text:
Kaitsealuste seeneliikide püsielupaikade kaitse alla võtmine ja kaitse-eeskiri – Riigi Teataja
Kaitsealuste seeneliikide püsielupaikade kaitse alla võtmine ja kaitse-eeskiri
Kaitsealuste seeneliikide püsielupaikade kaitse alla võtmine ja kaitse-eeskiri - sisukord
§ 2 Kaitsealuste seeneliikide püsielupaikade kaitse alla võtmine
RT I, 21.01.2020, 4
Vastu võetud 17.04.2006 nr 28
RTL 2006, 36, 623
27.06.2008 RTL 2008, 57, 785 13.07.2008
19.12.2017 RT I, 23.12.2017, 28 02.01.2018
04.01.2018 RT I, 09.01.2018, 15 19.01.2018
16.01.2020 RT I, 21.01.2020, 1 31.01.2020
Määrusega võetakse kaitse alla Vabariigi Valitsuse 20. mai 2004. a määruse nr 195 „I ja II kaitsekategooriana kaitse alla võetavate liikide loetelu” § 2 punktide 2, 3, 8 ja 9 kohaselt I kaitsekategooriasse, § 6 punktide 2, 3, 5, 7, 12, 14, 15, 17, 21, 25, 26 ja 27 kohaselt II kaitsekategooriasse kuuluvate seeneliikide väljaspool kaitsealasid asuvad elupaigad, mida tuleb kaitsta nende liikide soodsa seisundi tagamiseks.
[RT I, 21.01.2020, 1 - jõust. 31.01.2020]
§ 2. Kaitsealuste seeneliikide püsielupaikade kaitse alla võtmine
(1) Kaitse alla võetakse leht-kobartoriku püsielupaigad:
1) Vääna-Jõesuu Harju maakonnas Harku vallas Vääna-Jõesuu külas;
2) Rasina mõisa Põlva maakonnas Põlva vallas Rasina külas;
3) Kasti Saare maakonnas Saaremaa vallas Kasti külas;
4) Kiltsi Lääne maakonnas Haapsalu linnas Kiltsi külas.
(2) Kaitse alla võetakse krookustoriku püsielupaigad:
1) Jakobi Võru maakonnas Antsla vallas Kuldre külas;
2) Ungru Lääne maakonnas Haapsalu linnas Rohuküla külas.
(3) [Kehtetu - RT I, 21.01.2020, 1 - jõust. 31.01.2020]
(4) Kaitse alla võetakse lilla põdramoka püsielupaigad:
1) [kehtetu - RT I, 21.01.2020, 1 - jõust. 31.01.2020]
2) Kandla Saare maakonnas Saaremaa vallas Nõmpa külas;
3) Jõempa Saare maakonnas Saaremaa vallas Jõempa külas.
(41) Kaitse alla võetakse limatünniku püsielupaigad:
1) Harju-Kolga Harju maakonnas Kuusalu vallas Kolga alevikus;
2) Kaagvere Tartu maakonnas Kastre vallas Kaagvere külas;
3) Jaamakuusiku Põlva maakonnas Põlva vallas Kiidjärve külas;
4) Meeksi Põlva maakonnas Räpina vallas Meeksi külas;
5) Voorepalu Põlva maakonnas Kanepi vallas Voorepalu külas;
6) Vähkjärve Põlva maakonnas Kanepi vallas Piigandi külas;
7) Valtina Valga maakonnas Valga vallas Valtina külas.
(5) Kaitse alla võetakse lepa-kärbseseene Mahtra püsielupaik Rapla maakonnas Rapla vallas Mahtra külas.
(6) Kaitse alla võetakse lehise-õõspuraviku püsielupaigad:
1) Järvselja-1 Tartu maakonnas Kastre vallas Järvselja külas;
2) Järvselja-2 Tartu maakonnas Kastre vallas Järvselja külas;
3) Järvselja-3 Tartu maakonnas Kastre vallas Järvselja külas.
(7) Kaitse alla võetakse punajalg-kivipuraviku Kirbu püsielupaik Võru maakonnas Rõuge vallas Kirbu külas.
(8) Kaitse alla võetakse mõru-kivipuraviku Laheva püsielupaik Lääne maakonnas Haapsalu linnas Laheva külas.
(9) Kaitse alla võetakse bloxami punalehiku Sviby püsielupaik Lääne maakonnas Vormsi vallas Sviby külas.
(10) [Kehtetu - RT I, 23.12.2017, 28 - jõust. 02.01.2018]
(11) Kaitse alla võetakse purpur-maakeele Kintsli püsielupaik Valga maakonnas Otepää vallas Neeruti külas.
(12) Kaitse alla võetakse ebe-limanuti püsielupaigad:
2) Tsirguliina püsielupaik Valga maakonnas Valga vallas Tinu külas.
(13) Kaitse alla võetakse kuldpiimase riisika Tõrise püsielupaik Saare maakonnas Saaremaa vallas Linnuse külas.
(14) Kaitse alla võetakse valge sirmiku Norrkeldi püsielupaik Saare maakonnas Ruhnu vallas Ruhnu külas.
(15) Kaitse alla võetakse kroonliudiku püsielupaigad:
1) Raikküla Pakamäe Rapla maakonnas Rapla vallas Raikküla külas;
2) Rõkkalu Rapla maakonnas Rapla vallas Loe külas;
3) Kose nõmme Rapla maakonnas Rapla vallas Nõmmküla külas;
4) Mõisa nõmme Rapla maakonnas Rapla vallas Lipametsa külas;
5) Lipa Rapla maakonnas Rapla vallas Nõmmküla külas;
6) Laheva Lääne maakonnas Haapsalu linnas Laheva külas.
(16) Kaitse alla võetakse kährikseene püsielupaigad:
1) Kandle-2 Saare maakonnas Saaremaa vallas Nõmpa külas;
2) Triigi Saare maakonnas Saaremaa vallas Triigi külas.
(17) Kaitse alla võetakse sellerheiniku püsielupaigad:
1) Järvselja Tartu maakonnas Kastre vallas Järvselja külas;
2) Jõempa Saare maakonnas Saaremaa vallas Jõempa külas.
(18) [Kehtetu - RT I, 21.01.2020, 1 - jõust. 31.01.2020]
(19) [Kehtetu - RT I, 09.01.2018, 15 - jõust. 19.01.2018]
(20) Kaitsealuste seeneliikide püsielupaikade piirid on kantud kaartidele, mis on esitatud määruse lisas2.
(1) Püsielupaiga maa-ala kuulub vastavalt kaitsekorra eripärale ja majandustegevuse piiramise astmele sihtkaitsevööndisse.
(2) Püsielupaigas tuleb arvestada looduskaitseseaduses sätestatud piiranguid käesolevas määruses ettenähtud erisustega.
1) inimeste viibimine, kalapüük, jahipidamine, marjade, seente ja muude metsa kõrvalsaaduste varumine;
2) telkimine, lõkke tegemine ja rahvaürituste korraldamine selleks ette valmistatud ja püsielupaiga valitseja nõusolekul tähistatud kohas;
3) sõidukiga sõitmine teedel, välja arvatud mootoriga sõidukiga sõitmine käesoleva määruse § 2 lõike 41 punktides 2 ja 3 nimetatud püsielupaikades;
4) jalgrattaga sõitmine radadel;
5) käesoleva lõike punktides 3 ja 4 nimetamata juhtudel sõidukiga ja maastikusõidukiga sõitmine järelevalve- ja päästetöödel, püsielupaiga valitsemise ja kaitse korraldamisega seotud tegevusel, püsielupaiga valitseja nõusolekul teostataval teadustegevusel ning kaitse-eeskirjaga lubatud tegevusel.
1) olemasolevate maaparandussüsteemide hoiutööd, välja arvatud käesoleva määruse § 2 lõike 1 punktis 2 nimetatud püsielupaigas;
2) tootmisotstarbeta ehitise püstitamine püsielupaigas paikneva kinnistu tarbeks käesoleva määruse § 2 lõike 1 punktis 2 ja lõike 41 punktis 6 nimetatud püsielupaikades;
4) kaitsealuste seeneliikide elutingimuste säilitamiseks vajalik tegevus, sealhulgas käesoleva määruse § 2 lõigetes 1, 8, 9 ja 11 nimetatud püsielupaikades niitmine kuni 15. juulini ning puu- ja põõsarinde harvendamine tingimusel, et niidetud hein ja raiutud materjal eemaldatakse püsielupaigast hiljemalt kümne päeva jooksul pärast niitmist või raiumist.
