Vastu võetud 15.06.2016
RT I, 08.07.2016, 1
(1) Käesolev seadus sätestab perehüvitiste liigid, eesmärgid ja ulatuse ning nende määramise ja maksmise tingimused ja korra.
(3) Kui pereliige elab või töötab Euroopa Majanduspiirkonna lepinguriigis või Ðveitsi Konföderatsioonis, kohaldatakse perehüvitiste määramisel Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrust (EÜ) nr 883/2004 sotsiaalkindlustussüsteemide koordineerimise kohta (ELT L 166, 30.04.2004, lk 72–116).
Käesoleva seaduse eesmärk on toetada lastega peresid ja laste kasvatamist.
§ 3. Perehüvitised
(1) Perehüvitised on riigieelarvest Sotsiaalministeeriumi kaudu finantseeritavad rahalised hüvitised, mida makstakse lastega perede heaolu tagamiseks.
(2) Perehüvitiste liigid on riiklikud peretoetused (edaspidi peretoetused), vanemahüvitis ja elatisabi.
§ 4. Perehüvitisi saama õigustatud isikud
(1) Perehüvitisi määratakse ja makstakse käesolevas seaduses sätestatud tingimustel sotsiaalseadustiku üldosa seaduse § 3 lõikes 1 nimetatud isikule.
(2) Perehüvitise saamise õigus on käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud isiku Eestis elaval pereliikmel ja välismaal õppimise tõttu perest eemal viibival lapsel.
(3) Eesti alalisel elanikul, kelle elukoht on mitmes riigis, on õigus perehüvitistele, kui ta on resident tulumaksuseaduse § 6 lõike 1 tähenduses.
(4) Perehüvitise saamise õigust ei ole Eesti elanikul, kes saab mõne teise riigi samaliigilist hüvitist.
§ 5. Isikute teavitamine peretoetuste ja vanemahüvitise saamise õiguse tekkimisest
(1) Sotsiaalkindlustusamet kontrollib sotsiaalkaitse infosüsteemi kantud andmete alusel isikute vastavust peretoetuste või vanemahüvitise saamise tingimustele ja teavitab isikuid hüvitise õiguse tekkimisest. Sotsiaalkindlustusamet edastab hüvitise õiguse tekkimise kohta teate isikute e-posti aadressidele või sotsiaalseadustiku üldosa seaduse § 27 lõike 1 punktides 2 ja 3 nimetatud viisil.
(2) Käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud hüvitise õiguse tingimuste vastavust kontrollitakse järgmiste andmete alusel:
1) isiku üldandmed – isikukood, perekonna- ja eesnimi, elukoha ja kontaktandmed, andmed perekonnaseisu, surma, surnuks tunnistamise, teadmata kadumise või tagaotsimise või eestkoste seadmise või sotsiaalhoolekande seaduse tähenduses hoolduspere vanemaks (edaspidi hoolduspere vanem) olemise kohta, andmed isikuhooldusõiguse äravõtmise kohta, andmed elamisloa või -õiguse ja kodakondsuse kohta;
2) andmed aja- või asendusteenistuse perioodi kohta.
§ 6. Perehüvitiste taotlemine
(1) Perehüvitiste taotlemiseks esitab sotsiaalseadustiku üldosa seaduse § 3 lõikes 1 nimetatud isik (edaspidi taotleja) taotluse Sotsiaalkindlustusametile. Kui vanemad soovivad hüvitise saamise õigust kasutada kordamööda, esitab hüvitise uus taotleja taotluse, millel on seni hüvitist saanud isiku nõusolek.
(2) Perehüvitiste taotlemise päevaks loetakse taotluse vastuvõtmise päev. Kui taotlus on saadetud posti teel, loetakse taotlemise päevaks taotluse lähtekohas postitamise kuupäev. Kui taotlus on esitatud elektrooniliselt, loetakse taotlemise päevaks taotluse esitamise päev.
(3) Sotsiaalkindlustusamet edastab teate perehüvitiste määramise kohta selle vanema e-posti aadressile või teavitab seda isikut, kes ei esitanud perehüvitiste taotlust, sotsiaalseadustiku üldosa seaduse § 27 lõike 1 punktides 2 ja 3 nimetatud viisil.
(4) Perehüvitiste taotluse andmete loetelu kehtestab valdkonna eest vastutav minister määrusega.
§ 7. Perehüvitiste arvutamise alused
(1) Peretoetuste suurused kehtestatakse konkreetse suurusena. Peretoetuste maksmise alguskuul arvutatakse toetuse suurus proportsionaalselt päevade arvuga, mille eest on õigus hüvitist saada.
(2) Vanemahüvitise arvutamise aluseks on isikustatud sotsiaalmaksu suurus. Vanemahüvitise maksmise algus- ja lõpukuul arvutatakse hüvitise suurus proportsionaalselt päevade arvuga, mille eest on õigus hüvitist saada.
(3) Elatisabi kehtestatakse konkreetse suurusena. Kohtumenetluse ajal makstava elatisabi maksmise algus- ja lõpukuul arvutatakse elatisabi suurus proportsionaalselt päevade arvuga, mille eest on õigus elatisabi saada.
§ 8. Perehüvitiste määramine ja maksmine
(1) Perehüvitiste määramise või määramata jätmise otsustab Sotsiaalkindlustusamet.
(2) Kui isikul on õigus saada mitut liiki perehüvitisi, määratakse ja makstakse need samal ajal, kui käesolevas seaduses ei ole sätestatud teisiti.
(3) Sotsiaalkindlustusametil on lisaks rahvastikuregistri seaduses sätestatud andmetele õigus lähtuda ka teistest andmetest, mille alusel otsustatakse perehüvitise maksmine, peatamine või lõpetamine.
(4) Perehüvitisi makstakse sotsiaalseadustiku üldosa seaduse §-s 28 sätestatud korras.
(5) Kui perehüvitiste saajale makstakse Sotsiaalkindlustusameti kaudu teisi sotsiaalkindlustushüvitisi posti teel kojukandega, rakendatakse perehüvitiste väljamaksmiseks sama viisi.
(6) Perehüvitiste arvutamisel, määramisel, maksmisel ja tasaarvestamisel ümardatakse summa ühe sendi täpsusega.
§ 9. Taotleja teatamiskohustus
Taotleja on kohustatud Sotsiaalkindlustusametile viivitamata teatama järgmistest asjaoludest, mis mõjutavad perehüvitise saamist või selle suurust:
1) taotleja või lapse elama või õppima asumine teise riiki või teises riigis õpingute katkestamine või lõpetamine;
2) pereliikme – vanema, eestkostja, hoolduspere vanema, vanema abikaasa või muu hüvitist saama õigustatud isiku – tööle asumine Euroopa Majanduspiirkonna lepinguriiki või Ðveitsi Konföderatsiooni;
3) perehüvitiste saamine välisriigilt.
§ 10. Valla- ja linnavalitsuse teatamiskohustus
Valla- või linnavalitsus teavitab Sotsiaalkindlustusametit viivitamata asjaoludest, mis mõjutavad perehüvitiste maksmise peatamist, jätkamist või lõpetamist. Muu hulgas teavitab valla- või linnavalitsus lapse perest eraldamisest ja last tegelikult kasvatavast isikust, lapse turvakodusse või asendushooldusele paigutamisest ning asjaolust, et lapse elukohta ei ole olnud võimalik tuvastada valla või linna territooriumil, või perekonna kolimisest välisriiki.
§ 11. Politsei- ja Piirivalveameti teatamiskohustus
Politsei- ja Piirivalveamet teavitab Sotsiaalkindlustusametit tagaotsimismenetlusest või teadmata kadunud isiku asukoha tuvastamise menetluse lõpetamisest kümne tööpäeva jooksul.
§ 12. Perehüvitiste maksmise peatamine ja jätkamine
(1) Sotsiaalkindlustusamet peatab perehüvitiste maksmise, kui laps eraldatakse perest.
(3) Sotsiaalkindlustusamet jätkab perehüvitiste maksmist lapse vanemale, kui käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud põhjus on ära langenud.
(4) Sotsiaalkindlustusamet peatab perehüvitiste maksmise, kui perehüvitiste saaja viibib kinnipeetava, arestialuse või vahistatuna kinnipidamisasutuses, välja arvatud käesoleva seaduse § 30 lõikes 6 sätestatud juhul. Perehüvitiste maksmist jätkatakse teisele taotlejale käesolevas seaduses sätestatud tingimustel.
