Noorte huvihariduse ja huvitegevuse transpordikulude katmise kord – Riigi Teataja
Noorte huvihariduse ja huvitegevuse transpordikulude katmise kord
Noorte huvihariduse ja huvitegevuse transpordikulude katmise kord - sisukord
§ 3 Toetuse maksmise tingimused
§ 6 Taotluste menetlemine, toetuse määramine ja maksmine
§ 7 Toetuse maksmisest keeldumise alused
RT IV, 02.10.2018, 20
Vastu võetud 26.09.2018 nr 29
, rakendatakse alates 1.10.2018
Määrus kehtestatakse kohaliku omavalitsuse korralduse seaduse § 22 lõike 1 punkti 5 ja noorsootöö seaduse § 151 lõigete 1–3 alusel.
(1) Käesolev määrus reguleerib Räpina valla elanikuna rahvastikuregistrisse kantud 7–19-aastaste noorte transpordikulude hüvitamist sõiduks huvikoolidesse ja huviringidesse, et mitmekesistada võimalusi huvihariduses ja -tegevuses ning vähendada noorte arengut takistavaid kitsaskohti.
(2) Toetust eraldatakse valla eelarves selleks ette nähtud vahenditest, mis on eraldatud riigi eelarvest huvihariduse ja huvitegevuse sihtotstarbelise toetusena.
(1) Huviharidus käesoleva korra tähenduses on pikaajaline süsteemne juhendatud tegelemine vaba tahte alusel üldhariduse tasemeõppest ja õppetööst vabal ajal, et omandada süvendatud teadmised ja oskused valitud huvialal. Huviharidust omandatakse huvikoolis, mis on registreeritud Eesti Hariduse Infosüsteemis ja omab koolitusluba.
(2) Huvitegevus käesoleva korra tähenduses on süsteemne juhendatud tegelemine vaba tahte alusel üldhariduse tasemeõppest ja õppetööst vabal ajal, et omandada teadmised ja oskused valitud huvialal. Huvitegevusega tegeletakse huviringides, klubides, stuudiotes vms. Huvitegevuseks ei loeta lühiajalisi kursusi ja tervisesporti.
§ 3. Toetuse maksmise tingimused
(1) Toetust makstakse, kui on täidetud järgmised tingimused:
1) noore rahvastikuregistrijärgne elukoht on Räpina valla haldusterritooriumil ning tema huvialaga tegelemise kohta ei ole korraldatud ühistransporti ajal, mis võimaldaks huviringi või -kooli töös osaleda;
2) huvialaga tegelemise koht asub noore elukohast kaugemal kui kolm kilomeetrit;
3) noore elukohas ei pakuta vastava huvialaga tegelemise võimalust.
(2) Toetust võib eraldada ka juhul, kui noor käib huvikoolis või -ringis teise kohaliku omavalitsuse üksuse territooriumil, tingimusel, et see asub noore elukohale lähemal kui Räpina valla sama huviala pakkuv huvikool või -ring ning sinna ei ole korraldatud ühistransporti ajal, mis võimaldaks huvikooli või -ringi töös osaleda.
Toetuse arvestuse aluseks on noore elukoha ja huvikooli või huviringi toimumiskoha vaheline kaugus vähemalt kolm kilomeetrit. Kaugus kilomeetrites korrutatakse arvuga 2 (edasi-tagasi), seejärel arvuga 0,1 (euro) ning huvikoolides ja huviringides osalemise arvuga (korda kuus).
Toetust taotleb noore seaduslik esindaja, kes esitab vallavalitsusele taotluse neli korda aastas, hiljemalt 20. märtsiks (detsembrist veebruarini kantud transpordikulude eest), 20. juuniks (märtsist maini kantud transpordikulude eest), 20. septembriks (juunist septembrini kantud transpordikulude eest) ja 20. detsembriks (oktoobrist novembrini kantud transpordikulude eest).
§ 6. Taotluste menetlemine, toetuse määramine ja maksmine
(1) Taotlused vaatab läbi vallavalitsuse haridus- ja noorsootööspetsialist, kes teeb otsuse toetuse määramise või määramisest keeldumise kohta 10 tööpäeva jooksul ning teavitab taotlejat määramisest keeldumise korral keeldumise põhjustest.
(2) Toetuse kannab vallavalitsuse finantsosakond taotleja arvelduskontole otsuse tegemise päevast arvates 14 päeva jooksul.
(3) Erijuhtumid ja vaidlused lahendab vallavalitsus.
§ 7. Toetuse maksmisest keeldumise alused
Toetuse maksmisest keeldutakse kui:
1) taotleja ei vasta käesolevas määruses sätestatud tingimustele;
3) taotleja on taotlemisel esitanud teadlikult valeandmeid, mis mõjutavad toetuse andmise otsustamist.
(1) Vallavalitsuse spetsialistil on õigus kontrollida noore osalemist huvikoolis või huviringis.
(2) Vallavalitsuse spetsialistil on õigus küsida taotlejalt täiendavaid andmeid ning kontrollida toetuse sihipärast kasutamist.
(1) Määrust rakendatakse alates 1. oktoobrist 2018.


PS Planet - PS4, PS3, PS Vita • Vaata teemat - PS3 Planet - trofeede jahtimise võistlus 2011
PS3 Planet - trofeede jahtimise võistlus 2011
28 postitust • 3. leht 3-st • 1, 2, 3
Re: PS3 Planet - trofeede jahtimise võistlus 2011
Postitas EstonianBeast » 02 Jaan 2012, 17:21
ImSanderil oli 2 nädalat syncimata ja Raimz tegi NCIS plat + tal oli kah vist syncimata tiba aega, eks me kõik panustasime viimasesse nädalasse üpris palju. Sealt need punktid tulid.
Postitas Raimz » 02 Jaan 2012, 17:25
EstonianBeast kirjutas: ImSanderil oli 2 nädalat syncimata ja Raimz tegi NCIS plat + tal oli kah vist syncimata tiba aega, eks me kõik panustasime viimasesse nädalasse üpris palju. Sealt need punktid tulid.
Taktika Tüüpidel oli hea Poker face ja kui kaartide avamiseks läks oli Pa-Pahh.
Minu pika aegne mitte syncimine siin siiski eriliselt ei määranud ja meeskonna MVP tiitli saab kindlasti endale EstonianBeast.
Postitas ImSander » 02 Jaan 2012, 20:28
Siin oli tähtis ka tiimitöö. Sina küll mitte, kuid mina, estbeast ja seporith laenutasime üksteisele mänge.
Postitas Megabo » 04 Jaan 2012, 01:42
RockCrime-il ei vedanud üldse tiimiga, üksikarvestuses rebis teistest kõvasti ette.
Täitsa lahe oleks kui võidetud tiimi ja üsikarvestuse karikad (kuld, hõbe, pronks) oleks profiilis kajastatud.
Liitunud: 12/5/2010
Postitas zipzic » 04 Jaan 2012, 21:06
AUHINNAD ... AUHINNAD ... Auhinnad ... jagunevad järgmiselt:
Esimene koht: Tiim 2
- Battlefield 3 - zipzic - TALLINN
- Assassins Creed Revelations - ImSander - Postiga
- Uncharted 3 - EstonianBeast - Postiga
- ICO & Shadow of Colossus - seporith - TALLINN
- GoW Collection vol II - Raimz - Postiga
Teine koht: Tiim 4
Megabo - Tomb Raider Trilogy - Postiga
EstHorde - Exclusive Deus Ex Steelbook karp - Postiga
Aise - Exclusive Deus Ex Steelbook karp
Swichpin - Move Mind Benders - TALLINN
SanDuuu - Dancestar Party - TALLINN
Kolmas koht: Tiim 3
Rockcrime - Joypad kit ja Deus Ex karp - Postiga
killerbeast - Joypad kit ja F1 plakat - Post
Tom-D - Joypad kit
Kaurp - Joypad kit
Karl - Joypad kit ja Deus Ex karp ja F1 plakat - Post
Kolm parimat isikut:
- GoW Collection 2 - EstonianBeast Postiga
- Sonic Generations - Megabo - Postiga
- Uncharted 3 - RockCrime - Postiga
Lohutusauhinnad: jagamiseks kõikide teiste vahel:
- Heroes särk + Mälupulk - Latency666 - TALLINN
- Deus Ex karp - NorN
- PS3 mäng Carnival Island - Pets2
- PS3 mäng Eyepet & Friends - Sarvik1234_ - Postiga
- PS3 mäng Move mind Benders - Rakzcs
- PS3 mäng Move mind Benders - Sackboy4g - TALLINN
- PC mäng Franter: Väljavalitu - Hydrausticus
Auhinnad tuleb tiimi siseselt ise ära jagada, see kuidas seda teete on Teie otsustada!
Kolm parimat jagavad samuti omavahel 3 mängu ära, esimesena valib RockCrime siis EstonianBeast ja Megabo.
Lohutusauhinnad lähevad loosimisse ülejäänud tiimide vahel!
Kui nänn jagatud siis paneb meeskonna üks liige mulle PM'i kirja - kellele ja mis asi läheb!
Postitas Tom-D » 04 Jaan 2012, 21:12
Kõik ülejäänud 20 osalejat kes te midagi ei võitnud, teie nimed on mul juba paberitele pandud, kokku volditud ja lähevad varsti loosikorvi.
EDIT: Lohutusauhindade loosimine on läbi viidud ja võitjaiks osutusid järgmised isikud:
Heroes särk + Mälupulk - Latency666
Deus Ex karp - NorN
PS3 mäng Carnival Island - Pets2
PS3 mäng Eyepet & Friends - Sarvik1234_
PS3 mäng Move mind Benders - Rakzcs
PS3 mäng Move mind Benders - Sackboy4g
PC mäng Franter: Väljavalitu - Hydrausticus
Kui on keegi, kes mingi ime läbi ei taha oma auhinda või soovib sellest loobuda siis andke teada, loosime selle järgmisele.
Palju, palju õnne kõigile võitjatele, kohtume uuesti sügisel, mil toimub juba järgmine (loodetavasti veel võimsam) trofeevõistlus!
Latency666, Megabo
Postitas Tom-D » 05 Jaan 2012, 09:44
Kes on juba oma auhinna teada saanud siis andke palun kindlasti teada mil viisil seda kätte soovite saada. Kuna ise tallinna inimene ei ole siis lähevad pealinna rahva asjad zipzic-u kätte ja temaga saate kokku leppida kuidas need kätte saate, ennem oleks aga vaja teada kelle asjad tema kätte andma pean. Postiga tahtjatel tuleb postikulu ise tasuda, selle saab juba minuga läbi rääkida.
Postitas Tom-D » 18 Jaan 2012, 11:12
NorN, Rakzcs, Hydrausticus ja Karl - Palun andke teada mismoodi te oma auhindu soovite kätte saada.


§ 4 Võimu üleandmine ja vastuvõtmine
§ 13 Kaitseväelase lähetamine rahvusvahelise organisatsiooni ja rahvusvahelise sõjalise peakorteri juurde
§ 16 Välisriikide relvajõudude Eesti Vabariiki saabumise, Eesti Vabariigis viibimise ja Eesti Vabariigist lahkumise kord
§ 21 Elamisluba ja tööluba
§ 29 Lennundusseaduse muutmine
§ 30 Riigipiiri seaduse muutmine
§ 31 Eesti riigi rahvusvaheliste kohustuste täitmisel kaitseväe kasutamise seaduse kehtetuks tunnistamine
26.02.2003 otsus nr 376
§ 4. Võimu üleandmine ja vastuvõtmine
Eesti Vabariigi rahvusvahelises sõjalises koostöös osalemiseks võib kaitseväe juhataja (sõjaajal kaitseväe ülemjuhataja) Vabariigi Valitsuse kehtestatud korras anda osa oma võimust üle teise riigi või rahvusvahelise organisatsiooni käsuõigusega ülemale ning ta võib võtta vastu osa teise riigi või rahvusvahelise organisatsiooni käsuõigusega ülema võimust.
(1) Kooskõlas Eesti Vabariigi õigusaktidega ning rahvusvahelise õiguse üldtunnustatud põhimõtete ja normidega võib kaitseväe üksusi anda rahvusvahelise organisatsiooni või teise riigi relvajõudude kasutusse või moodustada Eesti Vabariigi ja välisriigi või rahvusvahelise organisatsiooni ühisüksuse (edaspidi ühisüksus ).
(2) Käesoleva paragrahvi lõike 1 punktis 1 või 2 sätestatud alusel annab kaitseväeüksusele korralduse alustada osalemist ning lõpetada osalemine kollektiivse enesekaitse operatsioonis Vabariigi Valitsus kaitseministri ettepanekul.
(1) Käesoleva seaduse § 6 punktis 2 nimetatud operatsioonis kaitseväe kasutamise otsustab Riigikogu igal üksikul juhul eraldi, kui välislepingus ei ole ette nähtud teisiti.
(2) Vabariigi Valitsus annab kaitseministri ettepanekul Riigikogu sellekohase otsuse või välislepingu alusel kaitseväeüksusele korralduse alustada osalemist ning lõpetada osalemine käesoleva seaduse § 6 punktis 2 nimetatud operatsioonis.
(4) Käesoleva seaduse § 6 punktis 2 nimetatud ülesandeid täitva kaitseväeüksuse teenistuses olevale isikule antakse kaitseväeteenistuse seaduses (RT I 2000, 28, 167; 2001, 34, 190; 47, 260; 58, 353; 97, 604; 100, 648; 2002, 61, 375; 63, 387; 110, 656 ja 660; 2003, 4, 22) nimetatud sotsiaalsed tagatised, kui käesolevas seaduses või välislepingus ei ole ette nähtud teisiti. Asjaomase ministri otsuse alusel võib nimetatud üksuses teeniva kaitseväelase kasuks sõlmida kindlustuslepingu, millega tagatakse lisahüvitise maksmine tema surma või tervisekahjustuse korral.
(5) Käesolevat paragrahvi ei kohaldata julgeolekuasutuste seaduse (RT I 2001, 7, 17; 2002, 61, 375) §-des 6 ja 7 nimetatud ülesannete täitmisele.
(1) Kaitseväe osalemise rahvusvahelises sõjalises õppuses otsustab kaitseminister kaitseväe juhataja ettepanekul.
(2) Erandjuhul võib kaitseväe osalemise rahvusvahelises sõjalises õppuses otsustada Vabariigi Valitsus kaitseministri ettepanekul.
(2) Erandjuhul võib muu valitsusasutuse osalemise rahvusvahelises sõjalises õppuses otsustada Vabariigi Valitsus asjaomase ministri ja kaitseministri kooskõlastatud ettepaneku alusel.
§ 13. Kaitseväelase lähetamine rahvusvahelise organisatsiooni ja rahvusvahelise sõjalise peakorteri juurde
Rahvusvahelise organisatsiooni või rahvusvahelise sõjalise peakorteri juurde kaitseväelase lähetamise korra kehtestab kaitseminister.
§ 16. Välisriikide relvajõudude Eesti Vabariiki saabumise, Eesti Vabariigis viibimise ja Eesti Vabariigist lahkumise kord
(1) Välisriigi relvajõudude saabumise, viibimise ja lahkumise kord sätestatakse seadusega ja seaduse alusel antavate õigusaktidega.
