Iisaku kalmistu kasutamise eeskiri – Riigi Teataja
Iisaku kalmistu kasutamise eeskiri
Iisaku kalmistu kasutamise eeskiri - sisukord
§ 6 Kalmistu kasutamise ja heakorra nõuded
§ 7 Kabeli kasutamise korraldamine
2 HAUAPLATS
§ 8 Hauaplatsi suurus
§ 9 Hauaplatsi eraldamine ja selle kasutamise õiguse andmine
§ 10 Kasutuslepingu tähtaeg
§ 11 Kasutuslepingu üleandmine ja üleminek
§ 12 Kasutuslepingu lõppemine
§ 13 Erandid hauaplatsieraldamisel ja kasutuslepingu sõlmimisel
§ 14 Matmise korraldamine
§ 15 Matmine hauaplatsile
§ 16 Erisused matmisel
§ 17 Kalmistu ja hauaplatsi kujundamine
§ 18 Hauaplatsi hooldamine
5 KASUTAJATA HAUAPLATSI ARVELEVÕTMINE
§ 19 Kasutajata hauaplatsi arvelevõtmine
§ 20 Hooldamata hauaplats
6 MÄLESTISED
§ 21 Mälestistena kaitse all olevad objektid
§ 22 Järelevalve ja vastutus
§ 24 Varasemate määruste kehtetuks tunnistamine
Iisaku Vallavolikogu
RT IV, 27.03.2013, 41
Vastu võetud 21.03.2013 nr 75
(1) Iisaku kalmistu kasutamise eeskiri (edaspidi eeskiri) reguleerib Iisaku valla haldusterritooriumil asuva ning Iisaku valla omandis oleva Iisaku kalmistu haldamist ja kasutamist.
(2) Eeskiri on kohustuslik kõigile kalmistul viibivatele isikutele ja hauaplatside kasutajatele.
(3) Iisaku kalmistu on tunnistatud kultuurimälestiseks Kultuuriministri 01.06.1995. a määrusega nr 19/1 (ajaloomälestise reg.nr 35) ja on kinnismälestisena võetud muinsuskaitse alla, mistõttu rakendatakse kalmistu haldamisel «Muinsuskaitseseadusest» tulenevaid erisusi.
1) hauaplats – kalmistul asuv maa-ala, mis koosneb ühest või mitmest hauakohast ühe või mitme surnu matmiseks kirstus või tuhaurnis;
2) hauakoht – koht hauaplatsil kirstu või urni matmiseks;
3) hauaplatsi kasutaja – isik, kellel on hauaplatsi kasutamise õigus;
4) hauarajatis – hauaplatsil paiknev maapinnaga kohtkindlalt ühendatud ehitis (piirdeaed, betoonrant, inventar vms);
5) hauatähis – ühte või mitut hauakohta tähistav rist, plaat, sammas, kivi või muu tähis.
(1) Iisaku kalmistu haldaja on Iisaku Vallavalitsus (edaspidi vallavalitsus). Haldaja ülesandeid teostab kalmistuvaht.
(2) Vallavalitsusel on õigus sõlmida kalmistu haldamisega seotud ülesannete täitmise volitamiseks halduslepinguid.
(3) Kalmistu haldaja tagab kalmistu heakorra ja korraldab kalmistu kasutamist, sh eraldab hauaplatsid, võtab kasutajata hauaplatsid arvele, korraldab jäätmehooldust, täidab kalmistu kujundamisega seotud ülesandeid ning täidab teisi õigusaktidest tulenevaid ülesandeid.
(4) Kalmistu kohta peab kalmistu haldaja hauaregistrit ja matmisraamatut.
(5) Kalmistu kohta peetav dokumentatsioon kuulub säilitamisele vallavalitsuse arhiivis.
(6) Kalmistul osutavate tasuliste teenuste hinnad, sh hauaplatsi kasutusõiguse tasu suuruse, kabeli kasutamise tasu suuruse ja teiste kalmistu haldaja poolt osutatavate teenuste hinnad kehtestab vallavalitsus määrusega.
(1) Kalmistu peab olema ümbritsetud piirdega.
(2) Kalmistu peasissekäigu juures peab olema teadetetahvel haldaja või tema poolt määratud isiku kontaktandmetega, kalmistu kasutamise eeskiri ja muu vajalik info. Operatiivne informatsioon pannakse üles ka tööriistakuuri juurde.
(3) Kalmistu haldaja peab tagama:
2) tähistatud prügikonteinerid ladestamisele kuuluvate jäätmete (küünlatopsid, lillepotid, määrdunud pakendid) ja mittepuitunud biolagunevate haljastusjäätmete kogumiseks;
3) tähistatud koht puitunud biolagunevate haljastusjäätmete (oksad, tüved, kännud) kogumiseks;
4) veevõtukohad;
5) kvartalite ja ridade/sektorite tähised (viidad).
§ 6. Kalmistu kasutamise ja heakorra nõuded
1) kahjustada hooneid, väravaid, piirdeid, piirdeaeda, veevõtukohti, teid, hauaplatse, hauatähiseid ja -rajatisi;
2) eemaldada hauatähiseid ja -rajatisi kalmistu haldajaga kooskõlastamata;
4) istutada puid kalmistu haldaja kooskõlastuseta;
5) panna maha või kalmistu jäätmemahutitesse olmejäätmeid ja rikkuda jäätmete kogumise nõudeid, sh paigutada jäätmeid väljapoole mahuteid või selleks mitte ette nähtud kohtadesse;
8) paigaldada inventari ja rajatisi kalmistu haldaja kooskõlastuseta;
9) teha lõket ja põletada prahti selleks mitteettenähtud kohas (välja arvatud kalmistu haldaja poolt kalmistu hooldamiseks tarvilike tööde läbiviimisel);
10) jalutada kodu- ja lemmikloomi;
11) matta loomi;
§ 7. Kabeli kasutamise korraldamine
(1) Kabeli kasutamist korraldab kalmistuvaht.
(2) Kabel hoitakse lukustatuna, välja arvatud matusetseremoonia ajal ja surnu paigutamisel kabelisse. Võti asub kalmistuvahi käes.
2. peatükk HAUAPLATS
§ 8. Hauaplatsi suurus
(1) Hauaplats eraldatakse kas ühe- või kahekohaline, erandjuhtudel kuni neljakohaline (nn perekonnaplats).
(2) Hauaplatsi mõõtmed kirstus matmise korral:
3) kolme hauakohaga hauaplats 3,75 x 2,50 m;
4) nelja hauakohaga hauaplats 5 x 2,50 m.
§ 9. Hauaplatsi eraldamine ja selle kasutamise õiguse andmine
(2) Hauaplats eraldatakse
1) isikule surnu matmiseks, kelle rahvastikuregistristrijärgne elukoht surma hetkel on olnud Iisaku vallas;
2) isikule, kelle rahvastikuregistris registreeritud elukohaks on Iisaku vald, oma lähedaste (ema, isa, lapsed, abikaasa või tema ema, isa, lapsed) matmiseks;
3) EELK Iisaku koguduse liikmele;
4) erandkorras vallavalitsuse loal.
(3) Hauaplatsi eraldades tuleb jälgida põlist matmistava, hauatähis asub haua peatsis.
(4) Hauaplatsi eraldamise kohta sõlmitakse hauaplatsi kasutajaga hauaplatsi kasutamise leping (edaspidi kasutusleping) vastavalt käesolevas paragrahvis ning §-des 10 ja 23 lõikes 1 toodule.
(5) Kasutuslepingusse kantakse hauaplatsi kasutaja andmed, hauaplatsi asukoht ja selle suurus
ning fikseeritakse poolte õigused ja kohustused, kasutuslepingu kehtivuse tähtaeg, selle muutmise ja lõpetamise ning hauaplatsi kolmandale isikule üleandmise kord, hauaplatsi kujundamise ja hooldamise nõuded, poolte vastutus hauaplatsi kasutamisel ja vaidluste lahendamise kord ning hauaplatsi kasutaja kinnitus kalmistu kasutamise eeskirja tundmise ja täitmise kohta.
§ 10. Kasutuslepingu tähtaeg
(1) Kasutusleping sõlmitakse tähtajaga 20 aastat.
(2) Kasutuslepingu tähtaja saabumisel loetakse kasutusleping lõppenuks. Kuus kuud enne kasutuslepingu lõppemist teavitab kalmistu haldaja hauaplatsi kasutajat kasutuslepingu lõppemisest, saates kirjalikku taasesitamist võimaldavas vormis teate kasutuslepingus toodud aadressile.
(3) Hauaplatsi senisel kasutajal on eesõigus uue kasutuslepingu sõlmimiseks. Uue kasutuslepingu sõlmimiseks esitab hauaplatsi kasutaja kalmistu haldajale kirjaliku avalduse hiljemalt ühe kuu jooksul enne kasutuslepingu tähtaja möödumist.
§ 11. Kasutuslepingu üleandmine ja üleminek
(1) Hauaplatsi kasutaja võib kasutuslepingu üle anda kolmandale isikule kalmistu haldaja nõusolekul. Kasutuslepingu üleandmine vormistatakse kirjalikult kalmistu haldaja juures.
(2) Hauaplatsi kasutaja surma korral on tema omastel eelisõigus hauaplatsi kasutamiseks ja õigustaotleda kasutuslepingu ülevõtmist. Kasutuslepingu üleandmine vormistatakse kalmistu haldaja poolt kirjalikult hauaplatsi kasutaja surma tõendava dokumendi (surmatõendi) esitamisel.
§ 12. Kasutuslepingu lõppemine
(1) Kasutusleping lõppeb tähtaja möödumisel või lepingu ülesütlemisel või hauaplatsi kasutaja surma korral, kui kasutuslepingut üle ei võeta.
(3) Kalmistu haldaja ütleb kasutuslepingu erakorraliselt ühepoolselt enne tähtaja lõppu üles, kui hauaplats on tunnistatud hooldamata hauaplatsiks vastavalt eeskirja §-le 20.
(4) Hauaplatsi, mille kasutusleping on lõppenud, võtab kalmistu haldaja arvele kui kasutajata hauaplatsi vastavalt eeskirja §-le 19.
§ 13. Erandid hauaplatsieraldamisel ja kasutuslepingu sõlmimisel
(1) Erandina võib vallavalitsus korralduse alusel eraldada hauaplatsi juriidilisele isikule või kutse- või loomeliidule, kelle tegevusalasse kuulub Eesti riigi või Iisaku valla avalikus elus silmapaistvate isikute kultuuripärandi säilitamine.
(2) Käesoleva paragrahvi lõikes 1 sätestatud hauaplatsi/de kohta sõlmitakse kasutusleping.
(3) Hauaplatsile, mille kasutaja on juriidiline isik või kutse- või loomeliit, maetakse kasutaja liikmeskonda kuulunud või nende poolt tunnustatud Eesti riigi või Iisaku valla avalikus elus silma paistnud surnud isikud või nende tuhk.
§ 14. Matmise korraldamine
(1) Surnu maetakse hauaplatsile kirstus, surnu tuhk urnis või ilma selleta.
(4) Kalmistuvaht registreerib maetud isiku, hauaplatsi kasutaja ja hauaplatsi andmed vastava(te)s registri(te)s seaduses sätestatu kohaselt.
(5) Matmine toimub ainult valgel ajal. Pühapäeval ja riiklikel pühadel matusetalitusi üldjuhul ei korraldata.
§ 15. Matmine hauaplatsile
(1) Haua kaevamine ning matmise korraldmine kooskõlastatakse kalmistuvahiga.
(4) Surnu tuhk maetakse hauaplatsile urniga või ilma selleta. Urnihaua sügavus maapinnast peab olema vähemalt 1,0 m.
§ 16. Erisused matmisel
Tundmatu või omasteta surnu matmine, pealematmine ja ümbermatmine toimub vastavalt seaduses sätestatud korrale.
§ 17. Kalmistu ja hauaplatsi kujundamine
(1) Hauaplats on kalmistu osa ja selle kujundamisel tuleb järgida kalmistute kujunduse head tava, Iisaku kalmistu haljastusprojekti (olemasolul) nõudeid ning käesoleva eeskirjaga kehtestatud kujunduspõhimõtteid nii hauarajatiste, hauatähiste kui ka haljastuse osas. Hauaplatsi kujundab hauaplatsi kasutaja.
(2) Kujunduspõhimõtetest erineva kujundusega hauaplatsi rajamiseks tuleb koostada tööjoonised ning kooskõlastada vallavalitsusega.
(3) Hauaplatsi kujundamisel tuleb vältida keskkonda sobimatuid tehismaterjale (plastid, kergkruus, kunstmuru jmt). Uute hauarajatiste paigaldamisel tuleb jälgida nende sobivust keskkonda.
(4) Kalmistu haljastuses tuleb lähtuda vajadusest kaitsta hauarajatisi ja -tähiseid puude ning põõsaste kahjuliku mõju eest. Eemaldada tuleb puud, mis kahjustavad juurestiku, tüve või võraga hauarajatisi, põhjustades nende purunemist, deformeerumist või sammaldumist. Tagada tuleb ajalooliste alleede, kujundatud puuderühma ja memoriaalpuude säilimine.
(5) Haljastamisel tuleb eelistada madalhaljastust, puude leina- ja kääbusvorme. Kõrgemakasvuliste puude hauaplatsile istutamine ilma vallavalitsuse kooskõlastuseta ei ole lubatud ning isetekkelised puuvõrsed tuleb õigeaegselt eemaldada. Põõsaste maksimaalseks lubatud kõrguseks on kuni 1,5m, hekkidel kuni 0,75m. Puude ja põõsaste võra peab jääma hauaplatsi piiridesse.
(6) Hauaplats peab olema tähistatud risti, hauaplaadi, hauakivi, hauasamba või muu tähisega. Hauatähised, rajatised ja haljastus peavad asuma hauaplatsi piirides.
(8) Hauaplatsi ääristena on soovitatav kasutada mätasääristust või looduslikke äärekive.
(9) Hauatähiste või -rajatiste teisaldamine või eemaldamine tuleb kooskõlastada kalmistuvahiga .
(10) Kalmistu miljöölise väärtuse säilitamise eesmärgil tuleb nii kasutusel olevatel kui mahajäetud hauaplatsidel vanemad kui 50 aastased hauatähised ja –piirded jätta oma algsele kohale. Jalalt murdunud ning katkised ristid ja muud hauatähised või nende tükid ning piirete fragmendid, mida ei ole võimalik algsel kohal eksponeerida, tuleb viia kalmistuvahi poolt määratud kohta. Vanad metallist ja kivipostidega piirded ning hauatähised tuleb võimalusel taastada.
(11) Hauaplatsi, mille puhul ei ole järgitud kalmistu kujunduspõhimõtteid, tähistab kalmistuvaht hoiatussildiga ning edastab hauaplatsi kasutajale kirjalikku taasesitamist võimaldavas vormis hoiatuse kasutuslepingus toodud aadressile. Hoiatuses märgitakse hauaplatsi olukord, hauaplatsi korrastamise kohustus ja tähtaeg ning kohustuse täitmata jätmise tagajärjed.
(12) Kui hoiatuse edastamisele järgneva 6 kuu jooksul hauaplatsi kasutaja ei kõrvalda kalmistu kujunduspõhimõtetele mittevastavaid hauarajatisi, hauatähiseid või haljastust, kõrvaldab kalmistu haldaja need hauaplatsi kasutaja kulul.
(13) Kasutajata hauaplatsiks tunnistatud hauaplatsi eraldamisel uuele kasutajale säilitatakse väärtuslikud hauatähised või -rajatised ning lisatakse vastav kohustus uue hauaplatsi kasutajaga sõlmitavasse kasutuslepingusse.
§ 18. Hauaplatsi hooldamine
(2) Hauaplatsi kasutaja võib tellida hauaplatsi hooldustöid kolmandatelt isikutelt kooskõlastatult kalmistuvahiga.
(3) Raieloa hauaplatsil kasvava puu mahavõtmiseks taotleb hauaplatsi kasutaja vallavalitsuselt. Kalmistu territooriumil väljaspool hauaplatsi kasvava puu mahavõtmise korraldab kalmistuvaht vastavalt Iisaku Vallavolikogu poolt kehtestatud korrale
5. peatükk KASUTAJATA HAUAPLATSI ARVELEVÕTMINE
§ 19. Kasutajata hauaplatsi arvelevõtmine
(1) Kasutajata hauaplatsina võetakse arvele hauaplats, mille kasutuslepingu tähtaeg on möödunud, kasutusleping on erakorraliselt enne tähtaja lõppu lõpetatud või hauaplats, mis on tunnistatud hooldamata hauaplatsiks vastavalt eeskirja §-le 20.
§ 20. Hooldamata hauaplats
(5) Hooldamata hauaplatsina arvele võetud hauaplatside kohta avaldatakse teade kalmistul asuval teadetetahvlil, Iisaku valla kodulehel ja ajalehes Meie Keskel, andes hauaplatsi kasutajale võimaluse kolme kuu jooksul pärast teate avaldamist võtta ühendust kalmistu haldajaga ja korrastada hauaplats või loobuda hauaplatsi kasutamise õigusest ja kasutusleping erakorraliselt üles öelda.
6. peatükk MÄLESTISED
§ 21. Mälestistena kaitse all olevad objektid
(1) Iisaku kalmistu muinsuskaitsealuste kinnismälestiste kaitseks on kehtestatud kaitsevöönd, millele kohaldatakse «Muinsuskaitseseaduses» sätestatud kitsendusi ja milles tehtavad leevendused märgitakse kaitsekohustuse teatisse. Kaitsevööndiks on 50m laiune maa-ala mälestise väliskontuurist või piirist arvates.
§ 22. Järelevalve ja vastutus
(1) Senisel hauaplatsi kasutajal on kohustus esitada kalmistu haldajale taotlus kasutuslepingu sõlmimiseks kolme aasta jooksul pärast käesoleva eeskirja jõustumist. Kalmistu haldaja tagab pärast andmete kontrollimist esitatud taotluse alusel lepingu sõlmimise hiljemalt kolme kuu jooksul arvates taotluse saamisest.
(3) Eeskirja § 5 lõikes 2 nimetatud teadetetahvel paigaldatakse hiljemalt ühe aasta jooksul arvates käesoleva eeskirja jõustumisest.
§ 24. Varasemate määruste kehtetuks tunnistamine
Tunnistatakse kehtetuks Iisaku Vallavolikogu 19.04.2001. a määrus nr 12 «Iisaku kalmistu hooldamise ja kasutamise eeskirja kinnitamine» ja Iisaku Vallavolikogu 27.11.2003. a määrus nr 9 « Iisaku Vallavolikogu 19. aprilli 2001. a määruse nr 12 «Iisaku kalmistu hooldamise ja kasutamise eeskirja kinnitamine» muutmine».
Määrus jõustub 01. juunil 2013. a
Vello Taar