(5) Püsielupaigas on keelatud, arvestades käesoleva määrusega sätestatud erisusi:
[RT I, 23.12.2017, 28 - jõust. 02.01.2018]

matches:
§ 2
§ 2
§ 6
§ 2
§ 2
§ 2
§ 2
§ 2


text:
3-3-1-4-17 Riigikohus 22.06.2017
Euroopa Liidu ühise põllumajanduspoliitika rakendamise seadus § 62 lg 2 p 4
ELÜPS v. r § 62 lg 2 p 4 järgi teadliku valeandmete esitamise korral taotluse rahuldamata jätmiseks ei piisa üksnes tuvastamisest, et ükskõik millised taotluses esitatud andmed on ebaõiged ja isik sellest teadlik. ELÜPS v. r § 62 lg 2 p 4 tuleb tõlgendada selliselt, et andmed, mille ebaõigsus toob kaasa taotluse rahuldamata jätmise, peavad olema esitatud taotleja või taotluse õigusaktiga kehtestatud nõuetele vastavuse kohta. Igal juhul peab olema tegemist andmetega, mille esitamist taotlejalt selgesõnaliselt (ka näiteks taotluse vormis, täitmise juhendis) nõutakse. Üksnes sellisel juhul annab taotleja andmeid teadlikult ja sihikindlalt, kui esitab nõutud andmeid. Sellise tõlgenduse tingib ka asjaolu, et haldusorganil on üldjuhul vajadus ja võimekus kontrollida üksnes nende andmete õigsust, mis taotluste nõuetekohasuse kindlakstegemisel või taotluste hindamisel rolli mängivad. Kui ühel juhul erinevalt teistest hõlmab kontroll ka ebaoluliste andmete õigsust, võib tegemist olla taotlejate ebavõrdse kohtlemisega ning rikutakse taotleja õigust õiglasele menetlusele. Eriti kehtib see sellisel juhul, kui väidetavad valeandmed sisalduvad äriplaanis, mis üldiselt on prognoos. (p-d 16 ja 18)
3-3-1-16-14 Riigikohus 10.04.2014
Toetuse määramise menetlus on kaheastmeline ning taotluste nõuetekohasuse kontroll ja taotluste hindamine paremusjärjestuse koostamiseks eraldi menetlusetapid, kus lähtutakse erinevatest kriteeriumidest. ELÜPS § 60 lg 4 sätestab: "Maaelu arengu toetuse taotluse hindamise kriteeriumid ja taotluse hindamise korra, sealhulgas taotluse eelistamise võimalused, kehtestab põllumajandusminister määrusega. [...] Taotluse hindamise kriteeriumid ja hindamise korra võib kehtestada eraldi iga toetuse liigi ja toetatava tegevuse kohta." Seega on seadusega antud põllumajandusministrile volitus kehtestada hindamiskriteeriumid, millest lähtuvalt oleks võimalik seada kõik nõuetele vastavad taotlused paremusjärjestusse. Põhjendamatu ei ole investeeringu innovaatilisuse seadmine üheks eelistuseks, mille põhjal taotlusi paremusjärjestusse seada. Innovaatiliste investeeringute soodustamine on "Eesti maaelu arengukava 2007–2013" järgi üks alameetme 1.6.1 spetsiifilistest eesmärkidest (lk 123). Samuti seab uute tehnoloogiate ja innovatsiooni kasutuselevõtmise investeeringutoetuste eesmärgiks nõukogu määrus (EÜ) nr 1698/2005 Maaelu Arengu Euroopa Põllumajandusfondist (EAFRD) antavate maaelu arengu toetuste kohta (preambula p-d 21 ja 23; art 4 lg 1 (a)). Kui põllumajandusministri 27. 07.2010 määrus nr 85 "Põllumajandustoodetele ja mittepuidulistele metsasaadustele lisandväärtuse andmise investeeringutoetuse saamise nõuded, toetuse taotlemise ja taotluse menetlemise täpsem kord" §-des 3–5 sätestatud nõuetele mittevastavad taotlused jäetakse igal juhul rahuldamata (ELÜPS § 62 lg 2 p 1; määruse nr 85 § 11 lg 7), siis mõne määruse lisas 4 esitatud kriteeriumi mittetäitmine ei pruugi kaasa tuua taotluse rahuldamata jätmist. Sel juhul sõltub taotluse rahuldamine toetatava tegevuse rahastamise eelarve mahust, taotluste hulgast ning taotluse kohast hindamistulemuste alusel koostatud paremusjärjestuses (ELÜPS § 60 lg 5; määruse nr 85 § 13 lg d 1 ja 2). (p 28)
Arvestades ELÜPS §-de 59–62 alusel toimuva menetluse iseloomu (taotlejate rohkus, menetluse formaliseeritus, taotluste kollegiaalne hindamine), samuti asjaolu, et taotlejal puudub subjektiivne õigus toetusele, puudub PRIA-l üldjuhul kohustus küsida taotlejatelt lisaandmeid, kui taotluses esitatud andmed on PRIA hinnangul ebapiisavad. Kohustus võib tekkida eelkõige juhul, kui on ilmne, et pakkuja on teinud dokumentide vormistamisel vea (vt ELÜPS § 59 lg 4). Samuti võib sellist kohustust õigustada regulatsiooni ebatäpsus, mis ei võimalda taotlejal aru saada, milliseid andmeid on vaja esitada. Lisaks on Riigikohus varasemas praktikas (RKHK otsus asjas nr 3-3-1-80-06) leidnud, et PRIA peab taotlejalt küsima täiendavaid andmeid, kui ta kahtleb toetustaotluse vastavuses EL õiguse eesmärkidele (st kui tekib küsimus, mida esialgses taotluses ei tulnudki käsitleda). (p 23)
RKHK otsuse mõte asjas nr 3-3-1-93-06 on, et käskkiri on piisavalt põhjendatud, kui see kajastab rahaliste vahendite puudumist kõigi taotluste rahuldamiseks, taotleja punktisummat, kohta paremusjärjestuses ja seda, mitu taotlust paremusjärjestuses rahuldati. Seda tõlgendust toetab RKHK otsus asjas nr 3-3-1-77-12 (p-d 16–18), kus kolleegium põhjendas piiratud põhjendamiskohustust sellega, et taotlejal puudub subjektiivne õigus toetusele ning täiemahuline põhjendamiskohustus muudaks komisjoni töö ebamõistlikult keeruliseks. Kuigi selline menetluskord muudab PRIA otsuse vaidlustamise keerulisemaks, leevendab probleemi toetuse taotleja kohustus esitada enne kohtusse pöördumist vaie (ELÜPS § 98 lg 1). Vaideotsuses tuleb vaidlusaluste hindepunktide andmata jätmist sisuliselt põhjendada, nagu seda on praeguses asjas ka tehtud (vt ka RKHK otsus asjas nr 3-3-1-30-09, p 15). (p 18) Ekslik on seisukoht, et praegune asi erineb RKHK asjast nr 3-3-1-77-12, kuna viidatud asjas oli toetuse määramise menetlus kaheastmeline, siin aga üheastmeline. Ka praegusel juhul nägid nii seadus kui ka seda täpsustav põllumajandusministri 27. 07.2010 määrus nr 85 "Põllumajandustoodetele ja mittepuidulistele metsasaadustele lisandväärtuse andmise investeeringutoetuse saamise nõuded, toetuse taotlemise ja taotluse menetlemise täpsem kord" eraldi menetlusetappidena ette taotluste nõuetelevastavuse kontrollimise ning hindamismenetluse ja paremusjärjestuse koostamise. (p 19) Vt ka annotatsiooni otsusele asjas nr 3-3-1-93-06. Vt ka annotatsiooni otsusele asjas nr 3-3-1-77-12.
HKMS § 158 lg 1 esimesest lausest tulenevalt kohaldab kohus õigust sõltumata menetlusosaliste seisukohtadest. Vaidluse eseme piiritlevad kaebuse nõue ja alus (HKMS § 41 lg 1), mitte kaebaja õiguslikud väited (vt ka RKHK otsused asjades nr 3-3-1-52-11, p 15, ja 3-3-1-53-11, p 18). (p 14) Vt ka annotatsiooni otsusele asjas nr 3-3-1-52-11.
Kuigi hinnanguliste otsuste kohtulik kontroll on piiratud, ei ole selliste otsuste sisulise õiguspärasuse kontroll täielikult välistatud. "Komisjoni liikmetele on jäetud hindepunktide andmisel ulatuslik hindamisruum. Sellega kaasneb kohtuliku kontrolli ahenemine. [...] Kohtul on võimalik komisjoni liikme antud hindepunktide õigusvastasus kindlaks teha vaid juhul, kui punktid on kehtivate hindamiskriteeriumidega ja juhtumi asjaoludega sedavõrd tõsises vastuolus, et vastuolu on selge ilma põhjendustetagi." (RKHK otsused asjas nr 3-3-1-77-12, p 18, ja nr 3-3-1-71-13, p 18). Seega võib kohus tuvastada hindamise sisulise õigusvastasuse juhul, kui antud punktid on ilmselges vastuolus hindamiskriteeriumide ja juhtumi asjaoludega. (p 26) Vt ka annotatsiooni otsusele asjas nr 3-3-1-71-13.
3-3-1-94-13 Riigikohus 09.04.2014
Haldusorganil tuleks üldjuhul selgitada, mis on selle õiguslikuks tagajärjeks, kui halduse tegevuse adressaat jätab haldusorgani nõude täitmata (ELÜPS § 1 lg 2 ja HMS § 15 lg 2). Samas ei mõjuta selgitamiskohustuse rikkumine asja otsustamist, kui adressaat sai aru või pidi aru saama, et teda kontrollitakse ja temalt on nõutud selliste dokumentide esitamist, millest sõltub tema õigus saada toetust (HMS § 58). (p 19)
Vt annotatsiooni otsusele asjas nr 3-3-1-38-13.
