluohtlikus seisundis olevale inimesele abi andmata jätmise eest õnnetuse või üldise ohu korral, kui abi andmine oleks olnud võimalik ilma abistajat ennast ohtu seadmata, – karistatakse rahalise karistuse või kuni kolmeaastase vangistusega.
6. jagu: Vabadusvastased süüteod
§ 133. Inimkaubandus
(1) Inimese asetamise eest olukorda, kus ta on sunnitud töötama tavapäratutel tingimustel, tegelema prostitutsiooniga, kerjama, panema toime kuriteo või täitma muud vastumeelset kohustust, samuti inimese sellises olukorras hoidmise eest, kui tegu on toime pandud vabaduse võtmise, vägivalla, pettuse, kahju tekitamisega ähvardamise, teisest isikust sõltuvuse, abitu seisundi või haavatava seisundi ärakasutamisega, –
1) see on toime pandud kahe või enama isiku suhtes;
2) see on toime pandud noorema kui kaheksateistaastase isiku suhtes;
3) see on toime pandud abitus seisundis isiku suhtes;
4) see on toime pandud piinaval või julmal viisil;
5) sellega on põhjustatud raske tervisekahjustus;
6) sellega on põhjustatud oht elule;
7) see on toime pandud kahe või enama isiku poolt;
8) see on toime pandud ametiseisundit kasutades;
9) sellega on põhjustatud raske tagajärg, –
(4) Kohus kohaldab käesolevas paragrahvis sätestatud kuriteo eest kuriteoga saadud vara laiendatud konfiskeerimist vastavalt käesoleva seadustiku §-s 832 sätestatule.
(5) Haavatav seisund käesoleva paragrahvi tähenduses on olukord, kus inimesel puudub tegelik või vastuvõetav võimalus mitte täita mõnda käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud kohustust.
§ 1331. Inimkaubanduse toetamine
(1) Käesoleva seadustiku § 133 lõikes 1 nimetatud olukorda asetatud isiku eelnevalt mittelubatud veo, üleandmise, saatmise, vastuvõtmise, varjamise või majutamise või muul viisil tema sunnitud tegevusele eelnevalt mittelubatud kaasaaitamise eest –
4) see on toime pandud ametiseisundit kasutades, –
§ 1332. Kupeldamine
(1) Prostitutsiooniga tegeleva isiku ja kliendi kohtumise korraldamise, bordelli omamise, juhtimise, seal prostitutsioonile kaasaaitamise või bordelli pidamiseks ruumi rentimise eest, samuti isiku mõjutamise eest alustama või jätkama prostitutsiooniga tegelemist, kui puudub käesoleva seadustiku §-s 133 või 1331 sätestatud süüteokoosseis, –
1) selle on toime pannud isik, kes on varem toime pannud käesolevas paragrahvis või §-s 133, 1331, 1333 või 175 sätestatud süüteo;
2) see on toime pandud suure varalise kasu saamise eesmärgil, –
(5) Bordell käesoleva paragrahvi tähenduses on iga ruum või piiratud ala, kus kõrvaline isik vahendab kahe või enama isiku prostitutsiooniga tegelemist või aitab kahe või enama isiku prostitutsiooniga tegelemisele kaasa.
§ 1333. Prostitutsioonile kaasaaitamine
(1) Prostitutsioonile teadvalt kaasaaitamise eest, kui puudub käesoleva seadustiku §-s 133, 1331 või 1332 sätestatud süüteokoosseis, –
(1) Teiselt inimeselt seadusliku aluseta vabaduse võtmise eest – karistatakse rahalise karistuse või kuni viieaastase vangistusega.
(2) Sama teo eest, kui see on toime pandud noorema kui kaheksateistaastase isiku suhtes, – karistatakse ühe- kuni viieaastase vangistusega.
7. jagu: Seksuaalse enesemääramise vastased süüteod
§ 141. Vägistamine
(1) Inimese tahte vastaselt temaga suguühendusse astumise eest vägivallaga või ära kasutades tema seisundit, milles ta ei olnud võimeline vastupanu osutama või toimunust aru saama, – karistatakse ühe- kuni viieaastase vangistusega.
2) kui see on toime pandud kahe või enama isiku poolt;
5) kui sellega on kannatanu viidud enesetapuni või selle katseni või
karistatakse kuue- kuni viieteistaastase vangistusega.
(1) Inimese tahte vastaselt tema kaasamise eest sugulise kire rahuldamisele suguühendusest erineval viisil, kui selleks on kasutatud vägivalda või on ära kasutatud isiku seisundit, milles ta ei olnud võimeline vastupanu osutama või toimunust aru saama, –
1) noorema kui kaheksateistaastase isiku suhtes;
2) isiku poolt, kes on varem toime pannud käesolevas jaos sätestatud kuriteo, –
karistatakse ühe kuni kümneaastase vangistusega.
§ 143. Suguühendusele sundimine
(1) Inimese tahte vastaselt temaga suguühendusse astumise eest, ära kasutades kannatanu sõltuvust süüdlasest, kui puudub käesoleva seadustiku §-s 141 sätestatud vägivald või seisund, milles inimene ei olnud võimeline vastupanu osutama või toimunust aru saama, – karistatakse kuni kolmeaastase vangistusega.
2) isiku poolt, kes on varem toime pannud käesolevas jaos sätestatud kuriteo, – karistatakse kuni viieaastase vangistusega.
§ 1431. Sugulise kire rahuldamisele sundimine
(1) Inimese tahte vastaselt tema kaasamise eest sugulise kire rahuldamisele suguühendusest erineval viisil, ära kasutades kannatanu sõltuvust süüdlasest, kui puudub käesoleva seadustiku §-s 142 sätestatud vägivald või seisund, milles inimene ei olnud võimeline vastupanu osutama või toimunust aru saama, – karistatakse kuni kaheaastase vangistusega.
§ 144. Suguühendus järeltulijaga
Vanema, vanema õigustega isiku või vanavanema poolt lapse või lapselapsega suguühendusse astumise eest – karistatakse kuni viieaastase vangistusega.
§ 145. Suguühendus lapseealisega
Täisealise isiku poolt noorema kui neljateistaastase isikuga suguühendusse astumise eest – karistatakse kuni viieaastase vangistusega.