(2) Välisriigi relvajõudude Eesti Vabariiki saabumiseks on vaja pädeva asutuse luba. Loa võib anda kas üheks või mitmeks korraks.
(3) Käesoleva seaduse tähenduses kuuluvad välisriikide relvajõudude koosseisu ka relvajõudude teenistuses olevad tsiviilisikud, kes on saabunud koos relvajõududega.
(4) Käesoleva seaduse § 14 punktides 3–6 sätestatud alustel välisriigi relvajõudude Eesti Vabariiki saabumise ja Eestist lahkumise korra kinnitab Vabariigi Valitsus.
(1) Eesti Vabariigi territooriumil korraldatavas rahvusvahelises sõjalises õppuses osalemiseks välisriigi relvajõudude ajutise viibimise loa andmise otsustab kaitseminister.
(2) Erandjuhul võib välisriigi relvajõudude ajutise viibimise loa anda Vabariigi Valitsus kaitseministri ettepanekul.
(3) Kaitsekoostööprojekti elluviimiseks välisriigi relvajõududele Eesti Vabariigi territooriumil viibimise loa andmise otsustab kaitseminister või kaitseministri volitatud ametiisik.
(2) Kui Eesti Vabariik ja asjaomane välisriik on kollektiivse enesekaitse põhimõtet sisaldava lepingu osapooled, otsustab relvajõududele transiidiloa andmise kaitseminister.
1) kaitseminister käskkirjaga, kui üksuse isikkoosseisus on kuni 2000 liiget;
(4) Käesoleva paragrahvi lõikes 2 sätestatud korral võib erandjuhul välisriigi relvajõududele transiidiloa andmise otsustada Vabariigi Valitsus kaitseministri ettepaneku alusel.
(1) Välisriigi sõjalaevade Eesti Vabariigi territoriaal- või sisevetesse sisenemise loa ning välisriigi relvajõudude ja eriotstarbelise õhusõiduki Eesti Vabariigi õhuruumi sisenemise, Eesti Vabariigi territooriumil maandumise või üle territooriumi lendamise loa annab kaitseminister või tema volitatud ametiisik, kui seadusega või Vabariigi Valitsuse õigusaktiga ei ole ette nähtud teisiti.
(2) Välisriigi sõjalaeva Eesti Vabariigi territoriaal- või sisevetesse sisenemise loa ning välisriigi relvajõudude ja eriotstarbelise õhusõiduki Eesti Vabariigi õhuruumi sisenemise, Eesti Vabariigi territooriumil maandumise või üle territooriumi lendamise loa andmise korra kehtestab Vabariigi Valitsus kaitseministri ettepanekul.
§ 21. Elamisluba ja tööluba
Käesoleva seadusega ettenähtud korras ja eesmärkidel Eesti Vabariigi territooriumil viibivate välisriigi relvajõudude koosseisu kuuluvad isikud ning nende ülalpeetavad ei pea taotlema elamis- ega tööluba.
(4) Vägede staatuse lepingu kohaldamist hõlbustavate ametkondlike lepete sõlmimist korraldab kaitseminister.
(2) Käesolevas seaduses välisriigi relvajõudude kohta sätestatud korda kohaldatakse ka rahvusvaheliste sõjaliste peakorterite, nende personaliliikmete ja viimaste ülalpeetavate suhtes, kui see tuleneb rahvusvahelisest lepingust, mille osapooleks on Eesti Vabariik.
(1) Rahvusvahelises sõjalises koostöös tekitatud lepinguvälise kahjunõude menetlemise, kompenseerimise ning kahjuhüvitisest loobumise korra kehtestab Vabariigi Valitsus kaitseministri ettepanekul.
(2) Käesolevat paragrahvi ei kohaldata käesoleva seaduse § 6 punktis 1 nimetatud rahvusvahelise sõjalise koostöö vormide suhtes.
Käesolevas seaduses sätestatud alustel ja korras Eesti Vabariigi territooriumil viibivate välisriigi relvajõudude mootorsõiduk, mis on selles riigis registreeritud ning kannab selles riigis väljastatud registreerimismärki, on Eesti Autoregistrikeskuses registreerimisest vabastatud.
§ 29. Lennundusseaduse muutmine
Lennundusseaduse (RT I 1999, 26, 376; 2001, 87, 525; 2002, 47, 297; 61, 375; 63, 387) § 4 lõige 5 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« (5) Välisriigi relvajõudude ja eriotstarbelise õhusõiduki Eesti õhuruumi sisenemine ja Eesti Vabariigi õhuruumist väljumine otsustatakse rahvusvahelise sõjalise koostöö seaduses sätestatud alustel.»
§ 30. Riigipiiri seaduse muutmine
Riigipiiri seaduses (RT I 1994, 54, 902; 1997, 77, 1315; 1999, 25, 365; 2000, 86, 550; 2001, 23, 126; 2002, 58, 363; 63, 387; 90, 516; 102, 599) tehakse järgmised muudatused:
1) paragrahvi 141 lõikest 1 jäetakse välja sõnad «, samuti välisriigi sõjalaeva»;
2) paragrahvi 141 täiendatakse lõikega 5 järgmises sõnastuses:« (5) Välisriigi sõjalaeva Eesti territoriaal- või sisevetesse sisenemise suhtes kohaldatakse rahvusvahelise sõjalise koostöö seadust.»
§ 31. Eesti riigi rahvusvaheliste kohustuste täitmisel kaitseväe kasutamise seaduse kehtetuks tunnistamine
Eesti riigi rahvusvaheliste kohustuste täitmisel kaitseväe kasutamise seadus (RT I 1995, 20, 299; 2002, 110, 656) tunnistatakse kehtetuks.


Karistusseadustiku § 141 lg 2 põhiseaduslikkuse kontroll osas, milles see sätestab vägistamise eest raskendavatel asjaoludel sanktsiooni alammäärana kuueaastase vangistuse – Riigi Teataja
Karistusseadustiku § 141 lg 2 põhiseaduslikkuse kontroll osas, milles see sätestab vägistamise eest raskendavatel asjaoludel sanktsiooni alammäärana kuueaastase vangistuse
RT I, 25.09.2015, 6
Vastu võetud 23.09.2015
3-4-1-13-15
Eesistuja Priit Pikamäe, liikmed Eerik Kergandberg, Saale Laos, Ivo Pilving ja Jüri Põld
Tallinna Ringkonnakohtu X a otsus kriminaalasjas nr X
Tunnistada karistusseadustiku § 141 lg 2 sanktsioon põhiseadusega vastuolus olevaks ja kehtetuks osas, milles see näeb noorema kui kümneaastase lapse suhtes sugulise iseloomuga teo vägivallata toimepanemise eest karistuse alammäärana ette vangistuse 6 aastat.
1. Harju Maakohtu X a otsusega mõisteti X süüdi karistusseadustiku (KarS) § 141 lg 2 p-de 1 ja 6 järgi ning teda karistati kuueaastase vangistusega. X mõisteti süüdi selles, et jaanuarist 2014 kuni 25. märtsini 2014 pani ta korduvalt erinevatel kuupäevadel täpsemalt tuvastamata aegadel käe seitsmeaastase kannatanu aluspükstesse ning katsus ja silitas tema suguelundeid.
Kohus leidis, et X tegevuses esineb mitu koosseisulist kvalifitseerivat tunnust, mis annab aluse hinnata tema süüd suureks. X karistust raskendavaks asjaoluks on KarS § 58 p 4 alusel süüteo toimepanemine isiku suhtes, kes on süüdlasest perekondlikus sõltuvuses. KarS § 57 p 3 alusel on X karistust kergendavaks asjaoluks puhtsüdamlik kahetsus. Arvestades, et X on kriminaal- ja väärteokorras karistamata, mõistis kohus talle KarS § 141 lg 2 sanktsioonis ettenähtud miinimumkaristuse, kuus aastat vangistust.
Kuna kriminaalasja arutati lühimenetluse korras, vähendas kohus mõistetud karistust kriminaalmenetluse seadustiku (KrMS) § 238 lg 2 alusel kolmandiku võrra, s.o nelja aastani.
2. X kaitsja esitas maakohtu otsuse peale apellatsioonkaebuse, milles palus tühistada maakohtu otsuse mõistetud karistuse osas, mõista X-le kergem karistus ning jätta see täielikult või osaliselt tingimisi täitmisele pööramata. Kaitsja taotles KarS § 141 suhtes (alates 23. detsembrist 2013 kehtinud redaktsioonis) põhiseaduslikkuse järelevalve menetluse algatamist vastuolu tõttu põhiseaduse (PS) §-s 12 sätestatud võrdse kohtlemise põhimõttega.
3. Tallinna Ringkonnakohus tühistas X a otsusega maakohtu otsuse osaliselt ja mõistis X KarS § 141 lg 2 punktide 1 ja 6 järgi kolme aasta ja kuue kuu pikkuse vangistuse, mida vähendas KrMS § 238 lg 2 alusel kolmandiku võrra, kahe aasta ja nelja kuuni. Ringkonnakohus tunnistas KarS § 141 lg 2 selles sätestatud sanktsiooni alammäära osas põhiseadusega vastuolus olevaks.
4. Ringkonnakohus leidis, et X-le ei kohaldu KarS § 61 lg 1, mis näeb ette võimaluse erandlike asjaolude esinemisel mõista karistuse alla eriosa normis ettenähtud sanktsiooni alammäära. Apellatsioonkaebuses asuti seisukohale, et tegu, milles maakohus X süüdi mõistis, on olemuselt teiste võimalike sugulise iseloomuga tegude kõrval pigem kerge. Ringkonnakohus leidis, et see ei ole käsitatav erandliku asjaoluna KarS § 61 lg 1 tähenduses – teatud tüüpi tegu, mis vastab süüteokoosseisule, ei saa olla selle koosseisu kontekstis erandlik. Tegu peab olema erandlik võrreldes teiste samalaadsete tegudega, kuid mingeid selliseid asjaolusid praegusel juhul ei esine. Samuti ei tuvastanud ringkonnakohus selliseid erandlikke asjaolusid, mis iseloomustaksid süüdistatava isikut. Seda, et X on varem karistamata, ei lugenud ringkonnakohus asjaoluks, mis tingiks sanktsiooni alammäärast kergema karistuse kohaldamise, sest õiguskuulekas käitumine peaks olema tavapärane, mitte erandlik.
5. Karistust, mis jääb KarS § 141 lg-s 2 sätestatud karistusraamidesse, ei ole võimalik tingimisi täitmisele pööramata jätta KarS § 73 ega § 74 alusel. Riigikohtu kriminaalkolleegiumi praktika kohaselt tuleb nimetatud sätteid tõlgendada nii, et karistusest tingimisi vabastamisel peab tingimisi vabastatu katseaeg olema mõistetud vangistusest pikem (vt nt Riigikohtu kriminaalkolleegiumi 26. novembri 2007. a otsus asjas nr 3-1-1-59-07, p 13). Karistuse tingimisi täitmisele pööramata jätmisel KarS § 73 järgi on katseaja pikkus maksimaalselt viis aastat (KarS § 73 lg 3), KarS § 74 järgi karistuse täitmisele pööramata jätmisel kolm aastat (KarS § 74 lg 3). X-le mõistetud vangistus ületab maksimaalseid katseaegu isegi juhul, kui see pöörataks täitmisele osaliselt (Riigikohtu praktika kohaselt peab vangistuse täitmisele pööratav osa olema lühike, kuudes mõõdetav; vt Riigikohtu kriminaalkolleegiumi 20. veebruari 2007. a otsus asjas nr 3-1-1-99-06). Võimalust jätta karistus täitmisele pööramata ei anna ka asjaolu, et maakohus vähendas X-le mõistetud kuueaastast karistust KarS § 238 lg 2 alusel kolmandiku võrra, s.t nelja aastani, sest katseaeg peab olema pikem mõistetud, s.o vähendamata karistusest.
6. Karistusraamide määratlemisel on seadusandjal suur otsustamisvabadus, kuna need põhinevad ühiskonnas omaksvõetud väärtushinnangutel, mille väljendamiseks on pädev just demokraatlikult legitimeeritud parlament. Ringkonnakohus asus seisukohale, et KarS § 141 lg 2 sanktsiooni alammäär on sellele vaatamata vastuolus PS §-st 11 tuleneva proportsionaalsuse nõudega, kujutades endast PS §-s 20 sätestatud vabaduspõhiõiguse ebaproportsionaalset riivet. Karistuse aluseks on isiku süü. See tähendab, et karistus peab raskuselt vastama toimepandud teo raskusele. KarS § 141 lg 2 ei võimalda ringkonnakohtu hinnangul ilmselgelt mõista karistust, mis vastaks X süüle.
7. Kuueaastane vangistus sanktsiooni alammäärana näitab seda, et tegemist on kuriteoga, mida seadusandja on pidanud eriti raskeks. Samasugune sanktsiooni alammäär on ette nähtud näiteks tapmise (KarS § 113) eest ja narkootilise või psühhotroopse aine suures koguses käitlemise eest juhul, kui see on toime pandud suure varalise kasu saamise eesmärgil (KarS § 184 lg 21). Lisaks on vähemalt kuueaastane vangistus ette nähtud peamiselt riigivastaste või sõjakuritegude puhul.
8. Ringkonnakohus ei sea kahtluse alla seda, et kuueaastane vangistus sanktsiooni alammäärana on põhjendatud tahtevastase suguühte ja sellega raskuselt võrreldava (kannatanu seksuaalset enesemääramisõigust samavõrd rikkuva) muu tahtevastase sugulise iseloomuga teo puhul, kui esinevad ka KarS § 141 lg-s 2 nimetatud kvalifitseerivad tunnused. Ühtki lapseealise vastu toime pandud sugulise iseloomuga tegu ei saa pidada kergeks kuriteoks. X-le süüks pandav tegu ei ole siiski raskuse poolest võrreldav teiste kuritegudega, mille eest on ette nähtud vähemalt kuueaastane vangistus. Teisi karistusseadustiku eriosas nimetatud kuritegusid, mille eest on ette nähtud vähemalt kuueaastane vangistus, iseloomustab kas teo eriline julmus (nt KarS § 97), suure hulga isikute ohtu asetamine (nt KarS § 95, §-d 110–112) või raske tagajärg (nt isiku surm – KarS §-d 113, 96, 1001). Selliste raskeks peetavate kuritegude nagu röövimise (KarS § 200), inimkaubanduse (KarS § 133) või alaealise narkootilise ja psühhotroopse aine ja muu uimastava toimega aine ebaseaduslikule tarvitamisele kallutamise (KarS § 187) kvalifitseeritud koosseisude puhul on sanktsiooni alammäär kolm aastat vangistust.
9. Hindamaks KarS § 141 lg 2 sanktsiooni alammäära raskust, tuleb arvesse võtta ka teiste, X-le etteheidetavale teole olemuselt sarnaste seksuaalkuritegude eest ettenähtavaid sanktsioone. Sellised on ringkonnakohtu hinnangul KarS § 145 (suguühe või muu sugulise iseloomuga tegu lapseealisega) ja KarS § 1451 (alaealiselt seksi ostmine). KarS § 145 lg-s 1 nähakse ette kuni viieaastane vangistus ning lg-s 2, mis sätestab vastutuse teo korduva toimepanemise puhul, kahe- kuni kaheksa-aastane vangistus. KarS § 1451 näeb lg-s 1 ette kuni kolmeaastase vangistuse, lg-s 2 kuni viieaastase vangistuse ning lg-s 3 kahe- kuni kaheksa-aastase vangistuse.
