1. Lepingute sõlmimine, täitmine, rikkumine ja lõppemine
1.1. Lepinguliste suhete üldiseloomustus, üldpõhimõtted ja lepingu mõiste
Iga õiguskorda iseloomustab normatiivsus, mis tähendab teatud kohustuslike käitumisreeglite kehtestamist seadusandja poolt. Eesti õiguskord on kirjutatud õigusele tuginev õiguskord, kuid õiguse allikateks on lisaks seadustele ka tavad (TsÜS § 2), mis kujunevad kohtupraktika ja teatud käitumisreeglite üldisel tunnustamisel ühiskonnaliikmete poolt. Tava ei saa muuta seadust, kuid võib olla...
1.2. Lepingu sõlmimine
Lepingu sõlmimine toimub tavaliselt lepingu sõlmimise ettepaneku (pakkumus e ofert) tegemisega ja selle vastuvõtmisega (nõustumus e aktsept). Nii aktsept kui ofert on tahteavaldused, millele kohaldatakse TsÜS‑i tahteavaldusi reguleerivaid sätteid. Lepingu sõlmimiseks on seega vaja vähemalt kahte tahteavaldust, kui seadusest ei tulene teisiti (nt kinkelepingu sõlmimiseks või võlatunnistuse...
1.3. Tüüptingimustel lepingu sõlmimine
Tüüptingimuseks loetakse lepingutingimust, mis on eelnevalt välja töötatud kasutamiseks tüüplepingutes või mida pooled muul põhjusel ei ole eraldi läbi rääkinud, ja pool, kelle suhtes seda kasutatakse (teine pool), ei olnud seepärast võimeline mõjutama tingimuse sisu (VÕS § 35). Tüüptingimusi reguleerivate normide kohaldamine ei sõltu sellest, kas pooleks on füüsiline isik tarbija mõistes või...
1.4. Koduukselepingud
Koduukselepinguks nimetatakse vallasasja üleandmise või teenuse osutamise lepingut, mille puhul majandus‑ või kutsetegevuses tegutsev isik (pakkuja) teeb tarbijale pakkumuse või ettepaneku asuda läbirääkimistesse lepingu sõlmimiseks (VÕS § 46). Koduukselepinguks on leping, mis sõlmitakse tarbija eluruumis või töökohas või nende vahetus läheduses, välja arvatud juhul, kui tarbija töökoha või...
1.5. Sidevahendi abil sõlmitud lepingud
Tarbija õigusi on peetud vajalikuks kaitsta ka lepingute sõlmimisel sidevahendite abil. Sidevahendite abil lepingute sõlmimisel vajab tarbija kaitset eelkõige põhjusel, et müüja ja ostja vahel puudub otsekontakt. Samuti ei ole tarbijal võimalik kaupu vahetult vaadelda, hinnata ja proovida, mistõttu võib reklaam olla eksitav. Raha maksmine toimub sageli sularahata arvelduse korras ja tegelikult...
1.6. Arvutivõrgu abil sõlmitud lepingud
Arvutivõrgu abil sõlmitud lepingute regulatsioon põhineb Euroopa Parlamendi ja Nõukogu direktiivil nr 2000/31/EÜ 8. juunist 2000 infoühiskonna teenuste teatavate õiguslike aspektide, eelkõige elektroonilise kaubanduse kohta (avaldatud Ühenduse Teatajas L 178, 17.07.2000, lk 1‑16). Regulatsioon laieneb kõikidele lepingu sõlmijatele sõltumata sellest, kas tegemist on tarbija või majandus-...
1.7. Lepingu tõlgendamine
Tahteavalduste tõlgendamisel tuleb lähtuda TsÜS‑i § 75 lõikest 1, lepingu tõlgendamisel tuleb vastavalt VÕS‑i §‑le 29 aga arvestada:
1) lepingupoolte ühist tegelikku tahet;
Riigikohus on viidanud kohustusele selgitada välja poolte tegelik ühine tahe ning lisanud, et kui poolte ühist tahet ei ole võimalik välja selgitada, siis tuleb vastandlike lepingutingimuste...
1.8. Lepingute vorminõuded
Tsiviilseadustiku üldosa seadus kehtestab tehingute vormi üldnõuded. TsÜS‑i § 77 lõige 1 sätestab vormivabaduse põhimõtte, mille kohaselt tehingu võib teha mis tahes vormis, kui seaduses ei ole sätestatud tehingu kohustuslikku vormi. Seda täiendab VÕS‑i § 11 lõige 1, mis lubab lepingu sõlmida suuliselt, kirjalikult või mis tahes vormis, kui seaduses ei ole sätestatud lepingu kohustuslikku...
1.9. Lepingu täitmine
Kohustus tuleb täita vastavalt lepingule või seadusele (VÕS § 76). Seaduses kohustuste täitmise kohta sätestatu on üldjuhul dispositiivne, mis tähendab, et pooled võivad seaduses sätestatust lepinguga kõrvale kalduda. Seega kohustuse täitmise hindamisel tuleb lähtuda eelkõige pooltevahelisest lepingust. Poolte kokkuleppega seadusest kõrvalekaldumine ei ole lubatud juhul, kui see on seaduses...
1.10. Rahaliste kohustuste täitmine
Rahavõlg on väärtuse hankimise võlg, mille täitmist võib võlgnik alati nõuda (VÕS § 108 lg 1). VÕS‑i § 91 lõike 1 kohaselt on rahavõlg võlg, mille sisuks on raha maksmine kas sularahana või siis sularahata arveldusena. Rahalise kohustuse täitmiseks ei loeta tšeki, veksli või muu sarnase maksevahendi üleandmist. Võlausaldaja võib need vastu võtta vastavalt täitmise asendamise sätetele (VÕS § 91...
1.11. Isikute paljusus lepingus
VÕS näeb ette kolme liiki isikute paljususe, milleks on sõltuvalt lepingu poolest, millisel paljusus esineb, kas osavõlg, osanõue, ühisvõlg, ühisnõue või solidaarvõlg ja solidaarnõue. Isikute paljususe korral lepingu poolel eeldatakse solidaarvõlga või solidaarnõuet.
Osakohustus tekib siis, kui mitu isikut peavad täitma sama osadeks jagatava kohustuse. Kui mitu isikut...
1.12. Kolmandad isikud lepingus (leping kaitsekohustusega kolmanda isiku suhtes ja kolmanda isiku kasuks sõlmitud leping)
Lepingulise võlasuhte subjektideks võivad olla ka kolmandad isikud. Kolmas isik võib omandada lepingust, mille pooleks ta ise ei ole, mingi õiguse, kuid mitte kohustust. Praktikas kasutatakse sageli võimalust sõlmida leping kolmanda isiku kasuks (VÕS § 80) kas oma kohustuse täitmiseks või mingil muul põhjusel. Leping kolmanda isiku kasuks võib anda kolmandale isikule kohustuse täitmise...
1.13. Lepinguliste kohustuste vahekorra muutumine
Kestvuslepingutes ja lepingutes, milles lepingu sõlmimise ja täitmise vahele jääb pikem ajavahemik, on otstarbekas kokku leppida lepingutingimuste ülevaatamise ja muutmise aeg ja kord. Kui seda tehtud ei ole, võimaldab seadus muutunud asjaolude tõttu kohustuste vahekorra olulisel muutumisel nõuda kas lepingutingimuste läbirääkimist nende muutmise eesmärgil või taganeda lepingust, kui...
1.14. Lepingu täitmise takistused (võlausaldaja vastuvõtuviivitus)
Lepingu täitmisel võib osutuda takistuseks see, et võlausaldajast tuleneva asjaolu tõttu ei saa võlgnik lepingut täita. Pooled võivad lepingus kokku leppida, millised on võlausaldaja kohustused täitmise vastuvõtmisel. Vaatamata sellele võib täitmine siiski võlausaldajast tulenevate asjaolude tõttu ebaõnnestuda. Eelkõige on selliseks asjaoluks võlausaldaja poolt täitmise vastuvõtmisest...
1.15. Kohustuse rikkumine ja õiguskaitsevahendid
Kohustuse rikkumine on võlaõiguse üks keskseid mõisteid, mille kaudu selgitatakse välja õiguskaitsevahendi kohaldamiseks vajalike eelduste olemasolu. VÕS‑i § 100 defineerib kohustuse rikkumist kui võlasuhtest tuleneva kohustuse täitmata jätmist või mittekohast täitmist, sealhulgas täitmisega viivitamist, kuid ei ole iseseisvaks nõude õiguslikuks aluseks. Lisaks VÕS‑i §‑le 100 peab nõude...
1.16. Õiguskaitsevahendid
1.16.1. Õiguskaitsevahendite kohaldamise üldpõhimõtted
Õiguskaitsevahendite kohaldamise üldpõhimõtted on sätestatud VÕS-i üldosas, täiendavad ja täpsustavad erisätted aga VÕS-i eriosas jm seadustes. Võlaõigusseaduses sätestatud kohustuse rikkumise regulatsioon lähtub rikkumise ühtsest kontseptsioonist, mis tähendab, et rikkumine on igasugune lepinguline või seadusest tulenev kohustuse täitmise ebaõnnestumine (VÕS § 100). Seaduses sätestatud...
1.16.2. Kohustuse täitmisest keeldumise õigus
Kohustuse täitmisest keeldumine on õiguskaitsevahend, mis annab võlgnikule võimaluse kaitsta oma positsiooni võlasuhtes olukorras, kus tema enda kohustuse täitmine on muutunud sissenõutavaks, kuid teine pool ei ole oma sissenõutavaks muutunud kohustust veel täitnud või kui on selge, et teine pool ei täida oma kohustust tulevikus. Täitmisest...
1.16.3. Täitmisnõue
Kohustuse täitmise nõude olemus ja esitamise üldised eeldused
Kohustuse täitmise nõue on kahese olemusega. Esiteks on see esmane nõue, mida võlausaldaja võib lepingu alusel esitada. VÕS-i § 108 reguleerib täitmisnõuet kui teisest nõuet ehk kui õiguskaitsevahendit, mida võib kasutada rikkunud poole suhtes ainult teatud eelduste olemasolul....
1.16.4. Hinna alandamine
Hinna alandamise eeldused ja kord
VÕS-i § 112 lõike 1 kohaselt võib lepingupool alandada tema poolt tasumisele kuuluvat hinda, kui ta on võtnud vastu mittekohase täitmise ning ei soovi lepingust taganeda. Hinna alandamise kui õiguskaitsevahendi funktsioon on taastada lepingu mittekohase täitmisega rikutud tasakaal lepingupoolte kohustuste vahel juhul...
1.16.5. Viivis
Rahalise kohustuse täitmisega viivitamisel võib võlausaldaja nõuda võlgnikult alates kohustuse sissenõutavaks muutumisest kuni kohase täitmiseni viivitusintressi ehk viivist (VÕS § 113 lg 1). Viivise regulatsioon VÕS-s on kooskõlas EL-i direktiiviga 2000/35/EÜ 29. juunist 2000. Viivise kui intressi ühe liigi tunnus on arvutamine alati ainult...
1.16.6. Lepingust taganemine
Lepingust taganemise olemus
Lepingust taganemine on üks olulisemaid õiguskaitsevahendeid. Võlaõigusseadus sisaldab kahte lepingu ühepoolse lõpetamise viisi, milleks on lepingust taganemine ja lepingu ülesütlemine. Põhimõtteliselt on tegemist olemuslikult samasisuliste lepingulise võlasuhte lõpetamisele suunatud õiguskaitsevahenditega. Nende eristamise...
1.16.7. Lepingu ülesütlemine
Lepingu ülesütlemise olemus ja kasutamise eeldused
Kui oluliselt on rikutud kestvuslepingut, võib kahjustatud pool selle üles öelda VÕS-i § 196 kohaselt. Lepingu ülesütlemine on oma olemuselt, nagu ka lepingust taganemise õigus, lepingulise võlasuhte lõpetamisele suunatud kujundusõigus. Võrreldes lepingust taganemise instituudiga on ülesütlemisel rida...
1.16.8. Tarbija taganemisõiguse erisused
Tarbija taganemisõiguse erisuste sätestamine seaduses on tingitud vajadusest koondada ühte normi taganemisõiguse kui järelemõtlemisõiguse kohta käivad reeglid. Nimelt tähistatakse terminiga taganemisõigus tarbijalepingutes mitte ainult rikkumise korral kasutatavat õiguskaitsevahendit, vaid ka õigust lepingust taganeda põhjustel, mis ei ole seotud lepingu rikkumisega. Tarbijalepingutes...
1.16.9. Täiendav tähtaeg
Kui võlgnik rikub kohustust, võib võlausaldaja anda võlgnikule täiendava mõistliku tähtaja täitmiseks. Kui võlausaldaja soovib lepingust taganeda, peab ta arvestama asjaoluga, et VÕS-i § 116 lõike 4 järgi ei ole lepingust taganemine ilma täiendavat tähtaega andmata lubatud, kui taganemise korral kannaks rikkunud pool ebamõistlikult suurt kahju. Kahju hindamisel võrreldakse täitmiseks või...
1.16.10. Kahju hüvitamise nõue
Kahju hüvitamise nõude esitamine ja kahju hüvitamise üldpõhimõtted
Juriidiline termin “kahju” tähendab kõige üldisemalt igasuguseid negatiivseid tagajärgi võlausaldaja varalises või mittevaralises sfääris. Kahju peamised liigid on varaline ja mittevaraline kahju (VÕS § 128 lg 1). Kahju võib olla negatiivne ehk usalduskahju, s.o lepingueelsete...
1.17. Lepinguliste kohustuste lõppemine
1.17.1. Lepinguliste kohustuste lõppemine täitmisega
Kohustuste täitmine on kõige olulisem lepingulise võlasuhte lõppemise alus, sest sellega saavutatakse kohustuste võtmise eesmärk. Kohustuse täitmine on niisuguse soorituse (tegu või tegevusest hoidumine) tegemine, mida lepingu järgi võlgnetakse. Täitmine ei tähenda ainult millegi tegemist, mis on vajalik lepingu või seaduse järgi, vaid ka täitmise tagajärgede saabumist (nt omandi...
1.17.2. Taganemine
Põhimõtteliselt on taganemise õiguslikke tagajärgi reguleerivad sätted dispositiivsed. Pooled võivad kokku leppida taganemisõiguse kasutamise korras, tagajärgedes ning vastastikustes kohustustes pärast lepingust taganemist. Kuid lepinguvabadus kehtib vaid ulatuses, millises puuduvad seaduses erisätted konkreetsete lepinguliikide jaoks või kuni seaduses sätestatut on lubatud muuta või välistada...
1.17.3. Ülesütlemine
Lepingu ülesütlemine kui lepingu lõpetamise viis on kohaldatav kestvuslepingutes. Kestvusleping on püsiva kohustuse või korduvate kohustuste täitmisele suunatud leping, mida täidetakse pikema aja jooksul, samuti peab kohustuse täitmises esinema mingi korduvus või perioodilisus. Kestvuslepinguks on ka lepingud, kus täitmiseks on mingi püsiva seisundi tagamine (nt elektrienergia...
1.17.4. Tasaarvestus
Tasaarvestuse eeldused
Tasaarvestus kujutab endast tehingut, mille tulemusel pooltevahelised vastastikused samaliigilised nõuded kattuvas ulatuses lõpevad (VÕS § 197 lg 2). Võimalus oma sissenõutavaks muutunud kohustus täita ilma faktilise soorituseta, tasaarvestades oma nõude teise poole vastu teise poole nõudega enda vastu on tõhus vahend käibe...
1.17.5. Poolte kokkulepe, nõudest loobumine
Võlasuhe lõpeb VÕS-i § 207 lõike 1 kohaselt poolte kokkuleppega, mille järgi võlausaldaja loobub oma nõudest. Kuna tegemist on kokkuleppega, siis peab olema mõlema poole tahe sellist kokkulepet sõlmida. Teisele poolele ei saa peale suruda lepingu täitmist. Võlasuhte võib lõpetada ka kokkuleppega, millega pooled kinnitavad või võlausaldaja tunnistab, et võlasuhet ei ole (negatiivne...
