Kaebus e-valimiste kohta | Virgo Kruve koduleht
Homee-valimisedKaebus e-valimiste kohta
Lühidalt on kaebuse sisu selles, et elektroonilise hääletamise komisjon ei kontrollinud logifaile(vastuvõetud hääled, tühistatud hääled, lugemisele läinud hääled, kehtetud hääled ja arvestatud hääled), komisjoni esimees ei allkirjastanud hääletamise tulemust ja failid “tulemusega” laeti ülesse valimiste infosüsteemi, mida ei ole auditeeritud ja millel on kõigest informatiivne tähendus. Päev hiljem toimus logifailide esmakordne kontroll ja allkirjastati ka tulemus aga siis olid puudu kõik VVK liikmed, kes seaduse järgi peavad olema kohal tulemuse selgitamise juures.
Ma vaidlustasin konkreetse tegevuse sooritamata jätmise, mitte üldiselt e-valimiste korraldamist või nende kokkusobivust muude seadustega.
Järgnevalt esitatud kaebuse tekst.
Vabariigi Valimiskomisjon 4. märts 2015
Kontakt (andmed esitamise kirjas)
Kaebus Vabariigi Valimiskomisjonile
Elektroonilise hääletuse komisjoni esimees ei allkirjastanud valimispäeval 1. märtsil elektroonilise hääletamise tulemust ja jättis tegemata Riigikogu valimise seaduse § 601 (9) järgi nõutud tegevuse, mis pidi eelnema hääletustulemuse sisestamisele valimiste infosüsteemi § 601 (10). Ilma allkirjastatud tulemuseta ei ole seaduslik ükski osa Valimiste infosüsteemis avaldatud infost elektrooniliste häälte kohta.
Riigikogu valimise seadus sätestab, et § 601 (1)„Elektroonilise hääletamise komisjon teeb elektroonilise hääletamise tulemused kindlaks valimispäeval pärast kella 19.00“ Sellenimeline toiming leidis aset 1. märtsil Toompea lossis nii minu kui teiste vaatlejate nähes.
Seaduse järgi oleks pidanud toimuma tulemuse allkirjastamine, nagu seda on tehtud eelnevatel valimistel 2013. ja 2014. aastal kui olin samuti e-vaatlejana kohal. § 601 (9) Elektroonilise hääletamise komisjoni esimees allkirjastab elektroonilise hääletamise tulemused. Seekord seda ei toimunud, vähemalt minu märkmete ja mälu järgi. Objektiivset tõendusmaterjali foto või video kujul minul ei ole, sest elektroonilise hääletamise komisjoni esimees Tarvi Martens käskis vastava salvestustehnika ruumist ära viia juba enne kui algas e-häälte dekrüpteerimine.
Kell 19:25 kirjutati andmed kollasele plaadile ja kell 19:31 sisestas komisjoni liige Epp Maaten need eraldi arvutit kasutades välises võrgus olevasse Valimiste infosüsteemi (VIS). Selleks tõsteti failid plaadilt arvuti kõvakettale ja laeti need eraldi üles. Tegevus lõpetati 19:41. Järgnes e-maili saatmine USA erafirma Google Inc teenuse Gmail.com abil Leino Mandrele, kes pidi midagi käsitsi käivitama, et tekkiks tulemus sisestatud failidest. Siinkohal ei ole enam selge, et andmed olid samast failist, mis laeti ülesse, sest tulemuse näitamise leht ei olnud külastatav. Tuli kirjutada uuesti ja siis saadeti eraldi lingid sisevõrgule, kus näidati tulemust erakondade nimekirjadele aga mitte tulemust vastavalt § 601
Vastavad andmed jaoskondade e-häälte kohta on tekkinud 3. märtsil uuendatud infoga.
Failide ülekandmist auditeerimata Valimiste infosüsteemi ei saa võrdsustada elektroonilise hääletamise tulemuse allkirjastamisega. Vastavalt Valimiste infosüsteemi põhimäärusele https://www.riigiteataja.ee/akt/102072013068 ei ole selle andmetel õiguslikku tähendust.
§ 4. Infosüsteemi kantud andmetel on informatiivne tähendus.
Erinevalt varasemate aastatega ei toimunud valimispäeval ka elektroonilise hääletamise kohta peetud logifailide kontrolli. Nendes on järgnev oluline info valimistulemuse selgitamise kohta:
vastuvõetud hääled(LOG1), tühistatud hääled(LOG2, korduvad või jaoskonnas hääletamised), lugemisele läinud hääled(LOG3), kehtetud hääled(LOG4) ja arvestatud hääled(LOG5). Need peavad omavahel klappima, et keegi ei saaks mitut häält lugemiseks anda või lugemisele minna teadmata päritoluga hääli või kellegi e-hääl jääda lugemata. Jaoskonnas vastab sellele valija allkirja andmine sedeli kättesaamise kohta ning hiljem peavad klappima protokollis nii väljastatud sedelite arv, hääletuskastis olnud sedelite arv, kehtetute sedelite ja kokkuloetud sedelite arv. Järelikult ei ole ka tõestatud, et valimispäeval toimunud lugemisel loeti kõik e-hääled korrektselt kokku ning ühtegi ei jäetud vahele.
Logifailide kontroll toimus päev pärast valimispäeva 2. märtsil ja kell 10:44 allkirjastas elektroonilise hääletuse komisjoni esimees Tarvi Martens ka faili, mida nimetatakse kui hääletustulemus. https://www.valimised.ee/failid/haaletamistulemus.bdoc
Olen seisukohal, et valimistoiminguid tuleb teha nende seaduses antud järjekorras, mitte ametnikele sobival ajal, kohas ja järjestuses. Isegi kui Vabariigi Valimiskomisjoni määrus § 241 https://www.riigiteataja.ee/akt/109122014008 näeb ette logifailide järelkontrolli päev pärast valimispäeva, siis see ei oleks takistanud logifailide kontrollimist valimispäeval ja tulemuse allkirjastamist, nagu see on toimunud kahel eelmisel valimisel, mille elektroonilist hääletust samuti vaatlesin. 2. märtsil ei olnud kohal ühtegi Vabariigi Valimiskomisjoni liiget, kuigi elektrooniliselt antud häälte lugemise juures peab viibima vähemalt pool komisjoni koosseisust ja sealhulgas esimehed või aseesimehed (§ 601 (2)).
Logifailide kontrollimisest loobumine valimispäeval oli põhjus, miks mina ei saanud isiklikult elektroonilise hääletuse seaduslikkuses veendunud olla ja seda kasutada. Selle info sain e-valimiseks kasutatu serverite seadistamisel. Lootsin, et äkki valimispäeval ikkagi kontrollitakse neid aga seda ei juhtunud. Lisaks on hääle andmiseks kasutatava valimisrakenduse kood salajane ja seda ei ole auditeeritud, siis järelikult ei tea ka valimisametnikud, mida tarkvara tegelikult tegi või kas hääled võeti vastu, salvestati ja loeti vastavalt hääletaja tahtele.
Riigikogu valimise seadus ei näe ette e-häälte korduslugemist või tulemuste kindlakstegemist mõnel muul päeval kui valimispäeval ega ka tulemuse allkirjastamist päev hiljem. Seda veel olukorras kui hääletamise serverid ja andmekandjad viidi esialgsest ruumist minema ja neid hoiti seadusega sätestamata tingimustes. Vabariigi Valimiskomisjon võiks algatada eelnõu, et seadust täiendatakse elektrooniliste häälte korduslugemise võimalusega ja sätestatakse turvanõuded riistvara ja tarkvara hoiustamiseks(turvakleebised, ümbrikud, hoiuruumid, jne).
Tunnistada seadusevastaseks elektroonilise hääletamise komisjoni toiming elektroonilise hääletuse tulemuse kindlakstegemise ja selle kohta info sisestamisest valimiste infosüsteemi, sest seda tulemust ei olnud valimispäeval allkirjastanud elektroonilise hääletamise komisjoni esimees (§ 601 (9)). Sellest tulenevalt tunnistada kehtetuks elektrooniliste häälte lugemine 1. märtsil 2015 ja avaldatud e-valimiste tulemus täies ulatuses(§ 601 (10)). Valimiste infosüsteemi kantud andmetel on informatiivne tähendus, vastavalt VVK määrusele (§ 4.) ja neil ei ole seadusest tulenevat õiguslikku alust. Tunnistada kehtetuks elektrooniliste häälte tulemuse allkirjastamine 2. märtsil eelnevalt väljatoodud puuduste tõttu(pärast valimispäeva, puudusid VVK liikmed).
Riigikogu valimise seadus ei näe ette võimalust ainult elektroonilisel teel antud häälte korduslugemiseks või ainult sellel viisil valinutele uue hääletuse korraldamist, mis oleks olnud võimalik ainult kuni valimispäevani. Elektrooniliselt antud häälte arv on sedavõrd suur, et nende tühistamine mõjutab suures ulatuses valimistulemust. Ainus võimalik ja seaduslik viis on minu arvates § 73 toodud uue valimispäeva määramine ja kordushääletuse korraldamine jaoskondades.
11. märtsil 2015 tuli järgmine vastus, mis leidis, et seaduses sätestatud nõuete eiramine ei ole kaebuse esitaja õigusi rikkunud. “Kuigi kaebaja leiab, et toimingute läbiviimisel ei järgitud seaduses sätestatud korda, ei nähtu kaebusest kaebaja subjektiivsete õiguste rikkumist, nt et kaebaja häält ei oleks arvestatud või et seda oleks loetud valesti.”
Avaldatud ka internetis:
https://www.riigiteataja.ee/akt/313032015001
Vabariigi Valimiskomisjoni otsus 10. märtsil jättis kaebuse läbi vaatamata, sest seaduse mittetäitmine ei olnud kaebaja õigusi rikkunud.
Valimiskomisjoni selgitused, miks nad jätsid kaebuse läbi vaatamata.
Lisatud 14. märts 2015 kell 1:34
Sain valmis kaebuse Riigikohtule selle Vabariigi Valimiskomisjoni otsuse peale. Esmaspäeval 16. märtsil(esimesel tööpäeval) peavad nad selle edastama. Ainus milles olen kindel, et jõudsin seda teha seadusega nõutud 3 päeva jooksul alates toimingu või otsuse teatavakstegemisest. Ma sain otsuse kätte 11. märtsil 18:46 ja vastamiseks jäi 2 päeva ning umbes 5 tundi. Mõelda vaid, keegi ametnik istus 1 tund ja 45 minuti ametlikust tööpäevast kauem, et see siis saata. Äkki loodeti, et loen kirju vaid tööajal? Või tegin neile hoopis ülekohut ja neil on kaebustega sedavõrd palju tööd, et varem (otsus tehti 10. märtsil) ei jõuta kuidagi valmis?
Kirjutasin selle täiesti üksinda, ühtegi mõtet või ideed kelleltki ei tulnud ja tunnen, et olen üksinda jäänud võitlema seaduse täitmise eest. Erakonnad jagavad juba kohti, olles rahul oma tulemusega.
Riigikohus 13. märts 2015
Kontakt e-mail (ja muud andmed esitamise kirjas)
Kaebus Vabariigi Valimiskomisjoni otsuse nr. 81 peale
Esitasin 4. märtsil kaebuse elektroonilise hääletamise komisjoni (EHK) toimingute peale valimispäeval 1. märtsil valimistulemuse kindlakstegemisel. Selle käigus rikuti Riigikogu valimise seaduse (RKVS) § 601 järgi toodud toimingute järjekorda, jättes ära valimistulemuse allkirjastamise komisjoni esimehe poolt. Kuigi komisjoni esimees allkirjastas valimistulemuse järgmisel päeval 2. märtsil, siis selle juures ei viibinud enam Vabariigi Valimiskomisjoni (VVK) liikmed, kuigi RKVS § 601 (2) järgi peab selle juures viibima vähemalt pool komisjoni liikmetest ja esimees või aseesimehed.
1. Vaidlustatavaks toiminguks oli EHK poolt valimistulemuse kindlakstegemine valimispäeval 1. märtsil, mis ettekavatsetult ei järginud RKVS § 601 toodud nõudeid toimingute järjekorrale ja selle tõttu jättis kaebaja ilma võimalusest anda seaduslikul viisil lugemisele läinud elektrooniline hääl, mis oleks ka loetud seaduses toodud mõtte kohaselt. Valimistulemuse kindlakstegemine seaduses toodud järjekorda eirates, loob võimaluse hääle rikkumiseks, tühiseks tunnistamiseks või muul moel muutmiseks ja selle vastu on ainus kaitse toimingute rangelt määratud järjekorras ja avalikult sooritamine, sest hääletamise salajasuse tõttu ei saa valija hiljem avastada ega saada kaitset oma valimisõiguse rikkumisele.
2. VVK otsuses on öeldud, et kaebusest ei nähtu kaebaja subjektiivsete õiguste rikkumist.
Põhiseadus sätestab hääletamise salajasuse. See tähendab, et valija ei saa kinnitust enda hääle sisu või selle arvestamise kohta valimistulemuses. Sellest tulenevalt ei ole võimalik ka avastada enda õiguste rikkumist ja selle kaitseks pöörduda valimiskomisjoni poole või kohtusse. Ainus võimalus sellises olukorras on järelevalve hääletamise skeemi(sedelitega ümberkäimine) üle, et valija hääl ei moonduks või seda ei rikutaks alates vormistamisest kuni valimistulemuse kindlakstegemiseni. VVK lõi määrusega § 241 https://www.riigiteataja.ee/akt/109122014008 võimaluse, kus valimiste servereid ja andmekandjaid valimistulemusega hoitakse logifailide järelkontrolli tegemise eesmärgil ka pärast valimispäeva tingimustes, mis ei ole seadusega sätestatud turvameetmetega. Seadusandja on vähemalt pabersedelite lugemise puhul öelnud selgelt, et need loetakse valimispäeval (RKVS § 57).
Ma arvan, et 1. märtsil toimunut võib võrrelda õiguskindluse printsiibi rikkumisena, sest seaduses toodud sõnastus oli sama eelmistel valimistel aga seekord jäeti oluline osa tulemuse selgitamise protsessi tegemata: tulemuse allkirjastamine ja sellele eelnev logifailide kontroll. Vastuvõetav oleks olnud isegi ainult allkirjastamine, sellise riskiga, et logifailides leitakse järgmisel päeval vigu.
Logifailides on järgnev oluline info valimistulemuse selgitamise kohta:
Kui valimistulemust selgitatakse mõnel muul viisil kui seadusest tulenevate reeglite järgi, siis ei saa tulemus olla seaduslik.
