Narva-Jõesuu linnavara valitsemise kord – Riigi Teataja
Narva-Jõesuu linnavara valitsemise kord
Narva-Jõesuu linnavara valitsemise kord - sisukord
§ 4 Linnavara kasutamise otstarve
§ 5 Linnavara valitsejad
§ 6 Linnavara üleandmine ühelt valitsejalt teisele
§ 7 Linnavara omandamine
§ 11 Linnavara kasutusse andmise põhimõtted
§ 12 Linnavara kasutusse andmise tähtajad
§ 13 Linnavara kasutusse andmise otsustamine
§ 14 Linnavara kasutuslepingu tingimused
§ 15 Linnavara tasuta või tavalisest väiksema tasu eest kasutusse andmine
§ 17 Linnavara kasutusse andmine otsustuskorras pideva avaliku teavitamisega
§ 18 Linnavara enampakkumise korras kasutusse andmise põhimõtted
§ 26 Linnavara eelläbirääkimistega pakkumise korras kasutusse andmise põhimõtted
§ 29 Linnavara võõrandamise põhimõtted
§ 30 Linnavara võõrandamine otsustuskorras pideva avaliku teavitamisega
§ 31 Linnavara võõrandamise otsustamine
§ 32 Linnavara võõrandamine enampakkumise korras
§ 38 Linnavara võõrandamine eelläbirääkimistega pakkumise korras
§ 41 Linnavara koormamine
6 LINNAVARA MAHAKANDMINE JA NÕUETEST LOOBUMINE
§ 47 Linnavara mahakandmine
§ 48 Linnavara hulka kuuluvate nõuete esitamine ja nõuetest loobumine
RT IV, 16.11.2018, 2
Vastu võetud 31.10.2018 nr 47
(1) Narva-Jõesuu linnavara valitsemise kord (edaspidi kord) reguleerib Narva-Jõesuu linnale vara omandamist, linna omandis oleva vara kasutamist, kolmandatele isikutele kasutusse andmist, võõrandamist ning koormamist.
(2) Käesoleva korraga sätestatut ei kohaldata linnavara suhtes, mille valdamiseks, kasutamiseks ja käsutamiseks on riigi või Narva-Jõesuu linna õigusaktidega kehtestatud erikord.
(3) Linnale kuuluvate vabade rahaliste vahendite ja väärtpaberite valitsemine ning haldamine toimub vastavalt volikogu poolt eraldi kehtestatavale korrale.
(4) Käesolevas korras kinnisasja kohta kehtestatud sätteid kohaldatakse ka ehitistele, nende reaalosadele ja mõttelistele osadele ning pooleliolevatele ehitistele kuni nende aluse ja nende teenindamiseks vajaliku maatüki kandmiseni kinnistusraamatusse või maa riigi omandisse jätmise jõustumiseni.
(1) Linnavaraks käesoleva korra tähenduses on Narva-Jõesuu linna omandis olevad kinnis- ja vallasasjad ning rahaliselt hinnatavad õigused ja kohustused.
(2) Linnavara valdamisest, kasutamisest ja käsutamisest saadud tulu, samuti tulu, mida saadakse linna teenistuses olevate isikute tegevuse läbi lepingu alusel ning selle töö vili kuulub linnale, kui seadusest, linna õigusaktidest või nende alusel sõlmitud lepingutest ei tulene teisiti.
(1) Linnavara valitsemine on linnavara valitseja õigus ja kohustus käesoleva korra ja teiste linna või Eesti Vabariigi õigusaktide alusel korraldada linnavara valdamist (teostada tegelikku võimu asja üle), kasutamist ja käsutamist.
(2) Linnavara kasutamine on selle vara omaduste igasugune tarbimine vara füüsilist vormi muutmata.
(3) Linnavara käsutamine on vara õigusliku seisundi muutmine, samuti tema tulevase juriidilise staatuse määramine võõrandamise või täieliku ärakasutamise teel, samuti koormamine piiratud asjaõigustega.
§ 4. Linnavara kasutamise otstarve
2) linna valitsemise otstarbeks;
3) linnale tulu saamiseks.
(2) Avalikuks otstarbeks kasutatakse linnavara, mis on oma ühiskondliku olemuse tõttu kasutatav igaühe poolt.
(3) Linna valitsemise otstarbeks kasutatakse linnavara, mis on vajalik Narva-Jõesuu Linnavolikogule (edaspidi volikogu), Narva-Jõesuu linna täitevorganile Narva-Jõesuu Linnavalitsusele (edaspidi linnavalitsus), linnavalitsuse hallatavatele asutustele nende õigusaktidest ja põhimäärustest tulenevate ülesannete täitmiseks.
(4) Linnavara, mida ei kasutata avalikuks otstarbeks, valitsemise otstarbeks ega ole otsustatud võõrandada, kasutatakse tulu saamiseks.
§ 5. Linnavara valitsejad
1) Narva-Jõesuu Linnavalitsus;
2) linnavalitsuse hallatavad asutused;
3) Menetlusteenistus.
(2) Linnavalitsus tagab linnavara üle arvestuse pidamise riiklike õigusaktidega kehtestatud korras ning volikogu ja linnavalitsuse õigusaktides sätestatud korras.
(3) Linna poolt omandatava linnavara valitsejad on kohustatud nende valitsemisel olevat linnavara majandama heaperemehelikult ning hoolitsema selle säilimise ja korrashoiu eest.
(4) Vara loetakse selle linnavara valitseja valitsemisalas olevaks, kellele see vara seaduse või tehingu alusel tuleb üle anda või kes on õigustatud või kohustatud selle vastu võtma. Kui niisugust linnavara valitsejat seadusest või tehingust otseselt ei selgu, siis on linnavara valitseja linnavalitsus.
(5) Linnavara valitseja korraldab tema valitsemisel oleva linnavara asutusesisest kasutamist ja määrab linnavara eest varaliselt vastutavad isikud. Kui linnavara eest varaliselt vastutavat isikut ei ole määratud, siis on selle linnavara eest varaliselt vastutav asutuse juht.
§ 6. Linnavara üleandmine ühelt valitsejalt teisele
(1) Linnavara üleandmine ühelt valitsejalt teisele valitsejale otsustab linnavalitsus, välja arvatud käesoleva paragrahvi lõikes 3 nimetatud juhul.
(2) Linnavara üleandmise otsus vormistatakse linnavalitsuse korraldusega. Korralduses märgitakse üleandmise õiguslikud alused, andmed üleandja ja vastuvõtja, vara nimetuse ning üleandmise aja, põhivara puhul soetusmaksumuse ja jääkväärtuse kohta. Kinnisvara üleandmisel lisaks linnavara asukoht, andmed vara päraldiste, seisukorra, kasutusviisi ja puuduste kohta. Registreerimisele kuuluva vallasvara üleandmisel, määratakse vastutav isik registriandmete muutmiseks.
(3) Linnavara v.a kinnisasjad soetusmaksumusega alla 1000 eurot üleandmine ühelt valitsejalt teisele võib toimuda vastavate valitsejate allkirjastatud kirjalikul kokkuleppel.
(4) Linnavara üleandmine ja vastuvõtmine ühelt valitsejalt teisele toimub kirjaliku akti alusel. Akti märgitakse üleandmise alus, andmed üleandja ja vastuvõtja, üleandmise aja ning vara koosseisu ja bilansilise väärtuse kohta. Aktile lisatakse üleantava varaga seonduv dokumentatsioon. Üleandmise ja vastuvõtmise akt koostatakse kolmes eksemplaris, millest üks jääb üleandjale, teine vastuvõtjale ja kolmas linnavalitsusele. Linnavara üleandja saadab kirjaliku akti linnavalitsuse rahandusosakonda. Üleandja ja vastuvõtja korraldavad vastavate kannete muutmise andmekogudes.
§ 7. Linnavara omandamine
(1) Linnavara omandatakse avalikuks otstarbeks, kohaliku omavalitsuse ülesannete täitmiseks või tulu saamiseks seaduse või tehingu alusel.
(2) Seaduse alusel kuulub volikogu ainupädevusse linnavara omandamine järgmistel juhtudel:
(3) Lõikes 2 nimetamata juhtudel otsustab linnavara omandamise, sealhulgas teenuse või ehitustöö tellimise volikogu, kui:
1) sellega võetakse linnale rahaliselt hinnatavaid kohustusi, mida ei ole ette nähtud eelarves või mis ületavad selleks eelarves ettenähtud vahendid või
2) sellega võetakse linnale rahaliselt hinnatavaid kohustusi, millega kaasneb väljaminek tulevastel eelarveaastatel ja millest ei ole juriidiliselt võimalik loobuda ja sellega ei ole arvestatud kehtivas eelarvestrateegias või
4) omandatakse aktsiaid või osasid.
(4) Linnavara omandamise, sealhulgas teenuse või ehitustöö tellimise, otsustab linnavalitsus, kui:
1) see on jooksva aasta eelarves ette nähtud;
3) omandatakse tasuta või ühekordselt väljamakstava tasu eest suurusega kuni kolm eurot ruutmeeter koormatava ala eest piiratud asjaõigust, mis on vajalik linna poolt rajatavate teede või tehnovõrkude ja -rajatiste omamiseks kolmandatele isikutele kuuluvatel kinnistutel;
5) omandatakse kinnisasi, mille omandamine on ette nähtud linna jooksva aasta eelarves investeeringu elluviimise vms projekti raames ja selleks on planeeritud eelarves vahendid.
(5) Linnavalitsus võib erandkorras otsustada kinnisasja omandamise, mida ei ole nimetatud lõikes 4, kui:
2) kinnisasja omandamine ei too linnale kaasa rahalisi kohustusi, mille katteks pole jooksva aasta eelarves vahendeid ning
3) kinnisasja omandamise kiidab eelnevalt heaks volikogu alatine komisjon, kelle tegevusvaldkonnaks on moodustamise otsusega määratud linna eelarveline planeerimine.
(6) Linnavara omandamise või teenuse tellimise otsustab linnavara valitseja jooksva aasta eelarve kuludes ettenähtud vahendite piires, kui vara hind ei ületa riigihanke lihthanke piirmäära ja linnavara omandamine on vajalik põhimääruse järgsete ülesannete täitmiseks.
(7) Riigilt saadava vara taotlemine ja linnale üleandmine (munitsipaliseerimine) toimub nimetatud valdkonda reguleerivates õigusaktides ettenähtud korras.
(8) Linnavara omandamise lepingu sõlmib linnapea või linnapea poolt volitatud isik. Kui linnavara omandamine kuulub hallatava asutuse või Menetlusteenistuse pädevusse, sõlmib vara omandamise lepingu vastava asutuse juht või Menetlusteenistuse juht.
K ui Narva-Jõesuu linnal on seaduse või tehingu alusel ostueesõigus, siis otsustab ostueesõiguse kasutamise Narva-Jõesuu linna nimel see omavalitsusorgan või linnavara valitseja, kes on pädev ostueesõiguse objektiks olevat vara omandama.
(1) Testamendijärgse pärandi vastuvõtmise otsustab linnavalitsus.
(2) Seadusjärgse pärimise korral, kui seadusega ettenähtud kohustusliku pärandvara inventuuri läbiviimisega on selgunud, et pärandiga kaasnevad varalised õigused on väiksemad, kui sellega kaasnevad kohustused, siis otsustab pärandvara pankroti väljakuulutamiseks avalduse esitamise linnavalitsus.
(3) Kui kingiga kaasnevad varalised õigused on ilmselt väiksemad, kui sellega kaasnevad kohustused või kingi vastuvõtmisega kaasnevad väljaminekud tulevastel eelarveaastatel ja sellega ei ole arvestatud kehtivas eelarvestrateegias, siis otsustab linnale kingi vastuvõtmise volikogu.
(4) Muudel juhtudel otsustab kingi vastuvõtmise linnavalitsus.
(1) Asja ostmise, teenuse või ehitustöö tellimise riigihanke korras viib läbi linnavalitsus, otsustades ka pakkumise edukaks tunnistamise.
(2) Riigihangete korraldamiseks kehtestab linnavalitsus määrusega riigihanke läbiviimise korra, mis kehtib kõigile hallatavatele asutustele ja Menetlusteenistusele.
(3) Kui linnavara omandamine, sealhulgas teenuse või ehitustöö tellimine on volikogu pädevuses, siis annab nõusoleku riigihanke korraldamiseks samuti volikogu.
§ 11. Linnavara kasutusse andmise põhimõtted
(1) Linnavara antakse kolmandatele isikutele:
3) tasu eest või tasuta ühekordseks või korduvaks lühiajaliseks kasutamiseks kuni 30 kalendripäeva (tunniarvestuse või ajagraafiku alusel) otsustuskorras.
(2) Linnale kuuluvaid sotsiaaleluruume ja eluruume antakse kasutusse volikogu kehtestatud korras. Linnale kuuluvaid eluruume ja sotsiaaleluruume ei anta kasutusvaldusesse.
(3) Linnale kuuluvate aiamaade kasutusrendile andmine toimub linnavalitsuse poolt kehtestatud korras.
(4) Linnavara tasu eest lühiajalisse kasutusse andmise tasude hinnakirja kehtestab linnavalitsus.
(5) Linnavara lühiajalisse allkasutusse andmise tasude hinnakirja kehtestamise kohustuse võib linnavalitsus kokkuleppega üle anda kolmandale isikule, kelle kasutuses vastav linnavara on kasutuslepingu alusel.