1.17.6. Kokkulangemine
Võlasuhe lõpeb võlgniku ja võlausaldaja kokkulangemisega (VÕS § 206) ühes isikus. Võlasuhe ei lõpe, kui isikul on võlasuhte jätkumiseks eriline huvi (VÕS § 206 lõike 1 teine lause). Selline olukord võib tekkida näiteks selliste kahju hüvitamise nõuete korral, mille puhul eksisteerib vastutuskindlustus. Rentniku ja ruumide omaniku kokkulangemine ühes isikus (nt kinnistu omandamise korral)...
1.18. Riigikohtu praktika
1.18.1. 1. Võlaõigusseaduse üldosa
1.18.1.1. 1.1. Üldsätted
Riigikohtu 05.12.2005 otsus nr 3‑2‑1‑134‑05 (RT III 2005, 44, 435)
Riigikohtu 30.11.2005 otsus nr 3‑2‑1‑123‑05 (RT III 2005, 40, 396)
Tsiviilkolleegium analüüsis mõlemas viidatud lahendis lepingulise ja lepinguvälise kahju hüvitamise nõude esitamisega seonduvat. Kolleegium rõhutas, et VÕS‑i § 1044 lõige 2 sätestab põhimõtte, mille kohaselt on...
1.18.1.2. 1.2. Leping
2.1.1. Lepingu vorm (§ 11)
Riigikohtu 17.06.2004 otsus nr 3‑2‑1‑79‑04 (RT III 2004, 19, 223)
Riigikohtu 16.05.2005 otsus nr 3‑2‑1‑71‑05 (RT III 2005, 23, 247)
Riigikohtu 23.03.2006 otsus nr 3‑2‑1‑1‑06 (RT III 2006, 11, 106)
Riigikohtu 08.05.2006 otsus nr 3‑2‑1‑32‑06 (RT III 2006, 20, 187)
1.18.1.3. 1.3. Isikute paljusus võlasuhtes
3.1.1. Üldist
Riigikohtu 30.11.2004 otsus nr 3‑2‑1‑111‑04 (RT III 2004, 36, 373)
Käesolev lahend on hea näide mitme võlgniku vastutuse liigi tuletamisest lähtuvalt lepingulise suhte iseloomust. Riigikohus analüüsis antud lahendis majaelanike vastutust majale osutatava kütteteenuse osas. Kolleegium rõhutas VÕS‑i § 65 lõikes 4 sätestatud eeldust, et isikud, kes...
1.18.1.4. 1.4. Kohustuse täitmine
Riigikohtu 24.05.2005 otsus nr 3‑2‑1‑58‑05 (RT III 2005, 20, 204)
Riigikohtu 23.05.2005 otsus nr 3‑2‑1‑55‑05 (RT III 2005, 20, 202)
Lahendis 3‑2‑1‑58‑05 on kolmanda isiku täitmisnõudega seonduv vaidlus lahendatud TsK‑i alusel, kuid selles avaldatud seisukohad laienevad ka VÕS‑ile. Riigikohus on leidnud, et kohus peab täitmisnõude lahendamisel...
1.18.1.5. 1.5 Kohustuse rikkumine
5.1.1. Kohustuse rikkumise mõiste (§ 100)
Riigikohtu 11.05.2005 otsus nr 3-2-1-41-05 (RT III 2005, 17, 181)
Kolleegium käsitles kahjunõuet äriseadustiku § 315 lõike 1 alusel (juhatuse liikme kohustuste rikkumine). Rikkumise aluseks olevate samade asjaolude alusel oli isik süüdi mõistetud ka kuriteos. Kolleegium leidis, et põhimõtteliselt ei saa karistusõiguslik...
1.18.1.6. 1.6.Kohustuse täitmise takistused
Riigikohtu 16.05.2006 otsus nr 3-2-1-51-06 (RT III 2006, 22, 203)
Lahendis käsitleb Riigikohus VÕS‑i § 119 rakendamist. Kolleegium on asunud seisukohale, et liikluskindlustuse tavalepingu puhul on kindlustusandjal kohustus edastada kindlustusvõtjale arve või teade kindlustusmakse tasumise kohta. Kui kindlustusandja nimetatud kohustust rikub ja sellest sõltub...
1.18.1.7. 1.7.Kahju hüvitamine
7.1.1. Kahju hüvitamise eesmärk (§ 127 lg 1)
Riigikohtu 15.11.1994 otsus nr III-2/1-45/94
Riigikohtu 18.06.2002 otsus nr 3-3-1-33-02 (RT III 2002, 20, 234)
Riigikohtu 22.06.2004 otsus nr 3-3-1-27-04 (RT III 2004, 20, 225)
Riigikohtu 25.10.2004 otsus nr 3-2-1-115-04 (RT III 2004, 28, 311)
1.18.1.8. 1.8. Võlasuhte lõppemine
8.1.1 Võlasuhte lõppemise alused (§ 186)
Riigikohtu 01.12.2005 otsus nr 3‑2‑1‑129‑05 (RT III 2005, 43, 426)
VÕS‑i § 186 punktide 5 ja 6 kohaselt on võlasuhte lõppemise aluseks lepingust taganemine ja lepingu ülesütlemine. Antud lahendis käsitleb Riigikohus võlaõiguslike lepingute ühepoolse lõpetamise regulatsiooni kohaldatavust asjaõiguslikele...
2. Kõrvalkohustused uus
2.1. Tagatised kui kõrvalkohustused
Kõrvalkohustusteks nimetatakse kohustusi, mille eesmärk on tagada põhikohustuse täitmine. Tagamine tähendab igasugust tegevust, mis põhikohustuse täitmise kindlustab: see võib olla kolmanda isiku lepinguline lubadus täita võlgniku kohustus viimase maksejõuetuse vm juhul, rahasumma kontole paigutamine või teisele poolele maksmine, pandi seadmine, leppetrahvis kokku leppimine, omandi...
2.2. Käendus
2.2.1. Käendussuhtes osalevad isikud
Käenduslepingu järgi kohustub käendaja kolmanda isiku (põhivõlgnik) võlausaldaja ees vastutama kolmanda isiku kohustuse täitmise eest (VÕS § 142 lg 1). Käenduslepingust omandab võlausaldaja võlgniku vastu suunatud nõude kõrvale uue ja enamasti samasisulise nõude kolmanda isiku ehk käendaja vastu.
Käendusleping sõlmitakse üldjuhul võlausaldaja ja käendaja vahel. Käendaja ja võlausaldaja...
2.2.2. Käenduslepingu sõlmimine
Kehtiv käendusleping on võlausaldajale eelduseks käendaja vastu nõude esitamiseks. Üldjuhul sõlmitakse käendusleping võlausaldaja ja käendaja vahel. Käenduslepingu sõlmimise eeldus ei ole põhikohustuse olemasolu. Võlaõigusseaduse § 142 lg 2 kohaselt võib käendusega tagada ka tulevast kohustust, kui kohustus on piisavalt määratletav. Tulevase kohustuse tagamiseks sõlmitud käenduslepingud loeti...
2.2.3. Käenduslepingu vorm
Võlaõigusseadusega ei ole käendusele kohustuslikke vorminõudeid kehtestatud. Küll aga kehtestab VÕS-i § 11 lõige 3 kohustuse sõlmida kokkulepped tagatiste kohta samas vormis, millises tuleb sõlmida põhileping, kui seadusest või lepingust ei tulene teisiti. Kirjaliku vormi nõudeid ei ole üldjuhul seatud ka lepinguliikidele, milliste tagamiseks käenduslepingud tavaliselt sõlmitakse (nt...
2.2.4. Käenduslepingu sisu
Käendusleping on ühepoolselt kohustav leping, millega võetakse kohustus vastutada võõra võla eest. Käenduslepingus peavad olema sätestatud kõik olulised tingimused, nagu käenduslepingu pooled, tagatav nõue ning käendaja otseselt väljendatud tahe võtta endale kohustus vastutada põhivõlgniku kohustuse täitmise eest. Käenduslepingust peab olema võimalik kindlaks teha võlausaldaja ja võlgniku...
2.2.5. Käenduslepingu kehtetus
Käenduslepingule laieneb tsiviilseadustiku üldosa seaduses tehingute tühisuse ja tühistamise kohta sätestatu teatud erisustega, mis tulenevad käenduslepingu olemusest ja sõlmimise eesmärgist. Kui käendusleping sõlmitakse tüüptingimustel, tuleb tingimuste kehtivust kontrollida VÕS-i §-ide 35–45 alusel. Seda peab vaidluse korral käenduslepingu üle tegema omal algatusel kohus, sõltumata sellest,...
2.2.6. Käendaja vastutuse ulatus, nõude esitamine ning käendaja vastuväited
Käenduse vastutuse sõltuvus põhikohustusest
Käendaja kohustus võlausaldaja ees on määratletud põhikohustuse sisu ja ulatusega. Kui käendusega tagatud kohustus ei ole tekkinud või seda ei ole olemas, siis ei saa kehtiv olla ka käenduskohustus. Käendaja vastutuse ulatus on üldjuhul määratud käendatava kohustuse ulatuse ja seisuga käenduskohustuse...
2.2.7. Käendaja kohustuse tekkimine ja selle sisu
VÕS-i § 145 lõike 1 kohaselt tekib käendaja vastutus automaatselt, kui põhivõlgnik rikub käendatavat kohustust. Rikkumiseks võib olla põhivõlgniku poolt kohustuse mittetäitmine (rahaliste kohustuste puhul viivitamine) või mittenõuetekohane täitmine (nt osaline täitmine, muud liiki mittenõuetekohasus on võimalik üldjuhul ainult mitterahaliste kohustuste puhul). Seadusest tulenevalt...
2.2.8. Käendaja tagasinõuded põhivõlgniku vastu
VÕS-i § 152 lõige 1 läheb võlgniku asemel kohustuse täitnud käendajale üle võlausaldaja nõue põhivõlgniku vastu. Sõltumatult käenduse aluseks olevast suhtest põhivõlgniku ja käendaja vahel tekib käendajal seadusest tulenevalt tagasinõudeõigus põhivõlgniku vastu. Toimub seaduslik tsessioon – cessio legis.
Käendaja tagasinõudele võib võlgnik esitada kõik vastuväited, mis tal...
2.2.9. Käendaja õigus nõuda võlgnikult tagatist või kohustuse täitmist
Käendaja ei saa nõuda enda käenduskohustusest vabastamist, kui võlausaldaja nõue põhivõlgniku vastu on esitamata või täitmata. VÕS sätestab ka erandid sellest üldreeglist. VÕS-i § 148 annab käendajale õiguse nõuda põhivõlgnikult enda kohustusest vabastamist. Selleks võib käendaja nõuda näiteks põhivõlgnikult, et võlgnik leiaks võimaluse, millega võlausaldaja loobuks käendusest; eelkõige peaks...
2.2.10. Käenduse lõppemine
Käendaja vastutus lõpeb VÕS-i § 153 lõike 1 järgi:
1) tagatava põhikohustuse lõppemisega; 2) võla ülevõtmisega, kui käendaja ei anna nõusolekut tagada ka uue võlgniku kohustuse täitmist;
3) käenduse tähtaja möödumisega, välja arvatud siis, kui käendaja kohustus teatud tähtajani tekkinud kohustuste täitmist tagama.
Käendaja vastutuse lõppemise...
2.2.11. Käenduse piiritlemine
Isik, kes on kohustunud tagama võlgniku kohustuse täitmist, võib olla seda teinud kohustusega ühinemisena. Tagamise eesmärgil kohustusega ühinemist ja käendust eristab see, et kohustusega ühinedes muutub isik võlgnikuks, käendaja kohustus on aga ainult tagada põhivõlgniku kohustuse täitmist. Kohustusega ühinemise korral on isikul isiklik huvi lepingu täitmise ja võlausaldaja soorituse vastu....
2.2.12. Kaaskäenduse leping
Tallinnas, ____ ____________________. a
________________________ (juriidilise isiku ärinimi või füüsilise isiku ees- ja perekonnanimi), registrikoodiga/isikukoodiga __________________, aadressiga __________________, keda esindab _______________________ (ametikoht, nimi, vajadusel esindusõigust tõendava volikirja väljastamise kuupäev ja nr)
2.2.13. Ühe käendaja käendusleping
________________________ (juriidilise isiku ärinimi või füüsilise isiku ees- ja perekonnanimi), registrikoodiga/isikukoodiga __________________, aadressiga __________________, keda esindab...
2.3. Garantiileping uus
Garantiiks loetakse oma majandus- või kutsetegevuses tegutseva isiku (garantii andja e garandi) lepinguga võetud kohustust võlausaldaja suhtes, et garant täidab võlausaldaja nõudel garantiist tuleneva kohustuse. Sarnaselt käendusega on garantii puhul tegemist kolmnurksuhtega, milles osalevad garant, võlgnik ja võlausaldaja. Erinevalt käendusest võib garantiist tulenevaid garandi kohustusi...
2.3.1. Garantiilepingu näidis uus
____________ (kus?), ___ _______________. a
____________ (juriidilise isiku ärinimi) registrikoodiga __________ aadressiga _________, mida esindab ___________ (seos esindatavaga, nimi, vajaduse korral viide esindusõiguse alusele – seadus, volitus...
2.3.2. Garantiikirja näidis uus
______________ (kus?), ___.___.____. a ____________ (juriidilise isiku ärinimi) registrikoodiga __________ aadressiga _________, mida esindab ___________ (seos esindatavaga, nimi, vajaduse korral viide esindusõiguse alusele – seadus, volitus) (edaspidi garantii andja)
2.4. Kohustusega ühinemine tagamise eesmärgil
VÕS sätestab uue tsiviilõiguse instituudina kohustusega ühinemise.
VÕS-i § 178 lõike 1 kohaselt võib kohustusega ühineda nii, et kolmas isik astub võlasuhtesse senise võlgniku kõrvale (kumulatiivne ühinemine). Nimetatud juhul ei toimu võlgnikku kohustusest vabastavat ülevõtmist, vaid kohustatud isiku lisandumine lepingulisse suhtesse. Kohustusega ühinenud võlgnik vastutab võlausaldaja...
2.5. Käsiraha
Käsiraha kui lepingu täitmise tagamise vahend on rahaline tagatis, et sundida võlgnikku kohustust täitma. VÕS-i § 156 lõike 1 kohaselt on käsiraha ühe lepingupoole poolt teisele lepingupoolele lepingu sõlmimise tõendamiseks ja selle täitmise tagamiseks antud rahasumma. Käsirahal on seega ainult lepingu sõlmimise tõendamise funktsioon, mitte aga lepingu sõlmituks lugemise või põhilepingule...
2.6. Leppetrahv
Leppetrahviks loetakse VÕS-i § 158 lõike 1 kohaselt lepinguga kindlaksmääratud rahasummat, mille rikkunud pool on kohustatud maksma kahjustatud lepingupoolele lepingulise kohustuse rikkumisel. Leppetrahvi ei pea kokku leppima üksnes rahasummana. Leppetrahv võib olla ka tegu, mille kohustust rikkunud pool peab kannatanud poolele tegema (nt asja üleandmine). Sellisel juhul on tegemist...
3. Nõuete ja kohustuste üleminek uus
3.1. Nõude loovutamine1 uus
3.1.1. Nõude loovutamise mõiste ja liigid
Nõude loovutamiseks nimetab seadus nõude üleandmist tehingu alusel ühelt võlausaldajalt (tsedendilt) teisele võlausaldajale (tsessionäärile). Võlaõigusseaduse § 164 lõike 1 kohaselt on nõude loovutamine oma õiguslikult olemuselt käsutustehing (TsÜS § 6 lg 3), mille aluseks võib olla tehing või seadus. Nõude üleminek võib toimuda tehingu (eelkõige lepingu) teel VÕS-i §-ide 164–172 kohaselt,...
3.1.2. Nõude loovutamise eeldused
Nõude loovutamiseks tuleb sõlmida esiteks vastav leping endise ja uue võlausaldaja vahel. Selleks, et eristada nõude loovutamise lepingut muudest lepingutest, peab kokkuleppest otse tulenema poolte tahe anda üle nõue ja asendada lepingus üks võlausaldaja teise võlausaldajaga. VÕS-i § 164 lõike 1 kohaselt ei ole võlgniku nõusolek ja isegi teadmine nõude loovutamisest vajalik....