§ 9 Lepingu lõppemine ja lõpetamine
RT IV, 04.06.2019, 12
RT IV, 20.12.2018, 61
jõustumine 23.12.2018
28.05.2019 RT IV, 04.06.2019, 11 07.06.2019
Määrusega kehtestatakse asendus- ja järelhooldusteenuse (edaspidi ühiselt nimetatud kui teenus vastavas käändes) korraldamise ja rahastamise tingimused ja kord.
(1) Asendushooldusteenuse osutaja on hoolduspere, perekodu või asenduskodu (edaspidi teenuseosutaja). Asendushooldusteenuse osutaja peab vastama sotsiaalhoolekande seaduses (edaspidi SHS) sätestatud nõuetele.
(2) Asendushooldusteenuse osutamine hooldusperes on lapse hooldamine sobivas peres, kelle liikmete hulka ta ei kuulu.
(3) Asendushooldusteenuse osutamine perekodus on teenuse osutamine kuni kolme perevanemaga peres, kus on samal ajal kuni kuus last.
(4) Asendushooldusteenuse osutamine asenduskodus on teenuse osutamine kasvatajatega peres, kus on samal ajal kuni kuus last.
(5) Järelhooldusteenuse osutaja on Kohila Vallavalitsus.
(1) Asenduskoduteenus tagatakse Kohila valla poolt SHS § 459 lõikes 1 ja 2 nimetatud lastele ja lapse heaolu tagamiseks Kohila Vallavalitsuse otsusel SHS § 459 lõikes 3 nimetatud lastele.
(2) Järelhooldusteenus tagatakse Kohila valla poolt SHS § 4516 lõikes 1 nimetatud täisealistele isikutele ja isiku toimetuleku tagamiseks Kohila Vallavalitsuse otsusel SHS § 4516 lõikes 2 nimetatud täisealistele isikutele.
(1) Sotsiaalhoolekande seaduse § 459 lõigetes 1 ja 2 nimetatud lapse asendushooldusteenusele suunamisel hindab Kohila Vallavalitsus lapse heaolust lähtuvalt asendushooldusteenuse osutaja valikut (hoolduspere, perekodu ja asenduskodu) ja põhjendab oma valikut.
(2) Sotsiaalhoolekande seaduse § 459 lõikes 3 nimetatud lapse asendushooldusteenusele suunamisel hindab Kohila Vallavalitsus lapse abivajadusest ja lapse heaolust lähtuvalt teenuse osutamise vajadust ja sobivust ning suunab lapse teenusele hooldusõigusliku lapsevanema või füüsilisest isikust eestkostja nõusolekul.
(3) Sotsiaalhoolekande seaduse § 4516 lõikes 1 ja 2 nimetatud täisealise isiku järelhooldusteenusele suunamisel osutab Kohila vald teenuseid lähtuvalt isiku juhtumiplaanis hinnatud vajadustele.
(4) Käesoleva paragrahvi lõigetes 1-3 nimetatud isikute puhul teeb Kohila vallavalitsus otsuse teenusele suunamise kohta ning kannab isikule teenuse osutamise andmed sotsiaalteenuste- ja toetuste andmeregistrisse (edaspidi STAR) SHS § 144 lõike 1 punkt 5 alusel.
(1) Asendushooldusteenust SHS § 459 lõigetes 1 ja 2 nimetatud lapsele rahastatakse Kohila valla eelarvest ning asenduskoduteenusel oleva lapse sissetulekutest.
(2) Asendushooldust SHS § 459 lõikes 3 nimetatud lapsele võib rahastada Kohila valla eelarvest ja lapse ülalpidamiskohustusliku isiku vahenditest.
(3) Järelhooldusteenust rahastatakse Kohila valla eelarvest ning järelhooldusteenusel oleva täisealise isiku sissetulekutest.
(4) Teenuse saaja isiklike kulude katteks peab Kohila valla eelarvest iga kuu tegema kulutusi SHS § 4511 lõikes 3 nimetatud ulatuses, mille kohta Kohila Vallavalitsus peab eraldi arvestust. Nimetatud arvestuse pidamise kohustuse võib Kohila Vallavalitsus panna ka asendushooldusteenuse osutajale.
(5) Asendushooldusteenuse osutamisel hooldusperes toetab Kohila vald hoolduspere vanemat SHS § 4511 lõikes 4 nimetatud ulatuses.
(6) Kohila vald võib toetada teenusesaaja vajaduste rahuldamist, mis ületavad igapäevahoolduseks vajalikke kulutusi.
(7) Kohila vald võib vabade vahendite olemasolul ja võimaluste piires rahaliselt toetada sotsiaalteenuste ja –toetuste andmeregistris mitte olevat hoolduspere vanemat.
(8) Kohila vald võib riigi poolt asendushooldusteenuse osutamiseks eraldatud toetusfondi vahenditest toetada teenusesaaja muid kulutusi, mis on otseselt seotud teenuse osutamisega ning finantseerida kulutusi, mis tekivad asendushoolduse korraldamisel sotsiaalhoolekande seaduse § 459 lõikes 4 nimetatud ülesandeid täites. Teenus peab võimaldama lapsele võimalikult peresarnase elukeskkonna, mis arvestab kõiki elulisi aspekte.
[RT IV, 04.06.2019, 11 - jõust. 07.06.2019]
(1) Asendushooldus- ja järelhooldusteenuse tagamiseks sõlmitakse teenuseosutajaga leping. Järelhooldusteenuse saaja peab lepingu sõlmimisel olema üheks lepingu osapooleks.
(3) Teenusele suunatud lapsele koostatud juhtumiplaan on asendushooldusteenuse osutamise lepingu lisa.
§ 9. Lepingu lõppemine ja lõpetamine


§ 1 Sotsiaalkindlustusameti staatus
§ 3 Eelarve
§ 7 Ameti teenistuskohtade koosseis ja struktuuriüksused
§ 8 Ameti osakonnad ja nende põhiülesanded
§ 9 Ameti juhtimine
§ 10 Peadirektor
§ 11 Ameti struktuuriüksuste juhtimine
§ 13 Määruse jõustumine ja rakendamine
RT I, 01.02.2019, 18
Määrus kehtestatakse Vabariigi Valitsuse seaduse § 42 lõike 1 alusel ning kooskõlas nimetatud seaduse § 67 lõike 2 punktiga 2.
§ 1. Sotsiaalkindlustusameti staatus
(1) Sotsiaalkindlustusamet (edaspidi amet) on Sotsiaalministeeriumi valitsemisalas tegutsev valitsusasutus, mis täidab õigusaktidest tulenevaid ülesandeid oma tegevusvaldkonnas ning teeb riiklikku järelevalvet ja kohaldab riiklikku sundi seaduses ettenähtud alustel ja ulatuses.
Amet on aruandekohustuslik valdkonna eest vastutava ministri ees, kes suunab ja koordineerib ameti tegevust ning teeb ameti üle teenistuslikku järelevalvet õigusaktidega sätestatud korras.
§ 3. Eelarve
Ameti kulud kaetakse riigieelarvest. Ametil on oma eelarve, mille kinnitab, mida muudab ja mille täitmist kontrollib valdkonna eest vastutav minister.
Amet asub Tallinnas. Ameti mujal asuvate üksuste ja esinduste asukohad ning postiaadressid määrab ameti peadirektor.
Ameti tegevusvaldkond on sotsiaalkaitse ja lastekaitse korraldamine.
1) riiklike pensionide, toetuste ja hüvitiste määramine ja maksmine;
2) alusetult tehtud sotsiaalkaitsekulutuste tagasinõudmine;
3) riigile üle läinud kuriteoga tekitatud kahju nõuete sissenõudmine;
4) puude tuvastamine ja raskusastme määramine;
5) riiklike sotsiaalteenuste korraldamine;
6) ohvriabi- ja lepitusteenuse korraldamine;
7) rändega seotud teenuste korraldamine;
8) riikidevaheliste sotsiaalkindlustuslepingute ja muude rahvusvaheliste õigusaktide täitmine oma pädevuse piires;
9) sotsiaalmaksu maksmine erijuhtudel;
10) riiklike lastekaitseteenuste korraldamine;
11) riigisisese ja rahvusvahelise lapsendamise korraldamine;
12) riikliku järelevalve ja haldusjärelevalve tegemine;
13) sotsiaalteenuste tegevuslubade väljaandmine;
14) osalemine tegevusvaldkonnaga seotud poliitika ning strateegiate, arengukavade ja õigusaktide väljatöötamisel ja rahvusvahelistes projektides;
15) vaiete menetlemine;
16) oma pädevuse piires riigi ja ameti esindamine kohtus;
17) koostöö teiste ametiasutuste, välisriikide asjaomaste ametiasutuste ja rahvusvaheliste organisatsioonidega;
18) muude õigusaktidega pandud ülesannete täitmine.
§ 7. Ameti teenistuskohtade koosseis ja struktuuriüksused
(1) Ameti teenistuskohtade koosseisu kehtestab ameti peadirektor (edaspidi peadirektor) valdkonna eest vastutava ministri käskkirjaga kinnitatud teenistuskohtade arvu piires.
(2) Ameti struktuuriüksused on ameti osakonnad. Osakondade koosseisu võivad kuuluda talitused.
(3) Ameti osakondade ja talituste ülesanded ning pädevus sätestatakse osakonna põhimääruses, mille kehtestab peadirektor.
(4) Ameti koosseisu võivad kuuluda väljaspool struktuuriüksusi asuvad nõunikud, juhid, abid ja teised spetsialistid.
(5) Teenistujate ülesanded, pädevus, alluvus ja asendamine sätestatakse ametijuhendites.
§ 8. Ameti osakonnad ja nende põhiülesanded
1) teenuste osakond, mille põhiülesanded on puude tuvastamine ja raskusastme määramine, abivahenditeenuse, rehabilitatsiooni- ja erihoolekandeteenuste korraldamine;
2) finants- ja arendusosakond, mille põhiülesanded on ameti eelarve juhtimine, väljamaksete tegemise ja finantsarvestuse korraldamine, rahaliste nõuete sissenõudmine, IT-arenduste koordineerimine, analüüside koostamine, andmevahetuse ja andmekaitse korraldamine;
3) hüvitiste osakond, mille põhiülesanded on pensionide, toetuste ja hüvitiste maksmine, riigi tagatud õppelaenu summa kustutamine ja täiendavate sissemaksete tegemine kohustusliku pensionikindlustuse fondi;
4) teabehalduse osakond, mille põhiülesanded on ameti info- ja dokumendihalduse korraldamine ja koordineerimine;
5) klienditeeninduse osakond, mille põhiülesanded on klientide teenindamine ja nõustamine;
6) kvaliteediosakond, mille põhiülesanded on õigusalaste küsimustega tegelemine, riikliku ja haldusjärelevalve tegemine ning tegevuslubade väljastamine;
7) lastekaitse osakond, mille põhiülesanded on riikliku lastekaitsepoliitika rakendamine ja lastekaitseteenuste korraldamine;
8) ohvriabi ja ennetusteenuste osakond, mille põhiülesanded on teenuste korraldamine süüteoohvritele ja nendega seotud isikutele, suure riskikäitumise ja abivajadusega lastele ning rahvusvahelise kaitse saajatele;
9) personali- ja haldusosakond, mille põhiülesanded on ameti personaliteenuse tagamine ja riigivara haldamine.
§ 9. Ameti juhtimine
(1) Ametit juhib peadirektor, kelle nimetab ametisse ja vabastab ametist valdkonna eest vastutav minister kantsleri ettepanekul.
(2) Peadirektori avaliku võimu teostamise õiguse peatumise korral asendab teda peadirektori määratud ametnik.
(3) Osakonnad alluvad peadirektorile talle vahetult alluvate osakonnajuhatajate kaudu. Peadirektor koordineerib, suunab ja kontrollib osakonnajuhatajate tegevust.
(4) Talitus allub osakonnajuhatajale talituse juhataja kaudu. Osakonnajuhataja koordineerib, suunab ja kontrollib talituste juhatajate tegevust.
§ 10. Peadirektor
1) juhib ameti tegevust struktuuriüksuste juhtide kaudu ning korraldab ameti pädevusse kuuluvate ülesannete täitmise;
3) vastutab ameti tegevust reguleerivate õigusaktide täpse ja otstarbeka täitmise eest ning annab ameti tegevusest aru valdkonna eest vastutavale ministrile;
4) esitab vajaduse korral valdkonna eest vastutavale ministrile ettepanekuid ameti tegevusvaldkonna korraldamiseks;
5) esitab valdkonna eest vastutavale ministrile ettepanekuid ameti eelarve kohta ning teeb järelevalvet eelarve täpse ja otstarbeka kasutamise üle;
6) korraldab ameti sisekontrollisüsteemi rakendamist;
7) nimetab ametisse ja vabastab ametist ameti koosseisu kuuluvad ametnikud;
9) kinnitab sisemist töökorraldust reguleerivad juhendid ja korrad, kinnitab ametijuhendid või annab volitusi ametijuhendite kinnitamiseks, ning kinnitab ametnike palgad vastavuses kehtivate õigusaktidega;
10) teeb teenistuslikku järelevalvet valdkonna eest vastutava ministri määratud ulatuses ja korras;
12) käsutab riigivara riigivaraseaduses sätestatud korras;
13) sõlmib ameti nimel lepinguid või volitab selleks teisi isikuid;
14) määrab distsiplinaarkaristusi seaduses sätestatud juhtudel ja korras;
15) annab ametnikele volitusi, et teha ameti nimel toiminguid ja anda haldusakte seadustest ja muudest õigusaktidest tulenevate ülesannete täitmiseks;
16) annab teenistujatele volitusi, et teha ameti nimel toiminguid õigusaktidest ja käesolevast põhimäärusest tulenevate ülesannete täitmiseks;
17) täidab muid ülesandeid, mis on talle pandud seadusega, Vabariigi Valitsuse määruse või korraldusega, valdkonna eest vastutava ministri määruse või käskkirjaga.
§ 11. Ameti struktuuriüksuste juhtimine
1) juhib vahetult või talituse juhataja kaudu osakonna tööd ning vastutab osakonnale pandud ülesannete õiguspärase, täpse ja õigeaegse täitmise eest;
2) annab ameti peadirektorile aru osakonna tegevusest;
4) teeb ameti peadirektorile ettepanekuid osakonna struktuuri, koosseisu ja töökorralduse kohta ning osakonna töötajate töötasu määramiseks;
5) allkirjastab või viseerib osakonnas koostatud dokumente vastavalt ameti asjaajamiskorrale;
6) täidab teisi ameti peadirektori antud ülesandeid.
(2) Talituse juhataja:
1) juhib vahetult talituse tööd, tagab talituse ülesannete täitmise ning vastutab talitusele pandud ülesannete õiguspärase, täpse ja õigeaegse täitmise eest;
2) annab osakonnajuhatajale aru talituse tegevusest;
3) esindab talitust ning esitab talituse nimel arvamusi ja kooskõlastusi;
4) teeb osakonnajuhatajale ettepanekuid talituse struktuuri, koosseisu ja töökorralduse kohta ning talituse töötajate töötasu määramiseks;
5) allkirjastab või viseerib talituses koostatud dokumente vastavalt ameti asjaajamiskorrale;
Sotsiaalministri 19. augusti 2008. a määrus nr 43 „Sotsiaalkindlustusameti põhimäärus” tunnistatakse kehtetuks.
§ 13. Määruse jõustumine ja rakendamine
(1) Määrus jõustub 11. veebruaril 2019. a.
(2) Määruse § 6 rakendatakse tagasiulatuvalt 1. jaanuarist 2019. a.