(6) Linnavara antakse kolmandatele isikutele kasutusse kasutuslepinguga, mis sõlmitakse käesolevas korras sätestatust lähtuvalt vara kasutusse andmise otsuse alusel.
(7) Linna nimel sõlmib linnavara kasutuslepingu linnavalitsus. Lepingu allkirjastab linnapea või tema poolt volitatud isik. Kui linnavara kasutusse andmine kuulub linnavara valitseja pädevusse, sõlmib vara kasutusse andmise lepingu linnavara valitseja.
(8) Linnavara kasutusse andmise tingimused, mis ei tulene käesolevast korrast või muudest linna õigusaktidest, määrab vara kasutusse andmise otsuses kindlaks vara kasutusse andmise otsustaja.
(9) Linnavara parendamiseks tehtavad tööd peab linnavara kasutaja kooskõlastama linnavalitsusega enne tööde alustamist. Kooskõlastamisel hinnatakse planeeritavate tööde jaotumist vajalikeks, kasulikeks ja toreduslikeks kuludeks.
(10) Linnavara kasutusse andmise lepingute muutmise või pikendamise, otsustab see omavalitsusorgan või linnavara valitseja, kelle pädevusse kuulub selle vara kasutusse andmine.
(11) Linnavara kasutusse andmise lepingu muutmine või pikendamine toimub kasutaja poolt esitatud põhjendatud kirjaliku taotluse alusel.
(12) Linnavara kasutusse andmise leping lõpeb seaduses või lepingus sätestatud juhul.
§ 12. Linnavara kasutusse andmise tähtajad
(1) Linnavara kolmandale isikule kasutusse andmise tähtaeg on:
2) kinnisasjade puhul kuni kakskümmend viis aastat, välja arvatud kui pikem tähtaeg tuleneb seadusest või pikemaks tähtajaks kasutusse andmine on avalikes huvides.
(2) Linnavara antakse kolmandatele isikutele kasutusse tähtajaliselt, välja arvatud juhul, kui on tõenäoline, et vara on linnale lähitulevikus vaja muuks otstarbeks või kui muul põhjusel on vaja jätta linnale võimalus vara kasutusleping lõpetada.
§ 13. Linnavara kasutusse andmise otsustamine
(1) Linnavara kasutusse andmise otsustab volikogu, kui:
1) linnavara antakse kasutusse tähtajaga üle viie aasta;
(2) Linnavara kasutusse andmise otsustab linnavara valitseja, kui:
1) kasutusse antakse linnavara valitseja valitsemisel olevat väheväärtuslikku vara soetusmaksumusega alla 2000 euro;
2) ajutiseks lühiajaliseks kasutamiseks (tunniarvestuse või ajagraafiku alusel) antakse linnavalitsuse poolt kinnitatud hinnakirja alusel linnavara valitseja valitsemisel olevat vara soetusmaksumusega üle 2000 euro ning linnavara valitseja valitsemisel olevaid ruume.
(3) Linnavara kasutusse andmise otsustab linnavalitsus:
1) kui linnavara antakse kasutusse tähtajaga kuni viis aastat;
2) käesoleva paragrahvi lõigetes 1 - 2 nimetamata juhtudel.
(4) Linnavara kasutusse andmise otsustaja määrab:
1) vara kasutusse andmise viisi (enampakkumine, eelläbirääkimistega pakkumine, otsustuskorras);
7) muud asjakohased tingimused.
§ 14. Linnavara kasutuslepingu tingimused
(2) Linnavalitsus võib kinnitada kasutuslepingute tüüpvorme.
(4) Linnavara valitseja kontrollib kasutusse andmise lepingu täitmist ja on kohustatud võtma tarvitusele kõiki seaduslikke meetmeid vältimaks linnale kahju tekitamist.
§ 15. Linnavara tasuta või tavalisest väiksema tasu eest kasutusse andmine
(1) Linnavara võib lähtudes linna huvidest anda kasutusse tasuta või tavalisest väiksema tasu eest.
(2) Linnavara tasuta või tavalisest väiksema tasu eest kasutusse andmisel tuleb üldjuhul lähtuda järgmistest tingimustest:
2) kasutaja kannab kasutusse antud varaga seotud maksud ja koormised (müügipileti hind).
1) linna osalusega sihtasutustele ja mittetulundusühingutele kui tegevus on kajastatud ühingu põhikirjas;
2) linna osalusega äriühingutele, kus linnale kuulub üle 2/3 aktsiate või osakutega määratud häältest;
4) kolmandatele isikutele lähtudes avalikest huvidest;
5) kui linnavara kasutusse andmine enampakkumise või eelläbirääkimistega pakkumise korras on nurjunud;
6) kui linnavara on vajalik tööde tegemiseks või teenuste osutamiseks, mille teostaja leidmiseks on linn korraldanud konkursi ning konkursi võitja soovib sõlmida selle vara kasutuslepingu;
(3) Linnavara kasutamise tasu suuruse määramisel peab arvestama samas piirkonnas samal otstarbel ja seisukorras ning samadel tingimustel kasutatava vara tasumäärasid.
§ 17. Linnavara kasutusse andmine otsustuskorras pideva avaliku teavitamisega
(1) Kui linnavara kasutusse andmine enampakkumise või eelläbirääkimistega pakkumise korras on nurjunud rohkem kui korra, siis võib linnavalitsus linnavara kasutusse andmise kuulutuse avaldada alaliselt avalikus interneti portaalis ja Narva-Jõesuu linna veebilehel.
(2) Linnavara kasutusse andmisel otsustuskorras pideva avaliku teavitamisega on kasutusse andmise tingimused samad, mis algses kasutusse andmise otsuses. Tingimuste üle võib pidada läbirääkimisi.
(3) Kui läbirääkimiste tulemusena on vara kasutusse andmise eelduseks algsest kasutusse andmise otsusest leebemad tingimused, siis tuleb vara kasutusse andmiseks uutel tingimustel nõusolekut küsida linnavara kasutusse andmise otsustajalt.
§ 18. Linnavara enampakkumise korras kasutusse andmise põhimõtted
(1) Linnavara antakse kasutusse avaliku enampakkumise korras, kui ei ole alust anda linnavara kasutusse otsustuskorras ega eelläbirääkimistega pakkumise korras.
(2) Enampakkumine käesoleva korra tähenduses on linnavara kasutusse andmise viis, kus vara kasutamise leping sõlmitakse isikuga, kes nõustub kehtestatud lisatingimustega ja on pakkunud kõige kõrgema kasutustasu.
(4) Enampakkumise korraldab linnavara kasutusse andmise otsustaja. Volikogu võib delegeerida enampakkumise korraldamise linnavara kasutusse andmise otsusega linnavalitsusele.
(2) Enampakkumise läbiviimisest annab enampakkumise korraldaja teada vastava kuulutuse kaudu Narva-Jõesuu linna veebilehel ja vajadusel maakondlikus ajalehes ja/või elektroonilises oksjonikeskkonnas.
(3) Kuulutus avaldatakse vähemalt 15 päeva enne enampakkumise läbiviimist. Teistkordsel enampakkumisel võib kuulutuse avaldamise tähtaeg olla lühem. Kuulutus peab sisaldama järgmisi andmeid:
7) enampakkumise varaga ja kasutuslepingu tingimustega tutvumiseks ettenähtud aeg ja koht, kui tingimused ei ole ära näidatud kuulutuses.
(3) Alghinna, osavõtutasu ja tagatisraha määrab linnavara kasutusse andmise otsustaja. Osavõtutasu arvatakse enampakkumise korraldamise ja läbiviimise kulude katteks ja see ei kuulu tagastamisele.
(4) Tagatisraha suurus linnavara kasutusse andmisel on 10% alghinnast. Kui alghind on väiksem kui 10 eurot siis alghinda ei määrata. Tagatisraha linnavara kasutusse andmisel on ühe kuu üür. Tagatisraha ärajätmise või selle suuruse otsustab linnavara kasutusse andmise otsustaja.
(2) Enampakkumisest ei või osa võtta isikud, kes on maksuvõlglased riiklike või kohalike maksude osas, isikud, kellel on linna ees lepingute rikkumisest tulenevad rahalised kohustused ja muud isikud, kelle vara kasutusse andmise otsustaja välistab vara kasutusse andmise otsuses.
(3) Enampakkumisest ei või osa võtta enampakkumise otsustamise ja läbiviimisega seotud isikud.
(10) Kui kaks või enam enampakkumises osalejat on teinud võrdse kõrgeima pakkumise, korraldatakse nende vahel viie tööpäeva jooksul arvates enampakkumise läbiviimisele järgnevast päevast täiendav kirjalik enampakkumise voor. Kui pakkujad ei esita kindlaksmääratud ajaks uut pakkumust või kui uued pakkumused on võrdsed, otsustab enampakkumise võitjaks pakkuja, kelle esimene pakkumus laekus varem.
(2) Enampakkumise tulemusi ei kinnitata, kui enampakkumine loetakse nurjunuks.
2) osavõtjate vahelised kokkulepped on mõjutanud enampakkumise käiku;
3) enampakkumise võitjaks osutub isik, kelle osavõtt enampakkumisest vastavalt käesoleva korra §-le 21 ei ole lubatud ning suuruselt teise pakkumise teinud isik ei ole enam huvitatud lepingu sõlmimisest või enampakkumise korraldaja ei soovi sellist ettepanekut teha;
4) esinevad muud käesolevas määruses nimetatud enampakkumise nurjumise alused.
(4) Enampakkumise korraldaja vormistab enampakkumise tulemuste kinnitamise või kinnitamata jätmise kirjalikku taasesitamist võimaldavas vormis, tuues ära kinnitamata jätmise põhjused ning teeb enampakkumise tulemuste kinnitamise või kinnitamata jätmise teatavaks kõigile enampakkumises osalenud isikutele.
§ 26. Linnavara eelläbirääkimistega pakkumise korras kasutusse andmise põhimõtted
4) linnavara kasutusse andja poolt kehtestatud muud lisatingimused (näiteks uute töökohtade loomine).
(4) Eelläbirääkimistega pakkumise korraldab linnavara kasutusse andmise otsustaja. Volikogu võib delegeerida eelläbirääkimistega pakkumise korraldamise linnavara kasutusse andmise otsusega linnavalitsusele.
§ 29. Linnavara võõrandamise põhimõtted
(1) Võõrandamise all mõistetakse käesolevas korras linnavara tasu eest või tasuta andmist kolmanda isiku omandisse.
(2) Linnavara võib võõrandada, kui:
(3) Linnavara võõrandatakse:
(4) Linnavara võõrandatakse üldjuhul avaliku enampakkumise korras.
(5) Linnavara võõrandamine otsustuskorras enampakkumist või eelläbirääkimistega pakkumist korraldamata võib toimuda, kui:
4) võõrandatakse linnale kuuluvaid aktsiaid või osasid teistele selle äriühingu aktsionäridele või osanikele võõrandamise otsustaja poolt kinnitatud hinnaga;
5) muudel juhtudel lähtudes avalikest huvidest;
(6) Linnavara võõrandamisel otsustuskorras käesoleva paragrahvi lõike 5 punktis 5 nimetatud alustel peab võõrandamise otsustaja vastavat avalikku huvi põhjendama.
(7) Linnavara võib tasuta või alla harilikku väärtust võõrandada, kui:
4) vara on füüsiliselt ja moraalselt vananenud, väärtus on tühine ning sellise ettepaneku teeb linnavalitsus.
(8) Linnavara tasuta või alla turuväärtuse võõrandamise põhjendus peab sisalduma võõrandamisotsuses.
(9) Vara võõrandamiseks tehakse kindlaks selle turuväärtus. Vara hindamist korraldab linnavalitsus.
§ 30. Linnavara võõrandamine otsustuskorras pideva avaliku teavitamisega
(1) Kui linnavara võõrandamine enampakkumise või eelläbirääkimistega pakkumise korras on nurjunud rohkem kui korra, siis võib linnavalitsus linnavara võõrandamise kuulutuse avaldada alaliselt avalikus interneti portaalis ja Narva-Jõesuu linna veebilehel.
(2) Linnavara võõrandamisel otsustuskorras pideva avaliku teavitamisega on võõrandamise tingimused samad, mis algses võõrandamise otsuses. Tingimuste üle võib pidada läbirääkimisi.
(3) Kui läbirääkimiste tulemusena on vara võõrandamise eelduseks algsest võõrandamise otsusest leebemad tingimused, siis tuleb vara võõrandamiseks uutel tingimustel nõusolekut küsida linnavara võõrandamise otsustajalt.
§ 31. Linnavara võõrandamise otsustamine
(1) Linnavara võõrandamise otsustab volikogu, kui võõrandatakse kinnisasi või muud kinnisvara, linnale kuuluvaid aktsiaid või osasid või võõrandatava linnavara turuväärtus on suurem kui 10 000 eurot.
(2) Linnavara võõrandamise otsustab linnavara valitseja, kui võõrandatakse vara jääkmaksumusega alla 1000 euro v.a kinnisasjad.
(3) Lõigetes 1 ja 2 nimetamata juhtudel otsustab linnavara võõrandamise linnavalitsus.
