text:
3-2-1-181-14 Riigikohus 18.03.2015
TsÜS § 102 lg 3
Ühistranspordiseadus § 10 lg 6
Äramuutva tingimuse õiguslikud tagajärjed ei sõltu üldjuhul sellest, kas tegemist on seaduses sätestatud tingimusega või mitte. Avalik-õiguslikud normid, nagu praegusel juhul ÜTS § 10 lg 6 ja § 33 lg 1, ei mõjuta alati otseselt pooltevahelise lepingu või selle tingimuste kehtivust. Eelkõige kaasneb seaduse regulatsioonist erinevate kokkulepete sõlmimisega lepingu kehtetus TsÜS §-s 87 sätestatud juhtudel. Samas ei saa TsÜS §-st 87 tulenevalt eeldada, et iga seadusega vastuolus olev tehing on tühine, vaid tuleb kindlaks teha, kas keelu kehtestamise eesmärgiks oli välistada keeluga vastuolus oleva kokkuleppe kehtivus või kaasa tuua muu tagajärg (vt ka Riigikohtu 5. novembri 2008. a otsus tsiviilasjas nr 3-2-1-79-08, p 15; 30. oktoobri 2013. a otsus tsiviilasjas nr 3-2-1-106-13, p 21). (p 12)
Varasema tsiviilasja menetlemisel ei esitanud pooled väiteid ei hagejal seadusega nõutava kehtiva ühistranspordiloa olemasolu ega selle kohta, kas loa puudumine mõjutas või ei mõjutanud pooltevahelise lepingu kehtivust. Seega ei olnud ühistranspordiloa kehtivuse lõppemine varasemas tsiviilasjas hagi lahendamise aluseks olev asjaolu ja TsMS § 457 lg 1 ei takistanud praeguses asjas tuvastamast, et poolte leping lõppes äramuutva tingimuse saabumise tõttu. (p 10)
Hageja on esitanud kahju hüvitamise nõude. Seega tuli kohtul asjaolude kohaselt hüvitisnõue kvalifitseerida (vt nt Riigikohtu 23. mai 2012. a otsus tsiviilasjas nr 3-2-1-53-12, p 13) ning hinnata selle põhjendatust. Muuhulgas peab kohus andma ka pooltele võimaluse avaldada arvamust kahjuhüvitise nõude õigusliku hinnangu kohta (vt nt Riigikohtu 5. jaanuari 2011. a otsus tsiviilasjas nr 3-2-1-116-10, p-d 39 ja 40; 22. oktoobri 2014. a otsus tsiviilasjas nr 3-2-1-65-14, p 15). Pooltevahelise õigussuhte kvalifitseerimisel võib olla TsMS § 272 lg 2 järgi üheks tõendiks ka teises tsiviilasjas tehtud kohtulahend (vt ka Riigikohtu 13. novembri 2013. a otsus tsiviilasjas nr 3-2-1-121-13, p 8). (p 14)
3-2-1-111-08 Riigikohus 21.11.2008
TsÜS § 104 lg 1 järgi loetakse tingimus saabunuks ka juhul, kui selle saabumist takistas hea usu põhimõtte vastaselt pool, kellele tingimuse saabumine ei ole kasulik. Nimetatud normi kohaldamiseks ei ole vaja esitada asjaolusid tehingu kahjulikkuse kohta. TsÜS § 104 lg 1 kohaldamiseks on piisav esile tuua, et äramuutva tingimuse saabumine ei olnud tingimust takistanud poolele kasulik. Selleks piisab üksnes, kui tõendatakse, et tingimuse saabumisega jäänuks tingimuse saabumist takistanud pool millestki ilma.
TsÜS § 104 lg 1 koosseisuliste tunnuste hulgas ei ole õigusvastast käitumist, vaid hea usu põhimõtte vastane käitumine.
Kohus saab hinnata seda, kas leping vastab headele kommetele, ka omal algatusel.
Heade kommetega võivad tehingud olla vastuolus erinevatel põhjustel, mida ühiskonnas valitsevate arusaamade järgi võib pidada ebamoraalseteks ja taunitavateks. Tehing on vastuolus heade kommetega, kui see eksib ausalt ja õiglaselt mõtlevate inimeste õiglustunde ja väärtushinnangute ning õiguse üldpõhimõtete vastu tehingu tegemise ajal ning tehingu heade kommete vastasus võib tuleneda kas tehingu eesmärgi heade kommete vastasusest või ühe poole ebamoraalsest käitumisest tehingu tegemise eesmärgil.
Allkirjastamata otsuseteksti edastamist ei saa lugeda otsuse kättetoimetamiseks.
Kui ringkonnakohtul tekib kahtlus, et tunnistaja on erapoolik, oleks otstarbekas tunnistaja uuesti ära kuulata. Piisav ei ole tõendamisstandard "hageja kahtlusega nõustumine". Kuigi seadus ei pane ringkonnakohtule varem ära kuulatud tunnistaja uuesti ärakuulamise kohustust, on tsiviilkohtumenetluse üheks põhimõtteks see, et kohus uurib tõendeid vahetult (TsMS § 243 lg 1). Sel juhul oleks võimalik kasutada ka TsMS § 262 lg-tes 1 ja 8 nimetatud viise tunnistaja ütluste usaldusväärsuse kontrollimiseks.
Asja ülevaatlikkuse huvides oleks kohtuotsuse kirjeldavas osas vajalik lühidalt näidata asja eelnev menetluskäik kohtutes.
Vt Riigikohtu tsiviilkolleegiumi lahend nr 3-2-2-5-06.
3-2-1-102-06 Riigikohus 14.11.2006
Alates 1. juulist 2002. a kehtiva TsÜS § 104 lg 1 kohaselt loetakse tingimus saabunuks ka juhul, kui selle saabumist takistas hea usu põhimõtte vastaselt pool, kellele tingimuse saabumine ei ole kasulik. Põhimõtteliselt samasugust regulatsiooni sisaldas ka enne 1. juulit 2002. a kehtinud TsÜS § 83 lg 1.
Pärast nõude loovutamist ei keela õigusaktid uuel võlausaldajal sõlmida loovutatud nõude osas seda muutvaid või täiendavaid kokkuleppeid.
Kestvuslepingut iseloomustab VÕS § 195 lg-s 3 sätestatud definitsiooni kohaselt suunatus püsiva kohustuse või korduvate kohustuste täitmisele.
3-2-1-147-02 Riigikohus 23.12.2002
Kohtud on tuvastanud, et mõlemad pooled asusid lepingut täitma ilma lepingus märgitud tingimuse saabumiseta, mistõttu võib TsÜS § 64 lg-st 1 tulenevalt järeldada, et pooled ei pidanud seda tingimust kohustuslikuks eeltingimuseks lepingu sõlmimisele ning ei pidanud seda ka edasilükkavaks tingimuseks.
Arvestades TsÜS § 81 lg-s 2 sätestatut võib edasilükkavaks tingimuseks olla ühe poole kohustus teha teatud toiming.
Seaduse ja lepinguga on kooskõlas kohtute järeldus, et hageja garanteeris ostja poolt müügihinna tasumise kohustust. Garantiiga saigi tagada vaid rahalist kohustust.
Isikul, kes maksis kohustuse täitmiseks, mis oli teise isiku poolt täitmise tõttu ära langenud, on õigus nõuda saajalt saadu tagastamist VÕS § 1028 lg 1 järgi. See, et nõuet on tunnustatud (kohtuotsusega), ei välista isiku alusetut rikastumist ka tunnustatud nõude piires.
Tunnustamisele kuuluva nõude suuruse kindlakstegemisel oleks kohus pidanud juhinduma PankrS § 21 g-s 1 sätestatust, mille kohaselt pärast pankroti väljakuulutamist loetakse võlgniku kõigi võlgade maksetähtpäev saabunuks.
AS Eesti Maapank (pankrotis) taotleb kostjaga sõlmitud garantiikirja väljastamise lepingust tuleneva nõude tunnustamist kostja pankrotimenetluses. Kuna kolmanda isiku nõuet hageja vastu on tunnustatud ja ta on õigustatud saama hagejalt garanteeritud summa, on põhjendatud ka hageja kui garandi nõude tunnustamine samas summas.

matches:
Riigikohus
§ 102
§ 10
§ 10
§ 33
§ 457
kohus
§ 272
Riigikohus
§ 104
§ 104
§ 104
Kohus
kohus
§ 243
§ 262
Riigikohus
§ 104
§ 83
§ 195
Riigikohus
§ 64
§ 81
§ 1028
kohus
§ 21


PPT - TARBIJAKAITSE REGULATSIOONID PowerPoint Presentation - ID:4545879
TARBIJAKAITSE REGULATSIOONID PowerPoint Presentation
TARBIJAKAITSE REGULATSIOONID
<iframe src="https://www.slideserve.com/embed/4545879" width="600" height="497" frameborder="0" marginwidth="0" marginheight="0" scrolling="no" style="border:1px solid #CCC;border-width:1px 1px 0;margin-bottom:5px" allowfullscreen webkitallowfullscreen mozallowfullscreen> </iframe>
TARBIJAKAITSE REGULATSIOONID - PowerPoint PPT Presentation
TARBIJAKAITSE REGULATSIOONID. Hanna Turetski Tarbijakaitseamet. Tänased teemad. Tarbijakaitse vajalikkus ja selle rakendamine Tarbijakaitseregulatsioonid ja nõuded kaupadele (tarbijale antav info, märgistus) Ebaausad kauplemisvõtted Tarbijaprobleemide lahendamine. Tarbijakaitse vajalikkus.
