Linna avalike alade ajutisest sulgemisest ja kasutamise piiramisest > Tallinn
Linna avalike alade ...
Tallinna linnavalitsuse korraldus linna omandis olevate avalike alade ajutise sulgemise ja kasutamise piiramise kohta.
383-k
Tallinna linna omandis olevate avalike alade ajutine sulgemine ja kasutamise piiramine
Vabariigi Valitsuse 12. märtsi 2020 korraldusega nr 76 „Eriolukorra väljakuulutamine Eesti Vabariigi haldusterritooriumil“ kuulutas Vabariigi Valitsus Eesti Vabariigi haldusterritooriumil välja eriolukorra seoses COVID-19 haigust põhjustava koroonaviiruse pandeemilise levikuga maailmas, viiruse Eesti-sisese leviku tuvastamisega ja laienemise suure tõenäosusega ja sellest tingitud massilise nakatumise ohuga ning vajadusega rakendada hädaolukorra seaduse 4. peatüki 2. jaos sätestatud juhtimiskorraldust ning anda võimalus rakendada vajaduse korral samas peatükis sätestatud meetmeid.
Peaministri 24. märtsi 2020 korraldusega nr 45 „Eriolukorra juhi korraldus seoses liikumisvabaduse piirangute kehtestamisega avalikes kohtades“ keelati avalikus kohas viibida ja liikuda rohkem kui kahel isikul üheskoos ning kohustati hoidma avalikuks kasutamiseks ette nähtud kohtades, mille all mõeldakse ka väliseid mängu- ja spordiväljakuid, teiste isikutega vähemalt kahemeetrist vahemaad. Nimetatud piirangud kehtestati põhjusel, et rahvarohketes kohtades on viiruse leviku risk väga suur ja seetõttu on praeguses suure nakatunute arvuga olukorras proportsionaalne piirata nimetatud kohtades isikute liikumist ja koosviibimist. Liikumisvabaduse piirang on vajalik inimeste elu ja tervise ning ülekaaluka avaliku huvi kaitseks, et tõkestada COVID-19 haigust põhjustava viiruse levikut.
Terviseameti avaldatud info kohaselt levivad koroonaviirused enamikul juhtudel piisknakkusena (köhimisel, aevastamisel) ja kontakti kaudu, kuid ei ole välistatud ka muud levimisviisid. Uue koroonaviiruse (SARS-CoV-2) säilivus väliskeskkonnas pole praegu täpselt teada. Teiste koroonaviiruste keskkonnastabiilsust hindavate uuringute kohaselt võivad viirused säilida pindadel soodsates oludes (6–8 °C ja niiskus) kuni üheksa päeva. Seega kanduvad koroonaviirused hõlpsasti edasi pindade kaudu.
Koroonaviiruse leviku tõkestamise seisukohast on oluline viia inimeste ebavajalikud otsekontaktid ja liikumine miinimumini. Praegune kogemus näitab, et võetud meetmed – liikumispiirangud ja viibimiskeelud – ei ole viiruse leviku tõkestamiseks piisavalt tõhusad. Suur osa inimesi ei mõista jätkuvalt ise ega ole lastelegi piisavalt selgitanud, et ka väliskeskkonnas tuleb hoida teiste inimestega distantsi ning vältida kokkupuudet avalikku kohta paigaldatud inventari, seadmete ja rajatistega, sest ei saa olla kindel nende nakkusohutuses.
Tallinna linna avalikel mängu- ja spordiväljakutel ning koerte jalutusväljakutel on viimasel ajal olnud (eriti puhkepäevadel) koos rohkelt inimesi. Kuna kevade saabumise ja muude liikumispiirangute rakendamise tõttu suureneks neil linnale kuuluvatel avalikel aladel aega veetvate inimeste hulk veelgi, siis peab linnavalitsus sealset nakkusohtu väga suureks. Mängu- ja spordiväljakutel ning koerte jalutusväljakutel ei ole pindade desinfitseerimine tulemuslik. Lisaks puutuvad lapsed mängu- ja spordiväljakutel üksteisega vahetult kokku.
Et viirus on väga kergesti nakkav, ei ole mängu- ja spordiväljakute ning koerte jalutusväljakute nakkusohutut kasutamist võimalik tagada isegi mitte sellega, kui eriolukorra juhi korraldusega kehtestatakse avalikus kohas liikumisele lisapiiranguid. Nakkusoht säilib ka nimetatud objektide väiksema kasutusintensiivsuse korral.
Tallinna linnas, mis on suurima elanike arvuga linn Eestis ja kus on tuvastatud enim viirusega nakatunuid, ei ole võimalik praeguses olukorras piirata haiguse levikut lisameetmeid võtmata.
Lähtudes eeltoodust ei ole praegu võimalik täielikult tagada korralduses nimetatud objektide nakkusohutut kasutamist ning võib kaasneda oht tervisele.
Selline olukord linnale kuuluvatel avalikel mängu- ja spordiväljakutel ning koerte jalutusväljakutel ei ole kooskõlas Vabariigi Valitsuse kehtestatud avalike kogunemiste keelu ja avalikuks kasutamiseks mõeldud asutustele kehtestatud piirangute, samuti eriolukorra juhi kehtestatud liikumisvabaduse piirangute eesmärkidega. Samuti on see vastuolus avalikus ruumis nakkusohu vältimiseks antud käitumissoovitustega.
Tallinna linnal kui paljude mängu- ja spordiväljakute ning koerte jalutusväljakute omanikul ei ole praeguses olukorras muude meetmetega võimalik tagada kasutajate ohutust enam kui 300-l avalikus kasutuses oleval mängu- ja spordiväljakul ning 20-l koerte jalutusväljakul.
Tallinna Loomaaed ja Tallinna Botaanikaaed on Tallinna linna asutused, mille territooriumi haldaja on Tallinna linn. Koroonaviiruse tõkestamiseks ja külastajate ohutuse tagamiseks suletakse ka nende territooriumid külastajatele, v.a botaanikaaia avatud territooriumi pargiala.
Kohaliku omavalitsuse korralduse seaduse § 30 lõike 1 punkti 3 kohaselt lahendab ja korraldab linnavalitsus kohaliku elu küsimusi, mis ei kuulu volikogu pädevusse.
Tallinna Linnavolikogu 13. juuni 2013 määruse nr 31 „Linnavara valitsemise kord“ kohaselt korraldab linnavara valdamist linnavalitsus.
Korrakaitseseaduse § 571punkti 2 kohaselt teostab valla- või linnavalitsus riiklikku järelevalvetavalikus kohas käitumise üldnõuete järgimise üle oma haldusterritooriumil. Korrakaitseseaduse § 55 lõike 1 punkti 8 alusel on avalikus kohas keelatud viibida ilma omaniku või valdaja loata asjakohaselt tähistatud ohutuse tagamiseks piiratud kohas, välja arvatud juhul, kui sellises kohas viibitakse ohu tõrjumiseks või korrarikkumise kõrvaldamiseks.
Järelevalvet oma haldusterritooriumil linnale kuuluva vara kasutamise ja selle kasutamise piirangute üle teeb linnavalitsus oma ametiasutuste kaudu. Linna ametiasutustel on nende põhimääruste kohaselt oma ülesannete täitmiseks riigi ja Tallinna õigusaktides sätestatud korras õigus teha oma pädevuse piires ettekirjutusi ja rakendada sunnivahendeid või sanktsioone seaduses sätestatud alustel. Seega korrakaitseseaduse § 571punkti 2 kohaselt teevad riiklikku järelevalvet avalikus kohas käitumise üldnõuete järgimise üle linnavalitsuse nimel linnaosa valitsus, munitsipaalpolitsei amet ning keskkonna- ja kommunaalamet.
Tulenevalt eelnimetatud asjaoludest ning kohaliku omavalitsuse korralduse seaduse § 30 lg 1 p 3, korrakaitseseaduse § 571 p 2 ja § 55 lg 1 p 8 alusel ning kooskõlas Tallinna Linnavolikogu 13. juuni 2013 määrusega nr 31 „Linnavara valitsemise kord“
Sulgeda Tallinna linna omandis olevad avalikud mängu- ja spordiväljakud ning koerte jalutusväljakud ja suletud munitsipaalasutuste juures asuvad mängu- ja spordiväljakud ning keelata nende kasutamine ja seal viibimine 26. märtsist 2020 kuni linnavalitsuse sellekohase uue otsuse tegemiseni.
Sulgeda külastajatele Tallinna Loomaaia territoorium alates 26. märtsist 2020 kuni linnavalitsuse sellekohase uue otsuse tegemiseni.
Sulgeda külastajatele Tallinna Botaanikaaia territoorium, jättes avatuks pargiala alates 26. märtsist 2020 kuni linnavalitsuse sellekohase uue otsuse tegemiseni.
Punktides 2 ja 3 nimetatud piirangud ei kehti nimetatud asutuste töötajatele.
Linnaosade valitsustel korraldada punktis 1 nimetatud väljakute, v.a suletud munitsipaalasutuste juures paiknevate mängu- ja spordiväljakute sulgemine, ajutise kasutuskeelu tähistamine ja suletud väljakutele korralduse resolutiivosa punktis 1 nimetatud teabe paigutamine.
Tallinna Haridusametil korraldada suletud munitsipaalasutuste juures asuvate mängu- ja spordiväljakute sulgemine, ajutise kasutuskeelu tähistamine ja väljakutele korralduse resolutiivosa punktis 1 nimetatud teabe paigutamine.
Tallinna Haridusametil anda Tallinna linna koolieelsetele munitsipaallasteasutustele lisajuhiseid lasteasutuse rühmadele avatud mänguväljakute kasutamiseks eriolukorra ajal.
Volitada Tallinna linnaosade valitsusi, Tallinna Keskkonna- ja Kommunaalametit ning Tallinna Munitsipaalpolitsei Ametit tegema riiklikku järelevalvet korralduse punkti 1 täitmise üle. Järelevalve teostajal on õigus rakendada korralduse täitmata jätmise korral korrakaitseseaduse § 28 lõigetes 1–3 nimetatud haldussunnivahendit.
Linnakantseleil teha korraldus teatavaks linna veebilehel. Avaldada korralduses sisalduv informatsioon ajalehtedes Pealinn ja Stolitsa ning linnaosa ajalehtedes.
Korraldus jõustub 25. märtsil 2020.


Kehtna 21.02.2018 nr 10
Määrus kehtestatakse sotsiaalhoolekande seaduse § 14 lõike 2 alusel, kohaliku omavalitsuse korralduse seaduse § 6 lõike 1, § 22 lõike 1 punkti 5 alusel.
(2) Väljaspool rahvastikuregistrisse kantud elukohta viibivale isikule korraldab vältimatu sotsiaalabi andmist vald, kui isik abi vajamise ajal viibib valla territooriumil. (3) Väljaspool rahvastikuregistrisse kantud elukohta viibivale isikule võib sotsiaalteenuste ja muu abi andmist korraldada vallavalitsus, kui isik viibib valla haldusterritooriumil abi vajamise ajal, märgitud tegevus kooskõlastatakse isiku rahvastikuregistrisse kantud elukoha järgse kohaliku omavalitsuse üksusega.
Toetused jagunevad isiku sissetulekust sõltuvateks ja sissetulekust mittesõltuvateks toetusteks.
(1) Sissetulekutest sõltuvad toetused on: lasteaiatoidu toetus; koolitoidu toetus; toetus prilliklaaside maksumuse kompenseerimiseks; toetus retseptiravimite ja abivahendite maksumuse kompenseerimiseks; toetus haigla visiidi- ja/või voodipäevatasu kompenseerimiseks; toetus õpilaskodu ja ühiselamu kulude kompenseerimiseks.
esmakordselt kooli mineva lapse toetus;
lapse sünnitoetus.
TOETUSE TAOTLEMINE, MÄÄRAMINE JA MAKSMINE
(1) Toetuse taotlemiseks esitab taotleja kirjaliku vormikohase avalduse (lisad 1-4) Kehtna Vallavalitsusele (edaspidi vallavalitsus), milles ta põhjendab toetuse saamise vajadust ning kinnitab allkirjaga esitatud andmete õigsust.