(4) Linnale kuuluva metsa raieõiguse võõrandamise otsustab linnavalitsus üks kord aastas metsamajanduskava alusel.
(5) Linnavara võõrandamise lepingu (sh asjaõiguslepingu) ja võõrandamisel tagatise nõudmise korral hüpoteegi seadmise lepingu sõlmib linnavalitsus. Lepingu allkirjastab linnapea või tema poolt volitatud isik. Lõikes 2 nimetatud juhul sõlmib linnavara võõrandamise lepingu linnavara valitseja.
(6) Linnavara võõrandamise otsuses peab olema ära näidatud:
1) võõrandatava linnavara nimetus, asukoht ja põhinäitajad, aktsiate ja osade müügi korral müüdavate aktsiate arv ja nimiväärtus ning osa suurust iseloomustavad andmed;
2) linnavara võõrandamise viis;
3) linnavara müügihind või alghind;
5) linnavara tasuta või alandatud hinna eest võõrandamisel põhjendus;
§ 32. Linnavara võõrandamine enampakkumise korras
(1) Enampakkumine käesoleva korra tähenduses on linnavara võõrandamise viis, kus müügileping sõlmitakse isikuga, kes nõustub kehtestatud lisatingimustega, kui need on kehtestatud, ja on pakkunud kõige kõrgema ostuhinna.
(3) Enampakkumise korraldab linnavara võõrandamise otsustaja. Volikogu võib delegeerida enampakkumise korraldamise linnavara võõrandamise otsusega linnavalitsusele.
(2) Enampakkumise läbiviimisest teatab enampakkumise korraldaja vastava kuulutuse kaudu Narva-Jõesuu linna veebilehel ja vajadusel maakondlikus ajalehes ja/või elektroonilises oksjonikeskkonnas. Kuulutus avaldatakse hiljemalt 15 päeva enne enampakkumise läbiviimise päeva. Teistkordsel enampakkumisel võib kuulutuse avaldamise tähtaeg olla lühem. Kuulutus peab sisaldama järgmisi andmeid:
2) olulised andmed võõrandamisele kuuluva linnavara kohta (nimetus, asukoht jms), kinnisasja puhul maatüki katastritunnus, suurus ja sihtotstarve. Vara täpsem kirjeldus ei ole vajalik, kui kuulutuses teatatakse pakkujatele võimalusest tutvuda võõrandatava varaga kuulutuses nimetatud kohas ja ajal;
(2) Alghinda ei pea määrama, kui on alust arvata, et selle määramisel võib enampakkumine jääda tagajärjetuks ning seetõttu võib vara laguneda, hävineda, selle väärtus muul viisil väheneda või kui selline sunnitud viivitus oleks linna seisukohast kahjulik. Alghinna ärajätmise otsus peab olema põhjendatud.
(3) Alghinna, osavõtutasu ja tagatisraha määrab linnavara võõrandamise otsustaja. Osavõtutasu arvatakse enampakkumise korraldamise ja läbiviimise kulude katteks ja see ei kuulu tagastamisele.
(4) Tagatisraha suurus on üldjuhul 10% alghinnast. Kui alghind on väiksem kui 10 eurot või alghinda ei kehtestata, otsustab tagatisraha ärajätmise või selle suuruse linnavara võõrandamise otsustaja.
Enampakkumises osaleda võivate isikute ring on määratletud käesoleva korra §-s 21.
Enampakkumine viiakse läbi vastavalt käesoleva korra §-des 22, 23 ja 24 sätestatule, arvestades käesolevast peatükist tulenevate erisustega sh, et enampakkumise esemeks on linnavara müügihind.
3) enampakkumise võitjal puudus õigus osaleda enampakkumises ning suuruselt teise pakkumise teinud isik ei ole enam huvitatud lepingu sõlmimisest või enampakkumise korraldaja ei soovi sellist ettepanekut teha;
§ 38. Linnavara võõrandamine eelläbirääkimistega pakkumise korras
(1) Eelläbirääkimistega pakkumine on linnavara võõrandamise viis, mis valitakse võõrandamise otsustaja poolt juhul, kui teatud lisatingimuste täitmine linnavara võõrandamisel on olulisem laekuvast müügihinnast.
(4) Eelläbirääkimistega pakkumise korraldab linnavara võõrandamise otsustaja. Volikogu võib delegeerida eelläbirääkimistega pakkumise korraldamise linnavara võõrandamise otsusega linnavalitsusele.
(5) sikuid, kes on teinud mittenõuetekohase pakkumise, läbirääkimistele ei lubata ning eelläbirääkimistele kutsutakse ainult nõuetele vastava pakkumise teinud osalejad.
(9) Lõplike pakkumiste kohta koostatakse protokoll, millele kirjutavad alla kõik kohalviibinud komisjoni liikmed. Komisjon hindab lõplikke pakkumisi ja reastab need paremusjärjekorras. Võrdväärsete pakkumiste korral annab komisjon võitja selgitamiseks pakkujatele võimaluse oma pakkumisi 10 tööpäeva jooksul täiendada.
§ 41. Linnavara koormamine
(1) Linnavara koormamine käesoleva korra tähenduses on linna omandis olevale kinnisasjale reaalservituudi, isikliku servituudi, reaalkoormatise, ostueesõiguse või hoonestusõiguse seadmine.
(2) Linnavara koormamise lepingud sõlmib linnavalitsus. Lepingu allkirjastab linnapea või tema poolt selleks notariaalselt volitatud linnavalitsuse liige.
(3) Lepingute sõlmimise kulud (sh notaritasu ja riigilõivu) tasub isik, kelle kasuks koormatakse linnavara.
(2) Linna omandis olevale kinnisasjale seab reaalservituudi, reaalkoormatise või ostueesõiguse linnavalitsus.
(3) ) Servituudi seadmiseks esitatakse linnavalitsuse arendusosakonnale vastavasisuline taotlus, millele lisatakse servituudiga koormatava ala skeem mõõtkavas 1:500. Rajatavate tehnorajatiste puhul väljavõte ehitusprojektist, koopia ehitusprojekti tehnorajatiste osast, mis on kooskõlastatud linnavalitsuse majandusosakonna poolt.
(3) sikliku servituudi seadmise otsustab:
(1) Hoonestusõigust võib seada enampakkumise või otsustuskorras.
2) linna poolt asutatud sihtasutustele;
5) kohaliku omavalitsuse üksuse finantsjuhtimise seaduse § 37 lõikes 3 nimetatud juhul;
(3) Hoonestusõiguse seadmisel ei või hoonestusõiguse tähtaeg olla üle viiekümne aasta, välja arvatud juhud mil hoonestaja peab hoonestusõiguse lepingu kohaselt teostama kinnisasjal või selle abil teatud töid linna huvides, mille tähtaeg ületab viitkümmend aastat.
(4) Kinnisasjale hoonestusõiguse seadmise otsustab volikogu.
(2) Hoonestusõiguse seadmine enampakkumise korras toimub käesoleva korra §-des 18-25 sätestatud korras, arvestades järgmisi erisusi:
7) kokkulepe ostueesõiguse seadmiseks, mille kohaselt on hoonestusõiguse võõrandamisel linnal ostueesõigus;
(3) Lepingute sõlmimise kulud (sh notaritasu ja riigilõivu) tasub hoonestaja.
6. peatükk LINNAVARA MAHAKANDMINE JA NÕUETEST LOOBUMINE
§ 47. Linnavara mahakandmine
(1) Linnavara kantakse maha, kui see on muutunud kasutamiskõlbmatuks ning selle võõrandamine ei ole võimalik või kui vara enam ei eksisteeri (on hävitatud või hävinud, kadunud vms).
1) linnavara valitseja, kui linnavara jääkväärtus on alla 1000 euro;
(3) Linnavara mahakandmise aluste ilmnemisel moodustab linnavara valitseja komisjoni, kes koostab linnavara mahakandmise akti, mille kinnitab linnavara valitseja. Kui linnavara mahakandmise otsuse tegemine on linnavalitsuse pädevuses, siis linnavara mahakandmiseks peab linnavara mahakandmise akti kinnitama linnavalitsus. Linnavara mahakandmise ettepaneku võib linnavara valitsejale või linnavalitsusele teha ka inventuuride läbiviimise komisjon.
(4) Linnavara mahakandmise aktis peavad sisalduma järgmised andmed:
1) mahakandmisele kuluva linnavara koosseis;
4) linnavaraga seotud rahalised õigused ja kohustused;
5) linnavara hävitamise või utiliseerimise viis ja selle maksumus;
6) muud maha kantava linnavaraga seotud olulised andmed.
(5) Lõikes 1 nimetatud linnavara koosseisus oleva bilansivälise vara osas koostatakse arvestusest väljaarvamiseks materiaalselt vastutava isiku või inventuuride läbiviimise komisjoni poolt akt, milles näidatakse vara mahakandmise põhjendatus. Vara mahakandmise akt kinnitatakse linnapea poolt.
§ 48. Linnavara hulka kuuluvate nõuete esitamine ja nõuetest loobumine
(1) Nõuded võlgniku suhtes esitab kohtulikus ja kohtuvälises korras, oma pädevuse piires, linnavalitsus või linnavara valitseja.
(2) Kui linnavara hulka kuuluv nõue osutub lootusetuks või nõude aluseks olnud dokumendid on puudulikud, võib nõude esitamisest, hagist või sissenõude pööramisest loobumise otsustada linnavalitsus.
1) Narva-Jõesuu Linnavolikogu 27. jaanuari 2016. a määrus nr 66 „Narva-Jõesuu linnavara eeskiri“;
2) Vaivara Vallavolikogu 12. detsembri 2012. a määrus nr 61 „Vaivara vallavara eeskiri“.
Määrus jõustub alates 1. detsembrist 2018 a.


text:
esitatud 16. veebruaril 2012(1)
Kohtuasi C‑523/10
Õigusalane koostöö tsiviilasjades – Kohtualluvus – Määrus (EÜ) nr 44/2001 – Kaubamärgiõiguste rikkumine, kuna konkurent registreeris interneti otsinguteenuse pakkuja juures kaubamärgiga identse tähise – Märksõna registreerimine (AdWords) – Kaubamärgi siseriiklik kaitse muus liikmesriigis kui märksõna registreerimise liikmesriik – Selle paiga kindlaksmääramine, kus kahjustav sündmus on toimunud või võib toimuda
1. Oberster Gerichtshof (Austria ülemkohus) esitas Euroopa Kohtule kaks eelotsuse küsimust, mis puudutavad Austria kohtute rahvusvahelise kohtualluvuse kindlaksmääramist olukorras, kus Austria kaubamärki on väidetavalt rikutud interneti teel. Austria kaubamärgi omanikust kassaatori väitel toimus rikkumine konkreetsemalt Saksamaal, kuna nimetatud riigis asutatud konkureerivast ettevõtjast vastustaja on registreerinud kassaatori nime „Wintersteiger” AdWord‑märksõnana Google’i otsingumootori Saksamaa tippdomeenis.
2. Käesolev kohtuasi annab Euroopa Kohtule võimaluse tuua selgust küsimusse, mis mõjutab nii nõukogu 22. detsembri 2000. aasta määruse (EÜ) nr 44/2001 kohtualluvuse ja kohtuotsuste täitmise kohta tsiviil‑ ja kaubandusasjades(2) artikli 5 lõike 3 tõlgendamist – säte, mis määrab kohtualluvuse lepinguvälise kahju asjades – kui ka intellektuaalomandi õigust. Kokkuvõttes tuleb antud juhul leida lahendus vastuolulises olukorras, kus kaubamärk on riiklik‑territoriaalse iseloomuga, aga teises liikmesriigis veebi kaudu toimepandud rikkumine võib olla asukohast sõltumatu.
3. Määruse nr 44/2001 artikli 5 lõike 3 kohaselt võib isiku, kelle alaline elukoht on ühes liikmesriigis, teises liikmesriigis kaevata „lepinguvälise kahju puhul selle paiga kohtusse, kus kahjustav sündmus on toimunud või võib toimuda”.
II. Asjaolud, menetlus siseriiklikus kohtus ja eelotsuse küsimused
4. Wintersteiger AG on ettevõtja, kes toodab ja turustab kogu maailmas suusa‑ ja lumelauahooldusmasinaid koos varuosade ja tarvikutega. Ettevõtja asub Austrias, kus on alates 1993. aastast Austria kaubamärgi „Wintersteiger” omanik. Kuigi eelotsusetaotluse esitanud kohus märgib, et kaubamärk on registreeritud üksnes Austrias, tõi ettevõtja oma kirjalikes märkustes välja selle, et kaubamärk on kaitstud ka muudes riikides, nende hulgas ka kõnealusel Saksamaal.
5. Products 4U Sondermaschinenbau GmbH (edaspidi „Products 4U”) on Saksamaal asuv ettevõtja, kes arendab seal ja turustab kogu maailmas suusa‑ ja lumelauahooldusmasinaid. Muude toodete hulgas müüb ta ka Wintersteigeri masinate tarvikuid. Eelotsusetaotlusest selgub, et Wintersteiger ei varusta oma toodetega Products 4U‑d ega ole teda volitanud neid müüma. Hoolimata sellest on Saksa ettevõtja 1. detsembril 2008 registreerinud märksõna „Wintersteiger” Google’i reklaamiteenusega otsingumootoris, piirates registreeringut küll üksnes Saksamaa tippdomeenist (.de) tehtavate päringutega.
