Väljaandja:RiigikoguAkti liik:seadusTeksti liik:algtekstJõustumise kp:11.03.2007Avaldamismärge:RT I 2007, 19, 94
Jäätmeseaduse muutmise seadusVastu võetud 08.02.2007
Välja kuulutatud Vabariigi Presidendi 21. veebruari 2007. a otsusega nr 111 I. Jäätmeseaduses (RT I 2004, 9, 52; 2006, 28, 209) tehakse järgmised muudatused: § 1. Jäätmeseaduse tekstis asendatakse sõnad «kohaliku omavalitsuse organ» sõnadega «kohaliku omavalitsuse üksus» vastavas käändes. § 2. Paragrahvi 1: 1) lõike 2 preambul muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt: « (2) Käesoleva seaduse reguleerimisalasse ei kuulu osas, kui see on reguleeritud teiste seadustega:»; 2) lõike 2 punkt 1 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt: « 1) välisõhku heidetavad saasteained ja heited;»; 3) lõike 2 punkt 2 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt: « 2) reovesi ja koos reoveega käitlemisele kuuluvad või keskkonda heidetavad jäätmed, välja arvatud reovee käitlemise tulemusel tekkivad jäätmed;»; 4) lõike 2 punkt 5 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt: « 5) loomsete jäätmete ja kõrvalsaaduste, sealhulgas loomakorjuste käitlemine;»; 5) lõike 2 punkt 7 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt: « 7) maavarade uuringute, kaevandamise, töötlemise ja ladustamise tulemusena tekkivad jäätmed ning karjääride tootmisjäägid;»; 6) lõiget 2 täiendatakse punktiga 8 järgmises sõnastuses: « 8) ehitise püstitamisel tekkinud kaevis, kui selles sisalduvad saasteained ei ületa õigusaktidega kehtestatud piirkontsentratsioone.»; 7) lõige 4 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt: « (4) Käesolevas seaduses ettenähtud haldusmenetlusele kohaldatakse haldusmenetluse seaduse sätteid, arvestades käesoleva seaduse erisusi. Käesoleva seaduse § 73 lõike 2 punktides 1–6 nimetatud tegevusloa ja ohtlike jäätmete käitluslitsentsi andmise ja muutmise ning jäätmekavade koostamise ja muutmise menetlusele kohaldatakse avatud menetluse sätteid, arvestades käesoleva seaduse erisusi.» § 3. Paragrahvi 6 täiendatakse lõikega 3 järgmises sõnastuses: « (3) Jäätmete koostise, sealhulgas ohtlike ainete sisalduse vahetul määramisel tuleb mõõtetulemuse jälgitavuse saavutamiseks ja tõendamiseks lähtuda mõõteseaduse § 5 lõikes 1 kehtestatud nõuetest.» § 4. Paragrahvi 7 tekstist jäetakse välja teine lause. § 5. Paragrahvides 9 ja 10 asendatakse sõnad «seaduse alusel asutatud muu asutus» sõnadega «riigi või kohaliku omavalitsuse asutus» vastavas käändes. § 6. Paragrahvi 11 lõige 2 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt: « (2) Jäätmehoolduse, välja arvatud jäätmekäitluse üle teostatava järelevalve kulud kannab jäätmevaldaja ning seadusega ettenähtud juhtudel tootja või isik, kelle valduses on käideldavad jäätmed olnud.» § 7. Paragrahvi 14: 1) pealkiri muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt: « § 14. Jäätmete kogumine ja vedamine»; 2) senine tekst loetakse lõikeks 1 ja paragrahvi täiendatakse lõigetega 2 ja 3 järgmises sõnastuses: « (2) Jäätmete vedamine on jäätmesaadetise toimetamine veovahendiga lähtekohast sihtpunkti. Jäätmete vedamine hõlmab jäätmesaadetise peale- ja mahalaadimist ning jäätmeveose komplekteerimist mitmest saadetisest, kuid ei hõlma käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud toiminguid. (3) Jäätmete vedajat ei loeta jäätmevaldajaks, kui tema ülesandeks on ainult üleantud jäätmesaadetise toimetamine üleandja poolt määratud sihtpunkti või selle edastamine esialgsel kujul saadetise vastuvõtmiseks volitatud isikule, juhul kui jäätmete üleandja ja vedaja vahel sõlmitud veolepingus ei ole kokku lepitud teisiti.» § 8. Paragrahvi 16 lõige 2 tunnistatakse kehtetuks. § 9. Paragrahvi 19: 1) lõige 2 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt: « (2) Jäätmekäitluskoht on ka maa-ala, kus jäätmete taaskasutamine võimaldab parendada mullaviljakust, maa-ala keskkonnaseisundit või selle kasutusvõimalusi või maa-ala, kus tehakse jäätmete taaskasutamise või kõrvaldamise toiminguid, milleks ehitise olemasolu ei ole vajalik.»; 2) lõige 3 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt: « (3) Jäätmekäitluskohaks ei loeta jäätmekogumisnõu, -konteinerit või muud -mahutit, mis on ette nähtud vaid ühte liiki tava- või ohtlike jäätmete esmakogumiseks jäätmetekitajalt, samuti ehitisi või teisaldatavaid hoiukohti, kuhu eelnimetatud mahutid tavajäätmete kogumiseks on paigutatud, või ehitisi, mida kasutatakse olmes tekkinud pakendijäätmete esmakogumiseks.» § 10. Paragrahvi 23: 1) pealkiri muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt: « § 23. Tootja, tootjate ühendus ja turustaja»; 2) senine tekst loetakse lõikeks 1 ja paragrahvi täiendatakse lõigetega 2–5 järgmises sõnastuses: « (2) Isikut, kes üksnes rahastab rahastamislepingu alusel (näiteks pank), ei loeta tootjaks, kui ta ei tegutse tootjana käesoleva paragrahvi lõike 1 kohaselt. (3) Käesoleva seaduse mõistes on tootjate ühendus mittetulundusühing või muu majanduslikku tulu mittetaotlev organisatsioon, mille liikmeteks on üksnes tootjad või tootjate ühendused ning mille üheks eesmärgiks on teatud liiki probleemtoodetest tekkinud jäätmete kogumise ja taaskasutamise korraldamine või finantseerimine. (4) Tootjate ühendus peab tagama:1) kõigile vastavat liiki probleemtoodete tootjatele juurdepääsu tootjate ühenduse teenustele;2) kohustused lepinguga üle andnud või tootjate ühendusega liitunud tootjalt tasu kogumise võrdsetel tingimustel ja teenuste pakkumise neile, lähtudes üksnes nende turuosast seda tüüpi seadmete turul;3) jäätmete käitlemisega seotud teenuse ostmise konkurentsi alusel;4) jäätmete kogumise ja taaskasutamisega seotud andmete kättesaadavuse Keskkonnaministeeriumile ja järelevalve õigust omavale isikule. (5) Turustaja käesoleva seaduse tähenduses on isik, kes kaubanduslikel alustel pakub tooteid isikutele, kes kavatsevad neid tooteid kasutada.» § 11. Paragrahvi 25: 1) lõike 2 punkt 3 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt: « 3) mootorsõidukid ja nende osad, sealhulgas rehvid;»; 2) lõiget 2 täiendatakse punktiga 5 järgmises sõnastuses: « 5) vanarehvid.»; 3) lõiget 3 täiendatakse punktiga 5 järgmises sõnastuses: « 5) rehv on mootorsõiduki ja selle haagise rehv.»; 4) lõige 4 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt: « (4) Keskkonnaministril on õigus määrusega kehtestada probleemtoodete märgistamise viis ja kord.» § 12. Paragrahvi 26: 1) lõiget 1 täiendatakse lausega järgmises sõnastuses: «Tootja võib valida, kas ta täidab kohustused individuaalselt, annab need kirjaliku lepinguga üle tootjate ühendusele või ühineb tootjate ühendusega.»; 2) täiendatakse lõigetega 11 ja 12 järgmises sõnastuses: « (11) Isikule, kes võtab tarbijalt vastu probleemtootest tekkinud jäätmed, kohaldatakse käesoleva paragrahvi lõikes 3 sätestatud kohustused. (12) Turustajale kohaldatakse tootja kohta sätestatut, kui turustaja müüb edasi tooteid, mille on valmistanud või turule lasknud probleemtooteregistris registreerimata tootja.»; 3) lõige 4 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt: « (4) Käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud jäätmete jäätmehoolduse kulud kannab tootja või tootjate ühendus. Käesoleva paragrahvi lõikes 11 nimetatud isik kannab tarbijalt vastuvõetud probleemtoodetest tekkinud jäätmete käitlemise kulud.»; 4) täiendatakse lõigetega 41, 42 ja 43 järgmises sõnastuses: « (41) Kui tootjale tagastataval mootorsõidukil puuduvad varem selle mootorsõiduki komplektis olnud materjalimahukuselt või tehniliselt olulised osad nagu kere, sillad, mootor, käigukast, katalüsaator või elektrooniline juhtplokk või kui mootorsõidukile on lisatud muid jäätmeid, võib tootja jäätmevaldajalt nõuda osalist jäätmekäitluskulude kandmist, võttes arvesse puuduvate osade materjali väärtuse tagastatavas sõidukis ja sõidukile lisatud jäätmete käitluskulud. (42) Kui tootjale tagastatavast elektri- ja elektroonikaseadmetest tekkinud jäätmed ei ole algse seadmega võrreldes komplektsed ning neis puuduvad varem seadme komplektis või koostises olnud materjalimahukuselt ja maksumuselt või jäätmete ohtlikkuse seisukohalt olulised osad või kui seadmele on lisatud muid jäätmeid, võib tootja jäätmevaldajalt nõuda osalist jäätmekäitluskulude kandmist. Vaidlused seadme komplektsuse üle lahendab linna- või vallavalitsuse volitatud isik. (43) Mootorsõidukeid ja mootorsõiduki haagiseid turule toov tootja peab mootorsõidukite ja mootorsõiduki haagise rehvide osas pidama eraldi arvestust rehvide koguse ja massi üle ning korraldama kasutuselt kõrvaldatud vanarehvide kogumise ja taaskasutamise. Kasutuselt kõrvaldatud vanarehvide kogumise, tootjale tagastamise ning taaskasutamise või kõrvaldamise nõuded ja korra kehtestab Vabariigi Valitsus või tema volitusel keskkonnaminister.»; 5) lõige 5 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt: « (5) Enne probleemtoote suhtes kohalduvate tootja kohustuste tekkimist turule lastud probleemtoodetest tekkinud jäätmete (endisaegsed jäätmed) jäätmehoolduse tagamise ning selle finantseerimise kohustused lasuvad tootjatel, kes vastavate probleemtoodete jäätmeteks muutmise ajal turul tegutsevad, proportsionaalselt nende osaga seda tüüpi seadmete turul.»; 6) lõige 6 tunnistatakse kehtetuks; 7) täiendatakse lõikega 9 järgmises sõnastuses: « (9) Käesoleva seadusega sätestatud kohustused kirjaliku lepinguga tootjate ühendusele üle andnud tootja, kes on täitnud oma kohustused tootjate ühenduse ees, ei ole vastutav probleemtoodetest tekkinud jäätmete kogumise ja taaskasutamise sihtarvude täitmise ning probleemtooteregistrile andmete edastamise eest.» § 13. Paragrahvi 261: 1) lõige 1 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt: « (1) Probleemtooteregister on riiklik register andmekogude seaduse tähenduses, kuhu koondatakse andmed probleemtoodete tootjate kohta ning kus hoitakse ja töödeldakse Eestis toodetud, Eestisse sisseveetud ja Eestist väljaveetud probleemtoodete ja probleemtoodetest tekkinud jäätmete taaskasutamise andmeid.»; 2) täiendatakse lõikega 11 järgmises sõnastuses: « (11) Tootjad on kohustatud end registreerima probleemtooteregistris ja esitama registrisse andmeid.»; 3) täiendatakse lõikega 4 järgmises sõnastuses: « (4) Keskkonnaministril on õigus oma määrusega kehtestada probleemtoodetest tekkinud jäätmete täpsustatud nimistu vastavuses käesoleva seaduse § 2 lõike 4 alusel koostatud jäätmenimistuga, kui see on vajalik jäätmete täpsemaks määratlemiseks ja taaskasutamise andmete kandmiseks probleemtooteregistrisse.» § 14. Paragrahvi 262 täiendatakse lõigetega 3 ja 4 järgmises sõnastuses: « (3) Enne 2005. aasta 13. augustit turustatud muudest kui kodumajapidamise elektri- ja elektroonikaseadmetest tekkinud elektroonikaromude kokkukogumise ja taaskasutamise või kõrvaldamise kulud kannab jäätmevaldaja, kui ta ei ole asendanud neid seadmeid uute samalaadsete seadmetega või seadmetega, mis täidavad sama funktsiooni. (4) Iga tootja vastutab oma alates 2005. aasta 13. augustist turule lastud toodetest tekkinud jäätmete kokkukogumise ja taaskasutamise või kõrvaldamise eest.» § 15. Seadust täiendatakse §-dega 263 ja 264 järgmises sõnastuses: « § 263. Romusõidukite kogumisel ja tootjale tagastamisel tekkinud kulude katmine (1) Tootja kannab romusõidukite vastuvõtmise ja nende käitlemisega seotud kulud proportsionaalselt liiklusregistris eelmisel kalendriaastal esmaselt registreeritud mootorsõidukite margipõhise turuosaga. (2) Käesoleva seaduse § 26 lõikes 41 märgitud mootorsõidukite kogumisel võib tootja nõuda, et puuduva osa jääkväärtuse hinnast kompenseerib jäätmevaldaja. Puuduva osa jääkväärtus ei saa ületada puuduva osa materjali jääkväärtust. (3) Käesoleva paragrahvi lõikes 2 sätestatut ei kohaldata, kui romusõiduki osa puudub väärteo või kuriteo tagajärjel, välja arvatud juhul, kui väärteo või kuriteo pani toime jäätmevaldaja. (4) Tootja ja turustaja on kohustatud sõidukite äravisatud osa jäätmevaldajatelt tasuta tagasi võtma sõltumata sellest, kas jäätmevaldaja kavatseb selle asendada uuega või mitte. § 264. Probleemtoodete kogumisel ja taaskasutamisel tekkinud kulude jagamine tootjate ja tootjate ühenduste vahel Igal tootjal ja tootjate ühendusel, kes on taaskasutanud probleemtoodetest tekkinud jäätmeid üle keskmise taaskasutamise taseme, on õigus nõuda teistelt tootjatelt ja tootjate ühenduselt, kes on probleemtoodetest tekkinud jäätmeid taaskasutanud alla keskmise taaskasutamise taseme, kogumise ja taaskasutamise kulude katmist ulatuses, mis tagab kõikidele tootjatele ja tootjate ühendustele võrdse finantskoormuse, arvestades tootjate või tootjate ühenduste osa turule lastud vastavat liiki probleemtoodete massis.» § 16. Paragrahvi 27: 1) pealkiri muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt: « § 27. Probleemtoodete Euroopa Majanduspiirkonnas turule laskmise keelud ning piirangud»; 2) lõige 1 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt: « (1) Euroopa Majanduspiirkonnas