(2) Toetust on õigus taotleda kolme kuu jooksul pärast nende kulutuste tegemist, mille hüvitamiseks toetust taotletakse, või pärast sündmust, mille korral toetust makstakse.
(1) Avaldust menetleval töötajal on õigus toetuse vajaduse hindamiseks:
1) nõuda taotlejalt täiendavaid dokumente ning andmeid taotleja ja tema pereliikmete kohta avalduse lahendamiseks oluliste asjaolude kindlaks tegemiseks; 2) teha kodukülastusi;
(2) Vallavalitsus otsustab toetuse määramise kümne tööpäeva jooksul nõuetekohase taotluse esitamisest. Toetuse määramiseks esitab vallavalitsuse sotsiaaltööspetsialist vastava ettepaneku.
(4) Vallavalitsus võib jätta toetuse määramata kui taotleja:
4) või tema pereliikmete kasutuses või omandis olevad vallas- või kinnisasjad tagavad toimetulekuks piisavalt elatusvahendeid;
(5) Sünnitoetuse taotlemiseks esitatud dokumendid vaatab vallavalitsuse vastav ametnik läbi 10 (kümne) tööpäeva jooksul arvestades nende saabumise päevast ning esitab dokumendid väljamakse teostamiseks. Toetuse määramisest keeldumise korral teatatakse sellest taotlejale kirjalikult 5 (viie) tööpäeva jooksul märkides ära keeldumise põhjuse.
(6) Sünnitoetust ei määrata, kui laps sündis surnult või lapse äravõtmisel toetuse taotlejalt seaduses sätestatud korras.
(1) Toetus kantakse taotleja arvelduskontole 10 päeva jooksul pärast toetuse määramist. Erandjuhul võib toetuse maksta välja postiasutuse kaudu või üle kanda teenust osutava isiku või asutuse arvelduskontole.
(4) Sünnitoetus kantakse taotleja arvelduskontole või taotluses märgitud kolmanda isiku arvelduskontole või makstakse välja sularahas kümne tööpäeva jooksul volitatud ametniku otsusest arvates.
(5) Sotsiaalosakonna ettepanekul võib vallavalitsus oma korraldusega asendada rahalise toetuse lapsele vajalike esemete, toiduainete või ravimitega.
(2) Toetuse määramise periood on 1. september kuni 31. detsember ning 1. jaanuar kuni 31. august.
(3) Toetuse määramise periood on 1. september kuni 31. detsember ning 1. jaanuar kuni õppeperioodi lõpuni.
(3) Toetuse määramise periood 1.september kuni 31. detsember ning 1. jaanuar kuni õppeperioodi lõpuni.
§ 11. Toetus prilliklaaside maksumuse kompenseerimiseks Toetus määratakse kuludokumendi alusel prilliklaaside maksumuse osaliseks kompenseerimiseks täiskasvanutel, laste prilliklaaside maksumus kompenseeritakse täies ulatuses.
(2) Toetus invatehniliste abivahendite ostmiseks või rentimiseks määratakse isikule, kes haiguse või puude tõttu vajab abivahendit, omaosaluse kulude osaliseks hüvitamiseks perevõi eriarsti tõendi või kulu tõendava dokumendi alusel.
§ 13. Toetus haigla visiidi- ja/või voodipäevatasu kompenseerimiseks Toetus haigla visiidi- ja/või voodipäevatasu osaliseks või täielikuks hüvitamiseks määratakse taotleja avaldusele lisatud kuludokumendi alusel.
(2) Toetus makstakse matuse korraldajale vormikohase avalduse (lisa3) alusel. Avalduse esitamise tähtaeg on üks kuu alates surma registreerimisest.
(1) Esmakordselt kooli mineva lapse toetust makstakse vastavalt eelarve võimalustele esimesse klassi astuvatele lastele vallavalitsuse korralduse alusel. Toetuse määramise aluseks on Eesti Hariduse Infosüsteemi vastava õppeaasta 10. septembri andmed.
(2) Avaldus tuleb esitada vastava kooli 1. klassi klassijuhatajale või kooli kantseleisse 11. septembriks. Toetus makstakse välja õigustatud isikule 1. oktoobriks.
(1) Sünnitoetust makstakse lapse sünni korral avalduse esitanud vanemale, eestkostjale või lapsendajale (edaspidi toetuse taotleja) tingimusel, et
2) üks lapse vanematest või üksikvanem on rahvastikuregistri andmetel Kehtna valla elanik vähemalt kuus kuud enne lapse sündi, teise vanema elukoht peab olema lapse sündimise päeval Kehtna vald;
(2) Alates 1. jaanuarist 2018 on sünnitoetuse suuruseks 300 (kolmsada) eurot.
(4) Isikutele, kellele on alates 2016 aastast kuni käesoleva määruse jõustumiseni makstud Kehtna Vallavolikogu 22. jaanuari 2013 määruse nr. 69 „Lapse sünnitoetuse määramise ja maksmise kord“ või Järvakandi Vallavalitsuse 9. märtsi 2016 määruse nr.4 „Järvakandi valla eelarvest makstavate täiendavate sotsiaaltoetuste määramise ja maksmise kord“ alusel üksnes sünnitoetuse I osa ning, kes vastavad II osa väljamaksmise ajal käesoleva määruse § 16 lõikes 1 sätestatud tingimustele, arvestatakse ning makstakse sünnitoetuse II osa välja käesolevas määruses kehtestatud määra alusel.
(5) Toetuse taotleja esitab Vallavalitsusele kirjalikult vormikohase avalduse (lisa 4) hiljemalt ühe kuu jooksul lapse sünnist ning lisab koopia toetuse taotleja isikut tõendavast dokumendist. Toetuse taotleja võib dokumendid esitada postiga või digitaalse allkirjaga ekirjana.
(6) Vallavalitsusel on õigus nõuda vajadusel toetuse taotlejalt täiendavaid dokumente, mis aitavad tõendada taotleja õigust saada toetust.
§17. Vastuvõtt lapsele ja vanematele
§ 18. Toetuste määramine erandkorras
(1) Käesolevat määrust rakendatakse tagasiulatuvalt alates 1. jaanuarist 2018.
(2) Isikutele, kelle laps on sündinud enne 1. jaanuari 2018 makstakse sünnitoetuse II osa välja nende lapse 1 aastaseks saamisel esitatava avalduse alusel.
(3) Isikutele, kelle laps on sündinud alates 1. jaanuarist 2018, kuid kellele on makstud enne käesoleva määruse jõustumist kehtiva määruse alusel sünnitoetuse I osa, makstakse sünnitoetuse II osa välja peale määruse jõustumist kuu aja jooksul. (4) Käesoleva määruse rakendamiseks võib vallavalitsus anda välja õigusakte.
(1.) Tunnistada kehtetuks Kehtna Vallavolikogu 20. aprillil 2016 määrus nr 51 „Sotsiaaltoetuste maksmise tingimused ja kord“.
(2.) Tunnistada kehtetuks Järvakandi Vallavalitsuse 9. märtsi 2016 määrus nr. 4 „Järvakandi valla eelarvest makstavate täiendavate sotsiaaltoetuste määramise ja maksmise kord“
(3)Tunnistada kehtetuks Kehtna Vallavolikogu 22. jaanuari 2013 määrus nr. 69 „Lapse sünnitoetuse määramise ja maksmise kord“.


Riikliku pensionikindlustuse seaduse muutmise ja sellega seonduvalt teiste seaduste muutmise seadus – Riigi Teataja
Riikliku pensionikindlustuse seaduse muutmise ja sellega seonduvalt teiste seaduste muutmise seadus
RT I, 22.06.2016, 1
13.06.2016 otsus nr 786
Vastu võetud 01.06.2016
§ 1. Riikliku pensionikindlustuse seaduse muutmine
Riikliku pensionikindlustuse seaduses tehakse järgmised muudatused:
1) paragrahvi 4 lõiget 1 täiendatakse punktiga 3 järgmises sõnastuses:
„3) käesolevas seaduses sätestatud erisusi arvestades isikule, kes elab välisriigis, millega Eestil puudub välisleping.”;
2) paragrahvi 4 lõige 11 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„(11) Isikul, kelle elukoht on lisaks Eestile välisriigis, on õigus riiklikule pensionile käesoleva seaduse § 4 lõike 1 punktides 1 ja 2 nimetatud isikutega võrdsetel tingimustel, kui ta on resident tulumaksuseaduse § 6 lõike 1 tähenduses või kui ta elab Eestis püsivalt välismaalaste seaduse § 6 tähenduses.”;
3) paragrahvi 20 lõiked 4 ja 41 muudetakse ning sõnastatakse järgmiselt:
„(4) Käesoleva paragrahvi lõikes 2 või 3 nimetatud isikule määratakse toitjakaotuspension, kui toitjal oli surma päevaks pensionistaaž, mis oleks olnud vajalik temale vanaduspensioni (§ 7) määramiseks, või järgmine vanusele vastav Eestis omandatud pensionistaaž:
(41) Toitjakaotuspensioni määramiseks käesoleva paragrahvi lõikes 4 sätestatud pensionistaaži nõuet ei ole, kui toitja suri Eesti õigusaktide alusel tuvastatud tööõnnetuse või kutsehaiguse tagajärjel.”;
4) paragrahvi 20 täiendatakse lõikega 42 järgmises sõnastuses:
„(42) Käesoleva paragrahvi lõikes 2 või 3 nimetatud isikule, kelle toitja vanus surma päeval oli kuni 24 aastat, määratakse toitjakaotuspension, kui toitja oli elanud Eestis käesoleva seaduse § 4 lõike 1 punktis 1 või 2 nimetatud alusel vähemalt ühe aasta vahetult enne surma või kui toitjal oli vähemalt ühe aasta pikkune Eestis omandatud pensionistaaž.”;
5) paragrahvi 20 täiendatakse lõikega 8 järgmises sõnastuses:
„(8) Toitjakaotuspensioni käesoleva seaduse alusel ei määrata ning määratud toitjakaotuspensioni maksmine lõpetatakse, kui isik saab mõne teise riigi vanadus-, töövõimetus- või rahvapensioni.”;
6) paragrahvi 22 lõike 1 punkt 1 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„1) vanaduspensioniealiseks saanud isikul, kellel ei ole õigust vanaduspensionile ja kes on elanud Eestis käesoleva seaduse § 4 lõike 1 punktis 1 või 2 nimetatud alusel vähemalt viis aastat vahetult enne pensioni taotlemist;”;
7) paragrahvi 22 lõike 1 punkt 3 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„3) käesoleva seaduse §-s 20 nimetatud isikutel, kellel seoses toitjal nõutava pensionistaaži puudumisega ei ole õigust toitjakaotuspensionile, kui toitja oli elanud Eestis käesoleva seaduse § 4 lõike 1 punktis 1 või 2 nimetatud alusel vähemalt ühe aasta vahetult enne surma;”;
8) paragrahvi 25 lõige 2 tunnistatakse kehtetuks;
9) paragrahvi 31 lõige 11 tunnistatakse kehtetuks;
10) paragrahvi 31 täiendatakse lõikega 12 järgmises sõnastuses:
„(12) Välisriigis elav või välisriiki elama asuv isik, kes soovib varem määratud pensioni maksmist välisriiki, esitab Sotsiaalkindlustusametile kirjaliku avalduse.”;
11) paragrahvi 36 täiendatakse lõikega 11 järgmises sõnastuses:
„(11) Välisriigis elava isiku kirjaliku avalduse alusel võib pensioni maksta üks kord kvartalis või üks kord poolaastas tagantjärele.”;
12) paragrahvi 37 tekst muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„Riikliku pensioni maksmisel lähtutakse riikliku pensioni üldsummast, mille moodustab isikule määratud riiklik pension koos pensionilisa või suurendusega.”;
13) seadust täiendatakse §-ga 391 järgmises sõnastuses:
„§ 391. Pensioni maksmist mõjutavad asjaolud
(3) Sotsiaalkindlustusametil on pensioni määramisel, ümberarvutamisel ja maksmisel lisaks rahvastikuregistri seaduses sätestatud andmetele õigus lähtuda ka muudest temale teadaolevatest andmetest, mis toovad kaasa pensioni maksmise peatamise või lõpetamise või pensioni suuruse muutumise.”;
14) paragrahvi 42 lõiget 1 täiendatakse teise lausega järgmises sõnastuses:
„Käesolevat paragrahvi kohaldatakse isikule, kes elab lepinguriigi territooriumil.”;
15) paragrahvi 42 lõiked 51–8 tunnistatakse kehtetuks;
16) seadust täiendatakse §-dega 422–424 järgmises sõnastuses:
„§ 422. Riikliku pensioni määramise ja maksmise erisused välisriigis elamise korral
(4) Elusoleku tõendi andmekoosseis kehtestatakse käesoleva seaduse § 39 alusel kehtestatud määrusega.”;
17) paragrahvi 46 lõiked 1–3 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„(1) Kui kohus mõistab pensionäri süüdi ja karistab teda vangistusega, peatatakse riikliku pensioni maksmine vangistuse kandmise ajaks.