6. Eelotsusetaotluse esitanud kohtu kirjelduste kohaselt tähendab eelmainitud märksõna registreerimine seda, et iga kord, kui Google’i tippdomeeni .de otsingumootorisse sisestatakse märksõna „Wintersteiger”, ilmub lisaks ettevõtja Wintersteiger veebilehele viivale lingile paremasse serva rubriigi „Kuulutused” alla reklaamlink. Mainitud reklaami tekst sisaldab selliseid sõnu nagu „Suusatöökojale mõeldud tarvikud”, „suusa‑ ja lumelauahooldusmasinad”, „hooldus ja remont”. Reklaamlingile klõpsates suunatakse kasutaja Products 4U veebilehe jaotisse pealkirjaga „Wintersteigeri tarvikud”.
7. Eelotsusetaotluse esitanud kohus rõhutas, et ehkki Google haldab ka Austria tippdomeeni (.at), pääseb veebilehele www.google.de ligi ka Austriast.
8. Wintersteiger esitas Austria kohtusse kasutamise lõpetamise hagi koos esialgse õiguskaitse taotlusega, nõudes, et Products 4U hoiduks kaubamärgi „Wintersteiger” märksõnana kasutamisest google.de otsingumootoris. Esimese astme kohus tunnistas kaebuse esitaja hagi rahvusvahelise kohtualluvuse puudumise tõttu vastuvõetamatuks ja leidis, et kuna tegemist on üksnes google.de otsingumootoriga piiratud märksõnaga, siis puudub Austria territooriumiga piisav seos. Apellatsioonikohus Oberlandesgericht Linz ei jaganud seda seisukohta ja kinnitas kohtuasja allumist Austria kohtutele, ent jättis nõude sisulistel põhjustel rahuldamata. Apellatsiooniasjas langetatud kohtuotsus kaevati edasi Oberster Gerichtshofi, kellel on faktilistest asjaoludest lähtudes kahtlusi selles, kas kohtuasja lahendamine talle allub, ja seetõttu esitab ta Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused:
„1. Kas juhtumil, kui muus liikmesriigis asuv isik on väidetavalt rikkunud kohtu asukohariigis kaubamärki sellega, et kasutab kõnealuse kaubamärgiga identset märksõna (AdWord) veebipõhises otsingumootoris, mis pakub oma teenuseid eri riikide tippdomeenide kaudu, tuleb määruse (EÜ) nr 44/2001 […] artikli 5 lõike 3 sõnastust „paiga […], kus kahjustav sündmus on toimunud või võib toimuda” tõlgendada nii, et:
1.1. vaidluse lahendamine allub vastavale kohtule ainult siis, kui kõnealust märksõna kasutatakse sellel interneti otsingumootori veebilehel, millel on kohtu asukohariigi tippdomeen;
1.2. vaidluse lahendamine allub vastavale kohtule ainult seetõttu, et see interneti otsingumootori veebileht, kus kõnealust märksõna kasutatakse, on kättesaadav kohtu asukohariigis;
1.3. kohtualluvus sõltub sellest, kas lisaks veebilehe ligipääsetavusele peavad olema täidetud lisatingimused?
2. Kui vastus küsimusele 1.3 on jaatav, siis:
Milliste kriteeriumide alusel tuleb kindlaks määrata, kas kohtu asukohariigis registreeritud kaubamärgi kasutamise korral märksõnana interneti otsingumootori veebilehel, mille riigi tippdomeen erineb kohtu asukohariigi tippdomeenist, põhineb kohtualluvus määruse [nr 44/2001] artikli 5 lõikel 3?”
9. Kirjalikke märkusi esitasid kaebuse esitaja ja vastustaja põhikohtuasjas, samuti Austria, Hispaania, Ühendkuningriigi ja Itaalia valitsus ning komisjon.
10. Kõigepealt tuleb käsitleda mõningaid punkte, mis mõjutavad esitatud eelotsuse küsimuste sisulist analüüsi.
11. Nagu juba varem on märgitud, tekkisid Oberster Gerichtshofil kahtlused määruse nr 44/2001 artikli 5 lõike 3 tõlgendamisel, seoses selle kohaldamisega kasutamise lõpetamise hagi suhtes, mis esitati väidetavalt kaubamärki kahjustava veebitoimingu vastu. Sellest tulenevalt esitab eelotsusetaotluse esitanud kohus kaks küsimust, millest esimene on omakorda jaotatud kolmeks allküsimuseks, millest igaühes sõnastatakse erinevad tõlgendused, mida kõnealune õigusnorm võimaldab. Kuid iga viidatud küsimuse analüüsimise ja vastuste esitamise asemel leian, et Euroopa Kohus pakub välja palju tõhusama lahenduse, kui sõnastab vaid kriteeriumid, mis vajaduse korral võivad õigustada siseriikliku kohtu rahvusvahelist kohtualluvust käesoleva kohtuasja taoliste juhtude puhul. Seega käsitlen käesolevat kohtuasja, sõnastades küsimused ümber üheksainsaks.
12. Samuti on nüüd asjakohane välja tuua, et kaebuse esitaja põhikohtuasjas, ettevõtja Wintersteiger, taotles esimese astme kohtult kohtuasja sisulist lahendamist, kuid samuti taotles ta kaitsemeetme võtmist. Eelotsusetaotluse esitanud kohus viitab sellele asjaolule korduvalt, kuigi kohtu küsimused käivad üksnes määruse nr 44/2001 artikli 5 lõike 3 tõlgendamise kohta.
13. Teadaolevalt nõuab kaitsemeetme võtmine Euroopa riikide vahelises kontekstis nimetatud määruse artikli 31 kohaldamist ja sellega kaasnevad spetsiifilised probleemid. Hoolimata sellest ja asjaolust, et põhikohtuasja menetluse eri astmetes näib olevat seda küsimust käsitletud, on kindel see, et käesolevas eelotsusemenetluses esitatud küsimus piirdub üksnes kasutamise lõpetamise hagiga ning seetõttu juba eespool viidatud artikli 5 lõike 3 tõlgendamisega. Seetõttu vaatlen käesolevas ettepanekus üksnes ja ainult küsimuse eesmärki, jättes kõrvale kaitsemeetmetega seotud problemaatika, mis põhikohtuasjas ilmselgelt alles jääb.(3)
14. Selgust tuleks tuua ka punktis, mis võib mõjutada kohtuasja lahendamiseks vajalikku lähenemisviisi. Eelotsusetaotluse esitanud kohus annab teada, et kassaator on Austria kaubamärgi omanik, ja eelotsusetaotluse aluseks olnud kohtumäärusest selgub, et see on ainus tööstusomandi õigus, mis praegu kaitseb kaubamärki „Wintersteiger”. Samas vaidlustab kassaator mainitud asjaolude kirjelduse oma kirjalikes märkustes avalikult ja osutab sellele, et talle kuuluvad „mitmed rahvusvahelised kaubamärgid, mille hulka kuulub sõnaline osa „Wintersteiger”. Sellega seoses viitab kassaator „rahvusvahelistele kaubamärkidele 615.770 WINTERSTEIGER (WB) ja 992.008 WINTERSTEIGER (WB), mis on kaitstud mitmes riigis, ka Saksamaal.”
15. Ehkki on selge, et kui see asjaolu leiab kinnitust, muutub oluliselt põhikohtuasja ulatus, ei saa eirata tõika, et eelotsusetaotluse esitanud kohus küsib Euroopa Kohtult üksnes määruse nr 44/2001 artikli 5 lõike 3 tõlgendamise kohta kontekstis, kus registreeritud on vaid üks kaubamärk Austrias. Kui laiendada analüüsi muudele olukordadele, tähendaks see tegelikult teema ettevõtmist, mille suhtes ükski osapooltest peale kassaatori ei ole oma seisukohta esitanud. Seetõttu piirdun järgnevalt vastuse andmisega esitatud küsimusele, nagu selle sõnastas eelotsusetaotluse esitanud kohus.
B. Määruse nr 44/2001 artikli 5 lõike 3 tõlgendamine
1. Kahju tekitamise paik artikli 5 lõike 3 tähenduses, kui seda kohaldatakse siseriikliku kaubamärgi võimaliku interneti teel toimunud rikkumise suhtes
16. Käesoleva asja puhul seisneb tõlgendamisprobleem selles, kuidas määrata kindlaks paik või paigad, kus kahjustav sündmus on toimunud või võib toimuda kõnealuse artikli 5 lõike 3 tähenduses, ja seda kontekstis, kus võimalik siseriikliku kaubamärgi rikkumises seisnev tegevus toimub sellise meediumi kaudu nagu internet.
17. Kõigepealt on asjakohane meelde tuletada, et kui faktilised asjaolud moodustavad terviku, kuid kahju tekitamise paik ja kahju tekkimise paik erinevad, kinnitab määruse nr 44/2001 artikli 5 lõige 3 – nii nagu seda on tõlgendanud Euroopa Kohus alates otsusest kohtuasjas Handelskwekerij Bies (edaspidi „Mines de potasse”) – kahe eri kohtu alluvust: asi allub nii selle paiga kohtutele, kus kahju tegelikult tekib, ja ka selle paiga kohtutele, kus leiab aset kahjustav sündmus, nii et kaebuse esitaja valida jääb kohus, mis vastab paremini tema huvidele.(4) Selline lahendus tagab kõnealuses õigusnormis sõnastatud sätte tegeliku tõhususe, jättes kahju kannatanule otsustusruumi, säilitades samas lähedase seose kohtu ja vaidlusasja asjakohaste asjaolude vahel. Käesolevas asjas tuleb peamiselt vaadelda seda, kuidas kasutada seda kohtupraktikat olukorras, kus väidetav kahju tekitati interneti vahendusel. Sellega seoses tuleb siiski arvesse võtta ka erinevaid täiendavaid seisukohti.
18. Kohtuotsuses Minas de Potasse kehtestatud reeglist on mõned erandid, eelkõige juhul, kui kahju kannatab sama ohver mitmes riigis. Nii juhtub siis, kui kahju mõjutab isikuõigusi. Niisuguste olukordade puhuks kehtestas Euroopa Kohus kohtuotsuses Shevill jt piirangu pädeva kohtu kohtualluvuse ulatuse osas.(5) Viidatud kohtuotsusega kehtestati nii‑nimetatud „mosaiikreegel”, mille kohaselt võib kaebuse esitaja pöörduda kahju hüvitamise nõudega selle riigi kohtutesse, kus kahju tekitanud sündmus aset leidis, kogu kahju osas, või nende riikide kohtute poole, kus kahju tegelikult tekkis, kuid üksnes asjaomasel territooriumil kantud kahju osas.
19. Kohtuotsuses Shevill jt võetud seisukohta on hiljuti kohandatud veebiga seotud eripärade suhtes. Kohtuasjas eDate ja Martinez(6) otsustas Euroopa Kohus, et kui isikuõiguste rikkumine toimub internetis, on selline rikkumine teataval määral tõsisem kahjustava teabe geograafilise mõju tõttu. Sellega laiendati kohtuotsuses Shevill jt sõnastatud seosekriteeriume, kuigi vaid isikuõiguse rikkumise juhtumiga seoses. Lisaks eelmises punktis mainitud kriteeriumidele lubab kohtuotsus eDate ja Martinez väidetaval kannatanul pöörduda kahju hüvitamise nõudega kogu kahju osas selle riigi kohtute poole, kus on tema „huvide kese”.
20. Kuid kohtuotsustes Shevill jt ning eDate ja Martinez võetud seisukohti ei saa siiski kohaldada käesolevas kohtuasjas. Mõlemad otsused viitavad isikuõiguste rikkumisele, mis erinevad oluliselt tööstusomandi õigustest, mille kaitse on territoriaalne ja mille eesmärk on vara ärieesmärgil kasutamine.(7) Seega ei saa artikli 5 lõikes 3 ettenähtud seosekriteeriume vahet tegemata kohaldada viidatud kohtuasjades ja käesolevas kohtuasjas tekkinud olukordades, vaid kõnealust õigusnormi tuleb tõlgendada vastavalt tööstusomandi õigustega seotud asjaoludele.
