Vabariigi Valitsuse määruste muutmine seoses politsei- ja päästeasutuste ümberkorraldamisega – Riigi Teataja
Vabariigi Valitsuse määruste muutmine seoses politsei- ja päästeasutuste ümberkorraldamisega
Vastu võetud 22.12.2011 nr 179
Määrus kehtestatakse „Riigipiiri seaduse” § 8 lõike 3 ja § 14 lõike 2 punkti 1, „Kaitseväeteenistuse seaduse” § 3 lõike 7, § 19 lõike 2 ja § 138 lõike 2 punktide 1 ja 2, „Töötervishoiu ja tööohutuse seaduse” § 3 lõike 5 ja § 5 lõike 4, „Liiklusseaduse” § 58, § 60 lõike 3 ja § 84 lõike 6, „Veeseaduse” § 26 lõike 3, „Relvaseaduse” § 3 lõike 5, § 6 lõike 4 ja § 731 lõike 4, „Riikliku pensionikindlustuse seaduse” § 27 lõike 3, „Tervishoiuteenuste korraldamise seaduse” § 17 lõike 2 ja § 59 lõike 1, „Politsei ja piirivalve seaduse” § 3 lõike 5, § 71 lõike 4 ja § 73 lõike 2, „Isikut tõendavate dokumentide seaduse” § 15 lõike 1 ja § 152 lõike 1, „Nakkushaiguste ennetamise ja tõrje seaduse” § 25 lõike 2, „Lennundusseaduse” § 4 lõigete 1 ja 7, „Rahuaja riigikaitse seaduse” § 5 lõike 2 punkti 17 ja § 101 lõike 2, „Riigikaitseliste sundkoormiste seaduse” § 9 punkti 4, „Vangistusseaduse” § 51 lõike 1, „Kriminaalmenetluse seadustiku” § 176 lõike 2 ja § 212 lõike 4, „Välismaalasele rahvusvahelise kaitse andmise seaduse” § 47 lõike 2, § 60 lõike 2 ja § 77 lõike 2, „Euroopa Liidu kodaniku seaduse” § 52 lõike 1, „Päästeteenistuse seaduse” § 17 lõike 2, „Kodakondsuse seaduse” § 5 lõigete 21 ja 22, § 18 lõike 1, § 19 lõigete 1, 2, 3, 4, 41 ja 5, § 20 lõike 3, § 24 lõike 1, §-de 25, 29, 30 ja § 32 lõigete 2 ja 3, „Rakenduskõrgkooli seaduse” § 4 lõike 2, „Hädaolukorra seaduse” § 9 lõigete 4 ja 5, „Välismaalaste seaduse” § 101 lõike 1 punktide 1, 2, 3 ja 4, § 102 lõike 1, § 111 lõike 1, § 224 lõike 1 punktide 1 ja 6, § 228 lõike 1, § 250 lõike 1 punktide 1 ja 7 ja § 268 lõike 1 punktide 1 ja 5, „Päästeseaduse” § 5 lõike 3, § 44 lõike 2, § 45 lõike 2, § 46 lõike 2 ja § 47 lõike 3, „Kaevandamisseaduse” § 41 lõike 3, „Abipolitseiniku seaduse” § 6 lõike 4, „Kemikaaliseaduse” § 11 lõike 4, „Keeleseaduse” § 23 lõike 4 ning „Maareformi seaduse” § 7 lõike 5, § 9 lõike 9, § 10 lõike 3 ja § 221 lõike 6 alusel.
§ 1. Vabariigi Valitsuse 23. detsembri 2010. a määruse nr 185 „Abipolitseiniku ja abipolitseinikuks astuda soovija tervisekontrolli tingimused ja kord, abipolitseinikuks saamist välistavate tervisehäirete ja abipolitseiniku ülesande täitmisel tulirelva kandmist välistavate füüsiliste puuete loetelu ning tervisetõendi sisu ja vormi nõuded” muutmine
Vabariigi Valitsuse 23. detsembri 2010. a määruses nr 185 „Abipolitseiniku ja abipolitseinikuks astuda soovija tervisekontrolli tingimused ja kord, abipolitseinikuks saamist välistavate tervisehäirete ja abipolitseiniku ülesande täitmisel tulirelva kandmist välistavate füüsiliste puuete loetelu ning tervisetõendi sisu ja vormi nõuded” (RT I, 29.12.2010, 82) tehakse järgmised muudatused:
1) paragrahvi 5 lõikest 1 jäetakse välja sõnad „politseiasutuse juhile”;
„(4) Erakorralisse tervisekontrolli võib abipolitseiniku suunata politseiametniku põhjendatud ettekande alusel.”.
§ 2. Vabariigi Valitsuse 28. septembri 2006. a määruse nr 211 „Ajutise kaitse saaja ja tema perekonnaliikme elamisloa taotlemise, andmise ja pikendamise ning kehtetuks tunnistamise kord, elamisloa taotlemisel esitatavate tõendite ja andmete loetelu ning elamisloa andmete elamisloakaardile kandmise kord” muutmine
Vabariigi Valitsuse 28. septembri 2006. a määruses nr 211 „Ajutise kaitse saaja ja tema perekonnaliikme elamisloa taotlemise, andmise ja pikendamise ning kehtetuks tunnistamise kord, elamisloa taotlemisel esitatavate tõendite ja andmete loetelu ning elamisloa andmete elamisloakaardile kandmise kord” (RT I, 22.12.2010, 13) tehakse järgmised muudatused:
1) paragrahvi 4 lõiked 1 ja 2 sõnastatakse järgmiselt:
„(1) Ajutise kaitse alusel elamisloa või selle pikendamise taotlus esitatakse Politsei- ja Piirivalveametile.
(2) Elamisloa pikendamise taotlus esitatakse vähemalt kolm kuud enne tähtajalise elamisloa kehtivusaja lõppemist.”;
2) paragrahvi 11 lõikest 1 ja § 15 lõikest 1 jäetakse välja sõnad „või prefektuur” vastavas käändes;
3) paragrahvi 11 lõige 2 sõnastatakse järgmiselt:
„(2) Kui taotleja ei esita elamisloa või elamisloa pikendamise taotluse menetlemisel Politsei- ja Piirivalveametile nõutud dokumente või andmeid, mida Politsei- ja Piirivalveametil ei ole võimalik iseseisvalt saada, või kui taotleja jätab esitamata dokumendi või tõendi, mida tal on võimalik selle puudumisel hankida, siis võib Politsei- ja Piirivalveamet jätta taotluse läbi vaatamata või toimingu sooritamata. Elamisloa või selle pikendamise taotluse läbi vaatamata jätmine tehakse taotlejale teatavaks viivitamata.”;
4) paragrahvi 11 lõige 3 tunnistatakse kehtetuks;
5) paragrahvi 18 lõikest 2 jäetakse välja sõnad „Politsei- ja Piirivalveametile”.
§ 3. Vabariigi Valitsuse 16. juuni 2011. a määruse nr 77 „Alarm- ja jälitussõidukite loetelu, nende tähistamise ja liiklemise kord” muutmine
Vabariigi Valitsuse 16. juuni 2011. a määruses nr 77 „Alarm- ja jälitussõidukite loetelu, nende tähistamise ja liiklemise kord” (RT I, 21.06.2011, 5) tehakse järgmised muudatused:
1) paragrahvi 1 lõike 1 punktis 4, § 2 punktis 1, § 6 lõikes 6, § 7 lõigetes 2 ja 3, § 10 lõike 3 sissejuhatavas osas, § 12 sissejuhatavas osas ja punktis 1, § 13 lõikes 2, § 15 punktis 1 ja § 16 punktis 1 asendatakse sõna „politseiasutus” sõnadega „Politsei- ja Piirivalveamet” vastavas käändes;
2) paragrahvi 1 lõike 1 punktis 1, § 3 lõikes 3, § 7 lõikes 3, § 10 lõikes 5, § 11 lõikes 3, § 12 sissejuhatavas osas ja punktis 2 ja § 13 lõikes 2 asendatakse sõna „päästeasutus” sõnaga „Päästeamet” vastavas käändes.
§ 4. Vabariigi Valitsuse 1. juuli 2010. a määruse nr 92 „Avalikkuse hädaolukorra tekkimise vahetust ohust, hädaolukorrast ja hädaolukorra lahendamisest teavitamise kord ning nõuded edastatavale teabele” muutmine
Vabariigi Valitsuse 1. juuli 2010. a määruses nr 92 „Avalikkuse hädaolukorra tekkimise vahetust ohust, hädaolukorrast ja hädaolukorra lahendamisest teavitamise kord ning nõuded edastatavale teabele” (RT I 2010, 48, 297) tehakse järgmised muudatused:
1) paragrahvi 2 lõikes 7 ja § 3 lõikes 6 asendatakse sõna „Päästeasutus” sõnaga „Päästeamet”;
2) paragrahvi 4 lõikes 2 asendatakse sõna „päästekeskus” sõnaga „Päästeamet”.
§ 5. Vabariigi Valitsuse 20. juuni 2011. a määruse nr 84 „Avaliku teenistuja, töötaja ning füüsilisest isikust ettevõtja eesti keele oskuse ja kasutamise nõuded” muutmine
Vabariigi Valitsuse 20. juuni 2011. a määruse nr 84 „Avaliku teenistuja, töötaja ning füüsilisest isikust ettevõtja eesti keele oskuse ja kasutamise nõuded” (RT I, 27.06.2011, 1) § 8 punktist 4 jäetakse välja sõnad „päästekeskuse komando”.
§ 6. Vabariigi Valitsuse 27. novembri 2003. a määruse nr 298 „Eesti riigipiiril eriti ohtlike nakkushaiguste leviku tõkestamise kord ja tingimused” muutmine
Vabariigi Valitsuse 27. novembri 2003. a määruse nr 298 „Eesti riigipiiril eriti ohtlike nakkushaiguste leviku tõkestamise kord ja tingimused” (RT I 2003, 76, 513; 2009, 63, 415) § 4 lõike 3 punktides 2 ja 3 asendatakse sõnad „Päästeameti häirekeskust” sõnaga „Häirekeskust”.
§ 7. Vabariigi Valitsuse 30. juuni 1998. a määruse nr 144 „Ehitise teenindamiseks vajaliku maa määramise korra kinnitamine” muutmine
Vabariigi Valitsuse 30. juuni 1998. a määrusega nr 144 „Ehitise teenindamiseks vajaliku maa määramise korra kinnitamine” (RT I 1998, 63, 991; RT III 2007, 19, 155) kinnitatud „Ehitise teenindamiseks vajaliku maa määramise korra” punkti 4 alapunktist 2 jäetakse välja sõna „, tuletõrje-”.
§ 8. Vabariigi Valitsuse 17. juuni 2010. a määruse nr 81 „Elamislubade ja töölubade registri pidamise põhimäärus” muutmine
Vabariigi Valitsuse 17. juuni 2010. a määruses nr 81 „Elamislubade ja töölubade registri pidamise põhimäärus” (RT I, 09.07.2011, 11) tehakse järgmised muudatused:
1) määruse preambulist jäetakse välja tekstiosa „ja kooskõlas „Euroopa Liidu kodaniku seaduse” § 52 lõikega 2”;
2) paragrahvi 2 tekstist jäetakse välja sõna „, prefektuur”.
§ 9. Vabariigi Valitsuse 1. juuli 1993. a määruse nr 198 „Eluruumide erastamise korraldamine” muutmine
Vabariigi Valitsuse 1. juuli 1993. a määrusega nr 198 „Eluruumide erastamise korraldamine” (RT I, 17.12.2010, 44) kinnitatud „Eluruumide erastamise korra” punktis 91 asendatakse sõnad „tuletõrje- ja suitsuärastussüsteemide” sõnaga „tuleohutuspaigaldiste”.
§ 10. Vabariigi Valitsuse 20. juuli 2006. a määruse nr 166 „Euroopa Liidu kodaniku ja tema perekonnaliikme elamisõiguse taotlemise, andmise ning selle pikendamise ja lõpetamise kord” muutmine
Vabariigi Valitsuse 20. juuli 2006. a määruses nr 166 „Euroopa Liidu kodaniku ja tema perekonnaliikme elamisõiguse taotlemise, andmise ning selle pikendamise ja lõpetamise kord” (RT I, 22.12.2010, 15) tehakse järgmised muudatused:
1) paragrahvi 5 lõigetes 1 ja 2, § 6 lõikes 2, § 61 lõikes 3 ja § 24 lõikes 1 asendatakse sõna „prefektuur” sõnadega „Politsei- ja Piirivalveamet” vastavas käändes;
2) paragrahvi 6 lõikest 1, § 12 lõigetest 2 ja 3, § 24 lõigetest 2 ja 4, § 25 lõikest 1 ja § 26 lõikest 4 jäetakse välja sõnad „või prefektuur” vastavas käändes;
3) paragrahvi 12 lõikest 1 jäetakse välja sõnad „ja prefektuuri”.