1. KeÜS § 41 loetleb tegevused, milleks keskkonnahäiringute vältimise ja vähendamise eesmärgil on nõutav keskkonnaluba. KeÜS § 41 lg-s 1 loetlemata tegevuste lubatavust keskkonnaloa andmisel ei hinnata ning seda luba muudeks tegevusteks kasutada ei saa. Küll aga on võimalik, et keskkonnaluba jäetakse andmata juhul, kui loa andmise välistavad muud piirangud või asjaolud, mis võivad kaasa tuua tegevuse õigusvastasuse, ehk teisisõnu ei hinnata loa andmisel üksnes soovitud tegevusega kaasnevaid võimalikke keskkonnahäiringuid, vaid kavandatava tegevuse lubatavust laiemalt. Juhul kui kavandatava tegevuse jaoks on nõutav veel mõne loa olemasolu, siis üksnes keskkonnaloa olemasolust ei piisa. Seaduses pole selliste lubade kehtestamise järjekorda aga üldjuhul kindlaks määratud.
2. KeÜS § 41 lg-s 1 toodud loetelu on üldist laadi ning kirjeldab tegevusi üksnes valdkonniti. Mida selles loetelus toodud tegevuste all konkreetselt mõistetakse, selgub vastavat keskkonnaõiguse valdkonda reguleerivast eriseadusest, kus loaga kaetud tegevused on loetletud detailsemalt. Lisaks KeÜS § 41 lg-s 1 toodud tegevuste defineerimisele on teiste seadustega kindlaks määratud ka selliste tegevuste ulatus, milleks keskkonnaloa olemasolu on nõutav (nt tarbitava põhjavee maht ööpäevas, millest alates selline veekasutus vajab Keskkonnaameti luba, või maavarade maht, mida kindlas piirkonnas teatud aja jooksul soovitakse kaevandada). Mitte igaks tegevuseks, millega kaasneb gaasi või tahkete osakeste välisõhku paiskumine, ei ole vaja riigi luba. Sellised piirmäärad tuleks detailselt sätestada erinevate keskkonnakaitse valdkondade lõikes ning regulatsiooni eesmärki silmas pidades ei sobi need KeÜS loamenetluse peatükki, vaid keskkonnaõigust reguleerivatesse eriseadustesse.
2.1. Keskkonnaloaga hõlmatud tegevuste hulka kuuluvad valdavalt sellised tegevused, millest lähtuv keskkonnahäiring on keskmise suurusega ehk teisisõnu: mõju keskkonnale on niivõrd oluline, et tegevuse jaoks on vajalik luba, ent ei ole siiski keskkonda sedavõrd mõjutav, et vajalik oleks kompleksluba. Sageli nõuab keskkonnaloa olemasolu nt maavara kaevandamine karjäärides. KeÜS § 41 lg-s 1 on hõlmatud kõik peamised keskkonnahäiringuid põhjustavad tegevused. Loeteluga ei ole hõlmatud aga mitmed keskkonna kasutamisega seotud tegevused, nagu elusorganismide loodusest eemaldamine, geneetiliselt muundatud organismide keskkonda viimine ega vahetu fauna või floora kasutus (st jahipüük, kalastamine, metsaraie, võõrliikide keskkonda viimine või kaitset vajavate taimeliikide looduslikust kasvukohast eemaldamine). Need tegevused ei too üldjuhul kaasa samaaegselt muid keskkonnahäiringuid. Näiteks ei teki jahipidamise käigus keskkonnale muid mõjusid peale mõne isendi loodusest eemaldamise – samaks jäävad nii välisõhu kvaliteet, pinna- ja põhjavee kvaliteet kui ka maavaravarud. Selliste tegevuste koondamine mitut kaitse-eesmärki hõlmava loa alla, milleks keskkonnaluba kahtlemata on, ei annaks praktilist kasu menetluslikult ega keskkonnakaitse seisukohalt. Samal põhjusel ei ole keskkonnaluba nõutav geoloogilisteks uurimistöödeks. Nendeks tegevusteks on ette nähtud muudest seadustest (MaaPS, LKS, JahiS jne) tulenevad load. Kui tegevus on KeÜS § 41 lg-s 1 toodud loeteluga hõlmatud, ent sellega ei kaasne mõjusid mitmele erinevale keskkonnaelemendile või selline tegevus ei hõlma mitut lõikes 1 nimetatud tegevust, siis antakse selleks tegevuseks ikkagi keskkonnaluba, mitte mõni muu, kitsamat valdkonda reguleeriv luba (küll aga on see sel juhul kitsama, üksnes soovitud tegevust hõlmava sisuga).
3.1. Kui isik esitab keskkonnaloa taotluse tegevuseks, milleks on vaja keskkonnakompleksluba, tuleb loa andjal tõlgendada taotlust keskkonnakompleksloa taotlusena, lähtudes taotluse esitaja eesmärgist. Kui keskkonnaloa taotluses ei ole esitatud kõiki nõutavaid andmeid, mis on vajalikud keskkonnakompleksloa taotluse esitamisel, tuleb taotluse esitajale anda tähtaeg taotluse puuduste kõrvaldamiseks vastavalt THS § 30 lg-le 3. Kui taotluse esitaja ei nõustu loa andja seisukohaga, et tegevuseks on vajalik keskkonnakompleksluba, ning taotleb jätkuvalt keskkonnaloa andmist, on tal võimalik vaidlustada loa andmise menetluses selliseid menetlustoiminguid, mis juba ette välistavad menetluse tulemusel keskkonnaloa andmise, eeldusel, et selline menetlustoiming tingiks kompleksloa menetluse tulemusel vältimatult kaebaja õigusi rikkuva haldusakti andmise (HKMS § 45 lg 3). Samas on taotluse esitajal ka võimalus oodata ära kompleksloa menetluse tulemus ja taotluse rahuldamata jätmise korral vaidlustada see tühistamisnõudega põhjusel, et tegevuseks ei ole kompleksloa andmine vajalik. Õige ei oleks keskkonnaloa taotluse rahuldamata jätmine põhjusel, et tegevuseks on vajalik keskkonnakompleksluba.
4.2. Tegevuste ruumiline seotus eeldab tegevuste toimumist sedavõrd lähestikku, et nendest tekkivad häiringud ei ole üksteisest olemuslikult eristatavad. Näiteks ei ole välisõhu kaitse seisukohalt tõenäoline, et saasteained leviksid erinevates suundades teineteist võimendamata ja et maavara kaevandamisel erinevates karjäärides kaasnevaid häiringuid taimestikule, loomastikule ja pinna- ning põhjaveele tuleks kõrvaldada samal viisil. Loa andjal on selle nõude sisustamisel diskretsioon, mida saab sisustada keskkonnakaitselistest eriteadmistest lähtuvate üldiste põhimõtete abil ja konkreetse olukorra puhul üksikjuhtumi põhiselt. Kui mõnel juhul saab ruumiliselt seotuks pidada sama tegevust mõnesaja meetri ulatuses (nt kaevandamine), siis on võimalik, et sõltuvalt keskkonnatingimustest võib tunduvalt lähemal asuvaid tegevusi pidada ruumiliselt eraldiseisvaks, kui nt veekasutuse mõjud teisele lähedalasuvale alale mõju ei avalda.


Riigisaladuse tasemed
Julgeolekukontroll
Julgeolelekukontrolli vestlus
Riigisaladusega seotud kohustused
Küberjulgeoleku tagamine
Kaitsepolitseiamet pidas kinni relvade, laskemoona ning lõhkeaine ja lõhkeseadeldiste ebaseadusliku käitlemisega tegelenud isikute grupi
Kaitsepolitseiamet pidas kinni relvade, laskemoona ning lõhkeaine ja lõhkeseadeldiste ebaseadusliku käitlemisega tegelenud isikute grupi.
Kaitsepolitseiamet viis möödunud nädalal lõpule operatsiooni, mille käigus peeti Tallinnas, Viljandi- ja Pärnumaal ning Ida-Virumaal kinni kümme relvade, laskemoona, lõhkeaine ja lõhkeseadeldiste ebaseadusliku käitlemisega tegelenud isikut. Kõik kinnipeetud on meessoost, sündinud ajavahemikul 1947 - 1972. Mõned neist varem kohtulikult karistatud (ebaseaduslik vabaduse võtmine; tulirelvade ja helisummuti ja lõhkeaine ebaseaduslik käitlemine). Kinnipeetutest kolm on Tallinna, neli Viljandimaa, kaks Ida-Virumaa ning üks Pärnumaa elanik.
Kinnipeetutest üheksa on prokuratuuri taotlusel ja kohtu loal kuueks kuuks vahi alla võetud. Üks isik on elukohast lahkumise tõkendiga vabastatud.
Kaitsepolitseiameti peadirektori asetäitja Eerik Heldna sõnul on „Lõhkematerjali ebaseadusliku käitlemise takistamine üks KaPO olulisemaid tööprioriteete. Tekitatakse ju sellise tegevusega suur oht paljudele inimestele ning eriti ohtlik on potentsiaalne võimalus, et lõhkeaine satub kurjategijate kätesse. 1990-ndate tagasipöördumist ei soovi ju keegi", märkis Heldna.
Isikutele on esitatud kahtlustused KarS § 414 lg 1 (lõhkeaine ebaseaduslik käitlemine); § 414 lg 2 p 2 (lõhkeaine ebaseaduslik käitlemine suures koguses); § 415 lg 1 (lõhkeseadeldise ja selle olulise osa ebaseaduslik käitlemine); § 418 lg 1 (tulirelva, selle olulise osa või laskemoona ebaseaduslik käitlemine); § 4181 lg 1 (tsiviilkäibes keelatud tulirelva, selle olulise osa või laskemoona ebaseaduslik käitlemine); § 420 lg 1 (tulirelva helisummuti ebaseaduslik käitlemine) järgi kvalifitseeritavate kuritegude toimepanemises.
Kokku võeti ülalmainitud isikutelt menetlustoimingute käigus ära:
Ligi 50 kg (49,29 kg) lõhkeainet; mitukümmend lõhkeseadeldist (käsigranaate, õppegranaate, lõhkepakette); ligi paarsada ühikut lõhkeseadeldiste olulisi osi (sütikud, süütenöörid, detonaatorid, sütikuta miinid, mürsud, detoneeriv nöör); 76 erinevat tüüpi tulirelva (vintpüssid, automaatvintpüssid, püstolid, püstolkuulipildujad ning ka 6 kuulipildujat); sadu erinevaid tulirelva osi (vintrauad, lukud, kabad, päästemehhanismid, salved); üle 4000 padruni ja 7 tulirelva helisummutit.
Kõigi kümne isiku suhtes on alustatud kolm kriminaalasja mida menetlevad Kaitsepolitseiameti Lõuna-Eesti, Tallinna ning Virumaa osakonnad. Menetlust viiakse läbi Lõuna-, Põhja- ja Viru Ringkonnaprokuratuuri juhtimisel.
Andres Kahar
kaitsepolitsei komissar