on keelatud järgmiste probleemtoodete turule laskmine:1) probleemtooted, mis sisaldavad keelustatud tööstuskemikaale Euroopa Parlamendi ja EL Nõukogu määruse 304/2003/EÜ ohtlike kemikaalide eksportimise ja importimise kohta (ELT L 063, 06.03.2003, lk 1–26) tähenduses;2) elavhõbedat, kaadmiumi või pliid sisaldavad patareid ja akud;3) ohtlikke aineid sisaldavad mootorsõidukid ja nende osad;4) ohtlikke aineid sisaldavad elektri- ja elektroonikaseadmed ja nende osad.»; 3) lõige 3 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt: « (3) Käesoleva paragrahvi lõike 1 punktides 3 ja 4 nimetatud tooteid võib turule lasta, kui need ei sisalda käesoleva paragrahvi lõike 2 alusel antud määruses nimetatud ohtlikke aineid.» § 17. Paragrahvi 28: 1) täiendatakse lõikega 11 järgmises sõnastuses: « (11) Jäätmevaldajal peab olema ülevaade tema valduses olevate jäätmete liigist, hulgast ja päritolust, jäätmekäitluse seisukohalt olulistest omadustest ning jäätmetest tulenevast ohust tervisele, keskkonnale või varale.»; 2) lõige 2 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt: « (2) Jäätmeid üleandev isik peab olema, arvestades asjaolusid, veendunud, et vastuvõtjal on jäätmeluba või saastuse kompleksse vältimise ja kontrollimise seaduse alusel antud keskkonnakompleksluba (edaspidi kompleksluba), mis annab õiguse üleantud jäätmete käitlemiseks.»; 3) lõige 3 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt: « (3) Kui jäätmed antakse üle selliseks käitlemiseks, milleks jäätmeluba või kompleksluba vaja ei ole, peab jäätmeid üleandev isik olema, arvestades asjaolusid, veendunud, et vastuvõtja on pädev jäätmeid käitlema ning tal on asjakohased tehnilised ja keskkonnakaitsevahendid.» § 18. Seadust täiendatakse §-ga 281 järgmises sõnastuses: « § 281. Jäätmete põletamine laeval Laeval on jäätmete põletamine keelatud.» § 19. Paragrahvi 29 lõiget 4 täiendatakse punktiga 17 järgmises sõnastuses: « 17) püsivaid orgaanilisi saasteaineid sisaldavatele jäätmetele.» § 20. Paragrahvi 31 senine tekst loetakse lõikeks 1 ning paragrahvi täiendatakse lõikega 2 järgmises sõnastuses: « (2) Sortimisel eraldatakse taaskasutatavad jäätmed ning ohtlikud jäätmed ülejäänud jäätmetest, kui see on tehniliselt teostatav ja sellega ei kaasne ülemääraseid kulutusi.» § 21. Paragrahvi 32 tekst muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt: «Jäätmed kõrvaldatakse nende tekkekohale võimalikult lähedal asuvas tehnoloogiliselt sobivas jäätmekäitluskohas, kus on tagatud inimese tervise ja keskkonna ohutus.» § 22. Paragrahvi 33 lõike 2 punktides 2 ja 3 asendatakse sõna «heitmed» sõnaga «heited» vastavas käändes. § 23. Seadust täiendatakse §-ga 351 järgmises sõnastuses: « § 351. Kasutatud rehvide prügilasse ladestamise keeld (1) Prügilasse on keelatud ladestada kasutatud rehve, välja arvatud prügilas ehitusmaterjalina kasutatavaid tükeldatud rehve. (2) Käesoleva paragrahvi lõikes 1 sätestatut ei kohaldata jalgrattakummidele ja rehvidele välisdiameetriga üle 1400 millimeetri.» § 24. Paragrahvi 36: 1) lõikes 1 asendatakse sõnad «segunenud olmejäätmed» sõnaga «segaolmejäätmed» vastavas käändes; 2) lõige 2 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt: « (2) Sortimata segaolmejäätmete ladestamine prügilasse on keelatud.»; 3) lõikest 3 jäetakse välja teine lause. § 25. Paragrahvi 39: 1) lõige 1 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt: « (1) Jäätmehoolduse arendamiseks koostatakse riigi ja kohaliku omavalitsuse üksuse jäätmekava.»; 2) lõige 2 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt: « (2) Jäätmekavas käsitletakse jäätmehoolduse olukorda riigis või kohaliku omavalitsuse üksuses, jäätmehoolduse korraldamise ja tõhustamise eesmärke ning meetmeid eesmärkide saavutamiseks.» § 26. Paragrahvi 40 lõige 2 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt: « (2) Riigi jäätmekava sisaldab ohtlike jäätmete ja pakendijäätmete käitlemist käsitlevaid alljaotisi ning maakondade jäätmehooldust käsitlevaid alljaotisi.» § 27. Paragrahv 41 tunnistatakse kehtetuks. § 28. Paragrahvi 42 lõige 1 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt: « (1) Kohaliku omavalitsuse üksuse jäätmekava on kohaliku omavalitsuse üksuse arengukava osa, mis käsitleb valla või linna jäätmehoolduse arendamist. Jäätmekava võib koostada mitme kohaliku omavalitsuse üksuse kohta. Jäätmekava koostamisel võetakse arvesse riigi jäätmekavas sätestatut.» § 29. Paragrahvi 43: 1) lõige 2 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt: « (2) Riigi jäätmekava ajakohastatakse iga viie aasta järel selle koostamisest või ajakohastamisest arvates.»; 2) lõige 3 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt: « (3) Kui riigi jäätmekava ajakohastamise käigus tehtud muudatused käsitlevad kohaliku omavalitsuse üksuse jäätmekava, ajakohastatakse kohaliku omavalitsuse üksuse jäätmekava ühe aasta jooksul ajakohastatud riigi jäätmekava kinnitamisest arvates.»; 3) lõige 4 tunnistatakse kehtetuks. § 30. Paragrahvi 44 lõiked 2–4 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt: « (2) Riigi jäätmekava täitmist kontrollib keskkonnaminister. (3) Keskkonnaminister ja kohaliku omavalitsuse üksus võib nõuda isikult, asutuselt ja tootjate ühenduselt tema jäätmealase tegevuse kohta teavet tasuta, kui see on vajalik jäätmekava koostamiseks või ajakohastamiseks. (4) Kohaliku omavalitsuse üksus võib nõuda oma haldusterritooriumil tegutsevalt isikult, asutuselt ja tootjate ühenduselt käesoleva seaduse § 39 lõikele 3 vastava jäätmekava koostamist oma kulul ning esitamist, kui see on vajalik kohaliku omavalitsuse üksuse jäätmekava koostamiseks või ajakohastamiseks.» § 31. Seaduse 2. peatüki 2. jao pealkiri muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt: «Riigi jäätmekava koostamine». § 32. Paragrahvi 45: 1) pealkiri muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt: « § 45. Riigi jäätmekava koostamise algatamine ja sellest teatamine»; 2) lõige 1 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt: « (1) Riigi jäätmekava koostamise algatab keskkonnaminister.»; 3) lõikest 2 jäetakse välja teine lause; 4) lõige 5 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt: « (5) Riigi jäätmekava maakonna jäätmehooldust käsitleva osa põhiseisukohad avaldatakse maavalitsuse veebilehel, selle puudumisel Keskkonnaministeeriumi veebilehel.» § 33. Paragrahv 46 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt: « § 46. Riigi jäätmekava eelnõu koostamine (1) Riigi jäätmekava eelnõu koostamise korraldab keskkonnaminister. (2) Riigi jäätmekava eelnõu koostamisele kaasatakse asjakohaste riigiasutuste, kohaliku omavalitsuse üksuste, valitsusväliste organisatsioonide, ettevõtjate, mittetulundusühingute ning nende liitude esindajad ja teised asjast huvitatud isikud.» § 34. Paragrahvi 47: 1) pealkiri muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt: « § 47. Riigi jäätmekava eelnõu kooskõlastamine»; 2) lõige 2 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt: « (2) Riigi jäätmekava maakonna jäätmehooldust käsitlev osa esitatakse kooskõlastamiseks vastava maakonna maavanemale ning seisukohavõtuks kohaliku omavalitsuse üksusele, kelle haldusterritooriumi jäätmekava käsitleb.» § 35. Paragrahvi 48: 1) pealkiri muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt: « § 48. Riigi jäätmekava eelnõu avalik väljapanek ja avalik istung»; 2) lõige 1 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt: « (1) Keskkonnaminister korraldab riigi jäätmekava eelnõu avaliku väljapaneku ja jäätmekava eelnõu arutamiseks vähemalt ühe avaliku istungi.»; 3) lõige 3 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt: « (3) Riigi jäätmekava eelnõu maakonna jäätmehooldust käsitleva osa avaliku väljapaneku aeg ja koht tehakse teatavaks vähemalt kaks nädalat enne avaliku väljapaneku algust ametlikus väljaandes Ametlikud Teadaanded, maakonna ajalehes ja Keskkonnaministeeriumi veebilehel. Eelnõu avaliku väljapaneku kestus on vähemalt kaks nädalat.»; 4) lõige 5 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt: « (5) Riigi jäätmekava eelnõu maakonna jäätmehooldust käsitleva osa arutamiseks korraldatava avaliku istungi aeg ja koht tehakse teatavaks vähemalt kaks nädalat enne avalikku istungit ametlikus väljaandes Ametlikud Teadaanded, maakonna ajalehes ja Keskkonnaministeeriumi veebilehel.» § 36. Paragrahvi 49 tekst muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt: «Igaühel on õigus esitada jäätmekava eelnõu avaliku väljapaneku kestel eelnõu kohta ettepanekuid ja vastuväiteid.» § 37. Paragrahvi 51 pealkiri muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt: « § 51. Riigi jäätmekava eelnõu avaliku väljapaneku kestel ja avalikul istungil esitatud ettepanekute ja vastuväidete arvestamine». § 38. Paragrahv 52 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt: « § 52. Riigi jäätmekava eelnõu avaliku väljapaneku ja avaliku istungi tulemuste avalikustamine (1) Keskkonnaminister teeb riigi jäätmekava eelnõu avaliku väljapaneku ja selle arutamiseks korraldatud avaliku istungi tulemused teatavaks üleriigilise levikuga ajalehes, välja arvatud käesoleva paragrahvi lõikes 2 sätestatud osas, ning Keskkonnaministeeriumi veebilehel. (2) Keskkonnaminister teeb riigi jäätmekava eelnõu maakonna jäätmehooldust käsitleva osa avaliku väljapaneku ja selle arutamiseks korraldatud avaliku istungi tulemused teatavaks maakonna ajalehes.» § 39. Paragrahvi 53 lõige 2 tunnistatakse kehtetuks. § 40. Paragrahvi 54 lõige 2 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt: « (2) Riigi jäätmekava maakonda puudutav osa avaldatakse Keskkonnaministeeriumi maakonna keskkonnateenistuse (edaspidi keskkonnateenistus) veebilehel.» § 41. Paragrahvi 64: 1) lõige 4 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt: « (4) Saatekirja koostab jäätmekäitleja paber- või digitaaldokumendina, allkirjastades digitaaldokumendi digitaalallkirja seaduses sätestatud korras, ning edastab selles sisalduvad andmed keskkonnaministri määratud veebipõhisesse andmebaasi.»; 2) lõige 4 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt: « (4) Saatekirja koostab jäätmekäitleja digitaaldokumendina, allkirjastades digitaaldokumendi digitaalallkirja seaduses sätestatud korras, ning edastab selles sisalduvad andmed keskkonnaministri määratud veebipõhisesse andmebaasi.»; 3) lõige 5 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt: « (5) Ohtlike jäätmete saatekirja vorm ning saatekirja koostamise, edastamise ja registreerimise kord kehtestatakse keskkonnaministri määrusega.» § 42. Paragrahvi 65 lõige 1 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt: « (1) Ohtlike jäätmete käitluskohtade võrgu arendamist korraldab keskkonnaminister riigi jäätmekavast lähtudes.» § 43. Paragrahvi 66: 1) täiendatakse lõikega 11 järgmises sõnastuses: « (11) Jäätmeveo võib korraldada selliselt, et konkursi alusel valitud ettevõtja ainsaks kliendiks ja temale tasu maksjaks on kohaliku omavalitsuse üksus või viimase poolt volitatud mittetulundusühing. Sellisel juhul lasub jäätmevaldajate üle arvestuse pidamise ning nendega arveldamise kohustus kohaliku omavalitsuse üksusel või viimase volitatud mittetulundusühingul.»; 2) lõige 4 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt: « (4) Jäätmeliigid, millele kohaldatakse korraldatud jäätmevedu, veopiirkonnad, vedamise sagedus ja aeg ning jäätmeveo teenustasu piirmäär ja jäätmeveo teenustasu suuruse määramise kord kehtestatakse valla või linna volikogu määrusega.» § 44. Paragrahvi 67: 1) lõiget 2 täiendatakse punktiga 8 järgmises sõnastuses: « 8) veopiirkonnas asuvate ühepereelamute ja mitme korteriga elamute arv ning korterite arv mitme korteriga elamutes.»; 2) täiendatakse lõikega 21 järgmises sõnastuses: « (21) Käesoleva paragrahvi lõikes 2 nimetatud korraldatud jäätmeveo konkursi pakkumise kutse dokumendid esitatakse enne konkursi väljakuulutamist seisukohavõtuks keskkonnateenistusele, kes vajaduse korral teeb kahe nädala jooksul ettepanekuid pakkumise kutse dokumentide täiendamiseks.»; 3) lõige 3 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt: « (3) Käesoleva paragrahvi lõike 2 punktis 1 nimetatud veopiirkond tuleb määrata arvestusega, et piirkonna minimaalne suurus tagab jäätmeveoki täitumise ühe kogumisringiga või piirkonna elanike arv ei ole üldjuhul suurem kui 30 000.»; 4) lõiked 5 ja 6 tunnistatakse kehtetuks; 5) lõikes 7 asendatakse sõnad «kolm kuud» sõnadega «kolmkümmend päeva». § 45. Paragrahvi 68 lõikes 1 asendatakse sõna «kolm» sõnaga «viis». § 46. Paragrahvi 69 lõige 41 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt: « (41) Korraldatud jäätmeveoga liitumise kohustusest on vabastatud isikud, kellel on jäätmeluba või kompleksluba.» § 47. Paragrahvi 71: 1) lõike 2 punkt 10 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt: « 10) kohaliku omavalitsuse üksuse territooriumil asuvate jäätmekäitluskohtade, välja arvatud prügila järelhoolduse nõuded.»; 2) lõiget 2 täiendatakse punktiga 