Täisealise isiku poolt noorema kui neljateistaastase isiku kaasamise eest suguühendusest erineval viisil sugulise kire rahuldamisele – karistatakse kuni viieaastase vangistusega.
§ 147. Noorema kui kümneaastase isiku arusaamisvõimetus
Noorem kui kümneaastane isik loetakse käesolevas jaos sätestatud süütegude mõttes arusaamisvõimetuks.
10. peatükk: POLIITILISTE JA KODANIKUÕIGUSTE VASTASED SÜÜTEOD
1. jagu: Süüteod võrdõiguslikkuse vastu
11. peatükk: SÜÜTEOD PEREKONNA JA ALAEALISE VASTU
1. jagu: Süüteod perekonna vastu
§ 169. Lapse ülalpidamise kohustuse rikkumine
Vanema kuritahtliku kõrvalehoidumise eest oma nooremale kui kaheksateistaastasele lapsele või täisealiseks saanud, kuid abi vajavale töövõimetule lapsele kohtu poolt väljamõistetud igakuise elatusraha maksmisest – karistatakse rahalise karistuse või kuni üheaastase vangistusega.
§ 170. Vanema ülalpidamise kohustuse rikkumine
Täisealiseks saanud lapse kuritahtliku kõrvalehoidumise eest oma abi vajavale töövõimetule vanemale kohtu poolt väljamõistetud igakuise elatusraha maksmisest – karistatakse rahalise karistuse või kuni üheaastase vangistusega.
§ 171. Eestkoste- ja hooldusõiguse kuritarvitamine
Eestkoste- või hooldusõiguse ärakasutamise eest, suurendades eestkostetava või hooldatava vara arvel oma vara või tegutsedes muul viisil eestkostetava või hooldatava varaliste või isiklike õiguste või huvide vastaselt, – karistatakse rahalise karistuse või kuni kolmeaastase vangistusega.
2. jagu: Süüteod alaealise vastu
§ 175. Inimkaubandus alaealise ärakasutamise eesmärgil
(1) Noorema kui kaheksateistaastase isiku mõjutamise eest, et ta alustaks või jätkaks kuriteo toimepanemist, kerjamist, prostitutsiooniga tegelemist või tavapäratutel tingimustel töötamist või astuks modellina või näitlejana üles pornograafilises või erootilises etteastes või teoses, kui puudub käesoleva seadustiku §-s 133 sätestatud süüteokoosseis, samuti noorema kui kaheksateistaastase isiku eelnimetatud tegevusele kaasaaitamise eest –
(1) Nooremat kui kaheksateistaastast isikut pornograafilises või nooremat kui neljateistaastast isikut pornograafilises või erootilises situatsioonis kujutava pildi, kirjutise või muu teose või selle reproduktsiooni valmistamise või hoidmise, teisele isikule üleandmise, näitamise või muul viisil kättesaadavaks tegemise eest –
§ 1781. Seksuaalse eesmärgiga kokkulepe lapseealisega kohtumiseks
(1) Nooremale kui kaheksateistaastasele isikule, kes ei olnud võimeline toimunust aru saama, või nooremale kui neljateistaastasele isikule kohtumisettepaneku tegemise või temaga kohtumiskokkuleppe sõlmimise eest ning kohtumist ettevalmistava teo tegemise eest, kui kohtumise eesmärk on panna nimetatud isiku suhtes toime käesoleva seadustiku §-s 133, 1331, 141–146, 175, 178 või 179 sätestatud süütegu, –
§ 179. Lapseealise seksuaalne ahvatlemine
(1) Nooremale kui neljateistaastasele isikule pornograafilise teose või selle reproduktsiooni üleandmise, näitamise või muul viisil teadvalt kättesaadavaks tegemise või sellise isiku nähes suguühendusse astumise või muul viisil teadvalt tema seksuaalse ahvatlemise eest –
§ 180. Alaealisele vägivalla eksponeerimine
(1) Nooremale kui kaheksateistaastasele isikule vägivalda või julmust propageeriva teose või selle reproduktsiooni üleandmise, näitamise või muul viisil teadvalt kättesaadavaks tegemise või sellise isiku nähes looma põhjuseta tapmise või piinamise või talle muul viisil vägivalla teadva eksponeerimise eest – karistatakse rahalise karistuse või kuni üheaastase vangistusega.
(2) Sama teo eest, kui selle on toime pannud juriidiline isik, – karistatakse rahalise karistusega
Lisa 2.2 Ohvriabi seadus
Vastu võetud 17.12.2003 RT I 2004, 2, 3
Lisa 2.3 Kriminaalmenetluse seadustik
Vastu võetud 12.02.2003 RT I 2003, 27, 166
§ 1411. Ajutine lähenemiskeeld
(1) Kannatanu eraelu ja muude isikuõiguste kaitseks võib prokuratuuri taotlusel ja eeluurimiskohtuniku määruse või kohtumääruse alusel isikuvastases või alaealise vastu toime pandud kuriteos kahtlustataval või süüdistataval keelata kohtu määratud paikades viibimise, kohtu määratud isikutele lähenemise ja nendega suhtlemise.
(2) Ajutist lähenemiskeeldu kohaldatakse kahtlustatavale või süüdistatavale kannatanu nõusolekul.
(3) Ajutise lähenemiskeelu kohaldamise määruse tegemiseks tutvub eeluurimiskohtunik kriminaaltoimikuga ja küsitleb kahtlustatavat või süüdistatavat ja vajaduse korral kannatanut ajutise lähenemiskeelu taotluse põhjendatuse selgitamiseks. Kohtuniku või eeluurimiskohtuniku juurde kutsutakse ka prokurör ja kahtlustatava või süüdistatava taotlusel kaitsja ning kuulatakse nende arvamust.
(31) Eeluurimiskohtunik või kohus võib korraldada käesoleva paragrahvi lõikes 3 nimetatud isikute osavõtu lähenemiskeelu kohaldamise taotluse lahendamisest tehnilise lahenduse abil, mis vastab käesoleva seadustiku § 69 lõike 2 punktis 1 nimetatud nõuetele.
(4) Ajutise lähenemiskeelu määruses märgitakse:
1) ajutise lähenemiskeelu põhjendus;
2) ajutise lähenemiskeelu tingimused.
(5) Ajutise lähenemiskeelu kohaldamise või ajutise lähenemiskeelu kohaldamisest keeldumise peale võib kannatanu, prokuratuur, kahtlustatav, süüdistatav või tema kaitsja esitada määruskaebuse käesoleva seadustiku 15. peatükis sätestatud korras.