21. Antud spetsiifilises kontekstis tuleb lähtuda sellest, et siseriikliku kaubamärgi võimaliku rikkumise asjas annab määrus nr 44/2001 kaebuse esitajale üldreeglina võimaluse pöörduda vastustaja asukohariigi kohtusse vastavalt määruse artiklis 2 ettenähtud üldise kohtualluvuse kohta sätestatule, või selle paiga kohtusse, kus kahjustav sündmus on toimunud või võib toimuda vastavalt viidatud artikli 5 lõikes 3 sätestatule. Seda sätet tuleb täpsustada siis, kui kahju on tekitatud ühes riigis ja tekkinud teises riigis, mille puhul kohaldatakse eespool viidatud kohtuotsusega Mines de potasse kehtestatud kriteeriumi. Kui Austria siseriiklikku kaubamärki on rikutud Saksamaal võltsitud kauba valmistamisega, mis on suunatud Austria turule, ei takista järelikult miski, sõltumata vastustaja elu‑ või asukohariigi järgsest kohtust, kaubamärgi omanikul tugineda määruse nr 44/2001 artikli 5 lõikes 3 sätestatule selleks, et hageda Saksamaal (kahjustava sündmuse toimumise paik) või Austrias (kahju tekkimise paik).(8)
22. See lahendus muutub aga taas problemaatiliseks, kui kahjustav tegevus leiab aset interneti vahendusel. Sellisel juhul tuleb arvesse võtta, et üksnes kahjustava teabega tutvumise võimalus tekitab juba kahju, millega kaasneb kohtualluvuse laienemine kõikidesse liikmesriikidesse. Samuti käitub kahju tekitajana isik, kes kahjustava teabe veebis ringlema laseb, killustades selliselt rikkumise toimepanemise koha.(9)
23. Seetõttu on Euroopa Kohus, kuigi küll tööstusomandi õigusest erinevas kontekstis, korduvalt tagasi lükanud väite, et üksnes kahjustava teabega tutvumise võimalus või kahjustava teabe veebis ringlemine iseenesest annavad piisava aluse määruse nr 44/2001 kohtualluvuse sätete kohaldamise põhjendamiseks.(10)
24. Seetõttu kordan, et kahju tekitamisel interneti kaudu tuleb kahjustava tegevuse toimumise või võimaliku toimumise paiga kindlaksmääramiseks määruse nr 44/2001 artikli 5 lõike 3 tõlgendada kooskõlas kohtuasjas Mines de potasse tehtud otsusega selles tähenduses, et see tunnistab ühest küljest allumist kahjustava sündmuse toimumise paiga kohtutele ja teisest küljest allumist kahju tekkimise paiga kohtutele vastavalt erikriteeriumidele, mida ma järgnevalt üksikasjalikult kirjeldan.
25. Kahju tekkimise paigaga seoses olen juba eespool maininud, et see on alati ja ainult kaubamärgi registreerimise riik, sest kahju tekib üksnes seal, kus eksisteerib õiguskaitse. Samas ei piisa kahjustava teabe ringlemisest internetis selleks, et omistada kohtualluvus registreerimise riigi kohtule. Selleks on minu arvamusel vajalik eeldus, et vaidlusalane teave võib tegelikult kaubamärki kahjustada.
26. Samuti näeb määruse nr 44/2001 artikli 5 lõige 3 ette kahjustava sündmuse toimumise riigi kohtute alluvuse. Leian, et tööstusomandi spetsiifilises kontekstis on selleks paik, kus on kasutatud kaubamärgi tegelikuks rikkumiseks vajalikke vahendeid. See kriteerium ei võta arvesse rikkuja tahtlust ega kannatanust kaubamärgiomaniku huvide keset, vaid viidatud vahendite kasulikkust seoses kaubamärgi tegeliku kahjustamisega teises liikmesriigis interneti kaudu. Enamasti langeb see paik küll kokku vastustaja asukohariigiga, kuid ühtlasi tuleb rõhutada, et võib esineda olukordi, kus kõnealune asukoht ja kahjustava sündmuse toimumise paik ei asu samas riigis.
27. Nii kahjustava sündmuse toimumise kui ka kahju tekkimise paiga kindlaksmääramiseks tuleb arvesse võtta mitmeid kriteeriume, mis aitavad täpselt kindlaks teha mõlema sündmuse toimumiskohad. Nagu järgnevalt näeme, sobivad allpool loetletud kriteeriumid samamoodi nii kahjustava sündmuse toimumise paiga kui ka kahju tekkimise paiga kindlaksmääramiseks, kuna viitavad sündmuse mõlema mõõtme suhtes kohaldatavatele faktilistele asjaoludele.
28. Kõige olulisem tegur või element on asjaolu, kas internetis jagatava teabe puhul ilmnevad tegelikud märgid, mis kinnitavad selle mõju kaubamärgi registreerimisjärgse riigi territooriumil.(11) Ei piisa sellest, et teabe sisu võib rikkuda kaubamärki, vaid tuleb tuvastada objektiivsed asjaolud, mis võimaldavad tuvastada tegevuse, mis iseenesest võib olla eksterritoriaalne. Sellega seoses võivad osutuda tõhusaks sellised erinevad kriteeriumid, nagu teabe esitamise keel, selle kättesaadavus või vastustaja äriline tegevus siseriikliku kaubamärgiga kaitstud toodete turul.
29. Samuti tuleb kindlaks määrata selle turu territoriaalne ulatus, kus tegutseb vastustaja ja kust ta teabe veebi jagas.(12) Selleks tuleb hinnata muu hulgas selliseid asjaolusid nagu tippdomeen, asukoht või muud veebilehel antud asukoha andmed, või paik, kus asub teabe jagaja veebitegevuse operatiivkeskus.
30. Selle analüüsi tulemusel otsustab kohus, kas on piisavalt vahendeid, et a priori tekitada interneti teel tegelikku kahju teises liikmesriigis registreeritud kaubamärgile. Selliselt on võimalik selgust saada nii kahjustava sündmuse paiga kui ka kahju tegeliku tekkimise paiga osas. See lahendus on kooskõlas ka siseriikliku kaubamärgi territoriaalse iseloomuga, kuna ei heida hetkekski kõrvale asjaolu, et kahju tekkis riigis, kus kaubamärk on kaitstud. Ühtlasi võimaldab see kassaatoril pöörduda nende kohtute poole, mille puhul eksisteerib tihe seos kahjustavate asjaolude ja kohtualluvuse vahel, kuid samas ei lase kohtualluvust killustada – viimane võiks ohtu seada määruse nr 44/2001 mõtte. Kõigele eeltoodule lisaks tuleb arvesse võtta, et tegemist on lahendusega, mida on kohandatud tööstusomandi eripäradega, kuid seda tänaseni vastuvõetud Euroopa Kohtu otsustes kajastuvas vaimus.
31. Muidugi nõuab selline analüüs asjaolude hindamist koos kohtuasja sisulise menetlemisega, kuid ilmselgelt on mõlemad plaanid erinevad ja neid ei tohi omavahel segi ajada.(13) Vajalike vahendite kriteerium, mis piirdub kohtualluvuse kindlaksmääramise etapiga, ei võta arvesse tekitatud ja kannatatud kahju, vaid teatud käitumise tõttu võimalikku rikkujat. Selline erinevus mõlema plaani vahel on käesolevas asjas ilmne: tuletan siinkohal meelde, et asja menetlenud teise astme Austria tunnistas, et kohtuasi allub talle ja jättis seejärel nõude sisulistel põhjustel rahuldamata.
2. Soovitatav kriteerium käesoleva kohtuasja asjaolude valguses
32. Kuna määruse nr 44/2001 artikli 5 lõike 3 tõlgendamise kriteerium on lahenduse saanud, analüüsin järgnevalt ettepaneku tagajärgi seoses käesoleva juhtumi täpsete asjaoludega, et eelotsusetaotluse esitanud kohtule saaks anda tarviliku vastuse.
33. Kuna kaebuse esitaja põhikohtuasjas on Austria kaubamärgi „Wintersteiger” omanik, lubavad eespool esitatud kriteeriumid tugineda nr 44/2001 artikli 5 lõikele 3, et põhjendada kohtuasja allumist Austria kohtutele. Kui leiab kinnitust, et on kasutatud kaubamärgi tegelikuks rikkumiseks vajalikke vahendeid, leiab kinnitust kahjustava tegevuse toimepanemise paiga kohtutele allumine, kuid ka kahju tekkimise paiga kohtutele allumine; viimaste näol on tegemist kaubamärgi kaitse territooriumi ehk käesoleval juhul Austria kohtutega.
34. Toimikust nähtub, et Products 4U on Saksamaal asuv ettevõtja, kes tegutseb kogu maailmas. Tema keskne tegevuspaik asub siiski Saksamaal ja teatavad reklaamitoimingud, nagu teatud märksõnade registreerimine Google’is, piirduvad nimetatud riigi territooriumiga. Vastustaja taotletud märksõna „Wintersteiger” registreerimine piirdus otsinguteenusega, mida Google pakub territorialiseeritud tippdomeeni (mis vastab Saksamaa tippdomeenile .de) kaudu.
35. Austria kaubamärgi rikkumise võimalikkus on ilmne.
36. Nagu kinnitas Euroopa Kohus ka kohtuasjas Google France ja Google – eelotsuse küsimus, mis, tuleb meenutada, puudutas kaubamärgi sisulist rikkumist, mitte kohtualluvust –, mõjutatakse kaubamärgi ülesannet kahjulikult siis, „kui vastusena kaubamärgiga identsele märksõnale kuvatakse internetikasutajatele sellise kolmanda isiku reklaamsõnum, kes on selle kaubamärgi omaniku konkurent”.(14) Kohtuotsuses Google France lisab kohus seejärel tõepoolest, et rikkumine sõltub siiski reklaamsõnumi esitusviisist. Kaubamärgi päritolu tähistamise ülesannet mõjutatakse igal juhul kahjulikult siis, „kui reklaamsõnum ei võimalda piisavalt informeeritud ja mõistlikult tähelepanelikul internetikasutajal aru saada, kas reklaamitavad kaubad või teenused pärinevad kaubamärgiomanikult või temaga majanduslikult seotud ettevõtjalt või hoopis kolmandalt isikult, või võimaldab tal sellest aru saada üksnes raskustega”.(15)
37. Siinkohal tuleb meeles pidada, et eelnevalt tsiteeritud kohtuotsus käsitleb märksõna registreerimise tagajärjel tegelikult toimunud rikkumisi. Käesolevas kohtuasjas, mis käsitleb üksnes kohtualluvuse määramist, tuleb vaadelda seevastu üksnes võimalikku kahjustamist, nagu märkisin ka juba ettepaneku punktis 31. Sellest seisukohast lähtudes näib ilmne, et märksõna registreerimine piiratud kasutusega tippdomeenis .de, mis on saksakeelne ja kuhu pääseb ligi ka Austriast, mis on Saksamaa naaberriik, võib põhjustada a priori tegelikku kahju Austria kaubamärgile.
38. Nagu ka kaebuse esitaja kirjalikes märkustes väidab, ei hoia asjaolu, et märksõna registreeriti geograafilise piiranguga selle kasutamiseks vaid Saksamaal, tegelikult ära seda, et kaubamärgi „Wintersteiger” Austria kliendid võiksid kasutada otsingumootorit google.de, tehes seda kas Austrias või Saksamaal. See, et kassaator tegutseb rahvusvahelisel turul, ja see, et tema Saksa konkurent tegutseb naaberriigis ja sellise meediumi kaudu nagu Google.de, millele on Austriast vaba juurdepääs ja mis on koostatud samas keeles, on asjaolud, mis kinnitavad selgelt vastustaja kaubamärgiga „Wintersteiger” seotud tegevuse mõju Austrias.
39. Samuti on asjaolu, et märksõna „Wintersteiger” sisaldab viidet, mis suunab kasutaja otse vastustaja veebilehele ja ilma mingi vihjeta sellele, et tegemist on Austria ettevõtja riikliku kaubamärgiga, teine tegur, mis võib kaasa aidata sellele, et kasutaja, kes asub Austrias ja läheb piiranguteta veebilehele Google.de, satub segadusse seoses kahe ettevõtjaga, kes on Euroopa siseturul konkurendid.
40. Seetõttu leian, et käesoleva kohtuasjaga seotud asjaoludest lähtuvalt on vastustaja kasutanud vajalikke vahendeid, mis võimaldavad objektiivselt põhjustada tegelikku kahju Austrias registreeritud kaubamärgile. Seega tuleb tõdeda, et määruse nr 44/2001 artikli 5 lõikes 3 sätestatu tähenduses ei ole kahju tekkimise paik üksnes Saksamaa – kahjustava sündmuse paik –, vaid ka Austria, kuna vastustaja on toime pannud teo, mis a priori võib põhjustada kahju Austria kaubamärgile.
41. Eeltoodud kaalutlusi arvestades teen Euroopa Kohtule ettepaneku vastata Oberstersgerichtshofi (Austria) esitatud küsimustele järgmiselt:
Nõukogu 22. detsembri 2000. aasta määruse (EÜ) nr 44/2001 kohtualluvuse ja kohtuotsuste täitmise kohta tsiviil‑ ja kaubandusasjade artikli 5 lõiget 3 tuleb liikmesriigis registreeritud siseriikliku kaubamärgi võimaliku interneti vahendusel rikkumise kontekstis tõlgendada nii, et see omistab kohtualluvuse:
– selle liikmesriigi kohtutele, kus kaubamärk on registreeritud,
– ja selle liikmesriigi kohtutele, kus kasutatakse teises liikmesriigis registreeritud kaubamärgi tegelikuks rikkumiseks vajalikke vahendeid.
2 –	EÜT L 12, lk 1; ELT eriväljaanne 19/04, lk 42.
3 – Pärast käesoleva ettepaneku tegemist esitasin ettepaneku määruse 44/2001 artikli 31 tõlgendamise kohta tööstusomandi õiguste kontekstis kohtuasjas Solvay (C‑616/10).
4 – 30. novembri 1976. aasta otsus kohtuasjas 21/76: Handelskwekerij G. J. Bier BV vs. Mines de potasse d’Alsace SA (EKL 1976, lk 01735, punktid 24 ja 25); 1. oktoobri 2002. aasta otsus kohtuasjas C‑167/00: Henkel (EKL 2002, lk I‑8111, punkt 44); 5. veebruari 2004. aasta otsus kohtuasjas C‑18/02: DFDS Torline (EKL 2004, lk I‑1417, punkt 40), ja 16. juuli 2009. aasta otsus kohtuasjas C‑189/08: Zuid-Chemie (EKL 2009, lk I‑6917, punkt 24).