3.1.3. Nõude loovutamise kokkulepe
Nõude loovutamine on leping senise võlausaldaja (loovutaja) ja uue võlausaldaja vahel, millega loovutaja annab temale kuuluva nõude üle teisele isikule. Nõude loovutamise kokkulepe kehtib sõltumata sellest, kas võlgnik on sellega nõus või millised nõuded on võlgnikul senise võlausaldaja vastu tekkinud (vt RKTKo 3-2-1-98-02). Tehniliselt toimub loovutamiskokkuleppe sõlmimine vastavat kohustust...
3.1.4. Nõude loovutamise õiguslikud tagajärjed
Loovutuse tagajärjel toimub loovutatud nõude üleminek uuele võlausaldajale. Nõudes endas loovutus muudatusi kaasa ei too. Loovutatud nõue säilitab kõik oma omadused ja võlgnik võib VÕS-i § 171 kohaselt esitada talle kuuluvad vastuväited ka uuele võlausaldajale. Lisaks sellele võib ta uue võlausaldaja nõudele esitada ka vastuväited, mis tal olid endise võlausaldaja vastu nõude loovutamise ajal...
3.1.5. Tagatiste ja kõrvalõiguste üleminek nõude loovutamisel
Seadus eristab aktsessoorsete ehk nõudega seotud tagatiste ja kõrvalkohustustest tulenevate õiguste ning mitteaktsessoorsete ehk nõudega mitteseotud tagatiste ja kõrvalkohustustest tulenevate õiguste üleminekut nõude loovutamisel (VÕS § 167 lg 2).
Loovutatud nõude tagamiseks antud sellega seotud tagatised ja kõrvalõigused, eelisõigused pankroti ja sundtäitmise puhuks, mis ei ole...
3.1.6. Võlgniku kaitse nõude loovutamise korral
Nõude loovutamine toimub ilma võlgniku kaastegevuse ja nõusolekuta. Samuti ei kehti kolmandate isikute suhtes nõude loovutamist piiravad või keelavad kokkulepped, millega võlgnik saaks ennast kaitsta. Kui nõue loovutatakse, siis ei tohiks võlgniku positsioon lepingus halveneda uue võlausaldaja lepingusse astumise tõttu. Selleks tuleb tagada võlgniku õiguslik kaitse. Võlgniku kaitse on tagatud...
3.1.7. Nõude üleminek seaduse alusel
Nõuded võivad üle minna ka seaduse alusel (cessio legis). Osa nõuetest, mis lähevad uuele võlausaldajale üle seaduse alusel, on reguleeritud võlaõigusseaduses. Lisaks VÕS-ile reguleeritakse nõuete üleminekut seaduse alusel ka muudes õigusaktides (nt pärimisseadus, perekonnaseadus). Võlaõigusseaduses reguleeritakse seaduslikku nõude üleminekut §-is 173.
Kui nõue läheb...
3.1.8. Nõude loovutamise lepingu näidis uus
______________ (kus?), __________________. a
__________________ (juriidilise isiku ärinimi või füüsilise isiku ees- ja perekonnanimi), registrikoodiga/isikukoodiga __________________, asukohaga/aadressiga __________________, mida esindab __________________ (seos esindatavaga, nimi, vajaduse korral viide esindusõiguse alusele – seadus, volitus...
3.2. Kohustuse ülevõtmine1 uus
3.2.1. Kohustuse ülevõtmise tingimused
Kohustuse ülevõtmine tähendab võlgniku vahetust võlasuhtes. Kohustuse ülevõtmine on VÕS-i § 175 lõike 1 kohaselt lepingu alusel kolmanda isiku astumine senise võlgniku asemele. Seaduse alusel võib kohustus üle minna nt ettevõtte üleminekul VÕS-i § 182 lõike 2 järgi. Kohustuste ülevõtmise vajadus võib tekkida seoses esemete võõrandamisega, abielu lahutamisel ühisvara jagamisega, kahjude...
3.2.2. Tagajärjed
Kohustuse ülevõtmisel kaotab võlausaldaja oma endise nõude võlgniku vastu ja kohustatud isikuks saab ülevõtja (VÕS § 175 lg 1). Uus võlgnik saab võla sellises seisus, nagu see oli kohustuse ülevõtmise ajal. See ei tähenda aga erinevalt nõude üleminekust ka tagatiste üleminekut uue võlgniku suhtes.
Võlaõigusseaduse § 177 lõike 1 kohaselt lähevad kohustuse ülevõtmisel uuele võlgnikule...
3.2.3. Kohustuste ülevõtmise lepingu näidis uus
_______________ (kus?), __________________. a
__________________ (juriidilise isiku ärinimi või füüsilise isiku ees- ja perekonnanimi), registrikoodiga/isikukoodiga __________________, asukohaga/aadressiga __________________, mida esindab __________________ (seos esindatavaga, nimi, vajaduse korral viide esindusõiguse...
3.3. Kohustusega ühinemine
Kohustusega ühinemisel, erinevalt kohustuse ülevõtmisest, on tahe suunatud mitte esialgset võlgnikku kohustusest vabastavale ülevõtmisele, vaid endale kohustuse võtmisele võlgniku kõrval. Kohustusega ühinemine erineb kohustuse ülevõtmisest ka õiguslike eelduste ning tagajärgede poolest. Vaidluse korral, kas tegemist on kohustuse ülevõtmise või sellega ühinemisega, on kõige olulisem teha...
3.4. Lepingu ülevõtmine
Lepingu ülevõtmisel on käsutuse objektiks lepingupoole positsioon lepingus tervikuna, seega ühes kogumis kõik tema lepingulised õigused (nõudeõigused, kujundusõigused) ja kohustused. Võlaõigusseaduse § 179 lõike 2 kohaselt ei ole lepingu ülevõtmisel vaja teha üksikuid loovutusi ja võtta üle kohustusi üksikuna, sest õigused ja kohustused lähevad üle kogumis. Kuna lepingu ülevõtmisega kaasneb...
4. Võõrandamislepingud
4.1. Müügileping
Müügilepingu mõiste sisaldub VÕS § 208 lõikes 1. Müügileping on leping, millega üks isik (müüja) kohustub andma teisele isikule (ostja) üle olemasoleva, valmistatava või tulevikus omandatava asja ning tegema võimalikuks üleantava asja omandi ülemineku ostjale, ostja kohustub maksma selle eest kokkulepitud tasu (ostuhinna) ja võtma asja vastu.
Eesti õiguses eristatakse omandi üleminekul...
4.1.1. Müüja kohustused
Müügilepingust tuleneb müüjale 2 põhikohustust:
1) anda ostjale üle müüdud asi (sisuliselt tähendab valduse üleandmist);2) anda üle omandiõigus müüdud asjale.
Muud müüjale müügilepingust tulenevad kohustused on kõrvalkohustused.
Asja üleandmine
Asja üleandmise kohustust tuleb eristada omandi üleandmise kohustusest...
4.1.2. Ostja kohustused
Ostja müügilepingust tulenevad põhikohustused sisalduvad VÕS § 208 lõike 1 lõpuosas. Ostjal on kaks peamist kohustust:
1) ostja on kohustatud tasuma müüjale ostuhinna (selle kohta sisaldub erisäte ka VÕS §‑s 213) ning2) ostja on kohustatud müüdud asja vastu võtma.
Praktiliselt on eelkõige oluline ostuhinna tasumise kohustusega seonduv. Ostuhind tuleb tasuda...
4.1.3. Vastutus müügilepingu rikkumise eest
Vastavalt võlaõigusseaduse üldisele ülesehitusele sisaldavad müügilepingu peatüki müügilepingust tulenevate kohustuste rikkumist ja selle tagajärgi käsitlevad sätted üksnes erisusi võrreldes üldiste kohustuse rikkumise kohta käivate normidega võlaõigusseaduse üldosas (vt VÕS §§ 100-126). Eelkõige seondub kohustuse rikkumise temaatika müügilepingu juures küsimusega müüja kohustuste rikkumisest...
4.1.4. Sätete imperatiivsus tarbijalemüügi puhul
Kõige olulisemaks tarbijalemüügi puhul müügilepingule kehtivaks erisätteks on VÕS § 237 lõikest 1 tulenev põhimõte, mille kohaselt ei saa lepingupooled tarbijalemüügi korral VÕS müügilepingu peatüki esimeses jaos ja seaduse üldosas lepingu rikkumise puhul kasutatavate õiguskaitsevahendite kohta sätestatust tarbija kahjuks kõrvale kalduda. Seega on keelatud müügilepingu rikkumise puhul...
4.2. Tagasiostuõigusega müük - kommentaar
Tagasiostuõigusega müüki reguleerivad VÕS §§ 238‑243. Tagasiostuõigusega müügi mõiste toob VÕS § 238. Tegemist on juhtumiga, kus müügilepingu pooled ‑ ostja ja müüja ‑ sõlmivad (koos algse müügilepinguga või pärast selle sõlmimist) ka teise müügilepingu, mis on tingimuslik ning jõustub lepingu poolte vahel pärast tagasiostuõigust omava müüja poolse vastavasisulise tahteavalduse tegemist...
4.3. Ostueesõigusega müük - kommentaar
Ostueesõigus annab õigustatud isikule võimaluse omandada ese, mille suhtes ostueesõigus kehtib, kui eseme omanik selle müüb. Ostueesõiguse teostamisega tekib ostueesõigust omava isiku ja müüja vahel sama sisuga müügileping, mis lepiti algselt kokku müüja ja ostja vahel. Vastava müügilepingu alusel saab ostueesõigust omav isik nõuda müüjalt ostueesõigusega koormatud eseme endale üleandmist....
4.3.1. Ostueesõiguse tekkimine
Ostueesõiguse tekkimise osas tuleb eristada seaduse ja tehingu alusel tekkivaid ostueesõigusi.
Tehingulised ostueesõigused
Tehingulise ostueesõiguse tekkimiseks on vajalik õigustatud isiku (ostueesõigust omava isiku) ja kohustatud isiku (tulevase müüja) vaheline kokkulepe. VÕS‑i § 244 jj ostueesõiguse tekkimist ei reguleeri. Põhimõtteliselt on...
4.3.2. Ostueesõiguse tähendus ja toime
Õigusteoorias ja kohtupraktikas tuleb eristada tavapärast ehk võlaõigusliku toimega ostueesõigust ning asjaõigusliku toimega ostueesõigust (vt Riigikohtu otsus 3‑2‑1‑13‑06, p 26), mis erinevad teineteisest oma õiguslike tagajärgede poolest. Üldjuhul on ostueesõigus võlaõiguslik õigus ning omab seetõttu üksnes võlaõiguslikku toimet. Seega on ka kõigil ostueesõigustel üldjuhul üksnes...
4.3.3. Ostueesõiguse teostamine
Ostueesõiguse juhtum
Ostueesõiguse teostamise esmaseks eelduseks on ostueesõiguse juhtumi esinemine. Vastavalt VÕS‑i § 244 lõike 3 esimesele lausele saab ostueesõigust teostada juhul, kui müüakse ese, mille suhtes ostueesõigus kehtib. Ostueesõiguse juhtumiks on seega müügilepingu sõlmimine ostueesõigusega koormatud eseme suhtes. Erinevalt enne...
4.3.4. Ostueesõiguse teostamise tagajärg
Kui õigustatud isik teostab ostueesõigust, siis tekib tema ja kohustatud isiku vahel müügileping põhimõtteliselt (erandid: VÕS‑i §‑d 245, 246, 248) samadel tingimustel nagu esialgse ostja ja müüja vahel. Pärast ostueesõiguse teostamist tuleb eristada ostueesõiguse teostamise tagajärgi ostja ja müüja ning müüja ja ostueesõigust omava isiku vahelises suhtes.
4.3.5. Müügilepingu sõlmimise ja täitmisega, eelkõige vastavate registrikannetega seonduvate kulude kandmine
VÕS ei reguleeri otseselt müügilepingu sõlmimise ja täitmisega, eelkõige vastavate registrikannetega seonduvate kulude kandmist ostueesõiguse teostamise korral. Põhimõtteliselt kehtivad siin järgmised reeglid.
Pärast ostueesõiguse teostamist VÕS‑i § 244 lõike 1 alusel tekkinud müügilepingu täitmisega seonduvad kulud jagunevad ostueesõigusega isiku ja müüja vahel samamoodi, nagu jagati...
4.4. Vahetusleping - kommentaar
Kaasaegses majanduses täidab maksevahendi funktsiooni raha ja vahetuslepingu osatähtsus on tagasihoidlik. Võlaõigusseaduse vahetuslepingu regulatsioon piirdub paragrahvidega 254 ja 255. Vahetuslepingu sisuks on poolte kohustused anda teineteisele üle kokkulepitud esemed ja teha võimalikuks esemete omandi või muude esemele käsutusõigust andvate õiguste üleminek. Vahetusleping kuulub...
4.5. Faktooringuleping - kommentaar
4.5.1. Üldist faktooringulepingust
Faktooringulepingu mõiste ja olemus
Faktooringulepingut reguleerivad VÕS §-d 256-258. Üldistatult võib öelda, et faktooringulepinguga loovutab üks isik (faktooringu klient) teisele isikule (faktoor) rahalise nõude kolmanda isiku vastu ning saab selle eest tasu (vt faktooringulepingu mõistet täpsemalt VÕS § 256). Faktooringulepingu sõlmimine võib olla...
4.5.2. Poolte õigused ja kohustused
Faktooringu kliendi õigused ja kohustused
Faktooringu kliendi põhikohustuseks on loovutada faktoorile rahaline nõue, mis tal on tekkinud kolmanda isiku vastu majandus- või kutsetegevuse käigus eseme müümisest või teenuse osutamisest. Faktooringulepingu esemeks on seega tüüpiliselt ostuhinna või teenuse eest tasumise nõuded, mis ettevõtjal on tekkinud...
4.5.3. Eriprobleemid
Faktooringulepingu esemeks oleva nõude tagatisloovutamine
Mõnevõrra põhjalikumat käsitlemist väärivad faktoori ja faktoorile loovutatud nõude suhtes õigusi omavate isikute vahelised õigussuhted. Õiguste konkurents tekib peamiselt kahel juhul: faktooringulepingu esemeks oleva nõude tagatisloovutamisel kolmandale isikule ning faktooringuvõlgnikuga...
4.5.4. Faktooringuvõlgniku õigused
Kuigi faktooringuleping sõlmitakse faktoori ja faktooringu kliendi vahel, puudutab see õigussuhe ka kolmandat isikut – faktooringuvõlgnikku ehk isikut, kelle vastu tekkinud nõue on faktooringulepingu objektiks. Faktooringuvõlgniku õigusi ja kohustusi reguleerib VÕS § 258. Kõnealune säte piirab faktooringuvõlgniku õigusi võrreldes loovutatud nõude võlgniku õigusi reguleeriva üldsättega. Nimelt...
4.6. Kinkeleping – kommentaar
Võlaõigusseaduse § 259 lõige 1 määratleb kinkelepingut kui kokkulepet, millega kinkija kohustub kingisaajat tasuta rikastama. Kui tavaarusaama kohaselt on kinge teatava asja tasuta loovutamine, siis võlaõigusseadus käsitleb kinkelepingut mõnevõrra laiemalt, hõlmates kõiki kokkuleppeid, mille eesmärgiks on teisele isikule tasuta varalise hüve loomine ehk tema rikastamine. Lisaks esemete tasuta...
5. Kasutuslepingud
5.1. Üürileping – kommentaar
Üürileping on kasutuslepingute levinuim ja kõige laiema kasutusalaga lepinguliik. Üürilepinguga kohustub üürileandja andma teisele isikule (üürnikule) kasutamiseks asja ja üürnik kohustub maksma üürileandjale selle eest tasu (VÕS § 271). Sellest määratlusest lähtuvalt on üürilepingul äärmiselt lai rakendusala. Üürilepingut võib sõlmida kõikvõimalike asjade kasutusse andmiseks.
Enne VÕS‑i...