TARBIJAKAITSEREGULATSIOONID
Tarbijakaitse vajalikkus ja selle rakendamine
Tarbijakaitseregulatsioonid ja nõuded kaupadele (tarbijale antav info, märgistus)
Tarbijaprobleemide lahendamine
Tarbijakaitse vajalikkus
Majandustegevuses osalejate, tootjate ja tarbijate jõud ei ole võrdsed – pakkujatel on suuremate teadmiste ja võimaluste tõttu tarbijate ees eelised;
Ettevõtjate huvid = /  tarbijate huvid;
Täiusliku konkurentsi puudumine;
Info küllus /puudus;
Ohtlike toodete ja teenuste olemasolu;
Tarbijate piiratud ligipääs seaduslikule kaitsele (kohtu- ja õigussüsteemi eripärad);
Loodi 1994. aastal Kaubandusinspektsiooni reorganiseerimisel ja on Majandus- ja Kommunikatsiooniministeeriumi halduses
Tarbijakaitseameti põhiülesanded
turujärelvalve;
tarbijate kaebuste lahendamine (sh tarbija kaebuste komisjoni töö administratiivne osa);
tarbijate nõustamine ja koolitamine.
Tarbijakaitse regulatsioon
Kokku ca 60 erinevat õigusakti
Eesti tarbijakaitse põhialused on sätestatud detsembris 1993 vastuvõetud ja 1. jaanuarist 1994 kehtivas tarbijakaitseseaduses (TKS).
Alates 15.aprillist 2004 kehtib uuenenud tarbijakaitseseadus(RT I 2004, 13,86).
Seaduse reguleerimisala - seadus kehtestatakse tarbija õiguste tagamiseks.
Tarbija õiguste tagamiseks reguleerib TKS tarbijale:
kauba või teenuse pakkumist ja müümist või muul viisil turustamist kaupleja poolt,
määrab kindlaks tarbija kui kauba või teenuse ostja ja kasutaja õigused,
sätestab tarbijakaitse korralduse ja järelevalve ning
vastutuse seaduse rikkumise eest.
Tarbija - füüsiline isik, kellele pakutakse või kes omandab või kasutab kaupa või teenust eesmärgil, mis ei seondu tema kutse- või majandustegevusega;
Kaupleja - isik, kes majandus- või kutsetegevuses müüb ja pakub või muul viisil turustab tarbijale kaupu või osutab teenust.
NB! Tehingud kahe juriidilise isiku ja kahe füüsilise isiku vahel ei ole tarbijalemüük ja seda ei reguleeri tarbijakaitseseadus ja teised tarbijaregulatsioonid
Tarbijale kauba või teenuse pakkumisel või müümisel või muul viisil turustamisel kohaldatakse
käesolevat seadust (TKS),
VÕLAÕIGUSSEADUST,
toote nõuetele vastavuse seadust ning
teisi seadusi.
(TKS §1 lg 4)
Tarbija põhiõigused (TKS § 3):
1) nõuda ja saada kaupa või teenust, mis vastab nõuetele, on ohutu tarbija elule, tervisele ja varale ning mille omamine ja kasutamine ei ole keelatud;2) saada pakutavate kaupade ja teenuste kohta vajalikku ja tõest teavet teadliku valiku tegemiseks ning õigeaegset teavet kauba või teenusega seotud riskide kohta;3) saada tarbijaõigus- ja tarbimisalast teavet;4) saada nõu ja abi, kui tema õigusi on rikutud;5) nõuda endale tekitatud varalise ja mittevaralise kahju hüvitamist;6) taotleda oma huvide arvestamist ning olla oma ühingute ja liitude kaudu esindatud tarbijapoliitikat kujundavate otsuste tegemisel.
Tarbija õigus saada teavet
Kaupleja ja tootja on kohustatud
andma tarbijale
enne kaubaomandamist
võiteenuse kasutamist
üksikasjalikku teavet kauba või teenuse omaduste
ja kasutamistingimuste kohta (TKS §4 lg2)
→ Teavitamine ohutuse, samuti tervise, vara ja majandushuvide kaitse seisukohalt! (TKS § 4 lg 1)
Tarbija õigus saada teavet (TKS §4)
Kaupleja ja tootja on kohustatud andma TEAVET :
hinna ja tasumise tingimuste
lepingu täitmise ja sellest tulenevate õiguste, kohustuste ja vastutuse, sealhulgas kauba või teenuse suhtes pretensiooni esitamise võimaluste kohta.
Lisaks nimetatud teabele on tarbijal õigus saada pakutava kauba või teenuse kohta lisateavet.
Tarbijale antav teave peab olema:
- tõene- arusaadav- esitatud tarbijale eesti keeles.
Tarbijale kauba või teenuse kohta edastatava teabega ei tohi kaubale või teenusele omistada omadusi, mis sellel puuduvad, või anda mõista, et kaubal või teenusel on erilised omadused, kui tegelikult on omadused samasugused nagu kõigil seda laadi kaupadel või teenustel.
Kust saab tarbija infot?
Müüjalt;
Toote pakendilt (vajalik märgistus);
Kasutusjuhendist keerukate ja ohtlike kaupade müügil;
Internetist, infomaterjalidest, tuttavatelt jm;
Tarbijakaitseametist sh ameti koduleheküljelt www.tarbijakaitseamet.ee, nõustamistelefon 1330 ja 6201 707
Kauba märgistuse üldnõuded(TKS § 5)
märgistus peab olema loetav, arusaadav ja üheselt mõistetav
esitatud peab olema vähemalt kauba nimetus, kui selle puudumine võib tarbijat eksitada
kauba nimetust ei või asendada kaubamärgiga ega väljamõeldud nimega
vastavalt kaubale peab olema märgitud: kauba kogus, koostis, juhised kauba hooldamiseks, kasutamiseks, säilitamiseks ja hävitamiseks
kauba märgistus peab olema kauba külge kinnitatud etiketil või kaubaga kaasas olevas kasutusjuhendis
teave esitatakse kirjalikult ja eesti keeles
algupärane teave ei tohi olla kaetud täiendava teabe, pildi või kleebisega
Säilivusaegade märgistus
Toidu- ja mõnede tarbekaupade (näiteks kosmeetika, tarbekeemia) tarvitamine on ajaliselt piiratud.
Tootja peab kaubale märkima, kui kaua säilivad kauba parimad omadused õigetel hoiutingimustel.
REALISEERIMISE JA TARVITAMISE LÕPPTÄHTAEG (“Kõlblik kuni”)
“Kõlblik kuni” – tegemist on kiiresti rikneva toidukaubaga, mida
tohib nii müüa kui tarvitada vaid märgitud kuupäevani (kaasa
arvatud).
Nt. “Kõlblik kuni” 15.detsember 2011 a.
Märgitud tähtaeg arvestatakse lõpptähtaja sisse.
Kui säilimisaeg on kuni üks ööpäev, märgitakse ka kellaaeg.
Minimaalse säilimisaeg “parim enne”
“Parim enne” – tootja tagab toote parimate omaduste säilimise
nimetatud ajani.
NB! Pärast märgitud kuupäeva peab müüja selle kauba teistest
eraldama ja lisama teate tähtaja möödumise kohta.
PARIM ENNE – märgitud on päev, kuu ja aasta (nt parim enne
15.12.2011.a.).
PARIM ENNE...LÕPPU – märgitud on kuu ja aasta (nt parim enne
dets.2011.a. lõppu).
Rõivaste märgistus
Eestis müüdavate rõivaste ja tekstiiltoodete märgistusele peab
olema kantud:
Tootja või vahendaja nimi, kauba- või firmamärk;
Toote nimetus, mudeli, margi, näidise vms nimetus või number;
Suurustähistus;
Kiusisaldus;
Hooldustähistus.
Võõrkeelse märgistusega tooted peavad olema varustatud ka
vajaliku eestikeelse teabega.
Suurustähistus:
kas ühe numbriga (36, 38, 54, 52 või
tähega (S, M, L) kokkuleppeliselt määratud suuruste süsteem.
Mõõtmed sentimeetrites märgitakse piktogrammile – ümbermõõdud vasakule, pikkusmõõdud paremale.
Teiste tekstiiltoodete (riie, vaibad, tekid, voodipesu, rõivalisandid) pikkus või laius peab olema märgitud toote külge kinnitatud etiketile.