(3) Kui kohus määrab pensionäri suhtes psühhiaatrilise sundravi kohaldamise, makstakse nimetatud sundravi kohaldamise ajal pensioni pooles rahvapensioni määras, kuid mitte rohkem kui isikule määratud, ümberarvutatud ja indekseeritud pensioni suuruses.”;
18) seadust täiendatakse §-ga 461 järgmises sõnastuses:
„§ 461. Pensioni maksmise peatamine isiku kadumise korral
(3) Kui isik on teadmata kadunud ja tema ülalpeetavatel on tekkinud käesoleva seaduse § 20 lõike 5 alusel õigus toitjakaotuspensionile, vähendatakse temale tagantjärele väljamakstavat pensioni ülalpeetavatele makstud toitjakaotuspensioni võrra.”.
Avaliku teenistuse seaduse § 113 lõige 9 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„(9) Riikliku vanaduspensioni suurendusele kohaldatakse riikliku pensionikindlustuse seaduse sätteid, arvestades käesoleva seaduse erisusi.”.
§ 3. Kohtute seaduse muutmine
Kohtute seaduse § 1327 lõige 1 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„(1) Kohtunikupensionile kohaldatakse riikliku pensionikindlustuse seaduse sätteid, arvestades käesoleva seaduse erisusi.”.
§ 4. Okupatsioonirežiimide poolt represseeritud isiku seaduse muutmine
Okupatsioonirežiimide poolt represseeritud isiku seadust täiendatakse §-ga 111 järgmises sõnastuses:
„§ 111. Riikliku pensionikindlustuse seaduse kohaldamine
Käesolevas seaduses sätestatud pensionile kohaldatakse riikliku pensionikindlustuse seaduse sätteid, arvestades käesoleva seaduse erisusi.”.
§ 5. Prokuratuuriseaduse muutmine
Prokuratuuriseaduses tehakse järgmised muudatused:
1) paragrahvi 25 lõikes 1 asendatakse sõna „pensioniea” tekstiosaga „riikliku pensionikindlustuse seaduse §-s 7 sätestatud vanaduspensioniea”;
2) paragrahvi 25 lõiget 2 täiendatakse pärast sõnu „vanaduspensionile on” tekstiosaga „riikliku pensionikindlustuse seaduse §-s 7 sätestatud vanaduspensioniea saabumisel”;
3) paragrahvi 25 lõige 10 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„(10) Prokuröri vanaduspensionile kohaldatakse riikliku pensionikindlustuse seaduse sätteid, arvestades käesoleva seaduse erisusi.”.
§ 6. Päästeteenistuse seaduse muutmine
Päästeteenistuse seaduse § 18 lõige 1 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„(1) Päästeteenistuja riiklikule vanaduspensionile kohaldatakse riikliku pensionikindlustuse seaduse sätteid, arvestades käesoleva seaduse erisusi.”.
§ 7. Riigikontrolli seaduse muutmine
Riigikontrolli seaduse § 547 lõige 1 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„(1) Käesolevas seaduses sätestatud pensionile kohaldatakse riikliku pensionikindlustuse seaduse sätteid, arvestades käesoleva seaduse erisusi.”.
§ 8. Soodustingimustel vanaduspensionide seaduse muutmine
Soodustingimustel vanaduspensionide seaduse preambul muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„Soodustingimustel vanaduspensionile kohaldatakse riikliku pensionikindlustuse seaduse sätteid, arvestades käesoleva seaduse erisusi.”.
§ 9. Vabariigi Presidendi ametihüve seaduse muutmine
Vabariigi Presidendi ametihüve seaduses tehakse järgmised muudatused:
1) paragrahvi 9 lõikes 6 asendatakse sõnad „meditsiinilise iseloomuga sunnivahendi” sõnadega „psühhiaatrilise sundravi”;
„(2) Presidendi ametipensionile ja presidendi pereliikme pensionile kohaldatakse riikliku pensionikindlustuse seaduse sätteid, arvestades käesoleva seaduse erisusi.”.
§ 10. Väljateenitud aastate pensionide seaduse muutmine
Väljateenitud aastate pensionide seaduse § 11 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„§ 11. Väljateenitud aastate pensionile kohaldatakse riikliku pensionikindlustuse seaduse sätteid, arvestades käesoleva seaduse erisusi.”.
§ 11. Õiguskantsleri seaduse muutmine
Õiguskantsleri seaduse § 437 lõige 1 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„(1) Ametipensionile ja toitjakaotuspensionile kohaldatakse riikliku pensionikindlustuse seaduse sätteid, arvestades käesoleva seaduse erisusi.”.
§ 12. Seaduse jõustumine
(2) Käesoleva seaduse § 1 punkt 18 jõustub üldises korras.


text:
599. „Välisteenistuse seaduse muutmise ja sellega seonduvalt teiste seaduste muutmise seaduse“ väljakuulutamata jätmine | President
599. „Välisteenistuse seaduse muutmise ja sellega seonduvalt teiste seaduste muutmise seaduse“ väljakuulutamata jätmine
Jätan välja kuulutamata Riigikogus 10. juunil 2020 vastu võetud "Välisteenistuse seaduse muutmise ja sellega seonduvalt teiste seaduste muutmise seaduse“, kuna see on vastuolus Eesti Vabariigi põhiseadusega.
1.Toetan välisteenistuse seaduse ajakohastamist ja selle sätete ühtlustamist „Avaliku teenistuse seadusega“, kuid leian, et vastuvõetud seadus on vastuolus Eesti Vabariigi põhiseaduse §-dega 12, 26 ja 27 osas, mis käsitlevad välisesinduses töötava pikaajalisse välislähetusse saadetud teenistuja ja ametnikuga kaasasolevale abikaasale ettenähtud sotsiaalsete tagatiste andmist (vastuvõetud seaduse § 1 punktid 9, 63, 65 ja § 2 punkt 1, millega muudetakse avaliku teenistuse seaduse §-i 46).
2. Nimetatud sätted reguleerivad üksnes kaasasolevale abikaasale ettenähtud abikaasatasu maksmisega seonduvat, kuid ei laiene kooseluseaduse alusel registreeritud elukaaslasele. See on vastuolus põhiseaduse §-s 12 sätestatud võrdse kohtemise põhimõttega. Nii välisteenistusse saadetavate diplomaatide perekonnaseaduse alusel abielu sõlminud abikaasad kui ka kooseluseaduse alusel registreeritud elukaaslased on oma suhted reguleerinud Eesti Vabariigis kehtivate seaduse alusel, mistõttu tuleb selliseid perekondi kohelda ühetaoliselt. Välisriigis kaasasolevale abikaasale või elukaaslasele makstavad tasud ning nende eest kaetavad kulud on vajalikud välisteenistuses oleva ametniku või teenistuja põhiseaduse §-dest 26 ja 27 lõikest 1 tuleneva perekonnapõhiõiguse tagamiseks. Abikaasade ja registreeritud elukaaslaste erinevat kohtlemist perekonnaelu elamise võimaldamisel ei saa lugeda põhjendatuks ja asjakohaseks. Samal seisukohal oli ka Riigikogu väliskomisjon seaduseelnõule 45 SE II teiseks lugemiseks esitatud muudatusettepaneku selgituses.
3. Riigikohtu põhiseaduslikkuse järelevalve kolleegium on 10.04.2018 määruses nr 5-17-42 punktis 38 selgitanud, et kooseluseaduse ja teiste õigusaktide vaheliste vastuolude ilmnemisel tuleb nende ületamisel lähtuda asjakohastest tõlgendusvormidest ja -printsiipidest, nagu näiteks lex posterior derogat priori (hilisem seadus muudab varasema), millest järeldub, et registreeritud elukaaslasele laienevad kõik abikaasa osas kehtestatud reeglid. Seetõttu tuleks pikaajalises välislähetuses töötava ametniku ja teenistuja kooseluseaduse alusel registreeritud elukaaslase õigusi käsitleda samalaadselt pikaajalises välislähetuses töötava teenistujaga abielus oleva abikaasa sotsiaalsete tagatistega.
4. Abikaasa ja registreeritud elukaaslase erineva kohtlemise küsimust sotsiaalvaldkonnas on Riigikohus arutanud oma 18.12.2019. a. otsuses nr 5-19-42 punktides 55 – 58, kus oli arutuse all riigi poolt sotsiaalmaksu maksmine registreeritud elukaaslase eest. Riigikohus luges vaidlusaluse „Sotsiaalmaksuseaduse“ § 6 lõike 1 punkti 8 põhiseaduse §-ga 12 vastuolus olevaks, sest see kohtleb sarnases olukorras olevaid isikuid ebavõrdselt ja riivab seetõttu põhiseaduse§ 12 lõikes 1 tagatud üldist võrdsuspõhiõigust. Oma otsuses rõhutas Riigikohus, et vaidlusalusest sättest tuleneva ebavõrdse kohtlemise mõju registreeritud elukaaslasele on kaalukas, kuna selle tõttu jääb ta ilma ravikindlustusest ning pensionikindlustuse maksetest. Nimelt sätestab kehtiv „Sotsiaalmaksuseaduse“ § 6 lg 2 p 2, et „Välisteenistuse seaduse“ § 67 ja „Avaliku teenistuse seaduse“ § 46 alusel abikaasatasu saava isiku eest maksab riik sotsiaalmaksu. Sellest tulenevalt leian, et ka nimetatud säte on eeltoodud põhjustel vastuolus põhiseaduse §-ga 12.
5. Tähelepanu tuleb pöörata siinjuures asjaolule, et Riigikogu on juba erinevates seadustes võrdsustanud nii abielu kui ka kooselulepingu sõlminud isikud. Seadusandja on muutnud „Perehüvitiste seadust“, lülitades vanemapuhkuse ja -hüvitise süsteemi soodustatud isikuna ka registreeritud elukaaslase („Perehüvitiste seaduse“ § 33 lõige 1, 1. aprillil 2022 jõustuvas redaktsioonis). Ka „Töölepingu seaduse“ § 651 lõike 1 punkt 3 annab täisealise sügava puudega isiku abikaasale või registreeritud elukaaslasele õiguse saada hoolduspuhkust.
6. Riigikohtu põhiseaduslikkuse järelevalve kolleegium on 2. detsembri 2004. a. otsuses nr 3-4-1-20-04 punktides 44 ja 45 märkinud, et Vabariigi President saab vaidlustada seadusandja tegemata jätmist (tegevusetust), kui andmata jäänud norm kuuluks just vaidlustatud seaduse koosseisu ja see on vaidlustatud seadusega olemuslikult seotud. Olen arvamusel, et “Välisteenistuse seaduse muutmise ja sellega seonduvalt teiste seaduste muutmise seadust“ tuleb lugeda seaduseks, millega on olemuslikult seotud abikaasatasu maksmise võimaldamine registreeritud elukaaslasele.
Lähtudes eeltoodust teen ettepaneku 10. juunil 2020 vastu võetud „Välisteenistuse seaduse muutmise ja sellega seonduvalt teiste seaduste muutmise seadust“ Riigikogus uuesti arutada ning viia see vastavusse Eesti Vabariigi põhiseadusega.