5 – 7. märtsi 1995. aasta otsus kohtuasjas C‑68/93: Shevill vs. Presse Alliance SA (EKL 1995, lk I‑00415).
6 – 25. oktoobri 2011. aasta otsus liidetud kohtuasjades C‑509/09 ja C‑161/10: eDate ja Martinez (EKL 2011, lk I‑10269).
7 – Vt selle kohta Virgós Soriano, M. ja Garcimartín Alférez, F. J., „Derecho Procesal Civil Internacional”, Litigación Internacional, 2. trükk, Thomson-Civitas, 2007, lk 194 ja 195, ja Heinze, C., „The CLIP Principles on Jurisdiction”, teoses Basedow, J., Kono, T. ja Metzger, A. (toimetajad), Intellectual Property in the Global Arena. Jurisdiction, Applicable Law, and the Recognition of Judgments in Europe, Japan and the US, MatIPR 49, Mohr Siebeck, Tubinga, 2010, lk 68 ja 69.
8 – Kaubamärgi võimaliku riigivälise rikkumise kohta, kuigi küll muus kui kohtualluvuse kontekstis, vt 12. juuli 2011. aasta otsus kohtuasjas C‑324/09: L'Oreal SA (EKL 2011, lk I‑6011, punkt 63).
9 – Vt Moura Vicente, D., La propriété intellectuelle en droit international privé, Martinus Nijhoff, Leiden-Boston, 2009, lk 398–405.
10 – 7. detsembri 2010. aasta otsus liidetud kohtuasjades C‑585/08 ja C‑144/09 (EKL 2010, lk I‑12527). Samuti eespool viidatud kohtuotsus L'Oreal lükkab punktis 64 ümber väite, et ainuüksi ligipääsetavus kujutab endast asjakohast õiguslikku alust, kuigi teeb seda kaubamärgi õiguste rikkumise sisulise analüüsi kontekstis, mitte seoses kohtualluvuse määramisega.
11 – Selle kohta vt nt United States Court of Appeals, 1st Circuit, otsus kohtuasjas McBee vs. Delica (Co., 417 F.3d 107 (2005)), või Tribunal de grande instance de Paris 16. mai 2008. aasta määrus kohtuasjas Rueducommerce vs. Carrefour Belgium.
12 – Vt nt United States District Court’i otsus kohtuasjas Zippo Manufacturing Company vs. Zippo Dot Com, Inc. (W.D. Pennsylvania, 952 F. Supp 1119), või Prantsuse cour de cassation’i 11. jaanuari 2005. aasta otsus kohtuasjas Société Hugo Boss vs. Société Reemstma Cigarettenfabriken GMBH.
13 Vt 15. mai 1990. aasta otsus kohtuasjas C‑365/88: Kongress Agentur Hagen GMBH (EKL 1990, lk I‑01845, punkt 12 jj).
14 – 23. märtsi 2010. aasta otsus liidetud kohtuasjades C‑236/08‑C‑238/08 (EKL 2010, lk I‑2417, punkt 83).
15 – Eespool viidatud kohtuotsus Google France ja Google, punktid 84 ja 99 ja resolutsiooni punkt 1.

matches: kohus kohus kohus kohus Kohus kohus kohus kohus Kohus Kohus Kohus kohus


Sotsiaalmajutusüksusesse majutamise kord – Riigi Teataja
Sotsiaalmajutusüksusesse majutamise kord - sisukord
§ 4 Sotsiaalmajutusüksusesse voodikoha taotlemine
§ 5 Majutuslepingu sõlmimise otsustamine
§ 6 Isiku sotsiaalmajutusüksuses viibimine
§ 7 Sotsiaalmajutusüksuse töökorraldus
§ 9 Õigusakti kehtetuks tunnistamine
RT IV, 07.08.2013, 18
Vastu võetud 20.12.2006 nr 104
jõustumine 25.12.2006
Määrus kehtestatakse Kohaliku omavalitsuse korralduse seaduse § 22 lõike 2 ja Tallinna Linnavolikogu 17. oktoobri 2002 määruse nr 56 punkti 3 alusel.
Sotsiaalmajutusüksusesse majutamise kord määrab kindlaks isiku sotsiaalmajutusüksusesse majutamise tingimused ja isiku sotsiaalmajutusüksuses viibimise korra ning sotsiaalmajutusüksuse töökorralduse alused.
(1) Sotsiaalmajutusüksus on hoone või hoone osa, milles asuvatesse ruumidesse isiku majutamisel antakse isiku kasutusse voodikoht koos sotsiaalmajutusüksuses olevate ruumide ja asjade ning osutatavate teenuste kasutamise õigusega. Hoone või selle osa tunnistatakse sotsiaalmajutusüksuseks linnavalitsuse korraldusega.
(2) Isik käesoleva korra mõistes on füüsiline isik, kelle elukoht on Eesti Rahvastikuregistri andmetel Tallinna linnas.
(3) Majutusleping on leping, millega antakse isiku kasutusse voodikoht sotsiaalmajutusüksuses.
(1) Isiku sotsiaalmajutusüksusesse majutamise aluseks on isiku arengukava, mille järgi isiku resotsialiseerimise või rehabiliteerimise üheks eelduseks on isiku sotsiaalmajutusüksusesse majutamine või isiku olemasolevalt eluasemelt ümbermajutamine sotsiaalmajutusüksusesse. Isiku arengukava koostab isiku elukohajärgne linnaosa valitsus (edaspidi linnaosa valitsus).
(2) Sotsiaalmajutusüksusesse majutatud isiku resotsialiseerimisplaani koostamist ja täitmist korraldab, sealhulgas sõlmib isikuga Tallinna linna nimel majutuslepingu, Tallinna linna hoolekandeasutus Tallinna Sotsiaaltöö Keskus (edaspidi TSK).
(3) Sotsiaalmajutusüksuses oleva voodikoha kasutamise tasu suuruse kehtestab linnavalitsus.
(4) Sotsiaalmajutusüksusesse majutatud isik jääb Eesti rahvastikuregistrisse oma senise elukohajärgse linnaosa täpsusega.
§ 4. Sotsiaalmajutusüksusesse voodikoha taotlemine
(1) Sotsiaalmajutusüksusesse voodikoha saamiseks esitab isik linnaosa valitsusele korra lisas 1 sätestatud vormikohase avalduse.
(2) Linnaosa valitsus koostab taotleja kohta toimiku, kus käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud avalduse koopiale lisatakse järgmised dokumendid:
1) isikuttõendava dokumendi koopia;
2) pere- või üldarsti hinnang isiku tervislikule seisundile, näidates ära isiku nakkusohtlikkuse ja meditsiinilised erivajadused;
3) isiku arengukava;
4) suunamiskiri sotsiaalmajutusüksusesse.
(3) Linnaosa valitsus annab isiku toimiku TSK-le üle hiljemalt üks kuu enne isiku sotsiaalmajutusüksusesse majutamise otsustamist. Kui isiku sotsiaalmajutusüksusesse majutamise vajadus selgub hiljem, peab linnaosa valitsus andma isiku toimiku TSK-le üle viivitamatult.
§ 5. Majutuslepingu sõlmimise otsustamine
(1) TSK registreerib linnaosa valitsuselt saadud toimiku, kutsub kokku vähemalt üks kord kuus Tallinna Sotsiaal- ja Tervishoiuameti (edaspidi Sotsiaal- ja Tervishoiuamet) juhataja käskkirjaga moodustatud sotsiaalmajutusüksusesse majutamise ja majutuslepingute lõpetamise komisjoni (edaspidi Komisjon), kuhu kuuluvad linnaosade valitsuste sotsiaalhoolekande osakondade esindajad, TSK, Tallinna Linnavaraameti (edaspidi Linnavaraamet) ja Sotsiaal- ja Tervishoiuameti esindaja.
(Tlv m 22.03.2009 nr 22 jõust. 01.04.2009)
(2) Komisjoni koosoleku protokolli alusel esitab TSK Linnavaraametile taotluse majutamist vajavate isikute kohta ning Linnavaraameti juhataja annab välja käskkirja taotluses nimetatud isikutega majutuslepingu sõlmimiseks. Linnavaraamet teeb käskkirja teatavaks linnaosa valitsusele, TSK-le ja linnavara valitsejale, kelle valitsemisel on sotsiaalmajutusüksus. Linnaosa valitsus teeb käskkirja teatavaks isikule, kes taotles voodikohta sotsiaalmajutusüksusesse.
§ 6. Isiku sotsiaalmajutusüksuses viibimine
(1) Käesoleva korra lisa 2 vormi kohase majutuslepingu sõlmimise ja kehtimise eelduseks on, et isik on tasunud voodikoha eest kalendrikuu lõpuni. TSK esitab isikule sotsiaalmajutusüksuse valitseja nimel majutuslepingu alusel arve, isik tasub raha sotsiaalmajutusüksuse valitseja poolt määratud pangakontole.
(2) TSK koostab koostöös isikuga ühe kuu jooksul alates isikuga majutuslepingu sõlmimisest resotsialiseerimisplaani. Kui isiku resotsialiseerimisplaanis sätestatud eesmärgid on täidetud, teavitab TSK sellest linnaosa valitsust ja Linnavaraametit ning lõpetab isikuga sõlmitud majutuslepingu. Vajadusel koostab TSK koostöös isiku ja linnaosa valitsusega uue resotsialiseerimisplaani ja teavitab sellest Linnavaraametit.
(3) Kui isikul puuduvad piisavad rahalised vahendid majutuslepingu alusel sotsiaalmajutusüksuse voodikoha eest tasumiseks, pöördub ta toetuse saamiseks linnaosa valitsuse poole.
§ 7. Sotsiaalmajutusüksuse töökorraldus
(1) Sotsiaalmajutusüksuse korrashoidu korraldab selle linnavara valitseja. Sotsiaalmajutusüksuses olev vara, mida kasutavad sotsiaalmajutusüksusesse majutatud isikud, on selle linnavara valitseja valitsemisel, kelle valitsemisel on sotsiaalmajutusüksus. Nimetatud linnavara valitseja vastutab sotsiaalmajutusüksuse varaga varustatuse eest.
(2) Majutuslepingu alusel saadud tulu kasutab linnavara valitseja sotsiaalmajutusüksuse korrashoiu ja kommunaalkulude katteks. Kui majutuslepingute alusel saadud tulu ei kata sotsiaalmajutusüksuse korrashoiu ja kommunaalkulusid, katab kulud linnavara valitseja Tallinna linna eelarves selleks ettenähtud vahendite arvel.
(3) Käesoleva korraga TSK-le pandud ülesannete täitmiseks vajalikke ruume kasutab TSK sotsiaalmajutusüksuses tasuta ja tähtajatult, kooskõlastades ruumide kasutamise eelnevalt linnavara valitsejaga.
(4) TSK töötajate poolt kasutatav sotsiaalmajutusüksuses asuv vara on Sotsiaal- ja Tervishoiuameti valitsemisel.
(1) Sotsiaal- ja Tervishoiuameti juhatajal kinnitada:
1) isiku sotsiaalmajutusüksusesse suunamise kirja vorm;
2) isiku arengukava vorm;
3) käesoleva korra paragrahvi 4 lõike 2 punktis 2 nimetatud hinnangu vorm;
4) TSK poolt Sotsiaal- ja Tervishoiuametile ning sotsiaalmajutusüksuse valitsejale esitatava sotsiaalmajutusüksuses olevate voodikohtade kasutamise kohta aruandluse vorm;
5) isiku resotsialiseerimisplaani vorm;
6) käesoleva korra paragrahvi 5 lõikes 1 nimetatud Komisjoni töökord;
7) sotsiaalmajutusüksuse sisekorra eeskiri iga sotsiaalmajutusüksuse kohta eraldi. Sotsiaalmajutusüksuse sisekorra eeskiri peab enne kinnitamist olema kooskõlastatud linnavara valitseja poolt, kelle valitsemisel on sotsiaalmajutusüksus.
(2) TSK esitab Sotsiaal- ja Tervishoiuametile ning sotsiaalmajutusüksuse valitsejale aruandluse sotsiaalmajutusüksuses olevate voodikohtade kasutamise kohta üks kord kuus aruandekuule järgneva kuu 10. kuupäevaks.
(3) Erakorralise majutusteenuse osutamiseks hoitakse TSK poolt igas sotsiaalmajutusüksuses vähemalt üks tuba ja selles asuvad voodikohad kasutusse andmata.
(4) Isikuga, kellele sotsiaalmajutusüksuses osutatakse erakorralise majutamise teenust, sõlmitakse majutuslepingerakorralise majutusteenuse osutamiseks vastavalt lisale 3.
Määrus jõustub 25. detsembril 2006.
Lisa 1 AVALDUS SOTSIAALMAJUTUSÜKSUSESSE VOODIKOHA SAAMISEKS
Lisa 2 MAJUTUSLEPING (Tlv m 27.10.2010 nr 83, jõustumine 01.01.2011)
Lisa 3 MAJUTUSLEPING ERAKORRALISE MAJUTUSTEENUSE OSUTAMISEKS


Keila linna eelarvest makstavate sotsiaaltoetuste määramise ja maksmise kord – Riigi Teataja
Keila linna eelarvest makstavate sotsiaaltoetuste määramise ja maksmise kord
Keila linna eelarvest makstavate sotsiaaltoetuste määramise ja maksmise kord - sisukord
§ 1 Määruse reguleerimisala ja eesmärk.