11 järgmises sõnastuses: « 11) jäätmete liigiti kogumise ja sortimise arendamise nõuded koos tähtaegadega jäätmeliikide kaupa.»; 3) lõikes 3 asendatakse sõna «Tervisekaitseinspektsioonile» sõnadega «kohalikule tervisekaitsetalitusele». § 48. Paragrahvis 72 asendatakse sõna «olmejäätmed» sõnaga «jäätmed» vastavas käändes. § 49. Paragrahvi 73: 1) lõige 1 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt: « (1) Jäätmeluba annab jäätmeid käitlevale isikule või jäätmetekitajale õiguse üheks või mitmeks käesoleva paragrahvi lõikes 2 nimetatud jäätmekäitlustegevuseks või jäätmete tekitamiseks käesoleva seaduse §-s 75 nimetatud tegevusvaldkondades ning määrab selle õiguse realiseerimise tingimused.»; 2) lõike 2 punkt 2 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt: « 2) jäätmete taaskasutamiseks, välja arvatud korduskasutamiseks;»; 3) lõike 2 punkt 3 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt: « 3) ohtlike jäätmete kogumiseks või veoks, välja arvatud isiku enda tegevuse tulemusena tekkinud jäätmete kogumiseks ja veoks;»; 4) lõiget 2 täiendatakse punktiga 7 järgmises sõnastuses: « 7) jäätmete tekitamiseks käesoleva seaduse §-s 75 sätestatud juhtudel.»; 5) lõige 3 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt: « (3) Isikul, kellel on või kes on kohustatud omama kompleksluba käesoleva paragrahvi lõikes 2 või käesoleva seaduse §-s 75 nimetatud tegevusteks, ei ole vaja jäätmeluba kompleksloaga hõlmatud käitiste suhtes.» § 50. Paragrahvi 74: 1) lõige 1 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt: « (1) Tegevuskohajärgses keskkonnateenistuses registreeritakse isiku tegevus, kes:1) käesoleva seaduse § 73 lõike 5 alusel on vabastatud jäätmeloa omamise kohustusest;2) veab tavajäätmeid, välja arvatud olmejäätmeid, oma majandus- või kutsetegevuses;3) kogub tavajäätmeid oma majandus- või kutsetegevuses;4) korraldab vahendajana jäätmete kõrvaldamist või taaskasutamist teiste nimel.»; 2) täiendatakse lõikega 11 järgmises sõnastuses: « (11) Kui käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud jäätmekäitleja tegutseb mitmes maakonnas, siis registreeritakse ta üksnes asukohajärgses keskkonnateenistuses.»; 3) lõikes 2 asendatakse sõna «teatise» sõnaga «teate»; 4) lõike 2 punktis 8 asendatakse sõnad «jäätmete ladestuspaiga» sõnaga «prügila»; 5) lõiget 2 täiendatakse punktiga 9 järgmises sõnastuses: « 9) maakondade loetelu, kus kavandatakse tavajäätmete kogumist või vedu.»; 6) täiendatakse lõikega 21 järgmises sõnastuses: « (21) Kui tegevust kavandatakse mitmes maakonnas, teavitab teate saanud keskkonnateenistus sellest teiste asjaomaste maakondade keskkonnateenistusi, küsides vajaduse korral nende seisukohta kavandatava tegevuse suhtes selles maakonnas.»; 7) lõikes 3 asendatakse sõnad «registriraamatusse või elektronandmekandjale» sõnadega «registrisse, mida võib pidada ka elektrooniliselt.» § 51. Paragrahvi 76 lõige 2 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt: « (2) Kui taotleja ainsaks jäätmekäitlusalaseks tegevuseks on jäätmete vedamine, annab jäätmeloa taotleja asukohajärgne keskkonnateenistus.» § 52. Paragrahvi 77: 1) lõiget 4 täiendatakse lausega järgmises sõnastuses: «Jäätmeloa taotlemisel ohtlike jäätmete käitlemiseks teenustööna peab taotlejal olema ohtlike jäätmete käitluslitsents.»; 2) lõige 5 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt: « (5) Jäätmeluba ohtlike jäätmete kogumiseks või olmejäätmeveoks majandus- või kutsetegevuses tuleb taotleda iga maakonna kohta, kus taotleja kavandab tegutsemist.» § 53. Seadust täiendatakse §-ga 791 järgmises sõnastuses: « § 791. Jäätmeloa taotlusest teatamine (1) Teade jäätmeloa taotluse esitamise kohta avaldatakse ametlikus väljaandes Ametlikud Teadaanded. (2) Teates sisalduvad alljärgnevad andmed:1) loa taotleja ärinimi, registrikood ja asukoht või nimi ja aadress;2) kavandatav tegevuskoht;3) kavandatava tegevuse lühikirjeldus;4) teave selle kohta, kuidas ja millal saab jäätmeloa taotluse ja jäätmeloa eelnõuga tutvuda ning selle suhtes ettepanekuid ja vastuväiteid avaldada.» § 54. Paragrahvi 80: 1) lõikes 2 asendatakse sõna «tehnoloogia» sõnaga «tehnika»; 2) lõige 4 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt: « (4) Loa andja võib vormistada ühe jäätmeloa mitmes jäätmekäitluskohas või jäätmetekkekohas tegutsemiseks ühe maakonna piires või jäätmete vedamiseks, kui see on otstarbekas järelevalve teostamise seisukohalt.»; 3) lõige 6 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt: « (6) Jäätmeloa võib vormistada taotleja soovil ka digitaaldokumendina, allkirjastades selle digitaalallkirja seaduses sätestatud korras.» § 55. Paragrahvi 81 lõike 2 punkt 1 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt: « 1) käideldavate, samuti käesoleva seaduse §-s 75 nimetatud tegevuste ja jäätmekäitluse tulemusena tekkivate jäätmete liigid ja kogused, sealhulgas lubatud piirkogused, mida võib viia keskkonda;». § 56. Paragrahvi 82 lõike 1 teine lause tunnistatakse kehtetuks. § 57. Paragrahvi 83: 1) senine tekst loetakse lõikeks 1 ja sõnastatakse järgmiselt: « (1) Jäätmeloa andmisest keeldutakse, kui:1) taotleja on esitanud valeandmeid või võltsitud dokumendi;2) taotlejat on korduvalt karistatud keskkonnaloata tegutsemise, keskkonna saastamise või ohtlike kemikaalide ja jäätmete käitlemise nõuete rikkumise eest ning süüteost ei ole möödunud karistusregistri seaduse § 25 lõikes 1 kehtestatud tähtaeg;3) kogutud andmete põhjal võib järeldada, et tegevuse käigus pole võimalik täita keskkonnanormatiive või tegevus ohustab keskkonda või inimese tervist või vara;4) tegevus põhineb jäätmerikastel, loodusressursse ja muud tooret või materjale pillavatel menetlustel või tehnoloogilistel protsessidel;5) taotletud tegevus on olulises vastuolus riigi ja kohaliku omavalitsus üksuse jäätmekavaga.»; 2) täiendatakse lõikega 2 järgmises sõnastuses: « (2) Jäätmeloa andmisest keeldumise teade avaldatakse ametlikus väljaandes Ametlikud Teadaanded. Jäätmeloa andmisest keeldumise teates kirjeldatakse kavandatavat tegevust ning antakse teave selle kohta, kus saab jäätmeloa andmisest keeldumise otsusega ning muude asjakohaste materjalidega tutvuda.» § 58. Paragrahvi 85: 1) preambul muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt: «Jäätmeloa andja tunnistab jäätmeloa kehtetuks või peatab jäätmeloa kehtivuse sellest loa omajat eelnevalt informeerides, kui:»; 2) punkt 4 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt: « 4) juriidilisest isikust loa omaja on lõpetatud;»; 3) senine tekst loetakse lõikeks 1 ja paragrahvi täiendatakse lõikega 2 järgmises sõnastuses: « (2) Füüsilisest isikust loa omaja surma korral tunnistab jäätmeloa andja jäätmeloa kehtetuks. Kui juriidilisest isikust loa omaja on lõpetatud, välja arvatud juriidilise isiku ümberkujundamisel või ühinemisel, tunnistab jäätmeloa andja jäätmeloa kehtetuks.» § 59. Paragrahvi 87: 1) tekst muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt: «Jäätmeloa taotlemisel tasub taotleja riigilõivu riigilõivuseaduses sätestatud korras.»; 2) senine tekst loetakse lõikeks 1 ning paragrahvi täiendatakse lõikega 2 järgmises sõnastuses: « (2) Jäätmeloa muutmise taotluse läbivaatamise eest tasutakse riigilõivu riigilõivuseaduses sätestatud määras.» § 60. Paragrahvi 91 punkt 7 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt: « 7) personali vastavat väljaõpet tõendavad dokumendid või nende kinnitatud koopiad;». § 61. Paragrahvi 94 täiendatakse punktiga 4 järgmises sõnastuses: « 4) käesoleva seaduse § 91 punktis 7 nimetatud andmed personali tehnilise ja kutsealase väljaõppe kohta ei kinnita prügila personali vajalikke oskusi tegutsemiseks taotluses märgitud tegevusalal.» § 62. Paragrahvi 96 preambul muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt: «Lisaks käesoleva seaduse § 81 lõikes 2, välisõhu saasteloas ja vee erikasutusloas sätestatule määratakse jäätmepõletusloaga:». § 63. Paragrahvi 99 tekst muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt: « (1) Ohtlike jäätmete käitluslitsents on isiku vastavat pädevust ja tehnoloogia sobivust tõendav tegevusluba, mis annab õiguse teiste isikute poolt tekitatud ja üleantud ohtlike jäätmete käitlemiseks majandus- või kutsetegevuses. (2) Ohtlike jäätmete käitluslitsentsi annab keskkonnaminister kuni viieks aastaks.» § 64. Seadust täiendatakse §-ga 991 järgmises sõnastuses: « § 991. Ohtlike jäätmete käitluslitsentsi taotlusest teatamine (1) Teade ohtlike jäätmete käitluslitsentsi taotluse esitamise kohta avaldatakse ametlikus väljaandes Ametlikud Teadaanded. (2) Teates sisalduvad alljärgnevad andmed:1) loa taotleja ärinimi, registrikood ja asukoht või nimi ja aadress;2) kavandatav tegevuskoht;3) kavandatava tegevuse lühikirjeldus;4) teave selle kohta, kuidas ja millal saab taotluse ja ohtlike jäätmete käitluslitsentsi eelnõuga tutvuda ja selle suhtes ettepanekuid ning vastuväiteid avaldada.» § 65. Paragrahvi 100: 1) pealkiri muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt: « § 100. Ohtlike jäätmete käitluslitsentsi andmise tingimused ja ohtlike jäätmete käitluslitsentsis kehtestatavad nõuded»; 2) lõiked 1 ja 2 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt: « (1) Ohtlike jäätmete käitluslitsentsi võib anda, kui:1) jäätmekäitluskoht, -tehnoloogia ja -seadmed vastavad keskkonnanõuetele, sealhulgas parima võimaliku tehnika nõuetele;2) jäätmekäitluse eest vastutav isik vastab käesoleva paragrahvi lõikes 5 sätestatud koolitus- ja pädevusnõuetele;3) on olemas kindlustus õnnetusjuhtumitest tekkinud keskkonnareostuse likvideerimise kulude katmiseks;4) ohtlike jäätmete käitluslitsentsi taotleja töökorralduslikest dokumentidest nähtuvad kõikide ohtlike jäätmete käitlusega seotud töötajate tööülesanded, pädevus ja vastutus. (2) Kindlustussumma suurus arvutatakse valemi M=TxL/52 järgi, kus:M – kindlustuse suurus kroonides;T – 4000 krooni tonni kohta, kahekordne keskmine arvestuslik ohtlike jäätmete töötlemis- või ladestustasu 2000. aastal;L – summaarne ohtlike jäätmete aastane käitlemiskogus tonnides, mis on käitluslitsentsi taotlejal litsentsi taotluse vormis toodud summaarne kogus;52 – nädalate arv aastas.»; 3) lõiget 1 täiendatakse punktiga 5 järgmises sõnastuses: « 5) olemas on tehnilised vahendid ja võimalus käesoleva seaduse §-s 64 nimetatud saatekirja koostamiseks digitaalallkirjaga kinnitatult ja edastamiseks autoriseeritud kasutajana keskkonnaministri määratud veebipõhisesse andmebaasi.»; 4) täiendatakse lõigetega 5 ja 6 järgmises sõnastuses: « (5) Nõuded vastutava isiku asjakohasele koolitusele ja pädevusele kehtestab keskkonnaminister määrusega. (6) Kui ohtlike jäätmete käitluslitsentsi andmise tingimuste ja litsentsis kehtestavate nõuete seadmisel selgub, et kavandatav tegevus toob eeldatavalt kaasa olulise keskkonnamõju ning tegevuseks on vajalik kompleksluba, hinnatakse keskkonnamõju kompleksloa andmise või muutmise menetluse käigus. Otsustajaks ja keskkonnamõju hindamise järelevaatajaks vastavalt keskkonnamõju hindamise ja keskkonnajuhtimissüsteemi seadusele on sel juhul keskkonnakompleksloa andja.» § 66. Paragrahvi 101: 1) punkt 1 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt: « 1) jäätmekäitluskoht, -tehnoloogia või -seadmed ei vasta keskkonnanõuetele või parima võimaliku tehnika nõuetele või ohustavad tervist või vara;»; 2) täiendatakse punktidega 4, 5 ja 6 järgmises sõnastuses: « 4) taotleja eelnevalt antud ohtlike jäätmete käitluslitsents tunnistati kehtetuks käesoleva seaduse § 101 punkti 2 alusel ning kehtetuks tunnistamisest on möödunud vähem kui kolm aastat;5) taotlejat või vastutavat töötajat on korduvalt karistatud keskkonnaalase süüteo eest ning süüteost ei ole möödunud karistusregistri seaduse § 25 lõikes 1 sätestatud tähtaeg;6) taotlejal puuduvad tehnilised vahendid ja võimalus saatekirja koostamiseks digitaalselt digitaalallkirjaga kinnitatult ja edastamiseks autoriseeritud kasutajana keskkonnaministri määratud veebipõhisesse andmebaasi.» § 67. Seadust täiendatakse §-ga 1011 järgmises sõnastuses: « § 1011. Ohtlike jäätmete käitluslitsentsi muutmine (1) Ohtlike jäätmete käitluslitsentsi muudetakse, kui:1) loa taotleja ärinimi, registrikood ja asukoht või nimi ja aadress on muutunud;2) jäätmekäitluse eest vastutav isik on muutunud;3) tegevuskoht on muutunud;4) litsentsis määratud nõuete aluseks olnud õigusnormid on muutunud ja avalik huvi litsentsi muutmiseks kaalub üles isiku usalduse;5) tegevus võib põhjustada olulise negatiivse keskkonnamõju. (2) Käesoleva paragrahvi lõike 1 punktide 1 ja 2 alusel algatatud litsentsi muutmise menetlusele ei kohaldata avatud menetluse sätteid.» § 68. Paragrahvi 102 punktis 2 asendatakse sõnad «seaduse §-s 101» sõnadega «seaduse § 101 punktides 1–5». 1.10.2013 16:08
Veaparandus - Parandatud ilmne ebatäpsus tekstiosas "seaduse § 101 punktides 1-5", millest on välja jäetud sõna "käesoleva" Riigi Teataja seaduse § 10 lõike 3 alusel arvestades Riigikogu keskkonnakomisjoni 1.10.2013 taotlust.