Määruse nr 1122/2009 art 26 lg 2 osa „põllumajandustootja või tema esindaja takistab kohapealse kontrolli tegemist“ tuleb tõlgendada nii, et see on seotud taotleja kaasaitamiskohustusega kontrolli teostamisel. Eelduslikult on toetuse taotlejal kõige asjakohasem teave nõuetele vastavuse kohta. Selle kohustuse täitmata jätmise õiguslikuks tagajärjeks on toetusest ilmajäämine. Viide Euroopa Kohtu tõlgendusele asjas Marija Omejc vs Republika Slovenija, nr C-536/09, 16.06.2011, p 30. (p 14) Euroopa Nõukogu 19.01.2009 määrus nr 73/2009 ega Euroopa Komisjoni 30.11.2009 määrus nr 1122/2009 ei määra üheselt kindlaks, milliste nõuete ja dokumentide kontroll on käsitatav haldus- ja milline kohapealse kontrollina. Määrustest on võimalik järeldada, et kohapealse kontrolliga on hõlmatud ka vajalike dokumentide esitamise kohustus. Eelkõige kinnitab seda määruse nr 73/2009 art 22 lg 1, mille kohaselt kontrollitakse kohapealse kontrolli käigus ka seda, kas põllumajandustootja järgib toetuse saamise põhinõudeid, kohustuslikke majandamisnõudeid ning häid põllumajandus- ja kesk¬konnatingimusi. Nende nõuete järgimist ei ole võimalik hinnata üksnes visuaalselt, vaid see eeldab ka asjakohaste dokumentidega tutvumist, millest nähtuks, kas toetuse saamise nõudeid on sisuliselt järgitud. Eeldatavasti kajastab põlluraamat teavet selle kohta, kas põlde hoiti heades põllumajandus- ja keskkonnatingimustes (nt väetised, mürgid, lõikused) ning milline oli põllumassiiv. Kui seda teavet ei esitata, on raskendatud ka kontrollimine. (p 17) Seega saab kohapealse kontrolliga lugeda hõlmatuks ka põlluraamatute ja koolitustunnistuste kontrollimise. (p 18)
3-3-1-71-13 Riigikohus 15.01.2014
Kohtupraktika kohaselt tuleb hinnangulistes otsustes märkida hindamisel määratud punktide summa, koht paremusjärjestuses ja see, mitu taotlust paremusjärjestuses rahuldati. Halduskohus saab hinnanguliste otsuste vaidlustamisel nende õiguspärasust kontrollida vaid piiratud ulatuses. Kohus ei saa kontrollida hinnanguliste otsuste sisulist põhjendatust ega otstarbekust, vaid saab võtta seisukoha üksnes menetluskorra ja kaalumisreeglite järgimise ning motiveerimiskohustuse täitmise kohta (vt otsus asjas nr 3-3-1-93-06, p 15; otsus asjas nr 3-3-1-77-12 , p 18; otsus asjas nr 3-3-1-18-08, p 12). Kohtul on võimalik hindamise õigusvastasus kindlaks teha vaid juhul, kui punktid on kehtivate hindamiskriteeriumidega ja juhtumi asjaoludega nii selgelt vastuolus, et see on ilmne põhjendustetagi.
õigeksvõtt
Kaebuse õigeksvõtt eeldab, et et vastustaja nõustuks sellega, et kaebus mingis osas rahuldatakse. Kui vastustaja nõustub küll mingi kaebuses sisalduva väitega, kuid leiab, et kaebus tuleks jätta täies ulatuses rahuldamata, siis ei ole tegemist õigeksvõtuga.
vigade parandamine kohtuotsuses
Halduskohtumenetluses kohaldatakse kohtuotsuse suhtes muuhulgas TsMS § s 447 sätestatud vigade parandamise reegleid. Otsust on võimalik parandada üksnes juhul, kui selles esinevad kirja- ja arvutusvigadega sarnased tehnilist laadi ebatäpsused. Muudatused ei tohi isikutele kaasa tuua uusi õiguslikke tagajärgi (vt ka määrus kohtuasjas nr 3-3-1-15-12, p 61; määrus kohtuasjas nr 3-2-1-86-10, p d 16 ja 17). Määrusega ei ole võimalik parandada olulist eksimust, millest sõltub otseselt kaebuse rahuldamine või rahuldamata jätmine. Kohus parandab vead kohtuotsuses määrusega, seega tuleb ka otsuse parandamise taotluse rahuldamata jätmine otsustada määrusega (vt ka HKMS § 178 lg 1).
Kohus parandab vead kohtuotsuses määrusega, seega tuleb ka otsuse parandamise taotluse rahuldamata jätmine otsustada määrusega (vt TsMS § 447 lg 2 ja HKMS § 178 lg 1). Asja lahendamist ettevalmistava või muu korraldava määruse, mille peale ei saa seadusest tulenevalt edasi kaevata, võib teha selleks pädev kohtuametnik (HKMS § 12 lg 1). Kuna otsuse parandamise määruse peale saab esitada määruskaebuse ning tegemist ei ole korraldava määrusega, ei ole saa kohtuotsuses vea parandamise taotluse lahendamist anda kohtuametniku pädevusse.
3-3-1-77-12 Riigikohus 04.04.2013
Külade uuendamise ja arendamise investeeringutoetuse saamise nõuded, toetuse taotlemise ja taotluse menetlemise täpsem kord
Põllumajandusministri 10.10.2007 määruse nr 122 "Külade uuendamise ja arendamise investeeringutoetuse saamise nõuded, toetuse taotlemise ja taotluse menetlemise täpsem kord" § 11 lg 3 sätestab külade uuendamise ja arendamise investeeringutoetuse taotluste hindamiskomisjon moodustamise ning § 12 nõuded hindamiskomisjoni koosseisule. Määrus nr 122 ei välista, et hindamiskomisjoni moodustamisel nimetatakse mõni komisjoni liige ühtlasi komisjoni sekretäriks. Kuna sekretär on komisjoni liige, siis laienevad talle samad taandamise alused, mis teiste komisjoni liikmete puhul. Sekretäri arvamine komisjoni liikmete hulka ei riku ka nõuet, et komisjon peab olema paarituarvuline. Asendusliige saab komisjoni töös osaleda vaid põhiliikme puudumisel, seetõttu ei mõjuta komisjoni tööd see, mitu asendusliiget on komisjoni koosseisu määratud.
Külade uuendamise ja arendamise investeeringutoetuse taotluse menetluses peab maavanem kinnitama komisjoni ettepaneku, milles puuduvad taotluste hinnetele antavad sisulised põhjendused, sest paremusjärjestus kujuneb komisjoni iga liikme poolt antud hindepunktide liitmise teel (Põllumajandusministri 10.10.2007 määruse nr 122 § 17 lg d 1 ja 2). Ka komisjon ise ei saa ettepaneku koostamisel hääletamise teel või muul viisil muuta taotlustele antud punkte hindamiskriteeriumite lõikes või punktide kogusummat. Varasemas kohtupraktikas (asjas nr 3-3-1-93-06) on leitud, et toetuse andmise keeldumise käskkirjas oleks PRIA-l tulnud näidata isikule hindamisel määratud punktide summa, koha paremusjärjestuses ja see, mitu taotlust paremusjärjestuses rahuldati. Määruse nr 122 järgi toimuva hindamismenetluse eripära tõttu ei ole maavanemal võimalik ära näidata, mitu taotlust paremusjärjestuses rahuldatakse, sest selle otsuse teeb PRIA kinnitatud paremusjärjestuse alusel järgmises menetlusetapis. Menetluse eripära arvestades on põhjendatud komisjoni liikmetele jäetud ulatuslik hindamisruum hindepunktide andmisel ning sellega kaasnev kohtuliku kontrolli ahenemine. Taotlejal ei ole subjektiivset õigust toetusele ning täiemahuline põhjendamiskohustus muudaks komisjoni töö ebamõistlikult keeruliseks.
3-3-1-64-07 Riigikohus 21.02.2008
registrikande muutmine
Põllumajandustoetuste ja põllumassiivide registri pidamist täpsustava määrus nr 162 § 9 kohaselt on registriandmetel küll informatiivne tähendus, kuid määrus on vastu võetud EL ühise põllumajanduspoliitika rakendamise seaduse alusel, mis annab selget tunnistust sellest, et ilma registrisse kandmata ei ole võimalik toetust taotleda ja saada. Seega on toetuse taotlejale määrava tähtsusega, et massiivid oleksid registris. See on eeltingimuseks EL ühise põllumajanduspoliitika seaduse järgi antava ükskõik millise toetuse taotlemiseks ja mitte ainult nende toetuste taotlemiseks, mida on juba taotletud ja varem saanud, vaid ka võimalike teiste ja uute toetuste taotlemiseks. Põllumassiivi andmete muutmine registris ja massiivi registrist täielikult kustutamine saavad iseenesest rikkuda toetuse taotleja õigusi. Kuigi määruse nr 162 § 10 lg 2 kohaselt vastutab registrile esitatud andmete õigsuse eest andmete esitaja, kannab PRIA põllumassiivi pindala andmed registrisse ilma isiku avalduseta, mistõttu võib isikul osutuda raskeks vastutada andmete õigsuse eest. Kuna vastavalt määruse nr 162 §-le 5 kehtivad registripidamisele haldusmenetluse seaduse sätted arvestades EL ühise põllumajanduspoliitika rakendamise seaduse erisusi, tuleb enne põllumassiivi registrist kustutamist või selle andmete parandamist tagada ärakuulamisõigus. Põllumassiivi tervikuna registrist kustutamine kui toetuse taotlejale ja senisele/võimalikule toetuse saajale oluliste negatiivsete tagajärgede tekitamine eeldab seepärast suurendatud tähelepanu menetlusnõuete järgimisel. Registrikande parandamiseks kohapealse kontrolli puhul tuleb arvestada Euroopa Komisjoni 9. märtsi 2005. a töödokumendi AGRI/60363/2005 nõudeid selle kohta, millisel hooajal on kontrolli läbiviimine tulemuste tõetruuduse osas kõige otstarbekam. Kui PRIA ei ole põhjendanud, miks eelistati üht tõendit teisele, kui kontrolli tulemused on vastuolulised, siis on tegemist olulise menetlusõigusliku rikkumisega.