2 TOETUSE TAOTLEMINE, MÄÄRAMINE JA MAKSMINE
§ 5 Toetuse määramine ja arvestamise alused
§ 6 Toetuse maksmine
3 TOETUSTE LIIGID JA MÄÄRAMISE KORD
1 Perekonna sissetulekust mittesõltuvad toetused
§ 8 Esmakordselt kooli mineva lapse toetus
§ 9 Suure pere toetus
§ 10 Juubelitoetus
§ 11 Eestkostel või perekonnas hooldamisel oleva lapse toetus
§ 12 Erivajadusega lapse kooli- ja koolieelse lasteasutuse transpordi toetus
§ 13 Hooldajatoetus puudega lapse hooldajale
§ 14 Hooldajatoetus puudega täisealise isiku hooldajale või täisealise isiku eestkostjale
2 Perekonna sissetulekust sõltuvad toetused
§ 15 Lastega pere toetus
§ 16 Koolitranspordi toetus
§ 17 Toitlustustoetus
§ 18 Ravimitoetus
§ 19 Laste huviringi ja laagritoetus
§ 20 Muudel põhjendatud juhtudel eraldatav sotsiaaltoetus
§ 21 Toetuste määrade kehtestamine
§ 22 Määruse kehtetuks tunnistamine
Keila Linnavolikogu
RT IV, 27.12.2014, 3
Vastu võetud 16.12.2014 nr 13
jõustumine 01.01.2015
Määrus kehtestatakse kohaliku omavalitsuse korralduse seaduse § 6 lõigete 1 ja 3 punkti 1, § 22 lõike 1 punkti 5, sotsiaalhoolekande seaduse § 8 punkti 2, § 23 lõike 1 alusel ja kohaliku omavalitsuse üksuse finantsjuhtimise seaduse § 24 lõike 1 punkti 1 alusel.
§ 1. Määruse reguleerimisala ja eesmärk.
(1) Keila linna eelarvest makstavate sotsiaaltoetuste määramise ja maksmise kord (edaspidi määrus) reguleerib linnaeelarvest makstavate sotsiaaltoetuste taotlemist, määramist ja maksmist.
(2) Määruse eesmärk on Keila linna vähekindlustatud ja/või toimetulekuraskustega perede toimetuleku soodustamine ning laste arenguks võrdsete võimaluste loomine.
1) sotsiaaltoetus (edaspidi toetus) - isiku või perekonna toimetuleku soodustamiseks Keila linna eelarvelistest vahenditest makstav rahaline toetus;
2) Keila linna elanik - isik, kelle elukoht on Eesti rahvastikuregistri andmetel Keila linn;
3) perekond - abielus või abielulistes suhetes olevad samas eluruumis elavad isikud, nende abivajavad lapsed ja vanemad või muud üht või enamat tuluallikat ühiselt kasutavad või ühise majapidamisega isikud;
4) perekonnaliige - isik, tema abikaasa või temaga koos elav elukaaslane, nende ülalpidamisel olevad lapsed ja vanemad, kui nad elavad ühes leibkonnas, st kasutavad sissetulekuid ühiselt ja neil on ühine majapidamine;
5) perekonna sissetulek - kõik netotulud, v.a riigi- ja linnaeelarve vahenditest makstavad ühekordsed sotsiaaltoetused ja puuetega inimeste sotsiaaltoetuse seaduse alusel makstavad toetused;
6) eluruumi alalised kulud - taotleja kasutuses oleva eluruumi jooksval kuul tasumisele kuuluvad:
- tegelik korteriüür või hooldustasu;
- kütteks ja soojaveevarustuseks tarbitud soojusenergia või kütuse maksumus;
- tarbitud vee- ja kanalisatsiooniteenuste maksumus;
- tarbitud elektrienergia maksumus;
- tarbitud majapidamisgaasi maksumus;
- maamaksukulud, mille arvestamise aluseks on kolmekordne elamualune pind;
- hoonekindlustuse kulud, mis on arvestatud kasutatavale eluruumile;
- tegelik olmejäätmete veotasu;
- eluasemelaenu või -liisingu intress mitte rohkem kui 3,20 eurot eluruumi ühe ruutmeetri kohta kuus;
7) hooldatav - täisealine isik, kes vaimse või kehalise puude tõttu vajab abi oma õiguste teostamiseks ja kohustuste täitmiseks ja kes on Keila linna elanik;
8) täisealise puudega isiku hooldaja - hooldatavale kõrvalabi, juhendamist või järelevalvet tagav Keila linnavalitsuse (edaspidi linnavalitsus) poolt määratud teovõimeline isik kellele ei ole määratud rasket või sügavat puuet;
9) puudega lapse hooldaja - tema seaduslik esindaja või perekonnas hooldaja, kes ei saa töötada puudega lapse hooldamise tõttu;
10) hooldusvajadus - sotsiaaltöötaja poolt hooldusvajaduse hindamise instrumendi alusel hinnatud abi, toetuse ja järelevalve vajadus igapäevatoimingute sooritamisel;
11) sotsiaaltoetuste määr - puuetega inimeste sotsiaaltoetuste määr, mis kehtestatakse Riigikogu poolt igaks eelarveaastaks riigieelarvega.
(1) Toetusi on õigus saada Keila linna elanikul, välja arvatud käesoleva paragrahvi lõikes 2 sätestatud juhtudel.
(2) Toetuse saaja ei pea olema Keila linna elanik, kui ta on alaealise lapse eestkostja või lapse perekonnas hooldaja ja laps on Keila linna elanik või kui ta on täisealise isiku hooldaja või eestkostja ja hooldatav või eestkostetav on Keila linna elanik.
2. peatükk TOETUSE TAOTLEMINE, MÄÄRAMINE JA MAKSMINE
(1) Toetuse taotlemiseks esitab taotleja linnavalitsusele allkirjastatud avalduse, kui määruses ei ole sätestatud teisiti.
(2) Sissetulekust sõltuva toetuse taotlusele tuleb lisada andmed taotleja ja tema perekonnaliikmete sissetulekute kohta, jooksval kuul tasumisele kuuluvate eluruumi alaliste kulude kuludokumentide koopiad ja kompenseerimisele kuuluvate kulutuste suurust tõendavad dokumendid.
(3) Linnavalitsusel on avalduse menetlemiseks õigus nõuda ja kontrollida esitatud andmete õigsust, sissetulekuid tõendavaid lisadokumente või muid täiendavaid andmeid sh väljavõtteid arvelduskontodest, kinnistusraamatust, äriregistrist.
(4) Toetuse taotleja vastutab esitatud andmete õigsuse eest. Valeandmetele tuginedes määratud ja väljamakstud toetus nõutakse tagasi seaduses sätestatud korras.
§ 5. Toetuse määramine ja arvestamise alused
(1) Sissetulekust sõltuva toetuse määramise otsustab linnavalitsus oma istungil nõuetekohaselt vormistatud taotluse alusel 30 päeva jooksul arvates taotluse saamise päevast, kui määruses ei ole sätestatud teisiti.
(2) Otsus taotluse rahuldamata jätmise kohta koos vastava põhjendusega tehakse taotlejale teatavaks viie tööpäeva jooksul, arvates otsuse tegemise päevast.
(3) Linnavalitsusel on õigustoetuse taotluse puhul teha põhjendatud juhtudel toetuse taotleja kasuks erandeid määrusega kehtestatud toetuse taotlemise tingimustes.
(4) Perekonna sissetulekust sõltuva toetuse taotlemiseks tekib õigus, kui pärast üksi elava isiku või perekonna kõigi liikmete eelmise kuu netosissetulekust eluruumi alaliste kulude kandmist jääb ühe inimese kohta kätte vähem kui 180 eurot.
§ 6. Toetuse maksmine
(1) Toetus makstakse vastavalt taotleja soovile välja sularahas või kantakse taotleja pangakontole.
(2) Taotleja nõusolekul võib toetuse välja maksta taotleja poolt volitatud isiku pangakontole, teenust osutanud isiku või asutuse arvelduskontole.
(3) Sissetulekust sõltuv toetus makstakse välja pärast linnavalitsuse vastava korralduse vastuvõtmist 7 päeva jooksul
(4) Toetusi makstakse linnaeelarves vastavate vahendite olemasolul.
3. peatükk TOETUSTE LIIGID JA MÄÄRAMISE KORD
1. jagu Perekonna sissetulekust mittesõltuvad toetused
(1) Toetust makstakse ühele lapse vanematest tingimusel, et laps on Keila elanik ning üks vanematest on Keila linna elanik olnud vähemalt jooksva aasta 1. jaanuarist enne lapse sündi.
(2) Toetus makstakse välja valdkonna abilinnapea kinnitatud nimekirja alusel kahes osas:
1) esimene osa - 60% sünnitoetuse määrast - pärast avalduse esitamist 30 päeva jooksul;
2) teine osa - 40% sünnitoetuse määrast - pärast lapse üheaastaseks saamist 30 päeva jooksul;
(3) Toetuse teine osa makstakse tingimusel, et lapse ja vähemalt ühe vanema rahvastikuregistrijärgne elukoht on olnud alates sünnitoetuse esimese osa saamisest katkematult Keila linn.
(4) Toetuse suuruse määramisel lähtutakse lapse sündimise kuupäeval kehtivast toetuse määrast.
(5) Taotluse sünnitoetuse saamiseks saab esitada kuue kuu jooksul pärast lapse sündi.
§ 8. Esmakordselt kooli mineva lapse toetus
(1) Toetust makstakse ühele vanemale tingimusel, et laps on Keila linna elanik ja üks vanematest on Keila linna elanik olnud vähemalt jooksva aasta 1. jaanuarist enne lapse esmakordselt kooli minekut.
(2) Taotluse toetuse saamiseks saab esitada koolimineku aastal alates 1. augustist kuni 30. oktoobrini.
(3) Toetus määratakse ja makstakse välja valdkonna abilinnapea kinnitatud nimekirja alusel 30 kalendripäeva jooksul avalduse esitamisest.
(4) Toetust makstakse juhul, kui lapse vanematel ei ole täitmata rahalisi kohustusi linnavalitsuse ees.
§ 9. Suure pere toetus
(1) Toetust maksatakse perekonnale, kes kasvatab vähemalt nelja alaealist last. Toetust makstakse üks kord aastas ühele vanemale tingimusel, et lapsed ja vanem on Keila linna elanikud.
(2) Jooksval aastal täisealiseks saav laps loetakse alaealiseks.
(3) Toetus määratakse ja makstakse rahvastikuregistri andmete põhjal jooksva aasta 1. mai seisuga valdkonna abilinnapea kinnitatud nimekirja alusel.
§ 10. Juubelitoetus
(1) Toetust makstakse Keila linna elanikele alates 75-ndast sünnipäevast ja iga järgneva 0 või 5-ga lõppeva sünnipäeva puhul rahvastikuregistri andmete põhjal.
(2) Toetus määratakse ja makstakse välja peale toetuse saaja poolt pangakonto numbri esitamist valdkonna abilinnapea kinnitatud nimekirja alusel toetuse saaja sünnipäevakuu jooksul.
§ 11. Eestkostel või perekonnas hooldamisel oleva lapse toetus
(1) Toetust makstakse vanemliku hoolitsuseta alaealise lapse eestkostjale või lapse perekonnas hooldajale tingimusel, et laps on Keila linna elanik.
(2) Kui laps õpib põhikoolis või gümnaasiumis või põhikooli baasil kutseõppeasutuses, makstakse toetust kuni lapse 19-aastaseks saamiseni. 19-aastaseks saamisel jätkatakse toetuse maksmist jooksva õppeaasta lõpuni.
(3) Toetust makstakse erivajadusega lapse ja õpilase õppeasutusse või koolieelsesse lasteasutusse ja sealt tagasi sõiduks tehtud kulutuste kompenseerimiseks kuni lapse 24-aastaseks saamiseni. 24-aastaseks saamisel makstakse toetust jooksva õppeaasta lõpuni.
§ 12. Erivajadusega lapse kooli- ja koolieelse lasteasutuse transpordi toetus
(1) Toetust makstakse erivajadusega lapse ja õpilase õppeasutusse või koolieelsesse lasteasutusse ja sealt tagasi sõiduks tehtud kulutuste kompenseerimiseks kuni lapse 24-aastaseks saamiseni. 24-aastaseks saamisel makstakse toetust jooksva õppeaasta lõpuni.
(2) Toetuse taotlemiseks esitatakse linnavalitsusele vormikohane avaldus üks kord õppeaastas.
(3) Sõidukulude aruanne koos kuludokumentidega (sõidupiletid, kuukaardid, bensiinitšekid) esitatakse igakuiselt aruandekuule järgneva kuu jooksul.
(4) Toetus määratakse ja makstakse välja valdkonna abilinnapea kinnitatud nimekirja alusel 30 kalendripäeva jooksul aruande esitamisest.