§ 69. Seaduse § 103 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt: « § 103. Ohtlike jäätmete käitluslitsentsi andmise, muutmise ja kehtetuks tunnistamise kord ja menetluse tähtajad ning litsentsi vorm Ohtlike jäätmete käitluslitsentsi andmise, muutmise ja kehtetuks tunnistamise kord ja menetluse käigus läbiviidavate menetlustoimingute tähtajad, litsentsi taotlemiseks vajalike andmete loetelu ja litsentsi vorm kehtestatakse Vabariigi Valitsuse määrusega.» § 70. Seadust täiendatakse §-ga 1031 järgmises sõnastuses: « § 1031. Ohtlike jäätmete käitluslitsentsi andmisest, andmisest keeldumisest ja muutmisest teavitamine Ohtlike jäätmete käitluslitsentsi andmise, andmisest keeldumise või muutmise teade avaldatakse ametlikus väljaandes Ametlikud Teadaanded. Teates sisalduvad alljärgnevad andmed:1) litsentsi saaja ärinimi, registrikood ja asukoht või nimi ja aadress;2) tegevuskoht;3) tegevuse lühikirjeldus;4) teave selle kohta, kus saab ohtlike jäätmete käitluslitsentsiga või selle andmisest keeldumise otsusega tutvuda.» § 71. Seadust täiendatakse §-ga 1032 järgmises sõnastuses: « § 1032. Riigilõiv ohtlike jäätmete käitluslitsentsi andmisel ja muutmisel Ohtlike jäätmete käitluslitsentsi andmise või muutmise taotluse läbivaatamise eest tasub taotleja riigilõivu riigilõivuseaduses sätestatud määras.» § 72. Paragrahvi 108: 1) lõikes 1 asendatakse sõnad «EÜ Nõukogu määruses 259/93/EMÜ jäätmesaadetiste järelevalve ja kontrolli kohta Euroopa Ühenduses, ühendusse sisseveo ning ühendusest väljaveo korral (EÜT L030, 06.02.1993, lk 1–28)» sõnadega «Euroopa Parlamendi ja Nõukogu määruses 1013/2006/EÜ jäätmesaadetiste kohta (ELT L 190,12.07.2006, lk 1–98)»; 2) lõikes 2 asendatakse sõnad «EÜ Nõukogu määrus 259/93/EMÜ» sõnadega «Euroopa Parlamendi ja Nõukogu määrus 1013/2006/EÜ» vastavas käändes. § 73. Paragrahv 109 tunnistatakse kehtetuks. § 74. Paragrahvi 110 lõigetes 1 ja 2 asendatakse sõnad «EÜ Nõukogu määrus 259/93/EMÜ» sõnadega «Euroopa Parlamendi ja Nõukogu määrus 1013/2006/EÜ» vastavas käändes. § 75. Paragrahv 112 tunnistatakse kehtetuks. § 76. Paragrahvi 115 lõige 1 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt: « (1) Jäätmete sisse-, välja- ja läbiveo dokumentide vormid sisalduvad Euroopa Parlamendi ja Nõukogu määruse 1013/2006/EÜ lisades IA ja IB.» § 77. Paragrahvi 116: 1) lõige 1 tunnistatakse kehtetuks; 2) lõige 2 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt: « (2) Jäätmeluba ja kompleksluba omav isik ning käesoleva seaduse § 74 kohaselt registreeritud isik, samuti ohtlike jäätmete tekitaja, välja arvatud kodumajapidamised, on kohustatud pidama, võttes arvesse käesoleva seaduse § 28 lõikes 11 sätestatut, pidevat arvestust oma tegevuses tekkinud, kogutud, hoitud või vaheladustatud, veetud, töödeldud, taaskasutatud või kõrvaldatud jäätmete liigi, hulga, omaduste ja tekke kohta. Kui jäätmed antakse üle teisele jäätmekäitlejale, tuleb arvestust pidada ka jäätmete sihtkoha, kogumissageduse, veomooduste ning taaskasutamis- ja kõrvaldamistoimingute kohta.» § 78. Paragrahvi 117 lõigetes 1 ja 2 asendatakse sõna «keskkonnakompleksluba» sõnaga «kompleksluba». § 79. Paragrahvi 119: 1) lõikes 2 asendatakse sõnad «vastavalt vajadusele» sõnaga «regulaarselt»; 2) täiendatakse lõigetega 3 ja 4 järgmises sõnastuses: « (3) Keskkonnainspektsioon on kohustatud kontrollima jäätmeloaga määratud jäätmekäitlustingimuste täitmist vähemalt üks kord aastas. Valla- või linnavalitsus teostab pidevat järelevalvet jäätmehoolduseeskirja täitmise üle kohaliku omavalitsuse üksuse haldusterritooriumil. (4) Järelevalvet käesoleva seaduse § 27 nõuete järgimise üle teostab lisaks Keskkonnainspektsioonile Tehnilise Järelevalve Inspektsioon.» § 80. Paragrahvi 120 lõige 1 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt: « (1) Jäätmete tekke vältimise või jäätmehoolduse nõuete rikkumise või jäätmete ladestamise eest väljaspool jäätmekäitluskohta – karistatakse rahatrahviga kuni 300 trahviühikut.» § 81. Seadust täiendatakse §-ga 1201 järgmises sõnastuses: « § 1201. Jäätmete käitlemine jäätmeloata või loa nõudeid rikkudes (1) Jäätmete käitlemise eest jäätmeloata, kui luba on nõutav, või loa nõudeid rikkudes – karistatakse rahatrahviga kuni 300 trahviühikut. (2) Sama teo eest, kui selle on toime pannud juriidiline isik, – karistatakse rahatrahviga kuni 50 000 krooni.» § 82. Seadust täiendatakse §-ga 1202 järgmises sõnastuses: « § 1202. Jäätmete käitlemine registreerimistõendita (1) Jäätmete käitlemise eest registreerimistõendita, kui registreerimistõend on nõutav, – karistatakse rahatrahviga kuni 100 trahviühikut. (2) Sama teo eest, kui selle on toime pannud juriidiline isik, – karistatakse rahatrahviga kuni 10 000 krooni.» § 83. Seadust täiendatakse §-ga 1203 järgmises sõnastuses: « § 1203. Ohtlike jäätmete käitlemine käitluslitsentsita või litsentsi nõudeid rikkudes (1) Ohtlike jäätmete käitlemine käitluslitsentsita, kui litsents on nõutav, või litsentsi nõudeid rikkudes – karistatakse rahatrahviga kuni 300 trahviühikut. (2) Sama teo eest, kui selle on toime pannud juriidiline isik, – karistatakse rahatrahviga kuni 50 000 krooni.» § 84. Seadust täiendatakse §-ga 1204 järgmises sõnastuses: « § 1204. Ohtlike jäätmete vedamine saatekirjata või saatekirja nõudeid rikkudes (1) Ohtlike jäätmete vedamine saatekirjata, kui saatekiri on nõutav, või saatekirja nõudeid rikkudes – karistatakse rahatrahviga kuni 300 trahviühikut. (2) Sama teo eest, kui selle on toime pannud juriidiline isik, – karistatakse rahatrahviga kuni 50 000 krooni.» § 85. Seadust täiendatakse §-ga 1205 järgmises sõnastuses: « § 1205. Rahvusvaheliselt kontrollitavate jäätmete vedu üle riigipiiri vastava loata või loa nõudeid rikkudes (1) Ohtlike ja muude rahvusvaheliselt kontrollitavate jäätmete üle riigipiiri veo eest vastava loata või loa nõudeid rikkudes – karistatakse rahatrahviga kuni 300 trahviühikut. (2) Sama teo eest, kui selle on toime pannud juriidiline isik, – karistatakse rahatrahviga kuni 50 000 krooni.» § 86. Seadust täiendatakse §-ga 1206 järgmises sõnastuses: « § 1206. Jäätmearuande esitamata jätmine ja jäätmete kohta arvestuse pidamise korra rikkumine (1) Jäätmealase arvestuse pidamise korra ja aruande esitamise nõude eiramise või ebaõigete andmete esitamise eest – karistatakse rahatrahviga kuni 200 trahviühikut. (2) Sama teo eest, kui selle on toime pannud juriidiline isik, – karistatakse rahatrahviga kuni 30 000 krooni.» § 87. Seadust täiendatakse §-ga 1207 järgmises sõnastuses: « § 1207. Kohaliku omavalitsuse üksuse jäätmehoolduseeskirja nõuete rikkumine (1) Kohaliku omavalitsuse üksuse jäätmehoolduseeskirjas sätestatud jäätmehooldusnõuete rikkumise eest – karistatakse rahatrahviga kuni 200 trahviühikut. (2) Sama teo eest, kui selle on toime pannud juriidiline isik, – karistatakse rahatrahviga kuni 30 000 krooni.» § 88. Paragrahvi 122 lõikes 1 asendatakse arv «100» arvuga «300». § 89. Paragrahv 124 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt: « § 124. Probleemtootest tekkinud jäätmete kokkukorjamise või taaskasutamise kohustuse rikkumine (1) Tootjale ja turustajale pandud kohustuse oma toodetest tekkinud jäätmed kehtestatud korras kokku korjata rikkumise eest või taaskasutamise nõude mittetäitmise eest – karistatakse rahatrahviga kuni 300 trahviühikut. (2) Sama teo eest, kui selle on toime pannud juriidiline isik, – karistatakse rahatrahviga kuni 50 000 krooni.» § 90. Seadust täiendatakse §-ga 1241 järgmises sõnastuses: « § 1241. Probleemtoodete tootja registreerimise kohustuse rikkumine (1) Tootjale ja turustajale pandud registreerimise kohustuse rikkumise eest – karistatakse rahatrahviga kuni 250 trahviühikut. (2) Sama teo eest, kui selle on toime pannud juriidiline isik, – karistatakse rahatrahviga kuni 50 000 krooni.» § 91. Seadust täiendatakse §-ga 1242 järgmises sõnastuses: « § 1242. Probleemtooteregistrisse ebaõigete andmete esitamine (1) Probleemtooteregistrisse ebaõigete andmete esitamise eest – karistatakse rahatrahviga kuni 250 trahviühikut. (2) Sama teo eest, kui selle on toime pannud juriidiline isik, – karistatakse rahatrahviga kuni 50 000 krooni.» § 92. Paragrahvi 127: 1) lõike 2 punkt 3 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt: « 3) valla- või linnavalitsus.»; 2) täiendatakse lõikega 4 järgmises sõnastuses: « (4) Käesoleva seaduse §-s 122 nimetatud väärteo kohtuväline menetleja on ka Tehnilise Järelevalve Inspektsioon.» § 93. Paragrahv 128 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt: « § 128. Jäätmete käitlemine ja nendest põhjustatud keskkonnasaastuse likvideerimine (1) Jäätmete keskkonda viimisega ja jäätmetest põhjustatud saastusega seonduva kahju, sealhulgas jäätmete käitlemisega ja jäätmetest põhjustatud saastuse likvideerimisega seotud kulud hüvitab jäätmete keskkonda viinud isik (edaspidi saastaja). (2) Ebaseaduslikult keskkonda viidud jäätmeid käitleb ja nendest põhjustatud saastuse likvideerimise korraldab saastaja oma kulul. (3) Vajaduse korral teeb käesoleva paragrahvi lõikes 2 sätestatud kohustuse täitmiseks ettekirjutuse keskkonnajärelevalve asutus või kohaliku omavalitsuse üksus või kohaliku omavalitsuse asutus. Kui saastaja ettekirjutust ei täida, võib ettekirjutuse teinud keskkonnajärelevalve asutus või kohaliku omavalitsuse üksus või kohaliku omavalitsuse asutus ettekirjutuse täitmise tagamiseks rakendada sunnivahendeid asendustäitmise ja sunniraha seaduses sätestatud korras. (4) Kui saastajat ei ole kindlaks tehtud ühe aasta jooksul jäätmete keskkonda viimise asjas süüteomenetluse alustamisest arvates, samuti juhul, kui jäätmete ja saastuse likvideerimisega ei ole võimalik keskkonnakaitselistest kaalutlustest lähtuvalt viivitada, korraldab jäätmete käitlemise ja saastuse likvideerimise keskkonnajärelevalve asutuse või kohaliku omavalitsuse üksuse või kohaliku omavalitsuse asutuse ettekirjutuse alusel maa omanik, kellele kuuluval maal jäätmed või saastus asub. Ettekirjutuse täitmise tagamiseks võib ettekirjutuse teinud isik rakendada sunnivahendeid asendustäitmise ja sunniraha seaduses sätestatud korras. (5) Käesoleva paragrahvi lõikes 4 nimetatud juhul on maareformi seaduse § 31 lõikes 2 nimetatud maa suhtes enne selle kooskõlas maareformi seadusega riigi omandisse jätmist, munitsipaalomandisse andmist, tagastamist või erastamist jäätmete käitlemise ja saastuse likvideerimise korraldamise kohustus keskkonnateenistusel. (6) Kui kohaliku omavalitsuse üksus ei ole korraldanud oma haldusterritooriumil korraldatud jäätmevedu, kuigi tal oli vastav kohustus, ja sellest tulenevalt on tekkinud keskkonnasaastus, kannab jäätmete ning nendest põhjustatud saastuse likvideerimise kuludest poole kohaliku omavalitsuse üksus. (7) Käesolevas paragrahvis nimetatud juhtudel on sunniraha rakendamise ülemmääraks 75 000 krooni.» § 94. Paragrahvi 129 tekst muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt: « (1) Keskkonnaohutuse seisukohalt käesoleva seaduse tähenduses muu oluline tegu on:1) jäätmekäitluskoha järelhooldus;2) probleemtoodetest tekkivate jäätmete kokkukogumine, taaskasutamine või kõrvaldamine;3) jäätmete töötlemine enne prügilasse ladestamist;4) nõuetele mittevastava prügila sulgemine. (2) Kui kohustatud isik jätab keskkonnaohutuse seisukohalt muu olulise teo tegemata, võib keskkonnajärelevalve asutus või kohaliku omavalitsuse üksus või kohaliku omavalitsuse asutus teha sellekohase ettekirjutuse ning selle täitmata jätmise korral rakendada sunnivahendit asendustäitmise ja sunniraha seaduses sätestatud korras. (3) Käesolevas paragrahvis nimetatud juhtudel on sunniraha rakendamise ülemmääraks 25 000 krooni.» § 95. Paragrahvi 133: 1) lõige 2 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt: « (2) Alates 2006. aasta 16. juulist ei võeta prügilasse vastu tükeldatud kasutatud rehve, välja arvatud jalgrattakummid ja rehvid välisdiameetriga üle 1400 millimeetri.»; 2) lõiked 1, 3 ja 4 tunnistatakse kehtetuks. § 96. Seadust täiendatakse §-ga 1361 järgmises sõnastuses: « § 1361. Ohtlike jäätmete käitluslitsentsi kehtivus Ohtlike jäätmete käitluslitsentsid, mis on antud:1) 1999. aastal, kaotavad kehtivuse 2007. aasta 1. juunil;2) 2000. aastal, kaotavad kehtivuse 2008. aasta 1. jaanuaril;3) 2001. aastal, kaotavad kehtivuse 2008. aasta 1. juunil;4) 2002. aastal, kaotavad kehtivuse 2009. aasta 1. jaanuaril;5) 2003. aastal, kaotavad kehtivuse 2009. aasta 1. juunil;6) 2004. aastal, kaotavad kehtivuse 2010. aasta 1. jaanuaril;7) 2005. aastal, kaotavad kehtivuse 2010. aasta 1. juunil;8) 2006. aastal, kaotavad kehtivuse 2011. aasta 1. juunil;9) 2007. aastal enne käesoleva seaduse jõustumist, kaotavad kehtivuse 2011. aasta 1. juunil.» II. § 97. Rakendussätted (1) Käesoleva seaduse §-d 71–75 jõustuvad 2007. aasta 12. juulil. (2) Käesoleva seaduse § 41 punkt 1 ja § 65 punkt 3 jõustuvad 2008. aasta 1. oktoobril. (õ) 9.03.2007 12:55 (3) Käesoleva seaduse § 44 punktid 3–5 jõustuvad 2008. aasta 1. jaanuaril. Riigikogu esimees Toomas VAREK Õiend
Lugeda RT I 2007, 19, 94 avaldatud jäätmeseaduse muutmise seaduse § 97 lõige 2 õigeks järgmises sõnastuses:
"(2) Käesoleva seaduse § 41 punkt 1 ja § 65 punkt 3 jõustuvad 2008. aasta 1. oktoobril."