5.1.1. Elu‑ ja äriruumid üürilepingu esemena
Kuigi üürilepingu esemeks võivad muutunud õigusliku regulatsiooni kohaselt olla kõikvõimalikud asjad, sisaldab VÕS ikkagi oluliselt erisätteid elu‑ ja äriruumide osas. Vastav eriregulatsioon peab tagama elu‑ ja äriruumide spetsiifika arvestamise ja üürilepingu nõrgema poole kaitse. Nõrgemaks pooleks peetakse üürilepingu puhul üürnikku.
Siiski ei ole äriruumi üürniku õiguslik seisund VÕS...
5.1.2. Üürilepingu vorm
VÕS ei sätesta üürilepingule, sh eluruumi üürilepingule, kohustuslikku vormi. Seega võib üürilepingu sõlmida vormivabalt, s.o suuliselt, kirjalikult, fakside, e‑posti teadete vahetamise teel jne. Kuigi üürilepingule endale ei ole kehtestatud kohustuslikku vormi, näeb VÕS real juhtudel ette üürilepingust tulenevate tahteavalduste kohustusliku vormi (nt VÕS § 285 lg 1 ‑ üürnik võib üüritud...
5.1.3. Lepingupoolte õigused ja kohustused
Võlaõigusseaduses on sätestatud põhilised üürilepingu poolte õigused ja kohustused. Kohustused võivad tuleneda ka lepingu olemusest, eelkõige arvestades mõistlikkuse, hea usu ja teisi võlaõigusele omaseid põhimõtteid. Mitmed seadused võivad poolte õigusi ja kohustusi ka täpsustada. Nt tuleneb VÕS‑i § 276 lõikest 1 üürileandja kohustus asja eest hoolitseda. Vastavat kohustust täpsustavad...
5.1.4. Üürilepingu üleandmine
Üürnik võib üürilepingust tulenevad õigused ja kohustused üürileandja kirjalikku taasesitamist võimaldavas vormis antud nõusolekul kolmandale isikule üle anda (VÕS § 290). Sisuliselt on § 290 erinorm § 179 suhtes (lepingu ülevõtmine), sätestades üürileandja nõusoleku vorminõude ning esialgse üürniku vastutuse pärast lepinguliste õiguste ja kohustuste üleandmist.
Esialgne üürnik vastutab...
5.1.5. Üürilepingu üleminek üüritud kinnisasja omaniku vahetumisel, märge kinnistusraamatus (§ 324)
VÕS‑i § 291 lõikes 1 on sätestatud väga oluline üürnikku kaitsev printsiip, mille kohaselt lähevad üürilepingust tulenevad üürileandja õigused ja kohustused üle asja omandajale juhul, kui üürileandja võõrandab kinnisasja pärast kinnisasja üürniku valdusse andmist või kui üüritud asja omanik vahetub pärast asja üürniku valdusse andmist asja võõrandamise korral sundtäitmisel või...
5.1.6. Üür ja kõrvalkulud
Üheks üürniku üürilepingust tulenevaks põhikohustuseks on kohustus tasuda üüri ja kokkuleppel ka tasu kõrvalkulude eest. VÕS‑i § 292 lõike 1 kohaselt peab üürniku kohustus kõrvalkulude tasumiseks olema eraldi kokku lepitud; vastava kokkuleppe puudumisel piirduvad üürniku kohustused tasu osas üksnes üüriga.
Kõrvalkuludeks on VÕS‑i § 292 lõike 1 kohaselt tasu asja kasutamisega seotud...
5.1.7. Üürileandja tagatised
Üürileandjaks olemine on seotud mitmete riskidega. Üürileandja peab arvestama sellega, et üürnik võib üüritud asja kahjustada või jätab lepingut rikkudes üüri maksmata või ei tagasta lepingu lõppedes asja jne. Seadusandja on andnud üürileandjale võimaluse oma riske vähendada vastavate tagatistega. Spetsiifilisteks üürileandja tagatisteks on üürileandja pandiõigus, mida saab kasutada üksnes...
5.1.8. Üürilepingu kestvus ja lõppemine
Üheks oluliseks üürniku tagatiseks on seadusega üürilepingu lõpetamisele kehtestatud piirangud. Üürilepingut saab lõpetada üksnes seaduses sätestatud alustel ja korras, välja arvatud kui pooled ei ole üürilepingus teisiti kokku leppinud. Eluruumi üürilepingus ei ole lubatud kokku leppida VÕS‑is sätestatust üürniku kahjuks erinevaid lepingu lõpetamise aluseid ja korda (VÕS § 275).
5.1.9. Tagastatud elamus asuva eluruumi üürilepingu erisused
Seadusandja on andnud teatud üürnikele, kes elasid eluruumis elamu tagastamise hetkel, erilise õiguskaitse. Omandireformi aluste seaduse § 121 lõikes 11 on sätestatud eeldused, millal üürnikule laieneb eriline õiguskaitse:
1) üürnik elas tagastatud elamus,
2) üürnik elas tagastatud elamus selle omandireformi käigus tagastamise hetkel,
5.2. Rendileping - kommentaar
Rendilepinguga seonduvat reguleerib võlaõigusseaduse 16. peatükk. Sarnaselt üürilepinguga kohustub ka rendilepingu puhul üks isik andma teise isiku kasutusse rendilepingu eseme ning teine isik kohustub maksma selle eest tasu (renti). Üüri- ja rendilepingu eristamisel kehtib üks määrav tunnus. Nimelt saab üürilepinguga üürnik üksnes asja kasutamise õiguse. Rendileping annab rentnikule ka asja...
5.3. Tasuta kasutamise leping - kommentaar
Võlaõigusseaduse 21. peatükk reguleerib tasuta kasutamise lepinguga seonduvat. Tasuta kasutamise lepingu järgi tekib ühel isikul eseme kasutamise õigus ning teisel isikul eseme kasutamise võimaldamise kohustus.
Tasuta kasutamise lepingu alusel saab kasutusse anda kõikvõimalikke õiguse esemeid. Võlaõigusseaduse §-s 389 sätestatud tasuta kasutamise lepingu definitsiooni vastav osa: „/…/...
5.4. Liisinguleping
5.4.1. Liisingulepingu mõiste ja olemus
Järelmaksuga müügi korral tasub ostja ostuhinna osade kaupa, sest ta kas ei saa või ei taha asja korraga välja osta. Tavapäraselt saab ta sellise müügi korral omandireservatsiooni kokkuleppe (VÕS § 233) alusel ostetava asja omanikuks ostuhinna täielikul tasumisel. Paljudel juhtudel ei ole aga asjale omandi saamine oluline, isiku huvi on pigem asja kasutamine või kasutatavast asjast vilja...
5.4.2. Liisingulepingu sõlmimine
Liisingulepingu sõlmimise kohta erireeglid VÕS-i 17. peatükis puuduvad, seega tuleb sõlmimisel lähtuda täielikult üldosa reeglitest (vt üldosa kommentaari). Siiski vajavad liisingulepingu seisukohalt erilist tähelepanu kolm aspekti: lepingueelsete läbirääkimiste võlasuhe, lepingu vorm ja tüüptingimused.
Võlaõigusseadus ei sätesta liisingulepingu sõlmimisele erireegleid, seega tuleb...
5.4.3. Liisingulepingust tulenevad kohustused
VÕS-i §-id 361 ja 362 nimetavad liisingulepingust tulenevad peamised liisinguandja primaarkohustused alljärgnevalt:
omandama liisingulepingus kokkulepitud eseme ja võimaldama liisinguvõtjale selle valduse üleandmise;
mitte takistama liisinguvõtjat liisingueseme valdamisel ja kasutamisel.
1. Liisingulepingust tuleneva liisingueseme omandamise kohustuse...
5.4.4. Vastutus liisingulepingu rikkumise eest
Liisingulepingu peatüki sätted, mis käsitlevad liisingulepingust tulenevate kohustuste rikkumist ja selle tagajärgi, sisaldavad üksnes erisusi võrreldes üldiste kohustuse rikkumist reguleerivate normidega võlaõigusseaduse üldosas (vt VÕS-i §-d 100–126). Üldiselt kohalduvad liisingulepingu rikkumise korral kasutada olevatele õiguskaitsevahenditele võlaõiguse üldosas ettenähtud reeglid....
5.4.5. Liisingulepingu lõppemine
Liisinguleping lõpeb kokkulepitud tähtaja möödumisega (kohase täitmise), liisinguandja ja liisinguvõtja vahelise kokkuleppega (VÕS § 207), lepingust taganemise või lepingu ülesütlemisega. On oluline, et lepingus oleks reguleeritud, mis saab lepingu lõppemisel liisinguesemest, tasutud liisingumaksetest, milliseid summasid peavad pooled veel teineteisele maksma.
5.5. Laenu- ja krediidileping
5.5.1. Laenulepingu mõiste ja olemus
Laenulepingu mõiste sisaldub VÕS-i § 396 lõikes 1: laenulepinguga kohustub üks isik (laenuandja) andma teisele isikule (laenusaaja) rahasumma või asendatava asja (laen), laenusaaja aga kohustub tagasi maksma sama rahasumma või tagastama sama liiki asja samas koguses ja sama kvaliteediga.
Laenuleping ja krediidilepingud (...
5.5.2. Laenulepingu sõlmimine ja vorm
Laenuleping sõlmitakse üldiste lepingu sõlmimise reeglite kohaselt, st pakkumuse ja nõustumuse vahetamise teel. Erinevalt varem kehtinud ENSV tsiviilkoodeksist ei ole laenuleping alates võlaõigusseaduse jõustumisest enam reaalne leping, vaid tegemist on, nagu ka kõigi muude lepingute puhul, konsensuaalse lepinguga, st leping jõustub alates kokkuleppele jõudmisest, mitte vara...
5.5.3. Poolte kohustused
Krediidiandja kohustused
Krediidiandja peamine kohustus on kokkulepitud viisil anda krediiti krediidisaajale. Millistel eeldustel on krediidi andmise kohustus täidetud, sõltub eelkõige konkreetsest kokkuleppest.
Tänapäeval makstakse krediiti sularahas välja äärmiselt harva, enamasti on selleks vaja, et krediidiandja teeb...
5.5.4. Vastutus krediidilepingu rikkumise eest
Krediidilepingu rikkumine krediidiandja poolt
Krediidiandjapoolne krediidilepingu rikkumine võib seisneda peamiselt kokkulepitud krediidi üleandmata jätmises või üleandmisega viivitamises. Sellisel juhul tekkivate krediidisaaja õiguskaitsevahendite suhtes kehtivad täies ulatuses üldosa sätted, mingeid krediidilepingut puudutavaid spetsiifilisi...
5.5.5. Krediidilepingu lõppemine
Krediidileping lõpeb kokkulepitud tähtaja möödumisel (kohase täitmise), krediidiandja ja krediidivõtja vahelise kokkuleppe (VÕS § 207) või lepingu ülesütlemisega. Teatud erandlikel juhtudel tuleb kõne alla ka lepingust taganemine.
Praktikas on olulisim krediidilepingu lõppemine ülesütlemise tõttu. Siinjuures tuleb käsitleda:
(a) seni vaatlemata ülesütlemisaluseid, ...
5.5.6. Tarbijakrediidileping
Tallinnas _____ __________________ 20___ a.
______________________________________ (juriidilise isiku ärinimi)
registrikood ___________________________
5.5.6.1. Elamukinnisvaraga seotud tarbijakrediidi Euroopa standardinfo teabeleht
1) Võlaõigusseaduse (VÕS) § 4033 sätestab krediidiandja ja krediidivahendaja kohustuse tarbijat lepingueelselt põhjalikult teavitada. Tagamaks info esitamine selgel ja lihtsalt jälgitaval viisi, on koostatud Euroopa standardinfo teabeleht, mis on...
5.5.6.2. Hüpoteegiga tagamata ja elamukinnisvaraga mitteseonduva laenu korral kohaldatav Euroopa tarbijakrediidi standardinfo teabeleht
1) Võlaõigusseaduse (VÕS) § 4031 sätestab krediidiandja ja krediidivahendaja kohustuse tarbijat lepingueelselt põhjalikult teavitada. Tarbijale lepingueelselt esitatava teabe maht on võrreldes varasemaga (enne 01. juulit 2011) oluliselt suurenenud, mistõttu on...
5.5.7. Laenu- ja pandileping
Laenu- ja pandileping
___ ___________ _____. a _____________________ (asukoht).
________________, registrikood: ________________, asukoht: _________________, e-posti aadress: _____________________, kontaktisik:...
6. Lepingud teenuste osutamiseks I
6.1. Käsundusleping - kommentaar
6.1.1. Üldist käsunduslepingust
Käsundusleping on üks olulisemaid teenuse osutamise lepinguid. Teenuse osutamise lepingud võib jagada kaheks olenevalt sellest, kas teenuse osutaja on kohustatud saavutama kokkulepitud tulemuse või üksnes tegutsema teatud eesmärgi saavutamise nimel, võlgnemata seejuures tulemuse saavutamist. Käsundusleping kuulub viimaste hulka. Käsunduslepingule iseloomulik sooritus on iseseisev tegutsemine...
6.1.2. Käsunduslepingu eristamine teistest lepingutest ja mittetäielikest kohustustest
Lubadust mingi teo tegemiseks võib olenevalt asjaoludest tõlgendada nii käsunduslepingu sõlmimisena kui mittetäieliku kohustusena. Mittetäielik kohustus erineb võlasuhetest selle poolest, et lubaduse andja ei pea seda täitma.
KaasusA tahab sõita Tartusse....
6.1.3. Käsundussuhe ja volitus
Käsunduslepingu võib sõlmida nii puhtfaktiliste kui õiguslikku tähendust omavate tegude tegemiseks. Kui käsundi täitmine seisneb teatud tehingute tegemises käsundiandja eest, võivad pooled kokku leppida, et käsundisaaja teeb tehingud kas enda nimel või käsundiandja esindajana. Enda nimel tegutsedes tekivad tehingust tulenevad õigused ja kohustused käsundisaajal, nt ta saab ostetava asja...
6.1.4. Käsundisaaja kohustused
Käsundi täitmise kohustus. Lojaalsus- ja hoolsuskohustus
Käsundisaaja põhikohustuseks on osutada käsundiandjale kokkulepitud teenuseid (VÕS § 619). Milliseid teenuseid ja kuidas tuleb osutada, sõltub eelkõige pooltevahelisest kokkuleppest. Käsundisaaja kohustused teenuse osutamisel tulenevad lisaks lepingule käsundiandja juhistest, mida käsundisaaja on...
6.1.5. Käsundiandja kohustused
Käsundiandja põhikohustus on maksta käsundisaajale tasu käsundi täitmise eest, kui tasu maksmises on kokku lepitud (VÕS § 619). Käsundusleping on seega eelduslikult mittetasuline leping. Vaatamata kokkuleppe puudumisele käsundisaajale makstava tasu osas kuulub vastavalt VÕS § 627 lõikele 1 tasu maksmisele siiski juhul, kui...
6.1.6. Õiguskaitsevahendid käsunduslepingu rikkumise korral
Käsunduslepingu mittetäitmise või mittenõuetekohase täitmise korral kohaldamisele kuuluvad õiguskaitsevahendid (VÕS § 101 lg 1) on sätestatud VÕS üldosas. Võlaõigusseaduse käsunduslepingu peatükk sisaldab erisätteid üksnes käsunduslepingu ülesütlemise kohta.
Käsundisaaja sooritusvead
Võlausaldaja saab võlgnikult reeglina nõuda võlgnetava...
6.1.7. Käsunduslepingu ülesütlemine
Käsunduslepingu kui kestusvõlasuhte lõpetamine toimub ülesütlemisega. Ülesütlemine on teisele lepingupoolele suunatud tahteavaldus, mis muutub kehtivaks kättesaamisega. Käsunduslepingu ülesütlemine on vormivaba (välja arvatud juhul, kui pooled on teisiti kokku leppinud) ja toimub selle väljendamisega teisele poolele. Eemalviibiva lepingupoole suhtes on ülesütlemine kehtiv, kui see on jõudnud...
6.1.8. Lepingu lõppemine
Lepingu lõppemine käsundiandja surma või pankroti tõttu
Käsundiandja surma korral eeldatakse, et käsundusleping ei lõpe (VÕS § 632 lõige 1). Lepingu edasikestmise peamiseks põhjuseks on see, et käsundi täitmine on üldjuhul seotud käsundiandja vara, mitte isikuga ja käsundiandja varalised huvid vajavad kaitset ka pärast tema surma. Käsundiandja...