§ 11. Vabariigi Valitsuse 6. mai 2010. a määruse nr 57 „Hädaolukorrast või hädaolukorra tekkimise vahetust ohust Siseministeeriumi teavitamise kord” muutmine
Vabariigi Valitsuse 6. mai 2010. a määruse nr 57 „Hädaolukorrast või hädaolukorra tekkimise vahetust ohust Siseministeeriumi teavitamise kord” (RT I 2010, 20, 105) § 3 lõikes 15 asendatakse sõna „Päästeasutus” sõnaga „Häirekeskus”.
§ 12. Vabariigi Valitsuse 11. jaanuari 2000. a määruse nr 12 „Isikukaitsevahendite valimise ja kasutamise kord” muutmine
Vabariigi Valitsuse 11. jaanuari 2000. a määruse nr 12 „Isikukaitsevahendite valimise ja kasutamise kord” (RT I 2000, 4, 29; 2010, 52, 335) § 1 lõike 3 punktist 2 jäetakse välja sõnad „hädaabiteenistuse ja”.
§ 13. Vabariigi Valitsuse 3. juuli 2008. a määruse nr 109 „Isikut tõendavate dokumentide andmekogu pidamise põhimäärus” muutmine
Vabariigi Valitsuse 3. juuli 2008. a määruses nr 109 „Isikut tõendavate dokumentide andmekogu pidamise põhimäärus” (RT I, 09.08.2011, 5) tehakse järgmised muudatused:
1) paragrahvi 2 tekstist jäetakse välja sõnad „ja prefektuur”;
2) paragrahvi 9 lõike 3 punktist 2 jäetakse välja sõnad „või prefektuuri”.
§ 14. Vabariigi Valitsuse 26. novembri 2002. a määruse nr 361 „Isikutunnistuse, elamisloakaardi, digitaalse isikutunnistuse, Eesti kodaniku passi, meremehe teenistusraamatu, välismaalase passi, ajutise reisidokumendi, pagulase reisidokumendi või meresõidutunnistuse väljaandmise taotlemisel esitatavate tõendite ja andmete loetelu ning väljaandmise tähtajad” muutmine
Vabariigi Valitsuse 26. novembri 2002. a määruse nr 361 „Isikutunnistuse, elamisloakaardi, digitaalse isikutunnistuse, Eesti kodaniku passi, meremehe teenistusraamatu, välismaalase passi, ajutise reisidokumendi, pagulase reisidokumendi või meresõidutunnistuse väljaandmise taotlemisel esitatavate tõendite ja andmete loetelu ning väljaandmise tähtajad” (RT I, 09.08.2011, 2) § 8 lõikest 5 jäetakse välja sõnad „või prefektuurile”.
§ 15. Vabariigi Valitsuse 14. detsembri 1998. a määruse nr 273 „Kaitseväe sisemäärustiku kinnitamine” muutmine
Vabariigi Valitsuse 14. detsembri 1998. a määruse nr 273 „Kaitseväe sisemäärustiku kinnitamine” (RT I 1998, 115, 1888; 2010, 52, 335) punktis 483 asendatakse sõnad „asukohajärgset politseiasutust” sõnadega „Politsei- ja Piirivalveametit”.
§ 16. Vabariigi Valitsuse 17. mai 2001. a määruse nr 173 „Kalalaevadele esitatavad töötervishoiu ja tööohutuse nõuded” muutmine
Vabariigi Valitsuse 17. mai 2001. a määruse nr 173 „Kalalaevadele esitatavad töötervishoiu ja tööohutuse nõuded” (RT I 2001, 47, 264) § 7 lõikes 5 asendatakse sõna „tuletõrjealase” sõnaga „tulekustutusalase”.
§ 17. Vabariigi Valitsuse 23. jaanuari 2002. a määruse nr 44 „Kiirabi, haiglate ning pääste- ja politseiasutuste kiirabialase koostöö kord” muutmine
Vabariigi Valitsuse 23. jaanuari 2002. a määruses nr 44 „Kiirabi, haiglate ning pääste- ja politseiasutuste kiirabialase koostöö kord” (RT I 2002, 12, 61; 2004, 86, 591) tehakse järgmised muudatused:
„Kiirabi, haiglate ning päästeasutuste ja politsei kiirabialase koostöö kord”;
2) paragrahvis 1 ning § 2 punktis 2 asendatakse sõnad „pääste- ja politseiasutuste” sõnadega „päästeasutuste ja politsei”;
3) paragrahvi 3 lõikes 1 asendatakse sõnad „ning pääste- ja politseiasutused” sõnadega „, päästeasutused ja politsei”;
4) paragrahvi 3 lõikes 2 asendatakse sõnad „ning politsei- ja päästeasutused” sõnadega „, päästeasutused ja politsei”;
5) määruse 3., 4. ja 5. peatüki pealkirjades, § 12 punktis 1 ja § 13 lõikes 1 asendatakse sõna „häirekeskuste” sõnaga „Häirekeskuse”;
6) määruse 5. peatüki pealkirjas asendatakse sõna „politseiasutuste” sõnaga „politsei”;
7) määruse § 20 lõikes 1 asendatakse sõnad „politseiasutusi (edaspidi politsei)” sõnaga „politseid”;
8) määruse tekstis asendatakse läbivalt sõna „päästetööde” sõnaga „päästetöö” vastavas käändes.
§ 18. Vabariigi Valitsuse 17. detsembri 2009. a määruse nr 199 „„Kodakondsuse seaduse” täitmise korraldamine” muutmine
Vabariigi Valitsuse 17. detsembri 2009. a määruse nr 199 „„Kodakondsuse seaduse” täitmise korraldamine” (RT I 2009, 64, 429) § 1 sõnastatakse järgmiselt:
„§ 1. Volitatud valitsusasutuse määramine
Määrata „Kodakondsuse seaduse” § 5 lõigetes 21 ja 22, § 18 lõikes 1, § 19 lõigetes 1–5, § 20 lõikes 3, § 24 lõikes 1, §-des 25, 29 ja 30 ning § 32 lõigetes 2 ja 3 nimetatud Vabariigi Valitsuse poolt volitatud valitsusasutuseks Politsei- ja Piirivalveamet.”.
§ 19. Vabariigi Valitsuse 22. juuli 2004. a määruse nr 258 „Kriminaalmenetluse erikulude suurus ja arvestamise kord” muutmine
Vabariigi Valitsuse 22. juuli 2004. a määruses nr 258 „Kriminaalmenetluse erikulude suurus ja arvestamise kord” (RT I 2004, 60, 427; 2009, 65, 448) tehakse järgmised muudatused:
1) määruse preambulist jäetakse välja tekstiosa „kooskõlas „Väärteomenetluse seadustiku” § 38 lõikega 1”;
2) paragrahvi 10 pealkirjas ja lõikes 1 asendatakse sõna „politseiasutus” sõnadega „Politsei- ja Piirivalveamet” vastavas käändes.
§ 20. Vabariigi Valitsuse 19. mai 2004. a määruse nr 194 „Laevade ja väikelaevade sisemerre, sadamatesse ning piiriveekogude Eestile kuuluvatesse vetesse sisenemise ja neist väljumise kord” muutmine
Vabariigi Valitsuse 19. mai 2004. a määruse nr 194 „Laevade ja väikelaevade sisemerre, sadamatesse ning piiriveekogude Eestile kuuluvatesse vetesse sisenemise ja neist väljumise kord” (RT I, 11.08.2011, 5) § 1 lõikes 1, lõike 2 punktis 1 ja lõigetes 4 ja 5, § 2 lõigetes 1 ja 2, § 3 lõigetes 2 ja 3, § 4 lõike 1 punktides 2 ja 6, § 5 lõikes 1 ja § 7 lõikes 1 asendatakse sõna „prefektuur” sõnadega „Politsei- ja Piirivalveamet” vastavas käändes.
§ 21. Vabariigi Valitsuse 11. mai 2004. a määruse 189 „Lennupiirangud ja piirangud riiklikule õhusõidukile lennuks ülehelikiirusel” muutmine
Vabariigi Valitsuse 11. mai 2004. a määruses 189 „Lennupiirangud ja piirangud riiklikule õhusõidukile lennuks ülehelikiirusel” (RT I 2004, 43, 302; 2010, 52, 335) tehakse järgmised muudatused:
1) paragrahvi 1 lõikes 3 asendatakse sõna „päästeasutuse” sõnaga „Päästeameti”;
2) paragrahvi 1 lõikes 4 asendatakse sõna „päästeasutuse” sõnaga „Päästeameti”.
§ 22. Vabariigi Valitsuse 20. veebruari 2001. a määruse nr 68 „Liiklusõnnetusest teatamise, asjaolude väljaselgitamise, vormistamise, registreerimise ja arvestuse kord” muutmine
Vabariigi Valitsuse 20. veebruari 2001. a määruses nr 68 „Liiklusõnnetusest teatamise, asjaolude väljaselgitamise, vormistamise, registreerimise ja arvestuse kord” (RT I 2001, 19, 104; 2010, 32, 159) tehakse järgmised muudatused:
1) paragrahvi 1 punkt 1 sõnastatakse järgmiselt:
„1) teavitama liiklusõnnetusest Häirekeskust;”;
2) paragrahvis 3 asendatakse sõna „päästeasutus” sõnaga „Päästeamet” vastavas käändes;
3) paragrahvi 4 pealkirjas ja lõike 1 sissejuhatavas osas, § 13 punktis 3 ja § 15 lõikes 5 asendatakse sõna „politseiasutus” sõnadega „Politsei- ja Piirivalveamet” vastavas käändes;
4) paragrahv 10 sõnastatakse järgmiselt:
„§ 10. Liiklusõnnetuse asjaolude väljaselgitamine Politsei- ja Piirivalveametis
Politsei- ja Piirivalveamet selgitab välja politseis registreeritud liiklusõnnetuse asjaolud, vormistab liiklusõnnetuse akti ja menetleb liiklusõnnetust vastavalt „Väärteomenetluse seadustikule” ja „Kriminaalmenetluse seadustikule”.”;
5) paragrahvi 13 punkt 4 tunnistatakse kehtetuks;
6) paragrahvi 14 punktis 1 asendatakse sõna „politseiasutusele” sõnaga „prefektuurile”;
7) paragrahvi 15 lõigetes 2 ja 3 asendatakse sõna „politseiasutustes” sõnaga „politseis”.
§ 23. Vabariigi Valitsuse 16. mai 2001. a määruse nr 172 „Naftasaaduste hoidmisehitiste veekaitsenõuded” muutmine
Vabariigi Valitsuse 16. mai 2001. a määruses nr 172 „Naftasaaduste hoidmisehitiste veekaitsenõuded” (RT I 2001, 47, 262; 2010, 49, 305) tehakse järgmised muudatused:
1) määruse preambulist jäetakse välja tekstiosa „ja kooskõlas lõike 4 punktiga 2”;
2) paragrahvi 13 lõikes 1 asendatakse sõna „päästeasutusele” sõnaga „Häirekeskusele”;
3) paragrahvi 14 lõikes 2 asendatakse sõna „päästeasutuses” sõnaga „Päästeametis”.
§ 24. Vabariigi Valitsuse 21. oktoobri 2010. a määruse nr 152 „Nõuded allmaarajatises tehtava päästetöö korraldamisele ja allmaarajatises päästeasutustega tehtava koostöö kord” muutmine
Vabariigi Valitsuse 21. oktoobri 2010. a määruse nr 152 „Nõuded allmaarajatises tehtava päästetöö korraldamisele ja allmaarajatises päästeasutustega tehtava koostöö kord” (RT I, 01.06.2011, 3) § 3 lõikes 3 ja § 7 lõikes 2 asendatakse sõna „päästeasutus” sõnaga „Päästeamet” vastavas käändes.
§ 25. Vabariigi Valitsuse 17. veebruari 2011. a määruse nr 28 „Nõuded ohtliku ja suurõnnetuse ohuga ettevõtte kohustuslikule dokumentatsioonile ja selle koostamisele ning avalikkusele edastatavale teabele ja õnnetusest teavitamisele” muutmine
Vabariigi Valitsuse 17. veebruari 2011. a määruses nr 28 „Nõuded ohtliku ja suurõnnetuse ohuga ettevõtte kohustuslikule dokumentatsioonile ja selle koostamisele ning avalikkusele edastatavale teabele ja õnnetusest teavitamisele” (RT I, 01.03.2011, 4) tehakse järgmised muudatused:
1) paragrahvi 5 punktis 6 ja § 6 lõike 5 punktis 9 asendatakse sõna „päästeasutusega” sõnaga „Päästeametiga”;
2) paragrahvi 8 lõikes 1 asendatakse sõna „päästekeskusele” sõnaga „Päästeametile”.
§ 26. Vabariigi Valitsuse 23. juuli 2002. a määruse nr 237 „Otsingu- ja päästetööde, sealhulgas merereostuse avastamise ja likvideerimise kord Eesti merealal ning Peipsi, Lämmi- ja Pihkva järvel” muutmine
Vabariigi Valitsuse 23. juuli 2002. a määruse nr 237 „Otsingu- ja päästetööde, sealhulgas merereostuse avastamise ja likvideerimise kord Eesti merealal ning Peipsi, Lämmi- ja Pihkva järvel” (RT I, 11.05.2011, 9) § 18 lõikest 1 jäetakse välja sõnad „ja prefektuuride”.