(5) Sotsiaalkindlustusamet peatab perehüvitiste maksmise, kui posti teel kojukandega makstavad hüvitised on välja võtmata vähemalt kaks kuud. Pärast taotluse esitamist makstakse hüvitised taotlejale välja.
(6) Sotsiaalkindlustusamet peatab perehüvitiste maksmise perehüvitisi saavale isikule, kui tema suhtes on algatatud teadmata kadunud isiku asukoha tuvastamise menetlus või kui tema suhtes on algatatud tagaotsimismenetlus põhjusel, et isik hoiab kõrvale vabaduskaotusliku karistuse kandmisest. Perehüvitiste maksmist jätkatakse, kui peatamise põhjus on ära langenud.
§ 13. Perehüvitiste maksmise lõpetamine
Sotsiaalkindlustusamet lõpetab perehüvitiste maksmise vanemale, kui vanemalt on perekonnaseaduse § 135 alusel hooldusõigus ära võetud või kui tema alaealisele lapsele määratakse eestkostja või laps suunatakse asendushooldusele sotsiaalhoolekande seaduse § 459 lõike 1 alusel.
§ 14. Perehüvitiste tagasinõudmine ja tasaarvestamine
(1) Perehüvitiste tagasinõudmisel ja tasaarvestamisel kohaldatakse sotsiaalseadustiku üldosa seaduse sätteid, arvestades käesoleva seaduse erisusi.
(2) Sotsiaalkindlustusamet võib tasaarvestada isikule alusetult makstud perehüvitisi käesoleva seaduse alusel makstavate perehüvitistega. Tasaarvestatav summa ei või ületada 20 protsenti isikule määratud peretoetuste ja elatisabi summast. Vanemahüvitise saajale säilitatakse vähemalt 50 protsenti käesoleva seaduse § 39 lõikes 1 sätestatud vanemahüvitise määrast.
(3) Käesoleva seaduse § 19 alusel määratud toetus nõutakse tagasi või tasaarvestatakse ulatuses, mis kattub toitjakaotuspensioni või toitjakaotuse korral rahvapensioni maksmisega sama vanema või vanema abikaasa eest.
2. peatükk Peretoetused
1. jagu Peretoetuste eesmärk ja liigid
§ 15. Peretoetuste eesmärk
Peretoetuste eesmärk on tagada lastega peredele laste hooldamise, kasvatamise ja õppimisega seotud kulutuste osaline hüvitamine.
§ 16. Peretoetuste liigid
(1) Iga kuu makstavad peretoetused on:
4) eestkostetava lapse toetus;
5) lasterikka pere toetus;
6) kolmikute või enamaarvuliste mitmike toetus.
[RT I, 28.12.2017, 7 - jõust. 01.03.2018]
(2) Ühekordsed peretoetused on:
2) lapsendamistoetus.
3) [kehtetu - RT I, 28.11.2017, 2 - jõust. 01.01.2018]
2. jagu Iga kuu makstavad peretoetused
§ 17. Lapsetoetus
(1) Lapsetoetuse saamise õigus on igal lapsel sündimisest kuni 16-aastaseks saamiseni.
(2) Põhikoolis, gümnaasiumis või kutseõppe tasemeõppes õppival keskhariduseta lapsel on õigus lapsetoetusele kuni 19-aastaseks saamiseni. Kui laps saab 19-aastaseks, makstakse toetust jooksva õppeaasta lõpuni või õpilase kooli nimekirjast väljaarvamiseni.
(3) Lapsetoetuse suurus pere esimese ja teise lapse kohta on 55 eurot. Kolmanda ja iga järgmise lapse kohta on lapsetoetuse suurus 100 eurot.
[RT I, 08.07.2016, 1 - jõust. 01.01.2018]
§ 18. Lapsehooldustasu
(1) Lapsehooldustasu saamise õigus on ühel vanematest, kes:
1) kasvatab kuni kolmeaastast last – 38,36 eurot iga kuni kolmeaastase lapse kohta;
2) kasvatab kuni kolmeaastasele lapsele lisaks ka kolme- kuni kaheksa-aastast last – 19,18 eurot iga kolme- kuni kaheksa-aastase lapse kohta;
3) kasvatab kolme- või enamalapselises perekonnas kolme või enamat lapsetoetust saavat last – 19,18 eurot iga kolme- kuni kaheksa-aastase lapse kohta.
(2) Õigus lapsehooldustasule tekib alates lapse sünnist ning lõpeb lapse kolmeaastaseks saamise päeval või lapse kaheksa-aastaseks saamise päeval.
(3) Kui käesoleva paragrahvi lõike 1 punktides 2 ja 3 nimetatud laps läheb esimesse klassi ja saab jooksval õppeaastal kaheksa-aastaseks, makstakse tema kohta lapsehooldustasu õppeaasta lõpuni põhikooli- ja gümnaasiumiseaduse tähenduses.
(4) Käesoleva paragrahvi lõike 1 punktide 2 ja 3 alusel samal ajal sama lapse kohta toetust ei maksta.
(5) Kui üks vanematest on lapsehoolduspuhkusel, on õigus lapsehooldustasule sellel vanemal.
(6) Kui lapsehoolduspuhkust kasutab vanema asemel mõni teine isik, on tal õigus lapsehooldustasule suuruses 38,36 eurot iga hooldatava lapse kohta, kuid kokku mitte rohkem kui 115,08 eurot kuus. Vanemale sama lapse kohta selle aja eest lapsehooldustasu ei maksta.
(7) Lapse eestkostjal või hoolduspere vanemal on õigus lapsehooldustasule käesolevas paragrahvis sätestatud tingimustel.
(8) Lapsehooldustasu ei maksta:
1) lapse kohta, kelle sünniga seoses makstakse sünnitushüvitist ravikindlustuse seaduse alusel;
2) lapse kohta, kelle lapsendamisega seoses makstakse lapsendamishüvitist ravikindlustuse seaduse alusel;
3) kui ühele vanemale makstakse vanemahüvitist käesoleva seaduse alusel.
§ 19. Üksikvanema lapse toetus
(1) Üksikvanema lapse toetuse saamise õigus on lapsel, kelle sünniaktis või rahvastikuregistrisse kantud perekonnaseisuandmetes puudub kanne isa kohta või kelle vanem on seadusega kehtestatud korras tunnistatud tagaotsitavaks ja kes vastab käesoleva seaduse § 17 lõikes 1 või 2 sätestatud tingimustele.
(2) Õigus üksikvanema lapse toetusele tekib alates lapse sünnist või vanema tagaotsitavaks kuulutamise päevast.
(3) Üksikvanema lapse toetuse suurus on 19,18 eurot.
(4) Üksikvanema lapse toetuse maksmine lõpetatakse järgmistel juhtudel:
1) isaduse tuvastamine;
2) isaduse omaksvõtt;
3) lapse vanema tagaotsimise lõpetamine või sama vanema eest toitjakaotuspensioni või toitjakaotuse korral rahvapensioni määramine;
4) vanema abikaasa või kasuvanema kaotuse korral toitjakaotuspensioni või toitja kaotuse korral rahvapensioni määramine.
§ 20. Eestkostetava lapse toetus
(1) Eestkostetava lapse toetuse saamise õigus on lapsel, kelle vanemad ei täida perekonnaseadusest tulenevat kohustust last kasvatada ja tema eest hoolitseda ning kelle üle on seatud eestkoste.
(2) Eestkostetava lapse toetuse saamise õigus tekib eestkoste kohtumääruse jõustumise päeval ning toetuse maksmine lõpetatakse eestkoste lõppemisele järgnevast kuust.
(3) Kui eestkoste lõpeb seoses lapse 18-aastaseks saamisega, makstakse käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud toetust selle jooksva õppeaasta lõpuni põhikooli- ja gümnaasiumiseaduse tähenduses, millal laps saab 19-aastaseks, või õpilase kooli nimekirjast väljaarvamiseni, kui ta vastab käesoleva seaduse § 17 lõikes 2 sätestatud tingimustele.
(4) Eestkostetava lapse toetuse suurus on 240 eurot iga eestkostetava lapse kohta.
§ 21. Lasterikka pere toetus
(1) Lasterikka pere toetuse saamise õigus on ühel vanemal, hoolduspere vanemal või eestkostjal või käesoleva seaduse § 25 lõike 1 punktis 2 või 3 nimetatud isikul, kes kasvatab peres kolme või enamat last, kes vastavad käesoleva seaduse § 17 lõikes 1 või 2 sätestatud tingimustele.
(2) Lasterikka pere toetuse suurus kolme kuni kuut last kasvatavale perele on 300 eurot.