Kuigi Euroopa Komisjoni määruse nr 796/2004 art 30 p 2 kohaselt on liikmesriikidel võimalik toetuskõlbulikuna arvesse võtta vastav põllumajanduslik ala tervikuna siis, kui seda kasutatakse tervikuna (täies mahus) asjaomase piirkonna või liikmesriigi tavapärase standardi kohaselt, ei ole Eesti vastavat erandit kehtestanud. Selle puudumisel tuleb sama määruse art 30 kohaselt toetuskõlbuliku pindala kontrollimisel arvesse võtta tegelikult kasutatavat ala. EL õiguse alusel ei ole võimalik teha järeldust, et liikmesriikidel on kohustus teatavate piirkondlike iseärasustega arvestada. Tegemist on liikmesriikide võimalusega, mille kasutamine sõltub muu hulgas liikmesriigi põllumajanduspoliitikast. Iseärasustega arvestamist saab põhjendada asjaomase piirkonna või liikmesriigi tavapärase standardiga. Euroopa Komisjoni määruse nr 796/2004/EÜ art 30 lg 2 kohaselt võivad piirkondade puhul, kus teatavad iseärasused, eelkõige hekid, kraavid ja tarad, on traditsiooniliselt hea põllumajandusliku taimekasvatus- või käitamispraktika osa, liikmesriigid otsustada lugeda vastav pindala täielikult kasutatava põllu osaks tingimusel, et see ei ületa liikmesriikide määratavat kogulaiust. See laius peab vastama kõnealuses piirkonnas traditsioonilisele laiusele ega tohi ületada 2 meetrit. Pärast Euroopa Komisjoni eelnevat teavitamist võib lubada laiust, mis ületab 2 meetrit, sellist eelteavituse järgset 2 m ületamist lubab ka Euroopa Komisjoni töödokument AGRI/60363/2005. Kui sellist eelnevat teavitamist aset leidnud ei ole, siis üle 2-meetriseid kraave arvesse võtta ei saa.
liigniiske maa
Euroopa Kohtu 1. märtsi 2007. a otsuses kohtuasjas C-34/05: Schouten tõlgendatakse EL Nõukogu 17. mai 1999. aasta määruse (EÜ) nr 1254/1999 veise- ja vasikalihaturu ühise korralduse kohta artikli 12 lõike 2 punkti b ja nõukogu 23. detsembri 1992. aasta määruse (EMÜ) nr 3887/92, milles sätestatakse üksikasjalikud eeskirjad ühenduse teatavate toetuskavade ühtse haldus- ja kontrollisüsteemi kohaldamiseks, artikli 2 lõike 1 punkti c. Kohtu tõlgenduse kohaselt saab käsitada söödamaana deklareeritud maatükki "kasutatavana", kui esiteks on see mõeldud üksnes seal peetavate loomade toitmiseks kogu kalendriaasta jooksul ja kui seda oli tegelikult võimalik kasutada vähemalt seitsme kuu jooksul selles kalendriaastas alates siseriiklike õigusnormidega sätestatud kuupäevast, mis jääb ajavahemikku 1. jaanuarist 31. märtsini, ning isegi siis, kui eelkõige ajutise üleujutuse tõttu ei asunud loomad sel maatükil pidevalt.
söödamaa ja karjamaa
Euroopa Komisjoni 9. märtsi 2005. a töödokumendi AGRI/60363/2005 kohaselt tuleb EL Nõukogu määruse nr 1782/2003 art-s 131 nimetatud metsana, mida söödamaa ei tohi hõlmata, mõista sellist maatükki, mida katavad puud (sh põõsad) ja mis takistab loomade söögiks (karjatamiseks) sobiva taimse alusrinde kasvu. EL Nõukogu määruse nr 1782/2003 art 132 p 3 alapunkti c järgi koosneb loomkoormuse arvutamisel arvesse võetav söödamaa vähemalt 50% ulatuses karjamaast, kusjuures karjamaa mõiste määratlevad liikmesriigid. Määratlus peab sisaldama kriteeriumi, mille kohaselt karjamaa on rohumaa, mis on vastavalt kohalikele põllumajanduslikele tootmisviisidele mõeldud veise- ja/või lambakasvatuseks. Siiski ei välista see samal aastal karjamaa segakasutust. Euroopa Komisjoni töödokumendi AGRI/60363/2005 kohaselt peab toetuskõlbulike pindalade kontrollimisel tuvastama, kas karjamaa vastab Euroopa Komisjoni ja liikmesriikide siseriiklikele nõuetele. "Puid hõlmavat maatükki" tuleb mõista alana, kus puude tihedus ei tohi olla rohkem kui 50 puud ühe hektari kohta, kusjuures silmas peetakse eriti selliseid puid, mida saab kasutada puidutööstuses. Siiski võib sellestki määrast näha ette erandeid teatud liiki puude puhul (näiteks viljapuud) ja keskkonnakaitse/ökoloogilistel põhjustel. Need võimalikud erandid peab liikmesriik eelnevalt defineerima. Samal ajal toob Euroopa Komisjoni töödokument mh söödamaade ja karjamaade osas välja erisused ja selgitab, et söödamaade puhul ei ole toetuskõlbulik selline puudega (sh põõsastega) kaetud ala, kus puu- ja/või põõsarinne takistab karjatamiseks sobiva taimse alusrinde kasvu. Puid hõlmava ala osas vt ka Riigikohtu 20.06.2007 otsust asjas nr 3-3-1-26-07 ja 19.09.2007 otsuseid asjades nr 3-3-1-27-07 ja 3-3-1-28-07.
heas põllumajanduslikus seisukorras olev maa
Massiivi heas põllumajanduslikus korras oleku hindamisel saab lähtuda Eesti maaelu arengukavast 2004-2006, mille kohaselt on üheks kontrollitavaks standardiks rohumaaviljeluse standard, mis näeb ette, et rohumaa peab olema vähemalt üks kord enne 31. juulit niidetud või peab seal olema loomi karjatatud. Sama standard on sätestatud ka põllumajandusministri 6. aprilli 2005. a määruse nr 39 "Ühtse pindalatoetuse ja põllumajanduskultuuri kasvatamise täiendava otsetoetuse saamise täpsemad nõuded ning toetuse taotlemise ja menetlemise täpsem kord" § 2 lg-s 3. Euroopa Komisjoni 9. märtsi 2005. a töödokument AGRI/60363/2005 lubab arvestada ka puude liituvust kuni 0,5; lisaks ei ole karjatamise puhul välistatud, et kui puude all kasvab loomadele söögiks sobilik rohi ja kui neid puid ei kasutata puidutööstuses, siis ei olegi liituvus ainumäärav.
Registrikande parandamiseks kohapealse kontrolli puhul tuleb arvestada Euroopa Komisjoni 9. märtsi 2005. a töödokumendi AGRI/60363/2005 nõudeid selle kohta, millisel hooajal on kontrolli läbiviimine tulemuste tõetruuduse osas kõige otstarbekam. Kui PRIA ei ole põhjendanud, miks eelistati üht tõendit teisele, kui kontrolli tulemused on vastuolulised, siis on tegemist olulise menetlusõigusliku rikkumisega.
3-3-1-93-06 Riigikohus 27.02.2007
"Eesti riikliku arengukava Euroopa Liidu struktuurifondide kasutuselevõtuks - ühtne programmdokument aastateks 2004-2006" meetme 3.2 "Põllumajandussaaduste töötlemise ja turustamise parandamise investeeringutoetus" tingimused § 14
STS2004_2006 § 20 lg 3
Toetuse taotlemise rahuldamata jätmise käskkirjas rahaliste vahendite põhjuseks toomine ei anna taotlejale selgitust selle kohta, miks just tema taotlus rahuldamata jäi. Kui taotlus vastas esitatud nõuetele, siis ei saa rahaliste vahendite puudumine olla põhjenduseks taotluse rahuldamata jätmisel. EL-i õigusest otseselt ei tulene, kuidas toimida juhul, kui nõuetele vastavate taotluste rahuldamiseks ei ole piisavalt eelarvevahendeid. Ei ole välistatud lähenemine, et toetust saavad vaid parimad nõuetele vastavad taotlused. Kuna taotluste paremusjärjestus koostatakse PRIA-s taotluste hindamise tulemusel, siis on kohaldatav HMS § 56 lg 3. Lisaks haldusakti üldisele põhjendamiskohustusele tuleneb toetuse määramisel paremusjärjestuse äranäitamise kohustus toetuse rahuldamata jätmise käskkirjas ka põllumajandusministri määruse nr 39 § 14 lg-st 1. Lisaks rahaliste vahendite puudumisele tuleb rahuldamata jätmise põhjusena märkida taotluse analüüsi tulemusena määratud punktide summa, koht paremusjärjestuses ja mitu taotlust paremusjärjestuses rahuldati. Sellisel juhul on isikul võimalik taotleda PRIA-lt materjalidega tutvumist ning tal oleks võimalik otsust sisuliselt vaidlustada. Haldusakti põhjendamist kohtumenetluses ei saa üldjuhul pidada piisavaks.

matches:
Riigikohus
§ 62
§ 62
§ 62
Riigikohus
§ 60
§ 62
§ 11
§ 60
§ 13
§ 59
Riigikohus
§ 98
§ 158
kohus
§ 41
kohus
Riigikohus
§ 1
§ 15
§ 58
Riigikohus
Kohus
Kohus
§ 178
Kohus
§ 447
§ 178
§ 12
Riigikohus
§ 11
§ 12
§ 17
Riigikohus
§ 9
§ 10
§ 2
Riigikohus
§ 14
§ 20
§ 56
§ 14


text:
Eellepingu alusel tasutud tagatisraha tagastamine - Pluss
Eellepingu alusel tasutud tagatisraha tagastamine
https://www.riigikohus.ee/et/lahendid?asjaNr=2-16-8456/31
Riigikohtu 29.11.2017 lahend nr 2-16-8456/31
Hageja esitas maakohtule hagi OÜ vastu tagatisraha tagastamiseks, mille kohus rahuldas. Kostja esitas apellatsioonkaebuse, mille ringkonnakohus jättis rahuldamata. Kostja pöördus kassatsioonkaebusega Riigikohtusse.
1. Võlaõigusseaduse (edaspidi VÕS) § 33 lõikest 1 tulenevalt on eelleping kokkulepe, millega pooled kohustuvad tulevikus sõlmima lepingu eellepingus kokkulepitud tingimustel. Kui seaduse kohaselt tuleb leping sõlmida teatud vormis, peab ka eelleping olema sõlmitud samas vormis tulenevalt VÕS § 33 lõikest 2. Kinnisasja omandamisele suunatud võlaõiguslik leping peab olema asjaõigusseaduse § 119 lõike 1 kohaselt notariaalselt tõestatud, mistõttu kehtib samasugune vorminõue ka kinnisasja müügi eellepingu kohta. Vorminõude järgimata jätmisel on tehing tsiviilseadustiku üldosa seaduse § 83 lõike 1 järgi tühine.