(6) Ajutise lähenemiskeelu seadmise määruse koopia antakse kahtlustatavale või süüdistatavale ja kannatanule ning saadetakse Politsei- ja Piirivalveametile. Eeluurimiskohtunik või kohus teavitab ajutise lähenemiskeelu kohaldamisest viivitamata ka muid isikuid, keda lähenemiskeeld puudutab.


Vaidluskomisjoni moodustamine ja töökord - sisukord
1 VAIDLUSKOMISJONI MOODUSTAMINE JA PÄDEVUS
§ 1 Vaidluskomisjoni moodustamine
§ 2 Vaidluskomisjoni pädevus
§ 3 Sõltumatute ekspertide kaasamine ja täiendava informatsiooni saamine
2 VAIDLUSKOMISJONI KOOSSEIS
§ 4 Vaidluskomisjoni koosseis
§ 5 Vaidluskomisjoni esimees
§ 6 Vaidluskomisjoni liikmed ja aseesimees
§ 7 Vaidluskomisjoni esimehe ja liikmete asendamine
3 VAIDLUSKOMISJONI TÖÖKORD
§ 8 Tõendite ja selgituste nõudmine
§ 9 Täiendav arstlik ekspertiis
§ 10 Täiendava arstliku ekspertiisi teostamine
§ 11 Vaidluskomisjoni istung
§ 12 Vaidluskomisjoni otsus
§ 13 Vaidluskomisjoni otsuse vormistamine
§ 14 Vaidluskomisjoni otsuse väljastamine
§ 15 Vaidluskomisjoni tehniline teenindamine
§ 151 Vaidluskomisjoni esimehe ja liikmete tasustamine
02.02.2007 RTL 2007, 14, 211 12.02.2007
15.03.2007 RTL 2007, 25, 454 26.03.2007
17.04.2009 RTL 2009, 36, 482 25.04.2009
Määrus kehtestatakse «Riikliku pensionikindlustuse seaduse» § 40 lõike 2 alusel ning kooskõlas «Sotsiaalhoolekande seaduse» § 1114 lõikega 2 ja § 1130 lõikega 2, «Puuetega inimeste sotsiaaltoetuste seaduse» § 23 lõikega 2 ning «Ohvriabi seaduse» § 62 lõikega 5.
[RTL 2009, 36, 482 - jõust. 25.04.2009]
1. peatükk VAIDLUSKOMISJONI MOODUSTAMINE JA PÄDEVUS
4) ohvriabi seaduse § 62 lõikes 5 sätestatud vaide lahendamine;
[RTL 2007, 14, 211 - jõust. 12.02.2007]
5) «Sotsiaalhoolekande seaduse» § 1130 lõikes 1 sätestatud vaide lahendamine.
2. peatükk VAIDLUSKOMISJONI KOOSSEIS
3. peatükk VAIDLUSKOMISJONI TÖÖKORD
Sotsiaalkindlustusameti püsiva töövõimetuse ekspertiisi, puude raskusastme määramise, rehabilitatsiooniteenuse osutamise, erihoolekandeteenuste osutamisega ning ohvriabiteenuse osutamise raames psühholoogilise abi kulu hüvitise maksmisega seotud vaidluste lahendamiseks teostatakse vajadusel ekspertarsti(de) poolt täiendav arstlik ekspertiis. Täiendava arstliku ekspertiisi teostavad ekspertarstid «Riikliku pensionikindlustuse seaduse» § 16 lõigete 101 ja 102 kohaselt.
(3) [Kehtetu – RTL 2008, 77, 1068 - jõust. 01.10.2008]
[RTL 2007, 25, 454 - jõust. 26.03.2007]


Tervisekahjustuse kohtuarstliku tuvastamise kord – Riigi Teataja
Tervisekahjustuse kohtuarstliku tuvastamise kord
Tervisekahjustuse kohtuarstliku tuvastamise kord - sisukord
§ 2 Tervisekahjustuse tuvastamine
2 TERVISEKAHJUSTUSE KOHTUARSTLIK TUVASTAMINE
§ 3 Kohtuarstlik ekspertiis
§ 4 Ekspertiisiakt
§ 5 Eksperdiarvamus
§ 6 Ekspertiisiakti vormistamise tähtaeg
3 TERVISEKAHJUSTUSE TUNNUSED
§ 7 Eluohtlik tervisekahjustus
§ 8 Tervisehäire
§ 9 Psüühikahäire
§ 10 Raseduse katkemine
§ 11 Ravimatu näovigastus
§ 12 Elundi kaotus või elundi tegevuse lakkamine
§ 13 Nägemise kaotus
§ 14 Kuulmise kaotus
§ 15 Keele kaotus
§ 16 Liikumisorgani kaotus
§ 17 Suguvõime kaotus
§ 18 Jõustumine
RT I, 29.12.2014, 12
Vastu võetud 13.08.2002 nr 266
RT I 2002, 72, 434
jõustumine 02.09.2002
08.04.2003 RT I 2003, 36, 233 20.04.2003
18.12.2014 RT I, 29.12.2014, 3 01.01.2015
Määrus kehtestatakse «Karistusseadustiku rakendamise seaduse» § 32 lõike 3 ja «Kohtuekspertiisiseaduse» § 9 lõike 2 alusel.
(1) Käesoleva määrusega kehtestatakse kooskõlas karistusseadustiku ja kriminaalmenetluse seadustikuga tervisekahjustuse kohtuarstliku ekspertiisi tegemise ja ekspertiisiakti koostamise kord.
[RT I, 29.12.2014, 3 - jõust. 01.01.2015]
(2) Tervisekahjustus käesoleva määruse mõttes on organismi elundite ja kudede anatoomilise terviklikkuse või nende füsioloogiliste funktsioonide häire, samuti haigus või muu patoloogiline seisund, mis tekib mehaanilise, füüsikalise, keemilise, bioloogilise, psüühilise või muu teguri toimel.
§ 2. Tervisekahjustuse tuvastamine
(1) Tervisekahjustus tuvastatakse objektiivsete uuringute ja kliinilise leiu alusel.
(2) Tervisekahjustuse tuvastamisel arvestatakse isiku varasemat terviseseisundit, kui see on seotud temale tekitatud tervisekahjustusega.