Avaldatud RT III, 26.06.2020, 1

matches:
§ 1
§ 2
Riigikohus
Riigikohus
§ 6
§ 6
§ 67
§ 46
§ 33
§ 651


Omanikule / Ehitajale > Keskkonnaveeb > Tallinn
Omanikule / Ehitajale
Ehitusjäätmete valdaja on ehitise omanik. Ehitusjäätmete valdaja ja jäätmekäitleja omavahelised õigused ja kohustused määratakse kindlaks jäätmekäitluslepinguga.
Kohustused ja soovitused:
Ehitusettevõtja ning ehitusjuhtimisega tegelev ettevõtja on kohustatud vältima keskkonna saastamist. Ehitusseadus § 48 punkt 7, § 54 punkt 6
Ehitusjäätmeid ei tohi anda vedamiseks, kõrvaldamiseks ega taaskasutamiseks üle isikule, kellel puudub sellekohane jäätmeluba või kes ei ole ehitusjäätmete käitlejana registreeritud. Ohtlike ehitusjäätmete üleandmisel peab jäätmevaldaja kontrollima, et isikul, kellele jäätmed üle antakse, on lisaks jäätmeloale ka ohtlike jäätmete käitluslitsents. Tallinna JHE § 39 lõige 7
Ehitusjäätmed tuleb liigiti sortida eraldi vastavalt sorditavatele jäätmeliikidele tähistatud mahutitesse nende tekkekohal, lähtudes jäätmete taaskasutusvõimalustest.
Ehitusjäätmete valdaja on kohustatud:
Tallinna JHE § 38 lõige 4
Ehitustegevuse ajal peab ehitajal olema sõlmitud leping olmejäätmete väljaveoks vastavat luba omava ettevõttega või linnaasutusega.
Ehitise kasutusloa taotlemisel tuleb vormistada jäätmeõiend (vt allpool) ja kinnitada see Tallinna Keskkonnaametis. Jäätmeõiend tuleb lisada kasutusloa taotlemise dokumentide juurde. Tallinna JHE § 39 lõige 31
Ehitusjäätmed on lubatud sorteerida, taaskasutada ja/või kõrvaldada selle jaoks ettenähtud käitluskohades.
Infot ettevõtete kohta, kellel on õigus ehitusjäätmeid käidelda (sh vedada), leiab riikliku Keskkonnaameti e-teenuste portaalis.
Ohtlikud ehitusjäätmed tuleb koguda muu jäätmetest eraldi ja selleks kehtestatud korras anda vastavat ohtlike jäätmete käitluslitsentsi ja jäätmeluba omavale ettevõttele käitlemiseks sh vedamiseks.
Jäätmemahuti ajutise paigutamine tänavale
Transpordiamet kooskõlastab jäätmemahuti ajutise paigutamise tänavale (nt ehitus- ja remonttööde tegemisel, suurjäätmete kogumisel vms toimingul) ning annab jäätmevaldajale kooskõlastuse jäätmemahuti paigutamiseks linnamaale.
Ehitusobjekti jäätmekava muutmine
Kui jäätmevaldaja soovib muuta jäätmekavas toodud andmeid, tuleb esitada uus versioon Tallinna Keskkonnaameti spetsialistile kinnitamiseks. Ehitusobjekti jäätmekava peab sisaldama vähemalt Tallinna JHE § 38 lg 3 toodud informatsiooni.
Jäätmeõiendi kinnitamine
Ehitusobjekti jäätmeõiend esitatakse koos kasutusloaga / -teatisega ja dokumentidega, mis tõendavad jäätmete nõuetekohast üleandmist taaskasutamiseks või ladestamiseks. Vaata lisainfot SIIT.


text:
Õiguskaitse kättesaadavus keskkonnaasjades - Holland
Madalmaade põhiseaduse (Grondwet [1]) artikkel 21 on kehtestatud valitsusele kohustus tagada oma kodanikele elamiskõlblik keskkond ning korraldada keskkonnakaitset ja keskkonna parandamist.#1 See artikkel ning artikkel 11, millega tagatakse õigus isikupuutumatusele, ja artikkel 22, millega nähakse ette õigus tervisele, on Madalmaade põhiseaduse sätted, millega nähakse ette peamised keskkonnaga seotud (sotsiaalsed) põhiõigused. Õiguskaitse kättesaadavus on tagatud artikkel 17, milles sätestatakse, et kedagi ei tohi tema tahte vastaselt takistada pöördumast pädeva kohtu poole. Lisaks on asjakohane ka Madalmaade põhiseaduse 6. peatükk, sest selles sätestatakse, et seadusega määratakse kindlaks pädev kohus. Kodanikel on õigus tugineda haldus- või kohtumenetlustes otse põhiõigustele, kui neid õiguseid käsitatakse subjektiivsete õigustena. Sellepärast võivad kodanikud tugineda ametiasutuste otsuste vastu algatatud menetluste raames põhiseaduse artikkel 21. Enamikul juhtudel ei ole sellel siiski soovitud mõju, sest valitsusel on nimetatud sätte eesmärkide saavutamisel kaalutlusõigus. Välislepingu mis tahes sättele on haldus- ja kohtumenetluse käigus võimalik tugineda pärast seda, kui see välisleping on avaldatud ja kui see säte on üldiselt siduvat laadi (põhiseaduse artikkel 93). See kehtib ka Århusi konventsiooni puhul, mille on vastu võtnud nii Madalmaad kui ka Euroopa Liit.
Õiguskaitse on kõigepealt esitanud Madalmaade kohtud, kes on pädevad tegema otsuseid tsiviil- ja kriminaalasjades [2].#2 Kohtusüsteem on kolmetasandiline. Kõigepealt arutab asju ringkonnakohus (Rechtbank) ning kui menetlusosaline ei ole kohtuotsusega rahul, võib ta esitada apellatsiooni apellatsioonikohtule (Gerechtshof). Apellatsioonikohus vaatab uuesti läbi juhtumi asjaolud ja teeb oma järeldused. Seejärel on tavaliselt võimalik suunata vaidlus kõrgeimasse kohtusse, milleks on Madalmaade ülemkohus (Hoge Raad). Madalmaade ülemkohus kontrollib ainult seda, kas madalama astme kohus kohaldas või madalama astme kohtud kohaldasid otsuse tegemisel õigust nõuetekohaselt. Selles etapis ei arutleta enam juhtumi asjaolude üle, mille madalama astme kohus kindlaks tegi/ madalama astme kohtud kindlaks tegid. 2013. aastal jagati Madalmaad 11 ringkonnaks ning kõigis ringkondades on oma ringkonnakohus. Maakohtud jagunevad 3 sektorisse: tsiviilõiguse sektor, kriminaalõiguse sektor ja haldusõiguse sektor. 11 ringkonda on jaotatud 4 valdkonda on apellatsioonikohtu pädevus tsiviil- ja kriminaalvaidluste ja mõne spetsiifilise haldusvaidluse (näiteks maksuõigus). Kriminaal- ja tsiviilasjade valdkonnas menetlevad apellatsioonikohtu kohtunikud ainult selliseid juhtumeid, kus apellatsioon on esitatud ringkonnakohtu otsuse peale. Puudub eraldi kohus või tribunal keskkonnaasjade menetlemiseks. Pädev kohus on seadusega on kindlaks määratud, nii et meelepärase kohtualluvuse valimine ei ole põhimõtteliselt võimalik. Kui mõned erandid välja arvata, siis menetleb valitsusasutuste poolt keskkonnaküsimustes tehtud otsustega seotud haldusvaidlusi kõigepealt üks üheteistkümnest ringkonnakohtust (haldusõiguse sektor). Tavaliselt menetleb juhtumeid ringkonnakohtus ühest kohtunikust koosnev kohtukoosseis, kuid kohus võib otsustada nimetada juhtumit menetlema kolm kohtunikku, kui juhtum on keeruline või hõlmab väga olulisi küsimusi. Keskkonnaasjades haldusõigusega reguleeritava ja paljudes teistes valdkondades on apellatsiooni riiginõukogu halduskohtukolleegium (Afdeling bestuursrechtspraak van de Raad van State), kus hakkab juhtumit käsitleks kolm kohtunikku, kuigi võiks anda lihtsa kohtuasja menetleb üks kohtunik. Muudes valdkondades on Madalmaade seaduste kohaselt, nagu on kohaldatav kaebuse Tribunal Central Appeals Tribunal (Centrale Raad van Beroep) juhtumite puhul ning riigiteenistujate sotsiaalkindlustuse osas apellatsioonikohtu maksuotsuste peale esitatud kaebusi ning kaubanduse ja tööstuse (College van Beroep voor het bedrijfsleven) vaidlusi sotsiaal-majandusliku haldusõiguse valdkonnas ja konkreetsete seadustega võimalustele, nagu konkurentsiseaduse. Paljude haldusvaidluste korral eelneb ringkonnakohtu haldusõiguse sektoris toimuvale ärakuulamisele vaidemenetlus, mida toimetatakse haldusasutuses. Kui juhtumit menetletakse vaidemenetluse raames või kui juhtumit menetleb halduskohus, on hagejal võimalik paluda kohtult spetsiaalse menetluse raames esialgsete või ajutiste meetmete võtmist, kui selleks on piisav põhjus ja piisavalt kiireloomulised huvid (üldise haldusõiguse seaduse artiklid 81: 8-8: 86). Kui halduskohus lubab võtta nõutud ajutisi meetmeid, siis enamikul juhtudel tähendab see seda, et vaidlustatud otsuse täitmine peatatakse.
Haldusotsuse suhtes algatatud menetluste tulemusena tühistab pädev kohus (või: tühistada otsuse, kui apellatsiooni esitaja on tõendanud, et otsus on seadusega vastuolus. Kuigi kohtutel on pädevus muuta haldusotsuseid pärast seda, kui otsus on tühistatud, on sellise õiguse kasutamine põhjendatud ainult juhul, kui on piisavalt selge, millise otsuse haldusasutus peaks pärast otsuse tühistamist tegema. Enamikul juhtudel teeb tühistatud otsuse asemel uue otsuse sama haldusasutus. Kohtutel on õigus mõista ametiasutuselt kodanike kasuks välja kahjuhüvitis, kui selleks on alust (lepinguvälise kahju korral), kui asjaomane kodanik on esitanud taotluse ja kui on leitud, et vaidlustatud otsus on õigusvastane. Menetluste keskkonnaasjades tehtud haldusotsuste suhtes kehtivad nii üldisi sätteid (haldus-) menetlusõigust, mis on sätestatud üldise haldusõiguse seaduse (Algemene wet bestuursrecht), peamiselt 6., 7. ja 8. peatüki sätted ning mõned konkreetsed õigusaktid, millest kõige olulisemad on keskkonnahalduse seaduse (Wet milieubeheer), keskkonnalubade üldseaduse (Wet algemene bepalingen omgevingsrecht), ruumilise planeerimise seaduse (Wet ruimtelijke ordening), veeseadus (Waterwet), looduskaitseseadus (Natuurbeschermingswet 1998) ning akti Flora- ja loomastiku kohta (Flora- and Faunawet). Keskkonnaküsimustes tehtud haldusotsuste vaidlustamise menetluste raames on olemas võimalus, et kohus määrab konkreetse sõltumatu eksperdi, nimelt halduskohtuid keskkonnaga ja üldplaneeringutega seotud juhtumite korral nõustava sihtasutuse (Stichting Advisering Bestuursrechtspraak või StAB). Nimetatud sihtasutust rahastab valitsus ja tal on olemas eksperditeadmised keskkonnaküsimustes. Seaduses on sätestatud, et sihtasutus koostab halduskohtu taotluse korral aruande mis tahes keskkonnajuhtumi kohta. Halduskohtumenetluse raames ei saa kohtud analüüsida haldusotsuse neid osi, mida apellatsiooni esitaja ei ole vaidlustanud. Kuid kõigil kohtutel on siiski õigus uurida juhtumi asjaolusid, küsitledes selleks tunnistajaid, paludes esitada (kirjalikke) tõendeid või nimetades eksperdi, kui see on asjakohane seoses vaidlusega, mille menetlusosalised on kohtule arutamiseks esitanud. Halduskohtud kasutavad seda võimalust selliste juhtumite korral, kus hageja on esitanud piisavalt teavet, et seada kahtluse alla asjaolud, mille põhjal haldusasutus on oma otsuse teinud. Kohtupraktikas on kinnitatud, et kohtuvaidluse pooled peavad esitama tõendeid omal algatusel. See kehtib ka halduskohtutes menetletavate keskkonnaasjade suhtes, kuigi haldusasutus on muidugi alati kohustatud mis tahes haldusotsuse koostamisel hoolikas olema.