Anabel Mobile esietendused PS100 ja PS185Y nutitelefonid - üldinenone
Põhiline üldineAnabel Mobile esietendused PS100 ja PS185Y nutitelefonid
Anabel Mobile esietendused PS100 ja PS185Y nutitelefonid
Eile, pühapäeval, 1. veebruaril 2009 oli tunnustatud kahe Anabel Mobilei Windows Mobilei toega nutitelefoni esietendust.
Üritus toimus PC Outlet'is, The Palmsis, Victoria saarel ja MobiNaija meeskonnal, et näha asju ise.
Anabel turustab PS100 meediumi- ja meelelahutusseadmetena ning PS185Y-d reklaamitakse kui "mobiilse interneti seadet". Kuid nende kahe eristamiseks on väga vähe.
Mõlemal seadmel on sarnased spetsifikatsioonid - tegelikult pole nende kahe seadme, välja arvatud nende protsessorid ja kuvarid, vahet. PS100 on powered by Samsung ARM9 300MHz Skyworks Pegasus Q, samas kui PS185Y toidetakse Samsung 2442 300MHz Infineon ULC2 protsessoriga.
PS100-l on 2.4-tolline 240 x 320 65 000-värviline TFT-LCD-ekraan, PS185Y sport on 2, 4-tolline QVGA TFT-ekraan.
Peale protsessorite ja ekraanierinevuste (ja mõlemad protsessorid on ühtlaselt võrgukesed), on peaaegu kõike teine kahel telefonil: kaamera, mälu, heli, aku ja ühenduvus.
Need kaks seadet on kompaktsed ja väga mugavad (PS185Y on pisut õhem kui PS100). Mul oli minuga Windows Mobile Samsung i900 "Omnia" ja suutis seda võrrelda PS185Y-ga. Omnia on pikem ja laiem, kuid õhem. Still PS185Y tundus hea käes. Seda tuleb mõista, et seda mõista.
Oleme mänginud natuke PS185Y liidese ja selle vana vana igav Windows Mobileiga. Ekraan ei olnud nii reageeriv, nagu oleksime armastanud, aga kuuleme, et paljud WinMo seadmed (sh minu Omnia), mille puutetundliku ekraaniga ekraanid ei ole nii reageerivad, nagu me sooviksime neid olla.
Samuti loe: HTC Desire 626 spetsifikatsioonid
Funktsioonide ja funktsioonide poolest nii vähe eristatakse, et "mobiilse Interneti-seadme" idee versus "meediumi- ja meelelahutusseade" on omamoodi mitte-starter.
Lõpuks on mõlemad seadmed GSM / GPRS. Ei ole 3G - ega isegi EDGE-i. Kuule, kutid, see on 2009. Kuidas on hõivatud tippjuhid (nende seadmete sihtmärk) kontrollida ja saata e-kirju manustega, sünkroniseerida võrgus ja jagada andmeid VPN-i vahendusel jube-crawly GPRS-i puhul?
PS100-i pakutakse N49900 jaoks, samas kui tema õde, PS185Y läheb ainult N64, 000 jaoks.
PS185Y lähivõte
Tosin ja Dayo
Sasha ja Tosin käivitamisel. Tosin ütleb, et Sasha on tema lemmik muusik
Ja lõpuks, siin olen ma kõrval olevat vabastatavat PS200 QWERTY-seadet
Copyright üldine: Anabel Mobile esietendused PS100 ja PS185Y nutitelefonid - üldinenone


Tõendi taotlemine ja kohustused | Keskkonnaamet
Avaleht Eesmärgid, tegevused Välisõhukaitse Orgaanilised lahustid Tõendi taotlemine ja kohustused
Tõendi taotlemine ja kohustused
Registreerimiskohustusega käitaja on kohustatud teavitama Keskkonnaametit kavandatavast tegevusest vähemalt kaks nädalat enne vastava tegevuse alustamist.
Selleks tuleb Keskkonnaameti kohalikule regioonile esitada registreerimise teade, mille vorm on sätestatud keskkonnaministri 04.07.2013. a määrusega nr 52 „Orgaanilisi lahusteid kasutava käitise registreerimise teate vorm ja registreerimistõendi vorm”. Lisaks tuleb vastavalt tööstusheite seadusele (THS) esitada koos teatega ka ettevaatusmeetmete rakendamise kirjeldus. Viimases on välja toodud vastavad rakendatavad meetmeid, et viia miinimumini lenduvate orgaaniliste ühendite heide käitise käivitamise ja seiskamise ajal.
Keskkonnaamet kontrollib 14 päeva jooksul saadud andmete põhjal kavandatud tegevuseks loa nõutavust. Loakohustuse puudumisel registreerib Keskkonnaamet kümne päeva jooksul kontrolli teostamisest käitaja tegevuse keskkonnalubade infosüsteemis ning saadab käitajale registreerimistõendi. Juhul, kui käitajal on vaja õhusaaste- või keskkonnakompleksluba, käitaja tegevust ei registreerita ega tõendit ei väljastata.
Registreerimiskohustusega käitaja peab teavitama käitise olulisel muutmisel Keskkonnaametit kavandatavast muudatusest. Käitise oluline muutmine on käitise nimivõimsuse muutmise tulemus, mis põhjustab lenduvate orgaaniliste ühendite heitkoguse suurenemist üle 25 protsendi väikekäitise korral ja üle 10 protsendi kõigi teiste käitiste korral, või muu muudatus, mis võib tõenäoliselt avaldada olulist ebasoodsat mõju keskkonnale, inimese tervisele, heaolule, varale ja kultuuripärandile. Otsustamaks, kas tegemist on väikekäitisega või mitte, tuleb võrrelda tegevuse võimsust THS § 147 toodud kriteeriumitega. Keskkonnaamet kontrollib saadud andmete põhjal teavitatud tegevuseks loa nõutavust. Loakohustuse puudumisel saadetakse käitajale muudetud andmetega registreerimistõend.
Registreerimiskohustusega käitajale kehtivad ka teatud üldised seadusest otse tulenevad nõuded, millega saab tutvuda siin (vt punkte 1. ja 2.).
Lisaks kohalduvad THSi 5. peatükis toodud tegevusaladel toimetavale registreerimiskohustusega käitajale järgmised nõuded:
Tuleb rakendada meetmeid, et tagada väljuva gaasi lenduvate orgaaniliste ühendite heite piirväärtused või THS-i § 139 alusel koostatud lenduvate orgaaniliste ühendite heitkoguste vähendamise kavast tulenevate nõuete täitmine. (THS §136)
Ained või segud, mis on klassifitseeritud kantserogeenseks, mutageenseks või reproduktiivtoksiliseks, tuleb asendada võimalikult kiiresti ja võimalikult suures mahus vähem kahjulike ainete või segudega nii palju, kui see on võimalik. (THS §140)
Tuleb rakendada riskilausega R40 või R68 või ohulausega H341 või H351 määratud halogeenorgaaniliste lenduvate ühendite ja THS-i §-s 140 nimetatud ohu- või riskilausega lenduvate orgaaniliste ühendite keskkonda sattumise vältimiseks kontrollitavaid tingimusi nii palju, kui see on võimalik. (THS §141)
Tuleb rakendada meetmeid, et viia miinimumini lenduvate orgaaniliste ühendite heide käitise käivitamise ja seiskamise ajal. (THS §143)
Keskkonnaameti igakordsel nõudmisel tuleb esitada andmeid, et saaks hinnata saasteainete sisalduse vastavust kehtestatud piirväärtustele. (THS §145 lg 3)


Isikunime andmisel ja kohaldamisel kasutatavate eesti-ladina tähtede ja sümbolite loetelu ning võõrkeelsete isikunimede ümberkirjutusreeglid – Riigi Teataja
Isikunime andmisel ja kohaldamisel kasutatavate eesti-ladina tähtede ja sümbolite loetelu ning võõrkeelsete isikunimede ümberkirjutusreeglid - sisukord
§ 1 Isikunime andmisel ja kohaldamisel kasutatavate eesti-ladina tähtede ja sümbolite loetelu
§ 2 Eesti-ladina tähtede loetelu rakendamise reeglid
§ 3 Kirillitsas kirjutatud vene isikunime ümberkirjutamine
§ 4 Muu mitteladinatähelise isikunime ümberkirjutamine
§ 41 Isikunime keelelise päritolu mõttes lähteriigi tähetabelid
RT I, 31.07.2019, 13
Vastu võetud 18.03.2005 nr 61
RT I 2005, 16, 98
jõustumine 24.03.2005
27.05.2016 RT I, 31.05.2016, 4 03.06.2016
Määrus kehtestatakse «Nimeseaduse» § 5 lõike 6 alusel.
§ 1. Isikunime andmisel ja kohaldamisel kasutatavate eesti-ladina tähtede ja sümbolite loetelu
(1) Eeldatakse, et isikunime kirjutamine vastab nõuetele, kui isikunimede kirjutamisel kasutatakse Eesti standardis EVS 8 „Infotehnoloogia reeglid eesti keele ja kultuuri keskkonnas” määratletud eesti-ladina tähtede loetelu ESET1 tähti (lisa 1).
(2) Kui isikunimes esineb diakriitiliste märkidega tähti, mis ei kuulu lõikes 1 nimetatud loetellu, ja puuduvad tehnilised võimalused nende andmekogusse kandmiseks, asendatakse need lähima alustähega, jättes diakriitilised märgid ära.
[RT I, 31.05.2016, 4 - jõust. 03.06.2016]
(3) Kui isikunimes esineb muid täheteisendeid, mida lõiked 1 ja 2 ei hõlma, on tähtede asendamise aluseks nimeteadusliku usaldusasutuse eksperdihinnang.
(4) Isikunimedes võib lisaks tähtedele kasutada järgmisi sümboleid:
1) sidekriips (-);
2) ülakoma (');
3) tühik ehk sõnavahe ( );
4) punkt (.);
5) avavad ja sulgevad sulud (( )).
(5) Kui nime ümberkirjutamisel kohaldatakse määruse lisades olevaid või valdkonna eest vastutava ministri käskkirjaga heakskiidetud tähetabeleid, võib isikunimes lisaks tähtedele kasutada ka kohaldatavates tähetabelites sisalduvaid sümboleid.
§ 2. Eesti-ladina tähtede loetelu rakendamise reeglid
(1) Eesti-ladina tähtede (lisa 1) põhiloetelusse kuuluvate tähtede asendamine ega muutmine ei ole lubatud.
(2) Eesti-ladina tähtede (lisa 1) lisaloetelusse kuuluvaid tähti sisaldavate isikunimede andmekogusse kandmisel toimitakse järgmiste reeglite kohaselt:
1) kui andmekogus kasutusel olev kooditabel ei sisalda vastavat tähte, asendatakse see isikunime põhiandmetes vastava asendustähega (lisa 1 tulp 5);
2) märkuste väljale kantakse võimaluse korral isikunimi täpsel kujul, asendades lisaloetelusse kuuluva tähe vastava asenduskoodiga (lisa 1 tulp 4). Eeldatakse, et asenduskood vastab nõuetele, kui asenduskoodiks on rahvusvahelises ISO/IEC 10646 standardis (Unicode’is) antud neljakohaline kuueteistkümnendkood, mis pannakse noolsulgude (< >) vahele.
§ 3. Kirillitsas kirjutatud vene isikunime ümberkirjutamine
(1) Kirillitsas kirjutatud vene isikunime ümberkirjutamisel kohaldatakse tähetabelit nr 1 «Vene nimede transkribeerimine Eesti dokumentides» (lisa 2).
(2) Kirillitsas kirjutatud vene isikunime puhul võib isiku taotluse alusel kohaldada tähetabelit nr 2 «Vene nimede translitereerimine Eesti dokumentides» (lisa 3).
(3) Eesti kodaniku ja sellise Eestis elamisloa alusel viibiva isiku taotluse alusel, kes ei ole ühegi riigi kodanik, võib kirillitsas kirjutatud vene isikunime ümberkirjutamisel kohaldada uue eesnime, perekonnanime või isikunime andmisel, välisriigi perekonnaseisudokumendi alusel andmehõive tegemisel või isikut tõendava dokumendi väljastamisel isikunime keelelise päritolu mõttes lähteriigis ametlikult kehtivat tähetabelit, kui selle kohaldamine on heaks kiidetud § 41 kohaselt.
§ 4. Muu mitteladinatähelise isikunime ümberkirjutamine
(1) Muu mitteladinatähelise isikunime ümberkirjutamisel kohaldatakse isikunime keelelise päritolu mõttes vastavat lisades 4–10 esitatud lähteriigi ametlikult kehtivat tähetabelit.
(2) Eesti kodaniku ja sellise Eestis elamisloa alusel viibiva isiku taotluse alusel, kes ei ole ühegi riigi kodanik, võib isikunime ümberkirjutamisel kohaldada uue eesnime, perekonnanime või isikunime andmisel, välisriigi perekonnaseisudokumendi alusel andmehõive tegemisel või isikut tõendava dokumendi väljastamisel isikunime keelelise päritolu mõttes lähteriigis ametlikult kehtivat tähetabelit, kui selle kohaldamine on heaks kiidetud § 41 kohaselt.
(3) Lõigetes 1 ja 2 sätestatud isikunime keelelise päritolu mõttes lähteriigis ametlikult kehtivate tähetabelite puudumisel lähtutakse isikunime ümberkirjutamisel nimeteadusliku usaldusasutuse eksperdihinnangust.
§ 41. Isikunime keelelise päritolu mõttes lähteriigi tähetabelid
Valdkonna eest vastutav minister võib käskkirjaga heaks kiita isikunime ümberkirjutamisel kohaldatava isikunime keelelise päritolu mõttes lähteriigis ametlikult kehtiva tähetabeli, mida kohaldatakse isiku taotluse alusel isikunime ümberkirjutamisel.
Määrus jõustub 31. märtsil 2005. a.
Lisa 1 Eesti-ladina tähtede loetelu
Lisa 2 Tähetabel nr 1 „Vene nimede transkribeerimine eesti dokumentides”
Lisa 3 Tähetabel nr 2 „Vene nimede translitereerimine eesti dokumentides”
Lisa 4 Tähetabel nr 3 „Armeenia nimede transkribeerimine Eesti dokumentides”
Lisa 5 Tähetabel nr 4 „Gruusia nimede transkribeerimine Eesti dokumentides”
Lisa 6 Tähetabel nr 5 „Kasahhi nimede transkribeerimine Eesti dokumentides”
Lisa 7 Tähetabel nr 6 „Kirgiisi nimede transkribeerimine Eesti dokumentides”
Lisa 8 Tähetabel nr 7 „Tadžiki nimede transkribeerimine Eesti dokumentides”
Lisa 9 Tähetabel nr 8 „Ukraina nimede transkribeerimine Eesti dokumentides”
Lisa 10 Tähetabel nr 9 „Valgevene nimede transkribeerimine Eesti dokumentides”