2. peatükk TERVISEKAHJUSTUSE KOHTUARSTLIK TUVASTAMINE
§ 3. Kohtuarstlik ekspertiis
Tervisekahjustuse tuvastamiseks teeb kohtuarstliku ekspertiisi kohtuarst või eksperdiks määratud muu isik (edaspidi ekspert) uurija, prokuröri või kohtu määruse alusel.
§ 4. Ekspertiisiakt
Tervisekahjustuse kohtuarstliku ekspertiisi kohta koostab ekspert ekspertiisiakti kooskõlas kriminaalmenetluse seadustikuga.
§ 5. Eksperdiarvamus
(1) Ekspertiisiakti lõpposas annab ekspert eksperdiarvamuse, milles märgitakse:
1) tervisekahjustuse olemasolu või puudumine;
2) tervisekahjustuse olemus (diagnoos);
3) tervisekahjustuse tekkimise viis;
4) vajaduse korral hinnang isiku varasema terviseseisundi ja tervisekahjustuse seose kohta;
5) tervisekahjustuse eluohtlikkus;
6) tervisekahjustuse kestus;
7) ekspertiisiülesandest lähtuvad muud järeldused.
(2) Ekspert kirjeldab tervisekahjustuse kestust, arvestades tervisekahjustusest paranemise keskmist aega, järgmiselt:
1) tervisekahjustus, mis kestab kuni neli nädalat;
2) tervisekahjustus, mis kestab rohkem kui neli nädalat ja vähem kui neli kuud;
3) tervisekahjustus, mis kestab vähemalt neli kuud.
§ 6. Ekspertiisiakti vormistamise tähtaeg
Ekspertiisiakt vormistatakse ühe kuu jooksul uuringute lõpetamise ja ekspertiisiks vajalike ravidokumentide saabumise päevast arvates.
3. peatükk TERVISEKAHJUSTUSE TUNNUSED
§ 7. Eluohtlik tervisekahjustus
(1) Eluohtlik on tervisekahjustus, mis ohustab kannatanu elu tervisekahjustuse tekitamise ajal või selle järel, olenemata arstiabi osutamisest, haiguse kulust ja lõpptulemusest.
(2) Eluohtlikud tervisekahjustused on:
1) koljupõhimikuluu või koljuvõlviluu kinnine murd, millega kaasneb raske peaajukahjustus;
[RT I 2003, 36, 233 - jõust. 20.04.2003]
2) koljupõhimikuluu või koljuvõlviluu lahtine murd;
3) raske peaajupõrutus või muu raske peaajukahjustus;
4) lülisambakanalisse ulatuv vigastus, sh seljaaju funktsiooni kahjustuseta;
5) esimese või teise kaelalüli murd, sh seljaaju funktsiooni kahjustuseta;
6) muu kaelalüli või rinna- või nimmelüli vigastus, millega kaasneb seljaaju funktsiooni raske kahjustus;
7) seljaajuvigastus, millega kaasneb seljaaju funktsiooni raske kahjustus;
8) kõrisse, neelu, hingetorusse, söögitorusse, kilpnäärmesse või harknäärmesse ulatuv haav (kõigi koekihtide läbistus);
9) rindkere- või kõhuõõnde ulatuv haav, sh siseorganite kahjustuseta;
10) haav, mis ulatub kusepõide või soolde;
11) kõhukelmetaguse ruumi elundi vigastus, millega kaasneb elundi funktsiooni raske kahjustus;
12) rindkere või kõhuõõne kinnine vigastus, millega kaasneb elundi funktsiooni raske kahjustus;
13) pika toruluu (õlavarreluu, reieluu või sääreluu) lahtine murd;
14) suure veresoone vigastus: aordi, unearteri (ühise, sisemise või välise), rangluualuse arteri, õlavarrearteri, kaenlaarteri, reiearteri või põlveõndlaarteri ja artereid saatvate veenide vigastus;
15) III-IV järgu põletus, kui on kahjustatud üle 15% kehapinnast; III järgu põletus, kui on kahjustatud üle 20% kehapinnast; II järgu põletus, kui on kahjustatud üle 30% kehapinnast.
(3) Tervisekahjustus võib olla eluohtlik, kui sellega kaasneb mõni järgmistest seisunditest:
1) šokk;
2) kestev teadvusehäire;
3) äge südamepuudulikkus;
4) äge hingamispuudulikkus;
5) hapnikupuudus ajuverevarustuse häirete ja väljakujunenud muutustega näol ning kaelaelundites, mis on objektiivselt tuvastatud ja mille põhjuseks on kaelaelundite pigistamine või mehaanilise lämbuse tekitamine muul viisil;
6) sepsis;
7) kehapiirkonna või organi või selle osa vereringe häire, mis põhjustab infarkti, gangreeni või embooliat;
8) [kehtetu - RT I 2003, 36, 233 - jõust. 20.04.2003]
§ 8. Tervisehäire
(1) Tervisehäire käesoleva määruse tähenduses on selline tervisekahjustus, mis seisneb organismi elutegevuse häires, mida hinnatakse sellest paranemise kestuse või üldise püsiva töövõime kaotuse protsendiga.
(2) Töövõime kaotuse kindlaksmääramisel lähtutakse riikliku pensionikindlustuse seaduse § 16 lõike 11 alusel kehtestatud töövõime kaotuse protsendi määramise korrast.
§ 9. Psüühikahäire
(1) Vajaduse korral tehakse tervisekahjustuse kohtuarstlik ekspertiis koos psühhiaatriga (komisjoniekspertiis).
(2) Psüühikahäire diagnoos ja häire põhjuslik seos saadud tervisekahjustusega tuvastatakse kohtupsühhiaatriaekspertiisiga.
§ 10. Raseduse katkemine
(1) Raseduse katkemine on tervisekahjustus raseduse kestusest sõltumata, välja arvatud juhul, kui katkemine on seotud organismi iseärasustega või isiku haigusega.
(2) Kui see on vajalik, tehakse raseduse katkemise korral kohtuarstlik ekspertiis koos naistearstiga (komisjoniekspertiis).
§ 11. Ravimatu näovigastus
Näovigastus on ravimatu, kui seda ei saa kõrvaldada tavaliste ravimeetoditega, vaid kosmeetilise operatsiooniga.