6.2. Töövõtuleping - kommentaar
6.2.1. Töövõtulepingu mõiste, olemus ja koht töö tegemisele suunatud lepingute süsteemis
Töövõtulepingu mõiste sisaldub VÕS § 635 lõikes 1. Töövõtulepinguga kohustub üks isik (töövõtja) valmistama või muutma asja või saavutama teenuse osutamisega muu kokkulepitud tulemuse ehk töö. Tellija kohustub maksma selle eest tasu.
Töövõtuleping kui tulemuse saavutamisele suunatud leping - eristamine...
6.2.2. Poolte õigused ja kohustused
Töövõtja kohustused
Töövõtja töövõtulepingust tulenevaks peamiseks kohustuseks on kokkulepitud “töö” tegemine (VÕS § 635 lg 1). Kuidas kokkulepitud “töö” sisustada, sõltub konkreetsest lepinguesemest. Siin tuleb eelkõige arvestada töövõtulepingu tulemusele orienteeritust - s.t töövõtja on oma põhikohustuse täitnud siis, kui kokkulepitud tulemus on...
6.2.3. Vastutus töövõtulepingu rikkumise eest
Võlaõigusseaduses sisalduvad üldised kohustuse rikkumist ja selle tagajärgi käsitlevad sätted VÕS üldosas (vt VÕS §§ 100-126). VÕS töövõtulepingut reguleeriv peatükk sisaldab üksnes erisusi võrreldes üldosa normidega. Eelkõige seondub kohustuse rikkumise temaatika töövõtulepingu juures küsimusega töövõtja kohustuse rikkumisest.
Töövõtulepingu puhul on kohustuse rikkumise teemat...
6.3. Maaklerileping - kommentaar
6.3.1. Maaklerilepingu olemus ja selle eristamine teistest lepinguliikidest
Maaklerilepinguga kohustub üks isik (maakler) vahendama teisele isikule (käsundiandja) lepingu sõlmimist kolmanda isikuga või osundama kolmanda isikuga lepingu sõlmimise võimalusele (VÕS § 658). Maakler ei ole käsundiandja esindaja, kes sõlmib tema nimel lepinguid. Maakleri ülesandeks on tutvustada käsundiandjale erinevaid lepingu sõlmimise võimalusi, viia kokku lepingu sõlmimisest huvitatud...
6.3.2. Maaklerilepingu sõlmimine
Maaklerilepingu sõlmimine toimub pakkumuse tegemise ja sellele nõustumuse andmise teel nagu teiste lepingute sõlmiminegi. Maaklerileping on reeglina vormivaba. Kirjalikult tuleb sõlmida krediidivahendusleping (VÕS § 418 lõige 1). Maaklerilepingu sõlmimine on oluline tasu maksmise kohustuse tekkimiseks. Maaklerilepingu sõlmimiseta ei saa maakler kliendilt tasu nõuda isegi siis, kui käsundiandja...
6.3.3. Maakleri õigused ja kohustused
Maakleri põhikohustus
Olenevalt poolte kokkuleppest on maakler kohustatud käsundiandjale vahendama lepingu sõlmimist kolmanda isikuga või osundama lepingu sõlmimise võimalusele. Maakler on kohustatud tegutsema selle nimel, et käsundiandja saaks sõlmida soovitud lepingu võimalikult soodsalt. Ainult hoolikast vahendustegevusest või arvukate lepingu...
6.3.4. Käsundiandja kohustused
Maakleritasu maksmise kohustus
Maaklerileping on tasuline (VÕS § 658 lõige 1). Maakleritasu maksmise kohustus tekib järgmiste tingimuste täitmisel:
1) maakleri ja käsundiandja vahel on sõlmitud maaklerileping,
2) maakler on vahendanud lepingu sõlmimist või viidanud lepingu sõlmimise võimalusele,
6.3.5. Maaklerilepingu lõppemine
Maaklerilepingu lõppemine on oluline üksnes maakleri osundamis- või vahendamiskohustuse lõppemise seisukohast. Pärast lepingu lõppemist ei saa enam maakleriteenuse osutamist nõuda. Lepingu lõppemine ei mõjuta aga käsundiandja tasu maksmise kohustust isegi siis, kui maakleri poolt osundatud või vahendatud leping sõlmitakse peale maaklerilepingu lõppemist (VÕS § 664 lõige 3). Seega ei vabane...
6.4. Komisjonileping - kommentaar
6.4.1. Komisjonilepingu olemus
Komisjonilepinguga kohustub üks isik (komisjonär) teise isiku (komitent) jaoks oma nimel ja komitendi arvel tegema tehingu, eelkõige müüma komitendile kuuluva eseme või ostma komitendile teatud eseme (VÕS § 692 lõige 1). Komisjonilepingu põhitunnuseks on tehingute tegemine komisjonäri poolt enda nimel, kuid teise isiku arvel. Komisjonär ei ole komitendi esindaja ja tema õigussuhetele...
6.4.2. Komisjonilepingu eristamine teistest lepingutest
Komisjonäri tegutsemine enda nimel, aga kellegi teise arvel eristab teda ühelt poolt esindajatest ja vahendajatest (maakler, agent), kes tegutsevad teise isiku nimel ja arvel ning teiselt poolt isikust, kes teeb tehingu nii oma nimel kui arvel. Komisjonäri eristamine esindajatest ei valmista reeglina raskusi. Piiritlemisraskusi tekitab aga komisjonilepingu ja selle alusel sõlmitud müügilepingu...
6.4.3. Komisjonäri käsutuse õiguslikud alused
Eseme müümisel komisjonäri kaudu ei toimu reeglina eseme omandamist kõigepealt komisjonäri poolt ja seejärel omandi ülekandmist komisjonärilt kolmandale isikule. Tavaliselt võõrandab komisjonär komisjonieseme ilma, et ta oleks selle omanikuks saanud. Tegemist on komisjonäri õigustamatu käsutusega, mille kehtimiseks vajalik eseme omaniku nõusolek tuleneb komisjonilepingust (TsÜS § 114 lõige 1...
6.4.4. Komisjonäri õigused ja kohustused
Tehingu tegemise kohustus
Komisjonäri põhikohustuseks on tehingu tegemine komitendi eest vastavalt lepingus kindlaksmääratud tingimustele ja komitendi juhistele. Tehing tuleb teha komitendile kõige kasulikumal viisil. Juhistest kõrvalekaldumise korral on tegemist lepingurikkumisega ja komitent võib lugeda, et komisjonäri tehtud tehing ei ole tehtud...
6.4.5. Komisjonäri vastutus
Komisjonäri vastutuse õigusliku alusena tuleb eristada komisjonilepingut ja komisjonilepingu täitmiseks sõlmitud lepingut. Komisjonär vastutab komitendi ees alati komisjonilepingust tulenevate kohustuste rikkumise eest. Komisjonilepingu täitmiseks sõlmitud lepingu rikkumine, toimugu see komisjonäri või kolmanda isiku poolt, ei ole lepingurikkumine komitendi suhtes, sest tema ei ole rikutava...
6.4.6. Komisjonär ise müüja või ostjana
Komisjonär võib ise olla komitendi ülesandel müüdava kauba ostjaks või komitendile ostetava asja müüjaks üksnes juhul, kui huvide konflikt on välistatud (VÕS § 696 lõige 1). Komisjonäri kohustus teha tehing komitendile kõige kasulikumatel tingimustel ei ole üldjuhul ühitatav komisjonäri isikliku huviga saada tehingust võimalikult suurt kasu. Seepärast vajavad komitendi huvid komisjonieseme...
6.5. Agendileping – kommentaar1
6.5.1. Agendilepingu olemus
Agendilepinguga kohustub üks isik (agent) teise isiku (käsundiandja) jaoks ja tema huvides iseseisvalt ja püsivalt lepinguid vahendama või neid käsundiandja nimel ja arvel sõlmima ning käsundiandja kohustub maksma agendile selle eest tasu. (VÕS § 670 lõige 1). Agendileping on olemuselt tehingu tegemisele suunatud käsunduslepingu alaliik, millele agendilepingu peatüki sätetele lisaks...
6.5.2. Agendilepingu sõlmimine
Agendilepingu sõlmimine toimub pakkumuse tegemise ja sellele nõustumise andmise teel. Lepingu sõlmimise tahteavaldused võivad väljenduda ka poolte tegudes, nt mõlemad pooled asuvad lepingut täitma. Agendilepingu sõlmimine on vormivaba. Agendilepingu kirjalikus vormis sõlmimise kohustust ei tulene VÕS §‑st 672, mille kohaselt võib kumbki lepingupool (so käsundiandja või agent) nõuda...
6.5.3. Agendi õigused ja kohustused
Lepingu sõlmimise või vahendamise kohustus
Agent on kohustatud tegema käsundiandja huvides mõistlikke pingutusi lepingute sõlmimiseks või vahendamiseks. Lepingute vahendamine seisneb kolmanda isiku kallutamises lepingu sõlmimisele ning tema ja käsundiandja vahelise lepingu sõlmimiseks vajalike ettevalmistuste tegemist. Lisaks uute klientide värbamisele...
6.5.4. Käsundiandja kohustused
Agendi eduka tegutsemise võimaldamise kohustus
Agendilepingu nõuetekohane täitmine ei ole võimalik agendi ja käsundiandja koostööta. Käsundiandja on seepärast kohustatud tegema kõik vajaliku selleks, et võimaldada agendi edukat tegutsemist (VÕS § 674 lõige 1). Poolte kokkuleppega ei saa käsundiandjat sellest kohustusest vabastada (VÕS § 674 lõige 2...
6.5.5. Agendi volituse erisused
Agendilepingu järgi on agendil eelduslikult lepingute vahendamise õigus. Käsundiandja nimel lepingute sõlmimise volitus on agendil üksnes siis, kui talle on see eraldi antud (so agendilepingu sõlmimine iseenesest ei tähenda veel käsundiandja nimel lepingute sõlmimise õigust). Agendi volitamine toimub tavaliselt agendilepingu sõlmimisel. Lepingute sõlmimiseks antud volitusega ei ole hõlmatud...
6.5.6. Astmeline agendisuhe
Agendi isikuomadused ei ole käsundiandja jaoks üldjuhul nii olulised, et agendileping tuleks täita isiklikult (vt VÕS § 622). Agent võib seepärast sõlmida allagendilepinguid, kui see pole talle agendilepinguga keelatud. Astmelised agendisuhted tekivad näiteks siis, kui toote maaletooja loob toote paremaks turustamiseks üleriigilise allagentide võrgustiku.
Allagendilepingu sõlmimisel...
6.5.7. Agendilepingu lõppemine
Agendileping lõpeb samadel alustel kui käsunduslepingki (vt lähemalt käsunduslepingu juurest). Agendilepingu võib alati lõpetada poolte kokkuleppel. Tähtajatu agendilepingu ühepoolne lõpetamine on võimalik korralise või erakorralise ülesütlemisega agendi või käsundiandja poolt. Tähtajalise agendilepingu saab lõpetada üksnes erakorralise ülesütlemisega.
Tähtajatu agendilepingu võib...
6.5.8. Lahkumishüvitis
Agendilepingu lõppemisel on agendil VÕS § 688 lõikes 1 sätestatud tingimustel õigus lahkumishüvitisele. Lahkumishüvitise eesmärgiks on kompenseerida agendile tulu, mida ta oleks saanud agendilepingu jätkumisel. Lahkumishüvitisele on agendil õigus siis, kui ta on käsundiandja jaoks loonud ärisuhteid uute klientidega või olemasolevaid ärisuhteid oluliselt laiendanud ja käsundiandjal on...
6.5.9. Agendilepingust tulenevate nõuete aegumine
Agendilepingust tulenevate nõuete aegumise osas näeb VÕS § 690 ette erisätted üldise aegumise regulatsiooni suhtes nii aegumistähtaja pikkuse kui selle arvutamise osas. Agendilepingust tuleneva nõude aegumistähtaeg on neli aastat. Nelja-aastane aegumistähtaeg hakkab kulgema alates selle aasta lõppemisest, mil nõue muutus sissenõutavaks. Lahkumishüvitise ja kahju hüvitamise nõude aegumistähtaeg...
7. Lepingud teenuste osutamiseks II
7.1. Tervishoiuteenuse osutamise leping – kommentaar
7.1.1. Tervishoiuteenuse osutamise lepingu üldiseloomustus
Tervishoiuteenuse osutamine kõige laiemas tähenduses on suunatud inimese elu, tervise ja elukvaliteedi hoidmisele, kaitsmisele ning parandamisele, samuti mitmete põhiõiguste (muu hulgas õigus elule, õigus tervise kaitsele, enesemääramisõigus, eraelu puutumatus) tagamisele. Tervishoiuteenuse osutamise leping ei ole üksnes tavaline võlasuhe, vaid ka teenuse osutaja ja patsiendi vaheline...
7.1.2. Tervishoiuteenuse osutamise lepingu pooled
Tervishoiuteenuse osutamise lepingu üks pool on tervishoiuteenuse osutaja ja teine patsient. Tervishoiuteenust võib tervishoiuteenuste korraldamise seaduse (TTKS) järgi osutada üksnes asjakohast tegevusluba omav juriidiline isik või füüsilisest isikust ettevõtja. Tervishoiuteenuse osutajana tuleb käsitleda isikut, kes osutab tervishoiuteenust sõltumata sellest, kas tal on selleks olemas...
7.1.3. Tervishoiuteenuse osutamise lepingu sõlmimine
Tavapäraselt toimub lepingu sõlmimine vastastikuste tahteavalduste vahetamise teel ning leping loetakse sõlmituks alles siis, kui on selge, et pooled on saavutanud kokkuleppe (VÕS § 9 lg 1). Sellisel viisil võib sõlmida ka tervishoiuteenuse osutamise lepingu. Tervishoiuteenuse osutamise spetsiifilise iseloomu tõttu loetakse VÕS-i § 759 järgi tervishoiuteenuse osutamise leping sõlmituks ka...
7.1.4. Tervishoiuteenuse osutaja kohustused
Tervishoiuteenuse osutamise kohustus
Tervishoiuteenuse osutamise lepingu kohaselt on tervishoiuteenuse osutaja põhikohustus patsiendile vajalike tervishoiuteenuste osutamine (VÕS § 758 lg 1) – patsiendi läbivaatus arstiteaduse reeglite alusel, patsiendi nõustamine, ravimine, patsiendile sünnitusabi pakkumine, patsiendi hooldamine ja muud teenused, mis on teenuse osutamisega otseselt...
7.1.5. Tervishoiuteenuse osutaja vastutus
Tervishoiuteenuse osutamise alustamisel loetakse VÕS-i § 759 kohaselt tervishoiuteenuse osutamise leping sõlmituks. Tervishoiuteenuse osutaja kohustused ja patsiendi võimalikud nõuded põhinevad eelkõige tervishoiuteenuse osutamise lepingul ning sellele kohaldataval võlaõiguslikul regulatsioonil.
Lepingulise vastutuse tekkimise esmane eeldus on lepingulise kohustuse rikkumine VÕS-i...
7.1.6. Patsiendi kohustused
Patsiendi üks põhikohustusi tervishoiuteenuse osutamise lepingu järgi on maksta temale osutatavate teenuste eest tasu (VÕS § 761). Patsiendilt endalt võib tasu nõuda niivõrd, kuivõrd tervishoiuteenuse osutamise kulusid ei kata ravikindlustus või muu isik. Ravikindlustusega hõlmatud isikute ja teenuste puhul katab tervishoiuteenuse osutamise kulud...
7.1.7. Nõuete aegumine
Võlaõigusseaduse (VÕS) § 771 kohaselt on patsiendi lepingulise kahju hüvitamise nõude aegumistähtaeg viis aastat. Kõik muud tervishoiuteenuse osutamise lepingust tulenevad poolte omavahelised nõuded (näiteks lepingu täitmise nõue, teenuse hinna alandamise nõue) aeguvad üldise kolmeaastase tähtaja lõppedes (TsÜS § 146).
Kui isik, kelle vastu nõue on esitatud, tahab tugineda nõude...