10. Kuigi KarS § 145 näeb ette vastutuse suguühte või muu sugulise iseloomuga teo eest lapseealisega, ei ole X tegu kvalifitseeritav KarS § 145 järgi põhjusel, et KarS § 147 kohaselt loetakse noorem kui kümneaastane isik seksuaalsüütegude mõttes arusaamisvõimetuks. See tähendab, et igasugune alla kümneaastase suhtes toime pandud sugulise iseloomuga tegu loetakse tema tahte vastaseks ning arusaamisvõimetuse tõttu on ka temalt nõusoleku saamise korral tegu eelduslikult ärakasutamisega ja vastav tegu kvalifitseeritakse vägistamisena KarS § 141 järgi. Kuna teo toimepanemine noorema kui kaheksateistkümneaastase isiku suhtes on KarS § 141 lg 2 p 1 kohaselt vägistamise kvalifitseeriv tunnus, on igasugune sugulise iseloomuga tegu alla kümneaastase lapse suhtes alati kvalifitseeritav KarS § 141 teise lõike järgi, sõltumata sellest, kas esineb veel mõni samas lõikes toodud raskendav asjaolu.
11. 23. detsembril 2013 jõustunud muudatustega KarS §-s 141 rõhutati eelnõu seletuskirja järgi seda, et muud isiku tahte vastaselt tema suhtes toime pandud sugulise iseloomuga teod on samavõrd või enamgi kannatanu sugulist vabadust rikkuvad ning talle raskeid tagajärgi põhjustavad kui tahtevastane suguühe. Kuna seadusandjal on ühiskonna väärtushinnangutele ja karistuspoliitilistele eesmärkidele toetudes õigus kuritegude eest ette nähtud sanktsioone oluliselt raskendada, ei tulene uue karistusmäära ebaproportsionaalsus ainuüksi asjaolust, et varem oli samalaadse kuriteo eest ette nähtud kergem karistus. Kohus ei nõustunud ka kaitsja väitega, et KarS § 141 lg 2 on vastuolus õigusloome võrdsuse põhimõttega selle tõttu, et näeb olemuslikult erinevate tegude eest ette sama õigusliku tagajärje. Küsimus võimalikust põhjendamatust ühetaolisest kohtlemisest võiks tekkida, kui karistusena oleks ette nähtud vaid üks kindel vangistuse määr. KarS § 141 lg 2 näeb karistusena ette aga kuue kuni viieteistkümne aasta pikkuse vangistuse.
12. Ringkonnakohus leidis, et kuigi igasugune sugulise iseloomuga tegu lapseealise vastu on taunitav, ei tähenda see, et kõik need teod oleksid omavahel raskuselt võrdsed. KarS § 56 lg 1 kohaselt on karistuse alus isiku süü. See tähendab, et karistus peab arvestama konkreetse teo raskusega, s.t arvesse tuleb võtta seda, kui suur on konkreetse teo ebaõiguse määr. Seega tuleb konkreetsele teole hinnangut andes arvestada sellega, kui intensiivselt see karistusõiguse eriosa normiga kaitstavat õigushüve rikub. Kohtukolleegium ei lugenud kannatanu häbemepiirkonna katsumist või silitamist tema seksuaalset enesemääramisõigust sama intensiivselt rikkuvaks teoks võrreldes suguühtega.
13. 23. detsembril 2013 jõustunud muudatusega laiendati KarS § 141 lg 2 järgi kvalifitseeritavate tegude ringi, hõlmates ka teod, mis oma olemuselt on kannatanu seksuaalset enesemääramisõigust ja tema kehalist puutumatust vähem rikkuvad kui suguühe. Sätte mõlema lõike sanktsioonid jäeti aga muutmata. Muudatuse tegemisel peeti silmas selliseid sugulise iseloomuga tegusid, mille ebaõigusmäär on suur ja mille puhul on seetõttu põhjendatud samasugused sanktsiooniraamid nagu tahtevastase suguühte puhul. Ringkonnakohtu hinnangul jäeti aga tähelepanuta, et muu sugulise iseloomuga teo mõiste on niivõrd avar, et hõlmab ka selliseid tegusid, mis oma ebaõigusmääralt ei ole tahtevastase suguühtega samaväärsed.
14. Kuigi kannatanu suguelundite katsumist ja silitamist tuleb pidada erinevate võimalike sugulise iseloomuga tegude hulgas kergemate hulka kuuluvaks, lähtus ringkonnakohus X-le karistuse mõistmisel sellest, et karistus peab olema raskem kui KarS § 145 lg-s 2 ettenähtud vähemalt kaheaastane vangistus, sest alla kümneaastase suhtes toime pandud sugulise iseloomuga tegu tuleb pidada raskemaks ja X süüd kuriteo toimepanemisel seega suuremaks. Ka arvestas ringkonnakohus seda, et X pani suhteliselt lühikese ajavahemiku (umbes 3 kuu) jooksul kannatanu suhtes sugulise iseloomuga tegusid toime vähemalt neljal korral. Lisaks esineb KarS § 58 p-s 4 nimetatud karistust raskendav asjaolu, milleks on süüteo toimepanemine isiku suhtes, kes on süüdlasest perekondlikus sõltuvuses. Ringkonnakohtu hinnangul on X karistust kergendavaks asjaoluks puhtsüdamlik kahetsus (KarS § 57 p 3). Ringkonnakohus arvestas ka seda, et X on varem nii kriminaal- kui ka väärteokorras karistamata.
15. Eeltoodust lähtuvalt mõistis ringkonnakohus X-le karistuseks kolme aasta ja kuue kuu pikkuse vangistuse. Kuna kriminaalasja arutati lühimenetluses, vähendas kohus mõistetud vangistust KrMS § 238 lg 2 alusel kolmandiku võrra, kahe aasta ja nelja kuuni.
16. Tallinna Ringkonnakohtu otsus jõudis Riigikohtusse 18. märtsil 2015.
17. Õiguskantsler leiab, et vaidlustatud säte ei ole põhiseadusega vastuolus.
17.1. Kui kohus oleks leidnud, et KarS § 141 lg-s 2 sätestatud sanktsiooni alammäär on kooskõlas põhiseadusega, oleks kohus pidanud selle sätte alusel koostoimes KrMS § 238 lg-ga 2 mõistma süüdistatavale vanglakaristuse mitte lühemaks ajaks kui neli aastat. Kohus aga leidis, et KarS § 141 lg-s 2 ette nähtud sanktsiooni alammäär on põhiseadusega vastuolus ja jättis selle kohaldamata. Seega on KarS § 141 lg 2 p-d 1 ja 6 koostoimes KrMS § 238 lg-ga 2 praeguses põhiseaduslikkuse järelevalve asjas asjassepuutuvad normid.
17.2. KarS § 141 lg 2 eesmärk on kaitsta isiku põhiõigust seksuaalsele enesemääramisele, mis on hõlmatud isikupuutumatuse (PS § 20) ja eraelu kaitsega (PS § 26), samuti kaitsta inimese füüsilist ja vaimset tervist (PS § 28). Lapse puhul kaitstakse lisaks tema normaalset arengut, millega riik täidab PS § 27 lg-s 4 nimetatud kohustust kaitsta lapsi.
17.3. Proportsionaalsuse hindamisel tuleb arvestada, et seadusandjal on karistusõigusega kaitstud hüvede määratlemisel ja karistuse piiride kujundamisel avar otsustusruum. Seega on põhiseadusega vastuolus üksnes niisugune materiaalse karistusõiguse säte, mida ei ole kuidagi võimalik põhjendada kaitstava õigushüve väärtusega. Seadusandja on määratlenud lastevastased seksuaalkuriteod eriti rasketeks kuritegudeks, mis on igati põhjendatud. Paigutatuna sama õigushüve kaitsma seatud süüteokoosseisude süsteemi on KarS § 141 lg 2 sanktsiooni alammäär, arvestades õigushüvega kaitstavat sihtgruppi ja teo võimalikke raskeid tagajärgi, proportsioonis teiste sanktsioonimääradega. KarS § 145 (suguühe või muu sugulise iseloomuga tegu lapseealisega) näeb teo korduvuse puhul ette kahe- kuni kaheksa-aastase vangistuse. KarS § 1432 (suguühe või muu sugulise iseloomuga tegu mõjuvõimu kasutades) sätestab korduva kuriteo eest karistusena aga kolme- kuni kaheksa-aastase vangistuse.
17.4. KarS § 141 lg 2 sanktsiooni alammäära mõõdukust hinnates on asjassepuutuv KarS § 61 lg-s 1 sätestatud võimalus kohaldada erandlikke asjaolusid arvestades karistust alla seaduses sätestatud alammäära. Praegusel juhul ei ole välistatud ka KarS § 74 või § 75 kohaldamine (karistusest tingimisi vabastamine süüdlase allutamisega käitumiskontrollile). Samas on ringkonnakohus otsuses õigesti viidanud, et Riigikohtu praktika järgi võib karistuse kandmisest tingimuslik vabastamine üldjuhul kõne alla tulla kergemate süütegude ja lühiajalisemate vangistuste puhul. Riigikohus on teisalt selgitanud, et sõna „üldjuhul” tähendab seda, et tegemist ei ole reegliga, millel puuduksid erandid. Riigikohus on nimelt leidnud, et KarS §-de 73 ja 74 esimestes lõigetes sätestatust ei tulene karistusest tingimusliku vabastamise keeldu ka raskemate kuritegude puhul, kuid seda siiski vaid tingimusel, et selline vabastamine on põhjendatav nii kuriteo toimepanemise asjaolusid kui ka süüdlase isikut iseloomustavatest erandlikest asjaoludest lähtuvalt.
18. Justiitsminister on seisukohal, et KarS § 141 lg-s 2 sätestatud sanktsiooni alammäär ei ole põhiseadusega vastuolus.
18.1. Isiku vabaduspõhiõiguse riive intensiivsuse hindamisel tuleb lähtuda konkreetsel juhul kohaldunud vabaduspõhiõiguse riivest. Harju Maakohtu X a otsusega karistati süüdistatavat küll kuueaastase vangistusega, kuid seda vähendati KrMS § 238 lg 2 alusel kolmandiku võrra, nelja aastani. Justiitsministri hinnangul ei tule sellisel juhul süüdistatava vabaduspõhiõiguse riivena käsitada mitte kuue-, vaid nelja-aastast vangistust. Vastasel juhul asuks kohus hindama KarS § 141 lg 2 põhiseaduspärasust abstraktselt, arvestamata seejuures konkreetse kriminaalasja asjaolusid. Konkreetses normikontrollis saab hinnata kriminaalõigusnormi põhiseadusele vastavust vaid selle kriminaalasja asjaolude põhjal.
18.2. Riigikohtu põhiseaduslikkuse järelevalve kolleegium on leidnud, et karistusseadustiku eriosa paragrahvis või selle lõikes ettenähtud karistuse põhiseadusele vastavust saab kontrollida üksnes juhul, kui kriminaalasjas ei saa kohaldada mõnda karistusseadustiku üldosas sätestatud leevendavat regulatsiooni, mis näeb ette võimaluse mõista sanktsiooni alammääras sätestatust kergem karistus ja mille kohaldamisel mõistetav karistus oleks kohtu hinnangul õige. Riigikohus on leidnud, et üldosa sätted avardavad kohtuniku otsustusulatust süüdlase karistamisel. See seisukoht kohaldub justiitsministri hinnangul ka olukorras, kus esinevad karistusseadustiku üldosast tulenevad võimalused karistuse täielikult või osaliselt tingimisi täitmisele pööramata jätmiseks, mis vähendavad PS §-s 20 sätestatud vabaduspõhiõiguse riive intensiivsust.
18.3. Kohtupraktikas on asutud seisukohale, et KarS § 141 lg-s 2 sätestatud karistusraamidesse jäävat karistust ei ole võimalik täielikult või osaliselt tingimisi täitmisele pööramata jätta. Justiitsminister leiab samas, et karistusseadustiku üldosa regulatsioon ei sea selliseid nõudeid katseaja pikkuse ning vangistuse kestuse omavahelisele suhtele, mis välistaksid praeguste asjaolude juures KarS § 73 või § 74 kohaldamise. Samuti ei sea karistusseadustiku üldosa selliseid nõudeid osaliselt täitmisele pööratud vangistuse osa pikkusele ega anna vältimatut alust vastavale tõlgendusele. Täielikult või osaliselt tingimisi täitmisele pööramata jäetud vangistus võib olla seksuaalkurjategijate suhtes kohane karistusviis eelkõige juhul, kui isik on allutatud ka käitumiskontrollile. Kontrollnõuete ja kohustuste raames saab seksuaalkurjategijale võimaldada ravi, sobivaid sotsiaalprogramme ning teisi abistavaid, ravivaid või muul viisil seksuaalkuritegude toimepanemise tõenäosust vähendavaid meetmeid. Täielikult või osaliselt tingimisi täitmisele pööramata jäetud vangistus oleks oluliselt väiksema intensiivsusega põhiõiguse riive.
18.4. Isegi juhul, kui jääda seisukohale, et katseaeg peab olema pikem mõistetud karistusest, ei ole justiitsministri hinnangul põhjust mõistetud karistusena käsitada vähendamata karistust. Kuigi Riigikohtu kriminaalkolleegium on 19. oktoobri 2012. a otsuse nr 3-1-1-83-12 punktides 9–11 jõudnud ringkonnakohtu seisukohaga analoogilisele seisukohale, oli viidatud lahendi esemeks vangistuse asendamine üldkasuliku tööga KarS § 69 regulatsiooni järgi, mitte karistusest tingimisi vabastamine. Kui asuda seisukohale, et karistusest tingimisi vabastamise puhul tuleb mõistetud karistusena käsitada vähendatud karistust, olnuks ringkonnakohtul võimalik kaaluda karistuse vähemalt osaliselt täitmisele pööramata jätmist.
18.5. Seksuaalsüüteod, eriti lapse vastu toimepanduna, on psühholoogilisest raskest mõjust tulenevalt karistusõiguses eristuvaks süütegude grupiks, mistõttu ei ole justiitsministri hinnangul kohtuotsuses esitatud võrdlus noorema kui kümneaastase lapse seksuaalse kuritarvitamise ja narkosüütegude vahel asjakohane. Kuna selles kriminaalasjas oli kannatanuks mitte lihtsalt alaealine (noorem kui 18-aastane isik) ega ka lihtsalt lapseealine (noorem kui 14-aastane isik), vaid laps, kes on noorem kui kümneaastane, saab seda raskemaks lugeda sekkumist tema õigustesse, samuti tema seksuaalse vabaduse ning keha puutumatuse riivamist. Seetõttu on Justiitsministeerium seisukohal, et selle kriminaalasja kontekstis ei saa KarS § 141 lg-s 2 sätestatud kuueaastast vangistust pidada ilmselgelt ebaproportsionaalseks vabaduspõhiõiguse riiveks.