Hooldustähistus
peab olema märgitud tootele või toote külge kinnitatud tekstilindile;
peab kindlasti olema ka voodipesul, kardinatel, kangal.
Kaupleja on kohustatud(TKS § 4):
Tarbijale kauba või teenuse kohta edastatava teabega ei tohi kaubale või teenusele omistada omadusi, mis sellel puuduvad.
Andma kauba või teenuse eest tasumisel tarbijale kauba või teenuse ostmist tõendava dokumendi.
Ostutšekk(TKS § 4 lg 6)
Kaupleja peab tarbijale andma ostu tõendava dokumendi, millel on vähemalt:
NB! Väiksema kui 20 eurose ostu puhul antakse ostu tõendav dokument tarbija nõudmisel.
Kasutusjuhend(TKS § 6)
Nõuded kasutusjuhendile
Kasutusjuhend peab olema:
tehniliselt keerukal,
ohtlikke aineid sisaldavalvõi
kasutamisel erioskusi nõudval kaubal.
Kasutusjuhend peab sisaldama:
teavet kauba õigeks, sihipäraseks ja säästlikuks kasutamiseks,
kauba õigeks kokkupanemiseks, paigaldamiseks, ühendamiseks,hooldamiseks, säilitamiseks ja hävitamiseks,
kui kaup koosneb mitmest osast,lisatakse loetelu: komplekti koostisosad.
Võõrkeelne kasutusjuhend peab olema tõlgitud eesti keelde
Kaupa pakkudes, sealhulgas vaateaknal, ja kaupa müües peab kaupleja tarbijale teatavaks tegema kauba müügihinna ja ühikuhinna, kui ühikuhinna kohta ei ole … sätestatud teisiti.
Müügihind on kaubaühiku või kaubakoguse eest tarbija tasutav lõpphind.
Kauba müügihind ja ühikuhind avaldatakse kirjalikult selgel ja loetaval viisil ning need hinnad peavad olema tarbijale üheselt mõistetavad ja kergesti märgatavad.
Müügihind ja ühikuhind märgitakse kaubale või selle müügipakendile või pannakse välja kauba vahetusse lähedusse. Kaubale märgitud hinda peab olema võimalik eemaldada kaupa kahjustamata.
Tarbijale teenust pakkudes või vahetult enne teenuse osutamist teavitab kaupleja tarbijat teenuse müügihinnast. Kui teenuse müügihinda ei ole võimalik eelnevalt kindlaks määrata, teavitab kaupleja tarbijat teenuse hinna komponentidest, tariifidest või hinna arvutamise alustest nii, et tarbijal on võimalik teenuse müügihinda piisava täpsusega arvutada.
Kaup on puudusega, kui see ei vasta õigusaktides kehtestatud nõuetele või muudele tehnilistele tingimustele. Kaup on puudusega ka juhul, kui kaubale märgitud minimaalne säilimistähtaeg, sealhulgas tähtaeg «parim enne», on möödunud.
Puudusega kaupa on lubatud tarbijale pakkuda ja müüa ainult juhul, kui selline kaup on ohutu elule, tervisele ja varale ning tarbijat on teavitatud kauba puudusest.
Puudusega või kasutatud kaup eraldatakse uuest ja nõuetekohasest kaubast ning sellise kauba müügikohas pannakse välja asjakohane teave. Kauba hinna alandamise kohta esitatud teavet ei loeta teabeks kauba puuduse kohta.
Keelatud kauplemisvõtted
12.12.2007 jõustusid Tarbijakaitseseaduse muudatused, millega võeti üle Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2005/29/EÜ, mis käsitleb ettevõtja ja tarbija vaheliste tehingutega seotud ebaausaid kaubandustavasid.
(maksimaalset harmoneeritav direktiiv)
Kauplemisvõtete regulatsioon:
annab ebaausa kaubandustava üldise määratluse,
kehtestab reeglid, mille alusel hinnata, kas kaubandustava on ebaaus, ning
sätestab tarbijate suhtes ebaausate kaubandustavade kasutamise keelu
Kauplemisvõteon kaupleja tegevus, tegevusetus, teguviis või esitusviis, kommerts-teadaanne, sh reklaam, ja turustamine, mis on otseselt seotud kauba või teenuse reklaamimise, pakkumise, müügi või tarnimisega tarbijale.
Kauplemisvõte on ebaaus, kui see:
on vastuolus ametialase hoolsuse nõuetega ja
moonutab või tõenäoliselt moonutab oluliselt keskmise tarbija majanduskäitumist
Ebaausa kauplemisvõtte kasutamise keeld
Kauba või teenuse pakkumine ja müük või muul viisil turustamine tarbijale peab toimuma häid kaubandustavasid arvestades ning tarbija suhtes ausalt. Kauba või teenuse pakkumine peab olema kavandatud ja teostatud nii, et tarbijale oleks selge pakkumise äriline eesmärk.
Ebaausa kauplemisvõtte kasutamine on keelatud nii enne kui ka pärast kauba või teenusega seonduva tehingu tegemist, samuti tehingu tegemise ajal.
Keskmise tarbijana käsitatakse piisavalt teavet omavat ja mõistlikult tähelepanelikku ning ettevaatlikku tarbijat, arvestades sotsiaalseid, kultuurilisi ja keelelisi tegureid.
Kui kauplemisvõte on suunatud teatud tarbijarühmale, on keskmiseks tarbijaks selle tarbijarühma keskmine liige.
Ametialane hoolsus
Ametialase hoolsuse puhul lähtutakse sellisest oskuste ja hoolsuse tasemest, mille kasutamist tarbijate suhtes võib kauplejalt mõistlikult eeldada ja mis on vastavuses heade kaubandustavade ning hea usu põhimõttega.
Tarbija majanduskäitumise moonutamine
Tarbija majanduskäitumise oluliseks moonutamiseks peetakse kauplemisvõtte kasutamist, millega tunduvalt vähendatakse tarbija võimalust teha teadlik valik ja sellega mõjutatakse tarbijat tegema tehinguotsust, mida ta muul juhul ei oleks teinud.
Ebaausad on eelkõige- eksitavadja
agressiivsed kauplemisvõtted.
Eksitavad kauplemisvõtted
Kauplemisvõte on eksitav, kui:
esitatud teave on ebaõige või faktiliselt õige teave on esitatud viisil, mis eksitab või tõenäoliselt eksitab keskmist tarbijat (eksitav tegevus)
oluline teave jäetakse esitamata (eksitav tegevusetus)
selle tulemusena mõlemal juhul keskmine tarbija teeb või tõenäoliselt teeb tehinguotsuse, mida ta muul juhul ei oleks teinud
Eksitava kauplemisvõtte näide
Tarbija ostis kauplusest öölambi. Kui lambis olev elektripirn läbi põles ja tarbija soovis osta uut elektripirni selgus, et selliseid elektripirne riigis ei turustata.
Öölampi müües jäeti tarbijale esitamata oluline teave ja sellega pandi tarbija tegema tehinguotsust, mida ta muul juhul ei oleks teinud. Kui tarbijat oleks teavitatud , et öölambis kasutatavaid elektripirne ei turustata, oleks tarbija tõenäoliselt jätnud selle öölambi ostmata.
Nn “must nimekiri” – lõplik loetelu alati keelatud eksitavatest kauplemisvõtetest (§12³ lg 8)
Kaupleja tõele mittevastav väide, et ta on käitumiskoodeksiga liitunud;
Tõele mittevastav väide, et käitumiskoodeks on heaks kiidetud avalik-õigusliku või muu institutsiooni poolt(nt TKA poolt)
tõele mittevastav väide, et kaup või teenus on saadaval ainult väga piiratud aja jooksul;
tõele mittevastav väide, et kaupleja kavatseb kauplemise lõpetada või tegevuskohta muuta;
väide, et kaup või teenus aitab võita õnnemängudes;
auhinna lubamine ilma kirjeldatud auhinda või mõistlikke samaväärseid auhindu välja andmata;
tarbijale õigusaktidega antud õiguste esitamine kaupleja pakkumise eripärana;
müügiskeemi loomine ja kasutamine, milles osalemisel tarbija tasub võimaluse eest saada hüvitist tulenevalt peamiselt teiste tarbijate süsteemi kaasamisest, mitte kaupade või teenuste müügist või tarbimisest (püramiidskeem)
……. (loetelus 23 kauplemisvõtet)
Alati keelatud eksitavad kauplemisvõtted - näide
Ostukutse kauba või teenuse ostmiseks kindlaksmääratud hinnaga, kui kaupleja jätab seejuures avaldamata oma põhjendatud kahtluse, et ta ei ole suuteline sellise hinnaga neid kaupu või teenuseid või nendega võrdväärseid kaupu või teenuseid tarnimiseks pakkuma või korraldama nende tarnimist teise kaupleja poolt ajavahemikus ja kogustes, mis on mõistlikud seda kaupa või teenust, selle reklaamimise ulatust ja pakutud hinda arvestades (peibutusreklaam).