Madalmaade põhiseaduse (Grondwet) artikkel 110 on valitsusele pandud kohustus võtta vastu õigusaktid eesmärgiga tagada kodanike juurdepääs valitsusasjadega seotud teabele. Teabevabaduse seadusega (Wet openbaarheid van bestuur) on lubatud sellise varem avaldavamata teabe ja selliste varem avaldamata dokumentide täielik või osaline avaldamine, mis on kõikide valitsustasandite kontrolli all ja seotud ühiskondlike küsimustega. Teabevabaduse seaduses on sätestatud, et avaldada võib põhimõtteliselt kogu valitsusasjadega seotud teabe. Teabevabaduse seaduse on avalikustamisele, siis on kohustusliku avaldamise põhimõte, kuid hõlmab ka mitmeid keeldumise põhjused vastavalt artikkel 10 ja 11. Teabe avaldamist käsitlevate otsuste puhul tuleb neid aluseid alati arvesse võtta. Teabevabaduse seaduse (Wet openbaarheid van bestuur) artikkel 3 kohaselt võib igaüks paluda avalikes dokumentides sisalduva teabe avaldamist. Taotleja ei pea oma huvi põhjendama. Teabe avaldamist peetakse vajalikuks, et tagada õigusriigi põhimõtte järgimine demokraatlikus ühiskonnas. Samuti puuduvad sellise taotlusega seotud vorminõuded, kuigi eelistatakse kirjalikku taotlust. Isik peab nimetama küsimuse, millega taotlus seotud on. Otsus taotluse kohta tehakse 4 nädala jooksul; Keskkonnateabe korral on selleks aega 2 nädalat. Haldusasutus võib pakkuda asjaomastele pooltele võimaluse esitada seisukohti seoses sellise teabe avalikustamist, mis võib mõjutada nende huve sel juhul lükatakse otsuse tegemine edasi (artikli 6 lõik 3) Teabevabaduse seadus). Vastavalt üldisele haldusõiguse seadusele (Algemene wet bestuursrecht) tuleb keelduvale otsusele lisada keeldumise põhjendused ja teave kättesaadavate õiguskaitsevahendite kohta. Isik, kes ei ole otsusega (keeldumine, poolik vastus või ebapiisav vastus) rahul, võib taotleda otsuse läbivaatamist teabe avaldamisest keeldunud ametiasutuses. Kui ametiasutus jätab oma varasema otsuse jõusse, võib isik pöörduda ringkonnakohtu haldusõiguse sektori poole kohtuotsuse saamiseks. See on kooskõlas üldsätetega, mis on kehtestatud üldise haldusõiguse seaduse artikkel 8: 1 ja 7: 1 üldise haldusõiguse seaduse (Algemene wet bestuursrecht). Lisaks on võimalik esitada apellatsioon riiginõukogu halduskohtukolleegiumile (Afdeling bestuursrechtspraak van de Raad van State). Kõik menetlused tuleb algatada 6 nädala jooksul ja õigusesindaja kasutamine ei ole kohustuslik. Kuid juhul, kui ametiasutus ei võta otsust vastu talle otsuse tegemiseks ette nähtud ajavahemiku jooksul, võib ametiasutuse tegevusetuse vaidlustada otse kohtus. Kohtutel on üldjuhul õigus taotleda ametiasutuselt teavet, kui see on kohtuasja jaoks oluline. Üldise haldusõiguse seaduse (Algemene wet bestuursrecht) artikkel 8: 29 on lubatud ametiasutustel edastada teave kohtule palvega, et kohus ei avaldaks seda teavet taotlejale. Nii võib see olla juhul, kui taotletakse teatava teabe avaldamist. See võib mõjutada kohtuotsust ainult juhul, kui taotleja on lubanud kohtul teabega tutvuda ja teha asjas otsuse selle teabe põhjal, kuigi taotlejal endal puudus teabele juurdepääs. Kui mis tahes kohus leiab, et puudub (mõistlik) alus teabe avaldamisest keeldumiseks, võib ta anda korralduse teabe avaldamiseks.
IV. Õiguskaitse kättesaadavus seoses avaliku sektori osalemine
Keskkonnaasjadega seotud haldusmenetlus on reguleeritud nii üldiste haldusmenetluse üldise haldusõiguse seaduse (Algemene wet bestuursrecht) teatavate sätete ja keskkonnalubade üldseaduse (Wet algemene bepalingen omgevingsrecht), keskkonnahalduse seaduses (Wet milieubeheer) ja ruumilise planeerimise seaduse (Wet ruimtelijke ordening). Mitmete oluliste keskkonnalubade alaste otsuste jaoks (näiteks keskkonnaloa andmine (sealhulgas IPPC (saastuse kompleksse vältimise ja kontrolli) luba) ja kohalike üldplaneeringute vastuvõtmine) on seadusega ette nähtud menetlus, mis hõlmab üldsuse osalemist ametiasutuse koostatud otsuse kavandi arutamises. Kui otsuse kavand on valmis, siis see avaldatakse ning otsuse kavand ja selle aluseks olevad dokumendid on kõigile tutvumiseks kättesaadavad 6 nädala jooksul. Selle aja jooksul võivad kõik osaleda otsustusprotsessis, esitades pädevale asutusele oma seisukohad. Pädev asutus peab neile seisukohtadele reageerima enne lõpliku otsuse vastuvõtmist ja avaldamist. Selline lõplik otsus tuleb teha 6 kuu jooksul alates keskkonnaloa taotluse saamisest. See haldusmenetlus on sätestatud üldise haldusõiguse seaduse (Algemene wet bestuursrecht) jaos 3.3 (laiaulatuslik avalik ettevalmistav menetlus) ja keskkonnalubade üldseaduse (Wet algemene bepalingen omgevingsrecht) jaos 3.4. Seda menetlust kohaldatakse siis, kui see on ette nähtud seadusega või kui ametiasutus otsustab seda kasutada otsuse koostamisel. Kohus võib otse läbi vaadata mis tahes otsuse, mis koostati selle laiaulatusliku menetluse raames. Mis tahes muude otsuste ettevalmistamine ei ole nii laiaulatuslik ja sellesse menetlusse ei kaasata (enamikul juhtudel) üldsust. Neil juhtudel kulub lõpliku otsuse tegemiseks tavaliselt 8 nädalat. See menetlus on sätestatud üldise haldusõiguse seaduse (Algemene wet bestuursrecht) jaos 3.2 ja keskkonnalubade üldseaduse (Wet algemene bepalingen omgevingsrecht) jaos 4.1. Juhul kui otsuse koostamisel kohaldati laiaulatuslikku menetlust, võib kaebuse esitada (vt üldise haldusõiguse seaduse artikkel 1: 2) mis tahes selline huvitatud isik, kes on ka esitanud oma seisukohad otsuse kavandi kohta (vt üldise haldusõiguse seaduse artiklid 8: 1 ja 6: 13). Huvitatud isik on mis tahes isik, kelle huve haldusotsus otseselt mõjutab. Kohtupraktika kohaselt peaks hagi esitanud isikul olema isiklik, objektiivselt kindlaks määratav huvi. Haldusasutuste huvideks peetakse nende esindatavaid huve. Juriidiliste isikute huvideks peetakse üldiseid ja kollektiivseid huve, mida nad konkreetselt esindavad kooskõlas oma eesmärkidega ja mida tõendab nende reaalne tegevus. Üldise huvi näiteks võib olla keskkonna kaitsmine konkreetses piirkonnas. Juhul kui ei kohaldatud laiaulatuslikku menetlust, on selleks puhuks üldise haldusõiguse seaduse (Algemene wet bestuursrecht) artiklitega 8: 1 ja 7: 1 ette nähtud, et mis tahes huvitatud isik, kes soovib anda asja kohtusse, peab kõigepealt esitama vaide (bezwaarschrift) otsuse teinud ametiasutusele. Selle vaide esitamise menetluse tulemusel teeb sama ametiasutus uue või muudetud otsuse ning kohtu poole saab pöörduda ainult seoses selle otsusega. Igal juhul saab kohtus vaidlustada ainult otsuse need osad, mis vaidlustati ka haldusmenetluse etapis (üldise haldusõiguse seaduse artikkel 6: 13).
Enamik asju antakse menetlemiseks ringkonnakohtutele, välja arvatud juhul, kui konkreetse õigusaktiga on ette nähtud muu menetlus (näiteks kaebuse esitamine esimeses ja ainukeses astmes riiginõukogu halduskohtukolleegiumile). Keskkonnalubadega seotud juhtumite korral on tavaliselt pädev kohus ringkonnakohus ja seejärel riiginõukogu halduskohtukolleegium. Üldplaneeringutega seotud juhtumitega tuleb pöörduda otse riiginõukogu halduskohtukolleegiumi poole. Näiteks: detailplaneering võetakse vastu laiaulatuslikku menetlust, mida pädev asutus otsuse ettevalmistamisel. Üldplaneeringu vaatab kohtulikult läbi riiginõukogu halduskohtukolleegium (Afdeling bestuursrechtspraak van de Raad van State) esimeses ja ka viimases astmes. IPPC loa taotlust (vastavalt E artikkel 2.1(1) üldseaduse) menetletakse laiaulatusliku haldusmenetluse raames, kuid selle vaatab kohtulikult läbi ringkonnakohus esimeses astmes ja riiginõukogu apellatsiooni riiginõukogu halduskohtukolleegium. IPPC lubadega seotud juhtumite korral jätavad kohtud ametiasutustele mõningase kaalutlusõiguse, kui määratakse kindlaks, milline on parim võimalik tehnika konkreetse käitise puhul. Kõigi kohtuliku läbivaatamise menetluste korral võib hageja nõuda ajutiste või esialgsete meetmete võtmist kooskõlas haldusmenetluse raames võimaldatavat esialgset õiguskaitset käsitlevate üldsätetega (üldise haldusõiguse seaduse artiklid 81: 8-8: 86).