§ 27. Vabariigi Valitsuse 14. juuli 2006. a määruse nr 162 „Pagulase ja täiendava kaitse saaja ning tema perekonnaliikme elamisloa taotlemise, andmise ja pikendamise ning kehtetuks tunnistamise kord, elamisloa taotlemisel esitatavate tõendite ja andmete loetelu ning elamisloa andmete elamisloakaardile kandmise kord” muutmine
Vabariigi Valitsuse 14. juuli 2006. a määruses nr 162 „Pagulase ja täiendava kaitse saaja ning tema perekonnaliikme elamisloa taotlemise, andmise ja pikendamise ning kehtetuks tunnistamise kord, elamisloa taotlemisel esitatavate tõendite ja andmete loetelu ning elamisloa andmete elamisloakaardile kandmise kord” (RT I, 22.12.2010, 12) tehakse järgmised muudatused:
„(1) Varjupaiga ja elamisloa taotlus (edaspidi varjupaigataotlus) ja elamisloa pikendamise taotlus esitatakse Politsei- ja Piirivalveametile.”;
2) paragrahvi 4 lõige 3 sõnastatakse järgmiselt:
„(3) Elamisloa pikendamise taotlus esitatakse vähemalt neli kuud enne tähtajalise elamisloa kehtivusaja lõppemist.”;
„(1) Taotleja on kohustatud Politsei- ja Piirivalveameti nõudmisel andma suulisi ja kirjalikke seletusi, esitama täiendavaid või täpsustavaid andmeid ning kõik enda valduses olevad dokumendid või tõendid, mis omavad tähtsust varjupaigataotluse või elamisloa pikendamise taotluse menetlemisel.
(2) Kui taotleja jätab Politsei- ja Piirivalveametile esitamata dokumendi või tõendi, mis on tema varjupaigataotluse menetlemisel või elamisloa pikendamise taotluse menetlemisel olulise tähtsusega ning mida taotlejal on võimalik selle puudumisel hankida, või kui taotleja esitab varjupaigataotluse menetlemisel teadvalt ebaõigeid andmeid või annab ebaõigeid seletusi või jätab andmeid teadvalt esitamata või seletusi andmata, siis võib Politsei- ja Piirivalveamet lõpetada varjupaigataotluse menetluse tagasilükkamise otsusega või elamisloa pikendamise taotluse menetluse taotluse läbivaatamata jätmise otsusega. Varjupaigataotluse tagasilükkamise või elamisloa pikendamise taotluse läbi vaatamata jätmise otsusest teavitatakse taotlejat viivitamata.”;
5) paragrahvi 12 lõikest 3 jäetakse välja sõnad „või prefektuur”;
6) paragrahvi 13 lõike 5 punkt 7 ja § 18 lõige 3 tunnistatakse kehtetuks.
§ 28. Vabariigi Valitsuse 10. jaanuari 2002. a määruse nr 6 „Pensioniõigusliku staaži tõendamise kord” muutmine
Vabariigi Valitsuse 10. jaanuari 2002. a määruse nr 6 „Pensioniõigusliku staaži tõendamise kord” (RT I 2002, 5, 14; 2009, 22, 141) § 11 lõike 4 punktides 2 ja 4 ja § 15 lõike 4 punktides 2 ja 4 asendatakse sõna „politseiprefektuur” sõnadega „Politsei- ja Piirivalveamet” vastavas käändes.
§ 29. Vabariigi Valitsuse 16. septembri 2010. a määruse nr 135 „Piirangute kehtestamine isikute mobiliseerimisele” muutmine
Vabariigi Valitsuse 16. septembri 2010. a määruses nr 135 „Piirangute kehtestamine isikute mobiliseerimisele” (RT I 2010, 66, 499) tehakse järgmised muudatused:
1) määruse preambulist jäetakse välja tekstiosa „ning kooskõlas „Avaliku teabe seaduse” § 435 lõikega 1”;
2) paragrahvi 2 punktid 2 ja 3 sõnastatakse järgmiselt:
„2) Politsei- ja Piirivalveameti juhtkond, piirivalveosakonna, keskkriminaalpolitsei, korrakaitsepolitseiosakonna, kodakondsus- ja migratsiooniosakonna, prefektuuride, koordinatsioonibüroo, sisekontrollibüroo, kommunikatsioonibüroo, logistikabüroo, teabeturbebüroo ja õigusbüroo ning Kaitsepolitseiameti teenistujad;
3) Päästeameti ja Päästeameti päästekeskuste juhtkond, Häirekeskuse teenistujad, Päästeameti demineerimiskeskuse, päästetöö valdkonna ametnikud ja kriisireguleerimise valdkonna teenistujad, Päästeameti haldusosakonna ja kommunikatsiooniosakonna teenistujad;”;
3) paragrahvi 2 punkt 5 sõnastatakse järgmiselt:
„5) Päästeameti Ida, Lääne, Lõuna ja Põhja päästekeskuse juhtivpäästjad, vanempäästjad ja päästjad, vähemalt 85% teenistujatest;”;
4) paragrahvi 2 punktid 4 ja 6–8 tunnistatakse kehtetuks.
§ 30. Vabariigi Valitsuse 10. juuli 1995. a määruse nr 259 „Piiripunktide töökorralduse täiustamine” muutmine
Vabariigi Valitsuse 10. juuli 1995. a määruses nr 259 „Piiripunktide töökorralduse täiustamine” (RT I 1995, 61, 1030; 2010, 32, 159) tehakse järgmised muudatused:
1) punktist 1 jäetakse välja sõnad „ning piiripunktide ülematele”;
2) punktis 2 asendatakse sõnad „piiripunkti ülem” sõnadega „Politsei- ja Piirivalveameti peadirektor või tema volitatud ametnik”;
3) punktist 2 jäetakse välja tekstiosa „(Liikluskindlustuse Fond, rahavahetuspunkt jne.)”;
4) punkt 4 tunnistatakse kehtetuks.
§ 31. Vabariigi Valitsuse 17. septembri 1997. a määruse nr 176 „Piirirežiimi eeskirja kinnitamine” muutmine
Vabariigi Valitsuse 17. septembri 1997. a määruses nr 176 „Piirirežiimi eeskirja kinnitamine” (RT I 1997, 69, 1126; 2009, 69, 465) tehakse järgmised muudatused:
1) punktides 8, 37, 41–45, 52, 57 ja 62–64 asendatakse sõna „prefektuur” sõnadega „Politsei- ja Piirivalveamet” vastavas käändes;
2) punkt 39 sõnastatakse järgmiselt:
„39. Kui laeval ei ole võimalik sadamas silduda, võib laeva piirikontroll toimuda sisemerel Politsei- ja Piirivalveametiga kooskõlastatud kohas ja ajal.”;
3) punkt 75 sõnastatakse järgmiselt:
„75. Kõik isikud, asutused ja organisatsioonid peavad nende poolt piiriveekogudel ning sise- ja territoriaalmerel korraldatavad õppused, võistlused, allveetegevuse, lõhkamistööd, jääteede rajamised ning muu piirirahu häiriva tegevuse (välja arvatud teaduslikud mereuuringud majandusvööndis) kooskõlastama Politsei- ja Piirivalveametiga, esitades kirjaliku taotluse hiljemalt kümme tööpäeva enne taotletava tegevuse toimumist. Politsei- ja Piirivalveamet otsustab kooskõlastuse andmise või andmisest keeldumise viie tööpäeva jooksul taotluse saamise päevast arvates.”.
§ 32. Vabariigi Valitsuse 17. juuni 2010. a määruse nr 83 „Pikaajalise viisa andmise ja viibimisaja pikendamise taotlemisel esitatavate andmete ja taotlusele lisatavate tõendite loetelu ja esitamise nõuded ning viisa andmise ja andmisest keeldumise, viibimisaja pikendamise ja pikendamisest keeldumise ning viibimisaja ennetähtaegse lõpetamise ning viisa tühistamise ja viisa kehtetuks tunnistamise tähtajad ning viisa taotlemiseks ja omamiseks nõutavate kulude kandmiseks piisavate rahaliste vahendite määra ja tervisekindlustuslepingu kindlustussumma määra kehtestamine” muutmine
Vabariigi Valitsuse 17. juuni 2010. a määruse nr 83 „Pikaajalise viisa andmise ja viibimisaja pikendamise taotlemisel esitatavate andmete ja taotlusele lisatavate tõendite loetelu ja esitamise nõuded ning viisa andmise ja andmisest keeldumise, viibimisaja pikendamise ja pikendamisest keeldumise ning viibimisaja ennetähtaegse lõpetamise ning viisa tühistamise ja viisa kehtetuks tunnistamise tähtajad ning viisa taotlemiseks ja omamiseks nõutavate kulude kandmiseks piisavate rahaliste vahendite määra ja tervisekindlustuslepingu kindlustussumma määra kehtestamine” (RT I, 08.10.2011, 4) §-de 10 ja 11 tekstist jäetakse välja sõna „prefektuur,”.
§ 33. Vabariigi Valitsuse 17. detsembri 2009. a määruse nr 213 „Politseiametniku ja tema perekonnaliikmete ümberasumisega seotud kulude kompenseerimise ulatus ja kord” muutmine
Vabariigi Valitsuse 17. detsembri 2009. a määruses nr 213 „Politseiametniku ja tema perekonnaliikmete ümberasumisega seotud kulude kompenseerimise ulatus ja kord” (RT I 2009, 65, 447; 2010, 60, 407) tehakse järgmised muudatused:
1) paragrahvi 2 lõikest 1 jäetakse välja teine lause;
2) paragrahvi 3 lõikes 1 asendatakse sõna „politseiasutus” sõnadega „Politsei- ja Piirivalveamet”.
§ 34. Vabariigi Valitsuse 17. detsembri 2009. a määruse nr 212 „Politseiametniku tervisenõuded ja tervisekontrolli kord ning tervisetõendi sisu ja vormi nõuded” muutmine
Vabariigi Valitsuse 17. detsembri 2009. a määruse nr 212 „Politseiametniku tervisenõuded ja tervisekontrolli kord ning tervisetõendi sisu ja vormi nõuded” (RT I 2009, 65, 446) § 7 lõikes 3 asendatakse sõna „Politseiasutuse” sõnadega „Politsei- ja Piirivalveameti peadirektoril või tema volitatud ametnikul”.
§ 35. Vabariigi Valitsuse 19. juuli 2007. a määruse nr 193 „Politseiasutuse ja Kaitsepolitseiameti vaheline uurimisalluvus” muutmine
Vabariigi Valitsuse 19. juuli 2007. a määruse nr 193 „Politseiasutuse ja Kaitsepolitseiameti vaheline uurimisalluvus” (RT I, 07.10.2011, 2) pealkirjas ja §-s 1 asendatakse sõna „politseiasutus” sõnadega „Politsei- ja Piirivalveamet” vastavas käändes.
§ 36. Vabariigi Valitsuse 6. jaanuari 2011. a määruse nr 5 „Päästesündmusel osalevate riigi- ja kohaliku omavalitsuse asutuste ning isikute koostöö kord” muutmine
Vabariigi Valitsuse 6. jaanuari 2011. a määruses nr 5 „Päästesündmusel osalevate riigi- ja kohaliku omavalitsuse asutuste ning isikute koostöö kord” (RT I, 14.01.2011, 5) tehakse järgmised muudatused:
1) paragrahvi 1 lõikes 2, § 4 lõikes 3, § 7 lõikes 4, § 11 lõikes 4, § 12 lõigetes 5 ja 6 asendatakse sõna „päästeasutus” sõnaga „Päästeamet” vastavas käändes;
2) paragrahvi 4 lõike 4 sissejuhatavas osas asendatakse sõna „Politseiasutuse” sõnadega „Politsei- ja Piirivalveameti”;
3) paragrahvi 5 lõike 4 punktis 1, lõike 5 punktis 1 ja lõike 6 punktis 1 asendatakse sõna „prefektuur” sõnadega „Politsei- ja Piirivalveamet” vastavas käändes;
4) paragrahvi 5 lõike 1 punkt 2 sõnastatakse järgmiselt:
„2) Päästeameti päästekeskuse tegevuspiirkonna staap (edaspidi regionaalne staap);”;
5) paragrahvi 5 lõike 9 punktides 2, 3 ja 5 asendatakse sõna „päästeasutuse” sõnadega „Päästeameti päästekeskuse”;
6) paragrahvis 8 ja § 10 lõikes 1 asendatakse sõnad „päästesündmuse lahendamist juhtiv päästeasutus” sõnaga „Päästeamet” vastavas käändes;
7) paragrahvi 10 lõikes 2 asendatakse sõnad „sündmust üle andev päästeasutus” sõnaga „Päästeamet”;
8) paragrahvi 11 lõige 1 sõnastatakse järgmiselt:
„(1) Sündmuskoha valvet pärast päästetöö lõpetamist korraldab Päästeamet, Politsei- ja Piirivalveamet või muu asutus või isik või objekti omanik vastavalt valve teostamise vajadusele ja iseloomule.”;
9) paragrahvi 12 lõigetes 1–3 asendatakse sõna „päästekeskus” sõnadega „Päästeameti päästekeskus”;
10) paragrahvi 12 lõikes 7 asendatakse sõnad „koostööõppust ja -koolitust korraldav päästeasutus” sõnaga „Päästeamet”.