Põllumajandusministri 19. juuni 2008. a määruse nr 62 "Koolitus- ja teavitustegevuse toetuse saamise nõuded, toetuse taotlemise ja taotluse menetlemise täpsem kord" muutmine – Riigi Teataja
Põllumajandusministri 19. juuni 2008. a määruse nr 62 "Koolitus- ja teavitustegevuse toetuse saamise nõuded, toetuse taotlemise ja taotluse menetlemise täpsem kord" muutmine
RTL 2009, 31, 404
Vastu võetud 25.03.2009 nr 38
Põllumajandusministri 19. juuni 2008. a määrust nr 62 «Koolitus- ja teavitustegevuse toetuse saamise nõuded, toetuse taotlemise ja taotluse menetlemise täpsem kord» (RTL 2008, 55, 766) muudetakse järgmiselt:
1) paragrahvi 2 lõike 2 punkt 1 tunnistatakse kehtetuks;
2) paragrahvi 2 lõike 2 punktist 3 jäetakse välja sõnad «ega taotle samal ajal» ja «või investeeringuobjekti»;
3) paragrahvi 3 lõike 1 sissejuhatav osa sõnastatakse järgmiselt:
«(1) Toetust võib taotleda põllumajandustoodete tootmise, toidu tootmise ja töötlemise, «Metsaseaduse» tähenduses metsa majandamise ning maaelu edendamise valdkonnas järgmiste koolitus- ja teavitustegevuste kohta:»;
4) paragrahvi 3 lõike 1 punktis 5 ja § 4 lõikes 7 asendatakse sõnad «kutsekvalifikatsiooni omistamine» sõnadega «kutse andmine» asjakohases käändes;
5) paragrahvi 3 lõike 1 punkt 8 tunnistatakse kehtetuks;
«(11) Lõikes 1 nimetatud tegevus peab olema suunatud põllumajandustoodete tootmise, toidu tootmise, töötlemise või metsa majandamisega tegelevale füüsilisele või eraõiguslikule juriidilisele isikule ja tema töötajale.»;
«(5) Taotluses toodud tegevus liigitatakse selle ulatuse alusel kas maakondlikuks või üleriigiliseks tegevuseks. Maakondlikuks tegevuseks loetakse ühe maakonna põllumajandustoodete tootmise, toidu tootmise, töötlemise või metsa majandamisega tegelevale füüsilisele või eraõiguslikule juriidilisele isikule ja tema töötajale suunatud tegevus (edaspidi maakondlik tegevus). Üleriigiliseks tegevuseks loetakse vähemalt kahe maakonna põllumajandustoodete tootmise, toidu tootmise, töötlemise või metsa majandamisega tegelevale füüsilisele või eraõiguslikule juriidilisele isikule ja tema töötajale suunatud või kogu Eesti maaelu edendamiseks suunatud tegevus (edaspidi üleriigiline tegevus).»;
8) paragrahvi 3 lõike 6 punktis 5 asendatakse sõna «põllumajandustehnika» sõnadega «põllumajandus- ja metsandustehnika»;
9) paragrahvi 3 lõiget 6 täiendatakse punktidega 9–11 järgmises sõnastuses:
«9) messi ja näituse külastamine ning nendel osalemine;
11) kutseõppeasutuse, rakenduskõrgkooli või ülikooli poolt koolitusprogrammi väljatöötamine.»;
10) paragrahvi 5 lõike 1 punkt 8 sõnastatakse järgmiselt:
«8) kutse andmisega seotud tasu kutsenõukogu kinnitatud suuruses;»;
11) paragrahvi 5 lõike 1 punkt 13 tunnistatakse kehtetuks;
12) paragrahvi 5 lõiget 3 täiendatakse pärast sõna «olla» sõnadega «osavõtja, tõlk,»;
«(4) Lõike 1 punktis 8 nimetatud kulude puhul on abikõlblikud toiduainetööstuse ja põllumajanduse kutsenõukogu poolt kinnitatud kutse andmisega seotud kulud; metsanduse kutsenõukogu poolt kinnitatud metsandusettevõtja III, metsandustehniku III, IV, metsuri II, raietöölise I kutse andmisega seotud kulud; inseneride kutsenõukogu poolt kinnitatud põllumajandusinseneri IV, diplomeeritud põllumajandusinseneri V ja volitatud põllumajandusinseneri V kutse andmisega seotud kulud.»;
14) paragrahvi 5 lõike 6 punktist 4 jäetakse välja sõnad «seadme ja»;
15) paragrahvi 5 lõike 6 punkt 7 sõnastatakse järgmiselt:
«7) kutse andmisega seotud kulu juhul, kui see hüvitatakse «Kutseseaduse» § 17 lõike 2 punkti 3, 4 või 5 kohaselt;»;
16) paragrahvi 6 lõigetest 1 ja 2 jäetakse välja sõnad «või § 3 lõike 1 punktis 8 nimetatud tegevuse»;
«(8) Toetuse maksimaalne suurus üleriigilise tegevuse puhul on 500 000 krooni taotluse kohta ning maakondliku tegevuse puhul 200 000 krooni taotluse kohta.»;
18) paragrahvi 7 lõike 10 punkt 5 sõnastatakse järgmiselt:
«5) õppereisi või ekskursiooni puhul «Liiklusseaduses» sätestatud D-kategooria ja D1-alamkategooria auto rentimise kulud 15 krooni läbitud kilomeetri kohta või kuni 5000 krooni päevas auto kohta;»;
19) paragrahvi 8 lõikest 4 jäetakse välja teine lause;
20) paragrahvi 9 senine tekst loetakse lõikeks 1 ja paragrahvi täiendatakse lõikega 2 järgmises sõnastuses:
«(2) Ühes taotluses võib taotleja esitada vaid omavahel temaatiliselt sobivad tegevused. Kõik ühes taotluses esitatavad tegevused peavad olema kas üleriigilised või maakondlikud.»;
21) paragrahvi 12 lõikes 5 asendatakse sõna «ärikirjad» sõnaga «ärakirjad» ning sõna «tähtpäevast» sõnadega «tähtaja viimasest päevast»;
22) paragrahvi 12 lõikes 6 asendatakse sõna «tähtpäevast» sõnadega «tähtaja viimasest päevast»;
23) paragrahvi 12 lõikes 7 asendatakse sõna «summa» sõnadega «aritmeetilise keskmise»;
24) paragrahvi 12 täiendatakse lõikega 9 järgmises sõnastuses:
«(9) Maakondliku tegevuse taotlust hinnatakse selles maakonnas, mille põllumajanduse, toidu tootmise, töötlemise või metsa majandamisega tegelevale füüsilisele või eraõiguslikule juriidilisele isikule ja tema töötajale on tegevus suunatud.»;
25) paragrahvi 14 lõikes 1 ja § 19 lõikes 2 asendatakse sõna «kümne» arvuga «15»;
26) paragrahvi 15 lõikes 2 ja § 20 lõikes 2 asendatakse sõna «liidetakse» sõnaga «arvutatakse» ning sõnad «hindepunktid kokku» sõnadega «hindepunktide aritmeetiline keskmine»;
27) paragrahvi 15 lõikes 4 asendatakse sõnad «istungi protokolli» sõnaga «ettepaneku»;
«(5) Põllumajandusministri kinnitatud taotluste paremusjärjestus või rahuldamisele kuuluvate kõigi nõuetele vastavate taotluste nimekiri peab sisaldama vähemalt taotluse viitenumbrit, taotleja nime, taotluse pealkirja ja hindamise korral saadud hindepunktide aritmeetilist keskmist.»;
29) paragrahvi 16 lõikes 2 asendatakse sõnad «kolme tööpäeva jooksul» sõnaga «viivitamata»;
30) paragrahvi 20 lõike 3 teine lause sõnastatakse järgmiselt:
«Taotluste hindepunktide aritmeetiline keskmine märgitakse maakondliku komisjoni ettepanekusse taotluste kaupa.»;
31) paragrahvi 20 lõige 4 sõnastatakse järgmiselt:
«(4) Maakondliku komisjoni ettepanekule kirjutab alla maakondliku komisjoni esimees.»;
32) paragrahvi 20 lõige 7 sõnastatakse järgmiselt:
«(7) Maavanem edastab kinnitatud taotluste paremusjärjestuse, milles on märgitud ka taotlused, mis on saanud alla 30% maksimaalsest hindepunktide arvust, või rahuldamisele kuuluvate kõigi nõuetele vastavate taotluste nimekirja PRIA-le koos komisjoni ettepanekuga 20 tööpäeva jooksul arvates § 12 lõikes 6 nimetatud taotlejate nimekirja saamisest, kuid mitte hiljem kui 35 tööpäeva jooksul lõikes 6 ja § 19 lõikes 5 toodud juhtudel.»;
33) paragrahvi 20 täiendatakse lõikega 8 järgmises sõnastuses:
«(8) Maavanema kinnitatud taotluste paremusjärjestus või rahuldamisele kuuluvate kõigi nõuetele vastavate taotluste nimekiri peab sisaldama taotluse viitenumbrit, taotleja nime, taotluse pealkirja ja hindamise korral saadud hindepunktide aritmeetilist keskmist.»;
34) paragrahv 21 sõnastatakse järgmiselt:
«§ 21. Taotluse hindamise kriteeriumid
(3) Toetatava tegevuse kohta, mis on suunatud § 3 lõikes 1 nimetatud isikule, kes on alustav ettevõtja või noorem kui 40-aastane füüsilisest isikust ettevõtja või äriühingu osanik, aktsionär või liige (edaspidi noor ettevõtja), antakse 3 hindepunkti.
(6) Eelarve põhjendatuse kohta antakse kuni 6 hindepunkti.»;
35) paragrahvi 22 lõikes 5 asendatakse arv «70» arvuga «110» ja sõna «tähtpäevast» sõnadega «tähtaja viimasest päevast»;
36) paragrahvi 23 lõikes 1 asendatakse sõnad «§ 19 alusel» sõnadega «§ 20 lõike 3 või 4 alusel»;
37) paragrahvi 23 lõike 2 sissejuhatav osa sõnastatakse järgmiselt:
«(2) Taotleja või toetuse saaja teavitab viivitamata PRIA-t kirjalikult kuni § 3 lõikes 1 nimetatud tegevuste elluviimiseni:»;
38) paragrahvi 23 lõige 3 sõnastatakse järgmiselt:
«(3) Alates taotluse esitamisest kuni tegevuse elluviimiseni teavitab taotleja või toetuse saaja viivitamata PRIA-t kirjalikult nõusoleku saamiseks toetuse saamise või toetuse kasutamisega seotud asjaolust, mille tõttu taotluses esitatud andmed ei ole enam täielikud või õiged.»;
39) paragrahvi 23 täiendatakse lõikega 4 järgmises sõnastuses:
«(4) Kui taotleja on saanud taotluse menetlemise ajal sama tegevuse kohta toetust riigieelarvelistest või muudest Euroopa Liidu või välisvahenditest või muud tagastamatut riigiabi, teavitab ta sellest viivitamata PRIA-t kirjalikult.»;
40) paragrahvi 24 lõike 2 punkt 2 tunnistatakse kehtetuks;
41) paragrahvi 24 lõike 2 punkti 5 täiendatakse pärast sõna «eksemplari» sõnadega «kolme kuu jooksul»;
42) paragrahvi 25 lõikes 1 asendatakse sõna «kutsekvalifikatsiooni» sõnaga «kutse»;
43) paragrahvi 28 lõige 1 tunnistatakse kehtetuks;
44) paragrahvi 28 täiendatakse lõigetega 3 ja 4 järgmises sõnastuses:
«(3) Toetuse saaja, kes taotles enne 1. jaanuari 2009 toetust esitlustehnika ja tarkvara ostmiseks:
(4) Lisas 4 toodud koolitus- ja teavitustegevusest osavõtjate nimekirjas tuleb märkida tegevuse toimumise aeg ja koht nende tegevuste puhul, mis viiakse ellu pärast 1. aprilli 2009. aastal»;
45) lisad 1 ja 2 kehtestatakse uues sõnastuses (lisatud);
46) lisa 3 punkt 1.8 sõnastatakse järgmiselt:
1.8 Kutse andmine
Kutsestandardi nimetus
Kutse omandanud isik Isikukood
Kutseeksamil osalenud isik Isikukood
47) lisa 3 punkti 1.9 täiendatakse pärast sõnu «või konverentsil osalemine» numbriga «19»;
48) lisa 3 punktis 2 asendatakse rida:
Kutsekvalifikatsiooni omistamisega seotud kulud10
järgmise reaga:
Kutse andmisega seotud kulud10
49) lisa 3 täiendatakse reaga 3.3.1 järgmises sõnastuses:
3.3.1 Eelarveliste ja tegelike kulude erinevus taotluses märgitud kulude kaupa
50) lisa 3 normitehniline märkus «10» sõnastatakse järgmiselt:
«10 Reale «Kutse andmisega seotud kulud» märgitakse kõik kulud seoses kutsekomisjonide tööga, kutse andmise ettevalmistamisega ja kutse andmisega ning kutsetunnistuse tehnilise väljaandmisega «Kutseseaduse» § 17 lõike 1 kohaselt.»;
51) lisa 3 täiendatakse normitehnilise märkusega «19» järgmises sõnastuses:
«19 Rida 1.9 täidetakse ainult koolitusel, infopäeval või konverentsil osalemise korral. Koolituse, infopäeva või konverentsi korraldamisel piisab osavõtjate nimekirjast (määruse lisa 4).»;
52) lisa 4 täiendatakse pärast rida «Tegevuse nimetus» järgmiste ridadega:
Määruse lisad on avaldatud elektroonilises Riigi Teatajas. Alus: «Riigi Teataja seaduse» § 4 lõige 2 ja riigisekretäri 26.03.2009. a resolutsioon nr 17-1/09-01814.


text:
Kaebeõigus - Pluss
Saata printerisse
http://www.riigikohus.ee/?id=11&tekst=RK/3-3-1-55-15
Riigikohtu 16.12.2015 lahend nr 3-3-1-55-15
HKMS § 121 lg 2 p 1
HKMS § 121 lg 2 p 2
HKMS § 44 lg 1
Maksu- ja Tolliamet (MTA) väljastas isikule X maksuteate korteriomandi maamaksu kohta. Isik X esitas vaide maksuteate kehtetuks tunnistamiseks, kuid MTA jättis vaide rahuldamata. Isik X esitas kaebuse halduskohtule.
Halduskohus tagastas kaebuse. Ringkonnakohus jättis isiku X määruskaebuse rahuldamata. Isik X pöördus Riigikohtusse. Kassatsiooniastmes arutati HKMS § 121 lg 2 p 1 kohaldamise õiguspärasuse ja HKMS § 121 lg 2 p 2 kohaldamise õiguspärasuse üle.
1. HKMS § 121 lg 2 p 1 alusel kaebuse tagastamisel peab kaebeõiguse puudumine olema ilmselge. Kui kaebeõiguse puudumine ei ole ilmselge, tuleb kaebeõigust kontrollida otsuse tegemisel ning kaebeõiguse puudumisel jätta kaebus rahuldamata.
2. Kohustuse pealepanek riivab alati adressaadi õigusi. Kohustava haldusakti adressaadil on HKMS § 44 lg 1 kohaselt üldjuhul alati õigus pöörduda oma õiguste kaitseks kaebusega halduskohtusse. Kaebeõiguse eelduseks on HKMS § 44 lg 1 järgi kaebaja õiguse võimalik riive, mitte õiguse rikkumine. Seetõttu ei puudu kaebajal asjas ilmselgelt kaebeõigus ning kaebuse tagastamine HKMS § 121 lg 2 p 1 alusel oli põhjendamatu.
3. Kolleegiumi praktikas on peetud võimalikuks HKMS § 121 lg 2 p 2 alusel kaebuse tagastamist ka siis, kui kaebus on ilmselgelt põhjendamatu. Kohus ei ole aga seotud kaebaja õiguslike väidetega, mistõttu ei saa kohus kaebuse eduväljavaateid hinnates piirduda ainuüksi kaebuses esitatud väidetega.
Riigikohus rahuldas määruskaebuse ning saatis asja menetlusse võtmise otsustamiseks halduskohtule.