3. VVK liikmed ei olnud otsust nr. 81 tehes erapooletud, sest nad olid osalenud vaidlustatud toimingutes. Minule jäi meelde, et EHK toimingute juures valimispäeval 1. märtsil oli kohal VVK esimees ja ilmselt ka kõik liikmed (neile olid antud häälte dekrüpteerimise võtmed) ning nad kõik puudusid 2. märtsil tulemuse allkirjastamise juurest. VVK ei saanudki sisulist hinnangut kaebusele anda, sest olid kaasosalised vaidlustatavas protsessis ja oma vaikimisega andsid sellele heakskiidu. Sellises olukorras ei ole võimalik objektiivseks jääda. Kaebust sisuliselt menetledes oleksid nad pidanud andma hinnangu iseenda tegevusele. Kaebuse põhjustanud juhtumis on nad võrdselt süüdi EHK esimehega, sest vaikisid selle maha.
4. EHK liikmete tegevus tulemuse allkirjastamata jätmisest ja logifailide kontrolli edasilükkamisega tingis ilmselgelt juhtum 2014. aastal, kus logifailide võrdlemisel andis programm kriitilise vea teate. Kuigi seadus ei nõua logifailide kontrollimist, siis ilma seda tegemata ei ole võimalik hinnata ka lugemistulemuse õigsust ehk kõigi kehtivate sedelite lugemises arvestamist.
5. VVK määratles mind kui vaatlejat aga enne seda olen ma valimisõigusega kodanik. Mind huvitas näha, et mis oleks minu häälega toimunud ja kuidas oleks see saanud ametlikuks tulemuseks. Igal hääletajal on ootus, et ametnikud käituvad vastavalt seadusele ja mitte põhimõttel, et võimalik on ka seaduses keelamata viisil, näiteks allkirjastada valimistulemus järgmisel päeval. Mina tean ainult ühte seadust, mis koosneb keelatud tegevuste loetelust ja see on Karistusseadustik.
6. Minu õigusi rikkus EHK tegevus määruse § 241 järgselt, millega ei olnud kindel ausa valimistulemuse selgumine valimispäeval 1. märtsil. Mina pidin selle tõttu loobuma e-hääletusest ja kasutama jaoskonda. Valijad peaksid olema võrdselt kaitstud ja VVK määrusega ei saa seda õõnestada näiteks e-hääletajatel.
Valija õiguste rikkumine algab sellest hetkest kui valimisi korraldatakse seaduses kirja pandust erineval viisil. Näiteks tuuakse õigustus, et seda ei olnud seaduses reguleeritud ja nii saime teha teisiti kui seaduses kirjas.
7. Selgitamaks varasemat elektrooniliste häälte lugemist ja allkirjastamist komisjoni esimehe poolt, lisasin tõestuseks ekraanitõmmised tulemuste failidest. Lisa 1. näitab kohalike omavalitsuste volikogude tulemuse allkirjastamist valimispäeval 20. oktoobril 2013. Lisa 2. näitab Euroopa Parlamendi valimiste elektroonilise hääletuse tulemuste allkirjastamist valimispäeval 25. mail 2014 avalikul lugemisel. Lisa 3 on Riigikogu valimiste elektroonilise hääletuse allkirjastatud faili pilt 2. märtsi 2015 kuupäevaga ehk pärast valimispäeva.
8. EHK selgitustest ei ilmnenud, millistest kaalutlustest lähtuvalt ei saanud komisjoni esimees valimistulemust allkirjastada valimispäeval 1. märtsil, kuigi seaduse järgi oli tal selleks lausa kohustus ja sedasi on talitatud varasematel aastatel (2013. ja 2014).
9. VVK viitab oma otsuses nr 81. p. 2 Riigikohtu otsusele 3-4-1-7-11 aga seal räägitakse ennekõike vangide valimisõigusest, mis ei olnud käesoleva kaebuse teemaga mitte kuidagi seotud. Samuti ei puudutanud kaebus „valimisprotsessi käigus kaebaja hääletamise jälgimist, tema hääle muutmist või muul moel mõjutamist.“ See näitab veelkord, et sisulist kaebuse arutelu ei toimunudki.
10. Viktoria Ladõnskaja häälte korduv lugemine näitab, et hääli ei kohelda võrdselt sõltuvalt nende andmekandjast, sest e-hääli ei loetud üle. Usaldati ühekordset tulemust. Seda süsteemiga, mille tarkvara ei ole auditeeritud. See näitab vajadust e-häälte korduslugemine seadusega sätestada ja lasta seda teha mõnel teisel päeval peale valimispäeva. Võimalus hääli korduvat lugeda on kaitse inimeste tehtud vea või ametniku ebaseadusliku manipulatsiooni vastu.
Tunnistada elektroonilise hääletamise tulemused täies ulatuses kehtetuks, sest õigusrikkumine EHK ja selle esimehe poolt ning VVK nõusolekul viis selleni, et meil ei ole RKVS § 601 alusel sätestatud tingimustele vastavat allkirjastatud valimistulemust. Igal valimisõiguslikul kodanikul on valimisseadusest tulenev ootus, et valimised korraldatakse seaduses toodud reeglite järgi, tema hääl on kaitstud muutmise eest ja kajastub valimistulemuses ning hääled loetakse avalikult, ausalt ja seaduslikult.
Valimiste infosüsteemi kantud andmetel on informatiivne tähendus, vastavalt VVK määrusele (§ 4.) ja neil ei ole seadusest tulenevat õiguslikku alust. Tunnistada kehtetuks elektrooniliste häälte tulemuse allkirjastamine 2. märtsil eelnevalt väljatoodud puuduste tõttu(pärast valimispäeva, puudusid VVK liikmed).
Riigikogu valimise seadus ei näe ette võimalust ainult elektroonilisel teel antud häälte korduslugemiseks või ainult sellel viisil valinutele uue hääletuse korraldamist, mis oleks olnud võimalik ainult kuni valimispäevani. Elektrooniliselt antud häälte arv on sedavõrd suur, et nende mõjutamisega saab suures ulatuses muuta valimistulemust. Ainus võimalik ja seaduslik viis on minu arvates § 73 (1) toodud uue valimispäeva määramine ja kordushääletuse korraldamine.
e-vaatleja ja valimisõiguslik kodanik
Kohalike volikogude elektroonilise hääletamise tulemus kinnitati komisjoni esimehe allkirjaga valimispäeval 20. oktoobril 2013 kell 19:42. Kohal olid VVK liikmed. Pildistada ja filmida sai ürituse lõpuni.
Euroopa Parlamendi valimispäeval 25. mail 2014 toimus logifailide kontroll ja valimistulemuse allkirjastamine elektroonilise hääletamise komisjoni esimehe poolt. Pildistada ja filmida sai ka sellest hiljem, kuni valimistulemus oli sisestatud valimiste infosüsteemi.
Kogu protsessi on kirjeldatud koos piltidega aadressil:
http://www.evalimised.ee/valimispaeva-ohtul-e-haalte-lugemisel/
Riigikogu valimiste tulemust ei allkirjastatud valimispäeval 1. märtsil 2015 vaid seda tehti järgneval päeval 2. märtsil kell 10:44. Puudusid kõik VVK liikmed. Valimispäeval sai pildistada ja filmida ainult kuni häälte dekrüpteerimise alguseni.
Lisa 3. Riigikogu valimiste tulemust ei allkirjastatud valimispäeval 1. märtsil 2015 vaid seda tehti järgneval päeval 2. märtsil kell 10:44.
Lisatud 17. märts 2015 kell 13:30
Eile läks kaebus Riigikohtusse ära ja neil on nüüd 7 tööpäeva otsuse langetamiseks. Oma kaaskirjas teatas VVK: Vabariigi Valimiskomisjon vaidleb kaebusele vastu, jääb oma otsuses toodud seisukohtade juurde ning palub jätta kaebuse rahuldamata.
Lisatud 18. märts kell 13
Põhiseaduslikkuse järelevalve kolleegiumis 19. märtsil 2015. a. läbivaatamisele tulevate asjade nimekiri
kirjalik menetlus 3-4-1-5-15 Virgo Kruve kaebus Vabariigi Valimiskomisjoni 10.03.2015 otsuse nr 81 peale. P. Pikamäe
Lisatud 20.03.2015 kell 13:41
Riigikohtust tuli samuti tagasilükkav otsus. Valimistoimingute seaduspärasust ei arutatud, lähtuti VVK otsusest. Aluseks sama määratlus, et vaatleja ei saa rikkumise peale kaebust esitada, kuigi VVK otsuses oli lause minu algsest kaebusest: “Logifailide kontrollimisest loobumine valimispäeval oli põhjus, miks kaebaja ei saanud isiklikult elektroonilise hääletamise seaduslikkuses veendunud olla ja seda kasutada.” Minu jaoks on lühend e-valimised nüüd ebaseaduslikud valimised.
Lisatud 27. märts
Riigikohtu lahend aadressilt:
http://www.nc.ee/?id=11&tekst=RK/3-4-1-5-15
Kohtuasja number 3-4-1-5-15
Otsuse kuupäev 20. märts 2015
Kohtukoosseis Eesistuja Priit Pikamäe, liikmed Saale Laos ja Jüri Põld
Kohtuasi Virgo Kruve kaebus Vabariigi Valimiskomisjoni 10. märtsi 2015. a otsuse nr 81 peale
Virgo Kruve esitas Vabariigi Valimiskomisjonile kaebuse, milles taotles elektroonilise hääletamise tulemuste kindlakstegemise ja tulemuste valimiste infosüsteemi sisestamise seadusevastaseks tunnistamist. Samuti taotles kaebaja 2. märtsil 2015 toimunud elektrooniliste hääletamise tulemuse allkirjastamise seadusevastaseks tunnistamist.
Kaebaja viibis 1. märtsil 2015 vaatlejana elektrooniliselt antud häälte lugemisel. Riigikogu valimise seaduse (RKVS) § 601 lõike 9 järgi pidanuks elektroonilise hääletamise komisjoni esimees pärast häälte lugemise lõppu tulemused allkirjastama. Erinevalt 2013. ja 2014. aasta valimistest, kus kaebaja samuti vaatlejana viibis, seekord seda valimispäeval ei toimunud. Pärast häälte lugemist sisestati tulemused valimiste infosüsteemi. Erinevalt varasematest aastatest ei toimunud valimispäeval ka elektroonilise hääletamise kohta peetud logifailide kontrolli. Järelikult ei ole tõendatud, et valimispäeval toimunud häälte lugemisel loeti kõik elektrooniliselt antud hääled korrektselt kokku ning ühtegi häält ei jäetud lugemata. Logifaile kontrolliti valimispäevale järgneval päeval, 2. märtsil 2015. Samal päeval kell 10.44 allkirjastas elektroonilise hääletamise komisjoni esimees hääletamise tulemused.
Kaebaja leidis, et valimistoiminguid tuleb teha seaduses ette nähtud järjekorras, mitte ametnikele sobival ajal, kohas ja järjestuses. Isegi kui Vabariigi Valimiskomisjoni 21. mai 2013. a määruse nr 12 „Elektroonilise hääletamise korraldamise ja elektroonilise hääletamise tulemuste kindlakstegemise kord” § 241 näeb ette logifailide järelkontrolli päev pärast valimispäeva, ei oleks see takistanud logifailide kontrollimist ja tulemuse allkirjastamist valimispäeval. 2. märtsil 2015 ei olnud kohal ühtegi Vabariigi Valimiskomisjoni liiget, kuigi RKVS § 601 lõike 2 järgi peab elektrooniliselt antud häälte lugemise juures viibima vähemalt pool komisjonide koosseisust, sealhulgas esimehed või aseesimehed. Logifailide kontrollimata jätmise tõttu valimispäeval ei saanud kaebaja olla veendunud elektroonilise hääletamise seaduslikkuses. Riigikogu valimise seadus ei näe ette elektrooniliselt antud häälte korduslugemist või tulemuste kindlakstegemist mõnel muul päeval kui valimispäeval ega ka tulemuse allkirjastamist päev hiljem, seda veel olukorras kui hääletamise serverid ja andmekandjad viidi esialgsest ruumist minema ja neid hoiti seadusega sätestamata tingimustes.
Vabariigi Valimiskomisjon jättis 10. märtsi 2015. a otsusega nr 81 kaebuse RKVS § 69 lõike 3 alusel läbi vaatamata. Komisjoni hinnangul vastas kaebus RKVS § 68 nõuetele, kuna kaebaja vaidlustas elektroonilise hääletamise komisjoni toiminguid elektrooniliste häälte lugemisel. RKVS § 71 lõige 1 sätestab, et kui huvitatud isik leiab, et elektroonilise hääletamise komisjoni toiminguga rikutakse tema õigusi, võib ta esitada kaebuse Vabariigi Valimiskomisjonile. Kaebaja osales 1. märtsil 2015 elektrooniliselt antud häälte lugemisel vaatlejana. Kaebaja leidis, et toimingute läbiviimisel ei järgitud seaduses sätestatud korda, kuid kaebusest ei nähtu kaebaja subjektiivsete õiguste rikkumist, nt seda, et tema häält ei arvestatud või et see loeti valesti. Riigikogu valimise seadus ei näe ette kaebuse esitamise võimalust avalikes huvides (vt Riigikohtu põhiseaduslikkuse järelevalve kolleegiumi 1. detsembri 2005. a otsus asjas nr 3-4-1-35-05, punkt 10; 27. aprilli 2006. a otsus asjas nr 3-4-1-6-06, punkt 7; 12. märtsi 2013. a otsus asjas nr 3-4-1-6-13, punkt 20). Samuti on Riigikohus märkinud, et pelk hüpoteetiline võimalus, et keegi on valimisprotsessi käigus kaebaja hääletamist jälginud, tema häält muutnud või muul moel mõjutanud, nagu ka samasugune hüpoteetiline võimalus, et kaebaja antud elektrooniline hääl ei ole jõudnud selleks määratud kohta või ei ole vastu võetud, ei anna kaebuse rahuldamiseks alust isegi juhul, kui kaebaja ise elektrooniliselt hääletas (Riigikohtu põhiseaduslikkuse järelevalve kolleegiumi 23. märtsi 2011. a otsus asjas nr 3-4-1-7-11, punkt 9).
13. märtsil 2015 esitas V. Kruve Vabariigi Valimiskomisjoni otsuse peale kaebuse Riigikohtule.
Vabariigi Valimiskomisjon edastas V. Kruve kaebuse Riigikohtule 16. märtsil 2015. Valimiskomisjon vaidles kaebusele vastu, jäi oma otsuses väljendatud seisukohtade juurde ja palus jätta kaebuse rahuldamata.
KAEBAJA SEISUKOHT
Riigikohtule esitatud kaebuses palub V. Kruve tunnistada elektroonilise hääletamise tulemused täies ulatuses kehtetuks. Lisaks Vabariigi Valimiskomisjonile esitatud kaebuses väljendatud seisukohtadele leidis kaebaja, et ta on ühtlasi valimisõigusega kodanik ja seetõttu rikkus elektroonilise hääletamise komisjoni ka tema kui valija õigusi.