18.6. Arvestades, et konkreetse normikontrolli käigus saab hinnata kriminaalõigusnormi põhiseadusele vastavust vaid selle kriminaalasja asjaolude põhjal, ei saa X vabaduspõhiõiguse riivet, mis kaasneb tema suhtes KarS § 141 lg 2 sanktsiooni alammäära kohaldamisega, pidada ebaproportsionaalselt raskeks.
19. Riigikogu põhiseaduskomisjon leiab, et KarS § 141 lg-s 2 sätestatud sanktsiooni alammäär ei ole põhiseadusega vastuolus.
19.1. Karistatavate tegude ja karistuste raskuse määramine on väärtusotsustus, mille langetab rahvalt mandaadi saanud Riigikogu. Seadus on abstraktne, kuid võimaldab kohtul mõista igale isikule konkreetse teo eest õiglase karistuse. Seesuguse võimaluse loob kohtu õigus mõista karistus erandlike asjaolude ilmnemisel ka alla alammäära, mõista vangistus tingimisi või see asendada.
19.2. Tegemist peab olema ilmselge disproportsiooniga süüteo ja selle eest ette nähtud karistuse vahel, et lugeda karistus süüteo suhtes ebaproportsionaalseks ja seepärast põhiseaduse vastaseks. Karistusseadustiku vaidlusaluse sätte põhiseaduse vastasust saaks kaaluda juhul, kui kohtul ei oleks lubatud mõista karistust alla alammäära. Asjaolu, et erandlike asjaolude puudumise tõttu ei saanud selles kohtuasjas mõista karistust alla sanktsiooni alammäära, ei anna alust väita, et KarS § 141 lg 2 sanktsiooni alammäär ei ole mõõdukas. Selleks ei anna alust ka asjaolude esinemine, mis tingisid X teo kvalifitseerimise KarS § 141 lg 2 p-de 1 ja 6 järgi.
19.3. Mõõdukust ei saa konkreetse normikontrolli raames hinnata võrdluses teiste süütegude eest ettenähtud karistustega, vaid lähtuda tuleb üksnes konkreetsest teost ja selle eest ettenähtud karistusest. Väärtuste objektiivset hierarhiat ei saa luua erinevate hüvede formaalloogilise analüüsi teel ega kohtu subjektiivse hinnangu alusel erinevaid kuriteokoosseise ja nende sanktsioone võrreldes. Kohus ei ole arvestanud sellega, et X pani toime seksuaalkuriteo seitsmeaastase lapse vastu, keda loetakse KarS § 147 mõttes arusaamisvõimetuks.
19.4. Vägivalla vähendamise arengukava eesmärk on mh laste vastu toimepandud vägivalla vähendamine ja ennetamine. Riik on selgelt teinud üheks oma kuritegevusevastaseks prioriteediks võitluse lastevastase vägivallaga. Seda on väljendanud oma otsustustes ka Riigikogu, võttes mh vastu 23. detsembril 2013 jõustunud karistusseadustiku muudatused, millega karmistati arusaamisvõimetu (alla kümneaastase) lapse vastu toimepandud igasuguste suguliste tegude toimepanemise eest mõistetavat sanktsiooni alammäära. Vaidlusalune karistuse alammäär peab mõjutama ka preventiivselt isikuid, kes potentsiaalselt võivad panna toime seksuaalkuritegusid laste vastu.
19.5. Põhiseaduskomisjon küsis arvamust ka seadusemuudatust Riigikogus menetlenud õiguskomisjonilt. Õiguskomisjon leidis, et olukorras, mil kannatanuks on sõltuvussuhtes olev lapseealine, peab riigi karistusõiguslik hinnang toimepandule olema tõhus ja karm. KarS § 141 lg 2 p-des 1–6 loetletud tunnustega teo toimepanemise eest ettenähtud kuue- kuni viieteistkümneaastane vangistus on õiguskomisjoni hinnangul proportsionaalne ega piira PS § 20 lg-s 1 sätestatud isiku põhiõigust vabadusele ebaproportsionaalselt. KarS § 141 lg 2 regulatsiooni kehtestamine ei ole viga või eksitus, vaid tegemist on seadusandja selge tahteavaldusega.
20. Riigiprokuratuuri hinnangul ei ole KarS § 141 lg 2 põhiseadusega vastuolus.
20.1. KarS § 141 lg-s 2 sätestatud raske isikuvastane kuritegu riivab isiku põhiseaduslikku õigust isikupuutumatusele (PS § 20) ja vabale eneseteostusele (PS § 19). Rünnates isiku seksuaalset enesemääramisõigust, kahjustab seksuaalkurjategija nii kannatanu füüsilist kui ka vaimset tervist. Alaealise puhul on karistusseadustiku eesmärgiks ka lapse normaalse arengu kaitsmine.
20.2. Vabariigi Valitsuse vastu võetud vägivalla ennetamise strateegia järgi on riigi prioriteediks võitlus igasuguse lähisuhtevägivalla, eriti laste vastu suunatud kuritegude vastu. Sellistele kuritegudele peab järgnema kohane, s.t ühiskonna väärtushinnangutele ja karistuspoliitilistele eesmärkidele vastav karistus. Praegusel juhul pani X KarS § 141 järgi kriminaliseeritud nn muu sugulise iseloomuga teo toime temaga sõltuvussuhtes oleva lapseealise vastu. Seksuaalset ahistamist perekonnas on raske avastada. Lapse sõltuvus täiskasvanutest, hirm selle ees, mis juhtub, kui ahistamine avastatakse, häbi ja lojaalsus ahistava lähedase suhtes vähendavad võimalusi, et sellised kuriteod paljastatakse. Selliste raskete peitkuritegude puhul peab riik selgelt mõista andma, et tegu on taunitav ning isikutel, kes otsustavad teost teatada, on võimalik saada riigilt igakülgset tuge.
20.3. Arvestades, et KarS § 141 lg 2 karistusraamid võimaldavad kohaldada minimaalselt kuueaastast ning maksimaalselt viieteistkümneaastast vabadusekaotust, puudub vastuolu PS §-s 12 sätestatud võrdse kohtlemise põhimõttega. Erineva intensiivsusega tegusid karistatakse erinevalt (vastavalt kas sanktsiooni alam-, kesk- või ülemmääras). Juhul, kui esinevad erandlikud asjaolud, näeb KarS § 61 ette võimaluse kohaldada karistust ka alla alammäära.
20.4. Riigiprokuratuur nõustub ringkonnakohtuga, et üldjuhul ei ole tahtevastane häbemepiirkonna katsumine või silitamine sama intensiivselt seksuaalset enesemääramisõigust rikkuvaks teoks kui suguühe. Samas võivad need riived olla kannatanu vanust, sõltuvusseisundit või muid konkreetse kuriteo asjaolusid silmas pidades siiski võrreldavad ja tekitada kannatanule pikaajalisi kahjustusi. Olemuselt on tahtevastane häbemepiirkonna katsumine või silitamine ja suguühe sama õigushüve ründamine ning kannatanule võib märkimisväärset negatiivset mõju avaldada ka väiksema intensiivsusega tahtevastane tegu.
20.5. Karistusmäärad põhinevad ühiskonnas omaksvõetud väärtushinnangutel, mille väljendamiseks on pädev just seadusandlik võim. Seega puudub prokuratuuril alus asuda seisukohale, et seadusandja tahte kohaselt ei pidanuks vaidlustatud säte hõlmama X kasutatud viisil toimepandud kuritegu. Olukord, mis on tekkinud KarS § 141 dispositsiooni määratlematusest või liiga laiast määratlusest, võib praktikas tekitada ebakõlasid ja küsitavusi võrdse kohtlemise põhimõtte suhtes väiksema riivega tegude puhul. Samas, isegi kui möönda, et X toime pandud tegu oli iseloomult kergem kui KarS § 141 lg-s 2 sätestatud sanktsiooni alammäära järgi karistatav tegu, tuleb teadvustada, et KarS § 141 lg 2 sanktsiooni alammäära langetamine ei oleks kohane abinõu, sest tooks kaasa ka raskema iseloomuga vägistamistes süüdistatavatele määratava keskmise karistusemäära üldise languse.
21. X-i vandeadvokaadist esindaja ei esitanud Riigikohtule arvamust KarS § 141 lg 2 põhiseaduspärasuse kohta.
22. Karistusseadustiku § 141:
„(1) Inimese tahte vastaselt temaga suguühtesse astumise või muu sugulise iseloomuga teo toimepanemise eest vägivallaga või ära kasutades tema seisundit, milles ta ei olnud võimeline vastupanu osutama või toimunust aru saama, –
1) kui see on toime pandud noorema kui kaheksateistaastase isiku suhtes;
6) kui see on toime pandud isiku poolt, kes on varem toime pannud käesolevas jaos sätestatud kuriteo, –
karistatakse kuue- kuni viieteistaastase vangistusega.”
23. Kolleegium leiab esmalt asjassepuutuvad sätted (I), seejärel tuvastab põhiõiguse riive ja hindab riive põhiseaduspärasust (II) ning lahendab Tallinna Ringkonnakohtu taotluse (III).
24. Säte, mille põhiseaduspärasust Riigikohus hindab, peab olema vaidluse lahendamisel asjassepuutuv (põhiseaduslikkuse järelevalve kohtumenetluse seaduse (PSJKS) § 14 lg 2). Asjassepuutuvuse hindamisel on määrav, kas põhiseaduse vastaseks tunnistatud säte oli kohtuasja lahendamiseks otsustava tähtsusega. Säte on otsustava tähtsusega siis, kui kohus peaks asja lahendades seaduse põhiseadusele mittevastavuse korral otsustama teisiti kui selle põhiseadusele vastavuse korral (vt Riigikohtu üldkogu 22. detsembri 2000. a otsus asjas nr 3-4-1-10-00, p 10; 28. oktoobri 2002. a otsus asjas nr 3-4-1-5-02, p 15).
25. Tallinna Ringkonnakohus tunnistas KarS § 141 lg 2 põhiseadusega vastuolus olevaks osas, milles see sätestab vägistamise eest raskendavatel asjaoludel sanktsiooni alammäärana kuueaastase vangistuse. Karistusseadustiku eriosa normi sanktsioon on konkreetse normikontrolli korras algatatud põhiseaduslikkuse järelevalve menetluses asjassepuutuv juhul, kui selles ettenähtud karistust tuleks süüdistatava suhtes sanktsiooni põhiseaduspärasuse korral kohaldada. PS § 23 lg-s 1 sätestatud karistusõiguse seaduslikkuse põhimõttest tulenevalt saab aga mistahes eriosa normi sanktsioonis ettenähtud karistuse kohaldamine kõne alla tulla vaid juhul, kui süüdistatav on pannud toime sama normi dispositsioonis kirjeldatud kuriteo. Puudub vaidlus, et X-le esitatud süüdistuses märgitud tegu on õigesti subsumeeritud KarS § 141 lg 2 p-de 1 ja 6 järgi.
26. KarS § 141 lg 2 näeb raskendavatel asjaoludel vägistamise eest sanktsioonina ette vangistuse kuuest kuni viieteistkümne aastani. Kohaldamata jäetud sätte põhiseaduspärasuse korral ei oleks ringkonnakohus saanud mõista X-le kolme aasta ja kuue kuu pikkust vangistust ning vähendada seda KrMS § 238 lg 2 alusel kolmandiku võrra, kahe aasta nelja kuuni.
27. KarS § 141 lg 2, mida tuleb sisustada sama paragrahvi esimeses lõikes sisalduva teokirjelduse kaudu, on alates 23. detsembrist 2013 alternatiivaktiline kuriteokoosseis. See kuriteokoosseis hõlmab inimese tahte vastase temaga suguühendusse astumise kõrval ka muu sugulise iseloomuga teo, kui see on toime pandud vägivallaga või ära kasutades isiku seisundit, milles ta ei olnud võimeline vastupanu osutama või toimunust aru saama. Kolleegium märgib esmalt, et ringkonnakohus on tunnistanud asjassepuutuvaks ja põhiseaduse vastaseks KarS § 141 lg 2 sanktsiooni alammäära tervikuna.
28. Kohtud tuvastasid, et X pani korduvalt käe seitsmeaastase kannatanu aluspükstesse ning katsus ja silitas tema suguelundeid. Kohtud subsumeerisid selle teo KarS § 141 lg 2 p-de 1 ja 6 järgi. X teo KarS § 141 lg 2 p 1 järgi kvalifitseerimise toob kaasa asjaolu, et ta pani sugulise iseloomuga teo toime alla kümneaastase lapse suhtes, kes loetakse KarS §-st 147 tulenevalt arusaamisvõimetuks. Nii on mistahes sugulise iseloomuga teo toimepanemine noorema kui kümneaastase lapse suhtes alati subsumeeritav KarS § 141 lg 2 järgi, sõltumata teiste samas lõikes nimetatud koosseisuliste raskendavate asjaolude esinemisest. Eeltoodust järeldub, et selles põhiseaduslikkuse järelevalve menetluses ei saa olla asjassepuutuv KarS § 141 lg 2 sanktsiooni alammäär kõigi lg-s 2 sätestatud punktide suhtes, sest see hõlmaks ka karistuse täisealise kannatanu vägistamise eest nimetatud paragrahvi teise lõike punktides 2–6 sätestatud raskendavate asjaolude esinemise korral, samuti p 1 järgi kvalifitseeritava suguühte alaealisega või muu vägivaldse sugulise iseloomuga teo alaealise suhtes.
29. Kuna X pani teo toime korduvalt, vastab tema käitumine ka teisele KarS § 141 lg-s 2 sätestatud kvalifitseerivale tunnusele (p 6). Juhul, kui lugeda teo korduva toimepanemise korral kuue aasta pikkust vangistust sanktsiooni alammäärana põhiseaduse vastaseks, siis seda enam on see ülemäärane sarnase teo ühekordsel toimepanemisel.
30. Karistusseadustiku eriosa normide sanktsioonides ettenähtud karistusmäärade põhiseaduspärasuse vaidluse asjades tuleb normi asjassepuutuvuse kontrollimisel arvestada ka sellega, et karistusseadustiku üldosa sätted avardavad kohtuniku otsustusulatust, mh süüdlase karistamisel. Karistusseadustiku eriosa paragrahvis või selle lõikes ettenähtud karistuse põhiseadusele vastavust saab kontrollida üksnes juhul, kui kriminaalasjas ei saa kohaldada mõnda üldosas sätestatud leevendavat regulatsiooni, mis näeb ette võimaluse mõista sanktsiooni alammääras sätestatust kergem karistus ja mille kohaldamisel mõistetav karistus oleks kohtu hinnangul õige (Riigikohtu põhiseaduslikkuse järelevalve kolleegiumi 25. novembri 2003. a otsus asjas nr 3-4-1-9-03, p 13).
31. Sellega seoses hindab kolleegium, kas ringkonnakohus tõlgendas õigesti põhiseaduse vastaseks tunnistatud KarS § 141 lg 2 sanktsiooni (alammäära) kohaldamise tingimusi ja ulatust määratlevaid sätteid. Sellisteks normideks on eelkõige KarS § 61 lg 1, samuti KarS §-d 73 ja 74.