[RT I, 24.12.2016, 1 - jõust. 01.07.2017]
(3) Lasterikka pere toetuse suurus seitset või enamat last kasvatavale perele on 400 eurot.
§ 211. Kolmikute või enamaarvuliste mitmike toetus
(1) Kolmikute või enamaarvuliste mitmike toetuse saamise õigus on ühel vanemal, hoolduspere vanemal või eestkostjal, kes kasvatab kolmikuid või enamaarvulisi mitmikke. Toetuse saamise õigus on kuni laste 18 kuu vanuseks saamise päevani.
(2) Kolmikute või enamaarvuliste mitmike toetuse suurus on 1000 eurot.
3. jagu Ühekordsed peretoetused
§ 22. Sünnitoetus
(1) Sünnitoetuse saamise õigus on ühel vanematest lapse sünni korral.
(2) Õigus sünnitoetusele tekib lapse sündimise päeval.
(3) Sünnitoetuse saamise õigus on lapsendajal, eestkostjal või hoolduspere vanemal, kui varem ei ole sama lapse kohta sünnitoetust makstud.
(4) Sünnitoetuse suurus on 320 eurot iga sündinud lapse kohta.
(5) Kolmikute või suurema arvu mitmike sünni korral on sünnitoetuse suurus 1000 eurot iga sündinud lapse kohta.
(6) Sünnitoetust ei maksta surnult sündinud lapse kohta.
§ 23. Lapsendamistoetus
(1) Lapsendamistoetuse saamise õigus on lapsendajal, kellest lapsendatav laps ei põlvne ja kes ei ole selle lapse vanema abikaasa, kui varem ei ole sellele perele sama lapse kohta sünnitoetust makstud.
(2) Õigus lapsendamistoetusele tekib lapsendamise kohtumääruse jõustumise päeval.
(3) Lapsendamistoetust makstakse 320 eurot iga lapsendatud lapse kohta.
§ 24. Elluastumistoetus
4. jagu Peretoetuste taotlemine, arvutamine ja määramine
§ 25. Peretoetuste taotleja
(1) Peretoetusi taotleb last kasvatav vanem, eestkostja, hoolduspere vanem või:
2) last kasvatav vanema abikaasa;
3) last kasvatav isik, kes kasvatab ka ühist last lapse vanemaga;
4) iseseisvalt elama asunud üle 18-aastane peretoetustele õigust omav isik;
5) [kehtetu - RT I, 28.11.2017, 2 - jõust. 01.01.2018]
6) lapse perest eraldamise korral last kasvatav isik.
(2) Käesoleva seaduse § 26 lõikes 3 nimetatud juhul on peretoetuste taotlejaks vanem, kelle pere koosseisu laps arvati.
§ 26. Peretoetuste arvutamise alused
(1) Peretoetuste suuruse kindlakstegemisel võetakse arvesse kõik peres koos kasvavad lapsetoetusele õigust omavad lapsed.
(2) Peretoetuste suuruse kindlakstegemisel ei arvata peretoetusi taotleva vanema pere koosseisu last, kes elab perest lahus.
(3) Kui laps kasvab võrdselt mõlema lahus elava vanema juures, arvatakse laps ühe vanema pere koosseisu vastavalt vanematevahelisele kokkuleppele.
(4) Õppimise tõttu ajutiselt perest eemal viibiv laps arvatakse peretoetuste suuruse kindlakstegemisel pere koosseisu.
§ 27. Peretoetuste arvutamine
(1) Iga kuu makstava peretoetuse suurus arvutatakse toetuse saamise õiguse tekkimise päeval kehtinud toetuse suuruse alusel. Toetuse suuruse muutmise korral arvutatakse toetus ümber uue toetuse suuruse kehtestamise kuupäevast arvates.
(2) Sünnitoetust ja lapsendamistoetust makstakse toetuse saamise õiguse tekkimise päeval kehtinud toetuse suuruses.
§ 28. Peretoetuste määramine
(1) Igakuine peretoetus määratakse käesolevas seaduses sätestatud toetuse saamise õiguse tekkimise päevast, kui toetuse taotlemiseks vajalikud dokumendid on esitatud kuue kuu jooksul toetuse õiguse tekkimise päevast arvates.
(2) Igakuise peretoetuse hilisemal taotlemisel määratakse toetus tagantjärele, kuid mitte rohkem kui taotluse esitamise kuule eelnenud kuue kalendrikuu eest.
(3) Ühekordne toetus määratakse, kui toetust on taotletud kuue kuu jooksul toetuse õiguse tekkimise päevast arvates.
(4) Sünnitoetuse maksmisel eestkostjale või hoolduspere vanemale hakkab kuus kuud kulgema alates kohtumääruse jõustumise või hoolduspere vanemaga lepingu sõlmimise päevast.
(5) Määratud igakuist peretoetust makstakse jooksva kuu eest.
5. jagu Peretoetuste maksmise erisused
§ 29. Iga kuu makstavate peretoetuste maksmine üle 16-aastasele lapsele
(1) Lapse 16-aastaseks saamisel jätkatakse peretoetuste maksmist pärast Eesti hariduse infosüsteemist õpingute jätkamise kohta andmete saamist kuni Eesti hariduse infosüsteemist õpingute lõpetamise või kooli nimekirjast väljaarvamise kohta andmete saamiseni.
(2) Kui põhikooli lõpetab 16-aastane või vanem laps või laps, kes saab enne uue õppeaasta algust 16-aastaseks, makstakse peretoetusi kuni uue õppeaasta algusele eelneva päevani. Õpingute jätkamise korral samal kalendriaastal õppeasutuses, kus õppimine annab õiguse peretoetustele, makstakse pärast Eesti hariduse infosüsteemist õpingute jätkamise kohta andmete saamist toetusi tagasiulatuvalt toetuste maksmise lõpetamisest.
(3) Välismaal õppimise korral jätkatakse peretoetuste maksmist pärast õppeasutuse teatise esitamist kuni uue õppeaasta algusele eelneva päevani. Teatise hilisemal esitamisel makstakse toetusi tagasiulatuvalt, kuid mitte rohkem kui teatise esitamisele eelnenud kuue kuu eest.
§ 30. Peretoetuste maksmise erisused
(1) Kui käesoleva seaduse §-s 9 nimetatud asjaolud mõjutavad peretoetuse suurust, makstakse toetust uues suuruses asjaolude tekkimise kuule järgnevast kuust.
(2) Lapsele, kes viibib asendushooldusel perekodus või asenduskodus sotsiaalhoolekande seaduse § 459 lõike 1 alusel, ja lapsele, kes viibib kinnipeetava, arestialuse või vahistatuna kinnipidamisasutuses, peretoetusi ei maksta.
(3) Kui lapse suhtes on kohaldatud tõkendina vahi alla võtmist, makstakse peretoetused tagantjärele välja pärast kohtuotsuse jõustumist juhul, kui laps mõisteti õigeks või teda ei karistatud vangistusega.
(4) Kui lapsele on määratud eestkostja, kantakse kohtumääruse alusel peretoetused lapse arvelduskontole, kusjuures käesoleva seaduse §-des 17 ja 21 nimetatud toetused jagatakse laste vahel võrdselt.
(5) Kui lapsele on määratud juriidilisest isikust eestkostja, võib peretoetusi maksta juriidilise isiku arvelduskontole.
(6) Emale, kes kasvatab kinnipidamisasutuses kuni kolmeaastast (kaasa arvatud) last, makstakse peretoetust juhul, kui laps viibib emaga kinnipidamisasutuses.
§ 31. Peretoetuste maksmise lõpetamine
Iga kuu makstava toetuse maksmine lõpetatakse peretoetuse saamise õiguse lõppemisele järgnevast kuust.
3. peatükk Vanemahüvitis
1. jagu Vanemahüvitise eesmärk ja õigus vanemahüvitisele
§ 32. Vanemahüvitise eesmärk
(1) Vanemahüvitise eesmärk on tagada asendussissetulek isikule, kes kasvatab alla kolmeaastast last, ning soodustada töö- ja pereelu ühitamist.
(2) Isikule, kes tulu ei ole saanud, tagatakse sissetulek vanemahüvitise määra ulatuses.
§ 33. Vanemahüvitist saama õigustatud isik
(1) Vanemahüvitise saamise õigus on last Eestis kasvataval vanemal, lapsendajal, vanema abikaasal, eestkostjal või hoolduspere vanemal, arvestades käesoleva seaduse §-s 4 sätestatud tingimusi.