2. Asjaolu, et isik ei ole kokkuleppe sõlmimise ajal kinnistu omanik, ei muuda lepingu olemust. VÕS § 12 lõikest 1 tulenevalt ei mõjuta lepingu kehtivust asjaolu, et lepingu sõlmimise ajal oli selle täitmine võimatu või lepingupoolel puudus lepingu sõlmimise ajal õigus käsutada lepingu esemeks olevat asja või õigust. Samuti ei vabasta see pooli seadusega lepingule ette nähtud kohustusliku notariaalse vormi järgimise kohustusest.
3. Kinnisasja ei käsutata müügi eellepingu ega müügilepinguga, vaid müügi eellepinguga võetakse kohustus sõlmida müügileping ning müügilepinguga võtab müüja kohustuse asi üle anda ja teha võimalikuks omandi üleminek ostjale tulenevalt VÕS § 208 lõikest 1 ehk teha käsutustehing, st sõlmida asjaõigusleping.
4. Kui samas lepingudokumendis on nii müügilepingu eellepingu kui broneerimislepingu elemente ning eelleping on tühine vorminõude rikkumise tõttu, ei saa eeldada, et broneerimisleping oleks tehtud ka ilma tühise eellepingu osata. Kui sõlmitud leping on tervikuna tühine, on õigus selle alusel tasutud tagatisraha tagasi saada tulenevalt VÕS-i § 1028, lähtudes asjaolust, et isiku makstud tagatisraha on antud edasi müüjale, kes on soorituse saajaks VÕS § 1028 lõike 1 kohaselt.
Riigikohus jättis kassatsioonkaebuse rahuldamata ning ringkonnakohtu otsuse resolutsiooni muutmata.

matches:
kohus
§ 33
§ 33
§ 119
§ 83
§ 12
§ 208
§ 1028
§ 1028
Riigikohus


Reklaamimaks Viljandis – Riigi Teataja
Reklaamimaks Viljandis
Reklaamimaks Viljandis - sisukord
§ 6 Reklaampinna suurus ja maksusumma arvutamine
§ 8 Maksustamisperiood ja maksukohustuse tekkimise aeg
§ 11 Reklaamimaksu deklaratsioon
§ 12 Reklaamimaksu tasumine
§ 13 Intressi arvestus
§ 14 Maksuvõlg
RT IV, 10.05.2012, 3
Vastu võetud 25.04.2012 nr 114
§ 1. Reklaamimaks on kohalike maksude seaduse alusel ning käesolevas määruses sätestatud korras, suuruses ja tähtaegadel täitmisele kuuluv rahaline kohustus.
§ 2. Maksuobjektiks on reklaami paigaldusloa alusel füüsiliste ning juriidiliste isikute poolt Viljandi linna haldusterritooriumile väljaspool siseruume paigaldatud reklaam, samuti reklaam, mis on paigaldatud vaateakendele.
§ 3. Maksumaksja on reklaami avalikustaja, kelle omandis või kasutuses on käesoleva määruse §-s 2 nimetatud maksuobjektid.
3) reklaamikandja – välireklaami paigaldamiseks kasutatav alus, seadeldis, konstruktsioon (reklaampost, tahvel, haagis jms);
9) reklaamimaksu deklaratsioon - maksuhaldurile esitatav reklaamimaksu arvestamise dokument (edaspidi ka maksudeklaratsioon);
10) maksustatav väärtus – reklaampinna ruutmeetrite ja reklaami eksponeerimise kalendripäevade aritmeetiline korrutis;
11) sotsiaalreklaam – reklaam, mille eesmärk on saavutada hinnangute andmise kaudu inimese käitumine avalikes huvides ja milles teatud probleemile keskendudes ei pakuta kaubamärgipõhist, vaid üldist lahendit;
12) kampaaniareklaam – hoonele, rajatisele või mujale paigaldatud reklaam, mis teavitab hooajalistest sündmustest, aktsioonidest (kultuuri-, sotsiaal-, toote, valimisreklaam vms) ning mis paigaldatakse reklaamikampaania ajaks;
13) kaubanduslik teave – müügikohas antav kauba, teenuse või selle müügitingimuste kohta käiv kliendile suunatud teave; tegevuskoha tähistus kaupleja ärinime, kaubamärgi, domeeninime ning kliendile mõistetava tegevuskoha liigiga, tegevuskoha nime olemasolu korral ka tegevuskoha nimega; tegevuskohas teave kauplemisaja kohta;
14) teabeviit – objekti asukohta tähistav teave, mis võib sisaldada üksnes objekti nime ja objekti asukoha aadressi.
(2) Määruses ei käsitleta reklaamina ja reklaamimaksuga ei maksustata:
4) sponsorreklaamis avaldatud sponsori nime, kaubamärki ja teavet tema antud materiaalse toetuse kohta;
6) teabeviidal avalikustatud teavet objekti nime ja objekti asukoha aadressi kohta.
(1) Maksuhalduriks on Viljandi Linnavalitsus (edaspidi linnavalitsus). Reklaamimaksu arvestust ja kogumist korraldab linnavalitsuse rahandusamet. Majandusamet esitab iga reklaami paigaldusloa väljastamise kohta andmed rahandusametile hiljemalt paigaldusloa andmisele järgneval tööpäeval.
1) rahandusameti juhataja;
(3) Maksuhaldur rakendab maksude kogumisel maksukorralduse seadusega antud õigusi täies ulatuses.
§ 6. Reklaampinna suurus ja maksusumma arvutamine
(1) Reklaamimaksu arvestuse aluseks on reklaampinna suurus m2-tes (0,1 m2 täpsusega) ja käesoleva määruse alusel arvutatud maksumäär kalendripäevas, kusjuures ühest (1) m²-st väiksem pind maksustatakse ühe (1) m² maksumusega.
(2) Maksustatava reklaampinna suuruse arvutamise aluseks on:
1) tasapinnalise reklaami puhul - avalikkusele suunatud reklaami pindala;
2) ruumilise reklaami puhul - kolme iseloomuliku vaate arvutuslik pindala, mille moodustab reklaami väljaulatuvaid punkte ühendav kontuur.
(3) Objektil, mille külgedel on kaks või enam reklaampinda ja neil olev reklaam on identne, maksustatakse ühe külje reklaampind 100% maksumääraga, iga järgneva pinna puhul rakendatakse 50 % maksumäära.
(2) Reklaamile, mida eksponeeritakse mobiilse konstruktsiooni vahendusel, kohaldatakse kahekordset maksumäära (0,30 eurot).
(3) Tarbijakrediidi lepingute reklaamile kohaldatakse kümnekordset maksumäära (1,50 eurot).
(4) Alkoholi välireklaamile (reklaamiseadusega lubatud ulatuses) kohaldatakse kümnekordset maksumäära (1,50 eurot).
§ 8. Maksustamisperiood ja maksukohustuse tekkimise aeg
(1) Maksustamisperiood on ajavahemik, mil reklaami eksponeeritakse vastavalt paigaldusloaga määratud kohas ja tingimustel.
(2) Maksukohustus tekib käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud maksustamisperioodi tähistava ajavahemiku alguskuupäevast ning lõpeb reklaami mahavõtmise kuupäeval.
(3) Reklaami mahavõtmisel enne paigaldusloal märgitud tähtaega, kui sellest on linnavalitsust kirjalikult teavitatud vähemalt 7 kalendripäeva enne reklaami mahavõtmist, teostatakse avalikustaja taotluse alusel reklaamimaksu tagasiarvestus, kuid mitte pikema aja eest kui 30 kalendripäeva.
§ 9. Reklaamimaksust on vabastatud:
1) riigi- ja omavalitsusasutuste ning Euroopa Liidu institutsioonide reklaam ja kuulutused;
3) piiratud territooriumil toimuval üritusel eksponeeritud reklaam;
4) teatrietenduste, muuseumide, kunstinäituste, kinos linastuvate filmide, kultuuri-, spordi- ja heategevuslike ürituste reklaam;
5) seadustega nõutud korras paigaldatud infotahvel, s.h. ehituse ja kaevetööde ajaks paigaldatud teave tööde teostajast, tellijast, projekteerijast ning tähtaegadest;
6) sõidukil eksponeeritud reklaam;
7) jäätmekäitlejale registreeritud kaubamärgi, jäätmekaupleja nime ja kontaktandmete eksponeerimist jäätmekogumisvahendil;
8) ettevõtjale registreeritud kaubamärgi ja/või nimega lippe, mida eksponeeritakse kinnistul, kus asub ettevõtja majandus- või kutsetegevuse koht;
9) linna infrastruktuurilistele objektidele (ootepaviljonid, jms) paigaldatud reklaam, kui need objektid on paigaldatud reklaami paigaldaja poolt linnavalitsusega sõlmitud lepingu alusel;
10) sotsiaalreklaam;
11) reklaami sularahaautomaadi ekraanil, samuti krediidiasutuse nime ja temale registreeritud kaubamärgi eksponeerimist sularahaautomaadi asukoha tähisena;
12) reklaami tarbijale kasutamiseks ette nähtud kaubanduslikul inventaril (toolid, lauad, külmikud, päikesevarjud, prügikastid, tuhatoosid jms) siseruumides ning jaekaubandusettevõtte tegevuse laiendamisel väljaspool siseruume või kauplemisel avalikul üritusel;
13) liiklusmärgi 636 standardi kohaselt paigaldatud teave (vastavalt Eesti standardi EVS 613-2001 “Liiklusmärgid ja nende kasutamine”).
(1) Reklaamimaksu soodustust võib anda mittetulundusühingutele, sihtasutustele või seltsingutele nende taotluse alusel.
(2) Maksusoodustuse andmise ja selle suuruse igal konkreetsel juhul otsustab linnavalitsus. Soodustuse andmisel lähtutakse eelkõige avalikest huvidest.