Alus: Riigi Teataja seaduse § 17 lõige 3 ja lõike 31 punkt 2 ning Riigikogu keskkonnakomisjoni 5. märtsi 2007. a taotluskiri nr 20-2/156.


text:
Keskkond – Direktiiv 92/43/EMÜ – Artikkel 6 – Looduslike elupaikade kaitse – Erikaitsealad – Kaitseala suhtes avalduvate kava või projekti tagajärgede hindamine – Kriteeriumid, mida kasutatakse hindamaks tõenäosust, et selline kava või projekt avaldab asjaomase ala terviklikkusele negatiivset mõju – Lough Corribi ala – N6 Galway linna ringtee projekt
Kohtuasjas C‑258/11,
mille ese on ELTL artikli 267 alusel Supreme Courti (Iirimaa) 13. mai 2011. aasta otsusega esitatud eelotsusetaotlus, mis saabus Euroopa Kohtusse 26. mail 2011, menetluses
koosseisus: kohtunik R. Silva de Lapuerta kolmanda koja presidendi ülesannetes, kohtunikud K. Lenaerts, G. Arestis (ettekandja), J. Malenovský ja T. von Danwitz,
arvestades kirjalikus menetluses ja 12. septembri 2012. aasta kohtuistungil esitatut,
– P. Sweetman, esindajad: solicitor B. Harrington ja R. Lyons, SC,
– Iirimaa, Attorney General ja Minister for the Environment, Heritage and Local Government, esindajad: E. Creedon, keda abistasid G. Simons, SC, ja M. Gray, BL,
– An Bord Pleanála, esindajad: solicitor A. Doyle, solicitor O. Doyle, ja N. Butler, SC,
– Galway County Council ja Galway City Council, esindajad: V. Raine ja A. Casey, keda abistasid E. Keane, SC, ja B. Kennedy, BL,
– Kreeka valitsus, esindaja: G. Karipsiades,
– Ühendkuningriigi valitsus, esindaja: H. Walker, keda abistas barrister K. Smith,
– Euroopa Komisjon, esindajad: S. Petrova ja K. Mifsud‑Bonnici,
olles 22. novembri 2012. aasta kohtuistungil ära kuulanud kohtujuristi ettepaneku,
1 Eelotsusetaotlus käsitleb küsimust, kuidas tõlgendada nõukogu 21. mai 1992. aasta direktiivi 92/43/EMÜ looduslike elupaikade ning loodusliku loomastiku ja taimestiku kaitse kohta (EÜT L 206, lk 7; ELT eriväljaanne 15/02, lk 102; edaspidi „elupaikade direktiiv”) artiklit 6.
2 Eelotsusetaotlus esitati ühelt poolt R. Sweetmani, Iirimaa, Attorney Generali ja Minister for the Environment, Heritage and Local Governmenti (keskkonna-, loodus- ja kultuuripärandi ning kohalike omavalitsuste minister) ja teiselt poolt An Bord Pleanála (edaspidi „An Bord”), keda toetavad Galway County Council ja Galway City Council, vahelise kohtuvaidluse raames, mis käsitleb An Bordi otsust anda luba N6 Galway linna ringtee projekti elluviimiseks.
3 Elupaikade direktiivi põhjendus 3 sätestab:
„kuna käesoleva direktiivi peamine eesmärk on edendada bioloogilise mitmekesisuse säilitamist, võttes arvesse majanduslikke, sotsiaalseid, kultuurilisi ja piirkondlikke nõudeid, aitab käesolev direktiiv kaasa säästva arengu üldise eesmärgi saavutamisele; niisuguse loodusliku mitmekesisuse säilitamine võib teatavatel juhtudel eeldada inimtegevuse jätkamist või isegi soodustamist”.
4 Direktiivi artikli 1 punktides d, e, k ja l on sätestatud:
d) esmatähtsad looduslikud elupaigatüübid – kadumisohus looduslikud elupaigatüübid, mis esinevad artiklis 2 nimetatud territooriumil ja mille kaitsmisel on ühendusel eriline vastutus, võttes arvesse nende loodusliku levila suurust artiklis 2 nimetatud territooriumil; need esmatähtsad looduslikud elupaigatüübid on I lisas tähistatud tärniga (*);
l) erikaitseala – ühenduse tähtsusega ala, mille liikmesriik on määranud õigus- ja haldusaktide ja/või lepingu alusel ning kus kohaldatakse vajalikke kaitsemeetmeid, et säilitada või taastada nende looduslike elupaikade ja/või liikide populatsioonide soodsat kaitsestaatust, mille jaoks ala on määratud.”
5 Elupaikade direktiivi artikkel 2 on sõnastatud järgmiselt:
3. Käesoleva direktiivi kohaselt võetud meetmetes võetakse arvesse majanduslikke, sotsiaalseid ja kultuurilisi vajadusi ning piirkondlikke ja kohalikke iseärasusi.”
„Luuakse Euroopa erikaitsealade sidus ökoloogiline võrgustik Natura 2000. See võrgustik […] võimaldab säilitada või vajaduse korral taastada asjaomaste looduslike elupaigatüüpide ja liikide elupaikade soodsat kaitsestaatust nende looduslikul levilal.
Natura 2000 võrgustikku kuuluvad ka liikmesriikide [nõukogu 2. aprilli 1979. aasta] direktiivi 79/409/EMÜ [loodusliku linnustiku kaitse kohta (EÜT L 103, lk 1; ELT eriväljaanne 15/01, lk 98)] kohaselt klassifitseeritud linnukaitsealad.”
7 Elupaikade direktiivi artikli 6 lõigetes 2–4 on sätestatud:
„2. Liikmesriigid võtavad vajalikke meetmeid, et vältida erikaitsealadel looduslike elupaikade ja liikide elupaikade halvenemist ning selliste liikide häirimist, mille kaitseks alad on määratud, kuivõrd selline häirimine võib oluliselt mõjutada käesoleva direktiivi eesmärkide täitmist.
8 Elupaikade direktiivi I lisas „Ühenduse tähtsusega looduslikud elupaigatüübid, mille säilitamine nõuab erikaitsealade määramist” on koodi 8240 all esmatähtsa elupaigatüübina ära nimetatud „[p]aepaljandid”.
9 1997. aasta Euroopa ühenduste (looduslikud elupaigad) määrusega (European Communities (Natural Habitats) Regulations, 1997) selle põhikohtuasja asjaolude suhtes kohaldatavas versioonis (edaspidi „1997. aasta määrus”) rakendatakse elupaikade direktiivist tulenevaid kohustusi Iiri õiguskorras.
10 1997. aasta määruse artikkel 30, millega võetakse üle elupaikade direktiivi artiklis 6 kehtestatud nõuded, sätestab:
„(1) Kui kavandatav teetööde projekt, mille kohta on [pädevale asutusele] esitatud loa taotlus vastavalt 1993. aasta teeseaduse [Roads Act, 1993] artiklile 51, ei ole otseselt seotud üleeuroopalise tähtsusega ala kaitsekorraldusega või ei ole selleks otseselt vajalik, kuid tõenäoliselt avaldab alale olulist mõju eraldi või koos muude töödega, siis tagab [nimetatud asutus], et antakse hinnang seoses tagajärgedega, mida see ala kaitse-eesmärkidele avaldab.
(2) 1993. aasta teeseaduse artikli 51 lõikes 2 nõutud keskkonnamõju hindamine kujutab lõikes 1 nimetatud kavandatava teetööde projekti puhul endast käesoleva määruse nõuetele vastavat hindamist.
(3) [Pädev asutus] annab kavandatavale teetööde projektile loa, arvestades vastavalt lõikele 1 läbi viidud hindamise järeldusi, alles pärast seda, kui ta on kindlaks teinud, et see ei avalda asjaomase üleeuroopalise tähtsusega ala terviklikkusele negatiivset mõju.
(4) Selle üle otsustamisel, kas kavandatav teetööde projekt avaldab asjaomase üleeuroopalise tähtsusega ala terviklikkusele negatiivset mõju, peab [pädev asutus] võtma arvesse seda, kuidas kavandatavaid töid läbi viiakse, ja kõiki tingimusi ja piiranguid, mis loa andmisel kehtestatakse.
(5) Kui puuduvad alternatiivsed lahendused, võib [pädev asutus] hoolimata negatiivsest hinnangust anda loa kavandatavale teetööde projektile üldiste huvide seisukohast eriti mõjuvatel põhjustel.
(6) (a) Kui punktist b ei tulene teisiti, hõlmavad üldiste huvide seisukohast eriti mõjuvad põhjused sotsiaalseid ja majanduslikke põhjusi;
 (b) Kui asjaomasel alal esineb esmatähtsaid looduslikke elupaigatüüpe või esmatähtsaid liike, võivad üldiste huvide seisukohast eriti mõjuvad põhjused olla ainult:
(i) rahva tervis või avalik julgeolek,
(ii) esmatähtsad soodsad tagajärjed keskkonnale, või
(iii) komisjoni arvamuse kohaselt muud üldiste huvide seisukohast eriti mõjuvad põhjused.”
11 An Bord otsustas 20. novembri 2008. aasta otsusega anda loa N6 Galway linna ringtee projekti elluviimiseks. Oli ette nähtud, et üks lõik kavandatavast teest läbib ühenduse tähtsusega ala nimega Lough Corrib. Ühenduse tähtsusega ala laiendamise tagajärjel hõlmab see ala kokku neljateistkümmet elupaikade direktiivi I lisas nimetatud elupaika, millest kuus on esmatähtsad elupaigatüübid, sealhulgas karsti paepaljandid, mis on põhikohtuasja esemeks olev eriliselt kaitstud elupaik.
12 Teetööde projekt tingib ühenduse tähtsusega Lough Corribi ala piires kõnealuste paepaljandite pöördumatu kadumise umbes 1,47 hektari ulatuses. Nimetatud 1,47 hektarit paepaljandeid hävitataks alal, mida An Bordi inspektor kirjeldab kui „eraldiseisvat väiksemat ala, mille eriliseks tunnuseks on see, et seal asuvad olulised esmatähtsad elupaigad”, ning mis hõlmab kokku 85 hektarit paepaljandeid. Need 85 hektarit on omakorda osaks kogu asjaomase ühenduse tähtsusega alal asuvatest paepaljanditest, mida on kokku 270 hektarit ja mis kujutavad endast elupaikade direktiivi I lisas nimetatud esmatähtsat elupaigatüüpi.
13 Kuupäeval, mil An Bord tegi kõnealuse otsuse, oli see ala juba kantud võimaliku ühenduse tähtsusega alana ühte alade nimekirja, mille Iirimaa edastas komisjonile. Laiendatud Lough Corribi ala klassifitseeriti ametlikult ühenduse tähtsusega alaks komisjoni 12. detsembri 2008. aasta otsusega. Eelotsusetaotluse esitanud kohus on seisukohal, et ehkki komisjon ei olnud enne seda kuupäeva asjaomast ala ametlikult ühenduse tähtsusega alaks klassifitseerinud, oli An Bord siseriikliku õiguse alusel kohustatud kohaldama selle suhtes alates 2006. aasta detsembrist samasugust kaitset kui see, mis on ette nähtud elupaikade direktiivi artikli 6 lõigetes 2–4.