(2) Enne lapse 70 päeva vanuseks saamist on õigus vanemahüvitisele last kasvataval emal, välja arvatud juhul, kui lapse ema on surnud või ei täida perekonnaseadusest tulenevat kohustust last kasvatada ja tema eest hoolitseda või kui hüvitisele on õigus lapsendajal, eestkostjal või hoolduspere vanemal.
(3) Kui üks vanematest on lapsehoolduspuhkusel pärast lapse 70 päeva vanuseks saamist, on õigus vanemahüvitisele sellel vanemal.
(4) Mitmikute sünni puhul on õigus vanemahüvitisele ühel vanematest, arvestades käesoleva paragrahvi lõigetes 1–3 sätestatud erisusi.
(5) Isikule, kellele makstakse vanemahüvitist ja kellel tekib samal ajal õigus vanemahüvitisele seoses teise lapse või teiste laste kasvatamisega, makstakse vanemahüvitist ühe lapse kohta isiku valikul.
§ 34. Vanemahüvitise saamise õiguse tekkimine ja lõppemine
(1) Vanemahüvitise saamise õigus tekib ravikindlustuse seaduses sätestatud sünnitus- või lapsendamishüvitisele õigust andva sünnitus- või lapsendamislehe lõpupäevale järgneval päeval. Kui lapse emal ei olnud õigust sünnitushüvitisele, tekib õigus saada vanemahüvitist alates lapse sünnist.
(2) Vanemahüvitis määratakse vanemahüvitise saamise õiguse tekkimise päevast arvates 435 päevaks. Kui lapse emal ei olnud õigust sünnitushüvitisele või juhul, kui vanemahüvitise taotleja on lapsendaja, eestkostja või hoolduspere vanem, määratakse hüvitis lapse 18 kuu vanuseks saamise päevani.
2. jagu Teatamiskohustus
§ 35. Isiku teatamiskohustus
(1) Kui vanemahüvitise saaja saab hüvitise maksmise kalendrikuul sotsiaalmaksuga maksustatavat tulu, mis on suurem kui pool hüvitise ülempiirist, välja arvatud füüsilisest isikust ettevõtja ettevõtlustulu, on ta kohustatud sellest Sotsiaalkindlustusametile viivitamata kirjalikult teatama.
(2) Kui vanemahüvitise saaja saab sotsiaalmaksuga maksustatavat tulu, mis on suurem kui pool hüvitise ülempiirist, mõnel käesoleva seaduse § 42 lõigetes 2 ja 3 nimetatud juhul, esitab ta Sotsiaalkindlustusametile sotsiaalmaksu maksja tõendi tulu saamise kohta, jõustunud kohtuotsuse, kohtumääruse, töövaidluskomisjoni otsuse või muud asjakohased dokumendid.
§ 36. Sotsiaalmaksu maksja teatamiskohustus
(1) Sotsiaalmaksu maksja on kohustatud andma vanemahüvitise saaja nõudel talle tõendi sotsiaalmaksuga maksustatava tulu väljamaksmise kohta või edastama selle Sotsiaalkindlustusametile:
1) esimesel hüvitise maksmise kalendrikuul hüvitise saamise õiguse tekkimisele eelnenud kalendrikuude eest saadud tulu kohta;
2) pärast hüvitise saamise õiguse lõppemist saadud tulu kohta, kui hüvitise maksmise kalendrikuul on tulu saadud perioodi eest, mis järgneb hüvitise saamise õiguse lõppemisele.
(2) Käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud Sotsiaalkindlustusametile edastatava sotsiaalmaksu maksja tõendi andmekoosseisu kehtestab valdkonna eest vastutav minister määrusega.
3. jagu Vanemahüvitise suuruse arvutamine, vanemahüvitise määr ja selle arvutamise erisused
§ 37. Vanemahüvitise suuruse arvutamine
(1) Ühe kalendrikuu vanemahüvitise suurus arvutatakse vanemahüvitise taotleja ühe kalendrikuu keskmisest tulust, millelt on tasutud sotsiaalmaks.
(2) Ühe kalendrikuu keskmine tulu on sotsiaalmaksuga maksustatud tulu, mis arvutatakse sotsiaalkaitse infosüsteemi kantud ühe kalendrikuu keskmise isikustatud sotsiaalmaksu andmete alusel.
(3) Ühe kalendrikuu keskmise isikustatud sotsiaalmaksu suurus on vanemahüvitise taotleja hüvitise saamise õiguse tekkimise päevale eelnenud kalendriaasta isikustatud sotsiaalmaksu ja kalendrikuude arvu jagatis. Isikustatud sotsiaalmaksu hulka ei arvata töötuskindlustuse seaduses sätestatud töötuskindlustushüvitiselt ja tööandja maksejõuetuse hüvitiselt ning sotsiaalmaksuseaduse § 6, välja arvatud lõike 1 punktide 5 ja 14 alusel arvestatud sotsiaalmaksu.
(4) Käesoleva paragrahvi lõikes 3 nimetatud kalendrikuude arv on kalendriaasta kalendripäevade arvu ja töövõimetuslehe alusel ajutiselt töölt vabastatud päevade arvu vahe jagatud 30-ga, kuid mitte suurem kui 12. Kalendrikuude arv arvutatakse täpsusega kaks kohta pärast koma. Kui kalendrikuude arv on võrdne nulliga, kuid isik on saanud sotsiaalmaksuga maksustatavat tulu, jagatakse tema tulu arvuga 12.
(5) Ühe kalendrikuu vanemahüvitise suurus on 100 protsenti käesoleva paragrahvi lõigete 1–4 alusel arvutatud ühe kalendrikuu keskmisest tulust.
§ 38. Vanemahüvitise ülempiir
(1) Ühe kalendrikuu vanemahüvitise ülempiir (edaspidi käesolevas peatükis hüvitise ülempiir) on vanemahüvitise saamise õiguse tekkimisele eelnenud üle-eelmise kalendriaasta Eesti keskmise sotsiaalmaksuga maksustatava ühe kalendrikuu tulu kolmekordne suurus.
(2) Eesti keskmise sotsiaalmaksuga maksustatava ühe kalendrikuu tulu suuruse arvutamiseks korrutatakse riikliku pensionikindlustuse seaduse § 13 lõike 3 alusel Vabariigi Valitsuse kinnitatud eelmise kalendriaasta isikustatud sotsiaalmaksu pensionikindlustuse osa keskmine suurus viiega ja saadud tulemus jagatakse 12-ga. Eesti keskmise sotsiaalmaksuga maksustatava ühe kalendrikuu tulu suuruse arvutamisel ümardatakse summa ühe sendi täpsusega.
(3) Sotsiaalkindlustusamet arvutab ja avaldab järgmise kalendriaasta hüvitise ülempiiri oma veebilehel hiljemalt jooksva aasta 1. maiks.
§ 39. Vanemahüvitise määr
(1) Vanemahüvitise määr (edaspidi käesolevas peatükis hüvitise määr) on eelmise kalendriaasta 1. jaanuaril kehtinud töötasu alammäär. Hüvitise määr kehtestatakse igaks eelarveaastaks riigieelarvega.
(2) Kui vanemahüvitise taotleja ei saanud käesoleva seaduse § 37 lõikes 3 sätestatud ajavahemikul sotsiaalmaksuga maksustatavat tulu, võrdub ühe kalendrikuu hüvitise suurus hüvitise määraga.
§ 40. Vanemahüvitise suuruse arvutamise erisused
(1) Kui käesoleva seaduse § 37 lõigete 1–4 või käesoleva paragrahvi lõigete 3 ja 4 alusel arvutatud ühe kalendrikuu keskmine tulu on vanemahüvitise taotlejal väiksem kui Vabariigi Valitsuse kehtestatud töötasu alammäär, võrdub ühe kalendrikuu hüvitise suurus töötasu alammääraga.
(2) Kui rasedus- ja sünnituspuhkuse või sünnitushüvitise saamise õigust omav ema ei kasuta õigust rasedus- ja sünnituspuhkusele või sünnitushüvitisele, arvutatakse vanemahüvitise suurus esimese 70 päeva eest käesoleva seaduse § 37 lõigete 1–4 või käesoleva paragrahvi lõigete 3 ja 4 alusel, kuid vanemahüvitist ei maksta ühes kalendrikuus rohkem kui töötasu alammääras.