§ 37. Vabariigi Valitsuse 23. novembri 2007. a määruse nr 236 „Päästeteenistujate ning Sisekaitseakadeemia Päästekolledži täiskoormusega õppe üliõpilaste ja õpilaste vormiriietuse kirjeldus” muutmine
Vabariigi Valitsuse 23. novembri 2007. a määruses nr 236 „Päästeteenistujate ning Sisekaitseakadeemia Päästekolledži täiskoormusega õppe üliõpilaste ja õpilaste vormiriietuse kirjeldus” (RT I 2008, 11, 77; 2010, 52, 335) tehakse järgmised muudatused:
„§ 1. Vormiriietuse liigid ja nendel kasutatavad eritunnused
(1) Vormiriietus on musta värvi, „Pantone Textile” 1992. aasta värvitabeli järgi värvus 19-4205 TP. Lisandid on punasest tekstiilist (värvus 18-1664). Tikandid tehakse kuldse niidiga (Madeira 1225).
(2) Vormiriietuse liigid on:
1) tavavorm;
2) õhtuvorm.
(3) Vormiriietusel kasutatavad eritunnused on:
1) päästeteenistujate ametinimetuste tunnused;
2) päästeteenistujate ametikohtade eraldusmärgid;
3) varrukaembleem;
5) vorminööbid;
6) päästeasutuse peadirektori õlaku eritunnus.”;
2) paragrahvi 4 lõikes 8 asendatakse sõna „Päästeameti” sõnaga „päästeasutuse”;
3) 4. peatüki pealkiri sõnastatakse järgmiselt:
ERITUNNUSED”;
4) paragrahvi 13 lõikes 5 ja § 14 lõikes 4 asendatakse sõna „varrukaembleem” sõnaga „embleem”;
5) paragrahvi 26 lõige 4 sõnastatakse järgmiselt:
„(4) Õlakul kantavad tärnid on tikitud kulla värvi niidiga. Väikese riigivapi kujutis on tikitud. K-täht on tikitud kulla värvi niidiga.”;
6) paragrahvi 26 lõige 5 sõnastatakse järgmiselt:
„(5) Päästeasutuse päästeteenistuja õlaku eritunnuseks on väikese riigivapi kujutis.”;
7) paragrahvi 27 lõige 1 sõnastatakse järgmiselt:
„(1) Päästeteenistujad kannavad õlakutel tärne järgmiselt:
1) päästepeadirektor ja päästedirektor – kolm suurt tärni;
2) päästepealik – kaks suurt tärni;
3) päästepeaspetsialist ja päästejuhtivspetsialist ametinimetusega vanemoperatiivkorrapidaja – üks suur tärn;
4) päästejuhtivspetsialist ja päästevanemspetsialist ametinimetusega operatiivkorrapidaja – neli väikest tärni;
5) päästevanemspetsialist – kolm väikest tärni;
6) päästevanemspetsialist ametinimetusega rühmapealik – kaks väikest tärni;
7) päästespetsialist – üks väike tärn.”;
8) paragrahvis 28 asendatakse sõna „Päästeameti” sõnaga „Päästeasutuse”;
9) paragrahvi 30 lõiked 1 ja 2 sõnastatakse järgmiselt:
„(1) Vormi vasakul varrukal, 70 mm kaugusel varrukaõmblusest, kantakse päästeasutuse embleemi.
(2) Päästeasutuse embleemiks on Päästeameti, Häirekeskuse, Sisekaitseakadeemia Päästekolledži ja Päästekooli embleemid, mis on kooskõlastatud Vabariigi Valitsuse poolt kehtestatud korras.”;
10) paragrahvis 35 asendatakse sõna „päästeteenistuse” sõnaga „päästeteenistujate”;
11) määrust täiendatakse §-ga 36 järgmises sõnastuses:
„§ 36. Üleminekuperioodi kehtestamine
Vormil võib kasutada määruse § 30 lõikes 2 nimetatud päästeasutuse varrukaembleemina Ida-Eesti, Lõuna-Eesti, Lääne-Eesti või Põhja-Eesti Päästekeskuse embleemi Päästeameti embleemi asemel kuni vormiriietuse esemete laovarude lõppemiseni või vormi kandmiskõlbmatuks muutumiseni, kuid mitte kauem kui 31. detsembrini 2013. a.”.
§ 38. Vabariigi Valitsuse 27. jaanuari 2011. a määruse nr 18 „Päästetööl või demineerimistööl asja sundkasutusse võtmisega tekkinud kulude hüvitamise ulatus ja kord” muutmine
Vabariigi Valitsuse 27. jaanuari 2011. a määruses nr 18 „Päästetööl või demineerimistööl asja sundkasutusse võtmisega tekkinud kulude hüvitamise ulatus ja kord” (RT I, 01.02.2011, 1) tehakse järgmised muudatused:
1) paragrahvi 3 lõigetes 1 ja 2 asendatakse sõnad „päästetööd juhtinud päästeasutus” sõnaga „Päästeamet” vastavas käändes;
2) paragrahvi 3 lõigetes 3 ja 4, § 4 lõikes 3 ja § 5 lõikes 2 asendatakse sõna „päästeasutus” sõnaga „Päästeamet” vastavas käändes;
3) paragrahvi 3 lõiked 6 ja 7 tunnistatakse kehtetuks;
4) paragrahvi 4 lõikest 1 jäetakse välja esimene lause;
5) paragrahvi 5 lõike 1 esimene lause sõnastatakse järgmiselt:
„Päästetööl asja sundkasutusse võtmisega tekkinud kulud hüvitatakse taotlejale kahe kuu jooksul § 3 lõikes 2 nimetatud taotluse esitamisest.”.
§ 39. Vabariigi Valitsuse 5. juuli 2004. a määruse nr 238 „Riigivara ümberjaotamise kord” muutmine
Vabariigi Valitsuse 5. juuli 2004. a määruse nr 238 „Riigivara ümberjaotamise kord” (RT I 2004, 54, 394; 2009, 65, 448) § 3 lõike 1 punkt 6 sõnastatakse järgmiselt:
„6) päästeasutused;”.
§ 40. Vabariigi Valitsuse 13. juuli 2004. a määruse nr 246 „Riikliku kinnipeetavate, karistusjärgselt kinnipeetavate, arestialuste ja vahistatute registri asutamine ja registri pidamise põhimäärus” muutmine
Vabariigi Valitsuse 13. juuli 2004. a määruses nr 246 „Riikliku kinnipeetavate, karistusjärgselt kinnipeetavate, arestialuste ja vahistatute registri asutamine ja registri pidamise põhimäärus” (RT I, 04.01.2011, 4) tehakse järgmised muudatused:
„2) Politsei- ja Piirivalveamet.”;
2) paragrahvi 13 lõike 1 punkt 81 sõnastatakse järgmiselt:
„81) DNA-proovi võtmise kuupäev ja märge profiili riiklikusse DNA registrisse kandmise kohta;”;
3) paragrahvi 39 lõike 1 punktis 2 asendatakse sõnad „prefekti otsusega” sõnadega „Politsei- ja Piirivalveameti peadirektori või tema volitatud ametniku”;
4) paragrahvi 45 tekst sõnastatakse järgmiselt:
„Kannete vormi õigsust ja terviklikkust jälgib vangla direktori volitatud isik või Politsei- ja Piirivalveameti peadirektor või tema volitatud isik.”.
§ 41. Vabariigi Valitsuse 3. augusti 2006. a määruse nr 180 „Riikliku rahvusvahelise kaitse andmise registri asutamine ja registri pidamise põhimäärus” muutmine
Vabariigi Valitsuse 3. augusti 2006. a määruses nr 180 „Riikliku rahvusvahelise kaitse andmise registri asutamine ja registri pidamise põhimäärus” (RT I 2006, 37, 281; 2010, 45, 272) tehakse järgmised muudatused:
2) paragrahvist 3 jäetakse välja sõna „, prefektuur”;
3) paragrahvi 9 punktidest 12 ja 13 ning § 16 punktidest 3 ja 14 jäetakse välja sõnad „või prefektuuri”;
4) paragrahvi 15 punkt 1 sõnastatakse järgmiselt:
„1) volitatud töötleja;”;
5) paragrahvi 16 punkt 13 ja § 19 lõige 2 tunnistatakse kehtetuks;
6) paragrahvi 17 lõige 3 sõnastatakse järgmiselt:
„(3) Kui taotlus võeti vastu piiril, siis edastatakse andmed hiljemalt järgmisel tööpäeval Politsei- ja Piirivalveameti volitatud ametnikule, kes kannab andmed registrikaardile hiljemalt andmete vastuvõtmise päevale järgneval tööpäeval.”.
§ 42. Vabariigi Valitsuse 28. jaanuari 2010. a määruse nr 12 „Sisekaitseakadeemia põhimäärus” muutmine
Vabariigi Valitsuse 28. jaanuari 2010. a määruse nr 12 „Sisekaitseakadeemia põhimäärus” (RT I 2010, 6, 20) § 11 lõige 2 sõnastatakse järgmiselt:
„(2) Nõunike kogusse kuuluvad Haridus- ja Teadusministeeriumi kantsler, Justiitsministeeriumi kantsler, Rahandusministeeriumi kantsler, Siseministeeriumi kantsler, Justiitsministeeriumi asekantsler (vanglad), Politsei- ja Piirivalveameti peadirektor, Kaitsepolitseiameti peadirektor, Maksu- ja Tolliameti peadirektor, Päästeameti peadirektor, Häirekeskuse peadirektor ja siseministri määratud teised isikud.”.
§ 43. Vabariigi Valitsuse 19. detsembri 2001. a määruse nr 416 „Sundvõõrandamisele kuuluva relva ja laskemoona eest väljamakstava hüvitise arvestamise ning maksmise kord” muutmine
Vabariigi Valitsuse 19. detsembri 2001. a määruses nr 416 „Sundvõõrandamisele kuuluva relva ja laskemoona eest väljamakstava hüvitise arvestamise ning maksmise kord” (RT I 2001, 99, 640; 2009, 65, 448) tehakse järgmised muudatused:
„(1) Hüvitise arvestamiseks määrab Politsei- ja Piirivalveamet temale hoiule antud sundvõõrandamisele kuuluva relva või laskemoona hariliku väärtuse „Tsiviilseadustiku üldosa seaduse” § 65 tähenduses.”;
2) paragrahvi 3 lõikes 1 asendatakse sõna „prefekti” sõnadega „Politsei- ja Piirivalveameti peadirektori või tema volitatud ametniku”;
3) paragrahvi 3 lõike 3 esimene lause sõnastatakse järgmiselt:
„Kui hüvitise saaja vaidlustab sundvõõrandamise otsuses näidatud hüvitise suuruse, antakse relv hindamiseks § 2 lõikes 3 nimetatud ekspertkomisjonile.”.
§ 44. Vabariigi Valitsuse 19. märtsi 2002. a määruse nr 107 „Teenistus- ja tsiviilrelvade riikliku registri asutamine ja registri pidamise põhimäärus” muutmine
Vabariigi Valitsuse 19. märtsi 2002. a määruses nr 107 „Teenistus- ja tsiviilrelvade riikliku registri asutamine ja registri pidamise põhimäärus” (RT I 2002, 28, 171; 2010, 52, 336) tehakse järgmised muudatused:
2) paragrahvi 2 lõikes 2 asendatakse sõna „politseiasutused” sõnadega „Politsei- ja Piirivalveamet”;
„(3) Tsiviilrelvade kohta kannab andmeid registrisse Politsei- ja Piirivalveamet.”.
§ 45. Vabariigi Valitsuse 10. juuli 2002. a määruse nr 222 „Tervishoiukorraldus hädaolukorras” muutmine
Vabariigi Valitsuse 10. juuli 2002. a määruses nr 222 „Tervishoiukorraldus hädaolukorras” (RT I 2002, 62, 380; 2010, 52, 335) tehakse järgmised muudatused:
1) määruse preambulist jäetakse välja tekstiosa „ja kooskõlas sama seaduse § 52 lõike 1 punktidega 2 ja 7”;
2) paragrahvi 3 lõige 2 punkt 8 sõnastatakse järgmiselt:
„8) koordineerib päästeasutuse, Politsei- ja Piirivalveameti, haiglate ja kiirabibrigaadi pidajate vahelist koostööd tervishoiualase hädaolukorra lahendamisel.”.