32. KarS § 61 lg 1 järgi võib kohus erandlikke asjaolusid arvestades mõista karistuse alla seaduses sätestatud alammäära, milleks KarS § 141 lg 2 järgi on kuus aastat vangistust. Kolleegium on leidnud, et KarS § 61 lg-s 1 nimetatud erandlike asjaolude olemasolu või puudumine on faktiline asjaolu, mis tuleb tuvastada kriminaalmenetluse käigus ja põhiseaduslikkuse järelevalve kolleegium ei ole PSJKS § 14 lg-st 2 tulenevalt pädev seda küsimust ise lahendama (Riigikohtu põhiseaduslikkuse järelevalve kolleegiumi 25. novembri 2003. a otsus asjas nr 3-4-1-9-03, p 20). Nii maa- kui ka ringkonnakohus on otsuses hinnanud, kas kriminaalasjas esines X isikust või tema teost tulenevaid erandlikke asjaolusid, mis oleksid võinud anda aluse mõista talle karistuse alla KarS § 141 lg-s 2 sätestatud alammäära, ja leidnud, et sellised erandlikud asjaolud puuduvad.
33. Riigikogu leiab oma arvamuses, et kohtul on õigus kaaluda karistusseadustiku eriosa normi põhiseadusvastasust üksnes juhul, kui kohtul ei oleks üldse lubatud mõista karistust alla sanktsioonis ettenähtud alammäära ja et X teos erandlike asjaolude puudumine ei ole selle olukorraga võrdsustatav. Ringkonnakohtu otsuses on omakorda tõdetud, et süüteokoosseisule vastav tegu ei saa ainuüksi teo väikese intensiivsuse tõttu olla käsitatav erandliku asjaoluna KarS § 61 lg 1 tähenduses. Kolleegiumi hinnangul on KarS § 141 lg 2 p 1 puhul ka äärmiselt keeruline ette kujutada asjaolusid, mis tegu või süüdlase isikut iseloomustavana üldse võimaldaksid kohtul mõista karistuse alla sanktsiooni alammäära. Selliseid asjaolusid ei ole oma arvamustes välja toonud ka menetlusosalised. Seetõttu ei mõjuta seaduses sisalduv abstraktne võimalus mõista süüdlasele karistus alla eriosa normis ette nähtud sanktsiooni alammäära selle põhiseaduspärasust olukorras, kus kohtud ei ole konkreetsel juhul erandlikke asjaolusid tuvastanud.
34. KarS §-des 73 ja 74 on sätestatud karistusest tingimisi vabastamise ja süüdimõistetu käitumiskontrollile allutamise õiguslik raamistik. Ringkonnakohus eitas KarS §-de 73 ja 74 kohaldamise võimalikkust X suhtes ja leidis, et karistusest tingimisi vabastamisel peab tingimisi vabastatu katseaeg olema mõistetud (vähendamata) vangistusest pikem. Kujunenud kohtupraktika järgi ei ole KarS § 141 lg 2 karistusvahemikku jäävat karistust võimalik tingimisi täitmisele pööramata jätta, kuna katseaeg on mõistetud karistusest lühem (Riigikohtu kriminaalkolleegiumi 20. veebruari 2007. a otsus asjas nr 3-1-1-99-06, p 20; 26. novembri 2007. a otsus asjas nr 3-1-1-59-07, p 13; 2. detsembri 2011. a otsus asjas nr 3-1-1-96-11, p 7.4).
35. Seega on ringkonnakohus kooskõlas väljakujunenud kohtupraktikaga õigesti leidnud, et X suhtes KarS §-d 73 ja 74 ei kohaldu. Karistusest tingimisi vabastamine ei mõjutaks KarS § 141 lg 2 sanktsiooni alammäära asjassepuutuvust praeguses asjas ka põhjusel, et tegemist ei ole eraldi karistusliigiga, vaid mõistetud vangistuse reaalse ärakandmise alternatiiviga (Riigikohtu kriminaalkolleegiumi 18. aprilli 2011. a otsus asjas nr 3-1-1-18-11, p 8.2). Vangistusest tingimisi vabastamise korral ei ole välistatud, et isik rikub katseaja tingimusi või paneb katseajal toime uue kuriteo, mistõttu pööratakse vangistus reaalselt täitmisele. Seega ei välista karistusest tingimisi vabastamine, et tegelikkuses tuleb süüdimõistetul ära kanda talle KarS § 141 lg 2 sanktsiooni alammääras mõistetud vangistus. Kõnealuse karistuse alammäära põhiseaduspärasuse aga ongi ringkonnakohus X kriminaalasjas kahtluse alla seadnud.
36. KarS § 141 lg 2 eelnimetatud osas asjassepuutuvust sanktsiooni alammäärana kuue aasta pikkuse vangistuse suhtes ei mõjuta ka asjaolu, et X mõistetud vangistust vähendati lühimenetluses kolmandiku võrra. Tuleb arvestada, et kuigi KrMS § 238 lg 2 näeb ette kohtu kohustuse vähendada lühimenetluses süüdimõistvat otsust tehes mõistetavat karistust ühe kolmandiku võrra, on põhiseaduslikkuse järelevalve menetluses määrav tähendus üksnes karistuse mõistmise aluseks oleval eriosa paragrahvis või selle lõikes ettenähtud sanktsioonil, s.o normil, millest kohus lähtub süüle vastava karistuse valikul. Lühimenetluses isikule mõistetava karistuse kolmandiku võrra vähendamise eesmärk on kompenseerida süüdistatava ilmajäämist (loobumist) teatavatest menetlusgarantiidest (Riigikohtu kriminaalkolleegiumi 24. oktoobri 2011. a otsus asjas nr 3-1-1-77-11, p 14). Seega ei pruugi lühimenetluses mõistetud karistus vastata seadusandja hinnangule teo tegeliku ebaõiguse määra kohta. Lisaks tuleb siinjuures silmas pidada, et kriminaalmenetluses on lühimenetluse kohaldamise eeltingimuseks ka prokuratuuri nõusolek (KrMS § 234 lg 2), s.t et lühimenetluse toimumine ei sõltu üksnes süüdistatava tahtest.
37. Eeltoodust tulenevalt kontrollib kolleegium KarS § 141 lg 2 sanktsiooni osas, milles noorema kui kümneaastase lapse suhtes sugulise iseloomuga teo vägivallata – nii ühekordse kui ka korduva – toimepanemise eest nähakse ette vangistuse alammäär 6 aastat.
38. Vabadusekaotuslik karistus riivab PS § 20 lg-s 1 tagatud põhiõigust füüsilisele vabadusele. Põhiseadus ei luba kellegi vabadust riivata meelevaldselt, vaid üksnes PS § 20 lg-s 2 nimetatud eesmärkidel (vt Riigikohtu üldkogu 10. aprilli 2012. a otsus asjas nr 3-1-2-2-11, p-d 48–49). PS § 20 lg 2 p-st 1 tulenevalt võib seaduse alusel võtta vabaduse süüdimõistva kohtuotsuse täitmiseks. PS § 11 järgi peab põhiõiguse riive olema eesmärgi suhtes proportsionaalne.
39. Kolleegium märgib, et meelevaldse vabadusevõtmisega on hõlmatud ka ilmselgelt ülemäärase kestusega vangistuse mõistmine. PS § 20 lg 1 ja lg 2 p 1 alusel süüdimõistva kohtuotsuse alusel vabaduse võtmine on põhiseaduspärane siis, kui see on ühest küljest toimunud seaduses ettenähtud menetluskorras, kuid teiselt poolt on endaga kaasa toonud isikule sellise vabadusekaotusliku karistuse kohaldamise, mis on proportsionaalne tema teo ebaõiguse määraga ehk toimepandud süüteo raskusega ja sellest tuleneva isiku süü suurusega. Kriminaalkaristusena vabaduse võtmine pikemaks ajaks, kui seda nõuab süüdlase teo raskus, ei ole kooskõlas PS §-s 20 sätestatud meelevaldse vabaduse võtmise keeluga. PS §-s 10 sätestatud inimväärikuse ja õigusriigi põhimõtetest tuleneb, et isikut tohib karistada konkreetse teo eest ja mitte enam, kui seda nõuab toimepandud süüteo raskus (individuaalse süü printsiip). Seaduses sätestatud karistused vastavad PS §-st 11 tulenevale proportsionaalsuse nõudele ja on kooskõlas inimväärikuse ja õigusriigi põhimõtetega juhul, kui sanktsiooni ettenägev säte, sh sanktsiooni alammäär võimaldavad kohtul mõista karistuse, mis ei ole teo ebaõiguse määra ning uute kuritegude toimepanemise ärahoidmise ja õiguskorra kaitsmise eesmärki silmas pidades ilmselgelt ülemäärane (Riigikohtu üldkogu 27. juuni 2005. a otsus asjas nr 3-4-1-2-05, p 57). Nendest põhiseaduslikest juhtmõtetest lähtuvalt tuleb seadusandjal kujundada sanktsioonisüsteem, mis võimaldab kuritegude raskust arvestades nende eest ettenähtud karistusi diferentseerida.
40. Selles põhiseaduslikkuse järelevalve asjas tuleb seega konkreetse normikontrolli raames leida vastus küsimusele, kas KarS § 141 lg 2 sanktsiooni alamäär võimaldab mõista X-le karistuse, mis ei oleks tema süüd (teo ebaõiguse määra) silmas pidades ilmselgelt ülemäärane.
41. Karistusõiguslike sanktsioonide kehtestamine on seadusandja ainupädevuses ja süüteole vastava karistuse määratlemisel (karistusraamid) on seadusandjal suur otsustamisvabadus. Karistusmäärad põhinevad ühiskonnas omaksvõetud väärtushinnangutel, mille väljendamiseks on pädev just seadusandlik võim. Samuti on parlamendil sel viisil võimalik kujundada riigi karistuspoliitikat ja mõjutada kuritegelikku käitumist (Riigikohtu põhiseaduslikkuse järelevalve kolleegiumi 25. novembri 2003. a otsus asjas nr 3-4-1-9-03, p 21 ja Riigikohtu üldkogu 27. juuni 2005. a otsus asjas nr 3-4-1-2-05, p 57). Võimude lahususe põhimõttest tuleneb, et kohtud ei saa seadusandja asemel abstraktsetest karistuspoliitilistest eesmärkidest lähtudes asuda ise sanktsioonisüsteemi kujundama. Seadusandja avar otsustusruum ei välista aga kohtute pädevust hinnata karistusõiguse normi, sh sanktsiooni kooskõla põhiseadusega (PS § 152).
42. 22. detsembrini 2013 kehtinud KarS § 142 nägi ette karistuse inimese tahte vastaselt tema kaasamise eest sugulise kire rahuldamisele suguühendusest erineval viisil, kui selleks on kasutatud vägivalda või on ära kasutatud isiku seisundit, milles ta ei olnud võimeline vastupanu osutama või toimunust aru saama. Koosmõjus KarS §-ga 147 kvalifitseeriti selline alla kümneaastase lapse vastu suunatud (vägivallata) tegu paragrahvi kvalifitseeritud koosseisu järgi. Selle eest järgnes karistusena vangistus vahemikus üks kuni kümme aastat. 23. detsembril 2013 jõustunud karistusseadustiku muudatusega tunnistati KarS § 142 kehtetuks ja varem selle sätte järgi kvalifitseeritavad teod liideti mehhaaniliselt KarS § 141 (vägistamine) koosseisu. KarS § 141 lg-tes 1 ja 2 ettenähtud sanktsioone ei muudetud. Kirjeldatud muudatuse tagajärjel on alla kümneaastase lapse vastu toimepandud KarS § 141 mõttes muu sugulise iseloomuga teo eest varem ette nähtud ühe- kuni kümneaastane karistusvahemik asendatud kuue- kuni viieteistkümneaastase karistusvahemikuga.
43. Kolleegium nõustub ringkonnakohtu otsuses väljendatud seisukohaga, et kuna seadusandjal on ühiskonna väärtushinnangutele ja karistuspoliitilistele eesmärkidele toetudes õigus kuritegude eest ette nähtud sanktsioone oluliselt muuta, sh neid raskendada, ei tulene uue karistusmäära ebaproportsionaalsus ainuüksi asjaolust, et varem oli samalaadse kuriteo eest ette nähtud kergem karistus. Samuti ei ole vaidlust selles, et lapse õigus kehalisele puutumatusele ning tema füüsiline ja vaimne tervis on kaalukad väärtused, mille kaitse eeldab karistusõiguslikku sekkumist (vt ka EIK 12. novembri 2013. a otsus asjas Söderman vs. Rootsi, p-d 78–85).
44. Riigikogu esitatud arvamuses on väidetud, et KarS § 141 lg-s 2 sätestatud sanktsioonimäärade kehtestamine oli seadusandja teadlik karistuspoliitiline valik, et rangema karistuse kaudu heidutada ka laste vastu suunatud seksuaalkuritegude toimepanemist. Kolleegium nõustub Riigikogu seisukohaga, et lastevastased seksuaalsüüteod on olemuselt rasked ning nende eest sätestatud karistusmäärade diferentseerimisel võib aluseks võtta ka kannatanu vanuse. Lähedaste, eriti laste vastu toimepandud seksuaalkuriteod on ühiskondlik probleem, mille puhul on õiguskorra ning isikute põhiõiguste ja vabaduste kaitsmiseks ranged karistusmäärad põhjendatud.
45. Ringkonnakohus on KarS § 141 lg 2 sanktsiooni alammäära põhiseadusvastasuse tuletanud esmajoones eriosa kõnealuses sättes kirjeldatud kuriteo eest ettenähtud karistuse võrdlemisest muudes eriosa paragrahvides sätestatud karistuste määradega (vt eespool p-d 8–9). Kolleegium märgib, et erinevate sanktsioonimäärade kui seadusandja väärtusotsustuste omavaheline võrdlus annab tõepoolest ettekujutuse eri õigushüvede kaalukusest.
46. Praegusel juhul on vaidlustatud normi dispositsiooniga hõlmatud nii alaealise tahte vastaselt temaga suguühtesse astumine kui ka muu sugulise iseloomuga teo toimepanemine vägivallaga või ära kasutades alaealise seisundit, milles ta ei olnud võimeline vastupanu osutama või toimunust aru saama, ja nähtud ette selliste kuritegude eest sama sanktsiooni alammäär. KarS § 141 lg 2 p 1 alla paigutub nii noorema kui kümneaastase lapse suguelundite puudutamine kui ka tahtevastane suguühe või muu vägivallaga toimepandud suguline tegu mistahes vanuses lapse suhtes. Seega hõlmab KarS § 141 kuriteokoosseis olemuslikult isesuguseid ja väga erineva raskusastmega õigusvastaseid tegusid, nähes nende eest ette sama karistuse liigi ja määra.