14 Oma 20. novembri 2008. aasta otsuses märkis An Bord eeskätt, et „teetööde projekti osa, millele antakse luba, on linna ja seda ümbritseva piirkonna tuvastatud liiklusvajaduste jaoks kohane lahendus […] ja kuigi sel on lokaalne tõsine mõju Lough Corribi erikaitsealaks kavandatud piirkonnale, ei avalda see negatiivset mõju ala terviklikkusele. Seega ei ole käesolevaga heaks kiidetud projektil lubamatut keskkonnamõju ja see on kooskõlas selle ala kohase planeerimise ja säästva arenguga.”
15 P. Sweetman esitas High Courtile menetlusloa taotluse vaidlustamaks eeskätt An Bordi 20. novembri 2008. aasta otsust. P. Sweetman on seisukohal, et An Bord tõlgendas vääralt elupaikade direktiivi artiklit 6 ja seda eeskätt seeläbi, et ta järeldas, et teetööde projekti mõju Lough Corribi kaitsealale ei kujuta endast „negatiivset mõju ala terviklikkusele”.
16 High Court jättis 9. oktoobri 2009. aasta otsusega menetlusloa taotluse rahuldamata ja jättis jõusse An Bordi otsuse. P. Sweetmanile anti 6. novembril 2009 luba esitada selle otsuse peale apellatsioonkaebus Supreme Courtile.
17 Supreme Court märgib, et tal on kahtlusi seoses sellega, millistel asjaoludel ja tingimustel võib juhul, kui elupaikade direktiivi artikli 6 lõike 3 alusel on läbi viidud kava või projekti asjakohane hindamine, selline kava või projekt avaldada „asjaomase ala terviklikkusele negatiivset mõju”. Nimetatud kohus märgib sellega seoses, et 7. septembri 2004. aasta otsus kohtuasjas C‑127/02: Waddenvereniging ja Vogelbeschermingsvereniging (EKL 2004, lk I‑7405) ei kõrvaldanud tema kahtlusi täielikult.
18 Neil asjaoludel otsustas Supreme Court menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused:
„1. Milliste õiguslike kriteeriumide alusel peab pädev asutus otsustama, kas on tõenäoline, et elupaikade direktiivi artikli 6 lõike 3 esemeks olev kava või projekt „avaldab asjaomase ala terviklikkusele negatiivset mõju”?
2. Kas ettevaatuspõhimõtte rakendamise tulemusel tuleb keelduda sellisele kavale või projektile loa andmisest juhul, kui selle tagajärjel kaob püsivalt ja pöördumatult asjaomane elupaik või selle osa?
3. Millises seoses on omavahel [direktiivi] artikli 6 lõige 4 ja artikli 6 lõike 3 alusel tehtav otsus, mille kohaselt kava või projekt ei avalda asjaomase ala terviklikkusele negatiivset mõju?”
19 Galway County Council ja Galway City Council väidavad sisuliselt, et Euroopa Kohus ei ole pädev vastama eelotsuse küsimustele, sest elupaikade direktiivi artikli 6 lõige 3 ei ole põhikohtuasja suhtes kohaldatav, kuivõrd An Bordi otsus, millega anti luba N6 Galway linna ringtee projekti elluviimiseks, võeti vastu enne seda, kui komisjon tegi otsuse klassifitseerida ühenduse tähtsusega alaks Lough Corribi ala laiendus, mida see projekt mõjutab.
20 Eelotsusetaotlusest nähtub tõepoolest, et 20. novembril 2008, mil An Bord võttis vastu oma otsuse, oli Iirimaal sellest Lough Carribi ala laiendusest teatatud vastavalt 1997. aasta määruse artiklile 4, kuid seda ei olnud veel klassifitseeritud ühenduse tähtsusega alaks komisjoni poolt vastuvõetavas alade loetelus. Komisjon võttis vastava otsuse vastu 12. detsembril 2008, st kolm nädalat pärast seda, kui An Bord oli oma otsuse vastu võtnud.
21 Nagu eelotsusetaotluse esitanud kohus ise märkis, vastab põhikohtuasjas 1997. aasta määruse artikkel 30 suures osas elupaikade direktiivi artikli 6 sõnastusele. Lisaks nähtub nimetatud määruse pealkirjast, et selle vastuvõtmisega soovis Iiri seadusandja võtta elupaikade direktiivi üle siseriiklikusse õigusesse. Lõpetuseks, nagu eelotsusetaotluse esitanud kohus märkis, oli Iirimaa seisukohal, et nähes ala puhul, mille kohta on tehtud ettepanek, enne selle klassifitseerimist ühenduse tähtsusega alaks komisjoni poolt vastuvõetavas loetelus, ette samasuguse kaitse kui see, mis on ette nähtud elupaikade direktiivi artikli 6 lõigetes 2–4, on ta täitnud oma kohustust võtta sobivad kaitsemeetmed ala ühenduse tähtsusega alaks klassifitseerimist oodates.
22 Viimati mainituga seoses tuleb meenutada, et Euroopa Kohus on juba sedastanud, et kuigi elupaikade direktiivi artikli 6 lõigetes 2–4 ette nähtud kaitsemeetmed on kohustuslikud üksnes alade puhul, mis on kantud komisjoni poolt vastu võetud selliste alade loetellu, mis klassifitseeritakse ühenduse tähtsusega aladeks, ei järeldu sellest ometigi, et liikmesriigid ei pea neid alasid kaitsma alates hetkest, mil nad teevad komisjonile saadetud siseriiklikus loetelus direktiivi artikli 4 lõike 1 alusel ettepaneku alade kohta, mis sobivad ühenduse tähtsusega aladeks (vt 13. jaanuari 2005. aasta otsus kohtuasjas C‑117/03: Dragaggi jt, EKL 2005, lk I‑167, punktid 25 ja 26, ning 14. septembri 2006. aasta otsus kohtuasjas C‑244/05: Bund Naturschutz in Bayern jt, EKL 2006, lk I‑8445, punktid 36 ja 37).
23 Sellest tuleneb, et alates hetkest, mil liikmesriik teeb komisjonile saadetud siseriiklikus loetelus elupaikade direktiivi artikli 4 lõike 1 alusel ettepaneku ala kohta, mis sobib ühenduse tähtsusega alaks, ja vähemalt selle hetkeni, mil komisjon teeb vastava otsuse, peab asjaomane liikmesriik elupaikade direktiivi kohaselt võtma kaitsemeetmed, mis on sobivad asjaomase ökoloogilise huvi kaitseks (vt selle kohta eespool viidatud kohtuotsus Dragaggi jt, punkt 29, ja eespool viidatud kohtuotsus Bund Naturschutz in Bayern jt, punkt 38). Sellist ala ei saa seega määratleda alana, mille suhtes ei ole liidu õigus kohaldatav.
24 Eespool toodud kaalutlustest järeldub seega, et Euroopa Kohus on pädev vastama Supreme Courti esitatud eelotsuse küsimustele.
25 Oma küsimustega, mida on sobilik uurida koos, soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt teada saada, kas elupaikade direktiivi artikli 6 lõiget 3 tuleb tõlgendada nii, et sellises olukorras, nagu on kõne all põhikohtuasjas, avaldab kava või projekt, mis ei ole otseselt seotud ala kaitsekorraldusega või ei ole selleks otseselt vajalik, asjaomase ala terviklikkusele negatiivset mõju. Seoses sellise tõlgendusega soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus teada saada, millist mõju võib omada ettevaatuspõhimõte, ning samuti, milline seos esineb nimetatud artikli 6 lõigete 3 ja 4 vahel.
26 Eelotsusetaotlusest nähtub, et N6 Galway linna ringtee projekti elluviimine tingiks ühenduse tähtsusega Lough Corribi ala paepaljanditest, mis on elupaikade direktiiviga eriliselt kaitstav esmatähtis looduslik elupaigatüüp, ühe osa püsiva ja pöördumatu kadumise. Pärast asjaomase teetööde projekti mõju hindamist ühenduse tähtsusega Lough Corribi alale tuvastas An Bord lokaalselt olulise negatiivse mõju sellele alale, kuid otsustas, et see mõju ei kahjusta asjaomase ala terviklikkust.
27 P. Sweetman, Iirimaa, Attorney General, Minister for the Environment, Heritage and Local Government ja komisjon on seisukohal, et kõnealuse teetööde projekti selline negatiivne mõju asjaomasele alale tähendab tingimata, et kahjustatakse selle ala terviklikkust. An Bord, Galway County Council, Galway City Council ja Ühendkuningriigi valitsus on aga vastupidisel seisukohal, et asjaomase ala seisundi halvenemise tuvastamine ei ole tingimata ühitamatu ala terviklikkust kahjustava mõju puudumisega.
28 Elupaikade direktiivi artikli 6 lõige 3 näeb ette hindamismenetluse, mille eesmärk on tagada eelneva kontrolli kaudu see, et kavale või projektile, mis ei ole otseselt seotud asjaomase ala kaitsekorraldusega või ei ole selleks otseselt vajalik, kuid mis tõenäoliselt avaldab alale olulist mõju, antakse luba vaid siis, kui see ei avalda asjaomase ala terviklikkusele negatiivset mõju (eespool viidatud kohtuotsus Waddenvereniging ja Vogelbeschermingsvereniging, punkt 34, ja 16. veebruari 2012. aasta otsus kohtuasjas C‑182/10: Solvay jt, punkt 66).
29 Nimetatud säte näeb seega ette kaks etappi. Esimeses etapis, mida peetakse silmas selle sätte esimeses lauses, peavad liikmesriigid asjakohaselt hindama kava või projekti mõju kaitsealale, kui on tõenäoline, et asjaomane kava või projekt avaldab alale olulist mõju (vt selle kohta eespool viidatud kohtuotsus Waddenvereniging ja Vogelbeschermingsvereniging, punktid 41 ja 43).
30 Juhul kui kava või projekt, mis ei ole otseselt seotud asjaomase ala kaitsekorraldusega või ei ole selleks otseselt vajalik, võib kahjustada ala kaitse-eesmärke, tuleb seda pidada selliseks, mis võib avaldada alale olulist mõju. Kahjustamise ohtu tuleb hinnata, võttes eelkõige arvesse sellise kava või projektiga seotud ala eriomaseid keskkonnatunnuseid ja ‑tingimusi (vt selle kohta eespool viidatud kohtuotsus Waddenvereniging ja Vogelbeschermingsvereniging, punkt 49).
31 Teises etapis, mida peetakse silmas elupaikade direktiivi artikli 6 lõike 3 teises lauses ning mis leiab aset pärast asjakohast hindamist, võib sellisele kavale või projektile anda loa üksnes tingimusel, et see ei avalda asjaomase ala terviklikkusele negatiivset mõju; seejuures tuleb arvestada selle artikli lõike 4 sätetega.
32 Selles osas tuleb väljendi „avalda[b] asjaomase ala terviklikkusele negatiivset mõju” tähenduse hindamiseks selle üldises kontekstis täpsustada, et – nagu kohtujurist märkis oma ettepaneku punktis 43 – elupaikade direktiivi artikli 6 sätteid tuleb tõlgendada ühtse kogumina, arvestades selle direktiiviga taotletavaid kaitse‑eesmärke. Selle artikli lõigetega 2 ja 3 taotletakse nimelt looduslike elupaikade ja liikide elupaikade kaitse tagamist samal tasemel (vt selle kohta 24. novembri 2011. aasta otsus kohtuasjas C‑404/09: komisjon vs. Hispaania, EKL 2011, lk I‑11853, punkt 142), kuid nimetatud artikli lõige 4 kujutab endast üksnes sätet, mis näeb ette erandi lõike 3 teisest lausest.
33 Euroopa Kohus on juba sedastanud, et elupaikade direktiivi artikli 6 lõige 2 võimaldab täita keskkonna kvaliteedi säilitamise ja kaitse – sealhulgas looduslike elupaikade ning loodusliku loomastiku ja taimestiku kaitse – peamist eesmärki ning kehtestab üldise kaitsekohustuse, mis hõlmab sellise halvenemise ja häirimise vältimist, millel võib olla direktiivi eesmärkide seisukohast oluline mõju (14. jaanuari 2010. aasta otsus kohtuasjas C‑226/08: Stadt Papenburg, EKL 2010, lk I‑131, punkt 49 ja seal viidatud kohtupraktika).
34 Elupaikade direktiivi artikli 6 lõige 4 näeb ette, et kui hoolimata selle direktiivi artikli 6 lõike 3 esimesele lausele vastava hindamise negatiivsetest järeldustest tuleb kava või projekt üldiste huvide seisukohast eriti mõjuvatel põhjustel, sealhulgas sotsiaalsetel või majanduslikel põhjustel, siiski ellu viia ja alternatiivsed lahendused puuduvad, peab liikmesriik võtma kõik vajalikud asendusmeetmed, et tagada Natura 2000 võrgustiku üldise sidususe kaitse (vt 20. septembri 2007. aasta otsus kohtuasjas C‑304/05: komisjon vs. Itaalia, EKL 2007, lk I‑7495, punkt 81, ja eespool viidatud kohtuotsus Solvay jt, punkt 72).
35 Elupaikade direktiivi artikli 6 lõiget 4 kui erandit sama artikli lõike 3 teises lauses kehtestatud loa andmise kriteeriumist on võimalik kohaldada üksnes pärast seda, kui kava või projekti mõju on analüüsitud vastavalt nimetatud lõikes 3 sätestatule (vt eespool viidatud kohtuotsus Solvay jt, punktid 73 ja 74).
36 Sellest tuleneb, et elupaikade direktiivi artikli 6 lõiked 2–4 seavad liikmesriigile rea kohustusi ning näevad ette konkreetsed menetlused, mille eesmärk on – nagu nähtub selle direktiivi artikli 2 lõikest 2 – looduslike elupaikade ning eelkõige erikaitsealade soodsa kaitsestaatuse säilitamine või vajaduse korral taastamine.
37 Elupaikade direktiivi artikli 1 punktis e on sätestatud, et loodusliku elupaiga kaitsestaatust loetakse soodsaks eeskätt siis, kui selle looduslik levila ja alad, mida see levila piires katab, on muutumatud või laienemas ja kui selle pikaajaliseks säilimiseks vajalik eriomane struktuur ja funktsioonid on praegu ja tõenäoliselt ka lähitulevikus olemas.