§ 46. Vabariigi Valitsuse 22. juuli 2010. a määruse nr 98 „Tulirelva, tulirelva olulise osa ja laskemoona markeerimise nõuded” muutmine
Vabariigi Valitsuse 22. juuli 2010. a määruse nr 98 „Tulirelva, tulirelva olulise osa ja laskemoona markeerimise nõuded” (RT I 2010, 50, 316) §-s 3 asendatakse sõna „markeerib” sõnadega „markeerimise korraldab”.
§ 47. Vabariigi Valitsuse 30. juuni 2010. a määruse nr 88 „Tähtajalise elamisloa ja tööloa taotlemise, andmise, pikendamise ning kehtetuks tunnistamise ning pikaajalise elaniku elamisloa taotlemise, andmise, taastamise ning kehtetuks tunnistamise kord ning tähtajalise elamisloa, pikaajalise elaniku elamisloa ja tööloa vormide kehtestamine” muutmine
Vabariigi Valitsuse 30. juuni 2010. a määruses nr 88 „Tähtajalise elamisloa ja tööloa taotlemise, andmise, pikendamise ning kehtetuks tunnistamise ning pikaajalise elaniku elamisloa taotlemise, andmise, taastamise ning kehtetuks tunnistamise kord ning tähtajalise elamisloa, pikaajalise elaniku elamisloa ja tööloa vormide kehtestamine” (RT I, 18.05.2011, 7) tehakse järgmised muudatused:
1) paragrahvi 1 lõikes 2, § 6 lõikes 2, § 7 lõikes 7 ja § 19 lõikes 2 asendatakse sõna „prefektuur” sõnadega „Politsei- ja Piirivalveamet” vastavas käändes;
2) paragrahvi 1 lõikest 3, § 8 lõike 3 sissejuhatavast osast, § 10 lõike 2 sissejuhatavast osast, § 11 lõike 2 sissejuhatavast osast, § 12 lõike 2 sissejuhatavast osast, § 13 lõigetest 2, 21, 22 ja 10, §-st 18, § 26 lõikest 1, § 31 lõike 2 sissejuhatavast osast, § 32 lõikest 2, § 42 lõikest 1, §-st 45 ja § 48 lõikest 1 jäetakse välja sõnad „või prefektuur” vastavas käändes;
„(1) Välismaalane, kellel mõjuval põhjusel puudub võimalus esitada tähtajalise elamisloa taotlus Eesti välisesindusele, esitab kirjaliku sooviavalduse tähtajalise elamisloa taotluse erandina Politsei- ja Piirivalveametile esitamiseks (peatükis edaspidi sooviavaldus). Sooviavalduse esitab välismaalane Politsei- ja Piirivalveametile.”.
§ 48. Vabariigi Valitsuse 9. septembri 2010. a määruse nr 134 „Ulatusliku või pikaajalise päästetöö või demineerimistööga seotud kulude hüvitamise ja tasu maksmise ulatus ja kord” muutmine
Vabariigi Valitsuse 9. septembri 2010. a määruses nr 134 „Ulatusliku või pikaajalise päästetöö või demineerimistööga seotud kulude hüvitamise ja tasu maksmise ulatus ja kord” (RT I 2010, 64, 479) tehakse järgmised muudatused:
1) paragrahvi 2 lõigetes 1, 4 ja 5 ja § 6 lõikes 1 asendatakse sõna „päästeasutus” sõnaga „Päästeamet” vastavas käändes;
„(4) Vabatahtliku päästja või füüsilise isiku tööaja ja tasu arvestust peab Päästeamet.”;
3) paragrahv 7 sõnastatakse järgmiselt:
„§ 7. Hüvitise ja tasu taotlemise kord
(6) Hüvitise või tasu maksab hüvitise taotlejale või tasu saajale Päästeamet pärast Vabariigi Valitsuse reservist eraldatud summa laekumist. Päästeamet võib enne Vabariigi Valitsuse reservist eraldatud summa laekumist eelarveliste vahendite olemasolu korral maksta hüvitise taotlejale või tasu saajale hüvitise või tasu oma eelarvest.”.
§ 49. Vabariigi Valituse 17. juuni 2010. a määruse nr 84 „Viisa andmise otsustamisel kooskõlastuse andmise kord ja tähtajad” muutmine
Vabariigi Valituse 17. juuni 2010. a määruse nr 84 „Viisa andmise otsustamisel kooskõlastuse andmise kord ja tähtajad” (RT I 2010, 45, 269) § 2 lõige 5 sõnastatakse järgmiselt:
„(5) Piiripunktis erandina viisa andmise ning Eesti Vabariigile siduva lühiajaliste viisade väljastamise lihtsustamise lepingu alusel viisa andmise kooskõlastab Siseministeeriumi valitsemisala asutus vajaduse korral ühe tööpäeva jooksul.”.
§ 50. Vabariigi Valitsuse 17. juuni 2010. a määruse nr 86 „Viisaregistri pidamise põhimäärus” muutmine
Vabariigi Valitsuse 17. juuni 2010. a määruses nr 86 „Viisaregistri pidamise põhimäärus” (RT I, 08.10.2011, 5) tehakse järgmised muudatused:
1) paragrahvi 2 tekstist jäetakse välja sõna „prefektuur,”;
2) paragrahvi 15 lõike 1 punktist 1 jäetakse välja sõnad „ja prefektuur”.
§ 51. Vabariigi Valitsuse 17. juuni 2010. a määruse nr 85 „Välismaalase lühiajalise Eestis töötamise registreerimise andmekogu pidamise põhimäärus” muutmine
Vabariigi Valitsuse 17. juuni 2010. a määruse nr 85 „Välismaalase lühiajalise Eestis töötamise registreerimise andmekogu pidamise põhimäärus” (RT I 2010, 45, 270) § 2 sõnastatakse järgmiselt:
„§ 2. Andmekogu vastutav ja volitatud töötleja
Andmekogu vastutav töötleja on Politsei- ja Piirivalveamet (edaspidi vastutav töötleja) ning volitatud töötleja on Siseministeeriumi infotehnoloogia- ja arenduskeskus (edaspidi volitatud töötleja).”.


text:
3-3-1-71-15 Riigikohus 14.12.2015
Planeerimisseadus § 16 lg 4 p 2
Naaberkinnisasja omanikul, keda oleks PlanS v.r. § 16 lg 4 p 2 kohaselt tulnud planeeringu menetlusse kaasata, ei ole kaebeõigust planeeringu vastuvõtmise otsuse vaidlustamiseks, kuna tema kaasamata jätmine ei ole selline menetlusviga, mis vältimatult tingiks õigusvastase planeeringu kehtestamise. (p 14-15) 1. juulil 2015 jõustunud PlanS tähenduses ei pruugi Riigikohtu planeerimis- ja ehitusseaduse põhjal kujundatud praktika enam planeeringu vastuvõtmise otsuse õigusliku olemuse määratlemisel asjakohane olla. (p 16)
Naaberkinnisasja omanikul, keda oleks PlanS v.r. § 16 lg 4 p 2 kohaselt tulnud planeeringu menetlusse kaasata, ei ole kaebeõigust planeeringu vastuvõtmise otsuse vaidlustamiseks, kuna tema kaasamata jätmine ei ole selline menetlusviga, mis vältimatult tingiks õigusvastase planeeringu kehtestamise. Naaberkinnisasja omaniku õigused seoses planeeringuala kujundamisega ei ole analoogsed planeeringualasse jääva kinnistu omaniku õigustega. Tema kaasamata jätmine ei tingi vältimatult planeeringu kehtestamise otsuse õigusvastasust ega riiva tema õigusi, sõltumata planeerimismenetluse lõpptulemusest. (p 14-15)
Kuigi haldusmenetluse üldregulatsioon ega ka planeerimismenetluse sätted otseselt ei käsitle menetluse peatamise võimalusi, on menetluse peatamine kooskõlas haldusmenetluse üldpõhimõtetega olukorras, kus menetluse jätkamine tooks kaasa asja ebaõige otsustamise. Planeerimismenetluse jätkamine ja lõppastmes planeeringu kehtestamine olukorras, kus planeeringu eesmärkide saavutamise võimalikkus ei ole selge, võib oluliselt kahjustada nii avalikke huve kui ka kaasa tuua planeeringuga hõlmatud isikute õiguste ja huvide ülemäärase riive. Haldusorgan peab astuma temast sõltuvaid samme menetlustakistuse kõrvaldamiseks. Sellise kohustuse seadmine eeldab, et haldusorgani kasutuses oleksid menetlustakistuse kõrvaldamiseks õiguspärased ja tulemuslikud vahendid.
Kehtiv menetluskord ei võimalda ringkonnakohtul väljuda kaebuse taotluse piiridest. Ka ringkonnakohtule laieneb HKMS § 25 lg-s 4 sätestatu, mille kohaselt kohus ei või otsuses ületada nõude piire ega teha otsust nõude kohta, mida ei ole esitatud. Kaebuse eseme ja õiguskaitsevahendi valiku ainuõigus on kaebajal. Kohus võib üksnes juhtida kaebaja tähelepanu efektiivsema õiguskaitsevahendi olemasolule ja taotluse muutmise võimalusele. Taotluse piiridest väljumisega on ringkonnakohus oluliselt rikkunud menetlusnorme. Vastavalt TsMS § 436 lg-le 4 ei või kohus otsust tehes tugineda asjaolule, mida pole menetluses arutatud.

matches:
Riigikohus
§ 16
§ 16
§ 16
§ 25
kohus
Kohus
§ 436
kohus


Ehitusobjektid ja vääramatu jõud - Nove Advokaadibüroo
Ehitusobjektid ja vääramatu jõud
Kas koroonaviirus ja selle tagajärjed võrduvad automaatselt vääramatu jõu olukorraga?
Ehitus on üheks valdkonnaks, mida koroonaviirus enim mõjutab. Kuigi ehitustegevus ei ole riigi poolt ära keelatud, ei tohi distantseerumiskohustuse tõttu ehitusobjektidel töötada korraga enam tavapärane arv ehitustöölisi, välistööjõud ei pääse üle piiri Eestisse tööle, puuduvad vajalikus koguses kaitsemaskid ja desinfitseerimisvahendid, ehitusmaterjalide tarne hilineb või jääb üldse ära, tellijatel puuduvad rahalised vahendid töövõtjatele tasu maksmiseks jne. Eelnevalt nimetatud asjaolude tõttu ei pruugi töövõtjal või tellijal olla võimalik oma kohustustest kinni pidada. Sellest tulenevalt tekib oma lepingulisi kohustusi rikkunud poolel praegust eriolukorda arvestades tahes-tahtmata küsimus vääramatu jõu kohaldumisest, mis vabastaks ta vastutusest.
Seaduse kohaselt on vääramatuks jõuks asjaolu, mida võlgnik ei saanud mõjutada ja mõistlikkuse põhimõttest lähtudes ei saanud temalt oodata, et ta lepingu sõlmimise või lepinguvälise kohustuse tekkimise ajal selle asjaoluga arvestaks või seda väldiks või takistava asjaolu või selle tagajärje ületaks (VÕS § 103 lg 2). Seadus jätab seega küllaltki suure mänguruumi vääramatu jõu mõiste sisustamiseks. See tähendab, et iga konkreetse juhtumi puhul tuleb eraldiseisvalt hinnata, kas tegemist on vääramatu jõu olukorraga või mitte. Samuti tuleb meeles pidada, et töövõtulepingutes võib olla juba määratletud, millised olukorrad selle konkreetse lepingulise suhte puhul vääramatu jõu alla kuuluvad. Sellisel juhul prevaleerib leping.
Selleks, et mingi olukord kuuluks seaduse kohaselt vääramatu jõu alla, peavad olema täidetud järgmised eeldused: 1) esineb kohustuse täitmist takistav asjaolu; 2) takistav asjaolu oli ettenägematu (hinnatakse lepingu sõlmimise hetke seisuga); 3) takistavat asjaolu ei ole põhjustanud kohustust rikkunud pool enda tegevuse või tegevusetusega; 4) takistav asjaolu on kohustust rikkunud poolele vältimatu ja ületamatu ehk kohustust rikkunud pool ei saa vältida või ületada selle asjaolu mõju tema kohustuse täitmisele.[1] Seega tuleb tõdeda, et koroonaviirus ja selle tagajärjed ei võrdu automaatselt vääramatu jõu olukorraga. Igat konkreetset juhtumit tuleb eelnevalt väljatoodud eelduste raames eraldiseisvalt analüüsida.
Järgmisena tuuakse välja kolm tüüpjuhtumit ja analüüsitakse, kas sellised olukorrad võiksid kuuluda vääramatu jõu alla.
Kas tegemist on vääramatu jõu olukorraga, kui ehitustöövõtja ei jõua ehitustöid õigeaegselt valmis põhjusel, et ehitustöölised on haigestunud koroonaviirusesse?