§ 13. Hooldajatoetus puudega lapse hooldajale
(1) Toetust makstakse 3 kuni 18-aastase puudega lapse hooldamise eest lapse seaduslikule esindajale, hooldajale või eestkostjale, kes ei saa töötada lapse hooldamise tõttu.
(2) Toetuse taotlemiseks esitab puudega lapse seaduslik esindaja või perekonnas hooldaja, või eestkostja, kes ei saa töötada puudega lapse hooldamise tõttu, vormikohase avalduse koos vajalike lisadokumentidega (otsus puude määramise kohta, rehabilitatsiooniplaan) linnavalitsusele. Toetuse maksmine otsustatakse pärast pädeva linnavalitsuse ametniku poolt läbi viidud vestlust või sotsiaaltöötaja poolt läbi viidud hooldusvajaduse hindamist ja vormistatakse linnavalitsuse korraldusega 30 päeva jooksul avalduse esitamisest.
(3) Toetust makstakse igakuiselt valdkonna abilinnapea kinnitatud nimekirja alusel hiljemalt 25-ndaks kuupäevaks.
(4) Toetuse suuruseks on 100 protsenti sotsiaaltoetuste määrast.
§ 14. Hooldajatoetus puudega täisealise isiku hooldajale või täisealise isiku eestkostjale
(1) Toetust makstakse, kui hooldusvajadusega isiku iseseisvat toimetulekut ja sotsiaalset osalemist ei ole võimalik täielikult toetada sotsiaalteenuste, täiendavate toetuste või muu abi osutamisega.
(2) Toetuse taotlemiseks esitab hooldaja või eestkostja vormikohase avalduse koos vajalike lisadokumentidega linnavalitsusele. Toetuse maksmine otsustatakse pärast sotsiaaltöötaja poolt läbi viidud hooldusvajaduse hindamist ja vormistatakse linnavalitsuse korraldusega 45 päeva jooksul avalduse esitamisest.
(3) 18-aastase ja vanema sügava puudega inimese hooldajale või täisealise isiku eestkostjale makstakse toetust maksimaalselt 200 protsenti sotsiaaltoetuste määrast.
(4) 18-aastase ja vanema raske puudega inimese hooldajale või täisealise isiku eestkostjale makstakse toetust maksimaalselt 100 protsenti sotsiaaltoetuste määrast.
(5) Toetust makstakse igakuiselt hiljemalt 25-ndaks kuupäevaks.
2. jagu Perekonna sissetulekust sõltuvad toetused
§ 15. Lastega pere toetus
Toetust makstakse lapse vanemale, eestkostjale või lepingulisele hooldajale lapsele vajalike koolitarvete, riiete ja muu hädavajaliku ostmiseks tehtud kulutuste osaliseks kompenseerimiseks.
§ 16. Koolitranspordi toetus
(1) Toetust makstakse koolitranspordi kulude osaliseks kompenseerimiseks juhul, kui taotleja ning õpilane on Keila linna elanikud, õpilane õpib põhikoolis või gümnaasiumis või põhikooli baasil kutseõppeasutuses väljaspool Keila linna ja õpingud väljaspool Keila linna on põhjendatud.
(2) Toetuse taotlemiseks esitatakse linnavalitsusele vormikohane avaldus kaks korda õppeaastas (I ja II poolaastal). Avalduses sisalduvate andmete muutumise korral on taotleja kohustatud sellest linnavalitsust viivitamatult informeerima.
(4) Toetuse määramise otsustab linnavalitsus oma istungil nõuetekohaselt esitatud aruande alusel 30 päeva jooksul arvates aruande saamise päevast.
§ 17. Toitlustustoetus
(1) Toitlustustoetust makstakse koolieelses lasteasutuses käiva või põhikoolis või gümnaasiumis või põhikooli baasil kutseõppeasutuses õppiva lapse lasteaiatoidu või koolieine maksumuse kompenseerimiseks.
(2) Toitlustustoetuse taotlemiseks esitatakse linnavalitsusele avaldus kaks korda õppeaastas (I ja II poolaastal). Avalduses sisalduvate andmete muutumise korral on taotleja kohustatud sellest linnavalitsust viivitamatult informeerima.
(3) Toitlustustoetust makstakse toitlustamisteenust osutavale ettevõttele igakuiselt esitatud arve alusel.
§ 18. Ravimitoetus
(1) Toetust makstakse retseptiravimite ostmiseks tehtud kulutuste kompenseerimiseks apteegist väljastatud nimelise arve/kviitungi alusel.
(2) Toetuse taotlemiseks esitatakse avaldus neli korda aastas kvartali viimasel kuul.
§ 19. Laste huviringi ja laagritoetus
Toetust makstakse laste huviringide ja laagrite kulutuste osaliseks või täielikuks kompenseerimiseks kuludokumentide alusel.
§ 20. Muudel põhjendatud juhtudel eraldatav sotsiaaltoetus
Toetust võib maksta lisaks määruse § 15 - § 19 nimetatud toetustele ka muude põhjendatud kulutuste hüvitamiseks.
§ 21. Toetuste määrade kehtestamine
(1) Määrusega kehtestatud toetuste määrad jooksvaks eelarveaastaks kinnitab Keila Linnavolikogu linnaeelarve vastuvõtmisel.
(2) Kui linnaeelarve ei ole eelarveaasta alguseks vastu võetud, makstakse määruse alusel toetust lähtuvalt linnaeelarve eelnõus kavandatud toetuste määradest.
§ 22. Määruse kehtetuks tunnistamine
Keila linnavolikogu 25.01.2011 määrus nr 2 „Keila linna eelarvest täiendavate sotsiaaltoetuste määramise ja maksmise kord“ tunnistatakse kehtetuks.
Määrus jõustub 01.01.2015.
Tanel Mõistus


text:
Millal võtab Euroopa Liidu Kohus esitatud küsimuse sisulisele arutamisele? - Raamatupidaja
Millal võtab Euroopa Liidu Kohus esitatud küsimuse sisulisele arutamisele?
13. juuli 2017 11:30
Kohus ei võta kõiki vaidlusi menetlusse
Euroopa Liidu Kohus (edaspidi Euroopa Kohus) ei anna kaugeltki kõigile eelotsuse taotlustele sisulist hinnangut, nii nagu Riigikohus ei võta kõiki vaidlusi oma menetlusse. Selle tõttu on hea teada, mis tingimused peavad olema täidetud, et Euroopa Kohus asjale ka sisulise hinnagu annaks.
Ühes hiljutises lahendis[1] tõi Euroopa Kohus välja mitmed asjaolud, mille esinemisel ei ole eelotsuse taotlus Euroopa Kohtule vastuvõetav.
Rumeenia eraisik D. Marcu tegi müüjana 35 kinnisvaratehingut, mis puudutasid tema isiklikus omandis olevaid maatükke ja kortereid. Tehinguid tegi ta nii füüsiliste isikutega, kes ei olnud käibemaksukohustuslasena registreeritud, kui ka Rumeenia juriidiliste isikutega, kes olid käibemaksukohustuslastena registreeritud. D.Marcu ise ei olnud tehingute tegemise ajal registreeritud käibemaksukohustuslasena, ei saanud nendelt tehingutelt käibemaksu ega maksnud seda riigile. Rumeenia maksuhaldur otsutas hiljem, et müüja oleks ikkagi pidanud ennast registreerima käibemaksukohustuslaseks, kuna ületas oma tehingute mahuga käibemaksukohustuslaseks registreerimise piirmäära. Müüja vaidlustas maksuotsuse ja soovis, et nende tehingute osas, mida ta tegi juriidiliste isikutega kohaldataks siseriiklikku pöördmaksustamist. Ehk, siis mitte tema müüjana ei peaks tagasiulatuvalt käibemaksu tasuma, vaid ostjad.
Euroopa Liidu kohus ei teinud selle eelotsuse taotluse osas sisulist pöördmaksustamise kohaldamise analüüsi vaid teatas, et eelotsus tervikuna ei ole vastuvõetav.
- Kinnisvaratehingutest üks oli tehtud enne Rumeenia Euroopa Liiduga liitumist. Euroopa Liidu Kohus on aga pädev tõlgendama Euuroopa Liidu õigust uues liikmesriigis alles pärast selle riigi liitumist[2].
- Teise asjaoluna märkis Euroopa Kohus, et osad vaidlusalustest kinnisvaratehingutest toimusid käibemaksudirektiivi 2006/112/EU kehtivuse ajal, mille tõttu ei ole nendele tehingutele enam kohaldatav käibemaksu kuues direktiiv 77/388, mis kaotas kehtivuse käibemaksudirektiivi 2006/112/EU jõustumisega. Selle tõttu on eelotsuse analüüsis asjasse puutuvad vaid direktiivi 2006/112/EU sätted.
- Kolmanda asjaoluna tekkis Euroopa Kohtul küsimus, kas eelotsuse taotluse vastus on põhikohtuasja lahendamiseks üldse tarvilik. Kas füüsilisest isikust kinnistuste müüjat saab antud tingimustel käsitleda käibemaksukohustuslasena direktiivi art 9 tähenduses. Kui füüsilisest isikust kinnistute müüjat maksukohustuslasena määratleda ei saa, tuleb Euroopa komisjoni hinnangul põhikohtuasjas käsitletav maksuotsus tühistada ilma, et Euroopa Kohtule edastatud küsimus tekiks.
Euroopa Kohus selgitas, et nende ülesanne ei ole otsustada siseriiklike õigusnormide tõlgendamise ja kohaldatavuse üle ega teha kindlaks põhikohtuasjas vaidluse lahendamiseks tähtsust omavaid asjaolusid. Nimelt peab Euroopa Kohus Euroopa Liidu ja siseriiklike kohtute pädevuse jaotuse raames võtma arvesse eelotsusetaotluses kirjeldatud faktilist ja õiguslikku konteksti, millega seoses eelotsuse küsimus on esitatud[3]. Ehk, siis Euroopa Kohus ei kontrolli vaidluse asjaolusid ega otsusta siseriiklike õigusnormide tõlgendamise üle.
Antud juhul ei vaidlustanud eraiskust müüja oma tagasiulatuvat maksukohustuslaseks registreerimist ja eelotsuse taotluse saatnud siseriiklik kohus kinnitas samuti tema maksukohustuslase staatust, seega Euroopa Liidu kohus luges sellel asjaolul eelotsuse taotluse vastuvõetavaks.
- Neljandaks tuleneb Euroopa Kohtu väljakujunenud praktikast, et Euroopa Kohus lükkab liikmesriigi kohtu esitatud taotluse vastuvõetamatuse tõttu tagasi, kui on ilmne, et taotletav liidu õiguse tõlgendus ei ole mingil viisil seotud põhikohtuasja faktiliste asjaolude või esemega, kui probleem on hüpoteetiline või kui Euroopa Kohtule ei ole teada vajalikke faktilisi ja õiguslikke asjaolusid, et anda tarvilik vastus talle esitatud küsimustele[4].
Antud küsimuses leidis Euroopa Kohus, et probleem on hüpoteetiline ja luges sellega eelotsusetaotluse vastuvõetamatuks.
Esiteks ei selgunud eelotsuse taotlusest, mis liiki kinnisasjadega oli tegemist. Käibemaksudirektiiv lubab vabatahtlikult maksustada (kohaldada siseriiklikku pöördmaksustamist) ehitamiseks mittemõeldud maad ja maad koos kasutuses olnud ehitisega.
Teiseks peab siseriikliku pöördmaksustamise rakendamiseks maksukohustuslane vabatahtliku maksustamise ise valima. Põhikohtuasjas, aga ei valinud füüsiline isik ei maksukohustuslaseks olemist (maksuhaldur registreeris ta tagasiulatuvalt maksukohustuslaseks) ega ka tehingute vabatahtlikku maksustamist.
Järelikult ei ole nendel asjaoludel siseriikliku pöördmaksustamise kohaldamine võimalik ja eelotsuses pöördmaksustamise mehhanismide kirjeldus ning analüüs siseriiklikule kohtule asja lahendamiseks vajalik.
Kokkuvõtvalt võib öelda, et eelostuse taotluse vastuvõetavuse kohapealt on oluline:
Kas siseriiklik kohus küsib õige käibemaksudirektiivi kohaldamise kohta?
Kas vaidlusalused sündmused toimusid ajal, kui riik oli Euroopa Liidu õiguse kohaldamisalas?
Kas eelotsuse taotluse vastus on põhikohtuasja lahendamiseks üldse tarvilik?
Kas taotletav liidu õiguse tõlgendus on mingil viisil seotud põhikohtuasja faktiliste asjaolude või esemega?
Kas probleem on hüpoteetiline?
Kas Euroopa Kohtule on teada vajalikud faktilised ja õiguslikud asjaolusid, et anda tarvilik vastus talle esitatud küsimustele?
[1] Dumitru Marcu, C-392/16.
[2] Ynos, C?302/04, punkt 36 ja seal viidatud kohtupraktika.
[3] Kostov, C?62/12, punkt 25.
[4] Pérez Retamero, C?97/16, punkt 22 ja seal viidatud kohtupraktika.
URL: http://www.raamatupidaja.ee/uudised/2017/07/13/millal-votab-euroopa-liidu-kohus-esitatud-kusimuse-sisulisele-arutamisele

matches: Kohus Kohus Kohus Kohus Riigikohus Kohus Kohus kohus Kohus Kohus Kohus Kohus kohus kohus Kohus kohus