Kaupleja reklaamib laialdaselt (ligi 100000 reklaamlehte) soodusmüüki, kus muude toodete hulgas pakub eriti soodsa hinnaga korvmööblit. Kui tarbija läheb kauplusesse seda mööblit ostma, siis selgub, et olid vaid üksikud mööblikomplektid, mis kohe ära müüdi. Kaupleja ei omanud piisavat kaubavaru ega teavitanud kauba olemasolevast kogusest, arvestades reklaami ulatust ja pakutud hinda
Õigusaktidega antud õiguste esitamine kaupleja pakkumise eripärana;
On-line kaupluse veebilehel reklaamitakse videokaameraid ja selle juures on järgmine teave „Ostes meilt videokaamera võimaldame sul sellega tutvuda 14 päeva jooksul ja kui toode ei meeldi, saad raha tagasi.”
Sellise teabe esitamisega luuakse tarbijale mulje, et tegemist on kaupleja pakkumise eripäraga, aga tegelikult on tegemist tarbija seadusest tuleneva õigusega. Siinjuures on oluline, kuidas sellist teavet edasi antakse
Tõele mittevastav väide, et kaup või teenus ravib haigusi, talitlushäireid või väärarendeid;
Suuloputusvedeliku reklaam, mis teavitas, et toode parandab maohaavad, ägedad kõhuhädad, allergilise nohu jne
Tõele mittevastav väide, et kaup või teenus on saadaval ainult väga piiratud aja jooksul või teatud tingimustel saadaval väga piiratud aja jooksul, et panna tarbija koheselt otsustama ja jätta ta ilma piisavast võimalusest või ajast teadliku valiku tegemiseks;
Kaupluses on kaubariiuli juures reklaam „Need kaubad eriti soodsa hinnaga ainult täna” . Riiulil olevate kaupade valik ja hind on aga sama mitme nädala jooksul.
Turundusmaterjalidesse arve või samalaadse maksmist puudutava dokumendi lisamine, mis jätab tarbijale vale mulje, et ta on turustatava kauba või teenuse juba tellinud;
Otsepostitusega saadetakse tarbijatele turundusmaterjal, mis sisaldab tutvustavat postkaartide komplekti ja arvet 100 kroonile. Tarbijale jääb mulje, et saadetud kaartide eest tuleb tal tasuda.
Kauplemisvõte on agressiivne, kui sellega konkreetses olukorras, arvestades kõiki kauplemisvõtte asjaolusid, ahistamise, sunni või liigse mõjutamisega oluliselt kahjustatakse või tõenäoliselt kahjustatakse keskmise tarbija valikuvabadust või mõjutatakse tema käitumist kauba või teenuse suhtes ja selle tulemusena tarbija teeb või tõenäoliselt teeb tehinguotsuse, mida ta muul juhul ei oleks teinud.
Agressiivse kauplemisvõtte näide
Tarbija on kauplejale võlgu ja maksetega hilinenud, kaupleja kasutab liigset mõjutamist, kui pakub tarbijale võimalust võla tasumistähtaja pikendamiseks tingimusel, et tarbija ostab temalt veel mõne toote
Nn “must nimekiri” – lõplik loetelu alati keelatud agressiivsetest kauplemisvõtetest (§ 125 lg 4):
tarbija külastamine tema kodus, eirates tarbija palvet lahkuda või mitte tagasi tulla;
järjekindlate ja soovimatute pakkumiste tegemine telefoni, faksi, e-posti või muu sidevahendi abil;
kohese või hilisema tasu nõudmine tarbijale kaupleja poolt kättetoimetatud kauba eest, mida tarbija ei ole tellinud;
mulje loomine, et tarbija ei saa lahkuda enne lepingu sõlmimist;
tarbijale antud sõnaselge teadaanne, et kauba või teenuse ostmata jätmine ohustab kaupleja tööd või sissetulekut;
……….. (loetelus 8 kauplemisvõtet)
Alati keelatud agressiivsed kauplemisvõtted - näide
Tarbija külastamine tema kodus, eirates tarbija palvet lahkuda või mitte tagasi tulla, välja arvatud lepingulise kohustuse täitmiseks õigusaktidega sätestatud tingimustel ja ulatuses;
Tarbija juurde koju tuleb vaakumtolmuimejaid müüv müügiagent, et tutvustada oma toodet. Mõne aja pärast on tarbijale selge, et ta seda tolmuimejat ei soovi, kuid agent järjekindlalt jätkab oma esitlust ega soovi lahkuda
Tõele mittevastava mulje loomine, et tarbija on juba võitnud, võidab või pärast teatud tegevust võidab auhinna või saab muud samaväärset kasu, kui tegelikult auhind või muu samaväärne kasu puudub või kui auhinna või muu samaväärse kasu kättesaamine eeldab tarbijalt rahamaksmist või muud kulutusega seotud tegevust.
Otsepostitusega saadetakse tarbijatele kaubakataloogid ja kataloogil on teave „Olete võitnud tasuta CD”. Tegelikult peab aga tarbija kataloogist tellima, et lubatud võitu saada.
Käesolevas jaos kauplemisvõtte kohta sätestatu ei mõjuta eraõigust reguleerivate õigusaktide kohaldamist. Ebaausa kauplemisvõtte kasutamise keelu rikkumine ei too iseenesest kaasa tehingu tühisust. (TKS),
Müüja vastutus (TKS alusel)
(2) … juriidiline isik, – karistatakse rahatrahviga kuni 2000 eurot.
(2) … juriidiline isik, – karistatakse rahatrahviga kuni 2600 eurot.
(1) Kaupleja poolt tarbijale kauba müümisel või teenuse osutamisel:1) alakaalumise, alamõõtmise või valearvutamise;2) kinnitatud tariifidest või kokkulepitud või teavitatud hindadest kinni pidamata jätmise või3) kauba või teenuse omaduste, hinna või päritolu kohta tõese eestikeelse teabe andmata jätmise või varjamise eest – karistatakse rahatrahviga kuni 100 trahviühikut.
Pretensiooni esitamise olulised tähtajad (VÕS)
Pretensiooni esitamise tähtaeg on 2 aastat pärast kauba üleandmist tarbijale.
Kuue kuu jooksul ilmnenud viga, eeldusel, et lepingule mittevastavus oli olemas asja üleandmise hetkel.
Esimese kuue kuu jooksul on tootmisvea tõendamise kohustus müüjal, pärast kuue kuu möödumist süüdi oleval poolel e tootmisviga - müüja; tarbija süül tekkinud viga - tarbija.
Kui kaubal on puudus
Puudusega kauba korral on tarbijal õigus nõuda:
puuduse tasuta kõrvaldamist kauba parandamise või asendamisega;
ostuhinna alandamist või lepingu tühistamist, kui:
kui müüjal ei ole võimalik kaupa parandada või asendada;
müüja on kauba puuduse kõrvaldamisel tekitanud tarbijale olulisi ebamugavusi.
Mõisted I
Müügigarantii – müüja, varasema müüja või tootja (müügigarantii andja) lubadus müüdud kaup garantiis ettenähtud tingimustel tasuta või tasu eest:
välja vahetada,
parandada või
tagada muul viisil asja vastavus garantiis ettenähtud tingimustel, millega antakse ostjale seaduses sätestatud soodsam seisund (VÕS, §230).
Garantiitähtaeg algab asja ostjale üleandmisest, kui lepingus või garantiikirjas ei ole ettenähtudgarantiitähtaja hilisemat algust. Kui müüjal on kohustus kaup ostjale saata, ei hakka garantiitähtaeg kulgema enne kauba ostjale üleandmist.
Kohustuslik nõue – kauba või teenuse ohutuse, eesmärgivastavuse, ühtesobivuse,
vahetatavuse, garantii, realiseerimistähtaja, markeeringu, pakendi, sertifitseerimise, eestikeelse teabe vms kohta õigusaktiga kehtestatud nõue, mille täitmine on kohustuslik (TKS §3 lg4).
Mõisted II
asja parandamine või asendamine ei ole võimalik või ebaõnnestub või
müüja keeldub õigustamatult asja parandamast asendamast või
müüja ei tee seda mõistliku aja jooksul pärast talle lepingutingimustele mittevastavusest teatamist;
tarbijale müügi puhul – asja parandamisega või asendamisega ostjale põhjendamatute ebamugavuste tekitamine.
Mõistlik – see, mida samas olukorras heas usus tegutsevad isikud loeksid
tavaliselt mõistlikuks.
Mõistlikkuse hindamisel arvestatakse võlasuhte olemust, tehingu eesmärki, vastava tegevus- või kutseala tavasid ning praktikat jt asjaolusid.
Tarbija esitab kaebuse ettevõttele (soovitavalt kirjalikult)
Kaupleja on kohustatud kaebuse vastu võtma ja vastama 15 päeva jooksul kirjalikult!