matches:
§ 121
§ 121
§ 44
§ 121
§ 121
§ 121
§ 44
§ 44
§ 121
§ 121
Kohus
kohus
Riigikohus


Koolivälisele nõustamismeeskonnale soovituse andmiseks esitatavate andmete loetelu, taotluse esitamise ning koolivälise nõustamismeeskonna soovituse andmise tingimused ja kord – Riigi Teataja
Koolivälisele nõustamismeeskonnale soovituse andmiseks esitatavate andmete loetelu, taotluse esitamise ning koolivälise nõustamismeeskonna soovituse andmise tingimused ja kord - sisukord
§ 2 Taotleja ja taotluse esitamine
§ 3 Taotluse sisu
§ 4 Soovituse andmiseks esitatavate andmete loetelu
§ 6 Soovituse andmine
§ 7 Soovituse teatavaks tegemine
RT I, 14.02.2018, 14
Vastu võetud 08.02.2018 nr 2
Määrus kehtestatakse põhikooli- ja gümnaasiumiseaduse § 47 lõike 4 alusel.
(1) Määrusega kehtestatakse koolivälisele nõustamismeeskonnale (edaspidi nõustamismeeskond) soovituse andmiseks esitatavate andmete loetelu, taotluse esitamise ning nõustamismeeskonna soovituse andmise tingimused ja kord.
§ 2. Taotleja ja taotluse esitamine
Vanem või tema volitatud isik (edaspidi taotleja) võib esitada kirjaliku taotluse (edaspidi taotlus) nõustamismeeskonnale soovituse saamiseks lapse arengu toetamiseks, õppe ja kasvatuse korraldamiseks ning tugiteenuste rakendamiseks. Täieliku teovõimega õpilase puhul esitab taotluse õpilane või tema volitatud isik.
§ 3. Taotluse sisu
1) lapse ees- ja perekonnanime, isikukoodi või selle puudumisel sünniaega;
2) taotluse eesmärki;
3) õppeasutuse nime, rühma või klassi, kus laps käib või õpib;
4) taotleja ees- ja perekonnanime, isikukoodi ja kontaktandmeid;
5) taotlejale soovituse teatavaks tegemise viisi;
§ 4. Soovituse andmiseks esitatavate andmete loetelu
(1) Soovituse andmiseks lisatakse taotlusele järgmised dokumendid:
1) lapse isikut tõendav dokument või sünnitunnistus, kui andmed ei ole kättesaadavad rahvastikuregistrist;
2) volitatud esindaja esindusõigust tõendav volikiri, kui taotluse esitab volitatud esindaja;
3) koolieelses lasteasutuses käiva lapse individuaalne arenduskava või koolieelses lasteasutuses või ettevalmistusrühmas käiva lapse kohta pedagoogi koostatud iseloomustus või koolivalmiduskaart (selle olemasolul);
4) õpilase individuaalse arengu jälgimise kaart;
5) kooli koostatud ülevaade õpilase eelneva(te) õppeaasta(te) õpitulemustest või väljavõte õpilasraamatust, mis võimaldab hinnata õpilase arengudünaamikat;
6) perearsti või eriarsti või muu erialaspetsialisti hinnang, kui see on nõustamismeeskonna hinnangul vajalik erivajaduse täpsustamiseks ja soovituse andmiseks;
7) rehabilitatsiooniplaani või -programmi või rehabilitatsiooni teenuse osutamiseks koostatud tegevuskava (selle olemasolul);
8) puude raskusastme tuvastamise otsus (selle olemasolul).
(2) Nõustamismeeskond võib vajadusel nõuda täiendavaid dokumente ja spetsialistide hinnanguid, kui need on vajalikud soovituse andmiseks.
(1) Taotluse kättesaamisel kontrollib nõustamismeeskond selle vastavust käesoleva määruse §-des 3 ja 4 sätestatud nõuetele.
(2) Nõustamismeeskond vaatab taotluse läbi ja otsustab soovituse andmise või andmisest keeldumise 30 tööpäeva jooksul taotluse esitamise päevast arvates.
(3) Kui taotluses esitatud andmed või taotlusele lisatud dokumendid ei ole soovituse andmiseks piisavad, määrab nõustamismeeskond taotlejale tähtaja puuduvate andmete või dokumentide esitamiseks ning abistab taotlejat vajalike dokumentide hankimisel.
(4) Enne soovituse andmist hindavad nõustamismeeskonna spetsialistid igakülgselt lapse toimetulekut ning tema toe vajadust haridussüsteemis ja kasvukeskkonnas.
(5) Vajadusel soovitavad nõustamismeeskonna spetsialistid läbi viia täiendavaid uuringuid või hindamisi.
(6) Nõustamismeeskond teeb koostööd haridusasutuse või kohaliku omavalitsuse üksuse tasandil lapse või pere juhtumi korraldusega tegeleva spetsialistiga.
(7) Taotluse menetlemisel lähtutakse lastekaitseseadusest ja isikuandmete kaitse seadusest. Teavet, mille spetsialist on saanud lapse juhtumi menetlemisel, ei tohi kasutada muul otstarbel, kui õpilasele toe vajaduse hindamise ja teenuste osutamisega seotud ülesannete täitmiseks.
(8) Nõustamismeeskonda kuuluvatel spetsialistidel on õigus saada ja avaldada juhtumiga tegelevatele spetsialistidele teavet, mis on vajalikud lapse toe vajaduse hindamiseks, teenuste valikuks ja läbiviimise korraldamiseks, et tagada lapse heaolu.
§ 6. Soovituse andmine
(1) Nõustamismeeskond tugineb soovituse andmisel lapse kohta eelnevalt läbiviidud pedagoogilis-psühholoogilise hindamise ja spetsialistide uuringute tulemustele ning muule lapse kohta teada olevale asjakohasele informatsioonile.
(2) Soovituse andmisel peab osalema meeskonnast vähemalt kolm erineva eriala spetsialisti.
(3) Nõustamismeeskond annab lapse arengu toetamiseks ja õppe ning kasvatuse korraldamiseks soovitusi:
1) tõhustatud toe ja eritoe rakendamiseks, sh õppe korralduseks, õpilase erivajadusi arvestava õpikeskkonna kujundamiseks ja tugispetsialistide teenuse rakendamiseks;
2) riiklikus õppekavas ettenähtud õpitulemuste vähendamiseks ja asendamiseks;
3) kohustusliku õppeaine õppimisest vabastamiseks;
4) lihtsustatud, toimetuleku ja hooldusõppe rakendamiseks;
5) terviseseisundist tuleneva koduõppe rakendamiseks;
6) lapse koolivalmiduse kohta ja koolikohustuse täitmise edasilükkamiseks;
7) koolikohustuslikus eas olevale õpilasele mittestatsionaarse õppe rakendamiseks;
8) haridusliku erivajadusega lapse arendamiseks vajalike tingimuste rakendamiseks koolieelses lasteasutuses ja sobitus- või erirühma vastuvõtmiseks vastavalt koolieelse lasteasutuse seaduse § 6 lõigetele 5 ja 6.
(4) Soovitustena kaalutavaid tugimeetmeid analüüsitakse lapse huve arvestavalt lühi- ja pikaajalises perspektiivis ning kirjeldatakse vähemalt:
1) tugispetsialistide või teiste õpilast õppetöös abistavate spetsialistide teenuse vajadust, iseloomu ja mahtu;
2) õppekava ja õppevara kohandamise ning individualiseerimise vajadust;
3) kaasava õppekorralduse soovitusi, sh sobiva õpi- ja arengukeskkonna tagamiseks vajalikke tingimusi;
4) haridusasutuses lapse toimetuleku toetamiseks väljaspool kooli teadaolevalt lapsele pakutavaid sotsiaal- ja tervishoiuvaldkonna jm teenuseid (teraapiad, karjääriteenused jms);
5) muid lapse või õpilase haridusliku erivajaduse spetsiifikast tulenevaid õppekorralduslikke meetmeid ja nende rakendamise aega.
§ 7. Soovituse teatavaks tegemine
(1) Soovitus tehakse taotlejale teatavaks isiku poolt taotluses märgitud viisil.
(2) Pärast seda, kui täieliku teovõimega õpilane või piiratud teovõimega õpilase puhul vanem on andnud õppeasutusele põhikooli- ja gümnaasiumiseaduse § 48 lõikes 2 nimetatud nõusoleku soovituse rakendamiseks, kannab nõustamismeeskond soovituse viie tööpäeva jooksul Eesti Hariduse Infosüsteemi õpilaste, üliõpilaste ning arst-residentide alamregistrisse.


text:
3-2-1-60-09 Riigikohus 03.06.2009
Võõra vara ebaseadusliku valduse korral hüvitatakse deliktiõiguse alusel tulenevalt valduse rikkumist keelava sätte (VÕS § 1045 lg 1 p 5) kaitse-eesmärgist (vt VÕS § 127 lg 2) eelkõige kasutuseelised tsiviilseadustiku üldosa seaduse (TsÜS) § 62 lg 1 tähenduses. Kaotatud kasutuseeliste arvestamisel võib lähtekohaks olla kasu, mida hageja võinuks saada, arvestades ka kulutusi, mida ta kasu saamiseks pidi tegema.
Rendilepingu rendileandja ja rentniku vahel lõppemisel kaotas ruumide allkasutaja tulenevalt VÕS § 288 lg-st 6 õiguse eluruumi kasutada ning rendileandjal oli VÕS § 334 lg 5 järgi õigus nõuda allkasutajalt eluruumi tagastamist. Iseenesest võis allkasutajaga sõlmitud allkasutusleping pärast kasutuslepingu lõppemist kehtima jääda, kui kostja ja rentnik ei leppinud kokku, et see lõppeb rendilepingu lõppedes. See asjaolu ei mõjuta aga VÕS § 288 lg-s 6 sätestatud üürileandja õigust nõuda asja allkasutusest välja.
Võõra vara ebaseadusliku valduse korral hüvitatakse deliktiõiguse alusel tulenevalt valduse rikkumist keelava sätte (VÕS § 1045 lg 1 p 5) kaitse-eesmärgist (vt VÕS § 127 lg 2) eelkõige kasutuseelised TsÜS § 62 lg 1 tähenduses. Kaotatud kasutuseeliste arvestamisel võib lähtekohaks olla kasu, mida hageja võinuks saada, arvestades ka kulutusi, mida ta kasu saamiseks pidi tegema.
VÕS § 128 lg 4 kohaselt on saamata jäänud tulu kasu, mida isik oleks vastavalt asjaoludele, eelkõige tema tehtud ettevalmistuste tõttu, tõenäoliselt saanud, kui kahju hüvitamise aluseks olevat asjaolu ei oleks esinenud. Saamata jäänud tulu võib seisneda ka kasu saamise võimaluse kaotuses. Saamata jäänud tulu eest hüvitise saamiseks peab hageja tõendama, et tal oli kavatsus ja võimalus tulu saada. Saamata jäänud tulu suuruse kindlakstegemiseks tuleb hageja võimalikust sissetulekust maha arvata vajalikud kulutused sellise sissetuleku saamiseks.
3-2-1-134-05 Riigikohus 05.12.2005
Vastavalt TsMS §-le 228 ei ole hagiavalduse õigusliku põhjenduse muutmine kohtule siduv ning kohus rajab otsuse poolte esitatud asjaoludele, andes asjas tuvastatud asjaoludele ise õigusliku hinnangu. Vt ka Riigikohtu tsiviilkolleegiumi lahendid nr 3-2-1-14-97 ja nr 3-2-1-43-98 ja nr 3-2-1-51-02 ja nr 3-2-1-33-03
VÕS § 1044 lg 2 järgi ei või lepingulise kohustuse rikkumisest tuleneva kahju hüvitamist nõuda kahju õigusvastase tekitamise sätete alusel, kui seadusest ei tulene teisiti. Lepingulise kohustuse rikkumisest tuleneva kahju hüvitamist saab kahju õigusvastase tekitamise sätete alusel nõuda juhul, kui rikutud lepingulise kohustuse eesmärk oli muu, kui sellise kahju ärahoidmine, mille hüvitamist nõutakse.
Kui töötaja tekitab tööandjale kahju mitte töölepingu rikkumisega, vaid muul õigusvastasel alusel, on tööandjal õigus nõuda kahju hüvitamist VÕS § 1043 alusel. Töölepingu rikkumise korral ei ole tööandjal võimalik valida, kas ta esitab nõude lepingulisel või lepinguvälisel alusel. Vt ka Riigikohtu tsiviilkolleegiumi lahend nr 3-2-1-123-05
TLS § 48 lg 1 p-st 3 tulenevalt on töösuhtest tuleneva kohustuse rikkumisena käsitatav ka tööandja vara kahjustamine alkoholijoobes.
Kui töötaja tekitab tööandjale kahju mitte töölepingu rikkumisega, vaid muul õigusvastasel alusel, on tööandjal õigus nõuda kahju hüvitamist VÕS § 1043 alusel. Töölepingu rikkumise korral ei ole tööandjal võimalik valida, kas ta esitab nõude lepingulisel või lepinguvälisel alusel.
3-2-1-136-02 Riigikohus 18.11.2002
Hagejale on hüvitatud tema kinnistult toimunud ebaseadusliku metsaraidega tekitatud kahju. Olukorras, kus mets polnud raieküps ning seetõttu puudus hagejal endal soov lähiajal metsa mahalõikamiseks, tuleb metsaomanikule hüvitada TsK § 448 lg 1 järgi ka kulutused metsa uuendamiseks. Antud asjaolude kohaselt ei saa metsaomanikku panna omal kulul kandma MetsaS § 11 lg-st 1 tulenevat metsa uuendustööde kohustust.
3-2-1-52-96 Riigikohus 04.04.1996
Kui kahju tekkimine ei ole seotud lepinguga vaid seadusevastase käitumisega, ei oma lepingus sätestatud asja hind tähtsust. Lepinguvälise vastutuse puhul määratakse asja harilik väärtus selle kohaliku keskmise müügihinnaga.
III-2/1-56/94 Riigikohus 13.12.1994

matches:
Riigikohus
§ 1045
§ 127
§ 62
§ 288
§ 334
§ 288
§ 1045
§ 127
§ 62
§ 128
Riigikohus
kohus
§ 1044
§ 1043
§ 48
§ 1043
Riigikohus
§ 448
§ 11
Riigikohus
Riigikohus