Täna teavad kõik, et teiste inimestega tuleb hoida distantsi ja üldse on parem viibida kodus ning teha tööd kodukontorist. Kahjuks ei ole see võimalik ehitusel, mistõttu käib ehitusobjektidel töö edasi. Mis saab aga siis, kui ehitustöölised haigestuvad koroonaviirusesse ega saa enam ehitustöödega jätkata? Kas sellist olukorda saab pidada vääramatu jõu olukorraks, mis õigustaks ehitustöödega hilinemist?
Sellist olukorda saab pidada vääramatu jõu olukorraks ainult teatud juhtudel. Kuigi olukorda, kus ehitusplatsidel ei saa koroonaviirusse haigestumise tõttu töötada enam sama palju töötajaid kui tavaliselt, saab pidada ettenägematuks kohustust takistavaks asjaoluks, siis ei saa seda tõenäoliselt pidada asjaoluks, mida ei oleks töövõtja oma tegevusega saanud mitte mingil juhul vältida. Näiteks oleks töövõtja saanud muuta töökorraldust nii, et kõik töötajad on kohustatud kandma kaitsemaski või objektil töötab korraga ainult teatud arv töölisi, mis tingib selle, et enamik töölistest püsivad tervetena ja töö saab tehtud. Haigete tööliste asemel oleks töövõtja saanud palgata terved töölised (eriti arvestades praegust tööpuudust Eestis). Olukord oleks aga teine, kui Eestis ei oleks enam tõepoolest ühtegi tervet või vajaliku kvalifikatsiooniga ehitustöölist võtta. Sellisel juhul oleks tõenäoliselt tegemist vääramatu jõu olukorraga, sest töövõtjal ei ole mingit võimalust uusi töölisi palgata. Eelnevat näitlikustades – kui lepinguliseks tööks on kraavi kaevamine, siis on tõenäoliselt keeruline põhjendada, miks selleks tööks sobilikke töölisi ei leidu, kuid näiteks silda või maja ilma vajaliku kvalifikatsioonita tavaliselt ei ehita.
Kas tegemist on vääramatu jõu olukorraga, kui ehitustööd ei saa õigeaegselt valmis, kuna ehitustöölised ei pääse üle piiri Eestisse tööle?
Olukorda, kus ehitustööd seiskuvad põhjusel, et ehitustöölised ei pääse välismaalt Eestisse tööle, võiks pidada vääramatu jõu olukorraks ainult teatud tingimustel. Tegemist on kindlasti kohustuse täitmist takistava asjaoluga – kui ei ole ehitustöölisi, siis ei ole ka kedagi, kes ehitustöid teostaks. Samuti ei ole vaidlust selles, et tegemist on ettenägematu asjaoluga. Täna, kus piirid on avatud ja välismaal töötamine on tavapärane, on raske ette kujutada, et ühel hetkel on piiri ületamine võimatu (välja arvatud juhul, kui sõlmida leping praeguses eriolukorras, kus selline olukord on juba teada). Samas ei saa üheselt väita, et vastavat olukorda ei ole töövõtja põhjustanud oma tegevuse või tegevusetusega ning selline olukord on töövõtjale vältimatu ja ületamatu.
Arusaadav on see, et piirangud liikuda üle piiri on kehtestanud riik ja töövõtja ei saa selliseid piiranguid mõjutada. Teisest küljest saaks töövõtja töölised ju Eestist palgata ja läbi selle ületada olukord, et tööjõud puudub. Siinkohal on võimalikke lahendusi kaks. Vääramatu jõu olukorraga oleks tegemist ainult siis, kui teatud kvalifikatsiooniga töötajad Eestis puuduksid või neid oleks sedavõrd vähe, et nad ei kataks turu vajadusi. Vääramatu jõu olukorraga aga ei oleks tegemist siis, kui samade oskustega tööjõud oleks Eestis olemas. Kuna töövõtja kannab üldjuhul ka rentaabluse riski, siis ei saa antud väidet ümber lükata asjaoluga, et Eesti tööjõud on kallim kui selles riigis, kust tööjõudu kavatseti palgata. Omaette artiklit vääriks teema, kui kaugele ulatub töövõtja rentaabluse risk ehk mis on selleks rahaliseks piiriks, mida ületades töövõtja enam kallimat tööjõudu palkama ei peaks.
Kas tegemist on vääramatu jõu olukorraga, kui ehitustööd ei saa õigeaegselt valmis, kuna ehitusmaterjalide tarne hilineb?
Olukorda, kus ehitusmaterjalide tarne hilineb või ei jõua üle piiri põhjusel, et riigid on oma piirid koroonaviiruse leviku tõkestamiseks sulgenud, saab samuti pidada vääramatu jõu olukorraks ainult teatud juhtudel. Sarnaselt eelnevalt selgitatuga on piiride sulgemise näol tegemist riikliku korraldusega, mida töövõtja ei saa kuidagi takistada. Samas ei ole tegemist olukorraga, mida töövõtja ei saaks oma tegevusega mitte mingil juhul ületada. Üldjuhul peaks töövõtjal olema võimalus vastavad ehitusmaterjalid tellida ka Eestist. Kuna töövõtja kannab ka rentaabluse riisikot, siis ei ole võimalik tugineda asjaolu, et Eestist tellides on materjalid kallimad. Lahendus oleks aga teine, kui Eestis vastavate omadustega materjalid puuduksid või neid ei oleks siin piisavas koguses.
Kokkuvõttes tuleb öelda, et vääramatu jõu kohaldumine on iga juhtumine puhul erinev, sest sõltub iga konkreetse juhtumi asjaoludest. Ilma konkreetse kaasuse asjaolusid arvestamata ei ole võimalik universaalset lahendust pakkuda.
Kas vääramatu jõu esinemine vabastab ehitustöövõtja kõikidest tema vastu esitatud nõuetest?
Isegi, kui jõuda selgusele küsimuses, kas mingi juhtum kuulub vääramatu jõu olukorra alla või mitte, ei vabasta vääramatu jõu esinemine lepingut rikkunud poolt kõikidest tema vastu esitatud nõuetest. Kohustuse rikkuja saab vääramatu jõu esinemisel eelkõige keelduda kahju hüvitamisest ning leppetrahvi ja viivisenõude tasumisest.[2] Poolele, kes ei rikkunud lepingut, on oma kohustuse täitmisest keeldumine, hinna alandamine või töövõtulepingust taganemine vaatamata vääramatu jõu olukorrale võimalikud.[3] Oluline on märkida, et tööde eest, mis on juba teostatud, tuleb tellijal igal juhul töövõtjale tasuda, v.a olukorras, kus pangaülekandeid ei ole võimalik teha, näiteks juhul kui pangad on eriolukorra tõttu sellise teenuse pakkumise lõpetanud.[4]
Kas koroonaviiruse tagajärjed annavad aluse nõuda töövõtulepingu muutmist?
Nimelt sätestab seadus, et kui pärast lepingu sõlmimist muutuvad lepingu sõlmimise aluseks olnud asjaolud ja sellega kaasneb lepingupoolte kohustuste vahekorra oluline muutumine, mistõttu ühe lepingupoole kohustuste täitmise kulud suurenevad oluliselt või teiselt lepingupoolelt lepinguga saadava väärtus väheneb oluliselt, võib kahjustatud lepingupool nõuda teiselt lepingupoolelt lepingu muutmist poolte kohustuste esialgse vahekorra taastamiseks (VÕS § 97 lg 1). Sätte eesmärgiks on taastada õiguslik olukord.[5]
Näiteks on leidnud Riigikohus, et 2008. aasta majanduskriis on käsitatav lepingu sõlmimise aluseks olnud asjaolude muutmisena VÕS § 97 tähenduses, mis annab aluse lepingu muutmiseks.[6] Iseenesest võiks sama põhimõte olla kohaldatav ka koroonaviiruse valguses, sest ilmselgelt on koroonaviirusest tingitud tagajärjed muutnud lepinguliste kohustuste täitmise oluliselt keerulisemaks. Sellest järeldub, et kui eelnevalt kirjeldatud olukorrad ei kuulu vääramatu jõu alla (näiteks kui asendusmaterjalid on Eestist saada, mistõttu ei ole kohustuse täitmine töövõtjale ületamatu), saaks VÕS § 97 alusel nõuda lepingu muutmist.
Siinkohal tuleb arvestada aga paari asjaoluga. Esiteks, nagu vääramatu jõu puhul, tuleb ka siin ennekõike vaadata konkreetset töövõtulepingut ja selgitada välja, kas lepinguga on kokku lepitud, millised on need juhtumid, mille puhul võib lepingu muutmist nõuda. Näiteks FIDIC lepingutingimuste kohaselt võib töövõtjal olla õigus nõuda tähtaja pikendamist, kui tööjõu ja/või ehitusmaterjalide puudus on tingitud ettenägematust epideemiast või valitsuse poolt kehtestatud korraldustest.
Teiseks, reegel on see, et üldjuhul on VÕS § 97 lg-le 1 tuginemine töövõtulepingute puhul välistatud, sest töövõtja kannab töö teostatavuse ja rentaabluse riisikot.[7] See tähendab, et eelnevalt toodud näite puhul saaks töövõtja nõuda lepingu muutmist üksnes siis, kui Eestist saadavate ehitusmaterjalide hind ületaks teatud piiri, alates millest ei ole ehitusmaterjalide soetamine enam mõistlik. Sellele vaatamata ei saaks nõuda ükskõik milliste tingimuste muutmist. Näiteks ei ole siduva eelarve puhul võimalik nõuda tasu suurendamist. Teoreetiliselt võiks kõne alla tulla tähtaja pikendamise nõue. Kohtupraktika selle kohta täna siiski puudub.
Kolmandaks, kui kokku on lepitud mittesiduvas eelarves (mida praktikas esineb vähe), kohaldub erisäte VÕS § 639 lg 2, mille kohaselt võib töövõtja nõuda eelarvet ületava tasu maksmist üksnes siis, kui eelarvet on ületatud oluliselt ja seda ei olnud võimalik ette näha. Ka siin tuleb tõdeda, et viimane eeldus on täidetud pigem harva, sest kohtupraktika kohaselt peab töövõtja kui vastava valdkonna professionaal teadma ja nägema ette, et tööde maksumus võib muutuda.[8] Sellegipoolest võiksid koroonaviirusest tingitud tagajärjed olla nendeks erandlikeks juhtudeks, mil töövõtja ei pidanud ette nägema kriteeriume, millest tingituna võib tööde maksumus eelduslikult muutuda, mis tähendab, et olulise eelarve ületamise korral võiks töövõtja nõuda tellijalt eelarvet ületava tasu maksmist. Sellele vaatamata on tellijal kohtupraktika kohaselt õigus tasu ületava osa tasumisest keelduda ja leping üles öelda.[9]
Lõppkokkuvõttes on kõige õigem leida mõlemale poolele sobilik lahendus, kuna koroonaviirus ja sellest tingitud tagajärjed on siiski meie kõigi ühine probleem.
[1] P. Varul jt. Võlaõigusseadus I. Kommenteeritud väljaanne. Tallinn: Juura 2016, § 103, lk 483.
[2] P. Varul jt. Võlaõigusseadus. Kommenteeritud väljaanne I. Tallinn: Juura 2016, § 103, lk 485, 496.
[3] P. Varul jt. Võlaõigusseadus. Kommenteeritud väljaanne I. Tallinn: Juura 2016, § 103, lk 485, 496.
[4] P. Varul jt. Võlaõigusseadus. Kommenteeritud väljaanne I. Tallinn: Juura 2016, § 103, lk 482.
[5] P. Varul jt. Võlaõigusseadus. Kommenteeritud väljaanne I. Tallinn: Juura 2016, § 97, lk 449.
[6] RKTKo 3-2-1-179-15, p-d 34 jj.
[7] P. Varul jt. Võlaõigusseadus. Kommenteeritud väljaanne III. Tallinn: Juura 2006, § 639, lk 56.
[8] RKTKo 3-2-1-102-14, p 22.
[9] RKTKo 3-2-1-102-14, p 24.


2 GENEETILISELT MUUNDATUD ORGANISMI KESKKONDA VIIMINE
§ 283 Geneetiliselt muundatud põllukultuuride asukohtade ja käitlejate andmekogu
5 JÄRELEVALVE JA KAHJU HÜVITAMINE
RT I, 23.12.2010, 24
1) geneetiliselt muundatud organismide keskkonda viimist;
(7) Geneetiliselt muundatud põllukultuuri käitleja (edaspidi käitleja) on geneetiliselt muundatud põllukultuuride asukohtade ja käitlejate andmekogusse kantud füüsilisest isikust ettevõtja või juriidiline isik, kes käesoleva seaduse tähenduses kasvatab, veab või ladustab Euroopa Liidus turustamisloa alusel kasvatamiseks lubatud geneetiliselt muundatud põllukultuure.
6) nõustada Põllumajandusministeeriumi geneetiliselt muundatud loomaga loomkatse läbiviimise küsimustes.