Mõne keskkonnajuhtumi korral on seaduses ette nähtud, et enne, kui ametiasutus saab teha taotluse kohta otsuse, peab taotleja koostama keskkonnamõju hindamise (KMH) aruande (keskkonnahalduse seaduse 7. peatükk). Ametiasutuse mis tahes otsuse keskkonnamõju eelhindamise, KMH ulatuse määramise või KMH aruande vastuvõetavuse kohta võib vaidlustada kohtus, esitades kaebuse selle otsuse peale, millega luba anti või millega keelduti loa andmisest. Puuduvad erieeskirjad kaebeõiguse, kohtute koosseisu, istungite, esitatavate tõendite või asja kohtupoolse läbivaatamise ulatuse kohta. KMHd peetakse oluliseks vahendiks selliste teatavate otsuste ettevalmistamisel, millel on tõenäoliselt märkimisväärne mõju keskkonnale. Sellega tagatakse asjaomastele isikutele, et pädev asutus täidab oma kohustust koostada otsus hoolikalt. Enamikul juhtudel avaldatakse otsuse kavand koos KMH aruandega ning kõigil on lubatud enne lõpliku otsuse tegemist esitada oma seisukohad. Halduskohtud vaatavad läbi nii otsuse protseduurilist ja sisulist õiguspärasust haldusotsuseid, kui huvitatud isikud on konkreetselt otsuse selle osa vaidlustanud (üldise haldusõiguse seaduse artikkel 8: 69 (1) Üldise haldusõiguse seaduse). Kui on andnud ametiasutusele teatava kaalutlusruumi kaalumisel seadusandja poolt erinevate konkreetse otsuse tegemisega seotud huvide, võtab kohus seda kaalutlusruumi arvesse, korraldades üldise läbivaatamise ja jättes jõusse mis tahes otsused, mida ta peab mõistlikuks (üldise haldusõiguse seaduse artikkel 3: 4 (2) Üldise haldusõiguse seaduse). Üldiselt vaatavad kohtud haldusotsuse läbi ja kontrollivad, kas pädev asutus võis põhjendatult teha otsuse kasutatud sisulistest ja tehnilistest tõenditest ja arvutustest lähtuvalt. Seoses tõenditega puuduvad mis tahes kirjalikud eeskirjad, välja arvatud formaalsed eeskirjad, mida tuleb asjaolude kindlakstegemisel järgida. Näiteks võib kohus määrata sellise sõltumatu eksperdi nagu halduskohtuid keskkonnaga ja üldplaneeringutega seotud juhtumite puhul nõustav sihtasutus (Stichting Advisering Bestuursrechtspraak või StAB). Kui kohus jõuab järeldusele, et otsus on õigusvastane, siis ta tühistab vaidlustatud otsuse. Samas on üldise haldusõiguse seaduse (Algemene wet bestuursrecht) artikkel 6: 22 sätestatud, et kohus võib jätta tähelepanuta mis tahes menetlusliku vea, millega ei kahjustata mis tahes huvitatud isikute huve. Lähitulevikus nähakse sama sättega ette selline võimalus ka mis tahes sisulise vea puhul. Samuti lisatakse lähitulevikus üldisesse haldusõiguse seadusesse uus säte, millega nähakse ette, et kohus ei tühista haldusotsust, kui selle otsusega rikutakse mis tahes eeskirja, mis ei ole ette nähtud selle huvitatud poole kaitsmiseks, kes kaebuse esitas. Juhtumit menetletakse vastavalt haldusmenetlust käsitlevatele üldsätetele, mis on sätestatud üldise haldusõiguse seaduse (Algemene wet bestuursrecht) 8. peatükis. Enamikku juhtumeid menetletakse avalikult (üldise haldusõiguse seaduse artiklid 8: 65-8: 56), kuid mõnikord kohaldatakse lihtsustatud menetlust (üldise haldusõiguse seaduse artikkel 8: 54). Puuduvad tõendeid käsitlevad kirjalikud eeskirjad, välja arvatud formaalsed eeskirjad, mis on seotud teabe nõudmisega, eksperdi määramisega jne (üldise haldusõiguse seaduse artiklid 42: 8-8: 27 ja 8: 29-8: 51). Loomulikult kohtupraktikaga ette nähtud lihtsustatud meetodiga seotud sisulisi tõendeid käsitlevad eeskirjad. Näiteks: Näiteks kui vaidlustatud otsusega piiratakse kodaniku õigusi või kui see otsus sisaldab karistust, lasub tõendamiskohustus ametiasutusel. Veel üks oluline aspekt on: kes algatas haldusotsuse tegemise. Kui haldusotsuse koostamist alustati asjaomase kodaniku taotluse alusel, lasub tõendamiskohustus kõigepealt taotluse esitajal. Halduskohus ei saa otse vaadata läbi poliitikadokumente ja üldiselt siduvaid eeskirju.
Kui füüsilised või juriidilised isikud rikuvad keskkonnaõigust, on Madalmaade seaduste kohaselt võimalik pöörduda otse kohtu poole. Tegemist ei ole siiski keskkonnaasjadele ainuomase menetlusega, vaid kohtu (tsiviilkohtu, tavakohtu) poole tuleb pöörduda lepinguvälist kahju käsitlevate õigusnormide alusel, mis on esitatud Madalmaade tsiviilseadustiku (Burgerlijk Wetboek) artikkel 6: 162. Hageja võib nõuda kahjutasu või taotleda, et kohus käsiks füüsilisel või juriidilisel isikul lõpetada oma õigusvastane tegevus. Samasugust menetlust kohaldatakse ka riigiorganite vastu esitatavate hagide korral. Madalmaade halduskohtud, kes menetlevad keskkonnalubade ja keskkonnanõuete jõustamise juhtumeid, ei ole pädevad menetlema selliseid füüsiliste või juriidiliste isikute vastu algatatud juhtumeid. Halduskohtutel on loomulikult pädevus selliste juhtumite korral, kus tehti otsus anda keskkonnaluba, kehtestada jõustamismeetmed ning anda nõusolek muudes keskkonnaküsimustes või teha neis küsimustes keelduv otsus. Madalmaad rakendasid keskkonnavastutuse direktiivi (2004/35/EÜ) keskkonnahalduse seaduse (Wet Milieubeheer) jaotisega 17.2. Pädev asutus keskkonnale tekitatud kahju on asutus, kes on pädev väljastama luba käitisele (inrichting) üldise keskkonnalubade seaduse (Wet algemene bepalingen omgevingsrecht) alusel või — nende käitiste puhul, mida reguleeritakse üldiste keskkonnakaitset käsitlevate siduvate eeskirjadega, enamikul juhtudel tegevuse üldeeskirjade määrusega (Activiteitenbesluit) — ametiasutus, kes on pädev jõustama üldeeskirju. Juhul kui kahju on tekitatud väljaspool käitist, määratakse pädev asutus kindlaks kahju laadist lähtuvalt kooskõlas keskkonnahalduse seaduse artikkel 17.9 lõigetega 1-4. Huvitatud isik, nagu on määratletud artikkel 1: 2 on sätestatud üldise haldusõiguse seaduse (üldise haldusõiguse seaduse; Algemene wet bestuursrecht) määratletule või riigiorgan võib paluda, et pädev asutus teeks otsuse ennetavate või heastavate meetmete kohta. Kui huvitatud isik esitab kaebuse, võib kohtulikult läbi vaadata mis tahes otsuse, mille ametiasutus on teinud seoses keskkonnavastutusega kooskõlas määrusega, millega rakendatakse keskkonnadirektiiv. Mis tahes kaebust menetletakse kooskõlas nii üldiste haldusmenetluse eeskirjadega, mis on kehtestatud üldises haldusõiguse seaduses, kui ka spetsiifiliste keskkonnaküsimuste korral kohaldatavate menetluseeskirjadega, mis on sätestatud keskkonnahalduse seaduses. Kui halduskohus ei ole pädev menetlema kohtule lahendamiseks edastatud vaidlust, on juhtumit pädev menetlema tsiviilkohus.
Prokuratuur (openbaar ministerie) vastutab süüdistuse esitamise eest selliste keskkonnakuritegude korral, mis on kindlaks määratud Madalmaade karistusseadustikus (Wetboek van Strafrecht). Keskkonnaküsimustega seoses on spetsiaalne üksus prokuratuuri seda laadi tegevuse eest süüdistuse esitamiseks Erasüüdistusmenetluse kasutamine ei ole keskkonnaasjade puhul võimalik. Erasüüdistusmenetluse kasutamine ei ole keskkonnaasjade korral võimalik. Samas võib huvitatud isik siiski nõuda, et kriminaalkohus käsiks prokuratuuril esitada süüdistuse teatava kuriteo eest (kriminaalmenetluse seadustiku (Wetboek van Strafvordering) artikkel 12).
Riikliku ombudsmani institutsioon on ette nähtud Madalmaade põhiseaduse (Grondwet) artikkel 78a. Madalmaades on olemas riiklikku ombudsmani käsitlev eriseadus (Wet Nationale ombudsman). Lisaks on riikliku ombudsmani büroo töö reguleeritud Madalmaade üldise haldusõiguse seadusega (Algemene wet bestuursrecht). Riiklik ombudsman uurib talle üldsuse liikmete poolt esitatud kaebusi. Ta võib uurimist alustada ka omal algatusel. Puudub eraldi ombudsman keskkonnaasjade menetlemiseks. Madalmaade ombudsman on pädev uurima valitsuse tegevust mis tahes isiku kaebuse alusel. Ombudsman (http://www.nationaleombudsman.nl/) aitab kodanikke, kellel on probleeme valitsusega, ja selgitab haldusasutustele, kuidas nad saaksid asju paremini teha. http://www.nationaleombudsman.nl/ Kui see on asjakohane, siis riiklik ombudsman probleemide või kaebuste uurimise algatamisega. Seaduse kohaselt peavad kõik asjaomased pooled uurimisele kaasa aitama. Riikliku ombudsmani poole pöördumine on alternatiivne variant. Kui te ei ole rahul valitsusasutuse tegevusega, siis kõigepealt tuleks esitada kaebus sellele samale asutusele. Riiklik ombudsman saab kaebust menetleda ainult siis, kui see esitati kõigepealt asjaomasele haldusasutusele ja see haldusasutus ei menetlenud seda kaebust nõuetekohaselt.
Haldusmenetlus (üldsuse osalemine)
Haldusmenetluse korral on põhireegel see, et huvitatud isik — isik, kelle huve otsusega otseselt mõjutatakse (üldise haldusõiguse seaduse artikkel 1: 2 (1) Üldise haldusõiguse) — võib osaleda menetluses, mille tulemusel otsus vastu võetakse. Osaleda tohib nii üksikotsuse vastuvõtmiseks ette nähtud menetluses kui ka üldise haldusõiguse seaduse jaos 3.4 kirjeldatud laiaulatuslikus ettevalmistavas menetluses. Keskkonnaasjade jaoks on siiski kehtestatud erisätted, millega lubatakse mitte ainult huvitatud isikutel, vaid kõigil esitada oma seisukohad otsuse kavandi kohta (näiteks keskkonnalubade üldseaduse (Wabo) artikkel 3.12 lõige 5).
Üldise haldusõiguse seaduse (Algemene wet bestuursrecht) artikkel 8: 1 on sätestatud, et ainult huvitatud isikul (belanghebbende) on õigus esitada kaebus ametiasutuse otsuse peale. Huvitatud isik on isik, kelle huve otsusega otseselt mõjutatakse (üldise haldusõiguse seaduse artikkel 1: 2 (1) Üldise haldusõiguse seaduse). Enne kui saab esitada kaebuse, vastuväite esitamise menetlus on kohustuslik vastavalt üldise haldusõiguse seaduse artikkel 7: 1, välja arvatud juhul, kui otsus koostati kirjeldatud laiaulatusliku ettevalmistava menetluse abil üldise haldusõiguse seaduse jaos 3.4.
Artikkel 1: 2(1) Gala on sätestatud, et huvitatud isik on füüsiline isik (või mis tahes juriidiline isik), kelle huve otsusega otseselt mõjutatakse. Artikkel 1: 2(3) Üldise haldusõiguse seaduse on öeldud, et juriidiliste isikute huvid hõlmavad üldiseid ja kollektiivseid huve, mida nad konkreetselt esindavad kooskõlas oma eesmärkidega ja mida tõendab nende reaalne tegevus. Keskkonnaasjadejaoks on siiski kehtestatud erisätted, millega lubatakse mitte ainult huvitatud isikutel, vaid kõigil esitada oma seisukohad otsuse kavandi kohta.
Üldise haldusõiguse seaduse artikkel 8: 1 on sätestatud, et ainult huvitatud isikul (belanghebbende) on õigus esitada kaebus ametiasutuse otsuse peale. Artikkel 1: 2(1) Üldise haldusõiguse seaduse, et huvitatud isik on füüsiline isik (või mis tahes juriidiline isik), kelle huve otsusega otseselt mõjutatakse. Artikkel 1: 2(3) Üldise haldusõiguse seaduse kohaselt seoses juriidiliste isikute huvideks peetakse üldiseid ja kollektiivseid huve, mida nad konkreetselt esindavad kooskõlas oma eesmärkidega ja mida tõendab nende reaalne tegevus.
Vt füüsilisi isikuid ja/või valitsusväliseid organisatsioone käsitlevaid kandeid.
Peavad täitma kas füüsiliste isikute või valitsusväliste organisatsioonide suhtes kehtestatud nõuded.
Peavad enne kaebuse esitamiseks ette nähtud perioodi lõppu täitma kas füüsiliste isikute või valitsusväliste organisatsioonide suhtes kehtestatud nõuded.