Kogunemiste vabadus – Eesti Inimõiguste Keskus
Esileht / Teemad / Inimõigused Eestis / Inimõiguste aruanne / Inimõigused Eestis 2008-2009 / Kogunemiste vabadus
Avaliku koosoleku seadus
Kogunemisvabadus on üks olulisemaid demokraatliku ühiskonna aluseks olevaid inimõigusi. See on tihedalt seotud mitme teise inimõigusega nagu väljendusvabadus, mida peetakse demokraatliku ühiskonna alustalaks või mõtte-, südametunnistuse ja ususvabadus.[1] Samuti on kogunemisvabadus koos väljendusvabadusega oluline teiste inimõiguste tagamiseks, kuna neid vabadusi kasutades on inimestel võimalik oma õiguste eest seista ja nõuda nende austamist riigi poolt.
Eesti Vabariigi põhiseadus on kogunemisvabaduse sätestanud §-s 47: “Kõigil on õigus ilma eelneva loata rahumeelselt koguneda ja koosolekuid pidada.”[2] Sarnase sätte leiab ka Euroopa inimõiguste konventsioonist (artikkel 11)[3] ja ÜRO kodaniku ja poliitiliste õiguste paktist (artikkel 21).[4] Siiski ei ole tegemist absoluutse õigusega – seda on võimalik piirata ja konkreetsetel juhtudel peab seda piirama. Põhiseadus ning mõnevõrra teises sõnastuses ka inimõiguste konventsioon ja ÜRO pakt, lubavad kogunemisvabadust piirata seaduses sätestatud korras “riigi julgeoleku, avaliku korra, kõlbluse, liiklusohutuse ja koosolekust osavõtjate ohutuse tagamiseks ning nakkushaiguse leviku tõkestamiseks.”
Eestis on kogunemisvabadust reguleerivaks põhiliseks seaduseks avaliku koosoleku seadus, mille kohaselt on seadusega reguleeritav avalik koosolek “väljakul, pargis, teel, tänaval või muus avalikus kohas vabas õhus korraldatav[…] koosolek[…], demonstratsioon[…], miiting[…], pikett[…], religioos[ne] üritus[…], rongkäik[…] või muu[…] meeleavaldus[…]” (§2).[5] Tegemist on seadusega, mis oli kehtiv juba 1997. aastast ning vajas hädasti kaasajastamist tänapäevastele standarditele vastavalt.[6] Riigikogus toimunud avaliku seaduse muudatuste arutelul 2008. aastal hindas Ken-Marti Vaher, Riigikogu õiguskomisjoni esimees, senise seaduse isegi põhiseadusega vastuolus olevaks.[7]
Avaliku koosoleku seaduse kaasajastus
Senise avalike koosolekute regulatsiooni põhiseaduspärasuse osas tekkinud kahtlused puudutasid eelkõige sellistest koosolekutest etteteatamist. Siiani pidi nendest ette teatama enamasti seitse päeva enne avaliku koosoleku toimumist, mis on problemaatiline kui võtta arvesse, et enamik meeleavaldusi puudutavad päevakajalisi otsuseid, millele on oluline oma arvamuse väljendamiseks reageerida kohe. “[T]eatud koosolekud ja meeleavaldused kaotavad aja möödudes oma aktuaalsuse ja demokraatia seisukohalt on oluline, et oleks võimalik oma meelt avaldada kiiremini.”[8]
13. juulil 2008 jõustunud muudatuste kohaselt on avalike koosolekute etteteatamiseks seatud kaks erinevat tähtaega, olenevalt koosoleku mastaabist ja olemusest:
Avalikust koosolekust peab valla- või linnavalitsusele, maavalitsusele või Vabariigi Valitsusele (olenevalt, territooriumist, kus üritust soovitakse korraldada) teatama vähemalt neli päeva aga mitte rohkem kui 3 kuud kui see nõuab (§7 lg 1)
– liikluse ümberkorraldamist;
– telgi, lava, tribüüni või muu suuremõõtmelise konstruktsiooni püstitamist; või
– heli- või valgustusseadmete kasutamist;
Muudel juhtudel peab politseile koosolekust ette teatama vähemalt kaks tundi (§7 lg 2).
Väga piiratud juhtudel on avalikud koosolekud keelatud (avalike koosolekute seaduse §3, 5 ja 8 lg 6 ning hädaolukorra seadus,[9] §27 lg 1). 2008. aasta muudatused tõid siinkohal sisse avalike koosolekute seaduse § 3 punkti 3 uue sõnastuse. Erinevalt varasemast, on nüüd keelatud avalik koosolek, mis “õhutab vihkamist, vägivalda või diskrimineerimist rahvuse, rassi, nahavärvuse, soo, keele, päritolu, usutunnistuse, seksuaalse sättumuse, poliitiliste veendumuste või varalise või sotsiaalse seisundi tõttu”. Avalikku koosolekut võib nüüd keelata lisaks varem seaduses nimetatud siseministrile ja prefektile ka Politsei- ja Piirivalveameti peadirektor (avalike koosolekute seadus, §8 lg 7).
Regulatsioon avalike koosolekute keelamise osas on pärast seadusesse sisseviidud muudatusi oluliselt paindlikum. Enam ei ole ametnikel absoluutset kohustust keelata koosolek, kui see läheb avaliku koosoleku seaduse sätetega vastuollu, vaid ametnikele jäetakse teatud otsustusõigus ning isegi võimalus korraldajatele konkreetseid ettepanekuid teha (§8).
Kokkuvõtvalt on 2008. aastal avaliku koosoleku seadusesse sisseviidud muudatused olnud areng positiivses suunas. Avalikest koosolekutest etteteatamise tähtaega on lühendatud ning see võimaldab nüüd operatiivselt päevakajalistele teemadele reageerida. Lisaks on positiivseks arenguks ka suurem paindlikkus olukorras, kus avalik koosolek ise või selle teade ei vasta seaduses sätestatule. Ametnikel on võimalus konkreetseid asjaolusid arvesse võttes otsustada, kas keelata selle avaliku koosoleku toimumine või teha korraldajatele ettepanekuid, kuidas viia koosolek või selle teade seadusega kooskõlla.
Avaliku koosoleku seaduse rakendus
Vaatamata üldiselt positiivsetele muutustele avaliku koosoleku seaduses, on praktikas ilmnenud juba ka tõsiseid vajakajäämisi. 2008. ja 2009. aastal jõudis meedia tähelepanu keskpunkti loomakaitsjate ponnistused tsirkuses kasutatavate loomade kaitsmisel. Eestis ringi liikunud Tsirkuse Tuuriga liikusid mõlemal suvel kaasa ka loomakaitsjad, kes suuremas osas Tuuri peatuspaikades meeleavaldusi korraldasid.[10] Meeleavaldustest tüdinuna registreerisid Tuuriga seotud isikud ise meeleavalduse Tuuri peatuspaigas, takistades sellega loomakaitsjaid oma meeleavaldust registreerimast.[11] See juhtus nii 2008. kui 2009. aastal. Olles demonstratsiooni registreerinud, ei varjanud selleks loa saanud isikud oma tegelikke motiive, kommenteerides oma ideed mitmel pool ajakirjanduses.
Inimõigused ja -vabadused ei ole piiramatud ning selles osas ei ole erand ka kogunemisvabadus. Enamikku neist võib või lausa peab piirama. Eesti Vabariigi põhiseadus nõuab teiste isikute inimõiguste ja -vabaduste austamist ja nendega arvestamist (§19 lg 2). Mõnevõrra teisest küljest on sellele teemale lähenenud Eestile siduvad rahvusvahelised inimõigustealased lepingud – need keelavad isikutel oma õiguste ja vabaduste kasutamist viisil, mis nende mõttega vastuollu lähevad.[12] Seda reeglit on siiamaani kasutatud pigem ekstreemsemates olukordades, kus arutluse all on olnud väljendusvabaduse, kogunemis- või ühinemisvabaduse kasutamine rassilise viha õhutamise või demokraatliku riigikorra vastu tegutsemise eesmärgil.[13] Põhiseaduses sätestatud kohustus on esmapilgul avarama kasutusalaga. Põhiseaduse §19 lg 2 eesmärgiks on kohustada isikuid kasutama oma õigusi viisil, mis austaks teiste isikute õigusi ja vabadusi.[14] Kui seda kohustust ei täideta, siis on riigil õigus ja kohustus sellele reageerida.
Riigi sellekohane kohustus tuleneb põhiseaduse paragrahvidest 13 ja 14, mis annab igaühele õiguse riigi kaitsele; ning sellest tulenevalt kohustab riiki ja kohalikku omavalitsust isikute õigusi ja vabadusi tagama. Need sätted kohustavad riiki (ja kohalikku omavalitsust) aktiivsele tegevusele “kaitsta igaüht teiste isikute … sekkuva tegevuse eest”.[15] Riik peab aktiivselt kohaldama seadusest tulenevaid nõudeid, aga samas ka tõlgendama seadusnorme “põhiõiguste valguses”.[16] Seega ei tohi seadust kohaldada üksnes automaatselt, vaid jälgima ka, et konkreetses situatsioonis oleks asjakohase normi kohaldamine kooskõlas põhiseadusega tagatud inimõiguste ja -vabadustega.
Kui tekib olukord, kus seadusnormi kohaldamine toob kaasa kellegi inimõiguse piiramise, on riigil kohustus leida erinevate huvide vahel tasakaal.[17] Selle eesmärgiks on leida lahendus, mis võimalikult vähe piiraks kõikide asjaosaliste õigusi ning mis täidaks maksimaalselt eesmärki, mida konkreetne põhiõigus või -vabadus silmas peab.
Tsirkuse Tuuri ja loomakaitsjate vahelise jõukatsumise tulemuseks oli kogunemisvabaduse mõtte moonutamine omakasu eesmärgil. Tsirkuse Tuuriga seotud isikud, kes pseudo-demonstratsiooni taga olid, kuritarvitasid oma õigusi ja vabadusi. Seda näitavad nende sõnavõtud erinevates meedia-allikates.[18] Nad lasid registreerida avaliku koosoleku taimede kaitseks mitte selleks, et avalikku koosolekut korraldada, vaid, et takistada loomakaitsjaid avalikku koosolekut korraldamast. Seega rikkusid need isikud põhiseadusega neile pandud kohustust austada ja arvestada teiste isikute õigustega (§19 lg 2).
Kas riigil tekkis sellise asjade käiguga seoses mingeid kohustusi? Põhiseaduse kohaselt tekkis riigil kaitsekohustus loomakaitsjate kogunemisvabaduse tagamiseks (§13 ja 14). Saades teada Tsirkuse Tuuriga seotud isikute tagamõttest, oleks riik pidanud kohe midagi ette võtma. Selles osas oleksid loomakaitsjad võinud asjade käiku kiirendada, andes kohalikule omavalitsusele teada, et oli registreeritud avalik koosolek, mis läheb vastuollu põhiseadusega. Siinkohal oleks kohalik omavalitsus pidanud tegema kaalutletud otsuse isikute huvide vahel ning sellest tulenevalt käituma. Võimalikuks lahendiks oleks olnud läbirääkimised kahe vastandliku avaliku koosoleku läbiviijatega.
2008. aasta keskpaigast jõustunud avaliku koosoleku muudatuste kohaselt ei ole kohalikul omavalitsusel enam absoluutset kohustust keelata koosolek, kui see läheb avaliku koosoleku seaduse sätetega vastuollu. Muudatuste põhjendustes rõhutati reeglistiku pehmendamist, mille kohaselt jäeti ametnikele teatud kaalutlusulatus ja võimalus korraldajatele konkreetseid ettepanekuid teha (§8). Käesoleval juhul tegi kohalik omavalitsus otsuse, mis ignoreeris talle antud kaalutlusulatust ning tegi automaatse otsuse hiljem esitatud avaliku koosoleku teate mitteregistreerimise kohta. Samas, põhiseaduse kohaselt peab kohalik omavalitsus lähtuma seaduse tõlgendamisel isikute põhiõigustest ning nende kollisiooni puhul üritama tasakaalustada erinevad huvid viisil, mis tagaks võimalikult suures ulatuses kõikide isikute õiguste realiseerimise.
Kohalik omavalitsus jättis täitmata talle põhiseadusega antud kohustuse. Selle tulemusel jäid oma inimõigusi ja -vabadusi eesmärgipäraselt kasutada soovinud isikud sellest võimalusest ilma. Samas lubati pidada avalikku koosolekut isikutel, kes seda kunagi teha ei kavatsenud. Kohalik omavalitsus oleks pidanud teadma selle põhiseadusevastasusest (kui mitte esimesel korral, 2008. aastal, siis teisel korral 2009. aastal, mil Tsirkuse Tuuriga seotud isikud oma käitumismudelit kordasid ning sellest meedia kaudu eelnevalt ka avalikkust teavitasid). Seega rikkus kohalik omavalitsus talle põhiseadusega pandud kaitsekohustust ning loomakaitsjatel, kelle avalik koosolek jäi registreerimata, tekkis õigus nõuda kaitsekohustuse täitmist.
Avalike koosolekute korraldamine on viimaste muudatustega tunduvalt lihtsustatud ning seaduse tekstile ei ole suuremaid etteheiteid. Samas on jätkuvalt problemaatiline seaduse rakendamine, mida näitlikustab nn Tsirkuse Tuuri intsident. Oluliseks tuleb pidada ametnike teadlikkuse tõstmist avaliku koosoleku läbiviimise nüansside osas.
[1] Euroopa inimõiguste kohus, Handyside vs Ühendkuningriigid (7. detsember 1976), ¶ 49.
[2] Eesti Vabariigi põhiseadus (RT 1992, 26, 349; RT I 2007, 33, 210).
[3] Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsioon, vastu võetud 1950, jõustunud 1953, jõustunud Eesti suhtes 1996.
[4] Kodaniku ja poliitiliste õiguste pakt, vastu võetud 1966, jõustunud 1976, jõustunud Eesti suhtes 1992.
[5] Avaliku koosoleku seadus (RT I 1997, 30, 472; RT I 2009, 62, 405).
[6] Ken-Marti Vaher, XI Riigikogu stenogramm, III istungjärk, 4.06.2008 kell 14:50.
[7] Ken-Marti Vaher, XI Riigikogu stenogramm, III istungjärk, 4.06.2008 kell 14:50. Ka Silver Meikari põhjendus eelnõu §4 p 2 muutmiseks. – Eelnõu teine lugemine, 222 SE II, Muudatusettepanekute loetelu politseiseaduse ja sellega seonduvate seaduste muutmise seaduse eelnõule (04.06.2008), p 11.
[8] Silver Meikar, XI Riigikogu stenogramm, III istungjärk, 4.06.2008 kell 14:50.
[9] Hädaolukorra seadus (RT I 2009, 39, 262; RT I 2009, 62, 405).
[10] Merilin Kruuse, “Loomakaitsjad korraldavad tsirkusevastaseid meeleavaldusi”, epl.ee, 03.07.08, saadaval aadressil: http://www.epl.ee/artikkel/434428 (05.03.2010); Kerttu Kaldoja, “Loomaõiguslased jätkavad tsirkusevastaste meeleavaldustega”, epl.ee, 05.07.08, saadaval aadressil: http://maja.epl.ee/artikkel/434602 (05.03.2010); Ott Heinapuu, “Loomaõiguslased avaldavad Tallinnas meelt metsloomade kasutamise vastu tsirkuses”, epl.ee, 16.05.09, saadaval aadressil: http://www.epl.ee/artikkel/468722 (05.03.2010).
[11] Kertu Kalmus, “Politsei sekkus Hiiumaal toimunud loomaõiguslaste meeleavaldusse”, epl.ee, 25.07.08, saadaval aadressil: http://www.epl.ee/artikkel/436509 (05.03.2010); Kerttu Kaldoja, “Tsirkuse Tuur blokeerib loomakaitsjate meeleavaldusi”, epl.ee, 19.09.09, saadaval aadressil: http://www.epl.ee/artikkel/478301 (05.03.2010); Martti Kass, “Loomakaitsjaid tõrjuv Viikna hakkas taimekaitsjaks”, Postimees.ee, 21.09.09, saadaval aadressil: http://www.postimees.ee/?id=166165 (05.03.2010); samuti vt: http://www.suvetuurid.ee/taimedenimel/ (05.03.2010).
[12] Tarlach McGonagle, The Potential for Practice of an Intangible Idea, 13 Media Law and Policy 28, lk 38. Nt Euroopa inimõiguste konventsioon (Artikkel 17), EL põhiõiguste harta, Euroopa Liidu Teataja 303, 14/12/2007, lk 1-16 (art 54), kodaniku ja poliitiliste õiguste pakt (art 5(1)).
[13] Vt nt Euroopa inimõiguste kohus, Norwood vs Ühendkuningriigid (16. november 2004); Euroopa inimõiguste kohus, W.P. ja teised vs Poola (2. september 2004); Euroopa inimõiguste kohus, Gustafsson vs Rootsi (25. aprill 1996).
[14] Seda sätet on lahanud ka Riigikohus: “Mistahes põhiõiguse kasutamisele seab piirid PS §19 lg 2, mille kohaselt peab igaüks oma õiguste ja vabaduste ning kohustuste täitmisel austama ja arvestama teiste inimeste õigusi ja vabadusi ning järgima seadust” – Riigikohtu erikogu, 3-2-1-99-97 (1.12.1997).
[15] Taavi Annus, Riigiõigus, Juura 2006, lk 223; Rait Maruste, Konstitutsionalism ning põhiõiguste ja -vabaduste kaitse, Juura 2004, lk 295.
[16] Annus (viide 74), lk 223.
[17] Annus (viide 74), lk 235-236; ka Eesti Vabariigi põhiseadus, kommenteeritud väljaanne (teine, täiendatud väljaanne), Juura 2008, lk 129.
[18] Kaldoja (viide 70); Kass (viide 70).