(3) Taotluse maksusoodustuse saamiseks esitab maksukohustuslane linnavalitsusele vähemalt 14 kalendripäeva enne soovitud reklaami eksponeerimise perioodi algust. Taotlusele lisatakse reklaami näidis või kavand, reklaami eksponeerimise asukohtade nimekiri, eksponeerimise periood ja maksusoodustuse taotlemise põhjendatud selgitus. Kui maksusoodustuse taotlus esitatakse vähem kui 14 kalendripäeva enne soovitud reklaami eksponeerimise perioodi algust, võib soodustust kohaldada hilisemast kuupäevast.
(4) Linnavalitsus ei anna maksusoodustust taotlejale, kes on soodustuse taotlemisel esitanud valeandmeid, kellel on Viljandi linna kohalike maksude osas maksuvõlg või kellel on esitamata reklaamimaksu maksudeklaratsioonid varem eksponeeritud reklaami eest.
(5) Linnavalitsus võib kehtestada reklaamimaksu soodustuse taotlemise vormi.
§ 11. Reklaamimaksu deklaratsioon
(1) Maksukohustuslane on kohustatud esitama maksuhaldurile vormikohase maksudeklaratsiooni seitsme tööpäeva jooksul paigaldusloal määratud alguskuupäevast arvates.
(2) Reklaami puhul, millele on väljastatud paigaldusluba lühemaks ajaks kui üks kuu, esitatakse maksudeklaratsioon kolme tööpäeva jooksul paigaldusloal määratud alguskuupäevast arvates.
(3) Maksudeklaratsioon esitatakse kas paberikandjal või elektrooniliselt. Paberkandjal maksudeklaratsioon esitatakse Viljandi Linnavalitsusele aadressil Linnu 2, 71020 Viljandi, digitaalselt allkirjastatud maksudeklaratsioon esitatakse aadressil viljandi@viljandi.ee.
(4) Maksudeklaratsioonil esitatud andmed peavad olema kooskõlas reklaami paigaldusloa andmetega.
(5) Maksudeklaratsioonil näidatakse:
1) maksudeklaratsiooni number, milleks on vastava paigaldusloa number (mitme reklaami koos deklareerimisel näidatakse kõigi paigalduslubade numbrid eraldades need üksteisest kaldkriipsuga);
7) maksu tasumise kuupäev (-ad);
(6) Kampaaniareklaami puhul lisatakse maksudeklaratsioonile eksponeeritava reklaami kavand.
(7) Kui maksudeklaratsioonile kirjutab alla volitatud esindaja, esitatakse maksuhaldurile ka volitust tõendav dokument, kui seda ei ole varem esitatud.
(8) Kui maksudeklaratsioon ei vasta käesoleva määrusega kehtestatud nõuetele, juhib maksuhaldur puudustele tähelepanu ning määrab vajaduse korral maksukohustuslasele puuduste kõrvaldamiseks tähtaja.
(9) Juhul kui maksumaksja ei ole puuduste kõrvaldamiseks ettenähtud tähtajaks esitanud deklaratsiooni, määrab tasumisele kuuluva maksusumma maksuhaldur, tehes selle kohta maksuotsuse. Kui reklaami paigaldamise aega ei ole võimalik määratleda, lähtutakse eeldusest, et reklaami on eksponeeritud 3 (kolm) kuud.
(10) Maksudeklaratsiooni vormi kehtestab linnavalitsus ja see avalikustatakse linnavalitsuse ruumides asuvatel infostendidel ja linnavalitsuse veebilehel.
(11) Maksuhaldur teeb maksudeklaratsioonile märke selle vastuvõtmise kohta ja registreerib saabunud deklaratsioonid dokumendiregistris.
§ 12. Reklaamimaksu tasumine
(1) Reklaamimaks tasutakse Viljandi Linnavalitsuse arvelduskontole nr 10302005455005 (SEB Pank) või nr 221011977969 (Swedbank). Tasumisel tuleb makse selgitusse märkida maksu nimetus (reklaamimaks) ja maksudeklaratsiooni number.
(2) Reklaamimaksu tasumise tähtpäev on reklaamimaksu deklaratsiooni esitamisele järgnev tööpäev.
(3) Reklaamimaks reklaami eest, mille eksponeerimise tähtaeg on 92 päeva või lühem, kuulub tasumisele kogu perioodi eest ühekorraga.
(4) Reklaamimaksu tasumisel reklaami eest, mida eksponeeritakse 93 päeva või pikema ajavahemiku jooksul võib maksumaksja ise maksudeklaratsioonil märkida maksete sageduse nii, et:
1) esimese 92 päeva eest tasutakse hiljemalt reklaamimaksu deklaratsiooni esitamise tähtpäeval;
2) järgnevate perioodide eest tasutakse mitte harvemini kui kord 92 päeva jooksul (st vähemalt iga järgneva kolmanda kuu viimasel tööpäeval).
(5) Enammakstud maksusumma tagastamine toimub maksukorralduse seaduses sätestatud korras.
(6) Maksukohustuslase poolt tasumata maksuvõla sissenõudmine toimub maksukorralduse seaduses ja täitemenetluse seadustikus ja täitemenetlust reguleerivates õigusaktides sätestatud korras.
§ 13. Intressi arvestus
(1) Kui maksukohustuslane ei ole tasunud reklaamimaksu kehtestatud tähtpäevaks, on ta kohustatud arvestama ja tasuma tähtpäevaks tasumata maksusummalt intressi.
(4) Intress tasutakse käesoleva määruse § 12 lõikes 1 nimetatud arvelduskontole.
§ 14. Maksuvõlg
§ 16. Vaidemenetlus
Maksukohustuslane või muu menetlusosaline, kes leiab, et maksuteate, maksuotsuse, korralduse või muu maksuhalduri haldusaktiga on rikutud tema õigusi või piiratud tema vabadusi, võib taotleda selle haldusakti kehtetuks tunnistamist, muutmist või uue haldusakti väljaandmist.
(1) Menetlusosalisel on õigus vaidlustada ka:
(2) Vaie maksuhalduri haldusakti või toimingu peale esitatakse linnavalitsusele.
(3) Maksuhaldur võib vaide maksukorralduse seaduses sätestatud juhtudel tagastada. Vaide tagastamise otsuse peale võib esitada kaebuse maksuhaldurile.
(2) Tunnista kehtetuks Viljandi Linnavolikogu 31. märtsi 2000. a määrus nr 25 “Reklaamimaks ja selle rakendamise kord Viljandi linnas”.


RT 1992, 45, 574
Vastu võetud 20.10.1992
(õ) 1.12.2008
Vabariigi Presidendi 21. oktoobri 1992. a. otsusega nr. 1
§ 1. Käesolev seadus reguleerib põhiseaduse alusel Vabariigi Valitsuse moodustamise, tema koosseisu muutmise ja ametist vabastamise korda ning tema töö korraldamist.
§ 2. Vastavalt põhiseadusele kuulub täidesaatev riigivõim Vabariigi Valitsusele, kes teostab seda vahetult või ministeeriumide ja muude kesk- ning kohalike valitsusasutuste kaudu.
§ 3. Vabariigi Valitsus on pädev täitma kõiki ülesandeid, mis põhiseaduse ja seadustega on antud tema võimkonda ning on nendega kooskõlas. Vabariigi Valitsus valdab, kasutab ja käsutab riigi vara.
§ 4. Vabariigi Valitsus vastutab ja on aruandekohustuslik Riigikogu ees.
§ 5. Vabariigi Valitsus annab seaduse alusel ja täitmiseks määrusi. Täidesaatva võimu teostamisel, samuti valitsusasutuste tegevuse suunamisel ja koordineerimisel on Vabariigi Valitsusel õigus anda korraldusi.
Vabariigi Valitsuse moodustamine ja koosseis
§ 6. Vabariigi Valitsuse moodustab peaministrikandidaat, kes vastavalt põhiseadusele on Riigikogult saanud volitused valitsuse moodustamiseks.
§ 7. Peaministrikandidaat esitab põhiseadusega määratud tähtaja jooksul Vabariigi Presidendile valitsuse koosseisu, milles on kandidaadid kõigi olemasolevate ministeeriumide juhtimiseks.
§ 8. Vabariigi Valitsuses on kuni 15 liiget.
§ 9. Vabariigi President võib peaministri ettepanekul nimetada ametisse ministreid, kes ei juhi ministeeriumi. Vabariigi President võib peaministri ettepanekul nimetada mõne ministri juhtima mitut ministeeriumi.
Peaminister võib oma ametiga ühitada ühe ministri ameti. Peaministri ja ministri ameti ühitamise kinnitab Vabariigi President.
§ 10. Vabariigi Valitsus ja tema liikmed astuvad ametisse, andes Riigikogu ees ametivande:
«Asudes täitma Vabariigi Valitsuse liikme kohustusi, olen teadlik, et kannan selles ametis vastutust Eesti Vabariigi ja oma südametunnistuse ees. Tõotan pühalikult jääda ustavaks Eesti Vabariigile ja tema põhiseaduslikule korrale ning pühendada oma jõu Eesti rahva heaolu ja tuleviku kindlustamisele.»
§ 11. Ametivanne antakse suuliselt ning ametivande andja kirjutab seejärel vandetekstile alla. Kui ametivande annab Vabariigi Valitsus, siis annab ametivande suuliselt peaminister ja selle tekstile kirjutavad alla kõik ametivannet andvad valitsuse liikmed. Ametivande vastuvõtjana kirjutab vandetekstile alla Vabariigi President.
Ametivande tekstile märgitakse vande andmise aeg.
Ametivande andmise juures viibib riigisekretär, üksikute valitsuse liikmete ametivande andmise juures ka peaminister.
§ 12. Vabariigi Valitsuse liikmed ei tohi olla üheski muus riigiametis ega kuuluda tulundusettevõtte juhatusse või nõukogusse ega ka muudesse tulundusettevõtte juhtimis- ja kontrollorganitesse, samuti tegutseda advokaadi, konsultandi või audiitorina.