38 Selles kontekstis on Euroopa Kohus juba sedastanud, et elupaikade direktiivi sätete eesmärk on see, et liikmesriigid võtavad kohased kaitsemeetmed selleks, et säilitada looduslikke elupaigatüüpe hõlmavate alade keskkonnatunnused (vt 20. mai 2010. aasta otsus kohtuasjas C‑308/08: komisjon vs. Hispaania, EKL 2010, lk I‑4281, punkt 21, ja eespool viidatud 24. novembri 2011. aasta otsus komisjon vs. Hispaania, punkt 163).
39 Seetõttu tuleb sellest järeldada, et selleks, et asjaomase ala kui loodusliku elupaiga terviklikkusele ei avaldataks negatiivset mõju elupaikade direktiivi artikli 6 lõike 3 teise lause tähenduses, on vajalik, et ala kaitsestaatus jääb soodsaks; see tähendab, nagu kohtujurist märkis oma ettepaneku punktides 54–56, et säilivad püsivalt asjaomase ala olemuslikud tunnused, mis on seotud teatud loodusliku elupaigatüübi esinemisega, mille kaitse eesmärk õigustas selle ala kandmist ühenduse tähtsusega alade loetellu direktiivi tähenduses.
40 Kavale või projektile võib anda loa elupaikade direktiivi artikli 6 lõike 3 tähenduses seega vaid tingimusel, et pädevad asutused on pärast kõigi selliste asjaomase kava või projekti aspektide väljaselgitamist, mis võivad eraldivõetuna või koostoimes teiste kavade või projektidega kahjustada asjaomase ala kaitse‑eesmärke, ning parimate teadussaavutustega arvestades kindlaks teinud, et see ei avalda asjaomase ala terviklikkusele püsivat negatiivset mõju. Nii on see juhul, kui teaduslikust seisukohast ei ole mingisugust põhjendatud kahtlust sellise mõju puudumise osas (vt selle kohta eespool viidatud 24. novembri 2011. aasta otsus komisjon vs. Hispaania, punkt 99, ja eespool viidatud kohtuotsus Solvay jt, punkt 67).
41 Selles osas tuleb märkida, et kuna asutus peab keelduma uuritavale kavale või projektile loa andmisest, kui ei ole kindel, et sellel puudub negatiivne mõju asjaomase ala terviklikkusele, hõlmab elupaikade direktiivi artikli 6 lõike 3 teises lauses ette nähtud loa andmise kriteerium ettevaatuspõhimõtet ning võimaldab tõhusalt vältida kavandatavate kavade või projektide tõttu kaitsealade terviklikkusele avaldatavat negatiivset mõju. Sellest loa andmise kriteeriumist leebema kriteeriumiga ei oleks võimalik sama tõhusalt tagada nimetatud sättes taotletud alade kaitse eesmärgi saavutamist (eespool viidatud kohtuotsus Waddenvereniging ja Vogelbeschermingsvereniging, punktid 57 ja 58).
42 Selline järeldus on veelgi põhjendatum põhikohtuasjas, sest looduslik elupaik, mida kavandatav teetöö projekt mõjutab, kuulub esmatähtsate looduslike elupaigatüüpide alla, mille nimetatud direktiivi artikli 1 punkt d määratleb kui „kadumisohus looduslikud elupaigatüübid”, mille kaitsmisel on Euroopa Liidul „eriline vastutus”.
43 Pädevad siseriiklikud asutused ei saa seega anda luba sekkumistele, mis võivad kahjustada püsivalt selliste alade keskkonnatunnuseid, mis hõlmavad esmatähtsaid looduslikke elupaigatüüpe. Nii oleks see eeskätt juhul, kui sekkumine võib tingida asjaomasel alal esineva esmatähtsa loodusliku elupaigatüübi kadumise või osalise ja pöördumatu hävitamise (vt esmatähtsate liikide kadumise kohta eespool viidatud 20. mai 2010. aasta otsus komisjon vs. Hispaania, punkt 21, ja eespool viidatud 24. novembri 2011. aasta otsus komisjon vs. Hispaania, punkt 163).
44 Mis puudutab elupaikade direktiivi artikli 6 lõike 3 alusel läbi viidud hindamist, siis tuleb täpsustada, et selles ei tohi esineda lünki ning see peab sisaldama täielikke, täpseid ja lõplikke tuvastusi ning järeldusi, mis hajutaksid kõik põhjendatud teaduslikud kahtlused asjaomasel kaitsealal kavandatavate tööde mõju osas (vt selle kohta eespool viidatud 24. novembri 2011. aasta otsus kohtuasjas komisjon vs. Hispaania, punkt 100 ja seal viidatud kohtupraktika). Siseriikliku kohtu ülesanne on kontrollida, kas ala suhtes avalduvate tagajärgede hindamine vastab nendele nõuetele.
45 Põhikohtuasjaga seoses tuleb meenutada, et ühenduse tähtsusega Lough Corribi ala kanti loetellu alana, kus esineb esmatähtis elupaigatüüp, eeskätt seetõttu, et see ala hõlmab paepaljandeid, mis kujutavad endast loodusvara, mida ei ole võimalik hävitamise korral taastada. Eespool toodud kriteeriumidega arvestades on kaitse‑eesmärk seega asjaomase ala olemuslike tunnuste, st paepaljandite soodsa kaitseseisundi säilitamine.
46 Seetõttu, kui elupaikade direktiivi artikli 6 lõike 3 teise lause alusel läbi viidud alale avaldatavate kava või projekti tagajärgede asjakohase hindamise tulemusel asub pädev siseriiklik asutus seisukohale, et kava või projekt tingib kas kogu sellise esmatähtsa loodusliku elupaigatüübi või selle osa püsiva ja pöördumatu kadumise, mille kaitse eesmärgil kvalifitseeriti asjaomane ala ühenduse tähtsusega alaks, siis tuleb asuda seisukohale, et selline kava või projekt avaldab asjaomase ala terviklikkusele negatiivset mõju.
47 Neil tingimustel ei saa asjaomasele kavale või projektile anda viidatud sätte alusel luba. Sellises olukorras võib pädev asutus siiski vajaduse korral anda loa elupaikade direktiivi artikli 6 lõike 4 alusel, kui selles ette nähtud tingimused on täidetud (vt selle kohta eespool viidatud kohtuotsus Waddenvereniging ja Vogelbeschermingsvereniging, punkt 60).
48 Eelpool toodud kaalutlustest tuleneb, et esitatud küsimustele tuleb vastata, et elupaikade direktiivi artikli 6 lõiget 3 tuleb tõlgendada nii, et kava või projekt, mis ei ole otseselt seotud ala kaitsekorraldusega või ei ole selleks otseselt vajalik, avaldab asjaomase ala terviklikkusele negatiivset mõju, kui see võib takistada asjaomase ala selliste olemuslike tunnuste püsivat säilimist, mis on seotud teatud esmatähtsa loodusliku elupaigatüübi esinemisega, mille kaitse eesmärk õigustas selle ala kandmist ühenduse tähtsusega alade loetellu direktiivi tähenduses. Sellist hinnangut andes tuleb kohaldada ettevaatuspõhimõtet.
49 Kuna põhikohtuasja poolte jaoks on käesolev menetlus eelotsusetaotluse esitanud kohtus poolelioleva asja üks staadium, otsustab kohtukulude jaotuse siseriiklik kohus. Euroopa Kohtule seisukohtade esitamisega seotud kulusid, välja arvatud poolte kohtukulud, ei hüvitata.
Nõukogu 21. mai 1992. aasta direktiivi 92/43/EMÜ looduslike elupaikade ning loodusliku loomastiku ja taimestiku kaitse kohta artikli 6 lõiget 3 tuleb tõlgendada nii, et kava või projekt, mis ei ole otseselt seotud ala kaitsekorraldusega või ei ole selleks otseselt vajalik, avaldab asjaomase ala terviklikkusele negatiivset mõju, kui see võib takistada asjaomase ala selliste olemuslike tunnuste püsivat säilimist, mis on seotud teatud esmatähtsa loodusliku elupaigatüübi esinemisega, mille kaitse eesmärk õigustas selle ala kandmist ühenduse tähtsusega alade loetellu direktiivi tähenduses. Sellist hinnangut andes tuleb kohaldada ettevaatuspõhimõtet.

matches: kohus kohus Kohus kohus kohus Kohus Kohus kohus kohus Kohus Kohus


Taimekaitsevahendi kasutamise ja hoiukoha täpsemad nõuded – Riigi Teataja
Taimekaitsevahendi kasutamise ja hoiukoha täpsemad nõuded - sisukord
§ 1 Taimekaitsevahendi hoiukoha nõuded
§ 2 Isikukaitsevahendi kasutamine taimekaitsetöö tegemisel
§ 3 Taimekaitsetöö tegemise hügieeninõuded
§ 4 Taimekaitsetöö tegemise ohutusnõuded taimekaitsevahendi pritsimise korral
§ 5 Taimekaitsetöö tegemise ohutusnõuded seemnete puhtimise korral
§ 6 Kasvuhoones taimekaitsetöö tegemise ohutusnõuded
§ 7 Kasvuhoones taimekaitsetöö tegemise järgsed ohutusnõuded
§ 8 Avalikus kohas, elamu vahetus läheduses ja metsamaal taimekaitsetöö tegemise ohutusnõuded
RT I, 21.09.2018, 10
Taimekaitsevahendi kasutamise ja hoiukoha täpsemad nõuded1
Vastu võetud 29.11.2011 nr 90
RT I, 02.12.2011, 5
jõustumine 05.12.2011
13.05.2015 RT I, 19.05.2015, 1 22.05.2015
19.09.2018 RT I, 21.09.2018, 3 24.09.2018, osaliselt 01.01.2019.
Määrus kehtestatakse „Taimekaitseseaduse” § 78 lõike 9 alusel.
§ 1. Taimekaitsevahendi hoiukoha nõuded
(1) Taimekaitsevahendi kasutaja säilitab taimekaitsevahendit loetava märgistusega originaalpakendis hoiutingimustes, mis tagavad taimekaitsevahendi säilimise kasutuskõlblikuna.
(2) Taimekaitsevahendi säilitamiseks sobiv ruum (edaspidi hoiuruum) on:
1) vajaliku suurusega;
2) hästi ventileeritav ja valgustatav;
3) vedelikku mitteläbilaskvast, keemilise aine toimele vastupidavast ja libisemiskindlast materjalist kõrge künnisega põrandaga.
(3) [Kehtetu - RT I, 19.05.2015, 1 - jõust. 22.05.2015]
(4) Taimekaitsevahendi pakend asetatakse põrandal hoidmise korral puitalusele.
(5) Hoiuruumis on vedelikku imavat materjali nagu liiva, saepuru või turvast ning hari, kühvel ja lekkimiskindel suletav anum pakendist välja valgunud taimekaitsevahendi kogumiseks. Hoiuruumis on nähtaval kohal tulekustutusvahendid ja häirekeskuse hädaabinumber 112.
[RT I, 19.05.2015, 1 - jõust. 22.05.2015]
(6) [Kehtetu - RT I, 21.09.2018, 3 - jõust. 24.09.2018]
§ 2. Isikukaitsevahendi kasutamine taimekaitsetöö tegemisel
(1) Taimekaitsevahendi kasutamise ajal (edaspidi taimekaitsetöö) kasutatakse taimekaitsevahendi sissehingamise vältimiseks hingamisteede kaitsevahendit, nahakaudse mürgistuse vältimiseks kaetakse kõik kehaosad.
(2) Lõikes 1 sätestatud nõude täitmiseks kasutatakse „Töötervishoiu ja tööohutuse seaduse” kohaselt sobivaid isikukaitsevahendeid nagu kaitseriietust, kemikaalikindlaid kindaid, kaitsesaapaid, peakatet, tihedalt liibuvaid kaitseprille või -sirmi, mida saab vajaduse korral kasutada tavaliste prillide peal, ja hingamisteede kaitsevahendit lähtuvalt taimekaitsevahendi pakendi märgistusel toodud ohutus- ja riskilausetest või ohu- ja hoiatuslausetest, taimekaitsevahendi kasutusjuhendist või ohutuskaardist.
(3) Kasutatav isikukaitsevahend on puhas. Isikukaitsevahend puhastatakse iga kord pärast taimekaitsetöö lõpetamist.
§ 3. Taimekaitsetöö tegemise hügieeninõuded
(2) Taimekaitsetöö vaheajal pestakse nägu ja käsi. Pärast taimekaitsetöö lõpetamist pestakse end üleni ja vahetatakse riided. Taimekaitsevahendiga kokkupuutunud riideid pestakse iga kord pärast kasutamist.
§ 4. Taimekaitsetöö tegemise ohutusnõuded taimekaitsevahendi pritsimise korral
(1) Taimekaitsevahendit kasutatakse taimekaitsevahendi pakendi märgistusel toodud kasutusjuhendi kohaselt, järgides asjakohaseid kasutuspiiranguid, sealhulgas kehtestatud puhvertsooni (vahemaa meetrites pritsitava ala ja veepiiri vahel) ja keeldu kasutada taimekaitsevahendit samal põllul järjestikustel aastatel.
(2) Taimekaitsevahendit pritsitakse üksnes töökorras taimekaitseseadmega. Töölahuse valmistamiseks kasutatakse üksnes selleks otstarbeks ettenähtud ning märgistatud mõõteanumat ja seadet.
(4) Töölahuse valmistamisel arvestatakse välja vajaminev töölahuse kogus, et vältida ülejääke. Veehaarde sanitaarkaitsealal või veevõtukoha hooldusalal on keelatud töölahust valmistada
(5) Taimekaitsevahendit on keelatud pritsida, kui tuule kiirus on üle 4 m/s, välja arvatud juhul, kui taimekaitseseadme kasutusjuhendis toodud tehniliste andmete kohaselt lubatakse taimekaitsevahendit kasutada suurema tuule kiiruse puhul. Pritsimisel arvestatakse tuule suunda lähedal asuvate ehitiste ning aia-, põllu- ja metsakultuuride suhtes, et hoida ära nende võimalik saastumine taimekaitsevahendiga.
(6) Töölahuse tugeva õhku hajumise vältimiseks on keelatud taimekaitsevahendit pritsida, kui õhutemperatuur on üle 25 °C. Pritsimisest ülejäänud töölahust ei jäeta taimekaitseseadme paaki, vaid see lahjendatakse mitmekordselt veega ja pritsitakse hajutatult põllule.
(7) [Kehtetu - RT I, 21.09.2018, 3 - jõust. 24.09.2018]
(8) Taimekaitsevahendit on keelatud pritsida alal, millel on õitsvaid taimi, välja arvatud juhul, kui taimekaitsevahendi pakendi märgistusel on märge, et seda võib kasutada taimede õitsemise ja mesilaste lendluse ajal.