(3) Käesoleva seaduse § 37 lõikes 4 nimetatud töövõimetuslehe alusel ajutiselt töölt vabastatud päevade hulka ei arvata perioodi, millal rasedal ning rasedus- ja sünnituspuhkuse saamise õigust omaval töötajal või ametnikul oli töö- või teenistustingimusi ajutiselt kergendatud või töötaja oli terviseseisundile vastava töö puudumisel tööülesannete täitmisest ajutiselt keeldunud või ametnikul oli avaliku võimu teostamise õigus peatatud.
(4) Käesoleva paragrahvi lõikes 3 sätestatud juhtudel jagatakse vanemahüvitise saamise õiguse tekkimise päevale eelnenud kalendriaasta eest ravikindlustuse seaduse alusel makstud ajutise töövõimetuse hüvitis käesoleva seaduse § 37 lõike 4 alusel arvutatud kalendrikuude arvuga. Saadud jagatis arvatakse käesoleva seaduse § 37 lõikes 1 nimetatud ühe kalendrikuu keskmise tulu hulka.
(5) Kui vanemahüvitise taotleja on hüvitise saamise õiguse tekkimise päevale eelnenud kalendriaastal töötanud teises Euroopa Majanduspiirkonna lepinguriigis või Ðveitsi Konföderatsioonis ning tal puudub nimetatud perioodil ja selle perioodi lõpust kuni rasedus- ja sünnituspuhkuse alguseni Eestis sotsiaalmaksuga maksustatud tulu või tal ei olnud õigust rasedus- ja sünnituspuhkusele, võrdub ühe kalendrikuu hüvitise suurus töötasu alammääraga.
§ 41. Vanemahüvitise arvutamine laste järjestikuse sünni korral
(1) Kui vanemahüvitise taotlejal, kelle lapse sünni vahe eelmise lapse sünniga on lühem kui kaks aastat ja kuus kuud, on käesoleva seaduse §-de 37–40 alusel arvutatud ühe kalendrikuu keskmine tulu väiksem kui talle eelmisel korral määratud hüvitise arvutamise aluseks olnud tulu või see on sellega võrdne, arvutatakse hüvitise suurus varasemast tulust.
(2) Sünnitushüvitist saama õigustatud isikule, kelle vanemahüvitis on arvutatud käesoleva paragrahvi lõike 1 alusel, hüvitatakse alates lapse sünnist vanemahüvitise ja sünnitushüvitise vahe, mis loetakse vanemahüvitiseks.
(3) Käesoleva paragrahvi lõikes 2 nimetatud vanemahüvitise ja sünnitushüvitise vahe arvutamisel jagatakse isikule määratud ühe kalendrikuu vanemahüvitise summa 30-ga. Saadud jagatisest lahutatakse ühe kalendripäeva kohta määratud sünnitushüvitis. Saadud vahe korrutatakse kalendripäevade arvuga lapse sünni päevast kuni ravikindlustuse seaduses sätestatud sünnitushüvitise maksmise perioodi lõpupäevani.
(4) Käesoleva paragrahvi lõikes 2 nimetatud vanemahüvitise ja sünnitushüvitise vahet ei hüvitata perioodi eest, millal vanemale makstakse vanemahüvitist eelmise lapse kohta.
(5) Vanemahüvitise ja sünnitushüvitise vahe hüvitatakse taotlejale üks kord koos vanemahüvitise väljamaksega.
4. jagu Vanemahüvitise ümberarvutamine
§ 42. Vanemahüvitise ümberarvutamine
(1) Kui vanemahüvitise saaja saab hüvitise maksmise kalendrikuul sotsiaalmaksuga maksustatavat tulu, mis on suurem kui pool hüvitise ülempiirist, sealhulgas teisest Euroopa Majanduspiirkonna lepinguriigist või Ðveitsi Konföderatsioonist, välja arvatud füüsilisest isikust ettevõtja ettevõtlustulu (edaspidi tulu), lahutatakse hüvitisest poolt hüvitise ülempiiri ületav tuluosa, mis on jagatud kahega. Hüvitise suurust ei vähendata alla hüvitise määra.
(2) Kui sotsiaalmaksu maksja süü tõttu makstakse vanemahüvitise maksmise kalendrikuul vanemahüvitise saajale õigel ajal maksmata jäänud sotsiaalmaksuga maksustatav tulu, on Sotsiaalkindlustusametil õigus vanemahüvitise saaja esitatud tõendite alusel lugeda sotsiaalmaksuga maksustatav tulu välja makstuks kalendrikuul, millal sotsiaalmaksu maksja oleks pidanud selle tulu tegelikult välja maksma.
(3) Käesoleva paragrahvi lõikes 1 sätestatud hüvitise vähendamist ei rakendata järgmise tulu suhtes:
1) esimesel hüvitise maksmise kalendrikuul hüvitise saamise õiguse tekkimisele eelnenud kalendrikuude eest saadud tulu;
2) pärast hüvitise saamise õiguse lõppemist saadud tulu, kui hüvitise maksmise kalendrikuul on tulu saadud perioodi eest, mis järgneb hüvitise saamise õiguse lõppemisele;
3) töötuskindlustuse seaduse alusel tööandja maksejõuetuse korral makstav hüvitis, kui see makstakse välja vanemahüvitise maksmise kalendrikuul;
4) enne hüvitise saamise õiguse tekkimist saamata jäänud tulu, mis makstakse välja vanemahüvitise maksmise kalendrikuul, kui hilisem maksmine toimus sotsiaalmaksu maksja süül.
§ 43. Vanemahüvitise ümberarvutamine kalendriaasta vahetumisel või korduval taotlemisel
(1) Iga kalendriaasta 1. jaanuaril arvutatakse käesoleva seaduse § 37 lõike 5 alusel määratud hüvitis ümber, kui hüvitise suurus on väiksem kui Vabariigi Valitsuse kehtestatud töötasu alammäär. Hüvitist makstakse töötasu alammääras.
(2) Iga kalendriaasta 1. jaanuaril arvutatakse käesoleva seaduse § 40 lõike 1, 2 või 5 alusel määratud vanemahüvitis ümber, arvestades Vabariigi Valitsuse kehtestatud töötasu alammäära.
(3) Kui hüvitis on määratud hüvitise ülempiiri suuruses või hüvitise määras, seda kalendriaasta vahetumisel ümber ei arvutata.
(4) Kui vanemahüvitist taotleb sama lapse kohta korduvalt sama isik, siis tema hüvitise suurust ümber ei arvutata.
5. jagu Vanemahüvitise määramine, maksmine ja saaja vahetamine
§ 44. Vanemahüvitise määramine ja maksmine
(1) Vanemahüvitis määratakse käesoleva seaduse § 34 lõikes 1 sätestatud hüvitise saamise õiguse tekkimise päevast, kui hüvitise taotlemiseks vajalikud dokumendid on esitatud kuue kuu jooksul hüvitise saamise õiguse tekkimise päevast arvates.
(2) Vanemahüvitise hilisemal taotlemisel määratakse hüvitis tagantjärele, kuid kõige rohkem taotluse esitamise kuule eelnenud kuue kalendrikuu eest.
(3) Vanemahüvitise maksmise kalendrikuu on kuu, mille eest hüvitist makstakse. Hüvitis makstakse välja igas kuus eelmise kalendrikuu eest.
(4) Kui isiku suhtes on jõustunud kohtuotsus vangistusega karistamise kohta ning vangistus on pööratud täitmisele, peatatakse vanemahüvitise maksmine karistuse kandmise ajaks.
§ 45. Vanemahüvitise saaja vahetamine
(1) Vanemahüvitise uue taotleja hüvitise suurus arvutatakse käesoleva seaduse §-de 37–40 alusel tema tulust kalendriaastal, mis eelnes hüvitise senise saaja § 34 lõikes 1 sätestatud hüvitise saamise õiguse tekkimise päevale, välja arvatud juhul, kui vanemahüvitis on määratud § 41 lõike 1 alusel.
(2) Vanemahüvitise saaja vahetamise korral rakendatakse uuele taotlejale hüvitise senise saaja käesoleva seaduse § 34 lõikes 1 sätestatud hüvitise saamise õiguse tekkimise päeval kehtinud hüvitise määra, töötasu alammäära ja hüvitise ülempiiri.
(3) Vanemahüvitise saajate vahetamisel määratakse vanemahüvitis uuele taotlejale taotluse esitamisele järgneva kuu esimesest kuupäevast.
6. jagu Vanemahüvitise tagasinõudmine
§ 46. Vanemahüvitise tagasinõudmine
(1) Vanemahüvitis nõutakse tagasi, kui:
1) ilmneb, et hüvitise saajale makstud tulu oli väiksem kui hüvitise arvutamise aluseks olnud tulu või tulu pealt makstud sotsiaalmaks, või
2) vanemahüvitisega samal ajal saadakse sünnitushüvitist või lapsendamishüvitist ravikindlustuse seaduse alusel.