Vabariigi Valimiskomisjonile esitatud kaebuses määratles V. Kruve end kui vaatlejat ja sellena käsitles teda ka Vabariigi Valimiskomisjon. Alles Riigikohtule esitatud kaebuses väidab V. Kruve ka enda kui valija õiguste rikkumist. Kolleegium saab kaebuse lahendamisel lähtuda üksnes sellest, kuidas kaebuse esitaja määratles ennast Vabariigi Valimiskomisjonile kaebuse esitamisel. Nimelt on Vabariigi Valimiskomisjoni otsuse edasikaebamisel Riigikohtusse kaebemenetluse piirid määratletud Vabariigi Valimiskomisjoni põhjenduste ja resolutsiooniga.
Riigikogu valimise seadus seostab kaebuse esitamise õiguse kaebaja subjektiivsete õiguste rikkumisega ega näe ette avalikes huvides kaebuse esitamist. Nimelt võibRKVS § 71 järgi elektroonilise hääletamise komisjoni otsuse peale Vabariigi Valimiskomisjonile kaevata huvitatud isik, kui ta leiab, et elektroonilise hääletamise komisjoni toiminguga on rikutud tema õigusi.
V. Kruve ei ole Vabariigi Valimiskomisjonile esitatud kaebuses vaidlustanud enda õiguste rikkumist. Ta on vaatlejana vaidlustanud elektroonilise hääletamise komisjoni väidetavaid õiguserikkumisi. Seega on V. Kruve kaebus esitatud avalikes huvides ehk nn populaarkaebusena. Kuna Riigikogu valimise seadus ei võimalda avalikes huvides kaebuse esitamist, siis jättis Vabariigi Valimiskomisjon V. Kruve kaebuse RKVS § 69 lõike 3 alusel õigesti läbi vaatamata.
Eeltoodud põhjendustel ja tuginedes põhiseaduslikkuse järelevalve kohtumenetluse seaduse § 46 lõike 1 punktile 2, jääb kaebus, mille V. Kruve esitas Riigikohtule, rahuldamata.
Priit Pikamäe, Saale Laos, Jüri Põld
Pluss “RKVS ei näe ette kaebuse esitamist avalikes huvides.”
Nii mõneski mõttes tuletab see meelde olukorda Vene riigiduuma ja presidendivalimistel, kus kaebusi laialdaste rikkumiste kohta ei võetud menetleda, kuna kaebuse esitanud vaatleja enda õigusi polnud otseselt rikutud ning asjaomased kandidaadid ja parteid üldjuhul ei olnud omalt poolt kaebuse esitamisest huvitatud. Ma muidugi ei arva, et meil oleks olukord ligilähedaseltki sarnane seal toimunuga, kuid hea on teada, et vähemalt seadus on tehtud piisavalt “ettenägelikult”.
Aga kui VVK väitel kõike filmiti, siis on ju kõik väited rikkumistest tõendatavad?
Vastus. Serveri ekraanipildi filmimine ei ütle midagi seal töötavate programmide kohta(kas need toimivad õigesti, pole mõnda varjatud protsessi, jne.). Tavalise arvuti nakatumist viiruse või nuhkvaraga ei saa ka tuvastada ekraani vaadates, vaid tuleb kasutada eraldi programme rünnaku tuvastamiseks. Lisaks ei ole filmitud kleepsude või ümbrike numbreid, mida kasutati protsessi käigus. Nii 2013 kui 2014 valimiste lugemise salvestusele jäi ka tulemuse allkirjastamine. Praegu on küsimus, kas selle ettekavatsetult viivitamisega rikuti seaduses toodud tegevuste järjestust ja seati ohtu häälte turvalisus. Võrreldav olukorraga, kus jaoskond loeb kandidaatide hääled, edastab tulemuse, komisjoni esimees lahkub sedelite ja hääletuskastiga teadmata suunas ning järgmisel hommikul ütleb, et sedeleid kandidaatidele oligi sama palju kui õhtul teatatud tulemus. Allkirjastab häälte lugemise tulemuse aga pooled komisjoni liikmed puuduvad selle juurest. Lisaks oli eelmisel õhtul jäetud kontrollimata sedelite arv, et kas kõik hääletajate sedelid olid kastis(polnud puudu ega üle), ühtegi sedelit ei loetud topelt ega tunnistatud põhjendamatult kehtivaks või kehtetuks.


Struktuuritoetuse andmise tingimused täiskasvanute võtmepädevuste arendamiseks – Riigi Teataja
Struktuuritoetuse andmise tingimused täiskasvanute võtmepädevuste arendamiseks
Struktuuritoetuse andmise tingimused täiskasvanute võtmepädevuste arendamiseks - sisukord
9 TOETUSE SAAJA, PARTNERI NING RAKENDUSÜKSUSE ÕIGUSED JA KOHUSTUSED
RT I, 20.06.2020, 20
Vastu võetud 17.02.2016 nr 10
RT I, 19.02.2016, 4
jõustumine 22.02.2016
19.06.2020 RT I, 20.06.2020, 18 23.06.2020
Määrusega reguleeritakse „Ühtekuuluvuspoliitika fondide rakenduskava 2014−2020“ prioriteetse suuna „Ühiskonna vajadusele vastav haridus ja hea ettevalmistus osalemaks tööturul“ meetme „Täiskasvanud elanikkonna kompetentside arendamine“ tegevuse „Täiskasvanutele kvaliteetse ja asjakohase täienduskoolituse ja ümberõppe pakkumine kutse- ja erialase kvalifikatsiooni tõstmiseks ning elukestva õppe võtmepädevuste parandamiseks“ eesmärkide elluviimist.
1) võtmepädevused on õppimisoskus, sotsiaalsed oskused ja kodanikupädevus, algatusvõime ja ettevõtlikkus, emakeeleoskus, võõrkeelteoskus, digipädevus, matemaatikapädevus ja teadmised teaduse ja tehnoloogia alustest ning kultuuriteadlikkus ja -pädevus;
2) prioriteetsed võtmepädevused on õppimisoskus, sotsiaalsed oskused, digipädevus, algatusvõime ja ettevõtlikkus ning võõrkeelteoskus, sealhulgas muukeelsete täiskasvanute eesti keele oskus.
(1) Toetuse andmise eesmärk on täiskasvanute võtmepädevuste arendamine ja õpihoiakute parandamine.
(2) Käesoleva määrusega kavandatud tegevused panustavad Eesti elukestva õppe strateegia 2020 strateegilise eesmärgi 5 „Võrdsed võimalused elukestvas õppes osalemiseks“ elluviimisesse ja täiskasvanuhariduse programmi (edaspidi täiskasvanuhariduse programm).
(3) Toetust saavad projektid panustavad meetme 1.6 „Täiskasvanud elanikkonna kompetentside arendamine“ tegevuse 1.6.2 „Täiskasvanutele kvaliteetse ja asjakohase täienduskoolituse ja ümberõppe pakkumine kutse- ja erialase kvalifikatsiooni tõstmiseks ning elukestva õppe võtmepädevuste parandamiseks“ väljundnäitajasse. Projektid toetavad kaudselt ka tegevuse 1.6.1 „Madala haridustasemega täiskasvanute tagasitoomine tasemekoolitusse ja õppes osalemise toetamine“ väljundnäitaja saavutamist.
Rakendusüksuse või rakendusasutuse toimingu või otsuse peale tuleb enne halduskohtusse kaebuse esitamist esitada vaie rakendusasutusele vastavalt perioodi 2014–2020 struktuuritoetuse seaduse §-le 51. Juhul, kui vaie esitatakse rakendusüksuse toimingu või otsuse peale, esitatakse vaie läbi rakendusüksuse rakendusasutusele. Vaie vaadatakse läbi haldusmenetluse seaduses sätestatud korras.
(1) Toetust antakse projektile, mille iga toetatav tegevus panustab käesoleva määruse §-s 3 toodud eesmärgi saavutamisse ja mille raames tehakse vähemalt käesoleva paragrahvi lõike 3 punktis 1 sätestatud tegevusi ning vajaduse korral punktides 2 ja 3 sätestatud tegevusi.
(2) Projektide tegevuste sihtgrupp on põhi- või keskhariduseta ja/või erialase ettevalmistuseta täiskasvanud ja teised elukestvas õppes vähem osalevad grupid.
(3) Toetatavad tegevused on:
1) koolituste läbiviimine prioriteetsete võtmepädevuste arendamiseks;
2) tugitegevused sihtgrupi õppimise juurde toomiseks, positiivse õpihoiaku kujundamiseks, koolitustel osalemise ja lõpetamise toetamiseks ning õpitee jätkamise valmisoleku kujundamiseks;
3) koolitajate koolitus ja arendustegevused sihtgrupipõhise lähenemise tagamiseks, õppijate õpioskuste arendamiseks ja positiivse õpihoiaku kujundamiseks.
(4) Võtmepädevuste osas, mis ei ole määratletud käesolevas määruses prioriteetsetena, on koolituste pakkumine lubatud siis, kui koolitus on lõimitud õppimisoskuse arendamisega.
(5) Prioriteetsete võtmepädevuste alaste koolituste läbiviija peab olema täienduskoolitusasutuse pidaja täiskasvanute koolituse seaduse § 1 lõike 5 mõistes (edaspidi täienduskoolitusasutuse pidaja) või sellega võrdsustatud isik või asutus, kellel on täienduskoolituse läbiviimise kogemus igal aastal viimase kolme kalendriaasta jooksul.
1) personalikulud vastavalt Vabariigi Valitsuse 1. septembri 2014. a määruse nr 143 „Perioodi 2014-2020 struktuuritoetusest hüvitatavate kulude abikõlblikuks lugemise, toetuse maksmise ning finantskorrektsioonide tegemise tingimused ja kord“ (edaspidi ühendmäärus) §-s 3 sätestatud tingimustele;
4) käesoleva määruse § 6 lõike 3 punkti 1 alusel täiskasvanud elanikkonnale suunatud koolituste kulud käesoleva määruse lisas kehtestatud ühikuhindade alusel;
5) teavitamiskulud;
6) infomaterjalide koostamise ja tõlkimise kulud;
7) ürituste ja seminaride kulud;
8) transpordikulu;
9) muud projekti elluviimiseks otseselt vajalikud kulud.
(2) Mitteabikõlblikud on ühendmääruse §-s 4 loetletud kulud, kaudse kuluna hüvitatavad kulud kuludokumentide alusel ja käesoleva määruse § 6 lõike 3 punkti 1 alusel täiskasvanud elanikkonnale suunatud koolituste puhul ühikuhinnas sisalduvad kulud kuludokumentide alusel.
(3) Käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud abikõlblikud kulud peavad olema kooskõlas ühendmääruse §-ga 2, käesolevas määruses sätestatud tingimustega ja taotluse rahuldamise otsusega.
(1) Meetme abikõlblikkuse periood on 1. oktoober 2015 kuni 30. juuni 2021.
[RT I, 20.06.2020, 18 - jõust. 23.06.2020]
(2) Projekti abikõlblikkuse periood sätestatakse taotluse rahuldamise otsuses. Projekti abikõlblikkuse periood ei tohi olla pikem kui 36 kuud.
(3) Varaseim projekti abikõlblikkuse alguskuupäev teatatakse taotlusvooru väljakuulutamisel.
(1) Taotletava toetuse piirsummad projekti kohta määratakse taotlusvooru väljakuulutamisel.
(2) Toetuse maksimaalne määr on kuni 100% abikõlblike kulude maksumusest.
(3) Avatud taotlusvooru eelarve annab rakendusasutus teada taotlusvooru väljakuulutamise ettepanekus.
(1) Taotlejad võivad olla era- ja avalik-õiguslikud juriidilised isikud, riigi või kohaliku omavalitsuse asutused, välja arvatud kutseõppeasutused ja üldhariduskoolid.
(2) Taotlejal peab olema vähemalt kolmeaastane kogemus viimase seitsme aasta jooksul täiskasvanuhariduse valdkonna projektide läbiviimisel.
(3) Taotleja võib projekti kaasata partnereid. Partner peab olema täienduskoolitusasutuse pidaja või sellega võrdsustatud isik või asutus.
(4) Taotleja ja partner peavad vastama Vabariigi Valitsuse 21. augusti 2014. a määruse nr 133 “Perioodi 2014–2020 struktuuritoetuse taotlemise ja taotluste menetlemise nõuded ja tingimused toetuse andmise tingimuste määruse kehtestamiseks” (edaspidi taotluste menetlemise määrus) §-s 2, välja arvatud punktide 3 ja 4 osas, ja § 3 lõigetes 1 ja 2 esitatud nõuetele.
1) projekt peab panustama käesoleva määruse ja täiskasvanuhariduse programmi eesmärkide täitmisesse;
2) käesoleva määruse § 6 lõike 3 punkti 1 alusel läbiviidava koolituse koolituskulud peavad moodustama projekti abikõlblikest kuludest vähemalt 60%;
3) käesoleva määruse § 6 lõike 3 punkti 1 alusel läbiviidavat koolitust peab ühe projekti raames läbi viima vähemalt kaheksas maakonnas;
4) käesoleva määruse § 6 lõike 3 punkti 1 alusel läbiviidava ühe koolituse maksimaalne pikkus on 80 akadeemilist tundi;
5) taotluses tuleb näidata tegevus ja tegevuse maksumus taotleja ja partneri(te) lõikes.
2) partneri(te) kaasamise korral partneri(te) kinnituskiri projektis osalemise kohta;
3) käesoleva määruse § 6 lõike 3 punktis 1 toodud koolituste puhul koolituskava koolituse läbiviijate, sihtrühmade, võtmepädevuste ja maakondade lõikes.
(3) Kui taotleja on projektile või projekti osadele tegevustele taotlenud toetust samal ajal mitmest meetmest või muudest riigieelarvelistest, Euroopa Liidu või välisabi vahenditest, peab taotleja esitama sellekohase teabe.
4) võimaldama kontrollida taotluse, taotleja ja partneri vastavust nõuetele, sealhulgas teha kohapealset kontrolli;
5) teavitama rakendusüksust viivitamata taotluses esitatud andmetes toimunud muudatustest või ilmnenud asjaoludest, mis võivad mõjutada taotluse kohta otsuse tegemist.
(1) Toetuse andmiseks kuulutab rakendusüksus rakendusasutuse ettepanekul välja avatud taotlusvooru. Ettepanek sisaldab muuhulgas taotlusvooru eelarvet ja ajakava.
(2) Taotlusvooru tähtajast ja taotlusvooru eelarvest teavitab rakendusüksus vähemalt kahes üleriigilise levikuga päevalehes ja oma veebilehel vähemalt 45 kalendripäeva enne taotluste esitamise tähtpäeva.