47. Kolleegium leiab, et põhiseadus ei keela seadusandjal sama õigushüve erineva intensiivsusega rikkuvate tegude koondamist ühte eriosa sättesse (teokoosseisu), tingimusel et selle sanktsioon võimaldab kohtul igal üksikjuhtumil mõista süüdlasele tema teosüüle vastava (proportsionaalse) karistuse. Riigikohtu kriminaalkolleegiumi järjepidev praktika nõuab, et karistuse mõistmisel tuleb lähtepunktiks võtta karistusseadustiku eriosa normi sanktsiooni keskmine määr, millele järgneb konkreetsel juhul toimepanija süü suurusele vastava karistuse määra leidmine (nt Riigikohtu kriminaalkolleegiumi 6. juuni 2014. a otsus asjas nr 3-1-1-28-14, p 29; 17. juuni 2013. a otsus asjas nr 3-1-1-58-13, p 7). KarS § 141 lg-tes 1 ja 2 ettenähtud karistusvahemik võimaldab üldjuhul diferentseerida karistust konkreetse teo raskuse ja süüdlase süü suuruse järgi ning lähtuda karistuse individualiseerimisel kas sanktsiooni alam-, kesk- või ülemmäära lähedasest vangistuse kestusest. Seetõttu ei teki kolleegiumi hinnangul praeguses asjas ka küsimust õigusloome ebavõrdsusest (PS § 12) KarS § 141 siseselt.
48. Kolleegium märgib, et seadusandja pole karistusseadustikku loonud alla kümneaastase lapse vastu toimepandud seksuaalkuriteo erikoosseise. KarS §-de 141 ja 147 koosmõjus ei ole alla kümneaastase lapse suhtes toimepandud sugulise iseloomuga tegu võimalik kvalifitseerida KarS § 141 põhikoosseisu (lg 1) järgi (vt eespool p 28).
49. Sätestades alla kümneaastase lapse suguelundite katsumise eest sanktsiooni alammäärana kuue aasta pikkuse vangistuse, võrdsustas seadusandja sellise kuriteo raskusastme muu hulgas tapmisega (KarS § 113), mis kaitseb inimelu kui õigusriigis ühte väärtuslikumat ja enim kaitset väärivat õigushüve (Riigikohtu üldkogu 22. märtsi 2011. a otsus asjas nr 3-3-1-85-09, p 87). KarS § 141 muudatustega on seadusandja samastanud kõigi selle sätte teise lõike järgi kvalifitseeritavate tegude ebaõiguse määra sanktsiooni alammäära mõttes, s.o lugenud kõik koosseisupärased teod kõige taunitavamate tegude hulka kuuluvateks.
50. Vägistamine on liitkuritegu, millega rünnatakse (vägivald või abitusseisundi ärakasutamine) lisaks seksuaalsele enesemääramisõigusele ka kannatanu füüsilist ja vaimset tervist (vt ka Riigikohtu kriminaalkolleegiumi 26. novembri 2007. a otsus asjas nr 3-1-1-59-07, p 15). Seetõttu on surma või raske tervisekahjustuse põhjustamise, enesetapu või selle katseni viimise, grupiviisilise või alaealise suhtes või varem seksuaalkuriteo toimepannud isiku poolt vägistamise võrdsustamine tapmisega KarS § 141 lg 2 kohaselt õigushüvede kaitsevajadust arvestades põhjendatud. Alla kümneaastase lapse suguelundite sugulisel eesmärgil katsumine võib kahjustada lapse normaalset arengut ja on seetõttu äärmiselt taunitav, kuid selline tegu ei pruugi ka korduva toimepanemise korral (X-le esitatud süüdistus, vt p 1) olla oma raskuselt samaväärne tapmise ega tahtevastase suguühte või muu sugulise teoga, mille tagajärjeks on nt kannatanu surm või raske tervisekahjustus. Kolleegium osutab, et samas on seadusandja nt kümne- kuni neljateistkümneaastase lapse suguelundite katsumise eest, kui seejuures pole kasutatud vägivalda, näinud KarS § 145 lg-s 1 ette kolmekümnepäevase kuni viieaastase vangistuse ja sama teo kvalifitseeritud koosseisus korduva toimepanemise korral lg-s 2 sanktsiooni alammäärana kaheaastase vangistuse. KarS § 1432 näeb suguühte või muu sugulise iseloomuga teo eest, mis on toime pandud kümne- kuni neljateistkümneaastase lapse vastu, kasutades ära kannatanu sõltuvust süüdlasest, karistuse alammäärana kahe aasta pikkuse vangistuse ja korduvuse korral kolme aasta pikkuse vangistuse. Järeltulijaga, k.a kümne- kuni neljateistkümneaastase järeltulijaga suguühte või tema suhtes muu sugulise iseloomuga teo toimepanemise eest näeb KarS § 144 aga ette vähemalt kahe aasta pikkuse vangistuse, korduvuse korral aga kolme aasta pikkuse vangistuse. Seega on alla kümneaastase kannatanu suhtes vägivallata sugulise teo (korduva) toimepanemise eest ette nähtud kas kaks korda kõrgem (6 aastat vs. 3 aastat) või kolm korda kõrgem (6 aastat vs. 2 aastat) vangistuse alammäär.
51. Järgnevalt hindab kolleegium, kas KarS § 141 lg 2 järgi mõistetud vabadusekaotusliku karistusega kaasnevat vabaduspõhiõiguse riivet on võimalik vähendada mõistetud karistuse asendamise kaudu KarS §-de 69–692 kohaselt.
52. Kolleegiumi hinnangul on selles põhiseaduslikkuse järelevalve asjas põhjendatud käsitleda eeskätt KarS § 692 lg-t 2, mis võimaldab asendada kuuekuulise kuni kaheaastase vangistuse seksuaalkurjategijate kompleksraviga, kui tegu on toime pandud ravitava või kontrollitava psüühikahäire tõttu ja kui isik (täisealine) on sellega nõus. Täitmaks preventiivset eesmärki suure retsidiivsuse ohuga, näiteks pedofiilia diagnoosiga seksuaalkurjategijate puhul, on eeltingimuseks isiku karistuse võimalikule asendamisele kompleksraviga alati vangistuse osaline ärakandmine. KarS § 692 lg 3 järgi võib kompleksravi kohaldada ka tingimisi ennetähtaegse vabastamise (KarS § 76) tingimusena.
53. [---] Kompleksravi sihtrühmana nägi seadusandja muu hulgas pedofiilia diagnoosiga seksuaalkurjategijaid (XII Riigikogu koosseisu 176 SE, seletuskiri eelnõu esitamisel). Seletuskirjas on kajastatud andmeid, mille järgi näiteks 2010. aastal mõisteti seksuaalkuritegudes süüdi 61 ja õigeks kolm isikut ning 70 protsenti süüdimõistetuist pani seksuaalkuriteo toime lapse vastu. Seega, et hinnata KarS § 141 lg 2 sanktsiooni alammäära proportsionaalsust, tuleb kolleegiumil võtta ka seisukoht, kas on põhjendatud jätta KarS § 692 lg 2 kohaldamisalast välja X teoga sama raskusega kuriteod.
54. KarS § 692 lg 2 sätestamisel on seadusandja käsitanud seksuaalkurjategijate kompleksravi vabadusekaotuse alternatiivina, kuna asendamise üheks eelduseks on vangistuse mõistmine karistusena. KarS § 692 lg 1 järgi on asendamine lubatav üksnes süüdimõistmisel ravitava või kontrollitava psüühikahäire tõttu kuriteo toimepanemises ning lg 4 järgi saab vangistust raviga asendada üksnes süüdimõistetu nõusolekul, mis viitab kolleegiumi hinnangul sellele, et seda asendussanktsiooni tuleb pigem lugeda mittekaristuslikuks (meditsiiniline olemus). Sellest järeldub ühtlasi, et vaatamata teo suhteliselt suurele ebaõigusmäärale (süü suurus tingib vabaduse võtmise), on seadusandja aktsepteerinud võimalust karistuse asemel kohaldada abinõu, mis keskendub kuriteo toimepanemist soodustanud põhjuse ravimisele või kontrolli all hoidmisele. Muu hulgas ravile mitteallumise, ravinõuete eiramise, nõusoleku tagasivõtmise või uue kuriteo toimepanemise korral kohaldub aga karistuslik sanktsioon, s.t vangistus pööratakse täitmisele (KarS § 692 lg-d 9 ja 10).
55. KarS § 141 lg 2 alusel süüdimõistmise korral on seksuaalkurjategijate kompleksravi võimalik kohaldada üksnes vangistusest tingimisi ennetähtaegsel vabastamisel (KarS § 692 lg 3 ja § 76), kuna vangistuse kohe osalise raviga asendamise eelduseks on kuni kaheaastane vangistus (KarS § 692 lg 1). Selline hilisem ravi kohaldamise võimalus ei mõjuta aga hinnangut KarS § 141 lg-s 2 ettenähtud vangistuse alammäära proportsionaalsuse kohta.
56. Kolleegium kordab, et kuna seksuaalse enesemääramise vastased kuriteod, sh laste vastu toimepandud seksuaalkuriteod, on olemuselt erineva raskusega, peab ka sanktsioonisüsteem võimaldama mõista üksikjuhul isiku teosüüle vastava karistuse. On selge, et alla kümneaastane laps vajab oma arengutaseme tõttu kõrgendatud kaitset ja tema vastu toimepandud mistahes kuritegu (vrd KarS § 58 p 3) toob kaasa rangema riikliku hukkamõistu suhteliselt raskema karistusena. Samas puuduvad kolleegiumi hinnangul mõistlikud põhjused, miks on KarS § 141 lg 2 sanktsiooni alammäära kaudu välistatud vangistuse seksuaalkurjategijate kompleksraviga asendamise võimalus selle paragrahvi alusel kvalifitseeritava, kuid kuriteo raskuse skaalal vähem intensiivsemate suguliste tegude toimepanijate suhtes, s.h X vangistuse osaline asendamine.
57. Karistuse asendamise võimaluse puudumine suhteliselt kergemate seksuaalkuritegude puhul tähendab aga seda, et seksuaalkuriteo kordumise oht välistatakse üksnes ajutiselt ja see ei võimalda kuriteo põhjusega sihipäraselt tegeleda, et minimeerida kuriteo kordumise võimalust vangistuse ärakandmise järel.
58. Kolleegium leiab, et karistusseadustiku eriosas mingi teo eest sätestatud vangistuse kõrge ülemmäär, sh KarS § 141 lg-s 2, võimaldab rõhutada alaealiste vastu suunatud seksuaalkuritegude taunitavust ja loob seadusliku aluse süüle vastava vangistuse mõistmiseks eriti raskete seksuaalkuritegude toimepanijatele.
59. Kolleegium leiab, et KarS § 141 lg-s 2 olemuslikult erineva raskusastmega õigusvastaste tegude liitmine ühe sanktsiooni alla, millega sisuliselt võrdsustatakse X kuritegu sanktsiooni alammäära kaudu ebaõiguse määra poolest inimelu võtmisega (tapmine), on ilmselgelt ebaproportsionaalne vabaduspõhiõiguse riive, arvestades, et karistusseadustiku üldosa sätete järgi ei ole õiguslikku võimalust seda X puhul leevendada. Praegusel juhul on tegemist KarS § 141 lg 2 p-s 1 kirjeldatud tegude skaalal kaitstavat õigushüve suhteliselt vähem intensiivselt ründava teoga. Sama tegu toimepanduna vanema kui kümneaastase ja noorema kui neljateistaastase lapse suhtes tooks KarS § 145 järgi üldjuhul kaasa vähemalt kolmekümnepäevase, korduva toimepanemise korral minimaalselt kaheaastase vangistuse või KarS §-de 1432 või 144 järgi kannatanu sõltuvust ära kasutades või järeltulija suhtes toimepanduna vähemalt kahe aasta pikkuse ning korduvuse korral vähemalt kolme aasta pikkuse vangistuse. Seadusandja on näinud ette võimaluse asenda seksuaalsuunitluse häire tõttu toimepandud kuriteo järelmina vangistuse kompleksraviga. Kolleegiumi arvates ei ole mõistlikku põhjendust, miks seadusandja on välistanud muude eelduste täidetuse korral ravi kohaldamise üksnes kannatanu vanuse tõttu.
60. Eelnevast järeldub, et sanktsiooni alammäärana kuue aasta pikkuse vangistuse kohaldamine ei vasta X teo ebaõiguse määrale ja sellega kaasneb tema vabaduspõhiõiguse ilmselgelt ebaproportsionaalne riive.
61. Eeltoodust lähtuvalt on põhiseaduslikkuse järelevalve kolleegium seisukohal, et KarS § 141 lõike 2 sanktsiooni alammäärast tulenev vabaduspõhiõiguse riive on X suhtes ebaproportsionaalne ja põhiseaduse vastane. Tuginedes PSJKS § 15 lg 1 p-le 2, tunnistab põhiseaduslikkuse järelevalve kolleegium KarS § 141 lg 2 sanktsiooni kehtetuks osas, milles noorema kui kümneaastase lapse suhtes sugulise iseloomuga vägivallata teo ühekordse või korduva toimepanemise eest on sätestatud vangistuse alammäär 6 aastat (vt ka otsuse p 29). Kuni seadusandja ei ole kehtestanud uut sanktsiooni alammäära eelnimetatud süüteokoosseisu suhtes, tuleb juhinduda KarS § 45 lg-s 1 sätestatud vangistuse alammäärast.