Võimalus pöörduda tarbijakaitseametisse kaebuse menetlemiseks
sh tarbija kaebuste komisjoni poole (kohtuväline kaebuse menetlemine. Komisjoni juhib sõltumatu komisjoni esimees ja komisjoni istungil osalevad nii tarbija kui ettevõtte esindajad
hanna.turetski@tarbijakaitseamet.ee
Tallinna Ettevõtlusameti hinna ja tarbijakaitse osakond -1. aprillist 2014 reorganiseeriti tallinna ettevõtlusameti hinna ja tarbijakaitse teenistus ning nimetati hinna ja tarbijakaitse osakonnaks. tallinna linnavalitsuse 17. märtsi
Energia hindade areng tulevikus -. märt ots energiaturu inspektsioon linnade & valdade päevad 17.02.2006. mis on hinnaregulatsioon?. parim regulaator on vaba konkurents. regulatsioon on vajalik vaid majandusharudes, kus vaba
9. oktoober 2014, Tallinn -E-kaubandusturu olukord peale seadusemuudatust ning kauplejate piiriülene tegevus. 9. oktoober 2014, tallinn. tänased teemad:. e-kaupluste kodulehekülgede hetkeolukord ning vastavus seaduses esitatud nõuetele.
Horisontaalsed teemad (HT) -. sotsiaalministeerium esf osakond 05.09.2014. sissejuhatus. miks need teemad on olulised? euroopa liidus peab ht-sid läbivalt käsitlema kõikides rakenduskavades. Ükski el-i toetatud tegevus ei tohi
REKLAAMISEADUSE JÄRELEVALVE -. anne reinkort turujärelevalve osakonna juhataja tarbijakaitseamet. reklaamiseaduse järelevalve. reklaamiseaduse järelevalve, menetlusprotsess, statistika reklaamiseaduses sätestatud üldnõuded koos
Hanna Arendt -. pensadora del siglo xx equipo 10 hernandez ortiz mayra monserrat = 33.3 % sainos gonzales sandra luz = 33.3 % atlatenco edgar = 33.3 % . historia. pensadora más destacada del siglo xx afectada por los conflictos de la
Hinnavõrdlusportaal abiks tarbijale -. moonika kukke 10.11.2012. kes me oleme?. energiaturg oÜ (energiaturg.ee) asutati 23.03.2012 tarbijate nõudlus ning osapoolte kompetentsid olid sobivaks aluseks energiaturg.ee loomisel energiaturg.ee on
Haldusõiguse teemad -. leif kalev avaliku õiguse magistrikursus. avaliku halduse mõiste. haldus on kavakindel tegevus kindla inimliku eesmärgi saavutamiseks avalik haldus on haldus avaliku võimu teostamisel: korralduslikult e
IT alased regulatsioonid finantsasutustele -. toomas kirt finantsinspektsioon toomas.kirt@fi.ee. sisu. raamistik it juhendi eesmärk it juhendi loomise ohud it juhendi sisu. raamistik. tegevust reguleerivad seadused (kras, isikuandmete
Pakendiseadus – see puudutab ka Sind! -Aivo kangus mtÜ eesti pakendiringlus, juhatuse esimees. pakendiseadus – see puudutab ka sind!. pakendiettevõtja. ettevõtja kes oma majandustegevuse käigus laseb kauba eestis vabasse ringlusse või
Elektriturg -. konkurentsiamet märt ots ta energeetikanõukogu 15.11.2011. elektri hind. * märkus: avatud elektrituru tarbija ehk vabatarbija ostab elektrit turuhinnaga mis on täna kallim. elektriturg
Kadi Raudsepp Finants- ja sideteenuste talituse jurist 10.05.2013 a. -Kadi raudsepp finants- ja sideteenuste talituse jurist 10.05.2013 a. mis on e-kaupleja jaoks oluline tarbijaõigustes, mida järgida, millised on kliendi ja e-kaupleja õigused
Reklaam -. leia reklaam!. mis on reklaam ?. tarbijale suunatud kaupade või teenuste tasuline avalikustamine informeerib inimest kauba või teenuse olemasolust, omadustest ja tingimustest selle kättesaamiseks mõjutab inimest tarbima just seda
ühisturunduse vajalikkus ja võimalused -. mainori kõrgkool aet kull ettevõtluspäev paides. 14.04.2010. ühisturunduse definitsioon. ettevõtjate individuaalsete eesmärkide saavutamine ühiste turundustegevuste kaudu
STRATEEGILINE JUHTIMINE -Organisatsiooni väliskeskkond. strateegiline juhtimine. 1. makrokeskkonna analüüs esmasena tekivad tegevusharu määratlemisega seotud probleemid: milliseid tooteid/teenuseid käsitleda harusisestena milliseid
Teaduseetika Eestis: mis on ja mis peaks olema? -. prof. margit sutrop tartu Ülikooli eetikakeskuse juhataja “lubatud ja lubamatu teaduses” 6. juunil 2014. kava. teaduseetika mõiste - eestikeelne kontekst kuidas eestis on lood
E-kaupleja tegevus pärast 13 juunit 2014 -. vandeadvokaat silja elunurm advokaadibüroo indela & elunurm tallinna tarbijaÕiguste pÄev 20.03.2014. a. regulatsiooni eesmärk ja kohaldamisala teavitamisnõuded enne lepingu
Teadlik tarbija Joogid -. tiina hinno ttg. tÄismahl. kindel valik –ei sisalda kunstlikke magus-, lõhna- ja värvaineid. eestis on lubatud lisada mahla liitrile kuni 15 g suhkrut, ilma et seda peaks pakendile kirja panema tomati mahla 1
E-kaubandus Eestis kus ja kuidas tarbijad tegelikult ostavad -. eesti e-kaubanduse aastakonverents aprill 2014 raulis Üksvärav card acquiring , group cards swedbank estonia as. kaardikäive eestis 2004-2013. meur. kasv (y-o-y):.


2015. aastal „Eesti maaelu arengukava 2007–2013ˮ alusel antavad Euroopa Liidu ühise põllumajanduspoliitikaga kaasnevad maaelu arengu toetused ja „Eesti maaelu arengukava 2014–2020ˮ alusel antavad Euroopa Liidu ühise põllumajanduspoliitika kohased maaelu arengu toetused – Riigi Teataja
2015. aastal „Eesti maaelu arengukava 2007–2013ˮ alusel antavad Euroopa Liidu ühise põllumajanduspoliitikaga kaasnevad maaelu arengu toetused ja „Eesti maaelu arengukava 2014–2020ˮ alusel antavad Euroopa Liidu ühise põllumajanduspoliitika kohased maaelu arengu toetused
2015. aastal „Eesti maaelu arengukava 2007–2013ˮ alusel antavad Euroopa Liidu ühise põllumajanduspoliitikaga kaasnevad maaelu arengu toetused ja „Eesti maaelu arengukava 2014–2020ˮ alusel antavad Euroopa Liidu ühise põllumajanduspoliitika kohased maaelu arengu toetused - sisukord
RT I, 03.07.2015, 25
Vastu võetud 06.02.2015 nr 13
RT I, 10.02.2015, 4
30.06.2015 RT I, 03.07.2015, 23 06.07.2015
Määrus kehtestatakse Euroopa Liidu ühise põllumajanduspoliitika rakendamise seaduse § 66 lõike 1 ja § 126 lõike 2 alusel ning arvestades 2015. aasta riigieelarve seaduse § 1 osa 6 jao 8 liigi 40 kontol 450 toetusteks ettenähtud rahalisi vahendeid.
§ 1. 2015. aastal antakse nõukogu määruse (EÜ) nr 1698/2005 Maaelu Arengu Euroopa Põllumajandusfondist (EAFRD) antavate maaelu arengu toetuste kohta (ELT L 277, 21.10.2005, lk 1–40) artikli 18 lõike 4 alusel heaks kiidetud „Eesti maaelu arengukava 2007–2013ˮ (edaspidi arengukava 2007–2013) alusel järgmisi Euroopa Liidu ühise põllumajanduspoliitikaga kaasnevaid maaelu arengu toetusi:
1) noorte põllumajandustootjate tegevuse alustamise toetus;
2) tootjarühmade loomise ja arendamise toetus;
3) põllumajanduslik keskkonnatoetus;
4) loomade karjatamise toetus;
5) tehniline abi.
[RT I, 03.07.2015, 23 - jõust. 06.07.2015]
§ 2. 2015. aastal toetatakse arengukava 2007–2013 alusel antava põllumajandusliku keskkonnatoetuse raames järgmisi tegevusi:
1) keskkonnasõbralik majandamine;
2) mahepõllumajanduslik tootmine;
3) ohustatud tõugu looma pidamine;
Veaparandus - Parandatud ilmne ebatäpsus, taastatud punkti 3 õige sõnastus, Riigi Teataja seaduse § 10 lõike 4 alusel.