(2) Taotlus esitatakse rakendusüksusele taotleja esindusõigusliku isiku poolt taotlusvooru väljakuulutamise teates nimetatud viisil ja rakendusüksuse poolt kinnitatud vormil struktuuritoetuste registri vahendusel. Kui register ei võimalda taotluste esitamist, esitatakse taotlus digitaalselt allkirjastatuna rakendusüksusele registriväliselt.
(2) Kui taotlust ei esitata tähtaegselt, jäetakse taotlus tähtaega ennistamata otsusega vastu võtmata perioodi 2014−2020 struktuuritoetuse seaduse § 21 lõike 3 alusel.
(3) Rakendusüksus edastab taotlejale taotluse vastu võtmata jätmise otsuse digitaalselt allkirjastatuna, võimalusel struktuuritoetuse registri kaudu viie tööpäeva jooksul taotluse esitamisest arvates.
(4) Taotluse menetlemise tähtaeg on kuni 60 tööpäeva taotluse esitamise tähtpäevast rakendusüksusele. Taotluse menetlemise aega võib pikendada taotleja poolt puuduste kõrvaldamiseks kasutatud aja võrra.
(6) Rakendusüksusel on õigus teha taotlejale ettepanek muuta taotletud toetuse summat ja projektis kavandatud tegevusi tingimusel, et toetuse summa ja toetuse osakaal ei suurene, v.a. juhul kui see on arvutusvea parandamiseks vajalik.
(1) Taotluste nõuetele vastavuse kontrolli viib 10 tööpäeva jooksul taotluse registreerimisest läbi rakendusüksus, kes:
1) kontrollib taotleja, partneri(te) ja taotluse tehnilist vastavust nõuetele ning kohustuslike lisadokumentide olemasolu;
2) juhul, kui taotluses esineb puudusi, informeerib viivitamatult taotlejat ja annab ühe taotluse raames kuni kümme tööpäeva puuduste kõrvaldamiseks;
(2) Rakendusüksusele antud taotluste nõuetele vastavuse kontrolli tähtaeg pikeneb käesoleva lõike 1 punktis 2 taotlejale puuduste kõrvaldamiseks antud tähtaja võrra.
(6) Taotlust ei tunnistata nõuetele vastavaks, kui esineb vähemalt üks alljärgnevatest asjaoludest:
1) taotlus ei vasta käesoleva määruse § 11 sätestatud nõuetele ja taotleja ei ole taotluses esinevaid puudusi käesoleva paragrahvi lõike 1 punktis 2 määratud tähtaja jooksul kõrvaldanud;
(2) Rakendusüksus võib vajadusel kaasata hindamisprotsessi täiendavaid eksperte.
(3) Hindamiskomisjoni liikmed ja eksperdid peavad deklareerima oma erapooletust ja sõltumatust hinnatavatest projektidest, taotlejatest ja partneritest ning peavad vastama struktuuritoetuse seaduse § 21 lg 4 sätestatud tingimustele.
(1) Nõuetele vastavaks tunnistatud projekte hinnatakse järgmiste valikukriteeriumite alusel, mille osakaalud koondhindest on järgmised:
1) projekti mõju meetme ja täiskasvanuhariduse programmi eesmärkide saavutamisele – 20% maksimaalsest koondhindest;
2) koolituste regionaalne ulatus – 5%;
3) koolitatavate sihtgrupi suurus ja vastavus käesoleva määruse § 6 lõikes 2 toodud sihtgrupi kirjeldusele ja valiku põhjendatus – 15%;
4) projekti ja tegevuste põhjendatus – 25% maksimaalsest koondhindest;
5) projekti kuluefektiivsus – 15% maksimaalsest koondhindest;
6) toetuse taotleja (ja partnerite) suutlikkus projekti ellu viia – 15% maksimaalsest koondhindest;
7) jätkusuutlikkus – 5%.
(2) Hindamine viiakse läbi rakendusüksuse kinnitatud hindamismetoodika järgi. Hindamismetoodika koostamisel lähtub rakendusüksus käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud valikukriteeriumitest.
(3) Rakendusüksus kooskõlastab hindamismetoodika enne kinnitamist rakendusasutusega ja avalikustab selle oma veebilehel hiljemalt taotlusvooru väljakuulutamise päeval.
(4) Iga hinnatava taotluse kohta täidab hindamiskomisjon hindamislehe, kuhu märgitakse hindamiskriteeriumite lõikes taotlusele antud punktid ja põhjendused antud punktide kohta. Hindamislehe allkirjastavad kõik taotlust hinnanud hindamiskomisjoni liikmed.
(5) Projektide hindamise tulemusena moodustatakse pingerida projektidest, mille koondindeks on vähemalt 55% punktide maksimumsummast. Hindamiskomisjon teeb rakendusüksusele ettepaneku pingereas olevate taotluste rahuldamiseks. Põhjendatud juhtudel võib hindamiskomisjon teha rakendusüksusele ettepaneku taotluses kirjeldatud projektidele täiendavate tingimuste seadmiseks, nt toetussumma vähendamiseks.
(6) Juhul kui käesoleva paragrahvi lõikes 1 loetletud valikukriteeriumide alusel on taotlus saanud koondhindeks vähem kui 55% maksimumsummast, siis ei kuulu taotlus rahuldamisele.
(7) Kui pingereas olevate projektide maht on suurem, kui taotlusvooru eelarve vabade vahendite jääk, eelistatakse võrdse koondhindega projektide korral taotlust, mida hinnati käesoleva paragrahvi lõike 1 punkti 1 alusel kõrgema hindega. Kui ka sellisel juhul on hinded võrdsed, heidetakse valiku tegemiseks liisku.
(1) Rahuldamisele kuuluvad nõuetele vastavaks tunnistatud taotlused, mis on saanud koondhindeks käesoleva määruse § 18 lõikes 1 loetletud valikukriteeriumide alusel vähemalt 55% maksimumsummast vastavalt hindamise käigus tekkinud pingereale ning jäänud taotlusvooru eelarve piiresse.
(2) Taotluse rahuldamise otsuses sätestatakse taotluste menetlemise määruse § 8 lõikes 4 toodut, täpsustatakse toetuse saaja õigusi ja kohustusi ning kehtestatakse tingimusi.
(3) Taotlus ja selle kohta täiendavalt esitatud teave on taotluste menetlemise määruse § 8 lõike 6 kohaselt taotluse rahuldamise otsuse lahutamatu lisa. Taotluse rahuldamise otsuses võib jätta märkimata taotluses sisalduva teabe ja sellele viidata, kui teave võetakse otsustamisel arvesse taotluses esitatud sõnastuses.
(1) Taotlus jäetakse rahuldamata taotluste menetlemise määruse § 8 lõigetes 2 ja 3 ning käesoleva määruse § 16 lõikes 7 ja § 18 lõikes 6 nimetatud juhtudel.
(2) Menetluses olevate taotluste kohta, mille rahaline maht ületab taotlusvooru eelarve vaba jäägi ja mida ei ole võimalik vastavalt taotluste menetlemise määruse § 9 lõikes 1 sätestatule osaliselt rahuldada, tehakse taotluste menetlemise määruse § 8 lõike 2 punkti 6 alusel taotluse rahuldamata jätmise otsus.
(3) Taotluse rahuldamata jätmise otsuses märgitakse taotluste menetlemise määruse § 8 lõikes 5 sätestatud teave.
(4) Taotluse rahuldamise või rahuldamata jätmise otsus edastatakse taotlejale elektrooniliselt või struktuuritoetuste registri kaudu 10 tööpäeva jooksul otsuse tegemisest arvates.
3) projekti eesmärgid, tulemused või väljundid on saavutatavad ka väiksemas toetuse mahus kui on taotletud.
(4) Taotluse kõrvaltingimustega rahuldamisel ei teki toetuse saajal õigust toetuse maksetele, sealhulgas toetuse ettemaksetele. Õigustoetusega seotud maksetele tekib toetuse saajal pärast seda, kui rakendusüksus on tuvastanud tingimuse saabumise või täitmise toetuse saaja esitatud teabe põhjal, va kui teavet on võimalik rakendusüksusel tuvastada infosüsteemi vm registrist või andmeallikast.
(1) Taotluse rahuldamise otsust muudetakse rakendusüksuse algatusel või toetuse saaja sellekohase kirjaliku avalduse alusel taotluste menetlemise määruse §-des 10 ja 11 sätestatud tingimustel ja korras.
(2) Toetuse saaja on kohustatud taotlema rakendusüksuselt taotluse rahuldamise otsuse muutmist, kui projekti eelarve kavandatud tegevuste lõikes muutub üle 15%. Väiksemate muutuste korral tuleb rakendusüksust kirjalikult teavitada ja rakendusüksus kooskõlastab muudatuse kirjalikult taasesitatavas vormis.
(3) Rakendusüksus võib taotluse rahuldamise otsuse tunnistada kas osaliselt või täielikult kehtetuks vastavalt perioodi 2014−2020 struktuuritoetuse seaduse § 22 lõikele 3 või teha finantskorrektsiooni otsuse § 45 lõike 1 alusel.
(1) Toetuse maksmisel lähtutakse perioodi 2014–2020 struktuuritoetuse seaduse §-dest 28 ja 29, ühendmääruse §-dest 11–15 ja 18, käesolevas määruses ja taotluse rahuldamise otsuses sätestatud maksete tegemise täpsustavatest tingimustest ja korrast.
(2) Käesoleva määruse § 7 lõike 1 punktis 2 nimetatud kulud hüvitatakse vastavalt ühendmääruse § 15 lõigetele 1 ja 4 ning § 7 lõike 1 punktis 4 nimetatud kulud vastavalt ühendmääruse § 15 lõigetele 1 ja 2. Ülejäänud § 7 lõikes 1 nimetatud kulud hüvitatakse tegelike kulude alusel vastavalt ühendmääruse § 14 lõike 1 punktile 1. Põhjendatud juhtudel võib toetuse saajale teha ettemakseid vastavaltlõikele 5..
(3) Toetuse saaja esitab maksetaotluse struktuuritoetuse registri kaudu või registri väliselt rakendusüksuse kinnitatud vormil. Maksetaotlus esitatakse vähemalt kord kvartalis ja mitte tihedamini kui kord kuus. Juhul, kui toetuse saaja on riigiasutus ning makstud abikõlblikud kulud on võrdsed või ületavad riigihanke piirmäära, esitatakse maksetaotlus kord kuus.
(5) Ettemakseid võib põhjendatud juhtudel teha järgmiselt:
1) toetuse saajale, kes ei ole riigiasutus ega äriühing, ühendmääruse § 18 lõike 1 punktis 1 ja lõikes 2 kehtestatud tingimustel ning ettemaksena saadud toetuse kasutamise tõendamisel juhindutakse ühendmääruse § 18 lõigetest 9−12;
2) toetuse saajale, kes ei ole riigiasutus, ühendmääruse § 18 lõike 1 punktis 2 kehtestatud tingimustel ning ettemaksena saadud toetuse kasutamise tõendamisel juhindutakse ühendmääruse § 18 lõikest 13.
(6) Ühendmääruse § 18 lõike 1 punktis 1 nimetatud ettemakse taotlemisel menetleb rakendusüksus maksetaotlust mitte kauem kui 15 kalendripäeva alates maksetaotluse saamisest. Maksetaotluses ning ettemakse kasutamise aruandes sisalduvate kulude abikõlblikkust ning kuludega seotud toetuse saaja kohustuste nõuetekohast täitmist kontrollib rakendusüksus mitte kauem kui 90 kalendripäeva alates maksetaotluse saamisest.
(7) Rakendusüksus võib perioodi 2014–2020 struktuuritoetuse seaduse § 30 lõikes 1 sätestatud juhul peatada maksetaotluse ja ettemakse kasutamise aruande menetlemise osaliselt või täielikult.
(8) Kui maksetaotluse menetlemisel ilmneb maksetaotluses puuduseid, mida on võimalik määratud tähtaja jooksul kõrvaldada, siis määrab rakendusüksus puuduste kõrvaldamiseks tähtaja vastavalt perioodi 2014–2020 struktuuritoetuse seaduse § 30 lõikele 2.
(9) Ühendmääruse § 18 lõike 1 punktis 1 nimetatud ettemaksete tegemisel ei või ettemaksena välja maksta viimast 5% määratud toetusest.
(10) Lõppmakse tehakse pärast projekti tegevuste elluviimise ja tulemuste saavutamise, projekti kulude abikõlblikkuse ja kulude maksmise tõendamist ning lõpparuande kinnitamist. Lõppmakse suurus on vähemalt 5% projektile taotluse rahuldamise otsusega määratud toetuse summast.
(1) Toetuse saaja esitab rakendusüksusele rakendusüksuse kehtestatud vormil vahearuandeid ja lõpparuande. Rakendusüksus esitab aruanded rakendusasutusele teadmiseks 10 tööpäeva jooksul peale aruande aktsepteerimist.
(2) Toetuse saaja esitab rakendusüksusele projekti elluviimise kohta projekti aruande vähemalt üks kord aastas. Toetuse taotluse rahuldamise otsuses võib ette näha sagedasema vahearuande esitamise korra.
(3) Aruannete vormi kehtestab rakendusüksus ja avalikustab oma veebilehel.
(4) Lõpparuanne esitatakse 30 kalendripäeva jooksul pärast projekti abikõlblikkuse perioodi lõppu.
9. peatükk TOETUSE SAAJA, PARTNERI NING RAKENDUSÜKSUSE ÕIGUSED JA KOHUSTUSED
(1) Toetuse saaja tagab perioodi 2014–2020 struktuuritoetuse seaduse §-des 24 ja 26 sätestatud kohustuste täitmise ja projekti elluviimise taotluse rahuldamise otsuses fikseeritud tähtaegade ja tingimuste kohaselt ning vastavalt käesoleva määruse § 11 lg 1 punktides 1-4 nimetatud tingimustele.
(2) Toetuse saaja on kohustatud esitama rakendusüksusele koos § 23 lg 4 nimetatud maksete prognoosiga kooskõlastamiseks koolituskava koolituse läbiviijate, sihtrühmade, võtmepädevuste ja maakondade lõikes.
(3) Toetuse saaja kogub vastavalt 2014–2020 struktuuritoetuse seaduse § 24 punktile 7 tegevustes osalejate kohta Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 1303/2013 artikli 125 lõike 2 punktis e nimetatud andmeid ja esitab need rakendusüksusele rakendusüksuse kehtestatud vormil ja tähtajaks.
(4) Partner peab täitma perioodi 2014−2020 struktuuritoetuse seaduse §-s 25 nimetatud kohustusi.
(2) Toetuse saajale antakse võimalus esitada oma seisukohad perioodi 2014−2020 struktuuritoetuste seaduse § 23 lõikes 2 sätestatud juhtudel ja puuduste kõrvaldamise raames.