1) kaks liiget keskkonnaministri ettepanekul;
2) üks liige majandus- ja kommunikatsiooniministri ettepanekul;
3) neli liiget põllumajandusministri ettepanekul. Nendest üks peab esindama põllukultuuride kasvatajaid ja üks põllukultuuride töötlejaid;
4) üks liige sotsiaalministri ettepanekul;
2. peatükk GENEETILISELT MUUNDATUD ORGANISMI KESKKONDA VIIMINE
(1) Geneetiliselt muundatud organismi tohib keskkonda viia keskkonnaministri kirjaliku loa (edaspidi luba) alusel. Loas sisalduvate andmete täpsustatud loetelu ja loa vormi kehtestab käesoleva seaduse § 12 lõikes 5 sätestatust lähtudes keskkonnaminister määrusega.
(4) Taotluses esitatavate andmete täpsustatud loetelu, taotluse vormi, riskianalüüsi tegemise korra ja riskianalüüsis esitatavate andmete loetelu kehtestab käesoleva paragrahvi lõigetes 1–3 sätestatud nõuetest lähtudes keskkonnaminister määrusega. Keskkonnaminister arvestab määruse kehtestamisel Euroopa Komisjoni otsust 2002/623/EÜ, millega kehtestatakse juhised lisaks Euroopa Parlamendi ja EL Nõukogu geneetiliselt muundatud organismide tahtliku keskkonda viimise direktiivi 2001/18/EÜ, millega tunnistatakse kehtetuks EL Nõukogu direktiiv 90/220/EMÜ, lisale II (ELT L 200, 30.07.2002, lk 22–33).
(5) Keskkonnaministri eelneval nõusolekul tohib ühes taotluses esitada andmeid:
(3) Keskkonnaminister arvestab loa andmisel käesoleva paragrahvi lõike 2 punktides 1 ja 2 nimetatud teabega.
(4) Keskkonnaministeerium avalikustab käesoleva paragrahvi lõike 2 punktis 3 nimetatud teabe vähemalt ühes üleriigilise levikuga ajalehes. Keskkonnaministeeriumile esitatava ja avalikustatava teabe sisule esitatavad nõuded kehtestab keskkonnaminister määrusega.
(1) Keskkonnaministeerium edastab nõuetekohase taotluse geenitehnoloogiakomisjonile ja teavitab sellest taotlejat kirjalikult. Keskkonnaministeerium edastab taotluse kokkuvõtte Euroopa Komisjonile, järgides EL Nõukogu otsuse 2002/813/EÜ nõudeid.
1) kontrollib taotluse vastavust käesoleva seaduse ja selle alusel kehtestatud õigusaktides sätestatud nõuetele;
2) hindab geneetiliselt muundatud organismi keskkonda viimisega seotud riske, eriti võimalikke kahjulikke mõjusid inimese tervisele ja keskkonnale, mis võivad ilmneda otseselt või kaudselt geenide ülekandmisel geneetiliselt muundatud organismidelt teistele organismidele;
3) nõuab vajaduse korral teavet valitsus-, riigi- või teadusasutustelt;
4) teeb või tellib vajaduse korral katseid või analüüse taotluses esitatud andmete kontrollimiseks;
5) teavitab kohaliku omavalitsuse organit ja Keskkonnaametit geneetiliselt muundatud organismi kavandatava keskkonda viimise asukohast;
6) nõuab vajadusel taotluse esitajalt täiendava asjakohase teabe esitamist, põhjendades seda nõuet.
(4) Andmete kontrollimiseks tehtavate katsete või vaatluste põhjendatud kulud kannab taotluse esitaja enne katsete või vaatluste tegemist. Katsete või vaatluste kulud kannab taotluse esitaja ka siis, kui luba ei anta käesoleva seaduse § 12 lõikes 4 nimetatud põhjusel.
(4) Keskkonnaminister vastab käesoleva paragrahvi lõike 2 punktis 5 nimetatud ettepanekule kirjalikult selle saamisest arvates kahe nädala jooksul, teatades põhjendatult, kas ettepanek on arvesse võetud või mitte.
(2) Geenitehnoloogiakomisjon teeb käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud tähtaja jooksul keskkonnaministrile ettepaneku:
(3) Geenitehnoloogiakomisjon esitab keskkonnaministrile täiendavate tingimuste seadmise ettepaneku koos põhjendustega.
(1) Loa andmisele kohaldatakse haldusmenetluse seaduse avatud menetluse sätteid, arvestades käesoleva seaduse erisusi. Loa muutmisele, kehtivuse peatamisele ja kehtetuks tunnistamisele avatud menetluse sätteid ei kohaldata.
(2) Keskkonnaminister annab pärast geenitehnoloogiakomisjoni ettepaneku saamist, kuid mitte hiljem kui 90 päeva jooksul nõuetekohase taotluse esitamisest arvates loa või teatab taotluse esitajale loa andmisest keeldumisest, põhjendades seda kirjalikult. Loa maksimaalne võimalik kehtivusaeg on kümme aastat.
(3) Kui geneetiliselt muundatud organismi keskkonda viimise taotlus on kooskõlas käesoleva seaduse ja selle alusel kehtestatud õigusaktide nõuetega, annab keskkonnaminister loa.
(4) Keskkonnaminister ei anna luba, kui:
1) geneetiliselt muundatud organismi ohutus inimese tervisele või keskkonnale ei ole piisavalt tõendatud;
(5) Loale kantakse:
1) keskkonda viidava geneetiliselt muundatud organismi nimetus ja põhilised omadused;
3) geneetiliselt muundatud organismi ohutuks keskkonda viimiseks minimaalselt vajalikud tingimused, sealhulgas käitlemise ja ladustamise nõuded;
(6) Geneetiliselt muundatud organismi tohib keskkonda viia ainult loas seatud tingimustel. Loa alusel ei saa geneetiliselt muundatud organismi turustada.
(7) Keskkonnaminister peatab ajutiselt loa kehtivuse, kui pärast loa andmist on teatavaks saanud geneetiliselt muundatud organismi keskkonda viimisega seotud võimalikud ohud.
(8) Loa kehtivuse ajutise peatamise ajal võib keskkonnaminister geenitehnoloogiakomisjoni ettepanekul ja loa omaja kulul tehtud riskianalüüsi põhjal muuta loa tingimusi või tunnistada loa kehtetuks.
(9) Keskkonnaminister tunnistab loa kehtetuks, kui:
3) geneetiliselt muundatud organismi keskkonda viimise ohutus inimese tervisele või keskkonnale ei ole piisavalt tõendatud;
(10) Keskkonnaminister muudab luba käesoleva seaduse § 8 lõike 5 punktis 1 sätestatud juhul.
(2) Muude geneetiliselt muundatud organismide kui geneetiliselt muundatud kõrgemad taimed keskkonnaseire aruande sisu nõuded ja keskkonnaseire tulemustest teavitamise korra kehtestab vajaduse korral keskkonnaminister määrusega.
(1) Geneetiliselt muundatud organismi või toodet tohib turustada keskkonnaministri kirjaliku loa (edaspidi turustamisluba) alusel. Turustamisloas sisalduvate andmete täpsustatud loetelu ja turustamisloa vormi kehtestab käesoleva seaduse § 22 lõikes 5 sätestatust lähtudes keskkonnaminister määrusega.
(3) Taotluses esitatavate andmete täpsustatud loetelu, taotluse vormi, riskianalüüsi tegemise korra ja riskianalüüsis esitatavate andmete loetelu kehtestab käesoleva paragrahvi lõigetes 1–3 sätestatud nõuetest lähtudes keskkonnaminister määrusega. Keskkonnaminister arvestab määruse kehtestamisel Euroopa Komisjoni otsust 2002/623/EÜ.
(1) Keskkonnaministeerium edastab nõuetekohase taotluse geenitehnoloogiakomisjonile ja teavitab sellest taotlejat kirjalikult. Keskkonnaministeerium edastab taotluse kokkuvõtte Euroopa Komisjonile.
(2) Geenitehnoloogiakomisjon teeb keskkonnaministrile ettepaneku vastavalt käesoleva seaduse § 11 lõikes 2 sätestatule.
(4) Geenitehnoloogiakomisjon esitab täiendavate tingimuste seadmise ettepaneku keskkonnaministrile koos põhjendustega.
(1) Keskkonnaminister koostab pärast geenitehnoloogiakomisjoni ettepaneku saamist, kuid mitte hiljem kui 90 päeva jooksul nõuetekohase taotluse saamisest arvates kirjaliku hindamisaruande, milles teeb esialgse otsuse turustamisloa andmise või andmisest keeldumise kohta. Hindamisaruandes tehtud esialgse otsuse alusel ei teki turustamisloa taotlejal õiguspärast ootust loa saamiseks.
(2) Kui hindamisaruandes tehakse esialgne otsus anda taotlejale turustamisluba, edastab Keskkonnaministeerium hindamisaruande viivitamata taotlejale ja Euroopa Komisjonile. Hindamisaruandele esitatavad nõuded kehtestab keskkonnaminister määrusega.
(1) Turustamisloa andmisele kohaldatakse haldusmenetluse seaduse avatud menetluse sätteid, arvestades käesoleva seaduse erisusi. Turustamisloa muutmisele ja kehtetuks tunnistamisele avatud menetluse sätteid ei kohaldata.
(2) Keskkonnaminister annab turustamisloa geneetiliselt muundatud organismi või toote turustamiseks või keeldub turustamisloa andmisest ja teavitab sellest taotlejat pärast hindamisaruande Euroopa Liidu võrdlusmenetlust. Hindamisaruande võrdlusmenetluse käigus kogub Euroopa Komisjon 60 päeva jooksul hindamisaruande esitamisest arvates liikmesriikide ning avalikkuse märkused ja põhjendatud vastuväited, mille alusel otsustab keskkonnaminister 105 päeva jooksul hindamisaruande Euroopa Komisjonile esitamisest arvates turustamisloa andmise või sellest keeldumise. Turustamisloa andmise tähtaja arvestamine peatub ajaks, kui keskkonnaminister on andnud taotlejale tähtaja täiendava teabe esitamiseks.
(3) Turustamisloa maksimaalne kehtivusaeg on kümme aastat. Keskkonnaminister teavitab loa andmisest liikmesriike ja Euroopa Komisjoni 30 päeva jooksul.
(4) Keskkonnaminister ei anna turustamisluba, kui:
(1) Pärast geneetiliselt muundatud organismi või toote turustamist esitab loa omaja Keskkonnaministeeriumile geneetiliselt muundatud organismi või toote keskkonnaseire aruande, mille sisu nõuded ja esitamise korra kehtestab keskkonnaminister määrusega.
(2) Kui enne või pärast turustamisloa saamist on taotluse esitaja saanud uusi andmeid ohu kohta, mida geneetiliselt muundatud organism või toode võib tekitada inimese tervisele või keskkonnale, peab ta viivitamata sellest teavitama Keskkonnaministeeriumi ning võtma tarvitusele vajalikud tervise- ja keskkonnakaitsemeetmed. Keskkonnaministeerium avalikustab teabe vähemalt ühes üleriigilise levikuga ajalehes. Keskkonnaministeeriumile esitatava ja avalikustatava teabe sisule esitatavad nõuded kehtestab keskkonnaminister määrusega.
(1) Keskkonnaminister muudab turustamisloa tingimusi või tunnistab turustamisloa kehtetuks geenitehnoloogiakomisjoni ettepanekul ja turustamisloa omaja kulul tehtud riskianalüüsi põhjal, kui uute teaduslike andmete põhjal on alust arvata, et geneetiliselt muundatud organism või toode ohustab inimese tervist või keskkonda.
(11) Keskkonnaminister teavitab liikmesriike ja Euroopa Komisjoni käesoleva paragrahvi lõikes 1 sätestatud tegevusest, sealhulgas teabe teatavaks saamisest, mis võib tingida turustamisloa muutmise või kehtetuks tunnistamise.
(2) Keskkonnaminister tunnistab turustamisloa kehtetuks, kui:
Kui geenitehnoloogiakomisjon leiab, et geneetiliselt muundatud organismi või toote turustamine on olnud inimese tervisele ja keskkonnale ohutu vähemalt viis aastat, võib geenitehnoloogiakomisjon teha keskkonnaministrile ettepaneku taotleda Euroopa Komisjonilt sellise geneetiliselt muundatud organismi või toote turustamise lihtsustatud korra kohaldamist.
(2) Käidelda tohib isik, kes on kantud geneetiliselt muundatud põllukultuuride asukohtade ja käitlejate andmekogusse.
(3) Enne käitlemise alustamist määrab käitleja oma ettevõttes nõuetekohase käitlemise eest vastutava isiku, kelle nimi kantakse geneetiliselt muundatud põllukultuuride asukohtade ja käitlejate andmekogusse.
(5) Geneetiliselt muundatud põllukultuuri käitlemise täpsustatud nõuded kehtestab põllumajandusminister määrusega.
(3) Geneetiliselt muundatud põllukultuuri käitlemise koolituse programmi, tunnistuse saamiseks esitatavad nõuded, tunnistuse andmise korra ning täiendkoolituse sageduse kehtestab põllumajandusminister määrusega.