§ 13. Vabariigi Valitsust juhib ja esindab peaminister.
§ 14. Ametisse astunud Vabariigi Valitsuse esimesel istungil nimetab peaminister kaks ministrit, kes asendavad peaministrit tema äraolekul, ning määrab kindlaks asendamise korra ja järjekorra. Kui ka asendajateks määratud ministrid on ära, asendab peaministrit ministritest vanim.
§ 15. Peaministrit asendaval ministril on asendamise perioodil samad õigused ja kohustused mis peaministril, kui seadus ei sätesta teisiti. Peaministrit asendav minister kirjutab dokumentidele alla oma ametinimetuse, lisades sellele sõnad «peaministri ülesannetes».
§ 16. Kui minister ei saa ajutiselt oma ülesandeid täita, paneb peaminister tema ülesanded selleks ajaks mõnele teisele ministrile.
§ 17. Valitsuse korraldusega võib konkreetsete küsimuste läbitöötamiseks moodustada komisjone. Peaminister määrab ministri, kes juhib komisjoni ja kannab valitsusele ette komisjoni töö tulemused.
§ 18. Valitsuse istungil arutamisele tulevad eelnõud esitatakse riigisekretärile, kes jälgib, et eelnõu oleks vastavuses põhiseaduse ja seadustega ning oleks normitehniliselt ja keeleliselt korrektne.
Riigisekretär teeb peaministrile ettepaneku valitsuse istungil küsimuse arutamise kuupäeva kohta.
§ 19. Riigisekretär koostab valitsuse istungi päevakorra kavandi ning esitab selle koos materjalide algtekstidega peaministrile.
Pärast istungi päevakorra kinnitamist peaministri poolt saadab Riigikantselei istungi materjalid valitsuse liikmetele hiljemalt kolm tööpäeva enne istungit. Peaministril on õigus algatada päevakorraväliseid küsimusi.
§ 20. Vabariigi Valitsuse istungid toimuvad peaministri otsusel.
§ 21. Vabariigi Valitsus on otsustusvõimeline, kui selle istungist võtab peale peaministri või tema äraolekul peaministri asendaja osa vähemalt pool valitsuse koosseisust.
§ 22. Vabariigi Valitsuse istungid on kinnised, kui valitsus ei otsusta teisiti.
Peale ametiisikute, kellel on põhiseaduse alusel õigus osa võtta valitsuse istungitest sõnaõigusega, võib peaminister kutsuda istungile ka teisi isikuid.
§ 23. Vabariigi Valitsuse istungil kuulatakse ära asjaomase ministri ettekanne ja valitsuse liikmete seisukohad. Valitsus teeb otsuse asjaomase ministri või peaministri ettepanekul.
Valitsuse määrustele kirjutavad alla peaminister, asjaomane minister ja riigisekretär. Valitsuse korraldustele kirjutab alla peaminister.
Valitsuse määrused ja korraldused avaldatakse Riigi Teatajas ja on täitmiseks kohustuslikud kogu riigis.
§ 24. Vabariigi Valitsuse istungid stenografeeritakse ja protokollitakse. Protokolli märgitakse istungi järjekorranumber, selle alguse ja lõpu aeg, istungi koht, istungist osavõtjad ning istungile kutsutud isikud. Protokollis fikseeritakse Riigikogus valitsuse poolt esitatava eelnõu ettekandja. Ettekandjaks Riigikogus on valitsuse liige.
Protokollile kirjutavad alla istungi juhataja ja riigisekretär. Protokollile lisatakse valitsuse määruste ja korralduste originaaleksemplarid.
Vabariigi Valitsuse koosseisu muutmine ja tema tagasiastumine
§ 25. Muudatusi Vabariigi Valitsuse koosseisus teeb Vabariigi President peaministri ettepanekul kolme päeva jooksul, arvates ettepaneku tegemisest.
§ 26. Valitsuse liige vabastatakse ametist tema isiklikul palvel, peaministri ettepanekul, Riigikogu umbusaldusavalduse põhjal või süüdimõistva kohtuotsuse jõustumisel.
Valitsuse liige esitab palve enda ametist vabastamiseks peaministrile, kes edastab selle Vabariigi Presidendile.
§ 27. Vabariigi Valitsus astub tagasi:
Valitsus jätkab oma tegevust kuni uue valitsuse ametisseastumiseni, hoidudes seejuures vältimatu vajaduseta põhimõtteliste ja riigieelarve kulusid suurendavate küsimuste lahendamisest.
§ 28. Riigikogu uue koosseisu kokkuastumisel esineb peaminister Riigikogu ees avaldusega Vabariigi Valitsuse volituste mahapanemise kohta.
§ 29. Peaministri tagasiastumise korral esineb peaminister Riigikogu ees avaldusega Vabariigi Valitsuse volituste mahapanemise kohta.
Peaministri surma korral esineb Riigikogu ees avaldusega Vabariigi Valitsuse volituste mahapanemise kohta peaministrit asendav minister.
§ 30. Vabariigi Valitsusele või peaministrile umbusalduse avaldamise või Vabariigi Valitsuse poolt usaldusküsimusega seotud eelnõu vastu võtmata jätmise korral Riigikogu poolt astub valitsus tagasi ja võib kolme päeva jooksul teha Vabariigi Presidendile ettepaneku kuulutada välja Riigikogu erakorralised valimised.
§ 31. Vabariigi Valitsuse ja selle liikmete ametisse nimetamine ning ametist vabastamine avaldatakse Riigi Teatajas.
§ 32. Täidesaatva riigivõimu teostamiseks üksikutel valitsemisaladel on järgmised ministeeriumid:
4) Kultuuri- ja Haridusministeerium;
5) Teede- ja Sideministeerium;
§ 33. Ministeeriumi ülesanded ning volitused määratakse kindlaks ministeeriumi põhimäärusega, mille kinnitab Vabariigi Valitsus.
§ 34. Ministeeriumi juhib minister, kes korraldab oma valitsemisalasse kuuluvaid küsimusi:
1) kindlustab ministeeriumile pandud ülesannete täitmise;
2) tagab seaduste, määruste ja muude normatiivaktide täitmise;
3) teeb ettenähtud korras ministri valitsemisalasse puutuvates küsimustes ettepanekuid Vabariigi Valitsusele ning korraldab vastavate normatiivaktide eelnõude või muude dokumentide projektide koostamist;
4) täidab valitsuselt ja peaministrilt saadud ülesandeid;
5) annab seaduste, Vabariigi Presidendi seadluste, valitsuse määruste ning korralduste alusel ja täitmiseks määrusi ja käskkirju;
6) esitab tegevusülevaateid valitsusele ja peaministrile ning annab peaministri nõudmisel talle aru;
7) kinnitab ministeeriumi struktuuri, osakondade ja talituste põhimäärused, koosseisu ning palgamäärad, ministri valitsemisalasse kuuluvate ametite, inspektsioonide ja muude asutuste põhimäärused ja eelarved, samuti ministri valitsemisalasse kuuluvate riigi ettevõtete põhimäärused;
8) nimetab ametite, inspektsioonide ja riigi ettevõtete direktorid, riigisekretäri ettepanekul ministeeriumi kantsleri ja kantsleri ettepanekul ministeeriumi osakondade ja talituste juhatajad;
9) täidab teisi ülesandeid, mis on talle pandud seadusega sätestatud alustel ja korras.
§ 35. Ministeeriumi allüksusteks on osakonnad ja talitused. Ministri valitsemisalas võidakse moodustada ameteid ja inspektsioone, mille eelarve on osa ministeeriumi eelarvest.
§ 36. Ministeeriumi asjaajamist korraldab ja selle eest vastutab ministeeriumi kantsler. Valitsuse koosseisu või vastava ministri vahetumine ei ole aluseks kantsleri ametist vabastamisele. Kantsleri pädevusse kuulub ministeeriumi osakondade ja talituste üldjuhtimine. Minister juhib osakondi ja talitusi kantsleri kaudu, ameteid ja inspektsioone direktorite kaudu.
§ 37. Kõik dokumendid või nende projektid ja eelnõud, mis esitatakse Vabariigi Valitsusele, peavad kandma ministri ja kantsleri allkirja. Käskkirju ministeeriumisiseseks asjaajamiseks ja personali töö korraldamiseks annab kantsler.
Kui ministri valitsemisalasse kuuluv küsimus puudutab teise ministri valitsemisala, lepib minister enne küsimuse otsustamist või eelnõu valitsusele esitamist kokku asjaomase ministriga. Lahkarvamuse korral pöördutakse selles küsimuses peaministri poole juhiste saamiseks. Peaminister võib küsimuse esitada valitsuse istungile lahendamiseks.
§ 38. Ministrid, kes ei juhi ministeeriumi, täidavad peaministri poolt antud ülesandeid.
§ 39. Vabariigi Valitsus suunab ja koordineerib ministeeriumide tegevust ministrite kaudu. Valitsusel on õigus tühistada ministri määrusi ja käskkirju, mis ei ole kooskõlas põhiseaduse, seaduste, Vabariigi Presidendi seadluste, valitsuse määruste ja korraldustega.
§ 40. Vabariigi Valitsuse juures on Riigikantselei. Riigikantselei toimetab valitsuse ja peaministri asjaajamist.
§ 41. Riigikantseleid juhib riigisekretär. Riigisekretäri nimetab ametisse ja vabastab ametist peaminister. Valitsuse koosseisu vahetumine ei ole aluseks riigisekretäri ametist vabastamisele.
Riigisekretär võtab sõnaõigusega osa valitsuse istungitest, korraldab nende stenografeerimist ja protokollimist, stenogrammide ja protokollide pidamist, valitsuse määruste ja korralduste teatavakstegemist ja avaldamist Riigi Teatajas.
Riigisekretäri ülesandeks on riigipitsati hoidmine ja selle kasutamise protokollimine.