4) kohalikku sorti taimede kasvatamine;
5) poolloodusliku koosluse hooldamine.
§ 3. 2015. aastal võib arengukava 2007–2013 alusel antavat tootjarühmade loomise ja arendamise toetust ning loomade karjatamise toetust taotleda komisjoni määruse (EL) nr 65/2011, millega kehtestatakse nõukogu määruse (EÜ) nr 1698/2005 rakendamise üksikasjalikud eeskirjad seoses kontrollimenetluse rakendamisega ning nõuetele vastavusega maaelu arengu toetusmeetmete osas (ELT L 25, 28.01.2011, lk 8–23), artikli 3 lõikes 2 nimetatud iga-aastase maksenõude alusel.
§ 4. 2015. aastal võib arengukava 2007–2013 alusel antavat põllumajanduslikku keskkonnatoetust keskkonnasõbraliku majandamise eest taotleda komisjoni määruse (EL) nr 65/2011 artikli 3 lõikes 2 nimetatud iga-aastase maksenõude alusel ja üksnes kehtiva kohustuse ulatuses, välja arvatud juhul, kui kehtivat kohustust suurendatakse põllumajandusministri 21. aprilli 2010. a määruse nr 46 „Keskkonnasõbraliku majandamise toetuse saamise nõuded, toetuse taotlemise ja taotluse menetlemise täpsem kord” § 4 lõike 2 punktis 5 nimetatud riba võrra.
§ 5. 2015. aastal võib arengukava 2007–2013 alusel antavat põllumajanduslikku keskkonnatoetust mahepõllumajandusliku tootmise ja poolloodusliku koosluse hooldamise eest taotleda komisjoni määruse (EL) nr 65/2011 artikli 3 lõikes 2 nimetatud iga-aastase maksenõude alusel ja üksnes kehtiva kohustuse ulatuses.
§ 6. 2015. aastal võib arengukava 2007–2013 alusel antavat põllumajanduslikku keskkonnatoetust ohustatud tõugu looma pidamise eest taotleda komisjoni määruse (EL) nr 65/2011 artikli 3 lõikes 2 nimetatud iga-aastase maksenõude alusel ja üksnes kehtiva kohustuse ulatuses.
§ 7. 2015. aastal võib arengukava 2007–2013 alusel antavat põllumajanduslikku keskkonnatoetust kohalikku sorti taimede kasvatamise eest taotleda komisjoni määruse (EL) nr 65/2011 artikli 3 lõikes 2 nimetatud iga-aastase maksenõude alusel.
§ 8. 2015. aastal on võimalik maaelu arengu toetust taotleda järgmiste Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 1305/2013 Euroopa Maaelu Arengu Põllumajandusfondist (EAFRD) antavate maaelu arengu toetuste kohta ja millega tunnistatakse kehtetuks nõukogu määrus (EÜ) nr 1698/2005 (ELT L 347, 20.12.2013, lk 487–548) artikli 10 lõike 2 alusel heaks kiidetud „Eesti maaelu arengukava 2014–2020ˮ (edaspidi arengukava 2014–2020) meetmete raames:
1) meede 1 „Teadmussiire ja teavitus”;
2) meede 2 „Nõustamisteenused, põllumajandusettevõtte juhtimis- ja asendusteenused”;
3) [kehtetu - RT I, 03.07.2015, 23 - jõust. 06.07.2015]
4) meede 4 „Investeeringud materiaalsesse varasse”;
5) meede 6 „Põllumajandusettevõtete ja ettevõtluse areng”;
6) meede 8 „Investeeringud metsaala arengusse ja metsade elujõulisuse parandamisse”;
7) meede 9 „Tootjarühmade ja -organisatsioonide loomine”;
8) meede 10 „Põllumajanduse keskkonna- ja kliimameede”;
9) meede 11 „Mahepõllumajandus”;
10) meede 12 „Natura 2000 ja veepoliitika raamdirektiivi kohased toetused”;
11) meede 14 „Loomade heaolu”;
12) meede 16 „Koostöö”;
13) meede 19 „Toetus LEADERi kohalikule arengule (CLLD – kogukonna juhitud kohalik areng)”;
14) meede 20 „Tehniline abi”.
§ 9. 2015. aastal on võimalik taotleda maaelu arengu toetust järgmiste arengukava 2014–2020 meetme 1 „Teadmussiire ja teavitus” tegevuse liikide raames:
1) „Koolitustegevuste korraldamine”;
2) „Esitlus- ja teavitustegevuste korraldamine”;
3) „Ettevõtete külastuste ja õpiringide korraldamine”;
4) „Pikaajalised programmid”.
§ 10. 2015. aastal on võimalik taotleda maaelu arengu toetust arengukava 2014–2020 meetme 2 „Nõustamisteenused, põllumajandusettevõtte juhtimis- ja asendusteenused” tegevuse liigi „Toetus nõustajate koolituseks” raames.
§ 11. [Kehtetu - RT I, 03.07.2015, 23 - jõust. 06.07.2015]
§ 12. 2015. aastal on võimalik taotleda maaelu arengu toetust järgmiste arengukava 2014–2020 meetme 4 „Investeeringud materiaalsesse varasse” tegevuse liikide raames:
1) „Investeeringud põllumajandusettevõtte tulemuslikkuse parandamiseks”;
2) „Investeeringud põllumajandustoodete töötlemiseks ja turustamiseks”;
3) „Põllu- ja metsamajanduse taristu arendamine ja hoid”.
§ 13. 2015. aastal on võimalik taotleda maaelu arengu toetust järgmiste arengukava 2014–2020 meetme 6 „Põllumajandusettevõtete ja ettevõtluse areng” tegevuse liikide raames:
1) [kehtetu - RT I, 03.07.2015, 23 - jõust. 06.07.2015]
2) „Väikeste põllumajandusettevõtete arendamine”;
3) „Investeeringud majandustegevuse mitmekesistamiseks maapiirkonnas mittepõllumajandusliku tegevuse suunas”.
§ 14. 2015. aastal on võimalik taotleda maaelu arengu toetust järgmiste arengukava 2014–2020 meetme 8 „Investeeringud metsaala arengusse ja metsade elujõulisuse parandamisse” tegevuse liikide raames:
1) „Metsakahjustuste ennetamine, kõrvaldamine ja kahjustatud metsa taastamine”;
2) „Metsade elujõulisuse ja majandusliku väärtuse parandamine”.
§ 15. 2015. aastal on võimalik taotleda maaelu arengu toetust järgmiste arengukava 2014–2020 meetme 10 „Põllumajanduse keskkonna- ja kliimameede” tegevuse liikide raames:
1) „Keskkonnasõbraliku majandamise toetus”;
2) „Piirkondlik mullakaitse toetus”;
3) „Keskkonnasõbraliku aianduse toetus”;
4) „Kohalikku sorti taimede kasvatamise toetus”;
5) „Ohustatud tõugu looma pidamise toetus”;
6) „Poolloodusliku koosluse hooldamise toetus”.
§ 16. 2015. aastal on võimalik taotleda maaelu arengu toetust järgmiste arengukava 2014–2020 meetme 11 „Mahepõllumajandus” tegevuse liikide raames:
1) „Mahepõllumajandusele üleminek”;
2) „Mahepõllumajandusega jätkamine”.
§ 17. 2015. aastal on võimalik taotleda maaelu arengu toetust järgmiste arengukava 2014–2020 meetme 12 „Natura 2000 ja veepoliitika raamdirektiivi kohased toetused” tegevuse liikide raames:
1) „Natura 2000 toetus põllumajandusmaale”;
2) „Natura 2000 toetus erametsamaale”.
§ 18. 2015. aastal on võimalik taotleda maaelu arengu toetust järgmiste arengukava 2014–2020 meetme 16 „Koostöö” tegevuse liikide raames:
1) „Innovatsiooniklaster”;
2) „Lühikesed tarneahelad ja kohalike turgude arendamine”;
3) „Uute toodete, tavade, protsesside ja tehnoloogiate arendamine”.
§ 19. 2015. aastal on võimalik taotleda maaelu arengu toetust järgmiste arengukava 2014–2020 meetme 19 „Toetus LEADERi kohalikule arengule (CLLD – kogukonna juhitud kohalik areng)” tegevuse liikide raames:
1) „Kohaliku arengu strateegiate rakendamine”;
2) „Koostöö”;
3) „Piirkonna elavdamine ning kohaliku tegevusgrupi kui organisatsiooni toimimine”.


Üürileandja õigusest üürilepingu ülesütlemiseks ilma tungiva omavajaduseta - Raamatupidaja
23. mai 2011 09:00
Majandusraskuse tingimuses on üha rohkem juhtumeid, kus võlgnikud ei suuda oma lepingulisi kohustusi täita ja selle tulemusena viiakse täitedokumendi alusel läbi võlgniku vara realiseerimine täitemenetluse korras. See on endaga toonud kaasa aga olukorra, kus võlgnikud on koormanud enne enampakkumise toimumist sundtäitmise vältimise – või edaspidise tulu teenimise eesmärgil oma elu-või äriruume üürilepingutega, mille tingimused on võlgnike enda huvides seatud.