(2) Sotsiaalkindlustusamet kontrollib isikustatud sotsiaalmaksu andmeid vanemahüvitise maksmise kalendrikuude kohta hüvitise maksmise perioodil ning pärast nelja kalendrikuu möödumist hüvitise saamise õiguse lõppemisest.
(3) Kui selgub, et vanemahüvitise arvutamise aluseks olevad isikustatud sotsiaalmaksu andmed on muutunud, arvutatakse hüvitis ümber ja enam makstud hüvitis nõutakse hüvitise saajalt tagasi.
(4) Sotsiaalkindlustusamet kontrollib vanemahüvitise arvutamise aluseks olevaid isikustatud sotsiaalmaksu andmeid tagasiulatuvalt kolme aasta jooksul pärast hüvitise saamise õiguse lõppemist.
4. peatükk Elatisabi
1. jagu Elatisabi eesmärk ja õigus saada elatisabi
§ 47. Elatisabi eesmärk
Elatisabi eesmärk on tagada lapsele ülalpidamine, kui kohustatud isik (edaspidi võlgnik) ei täida ülalpidamiskohustust kohtumenetluse (edaspidi kohtumenetlusaegne elatisabi) või täitemenetluse ajal (edaspidi täitemenetlusaegne elatisabi).
§ 48. Elatisabi saama õigustatud isik
(1) Elatisabi saama õigustatud isik on:
1) alaealine laps, kelle vanem ei täida ülalpidamiskohustust;
2) laps, kes täisealisena omandab põhi-, kesk- või kõrgharidust või õpib kutseõppe tasemeõppes, kuid mitte kauem kui 21-aastaseks saamiseni ja kelle vanem ei täida ülalpidamiskohustust.
(2) Laps ei ole õigustatud elatisabi saama, kui vanema asemel täidab ülalpidamiskohustust perekonnaseaduse § 106 alusel teine isik.
2. jagu Elatisabi maksmise alused ja taotlemine
§ 49. Kohtumenetlusaegse elatisabi maksmise alused
(1) Kohtumenetlusaegset elatisabi makstakse, kui võlgnik ei täida ülalpidamiskohustust perekonnaseaduse § 101 lõikes 1 sätestatud ulatuses.
(2) Kohtumenetlusaegset elatisabi makstakse õigustatud isikule, kes taotleb kohtult elatise väljamõistmist, välja arvatud elatise suuruse muutmist, ja kelle kasuks on tehtud lapse elatisnõude maksekäsu kiirmenetluse korral kohtu makseettepaneku määrus või vanemat elatist maksma kohustava hagi tagamise abinõu rakendamise määrus (edaspidi hagi tagamise määrus).
(3) Kohtumenetlusaegse elatisabi suurus ühele lapsele on 100 eurot kalendrikuus. Kohtumenetlusaegset elatisabi makstakse 150 päeva eest käesoleva paragrahvi lõikes 2 nimetatud makseettepaneku määruse või hagi tagamise määruse tegemisest arvates.
(4) Kohtumenetlusaegset elatisabi ei maksta, kui lapsele on seda varem makstud sama vanema suhtes elatist väljamõistva kohtumenetluse algatamise tõttu.
§ 50. Täitemenetlusaegse elatisabi maksmise alused
(1) Täitemenetlusaegset elatisabi makstakse elatist väljamõistva kohtulahendi või kohtulahendiga võrdsustatud haldusorgani otsuse alusel. Täitemenetlusaegse elatisabi suurus ühele lapsele on kuni 100 eurot kalendrikuus ja selle maksmise aluseks on võlgniku makstud elatise summa.
(2) Täitemenetlusaegset elatisabi makstakse, kui elatise sissenõudmiseks täitetoimiku avamisest on möödunud neli kuud ja pärast seda on tekkinud võlgnevus käesoleva paragrahvi lõikes 5 sätestatud perioodi eest.
(3) Kui võlgniku makstud elatise summa on väiksem kui 100 eurot kalendrikuus, on elatisabi suurus 100 euro ja makstud elatise vahe. Täitemenetlusaegset elatisabi ei maksta, kui võlgniku makstud summa on võrdne 100 euroga või suurem kui 100 eurot kalendrikuus.
(4) Kui kohtulahendiga võlgnikult välja mõistetud elatise summa on väiksem kui 100 eurot kalendrikuus, on täitemenetlusaegse elatisabi maksimaalne suurus jõustunud kohtulahendiga kindlaks määratud suurus.
(5) Täitemenetlusaegse elatisabi suuruse arvutamise aluseks võetakse sissenõudja arvelduskontole kohtutäituri poolt ülekantud elatise summa kalendrikuu esimesest kuni kalendrikuu viimase kuupäevani.
§ 51. Elatisabi taotlemine
(1) Kohtumenetlusaegse elatisabi saamiseks esitab õigustatud isik, kes taotleb kohtult elatise väljamõistmist, taotluse Sotsiaalkindlustusametile.
(2) Täitemenetlusaegse elatisabi saamiseks esitab õigustatud isik taotluse Sotsiaalkindlustusametile täitemenetlust läbiviiva kohtutäituri kaudu.
(3) Sotsiaalkindlustusamet algatab täitemenetlusaegse elatisabi menetluse kohtutäiturilt teate saamisega. Kohtutäitur edastab hiljemalt käesoleva seaduse § 50 lõikes 5 nimetatud arvestusperioodile järgneva kalendrikuu esimesel tööpäeval Sotsiaalkindlustusametile elatisabi taotleja taotluse, kui elatisabi taotleja on täitmisavalduses andnud nõusoleku täitemenetlusaegse elatisabi menetluse algatamiseks Sotsiaalkindlustusametis.
(4) Käesoleva paragrahvi lõikes 3 nimetatud teate ja taotluse andmete loetelu ning esitamise korra kehtestab valdkonna eest vastutav minister määrusega.
3. jagu Elatisabi määramine ja maksmine
§ 52. Elatisabi määramine
(1) Kohtumenetlusaegne elatisabi määratakse, kui taotlemiseks vajalikud dokumendid on esitatud 45 päeva jooksul makseettepaneku määruse tegemisest või hagi tagamise määruse tegemisest arvates.
(2) Kohtumenetlusaegse elatisabi määramise või määramata jätmise otsuse teeb Sotsiaalkindlustusamet 15 tööpäeva jooksul taotluse ja kõigi nõutavate dokumentide saamisest arvates.
(3) Kohtumenetlusaegse elatisabi määramise otsuses märgitakse teave elatisnõude ülemineku kohta riigile.
(4) Kohtumenetlusaegse elatisabi määramise otsus toimetatakse kätte elatisabi taotlejale ja elatisnõude võlgnikule. Kui puuduvad andmed elatisabi võlgniku aadressi kohta või kui elatisabi võlgnik ei ela teada oleval aadressil ja tema tegelik viibimiskoht ei ole teada ning otsust ei ole muul viisil võimalik teatavaks teha, avaldatakse elatisabi määramise otsus ametlikus väljaandes Ametlikud Teadaanded.
(5) Täitemenetlusaegne elatisabi määratakse Sotsiaalkindlustusameti toiminguga.
(6) Sotsiaalkindlustusamet teeb sotsiaalkaitse infosüsteemi kaudu teatavaks täitemenetlust läbiviivale kohtutäiturile käesoleva paragrahvi lõikes 5 nimetatud toimingu. Elatisabi taotlejale tehakse täitemenetlusaegne elatisabi määramise toiming teatavaks sotsiaalseadustiku üldosa seaduse §-s 27 sätestatud korras.
§ 53. Elatisabi maksmine
(1) Kohtumenetlusaegse elatisabi esimene väljamakse tehakse hiljemalt taotluse esitamise päevale järgneval kuul väljamaksmise kuu ja sellele eelnenud perioodi eest. Järgmised maksed tehakse järgmisel kuul väljamaksmise kuule vastavas elatisabi suuruses.
(2) Täitemenetlusaegset elatisabi makstakse täitemenetlusaegse elatisabi taotluse esitamisele ning käesoleva seaduse § 50 lõikes 2 sätestatud tähtajale järgneva kuu 10. kuupäevaks.