Reeglit, mille kohaselt on ainult huvitatud isikutel on õigus esitada edasikaebus otsuse tegemist riigiasutuse poolt (artikkel 8, 1 ja 1 üldise haldusõiguse seaduse: 2), kohaldatakse kõigi halduskohtumenetluste korral. Alates oktoober 2005 ei sisalda Madalmaade haldusmenetluse õigusnormid enam kasutada actio popularis’t. Valdkondlikes keskkonnaalastes õigusaktides ei kalduta kõrvale sellest üldisest kaebeõigust käsitlevast eeskirjast. Sellepärast kohaldatakse seda ka KMHd ja IPPCd käsitlevate juhtumite korral. Samas on valdkondlikes keskkonnaalastes õigusaktides siiski sätestatud, et mitte ainult huvitatud isikutel, vaid kõigil on õigus esitada oma seisukohad otsuse kavandi kohta. Valitsusorganite kaebeõigus on reguleeritud üldise haldusõiguse seaduse artikkel 1: 2 lõigetega 1 ja 2, milles sätestatakse, et haldusasutus võib olla huvitatud isik talle seadusandja poolt antud volitustest tingitud huvide tõttu, mida võib pidada selle asutuse huvideks. Neile asutustele ette nähtud avalikud ülesanded ja nende asutuste pädevus on otsustavad juhul, kui hinnatakse, millised on neile asutustele usaldatud huvid. Üldise haldusõiguse seaduse artikkel 1: 1 kohaselt ei käsitata riiklikku ombudsmani sellise haldusasutusena. Peale selle ei ole tõendeid selle kohta, et prokuratuur oleks halduskohtus algatanud mis tahes menetluse.
Keskkonnaasjadega seotud kohtumenetlustes on oluline osa advokaatidel, sest keskkonnaõigus on muutumas üha keerukamaks. Kui halduskohtus asi võidetakse, võib ametiasutus hüvitada õigusnõustaja kasutamise kulud, kui kohus nii otsustab. Hüvitatav summa maksimeeritakse ja on tavaliselt palju väiksem tegelikest kuludest (üldise haldusõiguse seaduse artikkel 8: 75). Õigusesindaja kasutamine ei ole haldusmenetlustes siiski kohustuslik. Sama kehtib ka kõigi halduskohtute kohta. Seega ei ole õigusesindaja kasutamine kohustuslik ka halduskohtumenetlustes. See tähendab, et üldise haldusõiguse seadusega (Algemene wet bestuursrecht) ei nähta ette, et kaebuse esitamiseks ja kohtus esindamiseks peaks kasutama õigusesindajat. Tsiviilkohtumenetlustes on õigusesindaja kasutamine kohustuslik, kuigi on kehtestatud oluline erand seoses kohtuasjadega, milles hagi summa on väiksem kui 25.000 eurot. Sama kehtib ka kriminaalmenetluste kohta. Kõik advokaadid on advokatuuri (Orde van Advocaten, http://www.advocatenorde.nl/) liikmed. http://www.advocatenorde.nl/ Advokatuuri veebisaidi vahendusel on võimalik leida advokaat, kasutades selleks mõningaid võtmesõnu, näiteks sellist spetsialiseerumisvaldkonda nagu keskkonnaõigus (milieurecht). Mõnel juhul võivad ka valitsusvälised organisatsioonid — näiteks Greenpeace (http://www.greenpeace.nl/), Stichting Natuur en Milieu (www2.natuurenmilieu.nl) või Milieudefensie (http://www.milieudefensie.nl/) — aidata üldsusel kaebust esitada. http://www.greenpeace.nl/ http://www.milieudefensie.nl/
Madalmaades puuduvad konkreetsed tõendeid käsitlevad eeskirjad, mida kohaldataks ainult keskkonnaküsimuste korral. Tsiviilkohtu- ja kriminaalmenetluste jaoks on kehtestatud erieeskirjad selle kohta, kuidas esitada tõendeid ja kellel lasub tõendamiskohustus. Tsiviilkohtumenetluse korral peavad pooled esitama kõik oma väiteid tõendavad tõendid kohtule võimalikult kiiresti. Keskkonnaasjadega seotud kriminaalmenetluste korral peab süüdistuse esitama ja kõik tõendid edastama riigiprokurör. Halduskohtumenetlust käsitlevad eeskirjad hõlmavad teatavaid eeskirju, mis käsitlevad tõendite esitamist, kuid üheski neist ei ole sätestatud, kummal poolel lasub tõendamiskohustus. Kohtule on tavaliselt lubatud esitada uusi tõendeid esimest korda, välja arvatud juhul, kui sellega kahjustatakse õiglase kohtumõistmise põhimõtet. Kuigi seadusandja on kord selgitanud, et halduskohtud peaksid püüdma kindlaks teha sisulist tõde ja et kohtud on pädevad küsima tõendeid omal algatusel (ex officio), sarnaneb praegune halduskohtumenetlus paljuski tsiviilkohtumenetlusega, kus eeldatakse, et pooled esitavad oma tõendid ise. Pooltel on lubatud esitada eksperdiarvamusi, lasta eksperti tunnistajana küsitleda ja paluda kohtul määrata ekspert uurimise toimetamiseks (vt üldise haldusõiguse seaduse jagu 8.2.2 kohtueelse uurimise kohta). Kohtud hindavad kõiki esitatud tõendeid ning teevad järelduse selle kohta, millised tõendid on tõenäoliselt tõesed. Kui esitatakse eksperdiarvamus, siis see ei ole loomulikult halduskohtuniku jaoks siduv, kuigi kohtunik võtab tõenäoliselt arvesse tema määratud eksperdi arvamust. Eksperdiarvamus ei ole siduv ka juhul, kui eksperti ei määranud kohus, vaid eksperdiaruande esitas menetlusosaline. Kohtud võivad alati hinnata aruande ja nõuetele vastavust ning võtavad arvesse seda, kas ekspert on teatatud vastavalt hoolsuskohustuse põhimõttele. Keskkonnaküsimustes tehtud haldusotsuste vaidlustamise menetluste raames on olemas võimalus, et kohus määrab konkreetse sõltumatu eksperdi, nimelt halduskohtuid keskkonnaga ja üldplaneeringutega seotud juhtumite korral nõustava sihtasutuse (Stichting Advisering Bestuursrechtspraak või StAB). Nimetatud sihtasutust rahastab valitsus ja tal on olemas eksperditeadmised keskkonnaküsimustes. Seaduses on sätestatud, et sihtasutus koostab halduskohtu taotluse korral aruande mis tahes keskkonnajuhtumi kohta. Sellise sihtasutuse olemasolu tõttu on keskkonnaasjade korral natuke tõenäolisem, et kohus määrab konkreetse otsuse läbivaatamiseks eksperdi.
Otsuse Üldiselt jõustub haldusasutuse, kui sellest on teada antud kooskõlas teavitamist käsitlevate üldeeskirjadega, mis on sätestatud üldises haldusõiguse seaduses. Kuid kõige olulisemad keskkonnaotsused jõustuvad alles siis, kui on möödunud tähtaeg, mille jooksul saab selle otsuse vaidlustada, sest valdkondlike õigusaktidega on nii ette nähtud. Üldiselt ei ole Madalmaades valitsusasutuse otsuse peale esitatud kaebusel otsuse täitmist peatavat toimet (vt üldise haldusõiguse seaduse artikkel 6: 16). Kuid valdkondlikes või eriõigusnormides kaldutakse sellest üldreeglist mõnikord kõrvale. Sellepärast võib haldusotsused üldiselt viivitamatult täitmisele pöörata olenemata apellatsiooni või hagi esitamisest. Kui aga täide viiakse mis tahes otsus, mille kohus hiljem tühistab, võib sellega kaasneda vastutus.
Kui otsuse vastu esitati ringkonnakohtule või enne ringkonnakohtule kaebuse võimaliku vastuväite, ringkonnakohtu esimees, kellel on või võib olla asja sisulise arutamise käigus võib taotluse korral anda ajutise hüvitise, kui kiirus on ülitähtis, kuna asjaomaseid huve. Seda niipea, kui esitatakse vastuväide või apellatsioonkaebus (pro forma), millistel kohtutel on pädevus võimaldada esialgset õiguskaitset mis tahes huvitatud isiku taotlusel, kes on esitanud vaide või kaebuse ning on tõendanud kiireloomulist vajadust õiguskaitse huvide tõttu (vt üldise haldusõiguse seaduse artikkel 8: 81).
Esialgne õiguskaitse võib hõlmata kohtu poolt ette nähtud mis tahes tegevust, kuid praktiliselt kõikide juhtumite puhul hõlmab see peatava toime võimaldamist või sellise toime kaotamist seoses haldusasutuse tehtud otsusega. Halduskohtu võimaldatud esialgse õiguskaitsega seoses ei saa esitada apellatsiooni.
Haldusmenetlused on tasuta. Selleks et halduskohus menetleks hageja juhtumit, tuleb tasuda lõiv. Esimeses astmes toimuva kohtumenetluse korral tasumisele kuuluv lõiv on sätestatud üldise haldusõiguse seaduse artikkel 8: 41 (Algemene wet bestuursrecht). Üldiselt ei peeta lõivu väga suureks. See lõiv on erinev olenevalt menetluse algatajast, juhtumi liigist ja juhtumi suhtes kohaldatavast materiaalõigusest. Artikkel 8: 41(3) Üldise haldusõiguse seaduse käsitletakse erinevaid lõive konkreetsemalt. 2013. aastal oli lõiv 44 eurot füüsilise isiku jaoks, kes esitab kaebuse või esialgse õiguskaitse taotluse haldusasutuse sellise otsuse peale, mis on seotud sotsiaalkindlustuse ja seda valdkonda käsitlevate õigusaktidega (vt artikkel 8: 41 (3) Üldise haldusõiguse seaduse). Mis tahes muude juhtumite korral on lõiv füüsiliste isikute jaoks 160 eurot ning mis tahes juriidiliste isikute jaoks kas kaebuse esitamisel või esialgse õiguskaitse taotlemisel 318 eurot. Haldusapellatsioonikohtus toimuvate menetluste korral on lõivud mõnevõrra suuremad ning sätestatud apellatsioonikohtu menetluse suhtes kohaldatavates õigusaktides. Kui kaebus rahuldatakse, peab kulud tavaliselt tasuma haldusasutus (üldise haldusõiguse seaduse artikkel 8: 75). Väga harvadel juhtudel, kui on kuritarvitatud kaebuse esitamise õigust, võib kohus otsustada, et haldusasutuse (kindlaksmääratud) kulud peab tasuma hageja. Enamikul juhtudel ei kohaldata põhimõtet, et kulud tasub kaotaja. Tsiviilkohtumenetluste kulud on natuke suuremad. Ringkonnakohtu menetluse korral on lõiv diferentseeritud (2013. aastal oli see enamikul juhtudel füüsiliste isikute jaoks 274 eurot ja mis tahes juriidiliste isikute jaoks 589 eurot, kuid see võib olla suurem, kui juhtumiga on seotud suuremad huvid). Kui juhtum on seotud nõudega, mis ületab kas 25.000 eurot või 100.000 eurot, on lõivud ka vastavalt suuremad. Teatavatel juhtudel võib isikut käsitada rahalistes raskustes oleva või vaese isikuna ning sel juhul kohaldatakse tema suhtes spetsiaalset madalamat lõivu. Tsiviilasjade korral valitseb põhimõte, et kulud tasub kaotaja. Kõikide juhtumite korral võivad muud kulud hõlmata kohtumenetluse käigus kasutatava kutselise õigusesindajaga seotud kulusid. Need kulud on erinevad ja sõltuvad sellest, millist laadi (ja mis valdkonnale spetsialiseerunud) advokaadi hageja palkab. Kui hagejat või apellanti käsitatakse rahalistes raskustes oleva või vaese isikuna, võib ta taotleda subsideeritud õigusabi, kuid peab tasuma siiski ka oma osa.