Nimelt sätestab võlaõigusseaduse (VÕS) § 291 lg 1, et kui üürileandja võõrandab kinnisasja pärast kinnisasja üürniku valdusse andmist või kui üüritud asja omanik vahetub pärast asja üürniku valdusse andmist asja võõrandamise korral sundtäitmisel või pankrotimenetluses, lähevad üürilepingust tulenevad üürileandja õigused ja kohustused üle asja omandajale. Seetõttu tekivad kinnisasja omandajal üürilepingust tulenevad üürileandja õigused ja kohustused üürilepingu täitmisel, mille tulemusena võivad üürilepingust ilmnevad kohustused oluliselt vähendada ostetud kinnisasja väärtust või piirata selle kasutamise võimalusi.
Kinnisasja omandanud uuele üürileandjale võimaldab seadus VÕS § 323 lg 1 alusel üürilepingu kolme kuu jooksul võlaõigusseaduse §-s 312 sätestatud ülesütlemistähtaega järgides üles öelda. Elu- või äriruumi üürilepingu võib omandaja sel põhjusel üles öelda üksnes juhul, kui ta vajab üüritud ruumi tungivalt ise. Sellisel juhul vastutab VÕS § 323 lg 2 kohaselt eelmine omanik lepingu lõppemisega üürnikule tekkinud kahju eest. Nimetatud olukord toob aga kinnisasja omandanud uuele üürileandjale tihtipeale kaasa õigusvaidlused ning tungiva omavajaduse tõendamise kohustuse kohtumenetluses.
Jättes käesoleva artikli raamidest välja tungiva omavajaduse problemaatika õigusliku käsitluse, antakse alljärgnevalt lühike ülevaade seaduse regulatsioonist, mille kohaselt ei tule elu-ja äriruumi võõrandamise või koormamise korral uuel üürileandjal üürilepingu ülesütlemisel põhjendada tungiva omavajaduse olemasolu.
Kuivõrd VÕS § 323 lg 1 teine lause seob tungiva omavajaduse olemasoluga üksnes elu- või äriruumi üürilepingu ülesütlemise, tuleb ülesütlemise kohaldamisel pöörata tähelepanu üürilepingu sisule ja selle eesmärgile. Õiguskirjanduses on asutud seisukohale, et „elu- ja äriruumide kohta käivate erinormide eesmärk on kaitsta neid inimesi, kes kasutavad konkreetset ruumi vastavalt kas oma koduna või siis oma majandustegevuse kohana. “
Järelikult juhul, kui üürileping elu-või äriruumile ei ole sõlmitud nimetatud eesmärkidel ei pea seadus üürnikku sellise erilise kaitse vääriliseks. VÕS § 272 lg 4 p-de 1-3 eesmärk on välistada vastava erilise kaitse andmine neile üürnikele, kellele seadusandja sellise kaitse laiendamist ette näinud ei ole.
Seega, kuna VÕS § 323 lg 1 seob tungiva omavajaduse nõude olemasolu elu- või äriruumide üürimisega ning VÕS § 272 lg 4 p- d 1-4 välistavad üürilepingute elu- ja äriruumide üürimise kohta sätestatu kohaldamise, siis ei ole uuel üürileandjal vajadust üürilepingu ülesütlemisel põhjendada ka tungiva omavajaduse olemasolu.
Artikli koostaja märgib, et nimetatud alternatiivsest loetelust on praktikas enamkohalduv üürilepingute sõlmimine allkasutusse andmiseks tulunduslikul eesmärgil. Selle all võib vaadelda allüürile andmist või üüripinna kasutamise arvelt muu tulu teenimist. Allkasutusse andmisel vastaks üürileping sisuliselt rendilepingule, mille eesmärgiks on erinevalt üürilepingust võimaldada rentnikul saada renditavast esemest korrapärase majandamise reeglite järgi saadavat vilja ehk antud näite puhul kinnisasjast rahalist tulu.
Eeltoodust tulenevalt tuleb VÕS § 323 lg 1 alusel elu-või äriruumi ülesütlemisel pöörata esmalt tähelepanu asjaolule, millisel eesmärgil oli sõlmitud üürileping enne üüripinna võõrandamist. Samuti, kas sellega kaasneb eesmärk anda üüripinda allkasutusse (-üürile) tulu teenimise eesmärgi. Nimetatud aluste esinemisel ei ole vajalik põhjendada elu-või äriruumi suhtes sõlmitud üürilepingu ülesütlemisel tungiva omavajaduse olemasolu ja üürilepingute ülesütlemine ning selle põhjendamine on praktikas tunduvalt kergem.
Artikli autor on Raul Otsa, advokaadibüroo Aivar Pilv vandeadvokaat,


text:
töövaidluse asjaolude hindamine kohtus
tööandja õigused, kohustused ja vastutus
aegumise kohaldamine
töövaidluskomisjoni otsuse vaidlustamine
kollektiivne töötüli
3-2-1-143-11 Riigikohus 27.02.2012
PS § 12
PS § 10
TsMS § 175 lg 1
TsMS § 162 lg 4
menetluskulude kindlaksmääramine
Vabariigi Valitsuse 4. septembri 2008. a määrusega nr 137 kinnitatud "Lepingulise esindaja ja nõustaja kulude teistelt menetlusosalistelt sissenõudmise piirmäärad" eesmärk on piirata menetluse kaotanud poolelt võitnud poolele lepingulise esindaja kulude väljamõistmist. Menetlusosalise vajadus kvalifitseeritud õigusabi ja esindaja järele on suurem, kui menetluses otsustatakse suurema rahalise nõude üle. Eelduslikult on suurema tsiviilasja hinnaga nõude lahendamine ka keerukam, tuues kaasa suuremad lepingulise esindaja kulud. Kui leida, et saab võrrelda isikuid, kelle hagi hind on töövaidluses 10 000 krooni ja kellele kehtib lepingulise esindaja kulude sissenõudmise piirmäär 5000 krooni, isikutega, kelle hagi hind on töövaidluses 11 521 krooni 24 senti ja kellele kehtib lepingulise esindaja kulude sissenõudmise piirmäär 25 000 krooni, on nende erineva kohtlemise lubatavaks eesmärgiks see, et ühelt poolt tagada kaotanud poolele väiksema tsiviilasja hinnaga nõude puhul väiksemad vastaspoole lepingulise esindaja kulude hüvitamise piirmäärad ja teiselt poolt see, et menetluse võitnud poolel oleks võimalus saada menetluse kaotanud poolelt seda suuremat hüvitist lepingulise esindaja kulude katteks, mida kaalukam ja eelduslikult keerukam on vaidlus teise menetlusosalise jaoks. Esindajakulude sissenõudmise piirmäärasid sätestades piirab määrus nr 137 kohtuasja võitnud poole kulude hüvitamist, kaitstes sellega kohtuasja kaotanud poolt. Eelmises lõigus nimetatud eesmärgi täitmiseks on seal mainitud isikute gruppide ebavõrdne kohtlemine proportsionaalne. Lepingulise esindaja kulude sissenõudmise piirmäära kehtestamine kindla summana on selle eesmärgi saavutamiseks sobiv ja vajalik. Abinõu mõõdukus on tagatud kohtu piisavalt suure kaalutlusõigusega menetluskulude jaotuse kohta otsustuse tegemisel. Kohtul on võimalik jätta menetluskulud täielikult või osaliselt poolte endi kanda, kui vastaspoole kulude väljamõistmine poolelt, kelle kahjuks otsus tehti, oleks tema suhtes äärmiselt ebaõiglane või ebamõistlik. Kohtul on diskretsiooniõigus ka lepingulise esindaja kulude vajalikkuse ja põhjendatuse hindamisel menetluskulude kindlaksmääramise menetluses.
Töövaidluste lahendamisel tuleb käsitada töötajat töösuhte nõrgema poolena. Töötaja nõrgema seisundi tasakaalustamiseks on kohtul töövaidluse lahendamisel kõrgendatud selgitamiskohustus. Samuti väljendub töötaja kui nõrgema poole kaitse kohtumenetluses selles, et töötajal on võrreldes tööandjaga osal juhtudel väiksem tõendamiskoormus.
lepingulise esindaja kulude hüvitamine
Menetlusosalise lepingulise esindaja kulude põhjendatuse ja vajalikkuse hindamisel tuleb arvestada mh ka kohtuvaidluse asjaoludega, eelkõige asja keerukuse ja mahukusega. Samuti tuleb kaaluda, kas menetlusosaliselt on põhjendatud mõista lepingulise esindaja kulu välja rohkem, kui oli tema nõude suurus. Töötaja rahalise nõudega vähekeerukate asjade puhul on üksnes erandlike asjaolude esinemise korral vajalik ja põhjendatud mõista tööandja lepingulise esindaja kulu välja suuremas ulatuses kui oli hageja nõue (tsiviilasja hind).