1) korraldama taotlusvoorude ja vajadusel vahehindamise läbiviimist, sealhulgas koostama vajalikud juhendid, vormid, töökorrad jms, ja tagama hindamiskomisjoni tehnilise teenindamise;
3) sisestama taotluse, projekti seire- ja muud andmed struktuuritoetuse registrisse, kui taotlejal või toetuse saajal ei ole võimalik esitada andmeid läbi struktuuritoetuste registri;
4) seirama meetme tegevuse rahalisi jääke ja vajadusel esitama rakendusasutusele ülevaateid selle kohta;
12) teostama kontrolle toetuse saaja juures vastavalt perioodi 2014–2020 struktuuritoetuse seaduse § 41 lõikele 2 §-le 42;
13) täitma muid perioodi 2014–2020 struktuuritoetuse seaduses ja selle alusel antud õigusaktides ning käesolevas määruses sätestatud toimingud.
Lisa Võtmepädevuste arendamise koolituste standardiseeritud ühikuhinnad ja nende alusel toetuse maksmise põhimõtted


Riigi rahavoo juhtimise ja stabiliseerimisreservi haldamise põhimõtted – Riigi Teataja
Riigi rahavoo juhtimise ja stabiliseerimisreservi haldamise põhimõtted
Riigi rahavoo juhtimise ja stabiliseerimisreservi haldamise põhimõtted - sisukord
§ 2 Vahendite jaotumine portfellidesse
2 Tehingute tegemine
§ 3 Lubatud tehingud vahendite paigutamisel
§ 4 Lubatud tehingud võlakohustuste võtmiseks
§ 5 Lubatud tuletistehingud finantsriskide juhtimiseks
3 Riigile võlakohustuste võtmine
§ 6 Võlakohustuste võtmise põhimõtted
§ 7 Võlakohustuste võtmise tingimused
4 Finantsriskide juhtimine
§ 8 Finantsriskide juhtimise põhimõtted
§ 9 Likviidsusriski juhtimise üldpõhimõtted
§ 10 Likviidsusriski juhtimine vahendite paigutamisel
§ 11 Likviidsusriski juhtimise erandid seoses riigiasutuste kontodega
§ 12 Refinantseerimisriski juhtimine
§ 13 Valuutariski juhtimine
§ 14 Intressiriski juhtimine
§ 15 Krediidiriski juhtimise üldpõhimõtted
§ 16 Krediidireitingu arvestamine krediidiriski juhtimisel
§ 17 Vahendite paigutuste hajutamine
§ 18 Tehingu vastaspoole risk
§ 19 Määruse kohaldamise erisus
RT I, 22.03.2014, 9
Vastu võetud 21.03.2014 nr 44
Määrus kehtestatakse riigieelarve seaduse § 66 lõike 5, § 70 lõike 5 ja § 72 lõike 4 alusel.
Määrusega sätestatakse riigi likviidsete finantsvarade ja stabiliseerimisreservi vahenditega tehingute tegemise, riigile võlakohustuste võtmise ja nende tegevustega seonduvate finantsriskide juhtimise põhimõtted ja tingimused.
§ 2. Vahendite jaotumine portfellidesse
(1) Riigile kuuluv või riigi hoitav raha, väärtpaberid ja muu finantsvara (edaspidi vahendid) jagunevad tehingute tegemisel järgmisteks investeerimisportfellideks:
1) stabiliseerimisreserv, mille moodustavad riigieelarve seaduse §-s 71 sätestatud vahendid;
2) likviidsusreserv, mille moodustavad riigieelarve seaduse § 65 lõikes 2 nimetatud riigi likviidsed finantsvarad.
(2) Riigieelarve seaduse § 70 alusel riigile võetud võlakohustused moodustavad võlaportfelli (edaspidi võlaportfell) ja neid ei käsitata vahenditena lõike 1 tähenduses.
2. peatükk Tehingute tegemine
§ 3. Lubatud tehingud vahendite paigutamisel
(1) Vahendeid on lubatud paigutada üksnes järgmistesse finantsinstrumentidesse:
1) nõudmiseni ja tähtajalised hoiused;
2) võlakirjad ning muud emiteeritud ja kaubeldavad võlakohustused (edaspidi võlakirjad);
3) pöördrepotehingud, võlakirjade ostu- ja tagasimüügitehingud (edaspidi pöördrepotehingud);
4) rahandusministri määratud rahaturu- ja intressifondide osakud.
(2) Vahendeid ei ole lubatud paigutada struktureeritud võlakirjadesse.
§ 4. Lubatud tehingud võlakohustuste võtmiseks
(1) Riigile võlakohustuse tähtajaga kuni 369 päeva (edaspidi lühiajaline võlakohustus) võtmiseks on lubatud kasutada järgmisi tehinguid:
1) arvelduskrediit;
2) laen;
3) repotehingud ning võlakirjade müügi- ja tagasiostutehingud (edaspidi repotehingud);
4) emiteeritavad nullintressiga, fikseeritud või muutuva intressiga võlakirjad.
(2) Riigile võlakohustuse tähtajaga rohkem kui 369 päeva (edaspidi pikaajaline võlakohustus) võtmiseks on lubatud kasutada järgmisi tehinguid:
1) laen;
2) emiteeritavad nullintressiga, fikseeritud või muutuva intressiga võlakirjad.
(3) Lõike 1 punktis 3 nimetatud repotehingute esemeks saavad olla vaid likviidsusreservi kuuluvad võlakirjad.
(4) Võlakirju võib emiteerida võlakirjade programmina selliselt, et võlakirjad emiteeritakse ühekordse otsuse alusel, kuid erinevatel aegadel seeriatena.
(5) Rahandusministeeriumil on õigus võlakohustustega seotud riskide ja kulude juhtimise eesmärgil laene enne tähtaega tagasi maksta, emiteeritud võlakirju enne tähtaega tagasi osta või neid uute emiteeritavate võlakirjade vastu vahetada ning teha muid eelnimetatud eesmärgi saavutamiseks vajalikke tehinguid.
(6) Lõikes 5 nimetatud tehingute tegemisel on Rahandusministeeriumil õigus maksta laenuandjale ennetähtaegse laenu tagastamise eest tasu ja võlakirjade tagasiostmisel preemiat juhul, kui see on majanduslikult otstarbekas või vähendab finantsriske.
§ 5. Lubatud tuletistehingud finantsriskide juhtimiseks
(1) Likviidsusreservi vahendite paigutamisest, riigi antud laenudest, võlaportfellist ja riigi potentsiaalsetest kohustustest tulenevate finantsriskide juhtimiseks on lubatud teha üksnes järgmisi tuletistehinguid:
1) võlakirjade forvard- ja futuurtehingud;
2) välisvaluuta hetke-, vahetus-, forvard- ja optsioontehingud;
3) intressimäärade vahetus-, forvard-, futuur- ja optsioontehingud.
(2) Likviidsusreservi intressiriski juhtimiseks on lubatud kasutada intressifutuuride lepinguid, mille alusvaraks on kolme kuu Euribor ja Saksamaa valitsuse 1,75- kuni 2,25-aastase tähtajaga võlakiri.
(3) Stabiliseerimisreservi intressiriski juhtimiseks on lubatud kasutada võlakirjade forvardtehinguid ja intressifutuure, mille alusvaraks on kolme kuu Euribor või Saksamaa valitsuse võlakirjad.
(4) Vahendite paigutamisel on lubatud osta ja müüa lähima tähtajaga intressifutuure, välja arvatud juhul, kui enne intressifutuuride tähtaja lõppemist asendatakse olemasolev futuur uue järgmise lähima tähtajaga futuuriga.
(5) Vahenditega tehingute tegemisel ei ole lubatud optsioonide müük ja intressifutuuride optsioontehingud.
3. peatükk Riigile võlakohustuste võtmine
§ 6. Võlakohustuste võtmise põhimõtted
(1) Rahandusministeerium võib võtta riigieelarve seaduse § 69 lõikes 2 viidatud ulatuses Eesti Vabariigi nimel võlakohustusi riigi rahavoo juhtimiseks, sealhulgas riigieelarve kulude, investeeringute, osaluste omandamise, laenude andmise, potentsiaalsete kohustuste täitmise ja võlakohustuste tagasimaksete rahastamiseks ning likviidsusreservi suurendamiseks.
(2) Riigile võlakohustuste võtmisel tuleb lähtuda põhimõttest tagada võlakohustustega kaasnevate finantsriskide ja -kulu suhe, mis oleks kooskõlas riigi võlakohustuste täitmise võimekusega.
(3) Riik ei anna võlakohustuste võtmisel tagatisi, välja arvatud § 4 lõike 1 punktis 3 nimetatud lühiajaliste rahaturutehingute tegemisel.
(4) Rahandusministeeriumil on lubatud võtta riigile võlakohustusi riigieelarve seaduse § 69 lõikes 2 nimetatud riigi võlakohustuste suurima lubatud jäägi ulatuses. Loa nimetatud jäägist suuremas ulatuses riigile võlakohustuste võtmiseks annab Riigikogu Vabariigi Valitsuse ettepanekul.
§ 7. Võlakohustuste võtmise tingimused
(1) Võlakohustusi võib võtta kuni 50-aastase lõpptähtajaga.
(2) Pikaajaliste võlakirjade emiteerimisel peavad emissiooni tingimustes olema ühise tegutsemise klauslid, mis on vastavuses majandus- ja rahanduskomitee Euroopa Liidu riigivõlakirjade ja -vekslite turgude allkomitee (ESDM) kehtestatud klauslitega.
(3) Võlakohustuste võtmisel tuleb arvesse võtta sellega kaasnevaid õiguslikke riske ja võtta meetmeid nende maandamiseks, sealhulgas vajaduse korral kaasata eksperte lepingute ettevalmistamisse.
4. peatükk Finantsriskide juhtimine
§ 8. Finantsriskide juhtimise põhimõtted
(1) Vahenditega tehingute tegemisel, laene andes ja võlakohustusi võttes tuleb arvestada ja juhtida järgmisi finantsriske:
1) likviidsusrisk;
2) valuutarisk;
3) intressirisk;
4) krediidirisk;
5) refinantseerimisrisk.
(2) Finantsriskide juhtimisel lähtutakse aktivate ja passivate tasakaalustatud haldamise põhimõtetest, mille kohaselt on finantsvarade ja -kohustuste intressi- ja valuutariskid kokku võimalikult neutraalsed.
(3) Lõikes 2 nimetatud põhimõtte rakendamisel käsitatakse finantsvarana likviidsusreservi ja riigi antud laene ning finantskohustustena võlaportfelli ja Rahandusministeeriumi poolt riigieelarve seaduse § 67 lõike 1 alusel hoitavat teiste isikute raha.
(4) Likviidsusreservi ja stabiliseerimisreservi paigutamisel ning sellega seonduvate finantsriskide juhtimisel ja varade tootlikkuse mõõtmisel võetakse aluseks rahandusministri käskkirjaga kinnitatud normportfelli koostamise põhimõtted, mis väljendavad vastava investeerimisportfelli üldist riskitaluvuse taset ning tulenevad vastava investeerimisportfelli varade paigutamise eesmärkidest.
§ 9. Likviidsusriski juhtimise üldpõhimõtted
(1) Likviidsusrisk käesoleva määruse tähenduses on oht, et riigil ei ole piisaval hulgal likviidseid rahalisi vahendeid finantskohustuste kohaseks täitmiseks.
(2) Riigi likviidseid rahalisi vahendeid finantskohustuste kohaseks täitmiseks hinnatakse ebapiisavaks, kui täidetud on kõik järgmised tingimused:
1) likviidsusreservi ja riigi võetud laenu kasutamata jääk kokku on kolme kuu jooksul väiksem kui riigi üheksa kuu hinnanguline negatiivne netorahavoog;
2) rahavoo prognoosi kohaselt ei saavuta likviidsusreservi ja riigi võetud laenu kasutamata jääk kokku riigi üheksa kuu hinnangulise negatiivse netorahavoo katmiseks vajalikku mahtu järgneva kolme kuu jooksul.
(3) Riigi võetud laenu kasutamata jääki arvestatakse lõike 2 punktides 1 ja 2 nimetatud mahu hulka vaid juhul, kui laenulepingu tingimustes on laenuandja poolseks laenulepingu ülesütlemiseks või laenusumma väljamaksmisest keeldumiseks vähemalt kolmekuuline etteteatamise tähtaeg ja laenuandja ei ole ülesütlemisest või väljamaksmisest keeldumisest riiki teavitanud.
(4) Riigi üheksa kuu hinnangulise negatiivse netorahavoo mahu arvutab Rahandusministeerium vähemalt kord aastas.
(5) Lõikes 4 nimetatud negatiivse netorahavoo mahu hindamisel võetakse arvesse:
1) majanduslanguse hinnanguline mõju rahalises väärtuses riigi üheksa kuu maksutuludele;
2) riigi võlakohustuste intressi- ja põhisummade tagasimaksed ja osaluste omandamine üheksa kuu jooksul;
3) Sotsiaalkindlustusameti ja sotsiaalkindlustusfondide keskmine ühe kuu väljamaksete summa;
4) tõenäoliselt väljamaksmisele kuuluvate riigi potentsiaalsete kohustuste summa.
(6) Lõike 5 punktis 1 nimetatud majanduslanguse hinnangulise mõju hindamisel tuleb aluseks võtta viimati toimunud majanduslanguse mõju riigieelarve maksutuludele või sellest negatiivsem riskistsenaarium.
§ 10. Likviidsusriski juhtimine vahendite paigutamisel
(1) Likviidsusriski juhtimiseks paigutatakse raha väärtpaberitesse, millel on likviidne järelturg, kus vajaduse korral oleks võimalik turuhinda mõjutamata teostada tehinguid kiiresti ja suurtes kogustes.
(2) Vahendeid võib paigutada hoiustesse ja pöördrepotehingutesse, mille maksimaalseks kestuseks on 92 päeva.
(3) Vahendeid võib paigutada pikaajalistesse võlakirjadesse, mille emissiooni maht on vähemalt 1 miljard eurot.
(4) Iga üksiku võlakirja lõikes ei tohi vastava investeerimisportfelli vahendeid paigutada nominaalväärtuses üle 10% emissiooni mahust.
§ 11. Likviidsusriski juhtimise erandid seoses riigiasutuste kontodega
(1) Riigiasutus, kellel Rahandusministeerium on riigieelarve seaduse § 64 lõike 2 alusel lubanud omada kontot krediidi- või finantseerimisasutuses, võib nimetatud kontodel hoitavat riigi raha paigutada hoiustesse, mille tähtaeg on kuni kuus kuud.
(2) Rahandusministeerium võib konkreetse riigiasutuse ülesannetest tulenevast vajadusest lähtuvalt lubada lõikes 1 toodud raha paigutamise piirangutest erandite tegemist.