§ 54. Elatisabi maksmise lõpetamine
(1) Sotsiaalkindlustusamet lõpetab kohtumenetlusaegse elatisabi maksmise enne käesoleva seaduse § 49 lõikes 3 nimetatud tähtaja möödumist ja tunnistab elatisabi määramise otsuse kehtetuks:
1) kui hagi tagamise määrus, millega võlgnikku kohustati elatist maksma kohtumenetluse ajal, on tühistatud;
2) kui kohtumenetlus elatisnõudes on lõpetatud;
3) kui ilmneb, et elatisabi maksmise tingimused ei olnud või ei ole enam täidetud;
4) võlgniku surma korral;
5) elatisabi saama õigustatud isiku surma korral.
(2) Kui võlgnik tõendab, et ülalpidamiskohustust ei ole tekkinud või ülalpidamiskohustus on täidetud või esitab elatisnõudele muu tõendatud vastuväite, lõpetab Sotsiaalkindlustusamet kohtumenetlusaegse elatisabi maksmise üksnes käesoleva paragrahvi lõike 1 punktides 1–3 ja 5 sätestatud tingimustel.
4. jagu Elatisabi saaja kohustused
§ 55. Elatisabi saaja teatamiskohustus
(1) Kohtumenetlusaegse elatisabi saaja on kohustatud teatama Sotsiaalkindlustusametile lisaks käesoleva seaduse §-s 9 sätestatule viivitamata järgmistest asjaoludest, mis mõjutavad elatisabi maksmist:
1) hagi tagamise määruse tühistamine;
2) kohtumenetluse lõpetamine, sealhulgas kohtumenetluse lõpetamine elatisnõude rahuldamata jätmisega ja elatise väljamõistmisega;
3) lapse kasvatamise lõpetamine;
4) võlgniku asumine ülalpidamiskohustust täitma;
5) ülevaade võlgniku poolt lapsele makstud elatisest ja muud andmed, mis on kohtumenetlusaegse elatisabi maksmise ja elatise tagasinõude seisukohalt olulised;
6) elatise kohtuotsuse muutmine;
7) välisriigis toimuva lapse elatise sissenõudmise täitemenetluse lõpetamine.
(2) Täitemenetlusaegse elatisabi saaja on käesoleva paragrahvi lõike 1 punktides 4–7 sätestatud asjaoludest kohustatud viivitamata teavitama kohtutäiturit.
§ 56. Elatisabi tagasinõudmine ja tasaarvestamine
(1) Sotsiaalkindlustusamet nõuab elatisabi saajalt tagasi või tasaarvestab alusetult makstud elatisabi, kui:
1) elatisabi on makstud hoolimata sellest, et käesolevas seaduses sätestatud elatisabi maksmise alused ei olnud täidetud;
2) kohtumenetlusaegse elatisabi saamise eelduseks olnud kohtumenetlus on lõppenud, ilma et elatis oleks välja mõistetud, välja arvatud juhul, kui selle põhjuseks oli kostja surm;
3) kohtumenetlusaegse elatisabi maksmise ajal asub võlgnik täitma ülalpidamiskohustust ning ta ei teadnud ega pidanudki kohustust täites teadma nõude üleminekust riigile;
4) täitemenetlusaegse elatisabi maksmise ajal asub võlgnik täitma ülalpidamiskohustust.
(2) Alusetult makstud täitemenetlusaegset elatisabi ei ole lubatud tasaarvestada õigustatud isiku täitemenetlusaegse elatisabi nõudega.
(3) Kui kohtutäitur saab teada käesoleva paragrahvi lõike 1 punktis 4 nimetatud asjaolust, teavitab ta sellest viivitamata Sotsiaalkindlustusametit.
(4) Kui käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud tasaarvestuse tulemusel ei ole nõue rahuldatud, on Sotsiaalkindlustusametil õigus edastada nõue sissenõudmiseks Riigi Tugiteenuste Keskusele.
5. jagu Elatisnõude üleminek riigile ja selle sissenõudmine
§ 57. Elatisnõude üleminek riigile
(1) Kui lapsel oli kohtumenetluse ajal õigus nõuda ülalpidamist võlgnikult, läheb kohtumenetlusaegse elatisabi saaja nõue elatisabi määramise otsuse tegemisel üle riigile võlgniku ja võlausaldaja vahelises vaidluses tehtud kohtulahendis märgitud ulatuses, kuid mitte rohkem kui elatisabi taotlejale riigi poolt väljamakstud elatisabi ulatuses.
(2) Täitemenetlusaegse elatisabi saaja kohtulahendist tulenev elatisnõue läheb riigile üle täitemenetlusaegse elatisabi määramisest väljamakstud täitemenetlusaegse elatisabi ulatuses.
(3) Võlgniku ja võlausaldaja vahelises vaidluses tehtud kohtulahend käesoleva paragrahvi lõigete 1 ja 2 alusel riigile üleläinud elatisnõude kohta kehtib ka riigi kohta. Riigil on talle üleläinud elatisnõude suhtes olemasolevast täitedokumendist tulenevad õigused.
(4) Sotsiaalkindlustusamet teatab võlgnikule kohtumenetlusaegse elatisabi nõude riigile üleminekust viivitamata pärast võlgniku ja võlausaldaja vahelises vaidluses tehtud kohtulahendi jõustumist.
(5) Võlgnikule teatatakse kirjalikult, milline nõue, millisest hetkest, millises ulatuses ja millisel õiguslikul alusel on riigile üle läinud. Ühtlasi tehakse võlgnikule ettepanek kohtumenetlusaegse elatisabi maksmisest tulenev riigi nõue rahuldada ja antakse nõude rahuldamiseks vajalikke juhiseid.
§ 58. Riigile üleläinud elatisnõude sissenõudmine
(1) Kui kohtumenetlusaegse elatisabi nõude võlgnik ei ole riigile üleläinud nõuet rahuldanud, võib Sotsiaalkindlustusamet elatisnõude tasaarvestada või nõuda võla sisse pärast elatist maksma kohustava kohtulahendi jõustumist sotsiaalseadustiku üldosa seaduses sätestatud korras.
(2) Riigile üleläinud elatisnõude sissenõudmist korraldab ja võlausaldaja õigusi teostab Riigi Tugiteenuste Keskus.
(3) Täitemenetlusaegse elatisabi maksmisega riigile üleläinud nõude kohta teeb Sotsiaalkindlustusamet riigi nimel avalduse elatisasjas algatatud täitemenetlusega ühinemiseks või välisriigist laekuva elatise vahendamise korral riigi nõude mahaarvamiseks käesoleva seaduse § 60 lõike 3 alusel.
(4) Riigile üleläinud elatisnõue makstakse riigile ühinenud täitemenetluses välja ainult siis, kui lapsele kuuluv ja sissenõutavaks muutunud elatisnõue on täies mahus välja makstud.
(5) Elatisabi ei nõuta sisse elatisabi saama õigustatud isikult, kui riigi nõue tema vastu on tekkinud pärimisseaduses sätestatud korras.
(6) Riigile üleläinud ja võlgnikult sissenõutud elatisnõude ja elatisabi saajalt tagasinõutud elatisabi summad kantakse riigieelarvesse.
6. jagu Täitemenetlusaegse elatisabi erisused täitemenetluse läbiviimisel välisriigis
§ 59. Kohtulahendi välisriiki täitmisele esitamine
(1) Kui võlgniku suhtes ei saa Eestis täitemenetlust läbi viia, sest tal puudub Eestis vara, elu- ja asukoht ning taotlejale on teada, et võlgniku või tema vara asukoht võib olla välisriigis, peab elatisabi taotleja täitemenetlusaegse elatisabi saamiseks esitama elatist väljamõistva kohtulahendi täitmisele asjakohasesse välisriiki. Sel juhul esitab taotleja ka täitemenetlusaegse elatisabi taotluse käesoleva paragrahvi lõike 3 alusel volitatud kohtutäiturile.
(2) Kui võlgniku vara, elu- või asukoht on Euroopa Liidu liikmesriigis või riigis, mis on liitunud elatist väljamõistva kohtulahendi täitmise taotlemist Eesti keskasutuse kaudu võimaldava konventsiooniga, peab elatisabi taotleja esitama elatist väljamõistva kohtulahendi täitmisele vastavasse riiki Justiitsministeeriumi kaudu. Sel juhul esitab taotleja ka täitemenetlusaegse elatisabi taotluse Justiitsministeeriumile.