3-2-1-41-11 Riigikohus 15.06.2011
Kuigi TsMS § 654 lg 6 annab ringkonnakohtule võimaluse jätta otsus põhjendamata, kui ta nõustub maakohtu põhjendustega, peab ringkonnakohus ka sellisel juhul hindama apellatsioonkaebuse väiteid tõendite ebaõige hindamise ja materiaalõiguse tõlgendamise kohta (vt nt Riigikohtu tsiviilkolleegiumi 3. mai 2006. a otsus tsiviilasjas nr 3-2-1-34-06 (p 12)).
Töösuhte tuvastamisel tuleb teha kindlaks eelkõige see, kas töötaja on tööülesannete täitmisel tööandjaga alluvusvahekorras, st kas väidetaval tööandjal on õigus korraldada tööprotsessi, anda töötajale juhiseid ja kontrollida tööd ning töötaja on kohustatud alluma tööandja korraldustele, juhistele ja töökorrale. Kui lepinguga on töötajale võimaldatud teatav iseseisvus nt töö tegemise viisi, aja ja koha valikul, on töösuhte kindlakstegemiseks mh oluline töötaja alluvuse määr ehk see, mil määral ta oli seotud kostja korraldustega töö tegemise viisi, aja ja koha kohta (vt ka nt Riigikohtu tsiviilkolleegiumi 14. juuni 2005. a otsused tsiviilasjades nr 3-2-1-3-05 (p 15) ja nr 3-2-1-9-05 (p 15)). Juhul, kui poolte kokkuleppel on ühtviisi nii töölepingu kui ka mõne muu tsiviilõigusega reguleeritava lepingu tunnused, mistõttu ei ole lepingulise suhte olemust võimalik üheselt määrata, ja tööandja ei tõenda, et pooled sõlmisid mõne muu lepingu, tuleb poolte sõlmitud leping lugeda töölepinguks. Üksnes juhul, kui on ilmne, et vaidlusalune leping ei ole tööleping, loeb kohus sõltumata poolte väidetest tuvastatuks, et pooled ei sõlminud töölepingut (vt nt Riigikohtu tsiviilkolleegiumi 14. juuni 2005. a otsused tsiviilasjades nr 3-2-1-3-05 (p 18) ja nr 3-2-1-9-05 (p 18), 19. aprilli 2010. a otsus tsiviilasjas nr 3-2-1-26-10 (p 11)).
Kui teine pool esitab kohtule taotluse vaadata töövaidluskomisjonile esitatud avaldus läbi hagimenetluses, loetakse töövaidluskomisjonile esitatud avaldus ITLS § 24 lg 5 kohaselt hagiavalduseks. Seega loetakse avalduses esitatud nõuded ja asjaolud ka hagiavalduse nõueteks ja asjaoludeks. ITLS § 24 lg 5 ei keela edaspidises menetluses hagi muutmistoiminguid tsiviilkohtumenetluse seadustiku alusel (vt nt Riigikohtu tsiviilkolleegiumi 1. veebruari 2007. a otsus tsiviilasjas nr 3-2-1-139-06 (p 11)) ning hageja uued nõuded ja asjaolud on käsitatavad iseseisva hagiavaldusena ja seega lubatavad (vt nt Riigikohtu tsiviilkolleegiumi 28. mai 2008. a otsus tsiviilasjas nr 3-2-1-48-08 (p-d 13-15)).
Vaidluses, kus töötaja soovib tõendada töölepingu jätkumist ettevõtte ülemineku tõttu, on tal informatsiooni asümmeetria tõttu seda keeruline teha. Teave ja tõendid on kostja valduses, kes ei ole huvitatud selle avaldamisest. Seega tuleb tööõigusega seotud vaidlustes teha kindlaks, kas üleminek tegelikult toimus või mitte (vt nt Riigikohtu tsiviilkolleegiumi 20. oktoobri 2010. a otsus tsiviilasjas nr 3-2-1-82-10 (p-d 14 ja 15)). Töövaidluse raames ettevõtte ülemineku kindlakstegemisel tuleb eelkõige kontrollida, kas üle on läinud iseseisev majandusüksus, mis jätkab oma tegevust. Kui terviklikku majandusüksust ei ole ettevõtluse eripära tõttu võimalik tuvastada, võib majandusüksuseks olla töötajate üksus, millel on püsivad ühised ülesanded. Vaidluses töölepingu jätkumise üle ettevõtte ülemineku tõttu ei ole põhjendatud välistada ettevõtte üleminek ainuüksi seetõttu, et asjas esitatud majandusaasta aruannetest ja maksuhaldurile esitatud deklaratsioonidest nähtub, et kostjal ei olnud töötajaid. Olukorras, kus pooled soovivad vältida kohustuste üleminekut (VÕS § 182 lg 2), võivad nad ettevõtte üleminekule viitavaid asjaolusid varjata. Vaidluses selle üle, kas tööleping on üle läinud, tuleb teha kindlaks, kas omandajale läks üle majandusüksus.
Ettevõtte üleminekuks on vajalik vara üleminek teatavas kogumis, kuid mitte tingimata korraga ja ühe tehinguga (vt nt Riigikohtu tsiviilkolleegiumi 20. oktoobri 2010. a otsus tsiviilasjas nr 3-2-1-82-10 (p-d 12 ja 13)). Seega võib ettevõte või selle osa minna omandajale üle mitme erineval ajal tehtud tehinguga. Tööõigusega seotud vaidluses tuleb teha kindlaks, kas üleminek tegelikult toimus või mitte. Euroopa Liidu direktiivi 2001/23/EÜ "Äriühingute, ettevõtete või äriühingute või ettevõtete osade üleminekul töötajate õigusi kaitsvate liikmesriikide seaduste ühtlustamise kohta" art 1 mõttes on üleminekuga tegemist juhul, kui üle läheb majandusüksus, mis säilitab oma identiteedi, st ressursside organiseeritud grupeeringu, mille eesmärk on tegeleda majandustegevusega, sõltumata sellest, kas see on tema pea- või kõrvaltegevus. Euroopa Kohus on viidatud direktiivi art 1 kohaldamisel märkinud nt seda, et ettevõtte ülemineku tõendamisel on otsustav, kas majandusüksus säilitab oma identiteedi, st kas tegevus tegelikult jätkub või alustatakse seda uuesti; ettevõtte üleminek ei ole välistatud ka juhul, kui konkreetse ettevõtluse eripära tõttu ei ole terviklikku majandusüksust võimalik tuvastada; põhiliselt tööjõul põhineva tegevusega majandussektorites võib teiste tootmistegurite puudumisel majandusüksusega samastada töötajate organiseeritud üksuse, mis on konkreetselt ja püsivalt seotud ühise ülesandega.

matches:
Riigikohus
§ 12
§ 10
§ 175
§ 162
Riigikohus
§ 654
kohus
§ 24
§ 24
§ 182
Kohus


text:
Ühelgi tõendil ei ole halduskohtu jaoks ette kindlaks määratud jõudu. Kohus hindab kõiki tõendeid nende kogumis ja vastastikuses seoses (HKMS § 16 lg 3). Kohus hindab seadusest juhindudes kõiki tõendeid igakülgselt, täielikult ja objektiivselt ning otsustab oma siseveendumuse kohaselt, kas menetlusosalise esitatud väide on tõendatud või mitte, arvestades muu hulgas poolte kokkuleppeid tõendamise kohta (TsMS § 232 lg 1).
Kui isikute maksumenetluses antud seletused ja kohtumenetluses antud ütlused on vastuolulised, siis ei tohi kohus tugineda vaid kas maksumenetluses või kohtumenetluses antud seletustele ja ütlustele, ilma et ta põhjendaks, miks ta teises menetluses antud ütlusi või seletusi ei arvesta.
Kohtul on kohustus hinnata tõendeid kogumis ja vastastikuses seoses. Kui haldusmenetluses ja kohtumenetluses kogutud tõendid on vastuolus, peab kohus hindama vastuolulisi tõendeid kogumis ja otsustama, millised tõendid on kohtu jaoks veenvad, ning selgitama, miks kohus neid veenvaks peab ja miks ta need otsuse tegemisel aluseks võtab. Põhjendada tuleb ka, miks kohus ei pea veenvaks kõrvale jäetud tõendeid. Ütluste ja seletuste usaldusväärsuse kontrollimisel on oluline muu hulgas hinnata ka neis väljendatud asjaolude "elulist usutavust" ehk seda, milline on ütlustes ja seletustes kajastuvate asjaolude üldine tõenäosus (vt otsus asjas nr 3-1-1-61-08 ja otsus asjas nr 3-3-1-32-09, p 19).

matches:
Kohus
§ 16
Kohus
§ 232
kohus
kohus
kohus
kohus