Kohtud ei saa võimaldada erandeid kohtukulude tasumisest. Samas on Madalmaade õigusaktidega ette nähtud subsideeritud õigusabi ja kohtukulude summa vähendamine nendele hagejatele, keda võib käsitada finantsraskustes olevatevõi vaeste isikutena. Peale selle on olemas spetsiaalsed bürood, kes pakuvad õigusabi mitteametlikult, ent enamikul juhtudel kaasnevad sellega tavapärased õigusabi kulud, millega tasumiseks võib saada toetust samadel tingimustel, mida kohaldatakse kohtukulude vähendamise korral. Lisaks võib veenda advokaadibüroosid pakkuma tasuta (pro bono) õigusalast abi ning mõningad neist väidavad, et nad teevad seda korrapäraselt, kuid enamik advokaadibüroosid teile suhteliselt tavapäraste juhtumite korral tõenäoliselt tasuta õigusalast abi ei paku. Puuduvad keskkonnaasjadega tegelevad õiguskliinikud, mis oleksid üldsusele kättesaadavad. Kuid mõnel juhul korraldavad valitsusvälised organisatsioonid — näiteks Greenpeace, et proteste ametiasutuste otsuste peale ja aitavad kaebuse esitamisel.
Kui taotletakse otsuse haldusasutus peaks esitama otsuse kas valdkondlikes õigusaktides sätestatud lõpptähtaega või — kui see on esitatud — mõistliku aja jooksul, mida peetakse kaheksa nädala jooksul vastavalt üldise haldusõiguse seaduse artikkel 4: 13. Taotluse esitamise tähtaeg (kompleksse) puhul on kuus kuud ja keskkonnale on kaheksa nädalat vähem keeruliste juhtumite — näiteks ehitusloa. Mõlemad tähtajad on ette nähtud keskkonnalubade üldseadusega (Wet algemene bepalingen omgevingsrecht). Kui haldusasutus ei tee otsust õigeaegselt, on ette nähtud vähemalt kahte eri liiki karistused. Taotleja peaks andma ametiasutusele teada, et otsust ei tehtud õigeaegselt, ning kaks nädalat pärast selle ametliku teatise esitamist on kaks võimalust. Esiteks antakse taotlejale õigus esitada otse kohtule kaebus seoses asjaoluga, et otsust ei tehtud. Kui pädev kohus leiab, et ametiasutus on tõepoolest rikkunud talle pandud kohustust teha otsus õigeaegselt, et avaliku sektori asutus teha otsuse ja määrab rahatrahvi iga päeva eest, mil ametiasutus ei esitama otsuse. Maksimaalne võimalik hüvitis on 1 260 eurot. Kui te soovite otsuse vaidlustada, tuleb kaebus esitada kuue nädala jooksul alates otsusest teatamisest. Enamikul juhtudel on lubatud esitada pro forma kaebus, s.t kaebuse põhjenduste esitamiseks määratakse muu tähtaeg. Kuigi kohtud on viimasel ajal püüdnud tuua istungite toimumise kuupäevi ettepoole, toimub kohtuistung tavaliselt kolmveerand aasta pärast. See annab pooltele aega kaebuse põhjenduste esitamiseks ega kahjusta nende õigust vastata kirjalikult üksteise seisukohtadele. Puudub tähtaeg, mille jooksul kohus peaks istungi korraldama. Puudub tähtaeg Euroopa Kohtul määrata kohtuistungi kuupäeva. Kui on kindlaks määratud, et pooled on kuni kümme päeva enne kohtuistungit esitada uut teavet või uusi kaebuse põhjus, vaid nad peaksid olema teadlikud, et õiguspärasuse põhimõtet võib piirata nende vabadust esitada uut teavet või uusi põhjendusi. Üldise haldusõiguse seadusega nähakse ette tähtaeg, mille jooksul halduskohus peab tegema otsuse pärast kohtuistungit. See tähtaeg on kuus nädalat ja seda võib pikendada veel kuue nädala võrra. Kohtute suhtes ei kohaldata otsuse tegemisega viivitamise korral siiski mingeid karistusi. Tavaliselt kulub kohtul otsuse tegemiseks 9-12 kuud. Hiljuti on nii seadusandja kui ka kohtud rõhutanud, et kohtumenetluse tulemusel tuleks võimalikult suures ulatuses jõuda haldusvaidluse lõpliku lahendamiseni. Sellepärast on rakendatud mitmed õigusaktid, et anda kohtutele võimalus püüelda selle ideaali poole ja see saavutada. Näiteks kui kohus on leidnud, et otsus on õigusvastane, siis on antud pädevus nõuda, et haldusasutus, kes püüab heastada eeskirjade eiramise (seda nimetatakse „silmus”; Artikkel 8: 51A — 8: 51 ja artikkel 8: 80a ja 8: 80B üldise haldusõiguse act.act).
Keskkonnaotsused vaidlustatakse tavaliselt õigusliku haldusmenetluse abil, esitades oma seisukohad ja vaidlustades otsuse kavandi. Keskkonnaasjade (keeruliste, oluliste keskkonnaasjade) korral on tavaks, et enne ametliku haldusmenetluse algust arutatakse projekti asjassepuutuva üldsusega. Enamikul juhtudel on ametiasutus esitatud seisukohtadest tõenäoliselt teadlik otsuse kavandi ettevalmistamise ajal kogutud teabe vahendusel. Keskkonnamõju käsitlevat teavet ei pakuta üldiselt süstemaatiliselt ning struktureeritud ja hõlpsasti juurdepääsetaval viisil, kuid teabe küsimise tulemusel tehakse otsus teabe avaldamise kohta ja see otsus on võimalik vaidlustada kohtus. Keskkonnamõju hindamist käsitlev teave on suures osas kättesaadav keskkonnamõju hindamise komisjoni veebisaidi (http://www.commissiemer.nl/) vahendusel. http://www.commissiemer.nl/ Lisaks pakub juriidilistes küsimustes teavet valitsusasutus (http://www.agentschapnl.nl/), kellel on mitu veebisaite, mis sisaldavad teavet keskkonna kohta Madalmaades ja keskkonnaõiguse kohta (http://www.infomil.nl/). http://www.agentschapnl.nl/ http://www.infomil.nl/ Madalamaade valitsusasutused on ühe enam veendunud, et vaidluste alternatiivne lahendamine on hea alternatiiv kohtumenetlustele. See on nii ka keskkonnaküsimuste puhul. Lisaks pakuvad mõned halduskohtud — sealhulgas kõrgeim halduskohus keskkonnaasjade korral — pooltele võimalust kasutada vahendajat ja püüda lahendada oma konflikt konsensuse leidmise teel, ilma et kohus peaks otsuse tegema.
Madalmaade põhiseaduse (artikkel 1) kohaselt ei ole lubatud kedagi diskrimineerida päritoluriigi ja/või keele alusel. Üldiselt on (menetlust käsitlevates) õigusaktides nõutud, et kõik kohtuasjad, kaebused ja muud kirjalikud dokumendid tuleb esitada kohtule hollandi keeles. Ka kohtuotsus ja muud kohtudokumendid koostatakse hollandi keeles. Samas on siiski olemas võimalus lasta muus keeles koostatud asjaomased dokumendid ära tõlkida. Kui isik osaleb kohtuistungil ja ei oska piisaval määral hollandi keelt, on tal õigus osaleda oma keeles ning kohus võimaldab talle tasuta tõlgi (vt üldise haldusõiguse seaduse artikkel 8: 36).
Madalmaade õigusaktides puuduvad üldised menetluseeskirjad, mis on seotud teise riigi keskkonnaküsimustega. Enamikul juhtudel menetletakse piiriüleseid juhtumeid vastavalt tavapärastele menetluseeskirjadele. Loomulikult on Madalmaade ametiasutuste tehtavate otsuste korral oluline Madalmaade projektide keskkonnamõju teistes riikides, kuid piiriüleseid juhtumeid käsitlevad üldeeskirjad puuduvad. Ametiasutuse otsusest mõjutatud (välisriigi) füüsilisi isikuid võib pidada huvitatud isikuteks (üldise haldusõiguse seaduse artikkel 1: 2) ning seetõttu on neil kaebeõigus Madalmaade halduskohtutes ning neil on õigus saada praktiliselt kogu õigusalast ja rahalist abi, mida eespool kirjeldati.
http://wetten.overheid.nl/zoeken/ (Madalmaade õigusaktide otsing)
http://www.rechtspraak.nl/ (Madalmaade kohtupraktika andmebaas)
http://www.milieurecht-advocaten.nl/ (Madalmaade keskkonnavaldkonna advokaatide ühendus)
http://www.advocatenorde.nl/ (Madalmaade advokatuur)
http://www.nationaleombudsman.nl/ (Madalmaade ombudsman)
https://www.om.nl/onderwerpen/milieucriminaliteit/ (Madalmaade prokuratuur: Keskkond)
http://www.infomil.nl/ (teave Madalmaade keskkonnaõiguse kohta)
[1] Kõik käesoleval veebisaidil nimetatud Madalmaade õigusaktid on internetis kättesaadavad järgmise veebisaidi vahendusel: http://wetten.overheid.nl/zoeken/. http://wetten.overheid.nl/zoeken/
[2] Teave Madalmaade kohtusüsteemi kohta on internetis kättesaadav järgmise veebisaidi vahendusel: http://www.rechtspraak.nl/. http://www.rechtspraak.nl/

matches: kohus kohus kohus kohus kohus kohus kohus kohus kohus Kohus kohus kohus kohus kohus kohus kohus kohus kohus kohus kohus kohus kohus kohus kohus kohus kohus kohus


Ühise tegutsemise lepingu lõppemisel tuleb ühise tegutsemise käigus tekkinud vara, sh asja väärtuse juurdekasv, jagada asjaõigusseaduses sätestatud kaasomandi jagamise sätete alusel. Kaasomanikul on AÕS § 76 lg 1 järgi õigus igal ajal nõuda kaasomandi lõpetamist ning AÕS § 77 lg 1 järgi jagatakse asi kaasomandi lõpetamisel üldjuhul kaasomanike kokkuleppe kohaselt. Ka ühise tegutsemise lepingu eesmärgi saavutamiseks peavad pooled tasuma osamaksu rahas või muus varas või osalema eesmärgi saavutamisel töise panusega. Seega on ühise tegutsemise leping tasuline leping ning selle alusel abielu ajal omandatud vara on PKS § 14 lg 1 järgi abikaasade ühisvara sõltumata sellest, kas lepingus osales üksnes üks abikaasa või mõlemad.
Kuigi kohus andis pooltele tähtaja vaid avalduste ja seisukohtade esitamiseks, tuleb enne 1. jaanuari 2006. a alustatud menetluse puhul lugeda seda tähtaega siduvaks ka enne nimetatud kuupäeva kehtinud TsMS § 60 lg-s 3 sätestatud kohtukulude hüvitamiseks esitatavate kohtukulude nimekirja ja kuludokumentide esitamise osas. Tsiviilkohtumenetluse seadustikust ei tulene kohtukulude välja mõistmata jätmise alust juhul, kui pool ei esita kohtukulude nimekirja ja kuludokumente enda lubatud tähtpäeval. Kuna füüsilisest isikust ettevõtja ei ole eraõiguslik juriidiline isik, teostab ta oma tsiviilprotsessiõigusi füüsilise isikuna, ning kuludokumendiks saab TsMS § 60 lg 3 mõttes olla ka õigusabiteenuse osutamise eest füüsilisele isikule esitatud arve.
PKS ei võimalda käsitada füüsilisest isikust ettevõtja abielu ajal omandatavat vara eraldi abikaasade ühisvarast, kui abikaasad ei ole sõlminud abieluvaralepingut. PKS §-st 15 ega ka muudest sätetest ei tulene, et füüsilisest isikust ettevõtja vara oleks selle abikaasa lahusvara. VÕS § 1015 alusel saab hagi rahuldada juhul, kui isikul on õigustatud huvi teise isiku valduses oleva dokumendiga tutvumiseks. Õigustatud huvi võib seisneda kas selles, et dokument on koostatud esimese isiku huvides või dokumendis on kajastatud nende isikute vaheline õigussuhe või dokumendis on kajastatud nende isikute vahelise tehingu ettevalmistamine. Selle sätte alusel saab hagi mh rahuldada juhul, kui õigustatud huvi tuleneb nende isikute vahelistest õigussuhetest, sh abikaasade ühisvarasuhetest.