§ 12. Refinantseerimisriski juhtimine
(1) Refinantseerimisrisk käesoleva määruse mõistes on oht, et riik peab olemasolevate võlakohustuste tagasimaksmiseks võtma uusi võlakohustusi ebasoodsatel tingimustel või riigil ei ole võimalik uusi võlakohustusi finantsturgudelt võtta finantskriisi ajal või riigi krediidireitingu langemisel investeerimisjärgu tasemest madalamaks.
(2) Refinantseerimisriski juhtimisel lähtutakse järgmistest piirmääradest ja põhimõttest:
1) tagasimaksmata lühiajaliste võlakohustuste jääk ei tohi olla suurem summast, mis on 25% vastava aasta riigieelarve kulude ja investeeringute kogusummast;
2) pikaajaliste võlakohustuste tagasimaksed tuleb võimaluse korral hajutada aastate vahel selliselt, et ühel aastal tagasimaksmisele kuuluvad pikaajalised võlakohustused ei ületa 5% vastava aasta prognoositavast sisemajanduse kogutoodangust;
3) Rahandusministeeriumil on õigus pikaajaliste võlakohustuste tagasimaksmiseks võtta samas mahus uusi võlakohustusi kuni üks aasta enne tagasimaksmisele kuuluva võlakohustuse lõpptähtaega.
§ 13. Valuutariski juhtimine
(1) Valuutarisk käesoleva määruse tähenduses on oht, et valuutakursside muutumine mõjutab finantsvarade ja -kohustuste väärtust.
(2) Finantsvarasid ja -kohustusi, mis on eurodes, loetakse valuutariskivabaks.
(3) Valuutariskile avatud summaarne positsioon tohib moodustada kuni 1% likviidsusreservi vahendite turuväärtusest.
(4) Laenu võib anda ja võlakohustusi võtta erinevates valuutades tingimusel, et nimetatud tehingute valuutarisk maandatakse lõikes 3 määratud ulatuses.
(5) Stabiliseerimisreservi vahenditega tehingute tegemisel valuutariski ei võeta.
§ 14. Intressiriski juhtimine
(1) Intressirisk käesoleva määruse tähenduses on oht, et intressimäärade muutumine mõjutab investeeringute ja nendelt saadava tulu väärtust ning finantskohustustega seotud kulude suurust.
(2) Likviidsusreservi, võlaportfelli ja riigi antud laenude intressiriski mõõdetakse keskmise modifitseeritud kestusega.
(3) Likviidsusreservi ja riigi antud laenude suurim lubatud kaalutud keskmine modifitseeritud kestus kokku on 0,45 aastat.
(4) Võlaportfelli suurim lubatud kaalutud keskmine modifitseeritud kestus on 0,5 aastat.
(5) Stabiliseerimisreservi intressiriski mõõdetakse ja piiratakse § 8 lõikes 4 nimetatud normportfelli suhtes volatiilsusriskiga.
§ 15. Krediidiriski juhtimise üldpõhimõtted
(1) Krediidirisk käesoleva määruse tähenduses on oht, et emitendi või tehingu vastaspoole kohustuste mittekohasest täitmisest tekib kahju.
(2) Krediidiriski hindamiseks kasutatakse rahvusvaheliste reitinguagentuuride Moody’s, Standard & Poor’s või Fitch krediidireitingut.
(3) Emitendi või tehingu vastaspoole finantsseisundi hindamiseks peab tal olema vähemalt kahe eespool nimetatud reitinguagentuuri antud krediidireiting. Juhul kui reitinguagentuuride määratud tehingu vastaspoole krediidireitingu tase ei ole sarnane, võetakse finantsseisundi hindamisel aluseks madalama tasemega krediidireiting.
§ 16. Krediidireitingu arvestamine krediidiriski juhtimisel
(1) Vahendeid võib paigutada:
1) kuni üheaastase lunastus- või lõpptähtajaga võlakirjadesse ja hoiustesse, mille emitendi või krediidiasutuse või selle krediidiasutuse emaettevõtja krediidireiting on vähemalt Prime-1 (Moody’s), A-1 (Standard & Poor’s) või F-1 (Fitch);
2) üle üheaastase lunastus- või lõpptähtajaga võlakirjadesse, mille emitendi krediidireiting on vähemalt Aa3 (Moody’s) või AA- (Standard & Poor’s ja Fitch);
3) riigigarantiiga võlakirjadesse, mille garanteerija krediidireiting vastab punktis 2 sätestatud tingimustele ja garanteeriva riigi tagasivõtmatu garantii kehtib kuni võlakirjade lunastamiseni;
4) rahandusministri määratud rahaturu- ja intressifondidesse;
5) Eesti Panka.
(2) Likviidsusreservi vahendeid võib lisaks lõikes 1 toodule paigutada krediidiasutustesse, kelle kaudu teostatakse riigiasutuste kassalist teenindamist, järgmiselt:
1) hoiustesse tähtajaga kuni 92 päeva ja võlakirjadesse, kui krediidiasutuse või selle krediidiasutuse emaettevõtja madalaimaks krediidireitinguks on Prime-1 (Moody’s), A-1 (Standard & Poor’s) või F-1 (Fitch);
2) hoiustesse ja võlakirjadesse tähtajaga kuni 35 päeva, kui krediidiasutuse või selle krediidiasutuse emaettevõtja madalaimaks krediidireitinguks on Prime-2 (Moody’s), A-2 (Standard & Poor’s) või F-2 (Fitch);
3) hoiustesse ja võlakirjadesse tähtajaga kuni 21 päeva, kui krediidiasutuse või selle krediidiasutuse emaettevõtja madalaimaks krediidireitinguks on Prime-3 (Moody’s), A-3 (Standard & Poor’s) või F-3 (Fitch);
4) nõudmiseni hoiusena kahe pangapäeva jooksul laekumisest arvates, kui krediidiasutusel ei ole krediidireitingut.
(3) Stabiliseerimisreservi vahendeid võib lisaks lõikes 1 nimetatule paigutada ka pandikirjadesse, mille krediidireiting on Aaa (Moody’s) või AAA (Standard & Poor’s ja Fitch) ja mille emitendi krediidireiting on vähemalt A3 (Moody’s) või A- (Standard & Poor’s ja Fitch).
(4) Pöördrepotehingu esemeks olevad võlakirjad peavad vastama lõigetes 1 ja 3 sätestatud piirangutele.
(5) Likviidsusreservi vahendeid on lubatud kuni 5 miljoni euro ulatuses paigutada kuni 30-päevase tähtajaga Euroopa Finantsstabiilsuse Fondi hoiustesse ja kuni 5 miljoni euro ulatuses kuni 30-päevase tähtajaga Euroopa stabiilsusmehhanismi hoiustesse.
(6) Vahendeid ei ole lubatud paigutada Euroopa stabiilsusmehhanismi ja Euroopa Finantsstabiilsuse Fondi võlakirjadesse.
(7) Stabiliseerimisreservi vahendeid ei ole lubatud paigutada krediidiasutustesse, mille hoiuseid riik tagab vastavalt tagatisfondi seadusele.
(8) Olemasolevate rahapaigutuste krediidireitingute muutumisel lõikes 1, 2 või 3 nimetatud tasemest madalamaks hinnatakse paigutusega seotud võimalikke finantsriske ja paigutuse realiseerimise majanduslikku mõju. Lähtudes eemärgist minimeerida majanduslikku kahju ja võimalikke finantsriske, otsustab Rahandusministeerium sellise paigutuse hoidmise või realiseerimise.
§ 17. Vahendite paigutuste hajutamine
(1) Ühe krediidiasutuse või emitendi ja tema kontserniga seotud paigutuste ja muude tehingute osakaal ei tohi ületada 20% vastava investeerimisportfelli vahendite turuväärtusest.
(2) Stabiliseerimisreservi paigutused riigivõlakirjadesse peavad moodustama vähemalt 65% reservi vahendite turuväärtusest.
(3) Lõigetes 1 ja 2 nimetatud paigutuste osakaalu arvutamisel võetakse aluseks tehingute turuväärtused ja summeeritakse järgmised krediidiasutuse, emitendi või tema kontserniga seotud paigutused ja tehingud:
1) hoiused ja võlakirjad;
2) pöördrepotehingu esemeks olevad võlakirjad.
(4) Krediidiasutuse või tema kontserniga seotud lõikes 3 nimetatud paigutuste osakaalu arvestusse summeeritakse järgmised tehingu vastaspoole riskist tulenevad summad:
1) 5% pöördrepotehingu rahalisest kohustusest tehingu lõpptähtajal;
2) tagatiseta tuletistehingute turuväärtus;
3) tagatiseta tuletistehingutest tulenev täiendav riskisumma, mille määrab Rahandusministeerium sõltuvalt tehingu liigist ja selle lõpptähtajast;
4) tagatud tuletistehingust tulenev riskisumma, mille määrab Rahandusministeerium sõltuvalt tagatise ümberhindluse sagedusest ja muudest riskiteguritest;
5) Rahandusministeeriumi tasutud tuletistehingu tagatissumma.
(5) Lõikes 1 nimetatud piirangut ei kohaldata reitinguagentuuride Moody’s Aaa, Standard & Poor’s AAA või Fitch AAA krediidireitingut omavatele riikidele, keskpankadele, riiklikele agentuuridele ning supranatsionaalsetele institutsioonidele.
(6) Lõigetes 1 ja 2 nimetatud piiranguid ei kohaldata:
1) likviidsusreservi vahendite paigutamisel, kui likviidsusreservi vahendite turuväärtus on väiksem kui 250 miljonit eurot;
2) stabiliseerimisreservi vahendite paigutamisel, kui stabiliseerimisreservi vahendite turuväärtus on väiksem kui 100 miljonit eurot.
(7) Lõikes 6 toodud juhul paigutatakse vahendid võimalikult hajutatuna.
(8) Lõikes 1 nimetatud piirang võib olla ületatud kolme pangapäeva jooksul, juhul kui vahendite täiendamisel või kasutusele võtmisel suurenevad või vähenevad vastava investeerimisportfelli vahendid päevas rohkem kui 20%. Rahandusministeeriumil on õigus pikendada käesolevas lõikes toodud tähtaega, kui see on majanduslikult otstarbekas.
§ 18. Tehingu vastaspoole risk
(1) Krediidiriski osaks on tehingu vastaspoole risk, mis käesoleva määruse tähenduses on oht, et vastaspoole esindajal ei ole tehingu sõlmimiseks volitust või tehingu vastaspool ei täida kohaselt tehingust tulenevaid kohustusi.
(2) Võlakirja-, futuur-, repo- ja pöördrepotehinguid, väärtpaberite ostu- ja tagasimüügi- ning müügi- ja tagasiostutehinguid, rahaturu- ja intressifondide osakutega tehinguid võib teha, kui tehingu vastaspooleks oleva krediidiasutuse või selle krediidiasutuse emaettevõtja madalaimaks krediidireitinguks on Prime-2 (Moody’s), A-2 (Standard & Poor’s) või F-2 (Fitch).
(3) Tuletistehinguid, välja arvatud futuurtehinguid, võib teha:
1) kuni 35-päevase tähtajaga, kui tehingu vastaspooleks oleva krediidiasutuse või selle krediidiasutuse emaettevõtja madalaimaks krediidireitinguks on Prime-2 (Moody’s), A-2 (Standard & Poor’s) või F-2 (Fitch);
2) kuni üheaastase lõpptähtajaga, kui tehingu vastaspooleks oleva krediidiasutuse või selle krediidiasutuse emaettevõtja madalaimaks krediidireitinguks on Prime-1 (Moody’s), A-1 (Standard & Poor’s) või F-1 (Fitch);
3) üle üheaastase lõpptähtajaga, kui tehingu vastaspooleks oleva krediidiasutuse või selle krediidiasutuse emaettevõtja madalaimaks krediidireitinguks on A3 (Moody’s) või A- (Standard & Poor’s või Fitch), tingimusel, et tehingu vastaspool on tehingule andnud tagatise.
(4) Lõike 3 punktis 3 nimetatud tagatist ei ole tuletistehingute vastaspoolel vaja anda, kui tehingu vastaspooleks oleva krediidiasutuse või selle krediidiasutuse emaettevõtja madalaimaks krediidireitinguks on Aa3 (Moody’s) või AA- (Standard & Poor’s või Fitch).
(5) Lõike 3 punktis 3 nimetatud tagatis peab olema rahas ja tuletistehingu turuväärtuse ümberhindlus peab toimuma vähemalt kord kuus. Tagatise andjaga võib kokku leppida piirmäära, millest alates tagatist antakse. Otsuse piirmäära määramise kohta teeb Rahandusministeerium.
§ 19. Määruse kohaldamise erisus
Paragrahvi 3 lõikes 2 nimetatud piirangut ei kohaldata likviidsusreservi paigutustele struktureeritud võlakirjadesse, mis on tehtud enne käesoleva määruse jõustumist.


text:
Õigus õiglasele kohtumenetlusele - Council of Europe
Õigus õiglasele kohtumenetlusele/
Artikli 6 põhisäte punkti 1 esimeses lauses on, et „igaühel on oma tsiviilõiguste ja -kohustuste või temale esitatud kriminaalsüüdistuse üle otsustamisel õigus õiglasele ja avalikule kohtumenetlusele mõistliku aja jooksul sõltumatus ja erapooletus, seaduse alusel moodustatud kohtus“.
Õiglane kohtumenetlus on põhjapanevalt oluline garantii igas demokraatlikus ühiskonnas, seega on see artikkel üks tähtsamaid ja kõige sagedamini appi võetud konventsiooni sätteid. Õiglase kohtumenetluse kohta on rohkem kohtuasju kui ühegi teise teema kohta. Kohustus tagada õiglane kohtumenetlus on pigem kohtunikel, riiklikel süüdistajatel ja seaduseandjatel kui otseselt üldsusega tegelevatel ametnikel, kellele see töövahend on kavandatud. Kuid politseil (kes võib mõnes süsteemis tegutseda süüdistajana) ja vanglaametnikel on kohustused kriminaalasjades ja teistel ametnikel – kohtuametnikel, sotsiaaltöötajatel, litsentseerivatel ametnikel ja registripidajatel – võivad samuti olla kohustused tsiviilasjades.
Kuna konventsioon peab rakenduma paljudes riikides, kelle õigussüsteem oluliselt erineb, on Kohus paljudele terminitele artiklis andnud oma „autonoomse“ konventsiooni tähenduse. See kehtib nt terminitele „kriminaalne“, „süüdistus“ ja „tsiviilõigus“. Need terminid ei tähenda alati sama nagu riiklikes süsteemides.
Põhimõtteliselt rakendub artikkel 6 kõigile tsiviilvaidlustele, mõne varasema erandiga. Praktikas on kõige lihtsam teha nimekiri mõnedest kohtuasjadest, mille puhul Kohus on öelnud, et rakendub artikkel 6, ja teistest, millele see ei rakendu, kuid (NB!) alljärgnevad nimekirjad, ei ole ammendavad ja praktika on pidevas arengus.