7.1.8. Tervishoiuteenuse osutamise lepingu lõppemise erisused
VÕS-i §-s 186 sätestatud võlasuhte lõppemise üldistele alustele lisaks lõpeb tervishoiuteenuse osutamise leping ka järgmistel juhtudel: 1) ühe lepingupoole surmaga; 2) tervishoiuteenuse osutamise lõppemisega; 3) tervishoiuteenuse osutamise ülevõtmisega teise tervishoiuteenuse osutaja poolt.
Põhjusel, et tervishoiuteenuse osutamine on otseselt seotud...
7.1.9. Sätete kohustuslikkus
Kui valdavalt on võlaõigusseaduse (VÕS) regulatsioon dispositiivne, mis tähendab poolte õigust kujundada lepingulist suhet seaduses sätestatust erinevalt, siis tervishoiuteenuse osutamise lepingu regulatsioon on kohustuslik ja kõik patsiendi kahjuks seadusest kõrvale kalduvad kokkulepped on tühised. Kuna eelduslikult on patsient tervishoiuteenuse osutamise lepingus nõrgemal positsioonil, siis...
7.2. Pakettreisileping - kommentaar
Võlaõigusseaduse §‑des 866‑882 on iseseisva lepinguliigina reguleeritud pakettreisileping 1. Pakettreisilepinguga kohustub reisikorraldaja osutama reisijale reisiteenuste kogumi (pakettreis), teine lepingupool aga maksma reisitasu (VÕS § 866 lõige 1). Pakettreisilepingu eristamisel teistest lepingutest on kõige olulisem pakettreisi mõiste. Pakettreisilepinguga on tegemist üksnes...
7.2.1. Pakettreisilepingu pooled
Pakettreisileping sõlmitakse reisikorraldaja ja reisija vahel. Reisikorraldajaks on kõik isikud, kes korraldavad reisiteenuste kogumi osutamist, professionaalse reisikorraldaja kõrval ka näiteks klassiekskursiooni korraldav kool 1. Reisikorraldaja on üldjuhul üksnes reisi organiseerija ja reisiteenuste osutamine toimub kolmandate isikute poolt (vedajad, majutusettevõtte pidajad,...
7.2.2. Reisikorraldaja kohustused
Reisikorraldaja põhikohustused
Seadus sätestab reisikorraldaja kohustused üldsõnaliselt: reisikorraldaja kohustub osutama reisijale reisiteenuste kogumi (VÕS § 866 lõige 1). Reisikorraldaja on kohustatud reisi ette valmistama ja tagama üksikute reisiteenuste nõuetekohase osutamise. Reisikorraldaja kohustuste täpsemal kindlaksmääramisel on põhiliseks...
7.2.3. Reisija õigused ja kohustused
Reisija põhikohustus
Reisija põhikohustuseks on maksta tasu reisiteenuste osutamise eest. Reisitasu tuleb maksta kokkulepitud tähtpäeval. Praktikas on levinud kogu reisitasu ettemaksmine. Kui reisitasu maksmise tähtpäevas ei ole kokku lepitud, tuleb lähtuda üldistest kohustuse täitmise põhimõtetest. Pakettreisilepingust tulenevate kohustuste täitmist...
7.2.4. Pakettreisilepingu ülesütlemine vääramatu jõu tõttu
Nii reisija kui reisikorraldaja võivad lepingu üles öelda, kui reisiteenuse osutamine muutub võimatuks või oluliselt raskendatuks või ohtlikuks vääramatu jõu tõttu (VÕS § 879 lõige 1). Vääramatuks jõuks1 on sõda, rahutused, looduskatastroof, üldstreik, aga ka näiteks riigivõimu korraldus välismaalaste lahkumiseks. Vääramatuks jõuks ei ole seevastu reisikorraldaja või teenuse vahetu...
7.2.5. Reisikorraldaja vastutuse piiramise võimalused
Võlaõigusseaduse kohaselt vastutab reisikorraldaja igasuguse lepingurikkumise ehk reisiteenuse mittenõuetekohase osutamise eest, välja arvatud juhul, kui rikkumine on vabandatav. Eeldatakse, et lepingurikkumine ei ole vabandatav (vt VÕS § 103). Seaduses sätestatud vastutust püüavad reisikorraldajad lepinguga piirata. Vastutuse piiramise kokkulepetele on seadusandja kehtestanud reisija kui...
7.2.6. Sätete kohustuslikkus
Pakettreisilepingu peatükis sätestatust reisija kahjuks kõvalekalduv kokkulepe on tühine (VÕS § 882). Tühise lepingutingimuse asemel kohaldatakse seaduses sätestatut. Reisija õiguste kitsendamise keeld kehtib üksnes reisilepingu peatüki kohta, võlaõigusseaduse üldsätetest tulenevaid reisija õigusi võib seadusega lubatud piirides reisija kahjuks kitsendada. Reisikorraldaja kahjuks võib...
7.3. Hoiuleping - kommentaar
Hoiulepingu mõiste sätestab VÕS § 883. Hoiulepinguga kohustub üks isik (hoidja) hoidma teise isiku (hoiuleandja) poolt temale üleantud vallasasja ja hoidmise lõppemisel selle hoiuleandjale tagastama. Hoiuleping sõlmitakse näiteks pagasi hoidmisel rongijaama pakihoius või lemmiklooma paigutamisel loomahotelli. Iseseisva lepinguliigina on hoiulepingu tähtsus tsiviilkäibes siiski pigem...
7.3.1. Hoiulepingu eristamine teistest lepingutest
Hoiulepingu olemuslikuks tunnuseks on võõra asja hoiulevõtmine. Võlasuhe on seega käsitletav hoiulepinguna, kui poolte huvid on suunatud selle eesmärgi saavutamisele. Samas pole vallasasja andmine ajutiselt teise isiku valdusesse omane üksnes hoiulepingule. Ka kasutuslepingute täitmiseks antakse asi ajutiselt üle teisele isikule. Praktikas on seetõttu oluline hoiulepingu eristamine laenu-,...
7.3.2. Hoidja kohustused
Hoidja põhikohustuseks on asja hoidmine (VÕS § 883). Hoidmis- ja säilitamiskohustus algab asja otsese valduse saamisega. Asja üleandmisega hoidjale muutub hoiuleandja kaudseks valdajaks ja hoidja saab asja otseseks valdajaks. Hoidja peab tagama asja säilimise seisundis, milles see hoiule anti. Hoidmiskohustuse sisu sõltub eelkõige hoiuleantavast asjast. Asja tuleb hoida nii, et see ei saaks...
7.3.3. Hoiuleandja kohustused
Hoidmine toimub eelduslikult tasuta. Hoiuleandja peab hoiutasu maksma üksnes juhul, kui selles on sõnaselgelt kokku lepitud või kui asjaolude kohaselt võib eeldada tasu maksmist (VÕS § 884). Tasu maksmise kohustust eeldatakse alati siis, kui hoidja sõlmib lepingu oma majandus- või kutsetegevuses. Kokkuleppe puudumisel määratakse hoiutasu VÕS § 28 lõikes 2 sätestatu alusel.
Hoiutasu...
7.3.4. Hoiuleandjate või hoidjate paljusus
Kui asja hoiavad ühiselt mitu isikut, on nad käsitletavad solidaarvõlgnikena (VÕS § 893 ja § 65 jj). Asja ühiselt hoiuleandnud isikud on hoidja suhtes solidaarvõlausaldajad (VÕS § 893 ja § 73 jj). Mitme hoiuleandjaga sõlmitud lepingu puhul on hoidja seega õigustatud asja tagastama ühe hoiuleandja nõudmisel. Teatud juhtudel, eelkõige asja üle käimasoleva õigusvaidluse korral, võivad...
7.3.5. Poolte vastutus
Lepingurikkumise tagajärgede osas ei näe hoiulepingu sätted ette erisusi vastutust ja õiguskaitsevahendeid reguleerivatest üldsätetest (VÕS §-d 100 jj), välja arvatud asja tasuta hoiule võtnud isiku vastutuse piiramine VÕS §-s 885. Kui reeglina vastutab hoidja igasuguse lepingurikkumise eest (vt VÕS § 103), siis tasuta hoidmise puhul ei vastuta hoidja asja kaotsimineku, hävimise, kahjustumise...
7.4. Laoleping - kommentaar
Võlaõigusseaduse §-d 897-910 reguleerivad hoiulepingu alaliiki – laolepingut. Laoleping erineb tasulisest hoiulepingust selle poolest, et hoidjaks on majandus- või kutsetegevuses vallasasju ladustav ettevõtja. Lepingute eristamisel on peamiseks kriteeriumiks ladustamise mõiste. Ladustamisena on vaadeldav klassikalises tähenduses kaupade (nt ehitusmaterjal, kütus, toiduained ja ka...
7.4.1. Hoidja kohustused
Asja ladustamise ja säilitamise kohustus
Laolepingu sõlmimisega võtab hoidja endale kohustuse vallasasi ladustada ja tagada selle säilimine. Ladustamiskohustuse sisu sõltub paljuski hoitava asja omadustest. Ladustamistingimused peavad olema sellised, et asi ei saaks kahjustada (nt kahjurite, niiskuse, külma või õhu juurdepääsu tõttu), ei...
7.4.2. Hoidja vastutus
Laolepingu sätted ei näe hoidja vastutuse osas ette erisusi võrreldes üldise kohustuse rikkumise regulatsiooniga (VÕS § 100 jj). Hoidja vastutab seega igasuguse lepingurikkumise eest, välja arvatud juhul, kui rikkumine on vabandatav. Võlaõigusseaduse § 905 täpsustab üksnes asja kaotsiminekust või kahjustumisest tekkinud kahju hüvitamise kohustust, mis on peamine laolepingu rikkumisel tekkiv...
7.4.3. Hoiuleandja kohustused
Laolepinguga kohustub hoiuleandja maksma hoidjale asja ladustamise ja säilitamise eest tasu. Tasu suurus ja maksmise kord lepitakse tavaliselt kokku laolepingus. Kokkuleppe puudumisel tuleb tasu maksmise tingimuste osas lähtuda VÕS §-s 894 hoiulepingu kohta sätestatust. Kõnealuse sätte kohaselt tuleb tasu maksta hoidmise lõppemisel. Tasu suuruse määramisel on poolte kokkuleppe puudumisel...
7.4.4. Laokiri
Võlaõigusseaduse §-des 908-910 sätestatud laokirja funktsiooniks on lihtsustada ladustatud asjade käivet. Üldjuhul on vallasasjaga tehingute tegemisel nõutav muuhulgas ka asja valduse üleandmine (vt vallasasja võõrandamise ja pantimise puhul). Laokiri võimaldab aga teha tehinguid ladustatud asjadega ilma, et neid oleks vaja tegelikult üle anda. Ladustatud asjade käsutamine laokirja abil ilma...
7.4.5. Hoidja pandiõigus
Hoidjal tekib seaduse alusel pandiõigus ladustatud asjadele, sh asja saatedokumentidele. Võlaõigusseaduse §-s 907 sätestatud pandiõigus tekib seaduses ettenähtud tingimuste täitmisel, poolte kokkulepe ei ole pandiõiguse seadmiseks nõutav. Hoidja pandiõigus tekib juhul, kui pooled on sõlminud laolepingu ja asjad on antud ladustamiseks hoidja valdusesse. Pandiõigus ladustatud asjadele tagab...
7.4.6. Laolepingu ülesütlemine
Võlaõigusseaduse § 904 (laolepingu ülesütlemine) kuulub kohaldamisele juhul, kui pooled ei ole laolepingus lepingu ülesütlemist reguleerinud.
VÕS § 904 kohaselt võivad tähtajatu laolepingu nii hoidja kui hoiuleandja ühekuulise etteteatamistähtajaga üles öelda. Samas võib hoiuleandja VÕS § 904 lõike 2 kohaselt ladustatud asja välja nõuda igal ajal, ka enne ülesütlemistähtaja möödumist....
7.4.7. Laolepingust tulenevate nõuete aegumine
Laolepingust tulenevate nõuete aegumistähtaeg on üks aasta (VÕS § 906). Erandi tegemine üldisest tehingust tulenevate nõuete kohta kehtivast kolmeaastasest aegumistähtajast on põhjendatud laopidamise olemusega. Hoidja ladustab reeglina suhteliselt lühikese aja jooksul mitmetele erinevatele hoiuleandjatele kuuluvaid asju. Hoidjal oleks äärmiselt raske prognoosida oma vastutuse ulatust, kui ta...
8. Toetamislepingud. Kompromissileping
8.1. Elurendiseleping – kommentaar
8.1.1. Elurendise olemus ja eristamine teistest lepingutest
Võlaõigusseaduse eriosa 5. osas reguleeritakse lepingud, mis sõlmitakse ühe isiku majanduslikuks toetamiseks teise isiku poolt. Sellisteks lepinguteks on elurendis ja ülalpidamisleping. Neist viimane oli osaliselt kajastatud ka enne võlaõigusseadust kehtinud õiguses (TsK §‑d 432‑437; elamu võõrandamine eluaegse ülalpidamise tingimusega), esimene oli aga meie õigusele enne VÕS‑i jõustumist...
8.1.2. Elurendiselepingu sõlmimine
Elurendiselepingu sõlmimine toimib üldises korras, st nõustumuse ja pakkumuse vahetamise teel (vt VÕS‑i üldosa kommentaar). Hoolimata asjaolust, et reeglina on elurendise maksmise põhjuseks rendise saajal mingi vastusoorituse tegemise kohustuse olemasolu, on elurendiselepingu sõlmimine võimalik ka ilma selleta, et vastavat kohustust sisaldav leping poolte vahel olemas oleks. Juhul, kui...
8.1.3. Elurendiselepingu vorm
Elurendiseleping peab VÕS‑i § 570 kohaselt olema sõlmitud kirjalikus vormis. Kirjaliku vormi nõue kehtib siiski üksnes kitsalt kokkuleppe kohta, millega rendise andja kohustub elurendise saaja suhtes rendise maksmiseks. Kokkulepped, mille tõttu niisugune kohustus võetakse, sellele vorminõudele otseselt ei allu. Viimane ei tähenda aga, et nendele kokkulepetele ei võiks tuleneda vorminõue nende...
8.1.4. Elurendiselepingust tulenevad kohustused
Elurendiselepingust tulenevaks rendise andja põhikohustuseks on rendise saaja eluaja jooksul maksta rendise saajale perioodiliselt kokkulepitud rahasumma või anda üle muid liigitunnustega asju. Makstava rendise suurus määratakse elurendiselepinguga kindlaks fikseeritud summana või kindla üleantavate esemete hulgana. Seejuures ei pea rendise suurus olema kindlaks määratud rendise saaja kogu...
8.1.5. Elurendiselepingust tulenevate nõuete aegumine, loovutamine, tasaarvestamine ja tagamine
Elurendiselepingu kui korduvate kohustuste täitmisele suunatud lepingu olemuse tõttu peab lepingust tulenevate nõuete aegumisel arvestama TsÜS‑i §‑st 154 tulenevate erisustega. Selle sätte kohaselt on elurendiselepingust tulenevate nõuete aegumistähtaeg kolm aastat iga üksiku kohustuse jaoks. Seejuures algab nimetatud aegumistähtaeg TsÜS‑i § 154 teise lause kohaselt selle kalendriaasta...
8.1.6. Vastutus kohustuse rikkumise eest
Elurendise andja saab oma kohustusi rikkuda selliselt, et ta ei maksa rendise saajale kokkulepitud rendist või ei anna üle muid kokkulepitud esemeid. Põhimõtteliselt on rendise saajal sellisel juhul kasutada kõik VÕS‑i § 101 lõikes 1 nimetatud õiguskaitsevahendid.
Peamiseks elurendise saaja õiguskaitsevahendiks elurendise mittemaksmise korral rendise andja poolt on loomulikult...
8.2. Ülalpidamisleping – kommentaar
8.2.1. Ülalpidamislepingu olemus
Teiseks toetamislepinguks elurendise kõrval on VÕS‑i 29. peatükis reguleeritud ülalpidamisleping. See on lepinguliik, mille praktiline tähtsus on tänapäeval suhteliselt väike, kuna tegemist on oma põhiolemuselt ilma riiklikult loodud sotsiaalabisüsteemita agraarühiskonnale omase lepingutüübiga, millega reguleeritakse eraõiguslike vahenditega isiku ülalpidamist peaasjalikult vanaduspõlves....