§ 12. Elundi kaotus või elundi tegevuse lakkamine
(1) Elundi kaotus on kuulmis-, nägemis-, kõne-, sugu- või muu organi eraldamine kehast.
(2) Elundi tegevuse lakkamine on selle püsiv halvatus või muu püsiv tegevusetusseisund.
§ 13. Nägemise kaotus
(1) Nägemise kaotus on:
1) mõlema silma nägemise täielik püsiv kaotus;
2) seisund, mille korral esineb mõlemast silmast nägemise halvenemine sõrmede lugemiseni 2 m kauguselt või lähemalt (nägemisteravus 0,04 ja vähem);
3) püsiv mõlema silma kõigi kestade ravimatu põletik.
(2) Nägemisteravuse kindlaksmääramisel ei arvestata meditsiinilis-tehniliste abivahenditega (prillid või kontaktläätsed) korrigeeritud näitajaid.
§ 14. Kuulmise kaotus
(1) Kuulmise kaotus on mõlema kõrva täielik kurtus või selline pöördumatu kuulmiskahjustus, mille korral isik ei kuule kõnehäält 3–5 cm kaugusel kõrvalestast.
(2) Kuulmise kaotuse kindlaksmääramisel ei arvestata meditsiinilis-tehniliste abivahenditega (kuuldeaparaat) korrigeeritud näitajaid.
§ 15. Keele kaotus
Keele kaotus on võimetus väljendada oma mõtteid häälikutega viisil, mis on teistele isikutele arusaadavad (kõneorgani kaotusest tingitud kõnevõimetus).
§ 16. Liikumisorgani kaotus
(1) Jäseme kaotus on:
1) kogu jäseme eraldamine kehast;
2) jäseme amputatsioon kõrgemalt kui küünar- või põlveliiges.
(2) Jäseme tegevuse lakkamine on selle püsiv halvatus või muu püsiv tegevusetusseisund või muu raske funktsioonikahjustus.
§ 17. Suguvõime kaotus
Suguvõime kaotus on suguühte-, sigitamis-, viljastumis- või sünnitusvõime kaotus.
§ 18. Jõustumine
Määrus jõustub 1. septembril 2002. a.


Kagu-Eesti spetsialistide eluasemete toetuse määramise kord – Riigi Teataja
Kagu-Eesti spetsialistide eluasemete toetuse määramise kord
Kagu-Eesti spetsialistide eluasemete toetuse määramise kord - sisukord
§ 6 Mitteabikõlbulikud kulud
RT IV, 14.04.2020, 7
Vastu võetud 07.04.2020 nr 2
Määrus kehtestatakse kohaliku omavalitsuse korralduse seaduse § 22 lõike 1 punkti 5 ja riigihalduse ministri 30. detsembri 2019 määruse nr 66 "Kagu-Eesti spetsialistide eluasemete toetusmeede" § 17 lõike 1 punkti 1 alusel.
(1) Määrus reguleerib Kagu-Eesti spetsialistide eluasemete toetusmeetmest toetuse andmist, kasutamist ja tagasinõudmist Rõuge vallas.
(3) Määrusega reguleerimata küsimuste lahendamise otsustab Rõuge Vallavalitsus (edaspidi valitsus ).
(1) Toetuse andmise eesmärk on parandada Rõuge vallas elavate spetsialistide elamistingimusi, aidates seeläbi kaasa piirkonna majandusarenguks oluliste spetsialistide jäämisele ja tulemisele piirkonda.
3) eluruum – aasta ringi elamiseks sobiv eramu, ridaelamu- või paarismajaboks või korter;
5) spetsialist – isik, kellel on kutseharidus keskhariduse baasil või kõrgem haridustase ja töökohale vastav erialane väljaõpe või töökogemus ja kes töötab piirkonnas tegutsevas ettevõttes;
6) kutseharidus keskhariduse baasil – vähemalt teise taseme haridus, mis vastab ISCED 2011 (International Standard of Classifacation of Education) rahvusvahelisele ühtse hariduse liigituse ning haridustasemete ja õppekavade kategoriseerimise standardi koodile 4.
1) eluruumi ost;
(3) Abikõlbulikud on vaid panga vahendusel ning toetuse saajale kuuluvalt arvelduskontolt tehtud tehingud.
§ 6. Mitteabikõlbulikud kulud
(1) Abikõlbulikud ei ole:
(2) Toetus ühe spetsialisti eluruumi kohta on kuni 67% projekti abikõlblikest kuludest, minimaalselt 5 000 eurot ja maksimaalselt 10 000 eurot.
1) taotlejal on kutseharidus keskhariduse baasil või kõrgem haridustase ja töökohale vastav erialane väljaõpe või töökogemus;
2) taotlejal on piirkonnas tegutsevas ettevõttes tööandjaga dokumentaalselt tõendatav tähtajatu töösuhe, kus taotleja brutotöötasu taotluse esitamise seisuga on suurem eelmise kalendriaasta maakonna keskmisest brutotöötasust;
4) taotlejal ei ole võlgnevusi Rõuge valla ees;
5) taotleja on eluruumi omanik või kaas- või ühisomanik või on sõlminud notariaalse ostu-müügi eellepingu eluruumi ostmiseks.
(1) Eluruumina kasutatava hoone kasutusotstarve peab olema avalikes registrites majandus- ja taristuministri 2. juuni 2015 määruse nr 51 "Ehitise kasutamise otstarvete loetelu" kohaselt elamu.
(4) ) Meetme raames korrastatav või soetatav eluruum peab asuma Rõuge valla territooriumil.
(2) Informatsioon taotlusvooru avamise ja lõppemise kohta avaldatakse valla lehes ja valla kodulehel.
(3) Vallavalitsuse poolt kinnitatud taotlus- ja aruandevormid ning hindamisjuhend avaldatakse valla kodulehel.
(1) Toetuse saamiseks esitab taotleja valitsusele vormikohase allkirjastatud taotluse.
2) vormikohane tööandja ankeet;
5) eluruumi ostmise korral notariaalne ostu-müügi eelleping;
(3) Käesoleva paragrahvi lõike 2 punktis 6 nimetatud dokumendid võib esitada ka pärast taotluse tingimusliku rahuldamise otsuse tegemist.
(1) Valitsuse ametnik kontrollib taotluse ja taotleja vastavust käesolevas määruses sätestatud tingimustele.