Vaidlused, mille puhul artiklit 6 on rakendatud:
kinnisvaravaidlused, nt planeerimisvaidlused;
litsentseerimisotsused, nt õigus elukutset praktiseerida või alkoholi müüa;
perekonnaasjad, nt adopteerimine, kasulapse kasvatamine, piiriülene lapse tagastamine ja lapse hooldusele andmine;
hagid hüvitise saamiseks riigiasutuste, sealhulgas haiglate vastu;
sotsiaaltoetuste hagid niivõrd, kui neile on õigus, st et toetus ei ole lihtsalt suvaline;
distsiplinaarmenetlused kohtunike vastu ja riigiametnike töövaidlused.
Vaidlused, mille puhul artiklit 6 ei ole peetud rakendatavaks:
immigratsiooni- ja kodakondsusvaidlused;
maksuvaidlused maksumaksja ja maksuameti vahel;
valimisõigused, nt õigus saada valitavale ametikohale.
Kõigi tsiviilmenetluste puhul, millele see rakendub, nõuab artikkel 6 (1) sõnaselgelt:
avalikku istungit, v.a mõned erandid, näiteks laste kaitsmiseks perekonnaasjades;
sõltumatut ja erapooletut kohust, st sellist, mis on sõltumatu võimudest ja pooltest ning eelarvamusteta;
kohtumenetlust mõistliku aja jooksul;
avalikku kohtuotsust, st avalikult kättesaadavat, mitte ilmtingimata avalikul kohtuistungil välja kuulutatavat.
Kohus on artiklist 6 (1) tuletanud ka alljärgnevad õigused:
ligipääs kohtule (nii füüsiline kui protseduuriline);
seadusjärgne esindus tsiviilasjades (punkt 3(c) annab juba selle õiguse kriminaalasjade puhul, vt alt);
õigus osaleda efektiivselt, nt võistleva menetluse kaudu, kus ühele poolele teada olevad tõendid avaldatakse teisele poolele, ja võrdsete vahenditega, st kohase võimalusega mõlemale poolele esitada oma põhjendused;
· kohtu kohustus mõlema poole põhjendusi täielikult ja võrdväärselt arvesse võtta;
· õigus põhjendatud kohtuotsusele/otsusele;
· riigi kohustus teha tsiviilasjas otsus õigeaegselt ja efektiivselt;
· õiguslik kindlus, kaasa arvatud kohtuotsuste lõplikkus.
Peamine mõju riigiametnikele on selles, et tuleb pöörata nende tähelepanu, kes tegelevad artikliga 6 kaetud tsiviilvaidlustega, sellele, et nad peavad tagama õiglase kohtumenetluse õiguste austamise kas administratiivse otsustamise ajal või hiljem kohtulikus läbivaatuses. Nende hulka kuuluvad sotsiaaltöötajad, kes tegelevad adopteerimise ja laste hooldusesse andmise juhtudega jne; planeerimisametnikud, kes otsustavad planeerimistaotluste üle; litsentseerimisametid ja kutseala ühingud, kes tegelevad litsentside andmisega praktiseerimiseks jne; sotsiaalametnikud, kes tegelevad taotlejatega ja nii edasi.
Menetluste puhul, mis määravad kriminaalsüüdistuse, on protseduurilised garantiid rangemad kui teiste kohtumenetluste puhul. Mõistel „kriminaalne“ on konventsiooni kohaselt spetsiifiline tähendus ja see võib laieneda distsiplinaarsetele, administratiivsetele või fiskaalsetele menetlustele, kui need võivad viia asjassepuutuva isiku karistamiseni.
Lisaks punktis (1) esitatud õigustele on kriminaalkuriteos süüdistatavatel inimestel alljärgnevad spetsiifilised õigused, mis on sätestatud punktides (2) ja (3) a-f.
Süütuse presumptsioon (punkt 2). Inimene on süütu, kuni ta on seaduse kohaselt süüdi tunnistatud. Inimesel on õigus vaikida ja ennast mitte inkrimineerida. Seega võivad riigiametnikud seda õigust rikkuda, kui nad avalikult väidavad või vihjavad nt ajakirjandusele, et isik vastutab kuriteo sooritamise eest, enne kui kohus on leidnud, et ta seda tegi. Säte ei takista siiski ennetavate testide nagu vere- ja uriinitestid tegemist ega korraldusi dokumente esitada.
Kiire ja arusaadav informatsioon tema vastu esitatud süüdistuse iseloomu ja aluse kohta (punkt 3 (a)). See sarnaneb õigusele punktis 5 (2) (vt ülalt), kuid eesmärk on erinev; artiklis 5 on see mõeldud selleks, et isik saaks vaidlustada oma vahistamise ja kinnipidamise, artiklis 6 tema kaitse ettevalmistamiseks. See ülesanne on tavalisel politseil, kohtuametnikel või süüdistuse ametnikel. Isik peab mõistma informatsiooni, sealhulgas tuleb talle vajadusel pakkuda tõlget (riigi kulul, vt punkti 3 (e) all)). Kui süüdistataval on puue (nt nägemispuue, kuulmispuue või vaimne häire), mis teeb arusaamise talle raskeks, võib talle vajalik olla muu spetsiaalne abi.
Piisav aeg ja võimalused enda kaitse ettevalmistamiseks (punkt 3(b)). Aeg varieerub sõltuvalt kohtuasja keerukusest, kuid võimaluste hulka tuleb eeluurimisvangistuses olevate vangide jaoks alati lisada nende advokaatide külastused, kes peavad saama võimaluse konfidentsiaalseteks aruteludeks väljaspool politsei- või vanglaametnike kuuldeulatust.
Õigus kaitsta end ise või saada enda valitud tasuta õigusabi juhul, kui see on õigusemõistmise huvides vajalik (punkt 3(c)). Sarnased advokaatide juurdepääsu teemad süüdistatavatele rakenduvad ka siin. Kohus on arvanud, et õigusabi peab olema praktiline ja efektiivne nii menetluse-eelses etapis kui ka kohtus. Seega juhul, kui laia profiiliga vangi kuulati üle peaaegu seitse päeva, ilma et tema advokaadile oleks lubatud ligipääsu, oli tegemist rikkumisega, kuna tema kaitse riskis pöördumatult eelarvamuslik olemisega. Sama asja puhul ei piisanud seetõttu, et toimikud olid nii mahukad, kahest ühetunnisest visiidist nädalas, võimaldamaks kaitsel ette valmistuda (Öcalan v. Türgi). Nagu eelnevalt, peavad konsultatsioonid aset leidma ametnike kuuldeulatusest väljas. Reeglina tuleb advokaadi abi pakkuda alates politsei esimesest ülekuulamisest.
Õigus uurida süüdistuse tunnistajaid ja kutsuda tunnistajaid enda kaitseks (punkt 3(d)). Kui tunnistaja tõend on süüdistatava süü osas otsustav, tuleb viimasele anda võimalus seda tunnistajat ristküsitleda, vajadusel koos õigusabiga.
Õigus tasuta tõlgile, kui ta ei mõista või kasuta kohtus kasutatavat keelt (punkt 3(e)).
Nagu ülal mainitust selgub, on kriminaalasjade puhul politsei ja vanglaametnike roll õiguste austamises ja kaitsmises tunduvalt suurem kui tsiviilasjades. Lisaks esitatud näidetele sõltub kohtuasjade ajavahemik osaliselt politseijuurdluse tõhususest. Kohus kaasab juurdluse faasi, hinnates, kas kulutatud aeg on põhjendatud.
Karistamine seaduse alusel (artikkel 7)
See säte keelab kriminaalseaduse tagasiulatuva rakendamise. See hõlmab õigust mitte sattuda kohtu alla või saada karistatud teo eest, mis ei olnud kriminaalkuritegu selle tegemise ajal. Politsei peab olema hoolas, tagamaks, et kuriteod ja karistused oleksid jõus tegude sooritamise ajal, mille eest nad inimesi vahistavad ja süüdistavad. Jällegi tuleb tähele panna, et mõiste „kriminaalne“ on konventsiooni kohaselt spetsiifilise tähendusega ja võib laieneda distsiplinaarsetele, administratiivsetele või fiskaalsetele menetlustele, kui need võivad viia asjassepuutuva isiku karistamiseni.

matches: Kohus Kohus Kohus kohus Kohus Kohus


Avaleht Dokumendiregister Privaatsuspoliitika
Isikuandmete töötlemise põhimõtted Võnnu Vallavalitsuses:
Isikuandmete ja eraelulise teave töötlemisest
Võnnu Vallavalitsus kui ametiasutus täidab avaliku võimu ülesandeid, mistõttu ametiasutuse tegevus on avalik. Lähtuvalt seadustest on ametiasutusel kohustus teatud osa dokumentidest ja teabest Internetis avalikustada või teha muul viisil igaühele kättesaadavaks. Oma tegevuse käigus kogub ja töötleb ametiasutus ka isikuandmeid ja isikute eraelu puudutavat teavet. Juba iga kirjaliku pöördumisega ametiasutusse satub meie valdusse teave, mis võib riivata Teie eraelu, näiteks loetakse selliseks teabeks e-posti aadressi, andmeid elukoha kohata, telefoninumbrit jm.
Võnnu valla omavalitsusüksused, Võnnu Vallavalitsus ja Võnnu Vallavolikogu, vastavate organite moodustatud komisjonid ning Võnnu Vallavalitsus kui ametiasutus (edaspidi ametiasutus) töötleb isikute andmeid seaduse ja nende alusel antud õigusaktidega kohalikule omavalitsusele ja tema asutustele pandud ülesannete täitmisel ja täitmiseks. Isikuandmete töötlemisel lähtume “Isikuandmete kaitse seadusega“ ning Andmekaitse Inspektsiooni juhistega isikuandmete töötlemisele sätestatust.
Isikuandmetega dokumente säilitatakse vastavalt Võnnu Vallavalitsuse dokumentide loetelus märgitud säilitustähtajale. Säilitustähtaja ületanud dokumendid hävitatakse. Dokumentide, mis hävitatakse, andmed kustutatakse ka dokumendiregistrist.
7) ametiasutusse tööle kandideerimisel avalikul konkursil osalemise dokumente säilitatakse 4 kuud konkursi lõppemisest arvates;
9) väärteomenetluse toimikuid säilitatakse 5 aastat.
Eraisikute kirjad (nii asutusse saabunud kui ka asutusest välja saadetud) registreeritakse Võnnu Vallavalitsuse elektroonilises dokumendiregistris. Dokumendiregistrile on kõikidel juurdepääs internetis Võnnu valla veebilehelt www.vonnu.ee
“Avaliku teabe seadusest“ (§ 12 lg 3) lähtuvalt märgitakse dokumendiregistrisse kirja saatja ja saaja kohta nimi, aadress ja muud kontaktandmed. Dokumendiregistri avalikust vaatest on võimalik näha ainult isiku nime (aadressile ja kontaktandmetele ligipääsu ei ole). Kui dokumendiregistri väljadel olevast infost ilmneb teave, mis “Avaliku teabe seaduse“ (§ 35) alusel võib riivata kirja saatja eraelu või “Isikuandmete kaitse seadusest“ (§ 4 lg 2) lähtuvalt kajastada delikaatseid isikuandmeid, on dokumendiregistri avalikus vaates näha kirja saatja või saaja nime initsiaalid. Muul juhul avalikustatakse dokumendiregistris kirja saaja või saatja ees- ja perekonnanimi.
Kui saadate ametiasutusele kirja paberdokumendina, kirja dokumendiregistri avalikust vaatest kätte saada ei ole võimalik. Kui saadate kirja elektrooniliselt ning see ei sisalda isikuandmeid või teavet, mis annab aluse dokumendile juurdepääsupiirang kehtestada, on Teie elektronkiri “Avaliku teabe seaduse“ § 12 lõike 4¹ alusel dokumendiregistrist kõikidele kättesaadav. Kirja saatja võib kirjas avaldada, et ei soovi kirja dokumendiregistri kaudu avalikustamist.
Vastavalt “Kohaliku omavalitsuse korralduse seadusele“ (§ 23 lg 5, § 31 lg 1, § 51 lg-d 6 ja 7) peavad Võnnu Vallavolikogu ja Võnnu Vallavalitsuse õigustloovad aktid (otsused ja korraldused) ning omavalitsusorganite istungite ja organite moodustatud komisjonide koosolekute protokollid olema igaühele kättesaadavad. Õigustloovad aktid (edaspidi õigusaktid) ja protokollid tehakse kättesaadavaks dokumendiregistri kaudu. Õigusaktides ja protokollides ei avalikustata isikute nimesid, elukohti ning kontaktandmeid. Kui õigusakt sisaldab lisaks isiku nimele ja kontaktandmetele muud seaduse alusel asutusesiseseks kasutamiseks mõeldud teavet, ei avalikustata õigusaktist ka vastava teabega osa (“Kohaliku omavalitsuse korralduse seadus“ § 31 lg 2 ja § 51 lg 8). Kui õigusakti või protokolli sisu on valdavalt asutusesiseks kasutamiseks mõeldud teave, õigusakti või protokolli ei avalikustata.
Vastavalt “Haldusmenetluse seadusele“ (§ 31) on ametiasutusel õigus dokumendi resolutiivosa (dokumendi osa, millega kedagi kohustatakse midagi tegema) avaldada kas üleriiklikus või kohalikus ajalehes või internetipõhises väljaandes “Ametlikud Teadaanded“. Dokumendi resolutiivosa avalikustatakse, kui
Internetipõhises väljaandes “Ametlikud Teadaanded“ avalikustab ametiasutus isikuandmeid ka juhul, kui seda näeb ette eriseadus või selle alusel antud õigusakt (vt “Riigi Teataja seadus“ § 13, Ametlike Teadaannete põhimäärus; www.ametlikudteadaanded.ee ).
Isiku otsese osaluseta ja seadusest tuleneva aluseta edastab ametiasutus Võnnu valla Infolehes vastsündinute nimed, et õnnitleda uusi vallakodanikke ja nende vanemaid, samuti kaastundeavaldusena surnud vallakodanike nimed. Isikud, kes ei soovi, et nende lähedaste nimed õnnitluseks või kaastunde avaldamiseks ajalehes avaldatakse, teavitagu vastavast asjaolust vallavalitsuse vastavat spetsialisti (vanemregistripidajat või asendajana vallasekretäri) või Võnnu valla infolehe väljaandmise eest vastutavat töötajat (vallavanema abi, tel 730 1465, e-post: See e-posti aadress on kaitstud spämmirobotide vastu. E-posti aadressi nägemiseks peab olema JavaSkripti kasutamine olema lubatud. ).