8.2.2. Ülalpidamislepingu eristamine teistest lepingutest
Iseenesest ei tohiks ülalpidamislepingu eristamine teistest lepingutest olla keeruline. Elurendiselepingust eristub ülalpidamisleping seeläbi, et erinevalt elurendiselepingust, millega rendise andja kohustub rendise saajale üle andma perioodiliselt raha või muid kindlaksmääratud liigitunnustega esemeid, on ülalpidamislepingu esemeks abstraktselt ülalpidamine ja hooldamine, mis koosneb...
8.2.3. Poolte kohustused
Ülalpidamislepinguga kohustub ülalpeetav andma oma vara või teatud vara hulka kuuluvad esemed ülalpidaja omandisse või kasutusse. Üksikute esemete omandi ülekandmine käib nende ülekandmise reeglite kohaselt ‑ kinnisasjadele kohalduvad AÕS‑i §‑d 641 ja 120, vallasasjadele AÕS‑i § 92 jj, nõuetele VÕS‑i § 164 jj, aktsiatele ja osadele vastavad ÄS-i sätted jne. Vara on TsÜS-i § 66 kohaselt isikule...
8.2.4. Vastutus kohustuse rikkumise eest
Ülalpidamislepingu rikkumise korral on pooltel kasutada tavapärased õiguskaitsevahendid VÕS‑i § 101 jj kohaselt.
Kui ülalpidaja ei täida oma ülalpidamiskohustust, on ülalpeetaval põhimõtteliselt kasutada täitmisnõue VÕS‑i § 108 kohaselt. Siinjuures tuleb rõhutada, et ülalpidamiskohustuse näol ei ole tegemist rahalise kohustusega, mistõttu võib täitmisnõue olla välistatud VÕS‑i § 108...
8.3. Kompromissileping
8.3.1. Materiaalõiguslik kompromiss
8.3.1.1. Sissejuhatus
Võlaõigusseaduse (VÕS) 6. osa, mis reguleerib kompromissilepingut, piirdub kahe paragrahviga. Esimene sätestab kompromissilepingu mõiste (VÕS § 578) ja teine reguleerib kolmandate isikute õiguste tagajärgi kompromissilepingu sõlmimisel (VÕS § 579). Majanduskäibes olulise tähendusega ja laialt kasutatava kompromissilepingu selline napisõnaline ja tagasihoidlik regulatsioon on üllatav ning...
8.3.1.2. Õigussuhe kui kompromissi ese
VÕS-i § 578 lõike 1 kohaselt on kompromissilepingu sõlmimise keskne eeldus poolte õiguslikult vaieldav või ebaselge õigussuhe. Õigussuhte mõistet tuleb käsitleda laiemalt, mistõttu võib kompromissilepingu esemesse kuuluda igat liiki õigussuhe, kuid tingimusel, et see ei ole seaduse imperatiivsete normidega välistatud. Põhimõtteliselt võib kompromissilepingu sõlmida võlaõigusliku, asjaõigusliku...
8.3.1.3. Vaidlus ja ebaselgus
VÕS-i § 578 lõige 1 seob kompromissilepingu sõlmimise õigussuhte puhul vaidluse või ebaselgusega. Vaidluseks tuleb pidada igasugust poolte vahel valitsevat arusaama õigussuhtest ning sellest tulenevatest poolte õigustest ja kohustustest. Vaidluse esemeks võib olla ka erinev arusaam faktilistest asjaoludest. Seejuures ei ole oluline, et pool oleks oma seisukohtade õigsuses veendunud. Vaidluse...
8.3.1.4. Vastastikused järeleandmised
VÕS-i § 578 lõige 1 nõuab, et vaieldava või ebaselge õigussuhte vaieldamatuks muutmine peab toimuma vastastikuste järeleandmiste teel. Järeleandmise mõistet tuleb tõlgendada laiemalt kui üksnes juriidiliselt. Nii saab järeleandmiseks pidada igasugust, sealhulgas osalist lepingu sõlmimise eelsest positsioonist loobumist teise poole kasuks. Piisab, kui võlgnik loobub ka vähimast eelisest (...
8.3.1.5. Kompromissilepingu sõlmimine
Kehtiva kompromissilepingu sõlmimine eeldab, et esmajoones oleksid täidetud tehingu tegemise ja lepingu sõlmimise üldised eeldused (nt TsÜS §-d 11–13, § 67jj; VÕS-i üldosa §-d 9, 16, 20). Kompromissilepingu sõlmimiseks antud tahteavaldus võib põhimõtteliselt olla nii otsene, kaudne kui ka seisneda vaikimises või tegevusetuses (TsÜS § 68). Vaikimisi antud tahteavalduse suhtes tuleb siiski...
8.3.1.6. Kompromissilepingu vorm
Kompromissileping ei nõua seadusest tulenevalt kindlat vormi, mistõttu laieneb sellele üldine vormivabaduse põhimõte (TsÜS § 77; VÕS §11). Kompromissilepinguga tuleb vastavat vorminõuet järgida üksnes siis, kui kompromissileping sisaldab kohustus- või käsutustehingut, millele seadus näeb ette kindla vorminõude. Kui sisuks on kinnisasja üleandmise või selle omandamise kohustus, tuleb...
8.3.1.7. Kompromissilepingu õiguslik olemus ja mõju
VÕS-i § 578 lõikes 1 toodud definitsiooni kohaselt on kompromissilepingu peamine sisu see, et pooled kujundavad vaieldava või ebaselge õigussuhte ümber vaieldamatuks, tehes seda õigussuhte kui terviku või üksnes selle mõne osa suhtes. Kui kompromissileping on sõlmitud kehtivalt, st puudub alus kompromissilepingut tühistada või tühiseks pidada, on lepingupooltel põhimõtteliselt lubamatu...
8.3.1.8. Kohustus- ja käsutustehing
Kompromissilepingu dogmaatiline struktuur on mitmest aspektist problemaatiline ja vaieldav. Ka kompromissilepingu enda regulatsioon ei ole siin abiks, sest sätestab üksnes selle lepingu legaaldefinitsiooni, eristades kompromissi kui vastastikustele järeleandmistele suunatud tuvastus- või tunnustamistehingut samale eesmärgile suunatud ühepoolsetest tunnustamistehingutest (nt kausaalne...
8.3.1.9. Kompromissileping kui vastastikune leping
Kompromissileping on sageli vastastikune leping ja sellele kehtivad kõik vastastikuse lepingu kohta käivad põhimõtted (nt VÕS § 111). Kompromissilepingu vastastikuse lepingu iseloom ei tulene vastastikku tehtavatest järeleandmistest. Kompromissilepingut saab käsitleda vastastikuse lepinguna eelkõige siis, kui sellega luuakse vastastikused (sooritus)kohustused, sest üksnes siis saab rääkida...
8.3.1.10. Kompromissilepingu tõlgendamine
Kompromissilepingus kokkuleppimine eeldab, et oleks täidetud kompromissilepingu sõlmimise eeldused. Asjaolul, kas pooled on oma subjektiivse arusaamise kohaselt sõlminud kompromissi- või mõne muu lepingu, ei ole põhimõttelist tähendust. Kompromissilepingu sõlmimine võib toimuda ka kaudsete tahteavalduste vahetamise teel, samuti tegevusetuse või vaikimisega (vt ptk 8.3.1.5).
8.3.1.11. Kompromissilepingu mõju kolmanda isiku õigustele
VÕS-i § 579 kohaselt ei mõjuta kompromissileping vaieldavast või ebaselgest õigussuhtest tulenevaid kolmanda isiku õigusi. Tegemist on täpsustusega lepinguõiguses kehtivale üldisele põhimõttele, mille kohaselt mõjub pooltevaheline leping üksnes relatiivselt ning sellega ei saa piirata kolmanda isiku õigusi, sealhulgas ei saa kolmandat isikut kohustada soorituseks või välistada tema nõudeõigusi...
8.3.1.12. Kompromissilepingust tuleneva kohustuse rikkumine ja kompromissilepingust taganemine
Kompromissilepingu regulatsioon ei näe ette kompromissilepingust tulenevate või kompromissilepinguga muudetud õiguste ja kohustuste rikkumisel spetsiifilist õiguskaitsevahendite kasutamise korda. See tähendab, et kompromissilepingule laienevad tavapärased VÕS-i üldosas sätestatud õiguskaitsevahendid (VÕS § 101jj) ja nende rakendamise põhimõtted. Kui kompromissilepingu sõlmimise tulemusena jääb...
8.3.1.13. Kompromissilepingu kehtetus
Kompromissilepingu sätted ei näe kompromissilepingu tühisuse või tühistamise puhul ette mingit eriregulatsiooni, mistõttu kohalduvad siinkohal vastavad üldised põhimõtted (TsÜS ptk 5). Vastavalt võib kompromissileping osutuda tühiseks, kui see on heade kommete või avaliku korraga vastuolus (TsÜS § 86), seadusega vastuolus, eeldusel, et keelu mõte oli kaasa tuua tehingu tühisus (TsÜS § 87)....
8.3.2. Kohtulik kompromiss
8.3.2.1. Kohtuliku kompromissi olemus
Tsiviilkohtumenetlust reguleeriv normistik on viimastel aastatel aina jõulisemalt liikunud suunas, et kohus peab igas menetlusstaadiumis soodustama selle lõpetamist poolte kokkuleppel. TsMS-i § 4 lõige 4 sätestab, et kohus peab kogu menetluse ajal tegema kõik endast sõltuva, et asi või selle osa lahendataks kompromissiga või muul viisil poolte kokkuleppel, kui see on kohtu hinnangul mõistlik....
8.3.2.2. Kohtuliku kompromissi mõju
Kohtuliku kompromissi kahetise olemuse tõttu saab ka selle sõlmimisel eristada materiaalõiguslikku ja protsessiõiguslikku mõju.
Materiaalõiguslike tagajärgede kohta kehtivad kohtuliku kompromissi puhul põhimõtteliselt kõik kompromissi üldised õiguslikud tagajärjed (vt ptk 8.3.1.7). Eelkõige toob kompromiss kaasa õiguslikult vaieldava või ebaselge õigussuhte muutmise vaieldamatuks....
8.3.2.3. Kohtuliku kompromissi kehtivus
Kohtulik kompromiss on ühtaegu nii protsessitoiming kui ka materiaalõiguslik tehing, seepärast sõltub selle kehtivus mõlema normide järgimisest (vt ka ptk 8.3.1.13). Olulisemad protsessiõiguslikud minetused, mis toovad kaasa kompromissi tühisuse, on menetlusosalisel tsiviilkohtumenetluse teovõime puudumine (TsMS § 202), esindajal esindusõiguse puudumine (TsMS § 223), kompromissi protokollimata...
8.3.2.4. Kompromiss vahekohtu- ja lepitusmenetluses
Kohtuliku vaidluse lahendamisele lisaks võivad pooled kokku leppida vaidluse lahendamises vahekohtus (TsMS § 712jj), mis eeldab vahekohtu kokkuleppe sõlmimist. TsMS-i § 717 järgi tähendab see poolte kokkulepet anda vahekohtu lahendada nende vahel tekkinud või tekkida võivast kindlaksmääratud lepingulisest või lepinguvälisest suhtest tulenev vaidlus. Vahekohtu kokkuleppe kehtivuse tingimused...
8.3.2.5. Kohtuliku kompromissi maksmapanek ja sellest taganemine
Näidiskaasus: Töövõtja A ja tellija B sõlmivad ehitustööde tegemiseks töövõtulepingu. Lepingu täitmisega seotud erimeelsuste tõttu jõuavad pooled vaidlusega kohtusse, kus A nõuab tehtud tööde eest 30 000 euro maksmist, B aga keeldub, väites, et töödes esinevad olulised puudused, mis A-l tuleb kõrvaldada. Pooled sõlmivad kohtuliku kompromissi, millega B kohustub...
9. Seltsinguleping
9.1. Seltsingu olemus
Võlaõigusseaduse seitsmendas osas reguleeritakse isikuühendusi, mis on asutatud lepingulise ühinemise teel ühise eesmärgi saavutamiseks. Nendeks on seltsing (VÕS‑i 30.‑33. ptk, §‑d 580‑609) ja vaikiv seltsing (VÕS‑i 34.ptk, §‑d 610‑618).
Seltsingule (ld k societas) on praktikas teenimatult vähe tähelepanu pööratud. Selle põhjuseks on valitsev arusaam, et mistahes ühistegevuseks...
9.2. Seltsingu eristamine teistest õigussuhetest
Seltsing erineb kaasomanike vahelisest õigussuhtest (ühisus) ja korteriomanike ühisusest mitte ainult esemete arvu poolest, mille suhtes ühine õigustatus kehtib, vaid ka ühise õigustatuse olemuse poolest. Nimelt näeb VÕS‑i § 589 lõige 1 ette, et seltsinglaste tehtavate panuste ja seltsingu jaoks vara omandamise tulemusena tekib seltsinglastel ühisvara, panused ja omandatud vara lähevad seaduse...
9.3. Seltsingulepingu sõlmimine
Kuivõrd seltsingu näol on tegemist lepingulise suhtega, tekib seltsing lepingu sõlmimisega seltsinglaste poolt. Põhimõtteliselt kohalduvad lepingu sõlmimisele üldised reeglid (vt VÕS‑i üldosa kommentaar). Siiski, tulenevalt seltsingu erilisest iseloomust, tuleb seltsingulepingu puhul arvestada järgnevaga:
1) Põhimõtteliselt lähtuvad lepingu sõlmimist reguleerivad VÕS‑i § 8 jj lepingu...
9.4. Seltsingulepingu tühisuse ja tühistamise tagajärjed
Seltsinguleping võib ülalkirjeldatud reeglite ning üldiste tsiviilõiguse sätete kohaselt osutuda tühiseks. Tühisel tehingul ei ole TsÜS‑i § 84 lõike 1 kohaselt õiguslikke tagajärgi ning selle alusel saadu peavad pooled tagastama alusetu rikastumise sätete kohaselt. Seltsinguleping võib muutuda kehtetuks ka tühistamise tagajärjel. Kui esinevad tehingu tühistamise alused (TsÜS § 92 jj) ning...
9.5. Seltsinglastevahelised suhted
Kuigi seltsingu näol on tegemist üksnes võlaõigusliku suhtega seltsinglaste vahel ning mingit iseseisvat õigusvõimelist subjekti seltsingu näol ei teki, tuleb siiski eristada seltsinglaste kohustusi üksteise suhtes (seltsingu sisesuhe) ning seltsinglaste seltsinguga seotud suhteid kolmandate isikutega (seltsingu välissuhe).
Seltsingulepinguga kohustub kaks või enam isikut (seltsinglased...
9.5.1. Panuste tegemise kohustus
Seltsingulepingu alusel tekib seltsinglastel ühise eesmärgi saavutamiseks panuste tegemise kohustus. Panuseks võib VÕS‑i § 581 lõike 1 kohaselt olla igasugune ühise eesmärgi edendamine, sealhulgas vara võõrandamine seltsingule, vara seltsingu kasutusse andmine või seltsingule teenuse osutamine. Selle, mida konkreetselt seltsinglane panusena tegema peab, määrab kindlaks seltsinguleping. Kui...
9.5.2. Lojaalsuskohustus
Teiseks oluliseks seltsingulepingust tekkivaks kohustuseks on seltsinglase lojaalsuskohustus, mis kujutab endast üldise heas usus tegutsemise kohustuse konkretiseeringut selle lepinguliigi jaoks. Kohustus olla lojaalne on kahesuunaline. Kõigepealt peab seltsinglane olema lojaalne seltsingule. Teiselt poolt näeb VÕS‑i § 580 lõige 2 ette, et seltsinglane peab arvestama ka teiste seltsinglaste...
9.5.3. Seltsingu juhtimine
VÕS‑i § 582 lõike 1 kohaselt on igal seltsinglasel õigus ja kohustus osaleda seltsingu juhtimises. Seltsingu juhtimiseks selle sätte mõttes on iga seltsingu eesmärgi saavutamiseks tehtud toiming. Seejuures ei mängi rolli, kas see toiming on käsitletav tehinguna (TsÜS § 67 jj mõttes) või on tegemist lihtsalt faktilise tegutsemisega. Samuti võivad juhtimisena käsitletavad...