§ 42. Riigisekretäril on Riigikantselei juhtimisel samad õigused, mis on seadusega antud ministrile ministeeriumi juhtimisel.
Riigikantselei osakondade ja talituste juhatajatel on samad õigused, mis on ette nähtud ministeeriumide osakondade ja talituste juhatajatele.
§ 43. Riigikantselei koosseisus on sekretariaat, kes toimetab Vabariigi Valitsuse ja peaministri asjaajamist, kirjavahetust ning arvepidamist.
Riigikantselei koosseisus või tema juurde võib peaminister moodustada riigisekretäri ettepanekul struktuuriüksusi ja asutusi, kes teenindavad Vabariigi Valitsust ja ministeeriume.
§ 44. Riigikantselei sekretariaadi direktori nimetab ametisse peaminister riigisekretäri ettepanekul.
Kui riigisekretär ei saa ajutiselt oma ülesandeid täita, paneb peaminister oma korraldusega tema ülesanded selleks ajaks Riigikantselei sekretariaadi direktorile.
§ 45. Riigikantseleis hoitakse alal Vabariigi Presidendi poolt väljakuulutatud seaduste, Riigikogu aktide, Vabariigi Presidendi aktide ning Vabariigi Valitsuse määruste ja korralduste eelnõude algtekstid ja originaaleksemplarid ning valitsuse istungite stenogrammid ja protokollid.
Riigikantselei tagab seaduste, Riigikogu aktide, Vabariigi Presidendi aktide, valitsuse määruste ja korralduste tõlkimise võõrkeeltesse ning nende ametlike tõlgete väljastamise.
§ 46. Valitsuse struktuuri vastavusse viimine käesoleva seadusega lõpetatakse 1993. aasta 1. märtsiks.
§ 47. Käesolev seadus jõustub allakirjutamise päevast.


Rae Vallavalitsuse teenistujate värbamise ja valiku kord – Riigi Teataja
Rae Vallavalitsuse teenistujate värbamise ja valiku kord
Rae Vallavalitsuse teenistujate värbamise ja valiku kord - sisukord
§ 3 Värbamise ja valiku protsess
§ 4 Konkursi luhtumine
RT IV, 05.06.2020, 100
Vastu võetud 02.06.2020 nr 14
Määrus kehtestatakse kohaliku omavalitsuse korralduse seaduse § 30 lg 1 punkti 3 ja avaliku teenistuse seaduse § 18 lõike 7 alusel.
(1) Rae Vallavalitsuse teenistujate värbamise ja valiku korraga (edaspidi kord) kehtestatakse Rae Vallavalitsuse (edaspidi vallavalitsus) ametnike ja töötajate (edaspidi teenistujad) värbamise ja valiku põhimõtted ning protsess. Korda ei kohaldata vallavalitsuse hallatava asutuse juhi vaba töökoha täitmisel.
(2) Värbamise ja valiku eesmärgiks on tagada sobiva kvalifikatsiooniga teenistujate teenistusse võtmine.
(1) Teenistuskoha vabanemisel või uue loomisel analüüsib vaba teenistuskoha vahetu juht koostöös personalitöötaja ja vajadusel teiste asjasse puutuvate isikutega teenistuskoha täitmise vajadust, võttes arvesse olemasolevate teenistujate töökoormust, töökorraldust, kvalifikatsiooni, arengupotentsiaali jms. Analüüsi põhjal kooskõlastab vahetu juht vallavanemaga värbamise ja valiku vajaduse, olemasoleva teenistuja vabale teenistuskohale üleviimise või uue teenistuja värbamise.
(2) Värbamise käigus kutsutakse nõutava hariduse, töökogemuse, teadmiste ja oskustega isikuid kandideerima vabale ameti- või töökohale (edaspidi teenistuskoht).
(3) Valiku käigus valitakse teenistuskohale kandideerijate hulgast sobivaim kandidaat, hinnates kandideerijate vastavust teenistuskoha nõuetele kasutades erinevaid hindamismeetodeid.
(4) Värbamine ja valik põhinevad kandidaatide võrdsel kohtlemisel.
(5) Värbamisel ja valikul osalevad vaba teenistuskoha vahetu juht ja personalitöötaja, vajadusel võib kaasata teisi asjasse puutuvaid isikuid.
(6) Kõik värbamisel ja valikul osalenud isikud on kohustatud hoidma värbamise ja valiku käigus kandidaadi kohta kogutud teavet konfidentsiaalsena.
(7) Värbamise praktilise korraldamise (teavitamine, kokkuvõtted, dokumentide hoidmine ja hävitamine jms) eest vastutab personalitöötaja. Kandidaatidelt kogutud dokumente säilitatakse üks aasta alates konkursi lõppemisest,
§ 3. Värbamise ja valiku protsess
(1) Vaba ametikoht täidetakse avaliku konkursi korras. Avalikku konkurssi ei korraldata, kui otsustatakse sisekonkursi, ametniku tähtajalise või tähtajatu üleviimise kasuks.
(2) Sisekonkursi korraldamine on otstarbekas kui vallavalitsuse teenistujate haridus, töökogemus, teadmised ja oskused vastavad teenistusülesannete täitmiseks kehtestatud nõuetele määral, mis võimaldavad eeldatavalt täita teenistusülesandeid paremini kui avalikult välja kuulutatud konkursil kandideerivatel isikutel.
(3) Vaba töökoha täitmiseks võib korraldada konkursi või kasutada teisi personaliotsingu võimalusi. Konkursi korraldamata jätmisel viiakse teenistuskoha vahetu juhi ja personalitöötaja poolt läbi kandidaadiga töövestlus, veendumaks kandidaadi sobivuses antud töökohale.
(4) Avaliku konkursi korral koostab personalitöötaja koostöös teenistuskoha vahetu juhiga kuulutuse, mis peab sisaldama:
(5) Avaliku konkursi kuulutus avaldatakse vallavalitsuse kodulehel ja avaliku teenistuse kesksel veebilehel. Lisaks võib kuulutuse avaldada tööportaalides, sotsiaalmeedias, ajakirjandusväljaannetes jms. Sisekonkursi korral saadetakse konkursi kuulutus e- posti teel vallavalitsuse teenistujatele.
(6) Töökoha täitmiseks välja kuulutatud avaliku konkursi kuulutust ei avaldata avaliku teenistuse kesksel veebilehel.
(7) Väljakuulutatud konkursist võib loobuda või konkursi avalikustatud tingimusi muuta ainult põhjendatud juhul, teatades sellest kandidaatidele esimesel võimalusel kirjalikku taasesitamist võimaldavas vormis.
(8) Konkursil osalevate kandidaatide taotluste esitamise tähtaeg on vähemalt 14 kalendripäeva kuulutuse avaldamise päevast arvates.
(9) Konkursist võtavad osa kandidaadid, kes vastavad kuulutuses esitatud nõuetele ja kelle eesti keeles esitatud dokumendid on laekunud konkursi läbiviijale kuulutuses märgitud tähtajaks.
(10) Kandidaatide esitatud dokumendid kogub personalitöötaja, kontrollides kandidaatide vastavust teenistuskohale ja kuulutuses esitatud nõuetele. Personalitöötaja edastab ülevaatliku tabeli koos kandideerimisdokumentidega vahetule juhile ja teistele värbamisprotsessi kaasatud isikutele nende-poolse esmase hinnangu saamiseks.
(11) Töövestlusele kutsutavate kandidaatide arv otsustatakse iga konkursi puhul eraldi tulenevalt dokumentide analüüsi tulemustest. Vestluse käigus täpsustatakse kandidaadi dokumentides esitatud teavet, selgitatakse välja tema hoiakud ja motiveeritus ning antakse kandidaadile ülevaade konkreetsetest tööülesannetest, -korraldusest ja -tingimustest.
(12) Vajadusel antakse kandidaadile lahendada praktiline ülesanne (kaasuse lahendamine, situatsiooni analüüs, essee vms).
(13) Taustauuring tehakse kandidaadi eelneval nõusolekul. Selleks vesteldakse soovitajatega, kelle kandidaat on kandideerimisdokumentides esitanud või kandidaadi eelneval nõusolekul teiste isikutega.
(14) Valiku tegemisel kandidaatide teenistuskohale sobivuse kohta osalevad kõik valiku läbiviijad. Arvesse võetakse kandidaadi haridust, teadmisi, oskusi, töökogemusi ja konkursi käigus kandidaadi kohta kogutud lisateavet.
(15) Teenistuskohale asumise ettepanek tehakse kandidaadile, kelle haridus, töökogemus, teadmised ja oskused vastavad enim teenistusülesannete täitmiseks kehtestatud nõuetele. Kui värbamise ja valiku protsessis osalevad isikud jäävad kandidaadi valiku osas eriarvamusele, teeb valiku vahetu juht.
(16) Personalitöötaja teavitab esimesel võimalusel kirjalikku taasesitamist võimaldavas vormis valituks osutunud kandidaati otsusest ja teenistusse asumise tingimustest. Valituks mitte osutunud kandidaatidele annab personalitöötaja kirjalikku taasesitamist võimaldavas vormis tagasisidet esimesel võimalusel, aga mitte hiljem kui 14 kalendripäeva jooksul peale otsuse langetamist.
§ 4. Konkursi luhtumine
2) ühegi kandidaadi haridus, töökogemus, teadmised ja oskused ei vastanud teenistusülesannete täitmiseks kehtestatud nõuetele määral, mis võimaldaks tal teenistusülesandeid täita parimal võimalikul viisil.
(2) Vallavanem võib 120 päeva jooksul konkursi luhtumise kohta tehtud otsuse tegemise kuupäevast arvates nimetada teenistuskohale teenistusülesannete täitmiseks kehtestatud nõuetele vastava isiku ilma konkurssi korraldamata, kuulates ära teenistuskoha vahetu juhi arvamuse. Kui isik osutub katseaja jooksul ebasobivaks, tuleb teenistuskoha täitmiseks korraldada uus konkurss.