(2) Kui taotluses või selle lisadokumentides on nõutud andmed jäetud esitamata, nendes on muid puudusi või toetuse andmise otsustamiseks on vaja esitada lisadokumente või selgitusi, määrab ametnik puuduste kõrvaldamiseks tähtaja, selgitades, et tähtajaks puuduste kõrvaldamata jätmisel võib jätta taotluse läbi vaatamata. Kui puudused kõrvaldatakse määratud tähtaja jooksul, loetakse taotlus tähtaegselt esitatuks ja võetakse menetlusse.
(3) Ametnik esitab nõuetele vastavad taotlused hindamiseks käesoleva määruse § 14 lõikes 1 nimetatud komisjonile.
(1) Valitsuse moodustatud vähemalt 5-liikmeline komisjon hindab nõuetele vastavaid taotlusi hindamisjuhendi alusel järgmiste kriteeriumide lõikes:
(2) Komisjon koostab taotlustest hindamise alusel, alates kõrgeima koondhindega taotlusest kuni madalaima koondhindega taotluseni, pingerea.
(1) Valitsus teeb komisjoni ettepaneku alusel taotluse rahuldamise, osalise rahuldamise, tingimusliku rahuldamise või rahuldamata jätmise otsuse 60 kalendripäeva jooksul arvates taotluse esitamise tähtajast või toetuse taotlemiseks viimase vajaliku ja nõuetekohase dokumendi saamise päevast.
(2) Taotlused rahuldatakse projektide pingerea alusel kuni taotlusvoorus ettenähtud eelarve ammendumiseni.
(4) Taotluse osalise rahuldamise otsuse võib teha juhul, kui tegemist on rahastatavate projektide pingereas viimase rahastatava projektiga, mille rahastamiseks jätkub toetusvahendeid osaliselt ning taotleja nõustub projekti elluviimisega osalise rahastamisega. Kui taotleja ei ole nõus taotluse osalise rahuldamise ettepanekuga, tehakse taotluse rahuldamata jätmise otsus.
(5) Taotluse tingimuslik rahuldamise otsus tehakse, kui esitatud taotlus ei sisalda käesoleva määruse § 12 lõike 3 punktis 6 nimetatud dokumente, kuid valitsusel on põhjendatud valmisolek nimetatud dokumendid väljastada. Tingimuste tähtajaks täitmata jätmise korral on valitsusel õigus tunnistada tingimuslik rahuldamise otsus kehtetuks.
(1) Taotlejaga, kellele valitsus on otsustanud toetust anda (edaspidi toetuse saaja ), sõlmitakse toetuse kasutamise leping (edaspidi leping ), milles sätestatakse:
(4) Põhjendatud juhtudel võib sõlmida kolmepoolse lepingu, mille poolteks on toetuse saaja, vald ja ehitustööde teostaja, ning sätestada lepingus, et projekti raames tehtavad maksed tasutakse toetuse ulatuses otse ehitustööde teostajale.
(2) Käesoleva määruse § 16 lõikes 4 nimetatud kolmepoolse lepingu sõlmimisel makstakse toetus välja otse ehitustööde teostajale ja täpsemad väljamakse tingimused sätestatakse toetuslepingus.
(1) Toetuse saaja esitab valitsusele toetuse kasutamise kohta vormikohase aruande koos kulu- ja maksedokumentide koopiatega 30 kalendripäeva jooksul arvates toetuslepingus määratud projekti elluviimise lõppkuupäeva.
(3) Valitsusel on õigusteostada kohapealset kontrolli ja auditit toetuse kasutamist kajastavate andmete ja dokumentide osas. Valitsusel on õigus nõuda toetuse saajalt projekti tegevuste ja kulude kohta mistahes täiendavate andmete ja dokumentide esitamist.
(4) Pärast projekti tegevuste ja kulude kontrollimist ja kohapealset kontrolli kiidab valitsus aruande heaks või lükkab selle tagasi 20 kalendripäeva jooksul aruande saamisest arvates.
(5) Valitsus ei kiida aruannet enne heaks, kui toetuse saaja ei ole esitanud eluruumi kohta kasutusteatist või kasutusluba kui see on nõutav ehitusseadustiku lisas 2 toodud tabeli alusel.
6) toetuse saaja pole täitnud käesoleva määruse § 9 lõikes 3 nimetatud nõudeid, va juhul, kui tegemist on vääramatu jõu tagajärjel tekkinud muutusega.
(2) Toetuse tagasinõudmise korral tunnistatakse vastavas ulatuses taotluse rahuldamise otsus kehtetuks. Toetuse kogu ulatuses tagasinõudmise korral taotluse rahuldamise otsus tühistatakse.
(3) Valitsusel on õigus nõuda toetuse saajalt tagasi projekti odavamal elluviimisel kasutamata jäänud vahendid 20 kalendripäeva jooksul toetuse kasutamise aruande esitamisest arvates, kui toetusest jääb kasutamata vähemalt kümme eurot.


text:
Language of document : Bulgarian Czech Estonian Latvian Lithuanian Hungarian Maltese Polish Romanian Slovak Slovene Croatian ECLI:EU:C:1982:335
6. oktoober 1982(*)
Eelotsuse taotlemise kohustus
Kohtuasjas 283/81,
mille esemeks on Euroopa Kohtule EMÜ asutamislepingu artikli 177 alusel esitatud Corte Suprema di Cassazione esimese tsiviilkolleegiumi eelotsusetaotlus nimetatud kohtus pooleliolevas menetluses järgmiste poolte vahel:
Srl CILFIT (likvideerimisel) ja veel 54 isikut, Rooma,
Ministero della Sanità, esindaja: minister, Rooma,
Lanificio di Gavardo SpA, Milano,
eelotsuse tegemiseks EMÜ asutamislepingu artikli 177 kolmanda lõigu tõlgendamise kohta,
EUROOPA KOHUS,
koosseisus: president J. Mertens de Wilmars, kodade esimehed G. Bosco, A. Touffait ja O. Due, kohtunikud P. Pescatore, A. J. Mackenzie Stuart, A. O’Keeffe, T. Koopmans, U. Everling, A. Chloros ja F. Grévisse,
kohtujurist: F. Capotorti,
kohtusekretär: P. Heim,
Õiguslik põhjendus
1 27. märtsi 1981. aasta määrusega, mis saabus Euroopa Kohtusse 31. oktoobril 1981, esitas Corte Suprema di Cassazione EMÜ asutamislepingu artikli 177 alusel eelotsuse küsimuse EMÜ asutamislepingu artikli 177 kolmanda lõigu tõlgendamise kohta.