9.5.4. Seltsinglaste otsused
Seadus näeb mitmes kohas ette, et seltsinglased lahendavad mingi küsimuse otsusega. Sellisteks säteteks on juhtimisõiguse äravõtmist reguleeriv VÕS‑i § 583 lõige 2, samuti esindusõiguse äravõtmist sätestav VÕS‑i § 594 lõige 1 ning seltsingu lõpetamine VÕS‑i § 596 lõike 1 punkti 1 ja seltsinglase väljaarvamine VÕS‑i § 606 kohaselt. Ka VÕS‑i § 587 kohaselt nähakse ette, et seltsingu igapäevaste...
9.5.5. Seltsinguvara
Seltsinguvara olemasolu ei ole seltsingulepingu olemuslikuks tunnuseks, põhimõtteliselt on täiesti mõeldavad ka seltsinguvarata seltsingud. Kui aga seltsingul vara tekib, tuleb arvestada selle vara kohta käivate erireeglitega, mis tulenevad VÕS‑i §‑dest 589, 590, 592, 602-607.
VÕS‑i § 589 lõike 1 kohaselt lähevad seltsinglaste panused ja seltsingu jaoks omandatud vara seltsinglaste...
9.5.6. Kasum ja kahjum
VÕS‑i 7. osa eristab n-ö juhuseltsinguid ja kestvusseltsinguid. Põhiosa seltsingulepingu kohta käivatest normidest, mis on olemuslikult dispositiivsed, on kujundatud juhuseltsingute tarvis, eeldades, et kestvusseltsingute puhul lepivad pooled kokku detailsemas regulatsioonis kõigi oluliste küsimuste kohta.
Sellest lähtuvalt ei nõua seltsingu kasumi ja kahjumi kohta käivad VÕS‑i §‑d 591‑...
9.5.7. Seltsinglaste vahetumine
Seltsinguga saavad peale seltsingulepingu sõlmimist alati liituda uued seltsinglased. Kuna seltsingu näol on tegemist lepingulise võlasuhtega, on uute seltsinglaste liitumiseks vajalik kõigi seniste seltsinglaste nõusolek. Selle asemel saab siiski põhimõtteliselt seltsingulepinguga ette näha, et uute seltsinglaste vastuvõtuks vajalik lepingumuudatus otsustatakse häälteenamusega. Seltsinguga...
9.5.8. Kohustuse rikkumine
Seltsinglastel tekivad seltsingulepingu alusel üksteise suhtes ülalkirjeldatud kohustused, eelkõige panuse tegemise kohustus ning lojaalsuskohustus. Kui seltsinglane neid kohustusi ei täida, tekib seltsingul õigus kasutada seaduses ettenähtud õiguskaitsevahendeid.
Kui seltsinglane ei täida oma panuse tegemise kohustust, on põhimõtteliselt teistel seltsinglastel (seltsingul) õigus...
9.6. Seltsingu suhted kolmandate isikutega
Seltsingu esindamise õigus on õigus teha seltsingu nimel kolmandate isikutega tehinguid. Seltsingu esindamisele kohalduvad lisaks VÕS‑i §‑dele 593‑595 ka TsÜS-i esinduse kohta käivad sätted (TsÜS § 115 jj). Seltsingu esindamise õigus on väljapoole suunatud õigus ‑ esindusõigusega määratakse kindlaks, mida esindama õigustatud seltsinglane saab seltsingu nimel teha (välissuhe); see,...
9.7. Seltsingu lõppemine
Seaduse kohaselt ei saa seltsing kui nähtus, millel on teatud määral iseseisev vara ning millega on seotud hulk isikuid, lihtsalt niisama ära lõppeda, vaid lõpetamiseks on vajalik likvideerimismenetluse läbiviimine. Seetõttu jääb seltsingu lõppemisel seltsing esialgu püsima, muutub üksnes eesmärk ‑ selleks saab likvideerimine. Seega tuleb eristada lõpetamise aluseid kui õiguslikku alust...
9.8. Vaikiv seltsing
VÕS‑i 34. peatükis määratletakse tavalise seltsingulepingu alaliigina (VÕS § 610 lg 4) eraldi vaikiva seltsingu leping. Vaikiva seltsingu näol on tegemist lepinguga, millega vaikiv seltsinglane kohustub ettevõtte omaja suhtes teatud panuse tegemiseks ettevõtte või selle osa majandamiseks, ettevõtte omaja kohustub aga vaikivale seltsinglasele tema panusele vastava osa maksmiseks kasumist (VÕS...
10. Kindlustusleping
10.1. Kindlustuslepingu mõiste, liigitamine ja olemus
Kindlustuslepingu mõiste
Võlaõigusseaduse § 422 lõike 1 kohaselt kohustub kindlustusandja kindlustusjuhtumi toimumisel hüvitama kindlustusjuhtumi tõttu tekkinud kahju või maksma kokkulepitud rahasumma ühekordselt või osadena või täitma lepingu muul kokkulepitud viisil. Kindlustusvõtja kohustub tasuma kindlustusandjale kindlustusmakseid.
10.2. Kindlustuslepingu sõlmimine
Kindlustuslepingu sõlmimise käik
Võlaõigusseaduses on lähtutud põhimõttest, et algatus kindlustuslepingu sõlmimiseks tuleb kindlustusvõtjalt, kes esitab kindlustusandjale avalduse kindlustuslepingu sõlmimiseks. Nii on võlaõigusseaduse §-is 431 sätestatud nõuded kindlustusvõtja täidetava kindlustuslepingu sõlmimise sooviavalduse blanketile. Samuti...
10.3. Kindlustuskaitse
Kindlustuskaitse definitsiooni võlaõigusseadus ei anna. Tegemist on olukorraga, kus kindlustusandja on võtnud enda kanda kindlustusriski realiseerumise riisiko ning kohustub kindlustusjuhtumi toimumise korral kõrvaldama kindlustusjuhtumist kindlustusvõtja jaoks saabuvad negatiivsed tagajärjed. Eristatakse tavapärast (võlaõigusseaduse § 437), tagasiulatuvat (võlaõigusseaduse § 438) ja kohest...
10.4. Kindlustusperiood ja kindlustusmakse
Kindlustusperiood on võlaõigusseaduse § 453 kohaselt ajavahemik, mille alusel arvutatakse kindlustusmakseid. Seega ei pea kindlustusperioodi pikkus kattuma kindlustuslepingu ajalise kestusega ning on ka võimalik, et ühe kindlustuslepingu kehtivusaja sisse jääb mitu kindlustusperioodi. Eeldatakse, et kindlustusperioodi pikkus on üks aasta.
Kindlustusvõtja üheks põhikohustuseks on...
10.5. Kohustus teatada kindlustusriski võimalikkuse suurenemisest ja hoiduda kindlustusriski võimalikkuse suurendamisest ning selle kohustuse rikkumise tagajärjed
Kindlustusriski suuruse kasvamine
Võlaõigusseaduse §-ides 443 ja 444 eristatakse kindlustusriski võimalikkuse suurenemist ning kindlustusriski võimalikkuse suurendamist. Järgnevalt on kasutatud kindlustusriski võimalikkuse suurenemise ja suurendamise ühiste mõistena terminit “kindlustusriski suuruse kasvamine”.
Kindlustusriski suuruse...
10.6. Kindlustusjuhtumi toimumine
Kindlustusjuhtum on kindlustuslepingus määratletud kindlustusriski realiseerumine. Seega ei saa olla tegemist kindlustusjuhtumiga siis, kui realiseerub mõni muu kindlustusvõtja jaoks negatiivne tagajärg, mida ei ole kindlustuslepingus määratletud kindlustusriskina. Kindlustusjuhtumi saabumise tagajärjel tekivad kindlustus-lepingu poolte jaoks uued kohustused.
10.7. Kahjukindlustus – kommentaar
10.7.1. Kahjukindlustuse süstemaatika
Kahjukindlustusega seonduvat reguleerib peamiselt võlaõigusseaduse 24. peatükk (§-id 476–531). Lisaks võlaõigusseaduse §-ides 476–531 toodule kohaldatakse kahjukindlustuse puhul ka kindlustuslepingu üldosa sätteid (võlaõigusseaduse §-id 422–475), võlaõigusseaduse üldosa regulatsiooni ning tsiviilseadustiku üldosa seaduse regulatsiooni, arvestades seejuures kahjukindlustuse iseärasustega.
10.7.2. Kahjukindlustuse alaliigid
Kahjukindlustuse mõiste on määratletud võlaõigusseaduse §-s 476. Nimetatud paragrahvi lõike 1 esimese lause järgi peab kahjukindlustuse puhul kindlustusandja kindlustusjuhtumi toimumise korral hüvitama kindlustatud isikule tekkinud kahju. Võlaõigusseaduse § 476 lõike 1 esimese lause mõistmisel on tähtsad ka võlaõigusseaduse §-d 426, 477 ning 425.
Võlaõigusseaduse § 426 lõikes 1 on...
10.7.2.1. Veosekindlustus
Kahjukindlustuse eraldi alaliigina on võlaõigusseaduse (VÕS) §-des 505–509 reguleeritud veosekindlustus ja sellega seonduv. Veosekindlustuse puhul tuleb lisaks VÕS-i §-des 505–509 toodule lähtuda ka kindlustuslepingu üldosa regulatsioonist ja kahjukindlustuse üldosa regulatsioonist, niivõrd kui §-des 505–509 ei sisaldu erinorme. Samuti tuleb silmas pidada VÕS-i üldosa ning tsiviilseadustiku...
10.7.2.2. Vastutuskindlustus
Vastutuskindlustus tähendab seda, et kindlustusvõtja kindlustab ennast kahjustatud kolmanda isiku kahju hüvitamise nõuete vastu. Seetõttu on kindlustusjuhtum vastutuskindlustuses alati seotud kolmanda isiku kahjustamisega. Seejuures on tegemist ka sotsiaalse alatooniga kindlustusliigiga: see ei kaitse ainult kahjustatud kolmandat isikut, vaid ka kahju põhjustajat. Eelmises lauses esitatut...
10.7.2.3. Õigusabikulude kindlustus
Õigusabikulude kindlustus kahjukindlustuse alaliigina on reguleeritud VÕS-i §-des 526–531. Täiendavalt kuuluvad õigusabikulude kindlustuse suhtes kohaldamisele nii kahjukindlustuse kui ka kindlustuslepingu üldosa sätted, võlaõigusseaduse üldosa ning tsiviilseadustiku üldosa seadus.
Tulenevalt VÕS-i § 526 lõikest 1 kohustub kindlustusandja õigusabikulude kindlustuse puhul...
10.7.3. Kindlustushuvi ja kindlustusväärtus
Kahjukindlustuse puhul on väga tähtis kindlustushuvi ja kindlustusväärtuse mõisted. Võlaõigusseaduse § 478 lõike 1 kohaselt on kindlustushuvi kindlustada ennast kindla kindlustusriski vastu. Võlaõigusseaduse § 479 lõike 1 kohaselt on kindlustusväärtus kindlustushuvi väärtus kindlustusjuhtumi toimumise ajal.
Tuleb tõdeda, et võlaõigusseaduse § 478 lõikes 1 ja § 479 lõikes 1 sisalduvad...
10.7.4. Kindlustusandjate paljusus
Võlaõigusseaduse §-ides 483–487 on toodud kindlustusandjate paljusust käsitlev regulatsioon, milles eristatakse järgmisi juhtumeid:
1. sama kindlustusriski kindlustamine mitme kindlustusandja juures;
1.1. mitmekordne kindlustus kui sama kindlustusriski mitme kindlustusandja juures kindlustamise alajuhtum;
2. kaaskindlustus.
...
10.7.5. Kindlustusjuhtumi toimumine
Kindlustusjuhtumi toimumist reguleerivad võlaõigusseaduse kindlustuslepingu üldosa §-id 448–452, mis kohalduvad ka kahjukindlustuse kohta (vt täpsemalt kommentaari ptk 10.6.).
Kahjukindlustuse üldosas on §-ides 488–493 täiendav regulatsioon kindlustusjuhtumi saabumise kohta. Võlaõigusseaduse §-id 488–493 ei ole erinormideks võlaõigusseaduse §-ide 448–452 suhtes, vaid üksnes täiendavad...
10.7.6. Kindlustatud asja võõrandamine
Kindlustatud asja võõrandamine on reguleeritud võlaõigusseaduse §-ides 494–498.
Kahjukindlustuse lepingu olemasolu ei takista kahjukindlustusega kindlustatud asja võõrandamist. Võlaõigusseaduse § 494 sätestab, et kindlustatud asja võõrandamise korral lähevad asja omandajale üle kõik kindlustusvõtja kindlustuslepingust tulenevad õigused ja kohustused, kuid kindlustusandja suhtes loetakse...
10.7.7. Kindlustusandja vastutus hüpoteegipidaja ees ehitise kindlustamise puhul
Võlaõigusseaduse §-ides 499–504 on reguleeritud kindlustusandja vastutus hüpoteegipidaja ees ehitise kindlustamise korral. Viimati nimetatud paragrahvidega on hüpoteegipidajale antud eriline ning kindlustusvõtjast tugevam õiguslik seisund.
Hüpoteegipidaja õigusliku seisundi puhul kahjukindlustusõiguses võiks eristada järgmisi aspekte:
hüpoteegipidaja õigus saada infot;
...
11. Võlaõigusseaduse eriosas reguleerimata lepingud
Näidis 1. Lepingu ülesütlemise avaldus
Näidis 2. Lepingust taganemise avaldus
Näidis 3. Deklaratiivne võlatunnistus
Näidis 4. Konstitutiivne võlatunnistus
Näidis 4. Kohustusega ühinemise leping
Kaaskäenduse leping
Ühe käendaja käendusleping
Näidis 1. Müügileping (lihtne)
Näidis 2. Müügilepingu üldtingimused
Näidis 3. Müügileping
Näidis 4. Omandireservatsiooniga müügileping
Näidis 5. Vahetusleping
Näidis 6. Faktooringuleping
Näidis 7. Kinkeleping
Näidis 8. Äriühingu osa müügileping
Näidis 9. Kinnituskiri
Näidis 2. Laenuleping (füüsiliste isikute vaheline)
Näidis 3. Võlakiri
Näidis 4. Vara tasuta kasutamise leping
Näidis 5. Üürileping
Näidis 6. Äriruumi üürileping
Näidis 7. Äriruumi üleandmise akt
Näidis 8. Äriruumi tagastamise akt
Näidis 9. Eluruumi üürileping
Näidis 10. Eluruumi üleandmise-vastuvõtmise akt
Näidis 11. Eluruumi tagastamise akt
Näidis 12. Liisinguleping
Näidis 13. Aktsiate rendileping
Näidis 16. Laenuleping (laenu saajaks juriidiline isik)
Elamukinnisvaraga seotud tarbijakrediidi Euroopa standardinfo teabelehtuus
Hüpoteegiga tagamata ja elamukinnisvaraga mitteseonduva laenu korral kohalduv Euroopa tarbijakrediidi standardinfo teabelehtuus
Näidis 1. Töövõtuleping
Näidis 2. Ehituse töövõtuleping (ettevõtjatevaheline) UUS
Näidis 3. Ehituse töövõtuleping (lihtsamad tööd)
Näidis 4. Omanikujärelevalve leping
Näidis 5. Kaubaveo raamleping
Näidis 5.1. Kaubaveoleping
Näidis 6. Rahvusvahelise Maanteetranspordi Liidu (IRU) üldised veotingimused
Näidis 7. Konsultatsioonileping
Näidis 8. Maaklerileping
Näidis 8.1. Maaklerileping (müüja-poolne)
Näidis 9. Käsundusleping
Näidis 10. Agendileping
Näidis 11. Komisjonileping
Näidis 1. Hoiuleping
Näidis 2. Laoleping
Näidis 1. Kompromissileping
Näidis 1. Seltsinguleping
Näidis 1. Sponsorleping 1
Näidis 2. Sponsorleping 2