Priit Pikamäe, Eerik Kergandberg, Saale Laos, Ivo Pilving, Jüri Põld
Riigikohtunik Saale Laose eriarvamus põhiseaduslikkuse järelevalve kolleegiumi 23. septembri 2015 otsusele nr 3-4-1-13-15


text:
Kohus oma teadlikkust sel
Pärast Berliini müüri langemist Konventsioonile alla kirjutanud riike puudutavat Kohtupraktikat uurides ilmneb seos menetluse pikkuse probleemistiku ja Ida-Euroopapoliitiliste ja majandussüsteemide muutumise vahel. Üleminek plaanimajanduseltturumajandusele tõi kaasa muutused kodanike suhtumises seadustesse ning muudatusedmenetluskorras, kohtunike koolituses, protsessiseaduste reformid ja kohtute vastutuseümberjagamise, mis kõik omakorda põhjustas viivitusi.Järkjärgult on paika loksunud sõltumatute kohtusüsteemide uued konstitutsioonilisedpõhimõtted ja võimude lahusus. Just need muutused tõid kaasa menetluste venimise,nagu ka Kohtu enda pretsedendiõigus, mis nõudis mitmelt riigilt tsiviil- jakriminaalmenetluse reformimist.Näiteid kohtupraktikastTšehhi Vabariik võttis kohtureformi ette pärast 2000. aastat. 11. oktoobri 2005. aastaotsuses kohtuasjas Zouhar vs. Tšehhi Vabariik (otsus ainult prantsuse keeles) möönisKohus, et esimese astme kohus oli mitmel korral olnud sunnitud menetluse käigus asjariigi muudele asutustele edastama ning et riigi kohtusüsteem reorganiseeriti ajal, mil seekohtuasi menetluses oli.30. oktoobri 1998. aasta Podbielski otsuses möönis Kohus sama probleemi olemasoluPoolas, kus kaebaja endiselt lõplikku kohtuotsust ootas. Kohus märkis, et „kaebaja hagiasjas lõpliku kohtuotsuse tegemise viibimine oli suures osas tingitudseadusemuudatustest, mis olid tingitud üleminekust riigi kontrollil rajanevalt majanduseltturumajandusele ja selle hagi lahendamise menetluse keerukusest, mis kõik takistasidkaebaja hagi kiiret lahendamist. Selles kontekstis tuletab Kohus meelde, et artikli 6lõige 1 paneb Lepinguosalistele Riikidele kohustuse korraldada oma kohtusüsteemidselliselt, et nende kohtud saaksid täita kõiki neid nõudeid, sealhulgas kohustustlahendada asju mõistliku aja jooksul […] Seetõttu tuleb viivitus menetluses lugedapõhiliselt riigivõimudest tingituks“ (otsuse punkt 38).B. VIIVITUSED, MIS ON ÜHISED KÕIGILE MENETLUSLIIKIDELE1. Viivitused menetluse algatamisel-- Viivituste põhjus: kohtu tööpiirkondade probleemidKohtute ebaühtlane paiknemine riigis on sageli probleemiks, mis nähtub Kohtu otsustest,milles apelleeritakse ülemäärasele töökoormusele, mis tuleneb kohtute tööpiirkondadejaotusest, mis ei vasta demograafilistele ja majanduses toimunud muutustele.Näiteid kohtupraktikast
Kohus oma teadlikkust sellest, et „Hispaanial tuli demokraatia taastamisel ületadatõsiseid raskusi. Kohus hindab vääriliselt Hispaania võimude jõupingutusi õiguskaitseüldsusele kättesaadavaks tegemisel ja riigi kohtusüsteemi põhjalikul reformimisel. Ometikordab Kohus, et Konventsiooni ratifitseerides võttis Hispaania endale kohustusekorraldada oma kohtusüsteem selliselt, et tagada selle vastavus [Konventsiooni] artikli 6lõike 1 nõuetele“.Näiteid kohtupraktikastSüssmann’i otsuses öeldut kinnitas Kohus 25. veebruari 2000. aasta otsuses kohtuasjasGast ja Popp vs. Saksamaa, milles ta ütles, et „artikkel 6 nõuab, et kohtumenetlus olekskiire, kuid rõhutab samal ajal ka üldisemat nõuetekohase õigusemõistmise põhimõtet.“Sama rõhutas Kohus seoses Portugali Konstitutsioonikohtuga 25. juuli 2002. aastaotsuses kohtuasjas Rosa Marques ja teised vs. Portugal (otsus ainult prantsuse keeles),milles Kohus aktsepteeris valitsuse väidet, et mõistliku aja nõuet ei saa tavakohtu jakonstitutsioonikohtu puhul ühtemoodi tõlgendada, arvestades konstitutsioonikohtu rollipõhiseaduse kaitsjana ning vajadust lahendada sotsiaalses ja poliitilises plaanisolulisemaid asju eelisjärjekorras. Ometi tuvastas Kohus artikli 6 lõike 1 rikkumise, sestkonkreetne kohtuasi oli puudutanud mitte kuigi keerulist sundvõõrandamise menetlust,mis erinevates kohtuastmetes kokku oli kestnud 8 aastat ja 2 kuud.Portugal oli paar aastat varem seoses protsessi- ja apellatsioonikohtutega üle elanudsamasugused raskused, mille mõistmist Kohus väljendas eespool viidatuga sarnaselt:„[Kohus] ei saa mööda vaadata tõsiasjast, et demokraatia taastamisega alates1974. aasta aprillist tuli Portugalil läbi viia kohtusüsteemi põhjalik reform niisugusesrahutus õhkkonnas, mis ei olnud võrreldav enamiku Euroopa riikide omaga ja mille tegidveelgi raskemaks dekoloniseerimise protsess ja majanduskriis […]“. 56 Ometi asus Kohusselles asjas seisukohale, et Portugal on rikkunud Konventsiooniga võetud kohustusttagada, et kohtuasju vaadataks läbi mõistliku aja jooksul.Olulised reformidHispaania viis läbi oma kohtusüsteemi olulise reformi 10. jaanuari 1980. aastakonstitutsioonilise seaduse alusel, millega loodi kohtuteenistuse komisjon ja 1. juuli1985. aasta konstitutsioonilise ohtusüsteemi seaduse alusel. 1981. aasta septembrisalustasid Barcelonas tööd neli uut esimese astme kohut ja moodustati uued kohtutetööpiirkonnad.-- Viivituste põhjus: plaanimajanduselt turumajandusele üleminekPoliitilised ja majanduslikud murrangud teatud riikides tõid kaasa põhjalikke muutusinende riikide kohtukorralduses.56 10. juuli 1984. aasta otsus kohtuasjas Guincho vs. Portugal.

matches: kohus Kohus Kohus Kohus Kohus Kohus Kohus Kohus Kohus Kohus Kohus


text:
UUSAASTA Jeesus Kristus on seesama eile ja täna ja igavesti! Hb 13,8 Lk 4,16-21; Jk 4,13-15; Ps 121 Jutlus: Jh 14,1-6
1. Kolmapäev Jumal, sina oled meid läbi katsunud, sa oled meid sulatanud, nagu hõbedat sulatatakse. Ps 66,10 Me teame, et viletsus toob kannatlikkuse, kannatlikkus läbikatsutuse, läbikatsutus lootuse. Aga lootus ei jäta häbisse, sest Jumala armastus on välja valatud meie südamesse Püha Vaimu läbi, kes meile on antud. Rm 5,3-5 Kõigeväeline Jumal, Sina lased meil mõnikord sattuda viletsuste ja kannatuste tulle. Sa teed seda, et meid puhastada ja valmistada igaveseks eluks oma riigis. Aita siis olla tänulik ka raskuste keskel ning kanna meid oma armastuses! Palve
2. Neljapäev Issand Jumal pühib pisarad kõigilt palgeilt. Js 25,8 Olge rõõmsad lootuses, vastupidavad viletsuses, püsivad palves! Rm 12,12 Ainult Sina, Issand, saad kõrvalda surma ja pühkida kõik pisarad. Milline imeline lootus! Täitku sellest lootusest hoovav jõud kõiki meie päevi ja öid, et suudaksime rõõmuga käia meile seatud teel. Palve Jos 24,1-2a.13-18.25-26; Mk 1,1-8
3. Reede Olgu sul rõõm Issandast; siis ta annab sulle, mida su süda kutsub! Ps 37,4 Kõike, mida te iganes palves endale palute - uskuge, et te olete saanud, ja see saabki teile! Mk 11,24 Otsin palves vastuseid oma elu erinevatele väljakutsetele. Issand, kingi meelekindlust otsida ka Sinu tahet - ning Sinus rõõmsaks saades uskuda: mis inimestele on võimatu, on Sulle võimalik! Palve 2Ms 2,1-10; Mk 1,9-13
4. Laupäev Sa ei tohi tappa! 2Ms 20,13 Armastage oma vaenlasi, tehke head neile, kes teid vihkavad, õnnistage neid, kes teid neavad, palvetage nende eest, kes teid halvustavad. Lk 6,27-28 Sina, Jumal, oled meid armastanud juba siis, kui käisime alles eksiteedel ja olime Sinu vaenlased. Sinu lastena ei saa meiegi teisiti. Anna jõudu hoiduda kurjast, teha head, õnnistada oma ligimest ja palvetada tema eest isegi siis, kui see tundub meile väga keeruline. Palve 1Ms 21,1-7; Mk 1,14-20
2. PÜHAPÄEV PÄRAST JÕULE Ja Sõna sai lihaks ja elas meie keskel, ja me nägime tema kirkust nagu Isast Ainusündinu kirkust, täis armu ja tõde. Jh 1,14b Lk 2,41-52; 1Jh 5,11-13; Ps 138 Jutlus: Js 61,1-3(4.9)10-11
5. Pühapäev Paljud ütlevad: 'Kes annab meile näha head?' Issand, tõsta meie peale oma palge valgus! Ps 4,7 Jeesus ütleb: 'Mina olen maailma valgus. Kes järgneb mulle, ei käi pimeduses, vaid tal on elu valgus.' Jh 8,12 Jumal, Sa oled maailma pimedusse saatnud elu valguse - oma Poja. Ava meie silmad seda valgust märkama ja aita meil kogu hingega sellesse kiinduda. Luba, et järgiksime Su palge valgust ustavalt kuni oma maise rännutee lõpuni! Palve
KOLMEKUNINGAPÄEV (EPIPHANIAS) Pimedus möödub ja tõeline valgus paistab juba. 1Jh 2,8b Mt 2,1-12; Ef 3,1-7; Mk 1,21-28 Jutlus: Ef 3,1-7
6. Esmaspäev Mispärast ütled sina, Jaakob, ja räägid sina, Iisrael: 'Minu tee on varjul Issanda eest ja mu õigus läheb mööda mu Jumalast?' Js 40,27 Ometi püsib kindlana Jumala seatud aluskivi, millel on see pitser: 'Issand tunneb omi'. 2Tm 2,19 Issand, mõnikord pimeneb mu tee ja näib, et oled jätnud mind üksi. Siis lähened Sa mulle taas oma sõnaga, tõstad mu üles ja kinnitad: ära karda, ma tunnen sind nimepidi! Tänan Sind, et tohin pimeduseski tõsta silmad Sinu poole! Palve
7. Teisipäev Aga mina olen temale tuliseks müüriks ümberringi, ütleb Issand. Sk 2,9 Kui Jumal on meie poolt, kes võib olla meie vastu? Rm 8,31 Sinu käest, Issand, tulevad Su rahvale nii võimsad ja julgustavad sõnad! Oma armastuses ütled Sa: ma olen sinu poolt, ma kaitsen sind. Kingi mulle kindlat usku, et need sõnad on mõeldud ka minu jaoks! Palve 1Jh 3,1-6; Mk 1,29-39
8. Kolmapäev Sinu heldus, Issand, olgu meie peal, nõnda nagu me ootame sind. Ps 33,22 Pidagem vankumatult kinni lootuse tunnistusest, sest ustav on, kes seda on tõotanud. Hb 10,23 Mõnikord on ootamine raske, tahaks juba ruttu näha, kuulda ja taibata. Tahaks, et oodatu seisaks juba ukse taga. Anna, Issand, jõudu, et lootus Sinu tulemisele püsiks kindlana! Sinu tõotused on usaldusväärsed! Palve 4Ms 24,15-17a(17b-19) Mk 1,40-45
9. Neljapäev See on Jumal, kes paneb rammu mu vööle. Ps 18,33 Paulus kirjutab Fileemonile: Ma palvetan, et su usu osadus aitaks sind kõige hea tunnetamises, mis meis on Kristuse suhtes. Fm 4,6 Jumal, kuigi ma tean Sinu seadusi, pole mul enesel jõudu neid veatult pidada. Sina aga tuled ise mulle appi, puhastad mu elu ja sead mu samme igavese elu teel. Tänan Sind, et koos Kristusega jõuan kord sihile! Palve Ef 4,17-24; Mk 2,1-12
10. Reede Õigel on surmaski varjupaik. Õp 14,32 Ma olen veendunud, et ei surm ega elu, ei inglid ega peainglid, ei praegused ega tulevased, ei väed, ei kõrgus, ei sügavus ega mis tahes muu loodu suuda meid lahutada Jumala armastusest, mis on Kristuses Jeesuses, meie Issandas. Rm 8,38-39 Jumal, kiidan ja ülistan Sind armastuse eest, mida Sa näitad meile Jeesuse Kristuse, oma kalli Poja kaudu! Selle armastuse side on tugevam kui kogu maailma vägi. Tahan olla sellest sidemest haaratud - nii et jääksin Sinu külge elus ja surmaski. Palve 1Jh 1,5-7; Mk 2,13-17
11. Laupäev Aga õigus voolaku nagu vesi ja õiglus nagu kuivamatu jõgi! Am 5,24 Te teate, et need, keda peetakse rahvaste valitsejateks, peremehetsevad nende üle ja nende suured meelevallatsevad nende kallal. Nõnda ärgu olgu teie seas, vaid kes iganes teie seas tahab saada suureks, olgu teie teenija. Mk 10,42-43 Sina, Jeesus, tood teistsugused arusaamad sellest, mis on suur või mis on väike. Sina, kes elad kirkuses, võtsid inimese kuju, et teenida meid ja aidata Jumala riigi osadusse. Vormi mindki Sinu sarnaseks, et käiksin Su õiguses igavesti! Palve Js 66,18-23; Mk 2,18-22
1. PÜHAPÄEV PÄRAST KOLMEKUNINGAPÄEVA Keda iganes Jumala Vaim juhib, on Jumala lapsed. Rm 8,14 Mt 3,13-17; Rm 12,1-8; Ps 89,1-19 Jutlus: Mt 3,13-17
12. Pühapäev Jumal paljastab sügavused ja saladused. Tn 2,22 Oh seda Jumala rikkuse ja tarkuse ja tunnetuse sügavust! Ei suudeta uurida tema kohtumõistmisi ega jälgida tema teed! Rm 11,33 Jumal, alandun Sinu suuruse ja tarkuse ees. Tahan Sind usalduslikult järgida ka siis, kui Su kohtumõistmised ja teed tunduvad mulle mõistatuslikud. Kingi mulle selleks oma valgust ja rahu! Palve
13. Esmaspäev Kõik, kes sinu hülgavad, jäävad häbisse. Kes minust taganevad, kirjutatakse põrmu, sest nad on jätnud maha elava vee allika, Issanda. Jr 17,13 Jeesus ütleb: 'Aeg on täis saanud ja Jumala riik on lähedal. Parandage meelt ja uskuge evangeeliumisse!' Mk 1,15 Tõeline patt on see, kui keeran Sulle, Jumal, selja. Anna andeks, et olen seda teinud! Too mu ellu tõeline meeleparandus. Puhasta mind kõigest kurjast ja täida mu süda usuga evangeeliumisse! Palve Ap 10,37-48; Mk 2,23-28
14. Teisipäev Eks ole: kui sa head teed, siis on su pilk tõstetud üles? Aga kui sa head ei tee, siis luurab patt ukse ees ja himustab sind. Kuid sina pead tema üle valitsema. 1Ms 4,7 Taotle õigust, jumalakartust, usku, armastust, kannatlikkust, tasadust! 1Tm 6,11 Tunnistan, Issand, et mõnikord on mul väga raske tõsta oma pilku ligimese silmadesse. Süda on raske pahameelest ja kibedusest, solvumisest. Aita mind, Issand, tee mu süda jälle kergeks ja vabaks. Anna jõudu panna maha kõik kuri ja kiinduda heasse! Palve 1Kr 2,11-16; Mk 3,1-6