Eraisikutele edastatud või eraisikutelt saadud dokumendid on valdavalt juurdepääsupiiranguga, kuna õigusaktidega sätestatud nõuetest lähtuvalt sisaldab isiku kiri selle saatja või saaja elukohaandmeid, telefoninumbrit, e-postiaadressi. Eelloetletud andmeid loetakse isiku eraelu puudutavaks teabeks ning see ei kuulu kolmandatele isikutele avalikustamisele (v.a kui isiku nime või kontaktandmeid on kasutatud juriidilise isiku või asutuse esindajana). Muu kirjas märgitud teabe osas sõltub juurdepääsu piiramine dokumendi sisust. Võimalikud juurdepääsupiirangute alused sätestab “Avaliku teabe seadus“ (§ 35).
Kui kirjaga, mis on ametiasutusele saadetud või ametiasutusest väljastatud, soovitakse tutvuda teabenõude korras (alus “Avaliku teabe seadus“ 3. peatükk), analüüsib ametiasutus teabenõude saamisel, kas taotletavat dokumenti saab muutmata kujul väljastada või tuleb seda töödelda nii, et juurdepääsupiiranguga teave ei satuks kolmandate isikute valdusse. Igal juhul kaetakse väljastatavas dokumendis kirja saaja või saatja kontaktandmed (aadress, e-postiaadress, telefoninumber).
Vastavalt “Isikuandmete kaitse seadusele“ (§ 26), “Avaliku teenistuse seadusele“ (§ 55) on Võnnu Vallavalitsuse, Võnnu Vallavolikogu ja nende moodustatud komisjonide liikmed nii volituste ajal kui ka pärast volituste lõppemist ning ametiasutuse ametnikud kohustatud hoidma saladuses teenistuse tõttu teatavaks saanud perekonna- ja eraellu puutuvaid andmeid ning muud asutusesiseseks kasutamiseks tunnistatud teavet. Kui omavalitsusorgan või komisjon ei vaja seisukoha andmiseks või otsustamiseks otseselt isikuandmeid, edastab ametiasutus dokumendid organi liikmetele isikuandmeteta või muu konfidentsiaalse teabeta.
“Haldusmenetluse seaduse“ § 37 lõigetele 2 ja 3 tuginedes võimaldatakse haldusmenetluses menetlusosalistel toimiku ja dokumentidega tutvuda ametiasutuses ametiisiku juuresolekul. Ametiisik peab tagama, et dokumentidega tutvumisel ei avaldata teiste menetlusosaliste eraelu puudutavaid andmeid.
Eriseadustest tulenevalt on ametiasutusel teatud asjades kohtuvälise menetleja õigused. Väärteomenetlust reguleerib üksikasjalikult “Väärteomenetluse seadustik“ koos “Kriminaalmenetluse seadustikuga“. Menetlusalune isik ja tema esindaja saavad materjalidega tutvuda menetlusseadustikes ettenähtud korras. Väärteoteate esitaja saab materjalidega tutvuda teabenõude esitamisega, arvestades kehtestatud juurdepääsupiiranguid.
Väärteoteate esitaja andmed avaldab ametiasutus teistele menetlusosalistele ulatuses, mis on menetlusseadustikes ette nähtud ning asja lahendamiseks vajalik. Väärteomenetluses ei tagata tunnistaja anonüümsust (v.a “Korruptsioonivastase seaduse“ § 6 lõike 2 alusel korruptiivsest teost teatamisel ja lastekaitsega seotud ülesannete täitmisel).
Jõustunud väärteootsused registreeritakse ka karistusregistris. Ligipääs karistusregistrisse on piiratud, andmeid saab küsida “Karistusregistri seaduse“ 3. peatükis sätestatud korras.
Ametiasutus peab isikuandmete kolmandatele isikutele ja asutustele edastamise kohta arvestust eraldi registris. Register on “Isikuandmete kaitse seaduse“ (§ 25 lg 2 p 5) ja “Avaliku teabe seadusega“ (§ 39 lg 2) sätestatud ülesannete täitmiseks ning ainult asutusesisene. Ametnik, kes isikuandmed või isikuandmetega dokumendi kolmandale isikule või asutusele edastas, peab registrisse märkima, kellele, mis eesmärgil, millal, millisel viisi ja millist asutusesiseks kasutamiseks mõeldud teavet ta edastas.
Lähtuvalt “Isikuandmete kaitse seadusest“ (§ 19) on igal isikul õigus saada teada:
1) pöörduda suulise järelepärimisega telefoni teel ametniku vastuvõtul;
2) esitada kirjalik taotlus (Tartu tn 24, Võnnu alevik, Võnnu vald, 62401 Tartumaa; e-post See e-posti aadress on kaitstud spämmirobotide vastu. E-posti aadressi nägemiseks peab olema JavaSkripti kasutamine olema lubatud. );
3) taotleda teabenõude (vt “Avaliku teabe seaduse“ § 14) korras Teie isikuandmetega dokumentide väljastamist;
Lähtuvalt “Isikuandmete kaitse seadusest“ (§ 19 lg 3) väljastab ametiasutus nõutavad isikuandmed või põhjendab andmete väljastamisest või teabe andmisest keeldumist taotluse saamise päevale järgneva viie tööpäeva jooksul. Olenevalt taotletavatest andmetest võib eriseadus isikuandmete kohta teabe ja isikuandmete väljastamise korra suhtes näha ette erandi.
Teabenõude korras väljastatakse taotlejale tema isikuandmetega seotud dokumentide koopiad või väljatrükid või juhendatakse isik avalikustatud teabe juurde. Teabenõue täidetakse viivituseta, kuid mitte hiljem kui 5 tööpäeva jooksul nõuetekohaselt esitatud teabenõude registreerimisele järgnevast tööpäevast. Kui teabenõuet on vaja täpsustada või kui teabe väljaselgitamine on aeganõudev, võib ametiasutus teabenõude täitmise tähtaega pikendada kuni 15 tööpäevani. Tähtaja pikendamisest koos põhjendustega teavitatakse teabenõude esitajat.
Dokumentide ärakirjade ja väljatrükkide või isikuandmete väljastamisel paberkandjal eest võtab ametiasutus “Avaliku teabe seaduse“ § 25 lõike 2 ja “Isikuandmete kaitse seaduse“ § 19 lõike 2 alusel alates dokumentide 21. leheküljest tasu 0,19 eurot iga väljastatud lehekülje eest. Seda juhul, kui dokumentide või andmete väljastamise eest ei ole eriseadusega ette nähtud riigilõivu või muud tasu.
Riiklikest registritest, millesse andmeandja on ametiasutus (Eesti rahvastikuregister, sotsiaalteenuste- ja toetuste andmeregister; majandustegevuse register, riiklik ehitisregister, riigi maakataster, kinnistusraamat, Eesti Hariduse Infosüsteem, Haigekassa, kohustusliku kogumispensioni register, e-toimiku infosüsteem) saab enda kohta käivaid andmeid kontrollida ka riigiportaali www.eesti.ee e-teenuse kaudu.
Igal isikul on õigus nõuda enda või oma esindatava (eestkostetava) ebaõigete isikuandmete parandamist. Selleks tuleb kas suuliselt või kirjalikult teha vastav tähelepanek ametiasutusele. Asjakohase teabe võib edastada kas asja menetlevale või menetlenud ametnikule või ametiasutuse üldkontaktidele (tel 730 1462, e-post See e-posti aadress on kaitstud spämmirobotide vastu. E-posti aadressi nägemiseks peab olema JavaSkripti kasutamine olema lubatud. või post Tartu tn 24, Võnnu alevik, Võnnu vald, 62401 Tartumaa). Paranduste tegemiseks võib ametiasutus nõuda täiendavaid tõendeid.
Kui isikuandmete töötlemise nõue ei tulene seadusest, peab ametiasutus isikuandmete töötlemiseks saama Teilt vabal tahtel kirjaliku nõusoleku (vt “Isikuandmete kaitse seaduse“ § 12). See on põhjus, miks erinevatele preemiatele, konkurssidele esitamiseks või Internetis valla veebilehel või valla ajalehes isikuga seotud andmete edastamiseks või avalikustamiseks on vaja ka vastava isiku nõusolekut.
1) vastavalt “Rahvastikuregistri seadusele“ ja “Perekonnaseisutoimingute seadusele“ isikute elukohaandmete Eesti rahvastikuregistrisse kandmine, registrikande aluseks olevate andmete kogumine ja säilitamine, rahvastikuregistrist seadusega sätestatud alustel andmete väljastamine;
2) sotsiaalhoolekande ja tervishoiukorraldusega seotud seaduste (“Sotsiaalhoolekande seadus“, “Riiklike peretoetuste seadus“, “Puuetega inimeste sotsiaaltoetuste seadus“, “Tööturuteenuste ja ‑toetuste seadus“, “Riikliku matusetoetuse seadus“, “Psühhiaatrilise abi seadus“, “Ravikindlustuse seadus“ jms) ning nende seaduste alusel antud õigusaktidest lähtuvalt sotsiaalhoolekande korraldamiseks, sotsiaalabi ja -teenuste osutamiseks ning rahvatervise kindlustamiseks ja tagamiseks vajalike isikuandmete kogumine ja säilitamine, andmete sotsiaalteenuste- ja toetuste andmeregistrisse kandmine, andmete kontrollimine ning seaduste alusel andmete väljastamine;
3) “Perekonnaseadusest“ tulenevalt piiratud teovõimega isikute (nii alaealiste kui ka täiskasvanute) eestkoste ja õiguste kaitse korraldamiseks vajalike isikuandmete kogumine, säilitamine ning seaduste alusel andmete edastamine ja väljastamine;
4) “Eesti Vabariigi haridusseaduse“, “Koolieelse lasteasutuse seaduse“, “Põhikooli- ja gümnaasiumiseaduse“, “Huvikooli seaduse“ ning nende alusel antud õigusaktidest lähtuvalt isikute andmete kogumine ja säilitamine, andmete Eesti Hariduse Infosüsteemi (EHIS) sisestamine ning EHISest andmete saamine ja seaduse alusel väljastamine;
5) majandustegevusega seotud eriseaduste alusel (“Ühistranspordiseadus“, “Reklaamiseadus“, kaevetööde eeskiri jms) lubade väljastamiseks või vastavateks kooskõlastusteks isikuandmete kogumine ja säilitamine ning seaduse alusel väljastamine;
6) “Planeerimisseadusest“ tulenevalt algatatud planeeringutega seotud isikuandmete ning “Ehitusseadusest“ tulenevalt ehitiste ehitamise ja kasutamisega seonduvate isikuandmete kogumine ning riiklikusse ehitisregistrisse andmete kandmine, “Ehitusseadusega“ sätestatud isikuandmete kogumine ja säilitamine, kontrollimine ning seaduste alusel andmete edastamine ja väljastamine;
7) “Maamaksuseaduse“, “Maakatastriseaduse“, “Maakorraldusseaduse“ ja “Kinnistusraamatu seaduse“ alusel maaüksuse kasutamise ja maksustamisega seotud isikuandmete kogumine ja säilitamine ning seaduste ja nende alusel antud õigusaktidest lähtuvalt maakatastrisse ja kinnistusraamatusse isikuandmete edastamine ning vastavatest registritest isikuandmete saamine, Maksu- ja Tolliametile maamaksu määramiseks andmete edastamine;
8) maa- ja omandireformi reguleerivatest õigusaktidest lähtuvalt isikuandmete kogumine, säilitamine ja seaduste alusel andmete edastamine;
9) “Jäätmeseadusest“ tulenevate ülesannete täitmisega seotud isikuandmete kogumine ja säilitamine ning jäätmevaldajate registrisse andmete kandmine, alusandmete kogumine ja säilitamine, kontrollimine ning seaduste alusel andmete edastamine ja väljastamine;
10) “Kalmistuseaduse“ alusel maetute ning hauaplatside hooldamise ja kasutamisega seotud isikute andmete kogumine ja säilitamine ning seaduse alusel andmete edastamine;
11) “Loomatauditõrje seaduse“ alusel koerte ja vajaduse korral teiste lemmikloomade üle arvestuse pidamiseks loomaomanike andmete kogumine, andmekogusse kandmine, säilitamine ja seaduste alusel edastamine;
12) “Võlaõigusseadusest“ ja “Raamatupidamise seadusest“ tulenevalt Võnnu vallaga lepingulises suhtes olevate isikute andmete kogumine, säilitamine ning seaduse alusel väljastamine ja edastamine;
13) eriseadustega kohaliku omavalitsuse pädevusse antud kohtuvälise menetleja ülesannete täitmisel väärteomenetluses isikuandmete kogumine ja säilitamine ning väärteomenetluses e‑toimiku menetluse infosüsteemi andmete sisestamine ning seaduste alusel väljastamine;
14) valimisseaduste alusel (“Riigikogu valimise seadus“, “Kohaliku omavalitsuse volikogu valimise seadus“, “Euroopa Parlamendi valimise seadus“ ja “Rahvahääletuse seadus“) kandideerivate isikute ning valijate andmete kogumine ja säilitamine ning seaduse alusel väljastamine;
15) Võnnu vallaga töö- või teenistussuhtes olevate isikute kohta “Töölepingu seaduse“ või “Avaliku teenistuse seaduse“ alusel töö- või teenistussuhteks vajalike isikuandmete, “Töötervishoiu ja tööohutuse seadusest“ tulenevate isikuandmete ning “Raamatupidamise seadusest“ ja “Korruptsioonivastasest seadusest“ tulenevate isikuandmete kogumine, säilitamine ning seaduse alusel väljastamine, andmete Haigekassale ja kohustusliku kogumispensioni registrile edastamine;
16) “Korruptsioonivastasest seadusest“, “Raamatupidamise seadusest“ ja “Kohaliku omavalitsuse üksuse finantsjuhtimise seadusest“ tulenevalt isikute, kes oma tegevusega on Võnnu valla majandus- ja finantstegevusega seotud, kohta eelmärgitud seadusest tulenevate andmete kogumine, säilitamine ja seaduse alusel väljastamine;
17) “Avaliku teabe seaduse“, „Märgukirjale ja selgitustaotlusele vastamise ning kollektiivse pöördumise esitamise seaduse“ ja asjaajamiskorra ühtsete aluste alusel asutusele saadetud avalduste, teabenõuete, märgukirjade, selgitustaotluste saatjate andmete kogumine, dokumendiregistrisse kandmine, säilitamine ja seaduse alusel väljastamine;
18) “Välismaalaste seaduse“ § 294 alusel Võnnu valla territooriumil viibiva välismaalase õigusliku staatuse kohta andmete kontrollimine ning tema kohta andmete kogumine ning seadusliku aluseta Võnnu vallas viibivast või töötavast välismaalasest Politsei- ja Piirivalveametile teabe edastamine;
19) avaliku korra ja vara kaitseks avalikesse kohtadesse paigutatud jälgimisseadmete kaudu isikute kujutiste salvestamine, säilitamine ja seaduse alusel väljastamine;
20) muudel juhtudel, kui isik pöördub omaalgatuslikult ametiasutuse või omavalitsusorganite poole.