(9) Veekaitsevööndis on juhul, kui kasutatava taimekaitsevahendi pakendi märgistusel ei ole märgitud suuremat puhvertsooni, kooskõlas „Veeseaduse” § 29 lõikega 2 keelatud taimekaitsevahendit pritsida lähemal kui 20 meetrit Läänemere, Võrtsjärve, Lämmijärve, Peipsi ja Pihkva järve veepiirist, 10 meetrit teiste järvede, veehoidlate, jõgede, ojade, allikate, peakraavide ja kanalite ning maaparandussüsteemide eesvoolude veepiirist ning 1 meeter alla 10 km2 valgalaga maaparandussüsteemi eesvoolu veepiirist.
§ 5. Taimekaitsetöö tegemise ohutusnõuded seemnete puhtimise korral
(1) Seemneid puhitakse spetsiaalse või selleks tööks kohandatud seadmega, järgides selle seadme kasutamise ja taimekaitsetöö tegemise ohutusnõudeid.
(3) Puhtimiskoht asub elamust, loomakasvatushoonest, -rajatisest, loomade pidamiseks piiritletud alast, söödahoidlast, kaevust ja veekogust vähemalt 50 meetri kaugusel.
(4) Välditakse puhtimiskoha ja veoki saastumist puhtimiseks kasutatava taimekaitsevahendiga ning puhitud seemnega. Puhtimiskoha või veoki saastumisel puhtimiseks kasutatud taimekaitsevahendiga puhastatakse need hoolikalt.
[RT I, 21.09.2018, 3 - jõust. 24.09.2018]
(5) Puhitud seemet hoitakse hoiuruumis, selleks ettenähtud konteineris või kapis, eraldi toidust, ravimitest ja söödast, et vältida nende saastumist puhtimiseks kasutatava taimekaitsevahendiga. Puhitud seemet on keelatud vedada koos ravimite, toidu või söödaga ning kasutada toiduks või söödaks.
(6) Puhitud seemne kasutamisel järgitakse §-des 2 ja 3 sätestatud nõudeid.
(7) Kasutamata puhitud seeme antakse üle ohtlike jäätmete käitlejale.
§ 6. Kasvuhoones taimekaitsetöö tegemise ohutusnõuded
(1) Kasvuhoones kasutatakse üksnes selleks ettenähtud taimekaitsevahendit.
(2) Taimede kasvuaegsed hooldustööd kasvuhoones tehakse enne kasvuhoones taimekaitsetöö tegemist. Hooldustöid võib jätkata pärast tööooteaja möödumist.
(3) Kasvuhoones taimekaitsetöö tegemise korral kasutatakse universaalset gaasimaski või hingamisaparaati. Kasvuhoones ei viibi taimekaitsetöö tegemise ajal kõrvalised isikud. Taimekaitsetöö tegemist alustatakse kasvuhoone kaugemast osast, liikudes väljapääsu suunas.
(4) Üle 100 m2 suuruses kasvuhoones on koht töölahuse valmistamiseks ja taimekaitseseadme pesemiseks.
§ 7. Kasvuhoones taimekaitsetöö tegemise järgsed ohutusnõuded
(2) Enne tööooteaja möödumist võib kasvuhoones töid teha üksnes isikukaitsevahendit kasutades, kuid mitte varem kui pärast 18 tunni möödumist taimekaitsetöö tegemisest.
§ 8. Avalikus kohas, elamu vahetus läheduses ja metsamaal taimekaitsetöö tegemise ohutusnõuded
[RT I, 21.09.2018, 3 - jõust. 01.01.2019]
(1) Avalikus kohas ja elamu vahetus läheduses tehakse taimekaitsetööd juhul, kui taimehaigusi ja -kahjureid või umbrohtu ei ole võimalik tõrjuda agrotehniliste ega muude meetmetega.
(2) Avalik koht selle määruse tähenduses on eelkõige haljasala, spordiala, kooliala ja laste mänguväljak ning ala tervishoiuasutuse vahetus läheduses, samuti trammi- ja raudtee ooteplatvorm ning ületamiseks ettenähtud ülesõidukoht ja ülekäigukoha vahetu lähedus, gaasitrass, kattega tee ja kruusatee eraldusriba, teepeenar ja haljasriba, tänava eraldusriba, teemaa ja tänavaäärne haljasala.
(3) Avalikus kohas, korterelamu vahetus läheduses ja metsamaal ei tehta taimekaitsetööd kõrvalise inimese juuresolekul.
(4) Tööooteajaga taimekaitsevahendi puhul paigaldatakse avalikku kohta, korterelamu vahetusse lähedusse ja metsamaale enne taimekaitsetööga alustamist hoiatussilt, millel on vähemalt teave kasutatava taimekaitsevahendi ja tööooteaja kohta, mille möödumise järel on ala lubatud taas kasutada. Metsamaale paigaldatakse enne taimekaitsetööga alustamist hoiatussildid selliselt, et iga sildi juurest oleks nähtav järgmine silt.
(5) Taimekaitsetöö tegemise korral välditakse avalikus kohas ning korterelamu vahetus läheduses paikneva rajatise ja muu objekti saastamist taimekaitsevahendiga. Juhul kui taimekaitsevahend satub rajatisele või objektile taimekaitsetöö käigus, pestakse need hoolikalt.
1 Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2009/128/EÜ, millega kehtestatakse ühenduse tegevusraamistik pestitsiidide säästva kasutamise saavutamiseks (ELT L 309, 24.11.2009, lk 71–86), muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EL) nr 652/2014, millega nähakse ette sätted toiduahela, loomade tervise ja heaolu ning taimetervise ja taimse paljundusmaterjaliga seotud kulude haldamise kohta ning muudetakse nõukogu direktiive 98/56/EÜ, 2000/29/EÜ ja 2008/90/EÜ, Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruseid (EÜ) nr 178/2002, (EÜ) nr 882/2004 ja (EÜ) nr 396/2005, Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2009/128/EÜ ja Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrust (EÜ) nr 1107/2009 ning tunnistatakse kehtetuks nõukogu otsused 66/399/EMÜ, 76/894/EMÜ ja 2009/470/EÜ (ELT L 189, 27.6.2014, lk 1–32).


text:
Kulude hüvitamine või varjatud dividendimakse? - Raamatupidaja
Kulude hüvitamine või varjatud dividendimakse?
21. november 2016 11:57
Korteri kulud ei ole varjatud dividendide maksmine ainuosanikule
Riigikohtu hiljutisest otsusest selgub, et korteri kulud ei ole varjatud dividendide maksmine ainuosanikule ega ka automaatselt ettevõtlusega mitteseotud kulutus. Mida sellest lahendist aga õppida?
Hiljutise Riigikohtu otsuse[1] kohaselt ei saa maksuhaldur niisama lihtsalt öelda, et sisendkäibemaksu mahaarvamise keeld viitaks kohe sellele, et tegemist on ettevõtlusega mitteseotud kulutustega, mis tuleb tulumaksuga maksustada. Maksuhaldur tegi maksuotsuse, kus keelas ettevõtjal korteri ostul sisendkäibemaksu mahaarvamise põhjendusel, et korter osteti firma nimel ainuosanikust juhatusele liikmele eluruumiks, mitte maksustatava ettevõtluse tarbeks. Kõik korteriga seotud kulutused luges maksuhaldur ainuosanikule makstud varjatud dividendideks ja maksustas TuMS § 50 lg 1 alusel tulumaksuga. Riigikohus nõustus maksuhalduri ja alama astme kohtute seisukohaga käibemaksu mahaarvamise piiramises osas, kuid ei olnud nõus väidetega, et korteriga seotud väljamaksed oleksid varjatud kujul dividendide maksmine või alternatiivina ettevõtlusega mitteseotud kulutused.
Maksuhalduri hinnangul oli korteri soetamise ja korteriga seotud muude kulude puhul tegemist osaliselt dividendi varjatud väljamaksmisega äriühingu osanikule. Riigikohtu hinnangul on maksuhaldur ja kohtud kohaldanud TuMS § 50 lg-t 1 vääralt, mistõttu on korteri soetamiseks tehtud ja korteriga seotud muud kulutused alusetult loetud dividendi väljamakseks ning maksustatud tulumaksuga. TuMS § 50 lg 1 kohaselt maksab residendist äriühing tulumaksu dividendide või muude kasumieraldistena jaotatud kasumilt nende väljamaksmisel rahalises või mitterahalises vormis.
Riigikohus nõustub alama astme kohtutega, et äriühingu väljamakse dividendina maksustamist ei välista see, et selle juhtorgan ei ole vastu võtnud kasumi jaotamise otsust, või asjaolu, et puudus samas summas kasum, mida jaotada. Samas tuleneb TuMS § 50 lg-st 1, et väljamakse äriühingu osaniku dividendiks kvalifitseerimise eelduseks on rahalises või mitterahalises vormis väljamakse tegemine sellele isikule.
Maksuotsuses on maksuhaldur asunud seisukohale, et äriühingu juhatuse liikme osaliselt ilma intressita antud laen äriühingule tõendab, et korter soetati juhatuse liikmele. Riigikohtu hinnangul on see järeldus põhjendamatu ja vastuolus asjas kogutud tõenditega. Ühestki asjas kogutud tõendist ei nähtu, et korter oleks soetatud äriühingu juhatuse liikmele ja ainuosanikule. Asjas kogutud tõendid (korteriomandi müügileping ja korteriomandi omandamisõiguse üleandmise leping ning kinnistamisavaldused) näitavad, et korter soetati äriühingule. Seda ei muuda asjaolu, et korteri ostmiseks võttis äriühing laenu juhatuse liikmelt, või see, et äriühingu juhatuse liige on ka äriühingu ainuosanik. Samuti ei muuda korteri kuulumist äriühingule korteri ostmise eesmärk.
Maksuhaldur ei ole tuginenud tulumaksu määramisel sellele, et äriühing pole korterit üldse soetanud või et korter oleks soetatud turuhinnast kallimalt ning korteri soetamise eest makstud summa või korteri turuhinda ületav summa oleks lõppkokkuvõttes jõudnud äriühingu osanikule. Selliseid kahtlusi pole maksuhaldur esitanud ka muude korteriga seotud kulude kohta. Korteri soetamise tulemusena ei ole vähenenud äriühingu vara ja suurenenud äriühingu osaniku vara.
Riigikohtu hinnangul ei ole asjas tuvastatud, et äriühing tegi seoses korteriga osanikule väljamakse kas rahalises või mitterahalises vormis. Kuivõrd äriühing ei teinud korteriga seoses osanikule mingit väljamakset, ei anna ükski maksuotsuses tulumaksu määramise aluseks olnud asjaolu üksikult või koosmõjus teistega alust käsitada korteri soetamise ning korteriga seotud teisi kulusid äriühingu osanikule välja makstud dividendina TuMS § 50 lg 1 mõttes.
Riigikohus ei nõustu ka ringkonnakohtu seisukohaga, mille kohaselt on juhul, kui täidetud ei ole TuMS § 50 lg 1 koosseis, täidetud TuMS § 52 lg 2 p 1 koosseis. Iseenesest on õige ringkonnakohtu seisukoht, et eksliku õigusliku aluse kasutamine ei pruugi vältimatult kaasa tuua maksuotsuse tühistamist[2]. Selleks aga peaks asjas tuvastatud olema, et täidetud on kõik TuMS § 52 lg 2 p 1 rakendamise eeldused.
TuMS § 52 lg 2 p 1 kohaselt on ettevõtlusega mitteseotud väljamakse sama paragrahvi lõike 1 tähenduses ettevõtlusega mitteseotud vara soetamine. TuMS § 52 lg 1 järgi maksab residendist äriühing, välja arvatud krediidiasutus, tulumaksu ettevõtlusega mitteseotud väljamaksetelt, välja arvatud juhul, kui nendelt väljamaksetelt on kinni peetud tulumaks TuMS § 41 alusel või tasutud tulumaks vastavalt TuMS §-dele 48–51.
TuMS § 14 lg 2 järgi on ettevõtlus isiku iseseisev majandus- või kutsetegevus (sealhulgas ka notari ja kohtutäituri ning vabakutselise loovisiku loometegevus), mille eesmärgiks on tulu saamine kauba tootmisest, müümisest või vahendamisest, teenuse osutamisest või muust tegevusest, kaasa arvatud loominguline või teaduslik tegevus. Sellest sättest tulenevalt on ettevõtluse mõiste sisustamine tulumaksuseaduses seotud eelkõige tulu saamise eesmärgiga.
Praeguses asjas on maksuhaldur ja kohtud asunud seisukohale, et korterit ei soetatud maksustatava käibe jaoks, vaid korter soetati eluruumina kasutamiseks juhatuse liikmele, kes on ühtlasi osaühingu ainuosanik. Riigikohtu hinnangul ei tulene sellest, et korterit ei soetatud ettevõtluse tarbeks ja tegemist on ettevõtlusega mitteseotud vara soetamisega TuMS § 52 lg 2 p 1 mõttes. Kulutuse ettevõtlusega seotus TuMS tähenduses ei olene ainult sellest, kas soetatut kasutatakse maksustatava käibe tarbeks. Kui äriühing annab endale kuuluva eluruumi teisele isikule kasutamiseks, tuleb eeldada, et see toimub tasu eest. Asjaolust, et äriühingu tegevus on suunatud äriühingu osaniku vajaduste rahuldamisele, ei saa teha järeldust, et selline tegevus pole ettevõtlus. Äriühingu tegevus vastab ettevõtluse tunnustele ka siis, kui äriühing müüb kaupa või osutab teenust äriühingu osanikule[3]. Samuti on äriühingul võimalik tulu teenida korteri hinna tõusust. Maksuhaldur ja kohtud ei ole seega piisavalt põhjendanud seisukohta, et korter ei ole soetatud äriühingu ettevõtluse tarbeks. Seetõttu ei ole praegusel juhul põhjendatud tulumaksu määramine ka TuMS § 52 lg 2 p 1 alusel.
[1] 3-3-1-28-16
[2] Riigikohtu halduskolleegiumi 11. jaanuari 2012. a otsus asjas nr 3-3-1-46-11, p 14.
[3] Riigikohtu halduskolleegiumi 6. juuni 2005. a otsus asjas nr 3-3-1-20-05, p 22.
URL: http://www.raamatupidaja.ee/uudised/2016/11/21/korteri-kulud-ei-ole-varjatud-dividendide-maksmine-ainuosanikule

matches:
§ 50
Riigikohus
§ 50
§ 50
Riigikohus
§ 50
§ 50
Riigikohus
§ 50
§ 52
§ 52
§ 52
§ 52
§ 41
§ 14
§ 52
§ 52