15. Kolmapäev Issand ütles Giideonile: 'Rahu olgu sinule! Ära karda, sa ei sure!' Siis Gideon ehitas sinna altari Issandale ja pani sellele nimeks 'Issand on rahu'. Km 6,23-24 Läki siis julgusega armu aujärje ette, et me halastust saaksime ja armu abiks leiaksime parajal ajal. Hb 4,16 Milline rõõmusõnum! Sina, Jumal, kuulutad meile rahu ja julgustad tulema Sinu armu aujärje juurde. Seal ei mõisteta hukka, vaid pakutakse halastust kõigile, kes panevad oma lootuse Jeesuse peale, kes maksis meie patuvõla. Tänu Sulle selle eest! Palve Rm 8,26-30; Mk 3,7-12
16. Neljapäev Ilmamaa on täis sinu heldust, Issand; õpeta mulle oma määrusi. Ps 119,64 Kogu Pühakiri on Jumala sisendatud ja kasulik õpetamiseks, noomimiseks, parandamiseks, kasvatamiseks õiguses. 2Tm 3,16 Jumal, Sina annad Pühakirja kaudu meile teada oma tahte ja päästeteod. Ärata meis armastust Sinu sõna vastu, aita meil seda mõista ja selle järgi elada - ning usaldada selles olevaid tõotusi üle kõige! Palve Ef 1,3-10; Mk 3,13-19
17. Reede Siis Mooses ja Aaron läksid vaarao juurde ning ütlesid temale: 'Nõnda ütleb Issand: Lase mu rahvas minna ja mind teenida!' 2Ms 10,3 Vaata, ma läkitan teid nagu lambaid huntide keskele. Olge siis arukad nagu maod ja tasased nagu tuvid! Mt 10,16 Püha Jumal, väe ja tarkuse Issand! Sina muudad oma sulaste meele julgeks ning annad neile jõu kuulutada Sinu tahtmist. Kingi meilegi seda armu, et kardame ja armastame Sind rohkem kui midagi muud ning oleme kasutatavad Sinu riigi töös. Palve Kl 2,1-7; Mk 3,20-30
18. Laupäev Kas on jumalat taevas või maa peal, kes suudaks teha sinu tegusid ja vägitöid? 5Ms 3,24 Temast ja tema läbi ja temasse on kõik. Temale olgu kirkus igavesti! Rm 11,36 Kõigeväline Jumal, kes Sa valmistasid kõik oleva ja kannad seda oma väega päevast päeva ning ajast aega. Tänan Sind, et võin toetuda Su võimsale käsivarrele ja tunda, kuidas Sa ka mind üha juhatad ja hoiad! Palve Mt 6,6-13; Mk 3,31-35
2. PÜHAPÄEV PÄRAST KOLMEKUNINGAPÄEVA Meie kõik oleme võtnud tema täiusest, ja armu armu peale. Jh 1,16 Jh 2,1-11; 1Kr 2,1-10; Ps 133 Jutlus: Jr 14,1(2)3-4(5-6)7-9
19. Pühapäev Kui õel pöördub oma õelusest, mida ta on teinud, ja teeb, mis on kohus ja õige, siis ta hoiab oma elu alles. Hs 18,27 Paulus kirjutab: Ustav on see sõna ja väärib igati vastuvõtmist, et Kristus Jeesus on tulnud maailma päästma patuseid, kelle seast esimene olen mina. 1Tm 1,15 Issand, olen eksinud. Mind vaevab ja rõhub süü tehtu pärast. Oma jõuga ei suuda ma jalule tõusta ega puhastada määrdunud südant. Kuid Sinu käes on see võimalik! Jah, Sina tahadki tulla eksinu juurde ja teda aidata, tahad vabastada patu köidikuist. Päästa mind, Issand! Palve
20. Esmaspäev Õnnis on inimene, kellele Issand pahategu ei arvesta ja kelle vaimus ei ole kavalust. Ps 32,2 Vana on möödunud, vaata, uus on sündinud. See kõik on Jumalast, kes meid on enesega Kristuse läbi lepitanud. 2Kr 5,17-18 Kas tõesti võib inimene jätta selja taha kõik vana? Sinu sõna, Jumal, ütleb, et Jeesuses Kristuses saab see tõeks! Võida, Issand, minugi elus kõik, mis takistab mul Sinu juurde tulemast - ja tee mu elu uueks! Palve 5Ms 4,5-13; 1Kr 1,1-9
21. Teisipäev Mina olen Issand, teie Jumal, kes tõi teid ära Egiptusemaalt, et te ei oleks enam nende orjad; ma murdsin katki teie ikkepuud ja panin teid käima püstipäi. 3Ms 26,13 Vabaduseks on Kristus meid vabastanud. Püsige siis selles ja ärge laske endid jälle panna orjaikkesse! Gl 5,1 Püha Jumal, ahelate purustaja! Nii nagu Sa vabastasid kord Iisraeli rahva, nii kingid Sa Jeesuse Kristuse kaudu inimesele vabaduse patust, surmast ja kuradi meelevallast. Anna meile jõudu püsida selles vabaduses, pidada seda kalliks ja vajadusel ka võidelda selle eest. Palve Rm 9,31-10,8; 1Kr 1,10-17
22. Kolmapäev Kui te ei usu, siis te ei püsi. Js 7,9 Võitle head usuvõitlust, hakka kinni igavesest elust, millele sa oled kutsutud, kui sa oled andnud hea tunnistuse paljude tunnistajate ees. 1Tm 6,12 Usk loob silla inimese ja Jumala vahel, toob Jumala päästetöö minu ellu. Ent usku ei saa noppida puult ega võtta tagataskust. Usk on Jumala and, Tema armu kingitus. Issand, ulata mullegi usu and, et võiksin kinni haarata igavesest elust! Palve Gl 5,1-6; 1Kr 1,18-25
23. Neljapäev Sest sina kiskusid mu hinge surmast välja, mu silmad silmaveest, mu jala komistusest. Ps 116,8 Jeesus vabastaks need, kes surma kartes olid kogu eluaja orjapõlves. Hb 2,15 Jeesus Kristus, Sina võitsid kaduvuse ja alistasid oma ristisurma kaudu surma. Vaid Sina saad tõeliselt kuivatada leinapisarad ja tuua hinge püsiva tröösti. Sina hajutad ka surmahirmu - nii nagu tõusev päike pühib minema raske udu. Tänu Sulle selle eest, Issand! Palve Ap 15,22-31; 1Kr 1,26-31
24. Reede Inimeste suurelised silmad alandatakse ja meeste kõrkus painutatakse. Jah, sel päeval on Issand üksinda kõrge. Js 2,11 Ärge eksige: Jumal ei lase ennast pilgata. Gl 6,7 Jumal, taeva ja maa Looja! Sinu suurust ei saa mõõta, see ulatub üle kõige, mida suudame mõelda või kujutleda. Ometigi otsida Sa üles väikese, ülbe aga jätad kõrvale. Pisike saab sinu käes suureks, kõrk aga tähtsusetuks. Aita seda mõista ning austada Sind kogu südamega! Palve Jr 14,1-9; 1Kr 2,1-9
25. Laupäev Kas sa ei tea? Kas sa ei ole kuulnud? Igavene Jumal, Issand, on maailma äärte Looja; tema ei väsi ega tüdi, tema mõistus on uurimatu. Js 40,28 Aga lootuse Jumal täitku teid kõige rõõmu ja rahuga usus, et teil oleks küllaga lootust Püha Vaimu väes. Rm 15,13 Tänan Sind, Jumal, et tohin julgelt ja rõõmsalt anda oma tänase päeva Sinu hoolde. Mina väsin, Sina mitte. Mind piirab teadmatus, Sina tunned ja mõistad kõike. Täitku Sinu lähedus mind sügava rahuga! Palve 5Ms 33,1-4(7.12-16) 1Kr 2,10-16
3. PÜHAPÄEV PÄRAST KOLMEKUNINGAPÄEVA Inimesi tuleb idast ja läänest, põhjast ja lõunast ning istub lauda Jumala riigis. Lk 13,29 Mt 8,5-13; Rm 1,13-17; Ps 86 Jutlus: Ap 10,21-35
26. Pühapäev Sina valitsed mere uhkust; kui ta oma lained tõstab, vaigistad sina need. Ps 89,10 Rahu Issand ise andku teile rahu alati ja igal viisil. 2Ts 3,16 Issand, Sina oled oma rahvast juhtinud läbi mere, ohjeldanud laineid. Sina vaigistasid järve, kui jüngrid hüüdsid Sind appi. Tule ka minu hinge rahutusse, mu muresõlmede keskele. Usun, et Sina saad aidata! Palve
27. Esmaspäev Kes algusest peale on kutsunud rahvapõlvi? Mina, Issand, olen esimene ja olen viimastegi juures seesama. Js 41,4 See on sõna, mille ta on läkitanud Iisraeli lastele, kuulutades evangeeliumi rahust Jeesuse Kristuse kaudu, kes on kõikide Issand. Ap 10,36 Jeesus, sina oled minu Päästja, Sulle annan oma südames kõige auväärsema koha. Sinu nimi on üle kõigi nimede, olgu Sinul minu elus koht üle kõigi kohtade! Palve Ap 16,9-15; 1Kr 3,1-8
28. Teisipäev Mida tema maha kisub, seda ei ehitata üles; keda tema vangistab, seda ei vabastata mitte. Ii 12,14 Nõnda ütleb Püha, Tõeline, kelle käes on Taaveti võti, kes avab, ja ükski ei lukusta, ning lukustab, ja ükski ei ava: Ma tean su tegusid! Ennäe, ma avasin su ees ukse, mida ükski ei suuda lukustada. Ilm 3,7-8 Issand, hea on end toetada Sinu vägevusele ja tulla Sinu kui päästekilbi varju. Sina ehitad üles purustatud elu ja keelad kurjal seda rikkumast. Ava lukustatud südamed ja lase sinna paista elu valgusel! Palve Rm 15,7-13; 1Kr 3,9-17
29. Kolmapäev Rudjutud pilliroogu ei murra ta katki ja hõõguvat tahti ei kustuta ta ära. Js 42,3 Sest Inimese Poeg on tulnud otsima ja päästma kadunut. Lk 19,10 Jeesus, tänu olgu Sulle, et tulid valguseriigist patu pimestatud maailma otsima kadunut ja aitama hukkamõistetut. Sinu käes ärkavad surnud ja paranevad haiged, lootusetud kuulevad lootuse sõnumit. Anna armu, et võimalikult paljud märkaksid Sinu tulekut ja võtaksid Sinu sirutatud käe vastu! Palve Rt 1,1-8(9-15)16-19a(19b-21) 1Kr 3,18-23
30. Neljapäev Ära ole erapoolik viletsa kasuks ja ära austa vägevat, vaid mõista ligimesele õiglaselt kohut. 3Ms 19,15 Pidage usku meie au Issandasse Jeesusesse Kristusesse, sõltumata isikute lugupidamisest. Jk 2,1 Jumal, valguse ja selguse Isa! Sina andsid oma Poja surma kõikide inimeste päästmiseks, kedagi pole kõrvale jäetud. Anna ärgas süda, et Sinusse uskujad ei põlgaks kedagi välise palge pärast, vaid teostaksid kõikjal Sinu õigust! Palve Ap 13,42-52; 1Kr 4,1-5
31. Reede Ma olen oma hinge Issanda ees välja valanud. 1Sm 1,15 Heitke kõik oma mure tema peale, sest tema peab hoolt teie eest. 1Pt 5,7 Jumal, Sa annad rohkem, kui mõistan paluda. Sa annad nõnda, et kui kõrvutan oma palve Sinu anniga, siis tundub mu palve nii väeti ja puudulik. Aga Sina annad siiski hea meelega nagu isa oma armastatud lapsele. Tänan Sind selle eest! Palve Kl 1,24-29; 1Kr 4,6-13

matches:
Ps 121
Ps 66
Ps 37
Ps 138
Ps 4
Ps 33
Ps 18
Ps 89
Ps 119
Ps 133
kohus
Ps 32
Ps 116
Ps 86
Ps 89


Aktsiisikauba järelevalve alla jätmise ja järelevalve lõpetamise kord – Riigi Teataja
Aktsiisikauba järelevalve alla jätmise ja järelevalve lõpetamise kord
Jõustumine: 01.02.201901.11.2015
RT I, 29.10.2015, 2
Määrus kehtestatakse alkoholi-, tubaka-, kütuse- ja elektriaktsiisi seaduse § 791 lõike 4 alusel.
§ 1. Teade aktsiisikauba järelevalve alla jätmise kohta
(1) Maksuhaldur väljastab aktsiisikauba saajale või tema esindajale või, kui saatelehele on aktsiisikauba omanikuna märgitud aktsiisikauba saajast erinev isik, siis aktsiisikauba omanikule või tema esindajale (edaspidi kohustatud isik), aktsiisikauba järelevalve alla jätmise teate (edaspidi teade) järelevalve alla jätmise infosüsteemi (edaspidi infosüsteem) kaudu.
(2) Kütuse erimärgistamise korral teavitab maksuhaldur kohustatud isikut oma otsusest aktsiisikaup järelevalve alla jätta kolme tunni jooksul, arvates andmete maksuhaldurile esitamisest, juhul kui kohustatud isik on maksuhaldurit teavitanud vähemalt kolm tundi enne tööpäeva lõppu. Kui kohustatud isik teavitab maksuhaldurit vähem kui kolm tundi enne tööpäeva lõppu, teeb maksuhaldur oma otsuse hiljemalt kolme tunni jooksul pärast järgmise tööpäeva algust.
(3) Vedelkütuse seaduse §-s 242 nimetatud kütuse kinnipidamisest arvates teavitab maksuhaldur kohustatud isikut oma otsusest aktsiisikaup järelevalve alla jätta kümne tööpäeva jooksul.
(4) Teatele kantavad andmed on loetletud käesoleva määruse lisas 1.
(5) Aktsiisikauba järelevalve alla jätmise puhul on teade infosüsteemis staatuses „Järelevalve algatatud”.
§ 2. Taotlus toiminguks
(1) Järelevalve alla jäetud aktsiisikauba võõrandamiseks või veoks teise ladustamiskohta esitab kohustatud isik maksuhaldurile infosüsteemis elektroonse taotluse.
(2) Taotlusse kantavad andmed on loetletud käesoleva määruse lisas 2.
§ 3. Toimingud omandiõiguse üleminekul
(1) Omandiõiguse ülemineku korral kinnitab aktsiisikauba saaja infosüsteemis tehingu toimumise.
(2) Kui toiminguga, mille teostamiseks maksuhaldur oma nõusoleku annab, läheb aktsiisikauba omandiõigus üle teisele isikule, võib maksuhaldur väljastada aktsiisikauba saajale või tema esindajale uue elektroonse teate. Aktsiisikauba saaja kinnitab teate kättesaamise.
(3) Maksuhaldur annab loa toiminguks kolme tunni jooksul alates saajapoolsest tehingu kinnitamisest või teate kättesaamise kinnitamisest, kui aktsiisikauba saajale väljastati uus teade.
§ 4. Andmete muutmisest ja järelevalve alla jätmise põhjuse äralangemisest teavitamine
Kohustatud isik teavitab maksuhaldurit teate või taotluse andmete muutmise vajadusest või alkoholi-, tubaka-, kütuse- ja elektriaktsiisi seaduse § 792 lõike 1 punktides 2 ja 4 nimetatud järelevalve lõpetamise põhjuse esinemisest infosüsteemis elektroonselt muutmistaotluse esitamise kaudu.
§ 5. Järelevalve lõpetamisest teavitamine
Järelevalve lõpetamise korral on teade infosüsteemis staatuses „Järelevalve lõpetatud”.
§ 6. Asendustoimingute rakendamine
(1) Kohustatud isik peab kasutama asendustoiminguid, kui infosüsteem ei tööta või isikul puudub ligipääs infosüsteemile.
(2) Asendustoimingud on teate ja taotluse esitamine paberkandjal või esitamine muude maksuhalduri poolt heakskiidetud andmesidekanalite kaudu.
Rahandusministri 11. märtsi 2010. a määrus nr 14 „Aktsiisikauba järelevalve alla jätmise ja järelevalve lõpetamise kord” tunnistatakse kehtetuks.
RT I, 08.01.2019, 17