Peeter Kangro kaebuse läbivaatamine – Riigi Teataja
Peeter Kangro kaebuse läbivaatamine
Väljaandja:Vabariigi ValimiskomisjonAkti liik:otsusTeksti liik:algtekstJõustumise kp:20.09.2013Avaldamismärge:RT III, 26.09.2013, 2
Peeter Kangro kaebuse läbivaatamineVastu võetud 20.09.2013 nr 20Kaebuse asjaolud ja menetluse käik
Teet Raatsin esitas 10. septembril 2013 Tartu Linna Valimiskomisjonile registreerimiseks üksikkandidaat Peeter Kangro kandideerimisdokumendid. Tartu Linna Valimiskomisjon kontrollis Peeter Kangro kandideerimisdokumente ja tuvastas järgmised puudused:
1) Peeter Kangro kandideerimisavaldus ja kandidaadi ankeet on allkirjastatud Teet Raatsini poolt;
2) Teet Raatsinil puudub Peeter Kangro üksikkandidaadina registreerimiseks sellekohane volikiri;
3) Peeter Kangro püsiv elukoht ei asu Eesti rahvastikuregistri andmetel Tartu linnas;
4) Peeter Kangro on kohtu poolt süüdi mõistetud kuriteos ja kannab vanglakaristust.
Tartu Linna Valimiskomisjon tegi 11.09.2013 Teet Raatsinile ettepaneku esitada valimiskomisjonile puuduolevad kandideerimisdokumendid (Peeter Kangro volikiri ja Peeter Kangro poolt allkirjastatud kandideerimisavaldus ning kandidaadi ankeet). Teet Raatsin esitas nimetatud dokumendid kohaliku omavalitsuse volikogu valimise seaduse § 36 lõikes 6 nimetatud tähtaja jooksul 12.09.2013.
Ühtlasi esitas Teet Raatsin Peeter Kangro nimel läbi Tartu Linna Valimiskomisjoni 10.09.2013 Vabariigi Valimiskomisjonile taotluse jätta kohaldamata siseriikliku KOVVS sätted, mis keelavad vangistust kandvatel isikutel valimistel kandideerida ning kanda Peeter Kangro üksikkandidaadina 20.10.2013 toimuvate kohaliku omavalitsuse volikogu valimiste nimekirja. Nimetatud taotlusele vastas Vabariigi Valimiskomisjoni esimees Alo Heinsalu oma 13.09.2013 kirjaga nr 22-7/13-14/3, milles teavitas taotlejat sellest, et valimiskomisjonidel tuleb oma tegevuses lähtuda seadustest ning Vabariigi Valimiskomisjoni pädevuses ei ole otsustada kehtivate siseriiklike seaduste võimaliku mittekohaldamise üle. Samuti tuleb Tartu linnas kandideerida soovivatel isikutel pöörduda enda registreerimiseks Tartu Linna Valimiskomisjoni poole, kuna vastavalt KOVVS §-le 37 on see valla või linna valimiskomisjoni pädevuses.
Tartu Linna Valimiskomisjon jättis oma 13.09.2013 aasta otsusega nr 20 Peeter Kangro üksikkandidaadina registreerimata. Põhiseaduse § 156 lõike 2 kohaselt on hääleõiguslikud seaduses ettenähtud tingimustel selle kohaliku omavalitsuse maa-alal püsivalt elavad isikud, kes on vähemalt kaheksateist aastat vanad. Hääleõigus hõlmab hääletamisõigust ja kandideerimisõigust, seega valla või linna territooriumil püsivalt elamise nõue on nii aktiivse kui passiivse valimisõiguse tingimuseks. KOVVS § 5 lõige 5 sätestab kandideerimisõiguslikkuse tingimustena, et 1) valija peab olema hääleõiguslik, 2) tema püsiv elukoht peab hiljemalt valimisaasta 1. augustil asuma vastavas vallas või linnas. KOVVS § 5 lõikes 5 sätestatud vallas püsivalt elamise aja nõude näol on tegemist nn paiksustsensusega, s.t isik peab kandideerimisõiguse omandamiseks olema elanud vallas või linnas teatud ajavahemiku.
Kuna Peeter Kangro püsiv elukoht asus Eesti rahvastikuregistri andmetel 1.08.2013 seisuga Jõgeva maakonnas Põltsamaa vallas, on Tartu Linna Valimiskomisjon seisukohal, et KOVVS § 5 lõikes 5 sätestatud püsiva elukoha nõuet arvestades ei ole Peeter Kangro 20.10.2013 toimuvatel Tartu Linnavolikogu valimistel kandideerimisõiguslik.
KOVVS § 5 lg 6 sätestab, et volikogu liikmeks ei või kandideerida isik, kes on kohtu poolt süüdi mõistetud kuriteos ja kannab vanglakaristust. Kuna Peeter Kangro on kohtu poolt süüdi mõistetud kuriteos ja kannab vanglakaristust, ei ole Peeter Kangro KOVVS § 5 lõikes 6 sätestatud kandideerimise keeldu arvestades 20.10.2013 toimuvatel Tartu Linnavolikogu valimistel kandideerimisõiguslik.
16.09.2013 esitas Teet Raatsin Tartu Linna Valimiskomisjoni kaudu Peeter Kangro nimel kaebuse Vabariigi Valimiskomisjonile, milles taotles Tartu Linna Valimiskomisjoni 13.09.2013 otsuse nr 20 tühistamist. Lisaks taotletakse Vabariigi Valimiskomisjonilt läbi Tartu Linna Valimiskomisjoni Peeter Kangro kandmist üksikkandidaadina 20.10.2013 toimuvatele kohaliku omavalitsuse volikogu valimiste üksikkandidaatide nimekirja. Tartu Linna Valimiskomisjon edastas nimetatud kaebuse Vabariigi Valimiskomisjonile 18.09.2013.
Kaebusele lisas Teet Raatsin volikirja, millega Peeter Kangro volitas teda esitama üksikkandidaadi registreerimise avaldust Tartu linna valimisringkonnas nr 1. Kaebuse kohaselt ei nõustu Peeter Kangro Tartu Linna Valimiskomisjoni otsusega alljärgnevatel põhjustel.
Peeter Kangro viibib (elab) püsivalt juba rohkem kui 5 aastat Tartus, aadressil Turu 56, kus asub Tartu vangla. Kõik riigiasutused suhtlevad temaga seda tema tegelikku, mitte formaalset (rahvastikuregistri järgset) aadressi silmas pidades. Ilmselgelt on KOVVS § 5 lg-s 5 sätestatud klausli mõte takistada kandidaatidel kandideerida korraga mitmes erinevas omavalitsuses. Samas peab isikutel säilima aga võimalus kandideerida just selles omavalitsuses, kus on nende tegelik elukoht ja mille arengusse nad soovivad sellest tulenevalt panustada. Kuna Peeter Kangro viibib Tartu vanglas, kes keeldub talle andmast sissekirjutust, tuleb jätta kohaldamata KOVVS § 5 lõikes 5 sätestatud piirang. Samuti leiab Peeter Kangro, et KOVVS § 5 lõige 6 on vastuolus Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooni 1. protokolli artikliga 3 ning seda täpsustavate Euroopa Inimõiguste Kohtu kohtulahenditega, ÜRO kodaniku- ja poliitiliste õiguste rahvusvahelise pakti artikliga 25, Euroopa Nõukogu Veneetsia Komisjoni heade tavade koodeksiga valimisküsimustes ning Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklitega 39 ja 40 selles osas, et Eesti Vabariigis kohtu poolt süüdi mõistetud ja vanglakaristust kandvad isikud ei saa kohaliku omavalitsuse volikogu valimistel kandideerida. Kaebaja leiab, et põhiseaduse § 123 kohaselt kohaldatakse siseriikliku ja rahvusvahelise õiguse vastuolu korral rahvusvahelise õiguse sätteid. Seetõttu on vangide kandideerimiskeeld vastuolus ka põhiseadusega. Euroopa Inimõiguste Kohtu kohtupraktika loob olukorra, kus siseriiklik seadus võib küll kehtida, kuid ei ole täitmiseks kohustuslik. Kui seda aga täidetakse, kaasneb sellega koheselt seadusele allutatud isikute Konventsioonis kaitstud õiguste rikkumine. Tartu Linna Valimiskomisjoni selgitus
Tartu Linna Valimiskomisjon jääb 18.09.2013 selgituses oma 13.09.2013 otsuses toodud seisukohtade juurde ning leiab, et kaebus tuleks jätta rahuldamata. Esitatud kaebuse osas leiab Tartu Linna Valimiskomisjon, et Teet Raatsini poolt Peeter Kangro nimel esitatud kaebus ei vasta KOVVS § 63 lg 2 nõuetele. Viidatud sätte kohaselt kirjutab kaebusele alla selle esitaja, erakonna või valimisliidu kaebusele kirjutab alla erakonna või valimisliidu volitatud esindaja. Teet Raatsini esitatud volikirjast ja KOVVS-st ei tulene, et nimetatud volikiri annaks Teet Raatsinile volituse Peeter Kangro nimel kõnealuse kaebuse esitamiseks. Tartu Linna Valimiskomisjon selgitab, et kuna Peeter Kangro kandideerimisdokumentides ilmnes püsiva elukoha andmete viga, mida polnud võimalik parandada ning kuna ilmnes et Peeter Kangro on kohtu poolt süüdi mõistetud kuriteos ja kannab vanglakaristust ning nimetatud olukorda polnud võimalik muuta, ei tehtud Teet Raatsinile KOVVS § 36 lõike 6 kohast ettepanekut nimetatud vigade parandamiseks.
Tartu Linna Valimiskomisjoni hinnangul on kaebuses esitatud seisukoht Peeter Kangro püsiva elukoha määratlemise osas väär. KOVVS § 5 lõike 5 kohaselt tuleb kandideerimisõiguse määratlemisel lähtuda KOVVS § 5 lõikes 1 toodud püsiva elukoha definitsioonist.
Samuti on väär esitatud seisukoht, nagu oleks Tartu Linna Valimiskomisjon pidanud jätma kohaldamata siseriikliku KOVVS-i sätted, mis keelavad vangistust kandvatel isikutel kandideerida. Eesti Vabariigi põhiseaduse § 3 lõikest 1 tuleneb kohustus teostada riigivõimu seaduse alusel ning Tartu Linna Valimiskomisjon saab oma tegevuses lähtuda vaid kehtivatest seadustest ning tema pädevuses pole hinnata KOVVS-i vastavust põhiseadusele ja Riigikogu poolt ratifitseeritud välislepingutele ega otsustada võimaliku vastuolu korral KOVVS-i kohaldamata jätmist.
2. Kaebuse Vabariigi Valimiskomisjonile on esitanud Teet Raatsin kui Peeter Kangro volitatud esindaja. Teet Raatsinit teavitati 18.09.2013 kirjaga vajadusest täpsustada talle antud volituste ulatust. Teet Raatsin esitas 20.09.2013 Vabariigi Valimiskomisjonile uue volituse, mille kohaselt Peeter Kangro volitab teda esindama end 2013. a oktoobris toimuvate valimistega seotud küsimustes, sealhulgas kaebemenetlustes valimiskomisjonides, kohtutes ja Euroopa Inimõiguste Kohtus.
3. Seetõttu leiab Vabariigi Valimiskomisjon, et Peeter Kangro kaebus tema üksikkandidaadina registreerimata jätmise kohta tuleb tulenevalt KOVVS § 65 lõikest 1 läbi vaadata.
4. Vabariigi Valimiskomisjon nõustub Tartu Linna Valimiskomisjoni 13.09.2013 otsuses nr 20 toodud põhjendustega Peeter Kangro registreerimata jätmiseks kandideerimisõiguse puudumise tõttu.
5. KOVVS § 5 lõike 5 kohaselt tuleb kandideerimisõiguse määratlemisel lähtuda KOVVS § 5 lõikes 1 toodud püsiva elukoha definitsioonist. KOVVS § 5 lg 1 määratleb isiku püsiva elukohana tema elukoha, mille aadressiandmed on kantud Eesti rahvastikuregistrisse ning ei võimalda isikul või valimiskomisjonil määratleda isiku püsiva elukohana rahvastikuregistrijärgsest elukohast erinevat elukohta. Kuna Peeter Kangro püsiv elukoht ei asu rahvastikuregistri andmetel Tartu linnas, puudub tal kandideerimisõigus 20.10.2013 Tartu Linnavolikogu valimistel.
6. KOVVS § 5 lõige 6 näeb ette, et volikogu liikmeks ei või kandideerida tegevväelane ega isik, kes on kohtu poolt süüdi mõistetud kuriteos ja kannab vanglakaristust. 7. Peeter Kangro on kuriteos süüdi mõistetud ja kannab vanglakaristust Tartu vanglas. Seega ei ole tal võimalik kandideerida 20.10.2013 toimuvatel kohaliku omavalitsuse volikogu valimistel ning Tartu Linna Valimiskomisjon on teda kandidaadina registreerimata jättes järginud KOVVS-i nõudeid.
9. Ülaltoodust tulenevalt jätab Vabariigi Valimiskomisjon Tartu Linna Valimiskomisjoni 13.09.2013 otsuse nr 20 muutmata ning kaebuse selle peale rahuldamata.
Jätta Peeter Kangro kaebus rahuldamata.