2 Küsimus kerkis üles villa importijate ja Itaalia tervishoiuministeeriumi vahelises vaidluses väljastpoolt ühendust imporditud villale kohaldatava kindlasummalise tervishoiukontrollimaksu tasumise üle. Asjaomased ettevõtjad tuginesid 28. juuni 1968. aasta määrusele nr 827/68 teatavate asutamislepingu II lisas loetletud toodete turu ühise korralduse kohta (EÜT L 151, lk 16). Nimetatud määruse artikli 2 lõikes 2 keelatakse liikmesriikidel tollimaksuga samaväärse toimega maksude kehtestamine imporditud „loomsetele toodetele”, mida ei ole mujal nimetatud ja mis kuuluvad ühise tollitariifistiku rubriiki 05.15. Tervishoiuministeerium väitis vastuseks sellele argumendile, et asutamislepingu II lisas ei ole villa nimetatud ning seetõttu ei kohaldata villale ühist põllumajanduse turukorraldust.
3 Tervishoiuministeerium järeldas nendest asjaoludest, et ühenduse institutsioonide akti tõlgendamist käsitleva küsimuse vastus on nii ilmne, et välistab igasuguse tõlgendamiskahtluse võimaluse ning seega kõrvaldab vajaduse taotleda asjas eelotsust Euroopa Kohtult. Asjaomased ettevõtjad väitsid, et kuna määruse tõlgendamise küsimus kerkis üles Corte Suprema di Cassazione’s, mille otsuse peale ei saa siseriikliku õiguse järgi edasi kaevata, ei saa nimetatud kohus kooskõlas artikli 177 kolmanda lõiguga vältida kohustust esitada asi Euroopa Kohtusse.
4 Seoses nende vastandlike argumentidega esitas Corte Suprema di Cassazione Euroopa Kohtule järgmise küsimuse:
„Kas EMÜ asutamislepingu artikli 177 kolmas lõik, mis sätestab, et kui nimetatud artikli esimeses lõigus loetletud küsimustega sama liiki küsimus kerkib üles poolelioleva kohtuasja käigus liikmesriigi kohtus, mille otsuse peale ei saa siseriikliku õiguse järgi edasi kaevata, siis peab nimetatud kohus saatma asja Euroopa Kohtusse, kehtestab eelotsuse taotlemise kohustuse, mis ei luba siseriiklikul kohtul hinnata tõstatatud küsimuse põhjendatust, või seab see nimetatud kohustuse – ja millises ulatuses – sõltuvusse sellest, et tõlgendamise osas esineb põhjendatud kahtlusi?”
5 Esitatud küsimusele vastamiseks on vaja arvestada artikliga 177 kehtestatud süsteemi, mis annab Euroopa Kohtule pädevuse teha muu hulgas otsuseid asutamislepingu ja ühenduse institutsioonide õigusaktide tõlgendamise küsimustes.
6 Kõnealuse artikli teises lõigus on ette nähtud, et liikmesriigi kohus „võib”, kui ta leiab, et otsuse tegemiseks on vaja tõlgendamisküsimus lahendada, taotleda sellekohast eelotsust Euroopa Kohtult. Artikli 177 kolmandas lõigus sätestatakse, et kui tõlgendamisküsimus kerkib üles poolelioleva kohtuasja käigus liikmesriigi kohtus, mille otsuse peale ei saa siseriikliku õiguse järgi edasi kaevata, siis „peab” nimetatud kohus saatma asja Euroopa Kohtusse.
7 Kohustus saata küsimus Euroopa Kohtusse põhineb ühenduse õiguse kohaldamise eest vastutavate siseriiklike kohtute ja Euroopa Kohtu vahelisel koostööl, mille eesmärk on tagada ühenduse õiguse nõuetekohane kohaldamine ja ühetaoline tõlgendamine kõikides liikmesriikides. Täpsemalt on artikli 177 kolmanda lõigu eesmärk vältida ühenduses lahknevusi ühenduse õiguse küsimusi käsitlevates kohtuotsustes. Kui on üles kerkinud tõlgendamisküsimus artikli 177 tähenduses, tuleb nimetatud kohustuse ulatust hinnata kõnealuseid eesmärke arvestades ning vastavalt siseriiklike kohtute ja Euroopa Kohtu pädevusele.
8 Sellega seoses on vaja täpsustada väljendi „kui mingi niisugune küsimus kerkib üles” tähendus ühenduse õiguse mõttes, et määrata asjaolud, mille korral liikmesriigi kohus, mille otsuse peale ei saa siseriikliku õiguse järgi edasi kaevata, on kohustatud saatma küsimuse Euroopa Kohtusse.
9 Sellega seoses tuleb esiteks märkida, et artikkel 177 ei sätesta õiguskaitsevahendit siseriiklikus kohtus poolelioleva kohtuasja pooltele. Ainuüksi poole väide, et vaidluses on tekkinud ühenduse õiguse tõlgendamise küsimus, ei tähenda asjaomase kohtu jaoks kohustust lugeda nimetatud küsimus üleskerkinuks artikli 177 tähenduses. Kuid vajadusel võib siseriiklik kohus saata küsimuse Euroopa Kohtusse omal algatusel.
10 Teiseks, artikli 177 teise ja kolmanda lõigu vahelisest seosest tuleneb, et kolmandas lõigus nimetatud kohtul on kõigi teiste siseriiklike kohtutega võrdne kaalutlusõigus otsustada, kas kohtuotsuse tegemiseks on tingimata vaja otsust ühenduse õiguse kohta. Järelikult ei ole kõnealused kohtud kohustatud saatma Euroopa Kohtusse nendes kohtutes üleskerkinud küsimust ühenduse õiguse tõlgendamise kohta, kui kõnealune küsimus ei ole asjassepuutuv, see tähendab, kui vastus, sõltumata sellest, milline see on, ei mõjuta mingil viisil vaidluse lahendust.
11 Kui aga kõnealused kohtud leiavad, et nende menetluses oleva vaidluse lahendamiseks tuleb tugineda ühenduse õigusele, paneb artikkel 177 neile kohustuse saata Euroopa Kohtusse iga tekkida võiv tõlgendamisküsimus.