§ 283. Geneetiliselt muundatud põllukultuuride asukohtade ja käitlejate andmekogu
(1) Geneetiliselt muundatud põllukultuuride asukohtade ja käitlejate andmekogu (edaspidi andmekogu) on Vabariigi Valitsuse asutatud riiklik andmekogu, kus töödeldakse andmeid geneetiliselt muundatud põllukultuuride asukohtade ja käitlejate ning nende tegevusvaldkondade kohta eesmärgiga pidada nende üle arvestust ning tagada tõhus järelevalve.
(2) Andmekogu pidamise põhimääruse kehtestab Vabariigi Valitsus määrusega.
(3) Andmekogu vastutav töötleja on Põllumajandusministeerium ning volitatud töötleja Põllumajandusamet.
(4) Andmekogusse kantud andmete õigsuse eest vastutab käitleja, välja arvatud andmete andmekogusse kandmisel tehtud vigadest tulenevad ebaõiged andmed. Andmekogusse kande tegemise aluseks olnud andmete muutumisest teatab käitleja volitatud töötlejale kirjalikult kümne tööpäevajooksul andmete muutumise päevast arvates.
(5) Põllumajandusamet teeb andmekogusse kandmise otsuse ja kannab geneetiliselt muundatud põllukultuuri käitleja andmed andmekogusse geneetiliselt muundatud põllukultuuride käitlemise koolituse läbimist tõendava tunnistuse ja asjakohase taotluse esitamise korral.
(6) Käitleja esitab iga aasta hiljemalt üks kuu enne geneetiliselt muundatud põllukultuuri kasvatamise alustamist andmekogu volitatud töötlejale andmed geneetiliselt muundatud põllukultuuri, selle kasvatamise aja ja põllu kohta.
(7) Põllumajandusamet võib käitleja andmekogust välja arvata, kui käitleja on käesoleva seaduse sätete korduva rikkumise tagajärjel põhjustanud geneetiliselt muundatud põllukultuuri levimise või on tekitanud sellise ohu.
(8) Geneetiliselt muundatud põllukultuuride asukohtade ja käitlejate andmekogusse kandmiseks esitatava taotluse sisu- ja vorminõuded, taotluse menetlemise korra ning taotlusele lisatavate dokumentide loetelu kehtestab põllumajandusminister määrusega.
(3) Geneetiliselt muundatud põllukultuuri kasvatamisest teavitamiseks esitatava teatise sisu- ja vorminõuded, teavitusvahemaa ulatuse ning teatisele lisatavate dokumentide loetelu kehtestab põllumajandusminister määrusega.
(3) Keskkonnaminister otsustab, missuguseid andmeid hoitakse ärisaladusena, ning teavitab vastuvõetud otsusest taotluse esitajat. Andmed, mille keskkonnaminister on ärisaladuseks tunnistanud, ei ole avalikud ka juhul, kui taotluse esitaja võtab taotluse tagasi.
(4) Keskkonnaminister ei tohi käsitleda ärisaladusena järgmisi andmeid:
(5) Koolituse läbimist tõendavate tunnistuste ja nende andmise aluseks olnud dokumentide andmeid säilitab Põllumajandusamet andmekogus kümme aastat geneetiliselt muundatud põllukultuuri käitlemiseks taotluse esitamise päevast arvates.
Keskkonnaminister kehtestab määrusega korra, mis reguleerib geneetiliselt muundatud organismi keskkonda viimisega ja geneetiliselt muundatud organismi või toote turustamisega seonduva teabe vahetamist ja konsulteerimist Euroopa Komisjoniga.
5. peatükk JÄRELEVALVE JA KAHJU HÜVITAMINE
(1) Järelevalvet käesoleva seaduse ja selle alusel kehtestatud õigusaktide nõuete täitmise üle teostab Keskkonnainspektsioon keskkonnajärelevalve seaduses sätestatud korras, välja arvatud käesoleva paragrahvi lõigetes 2–6 sätestatud juhtudel.
(2) Geneetiliselt muundatud taimesortide kasutamise, põllu- ja aiakultuuride liikide geneetiliselt muundatud organisme sisaldava või neist koosneva seemne ja paljundusmaterjali ning metsataimede geneetiliselt muundatud organisme sisaldava või neist koosneva kultiveerimismaterjali turustamisotstarbelise tootmise ja pakendamise, samuti nimetatud materjali turustamise, impordi ja ekspordi üle teostavad järelevalvet Põllumajandusamet ning Keskkonnaamet taimede paljundamise ja sordikaitse seaduses sätestatud korras, arvestades käesoleva seaduse nõudeid.
(3) Geneetiliselt muundatud organisme sisaldava või neist koosneva taimekaitsevahendi üle teostab järelevalvet Põllumajandusamet taimekaitseseaduses sätestatud korras, arvestades käesoleva seaduse nõudeid.
(4) Geneetiliselt muundatud organisme sisaldava või neist koosneva väetise üle teostavad järelevalvet Põllumajandusamet, Maksu- ja Tolliamet ning Tarbijakaitseamet väetiseseaduses sätestatud korras, arvestades käesoleva seaduse nõudeid.
(5) Geneetiliselt muundatud organisme sisaldava või neist koosneva toidu üle teostavad järelevalvet Veterinaar- ja Toiduamet, ning Tarbijakaitseamet toiduseaduses sätestatud korras, arvestades käesoleva seaduse nõudeid.
(6) Geneetiliselt muundatud organisme sisaldava või neist koosneva sööda üle teostab järelevalvet Veterinaar- ja Toiduamet söödaseaduses sätestatud korras, arvestades käesoleva seaduse nõudeid.
(7) Käitlemise nõuete täitmise üle teostab järelevalvet Põllumajandusamet.
(8) Järelevalvet teostaval isikul on õigus käesoleva seaduse täitmise tagamiseks teha ettekirjutusi. Ettekirjutuse täitmata jätmisel võib rakendada sunnivahendeid asendustäitmise ja sunniraha seaduses sätestatud korras. Sunniraha ülemmäär on 13 000 eurot.
(3) Keskkonnasaastuse likvideerimise tulemuslikkust hindab keskkonnaminister saastuse põhjustaja kulul.
[RT I, 18.11.2010, 1 - jõust. 18.11.2010]
(1) Geneetiliselt muundatud põllukultuuri kasvatamise kavatsusest või kasvatamisest põllu valdaja, maa omandaja või valduse saaja või mesila omaniku teavitamata jätmise eest –
(1) Käesoleva seaduse §-des 33–342 sätestatud väärtegude menetlemisele kohaldatakse karistusseadustiku üldosa ja väärteomenetluse seadustiku sätteid.
(2) Käesoleva seaduse §-des 33–342 sätestatud väärtegude kohtuvälised menetlejad on vastavalt oma pädevusele Keskkonnainspektsioon, Põllumajandusamet, Veterinaar- ja Toiduamet, Tarbijakaitseamet ning Maksu- ja Tolliamet.


Kohaliku omavalitsuse korralduse seaduse muutmise seadus – Riigi Teataja
RT I 2004, 89, 610
Vabariigi Presidendi 21. detsembri 2004. a otsusega nr 757
§ 1. Kohaliku omavalitsuse korralduse seaduses (RT I 1993, 37, 558; 1999, 82, 755; 2000, 51, 322; 2001, 82, 489; 100, 642; 2002, 29, 174; 36, 220; 50, 313; 53, 336; 58, 362; 61, 375; 63, 387; 64, 390 ja 393; 82, 480; 96, 565; 99, 579; 2003, 1, 1; 4, 22; 23, 141; 88, 588; 2004, 41, 277; 56, 399; 81, 542) tehakse järgmised muudatused:
1) peatüki VI1 pealkiri muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
«VI1 peatükk
KORRAKAITSEÜKSUS JA KORRAKAITSEAMETNIK»;
2) paragrahv 531 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« § 531. Korrakaitseüksus ja korrakaitseametnik
(2) Korrakaitseüksuse ja korrakaitseametniku tegevust finantseeritakse kohaliku omavalitsuse eelarvest.»;
3) paragrahv 532 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« § 532. Korrakaitseüksuse moodustamine ja korrakaitseametniku ametikoha loomine ning nende ülesanded
(3) Korrakaitseametnikule laieneb avaliku teenistuse seadus (RT I 1995, 16, 228; 1999, 7, 112; 10, 155; 16, 271 ja 276; 2000, 25, 144 ja 145; 28, 167; 102, 672; 2001, 7, 17 ja 18; 17, 78; 42, 233; 47, 260; 2002, 21, 117; 62, 377; 110, 656; 2003, 4, 22; 13, 67 ja 69; 20, 116; 51, 349; 58, 387; 90, 601; 2004, 22, 148; 29, 194).»;
4) paragrahv 533 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« § 533. Korrakaitseüksuse ja korrakaitseametniku koostöö
(2) Politseiseaduse §-s 8 nimetatud riigi politseiasutused osutavad valla- või linnavalitsusega sõlmitava lepingu alusel abi korrakaitseüksuse ja korrakaitseametniku väljaõppel ja täienduskoolitusel.»;
5) paragrahv 534 tunnistatakse kehtetuks;
6) paragrahv 535 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« § 535. Korrakaitseametniku vormiriietus ja ametitunnused
(2) Korrakaitseametniku vormiriietuse ja muud ametitunnused kehtestab siseminister määrusega.»
§ 2. Käesolev seadus jõustub 2005. aasta 1. juunil.


VTMS § 29 lg 1 p-s 1 ja § 30 lg 1 p-s 1 sisalduvad kaks erinevat ja teineteist välistavat väärteomenetluse lõpetamise alust. Väärteomenetluse lõpetamine VTMS § 30 lg 1 p 1 alusel eeldab, et menetlusalusele isikule omistatav tegu on nii koosseisupärane, õigusvastane kui süüline (KarS § 2 lg 2), kuid tema vähese süü ja avaliku menetlushuvi puudumise tõttu otsustab menetleja väärteomenetluse siiski lõpetada (vt ka RKKKo nr 3-1-1-81-06, p 6; nr 3-1-1-146-03, p 8). Väärteomenetluse lõpetamine otstarbekuse kaalutlustel lähtub seega menetlusökonoomilistest kaalutlustest, kuid võimaldab lisaks ka proportsionaalsuse põhimõttest tulenevalt välistada karistuse kohaldamise juhtudel, mil see oleks teo asjaolusid silmas pidades ilmselgelt mittemõõdukas (RKKKo nr 3-1-1-85-04, punktid 15 ja 16). Seega on VTMS § 29 lg 1 p-s 1 ja § 30 lg 1 p-s 1 sätestatud menetluse lõpetamise alused järgmises loogilises vahekorras. Esmalt tuleb kohtul kontrollida, kas menetlusaluse isiku teos on realiseeritud süüteokoosseis, õigusvastasus ja süülisus, s.o väärteo tunnused. Nendest kasvõi ühe puudumisel tuleb väärteomenetlus obligatoorselt lõpetada VTMS § 29 lg 1 p 1 alusel. Alust minna VTMS § 30 lg 1 p 1 juurde sellisel juhul ei ole. Alles siis, kui kohus jõuab veendumusele, et väärteo tunnused isiku käitumises on täidetud, võib kohus asuda vaagima, kas on alust väärteomenetluse lõpetamiseks otstarbekuse kaalutlusel VTMS § 30 lg 1 p 1 kohaselt. Kohtuvälise menetleja loobumine süüdistusest toob kaasa väärteomenetluse lõpetamise VTMS § 29 lg 1 p 1 alusel (vt RKKKo nr 3-1-1-94-07, p 8).
KarS §-s 278 sisaldub kaks alternatiivset süüteokoosseisu - teadvalt vale väljakutse tegemine ja teadvalt vale väljasõidu põhjustamine. Väljakutse on igasugune optiline või akustiline teadaanne, millega taotletakse eritalituse kohaletulekut seoses häda- või ohuolukorraga, näiteks õigusrikkumise toimepanemisega. Seega on vale väljakutse tegemine spetsiifilise teokirjeldusega formaalne delikt, kuna süüteokoosseisu realiseerituse aspektist on tähtsusetu, kas sellele järgneb ka faktiliselt mõne eritalituse väljasõit. Seevastu väljasõidu põhjustamine on tagajärjedelikt, mis eeldab erinevalt väljakutse tegemisest suvalist tegu (näiteks õnnetusjuhtumi või õigusrikkumise lavastamist), mille tulemina toimub eritalituse väljasõit. Sellisel juhul tuleb tuvastada ka põhjuslik seos teo ja väljasõidu vahel. Politsei teadvalt vale väljakutsega on muuhulgas tegemist siis, kui isik teatab politseile, et toime on pandud õigusrikkumine, teades tegelikult, et seda toimunud ei ole, või esitab õigusrikkumise asjaolusid teadlikult ebaõigesti. Juhul kui isik ei ole teatamise hetkel kindel, kas õigusrikkumine on toimunud või teatab tühisest vahejuhtumist, kuid esitab faktid õigesti, ei ole KarS § 278 süüteokoosseis vale väljakutse tegemise osas täidetud.