12 Corte di Cassazione esitatud küsimuse eesmärk on kindlaks teha, kas teatud asjaoludel võib artikli 177 kolmandas lõigus sätestatud kohustus siiski olla piiratud.
13 Sellega seoses tuleb meelde tuletada, et 27. märtsi 1963. aasta otsuses liidetud kohtuasjades 28–30/62: Da Costa v. Nederlandse Belastingadministratie (EKL 1963, lk 75) otsustas Euroopa Kohus, et „kuigi artikli 177 kolmanda lõigu kohaselt on siseriiklikul kohtul, mille otsuste peale ei saa siseriikliku õiguse järgi edasi kaevata, piiramatu kohustus saata Euroopa Kohtusse kõik tõlgendamisküsimused, mis neis kohtutes üles kerkivad, võib selle kohustuse eesmärk Euroopa Kohtu varasemate tõlgenduste tõttu kaduda ja kohustus kaotab seega oma sisu. Sellise olukorraga on tegemist eelkõige juhul, kui üleskerkinud küsimus langeb sisuliselt kokku küsimusega, mille kohta on analoogilises asjas eelotsus juba tehtud”.
14 Samamoodi võib artikli 177 kolmandas lõigus sätestatud kohustust piirata ka see, kui Euroopa Kohtu väljakujunenud praktikas on kõnesolev õigusküsimus juba lahendatud, sõltumata menetluse olemusest, mis sellise kohtupraktika on tinginud, ja seda isegi siis, kui vaidlusalused küsimused ei ole täiesti identsed.
15 Ei tohi siiski unustada, et kõigil sellistel juhtudel on siseriiklikel kohtutel, sealhulgas artikli 177 kolmandas lõigus nimetatud kohtutel, täielik vabadus saata asi Euroopa Kohtusse, kui nad peavad seda vajalikuks.
16 Lõpetuseks, ühenduse õiguse õige kohaldamine võib olla niivõrd ilmselge, et ei jää ruumi põhjendatud kahtlusele, kuidas lahendada üleskerkinud küsimus. Enne sellekohase otsuse tegemist peab siseriiklik kohus veenduma, et küsimus on niisama ilmselge teiste liikmesriikide kohtute ja Euroopa Kohtu jaoks. Siseriiklik kohus võib ainult juhul, kui need tingimused on täidetud, jätta küsimuse Euroopa Kohtule esitamata ja lahendada selle omal vastutusel.
17 Sellise võimaluse olemasolu tuleb siiski hinnata ühenduse õiguse erijoonte ja selle tõlgendamisel tekkivate eriliste raskuste alusel.
18 Kõigepealt tuleb arvesse võtta, et ühenduse õigusaktid on välja töötatud mitmes keeles ja erinevad keeleversioonid on võrdselt autentsed. Ühenduse õigusnormi tõlgendamine eeldab seega keeleversioonide võrdlemist.
19 Samuti tuleb märkida, et isegi siis, kui keeleversioonid on üksteisega täielikus vastavuses, on ühenduse õiguses kasutatav terminoloogia talle eriomane. Lisaks peab rõhutama, et õigusmõistetel ei ole ühenduse õiguses ja eri liikmesriikide õiguses tingimata sama sisu.
20 Lõpetuseks, ühenduse iga õigusnormi tuleb käsitada selle kontekstis ja tõlgendada ühenduse õigust kui tervikut silmas pidades, arvestades õiguse eesmärke ja arengu taset kuupäeval, mil kõnealust normi tuleb kohaldada.
21 Eeltoodut arvestades tuleb Corte Suprema di Cassazione esitatud küsimusele vastata, et EMÜ asutamislepingu artikli 177 kolmandat lõiku tuleb tõlgendada nii, et kohus, mille otsuse peale ei saa siseriikliku õiguse järgi edasi kaevata ja kus kerkib üles ühenduse õiguse küsimus, on kohustatud saatma küsimuse Euroopa Kohtusse, välja arvatud juhul, kui kohus on tuvastanud, et üleskerkinud küsimus ei ole asjassepuutuv või et Euroopa Kohus on kõnesolevat ühenduse õigusnormi juba tõlgendanud või et ühenduse õiguse õige kohaldamine on niivõrd ilmselge, et põhjendatud kahtlus ei ole võimalik. Sellise võimaluse olemasolu tuleb hinnata, arvestades ühenduse õiguse erijooni, selle tõlgendamisel tekkivaid erilisi raskusi ja kohtuotsuste lahknevuse ohtu ühenduses.
22 Euroopa Kohtule märkusi esitanud Itaalia valitsuse, Taani valitsuse ja Euroopa Ühenduste Komisjoni kohtukulusid ei hüvitata.
Et põhikohtuasja poolte jaoks on käesolev menetlus Corte Suprema di Cassazione’s poolelioleva asja üks staadium, otsustab kohtukulude jaotuse siseriiklik kohus.
vastuseks küsimusele, mille talle 27. märtsi 1981. aasta määrusega esitas Corte Suprema di Cassazione, otsustab:
EMÜ asutamislepingu artikli 177 kolmandat lõiku tuleb tõlgendada nii, et kohus, mille otsuse peale ei saa siseriikliku õiguse järgi edasi kaevata ja kus kerkib üles ühenduse õiguse küsimus, on kohustatud saatma küsimuse Euroopa Kohtusse, välja arvatud juhul, kui kohus on tuvastanud, et üleskerkinud küsimus ei ole asjassepuutuv või et Euroopa Kohus on kõnesolevat ühenduse õigusnormi juba tõlgendanud või et ühenduse õiguse õige kohaldamine on niivõrd ilmselge, et põhjendatud kahtlus ei ole võimalik. Sellise võimaluse olemasolu tuleb hinnata, arvestades ühenduse õiguse erijooni, selle tõlgendamisel tekkivaid erilisi raskusi ja kohtuotsuste lahknevuse ohtu ühenduses.
Touffait
Pescatore Mackenzie Stuart
Everling Chloros
Kuulutatud avalikul kohtuistungil 6. oktoobril 1982 Luxembourgis.
J. Mertens de Wilmars
* Kohtumenetluse keel: itaalia.

matches: kohus kohus kohus kohus kohus kohus kohus kohus Kohus kohus Kohus