(3) Elatisabi taotleja kohustub elatist väljamõistva kohtulahendi välisriiki täitmisele esitamise korral volitama enda poolt valitud kohtutäiturit võtma vastu välisriigis võlgnikult sissenõutud elatist. Elatisabi taotleja märgib elatist väljamõistva kohtulahendi välisriiki täitmisele esitamise korral elatise saajaks volitatud kohtutäituri ja saaja kontoks selle kohtutäituri ametialase arvelduskonto.
(4) Käesoleva paragrahvi lõikes 3 nimetatud volikirja andmete loetelu, millega elatisabi taotleja volitab kohtutäiturit välisriigist sissenõutud elatist vastu võtma, kehtestab valdkonna eest vastutav minister määrusega.
(5) Justiitsministeerium edastab volitatud kohtutäiturile elatisabi taotluse, välisriiki saadetava kohtulahendi koopia ja taotleja poolt esitatud võlgnevuse kalkulatsiooni.
(6) Volitatud kohtutäitur avab välisriigist laekuva elatise vahendamise toimiku, milles peab arvestust lapsele ja riigile kuuluvate elatisnõuete üle tema arvelduskontole laekuva elatise ning talle esitatud andmete ja dokumentide alusel. Kohtutäitur esitab Sotsiaalkindlustusametile käesoleva seaduse § 50 lõikes 5 sätestatud tähtaja jooksul elatisabi väljamakse suuruse samas sättes nimetatud arvestusperioodi eest, lähtudes tema poolt elatisabi taotlejale ülekantud elatise suurusest ning talle esitatud kirjalikest dokumentidest, millest nähtub, et elatisabi taotleja nõue on rahuldatud.
(7) Kui võlgniku suhtes viiakse Eestis läbi täitemenetlust, kuid lisaks on võimalik tema suhtes alustada täitemenetlust ka välisriigis, on elatisabi taotleja kohustatud algatama täitemenetluse ka välisriigis käesoleva jao kohaselt. Sellisel juhul volitab elatisabi taotleja välisriigis sissenõutud elatist vastu võtma Eestis täitemenetlust läbiviiva kohtutäituri.
(8) Kui elatisabi taotleja on algatanud elatist väljamõistva kohtulahendi alusel välisriigis täitemenetluse enne, kui ta esitab elatisabi taotluse, peab ta elatisabi saamiseks volitama Eesti kohtutäiturit käesoleva paragrahvi kohaselt välisriigis sissenõutud elatist vastu võtma ning teavitama välisriigis täitemenetlust läbiviivat asutust või isikut, et sissenõutud elatis tuleb kanda volitatud kohtutäituri ametialasele kontole. Elatisabi taotleja peab välisriigis alustatud täitemenetluse kohta esitama täitemenetlust läbiviiva asutuse väljastatud ning apostillitud või legaliseeritud kinnituse.
(9) Kui Justiitsministeerium on välisriigi keskasutuselt saanud teabe, et täitemenetlust välisriigis ei ole alustatud või täitemenetlus on lõpetatud, edastab Justiitsministeerium nimetatud teabe välisriigist elatist vahendama volitatud Eesti kohtutäiturile. Kohtutäitur lõpetab teabe saamise järel elatise vahendamise ning sulgeb elatise vahendamise toimiku.
§ 60. Välisriigist laekuv elatis, elatisabi väljamaksmine ja riigi nõude mahaarvamine
(1) Kohtutäitur, keda on volitatud vastu võtma välisriigis sissenõutud elatist on kohustatud tema kontole laekunud elatise kandma elatisabi taotleja kontole kümne tööpäeva jooksul.
(2) Täitemenetlusaegset elatisabi makstakse alates nelja kuu möödumisest välisriigis sundtäitmisele pädeva isiku poolt kohtulahendi vastuvõtmise kohta kinnituse esitamisest. Kui kohtulahend on esitatud täitmisele Justiitsministeeriumi kaudu, makstakse täitemenetlusaegset elatisabi alates nelja kuu möödumisest, kui Justiitsministeerium on saanud välisriigi pädevalt keskasutuselt teate kohtulahendi täitmisele edastamise kohta.
(3) Kohtutäitur arvab riigile üleläinud elatisnõude maha välisriigist laekunud elatisest talle esitatud kohtulahendi ja nõude üleminekut tõendava dokumendi alusel, kui lapsele kuuluv ja sissenõutavaks muutunud elatisnõue on täies ulatuses välja makstud.
1. jagu Üleminekusätted ja järelhindamine
§ 61. Üksikvanema lapse toetuse maksmise jätkamine
Kui isikule makstakse käesoleva seaduse jõustumise ajal üksikvanema lapse toetust, jätkatakse selle maksmist vastavalt käesoleva seaduse §-le 19.
§ 62. Paragrahvi 50 lõike 2 rakendamine
Käesoleva seaduse § 50 lõikes 2 sätestatud neljakuulist tähtaega ei kohaldata isiku suhtes, kes on täitemenetluse algatanud vähemalt neli kuud enne käesoleva seaduse jõustumist.
§ 63. Seaduse järelhindamine
(1) Käesoleva seaduse järelhindamiseks koostab Sotsiaalkindlustusamet tegevuskava, kus sätestatakse järelhindamise aeg, vaadeldavad mõju liigid ja hindamise kriteeriumid. Sotsiaalkindlustusamet esitab nimetatud tegevuskava Sotsiaalministeeriumile 2018. aasta 1. jaanuariks.
(2) Sotsiaalkindlustusamet teeb järelhindamise lõpliku analüüsi 2020. aasta 1. jaanuariks ja esitab selle Sotsiaalministeeriumile kinnitamiseks.
§ 64. – § 72. [Käesolevast tekstist välja jäetud.]
§ 73. Perehüvitiste seaduse muutmine
Perehüvitiste seaduses tehakse järgmised muudatused:
1) paragrahvi 16 lõike 1 punkt 5 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„5) lasterikka pere toetus.”;
2) paragrahvi 17 lõikes 3 asendatakse arv „50” arvuga „55”;
3) paragrahvi 17 lõikes 3 asendatakse arv „55” arvuga „60”;
4) paragrahv 21 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„§ 21. Lasterikka pere toetus
(1) Lasterikka pere toetuse saamise õigus on ühel vanemal, hooldajal või eestkostjal või käesoleva seaduse § 25 lõike 1 punktis 2 või 3 nimetatud isikul, kes kasvatab peres kolme või enamat last, kes vastavad käesoleva seaduse § 17 lõikes 1 või 2 sätestatud tingimustele.
(3) Lasterikka pere toetuse suurus seitset või enamat last kasvatavale perele on 400 eurot.”.
(2) Käesoleva seaduse § 79 punkt 2 ning § 87 punktid 1 ja 2 jõustuvad üldises korras.
(3) Käesoleva seaduse § 73 punktid 1 ja 4, § 76 punkt 1 ja § 78 punkt 5 jõustuvad 2017. aasta 1. juulil.
(4) Käesoleva seaduse § 64, § 70 punkt 1 ja § 73 punkt 2 jõustuvad 2018. aasta 1. jaanuaril.
(5) Käesoleva seaduse § 73 punkt 3 jõustub 2019. aasta 1. jaanuaril.
[Originaal | Artiklid | Kommenteeri]


Kui kaua saab töötajat kinni hoida? - Sekretär
Kui kaua saab töötajat kinni hoida?
09. mai 2011 08:30
Kuna töölepinguseadus sätestab, et kui töötaja ei tõenda, et ülesütlemine on erakorraline, eeldatakse, et see on korraline. Tööandja ootus, et töötaja töötab pärast lahkumisavalduse esitamist veel 30 kalendripäeva jooksul, on õigustatud.
Tänaseks pea kaks aastat kehtinud töölepingu seaduses on töölepingu lõppemise alused võrreldes seni kehtinud seadusega samad. Siiski on olulisi nüansse, mida tuleb enesele teadvustada.
Töölepingu ülesütlemise korral tuleb sellekohast tahet teisele töösuhte poolele väljendada kirjalikku taasesitamist võimaldavas vormis ülesütlemisavaldusega.
Seadus toob tööandja jaoks töölepingu seaduse (edaspidi TLS) §-is 97 etteteatamistähtajad tulenevalt töösuhte kestusest, mida alati eeldatakse. Neist ei pea kinni pidama vaid juhul, kui see pole poolte huve arvestades mõistlik ja ülesütlemine toimub töötajast tuleneval põhjusel (TLS § 97 lõige 3). Veel on toodud etteteatamistähtaeg töötajale korralise ülesütlemise puhuks – see on 30 kalendripäeva (TLS § 98 lõige 1) ning mõlemale poolele tähtaeg ette teatada ülesütlemisest katseajal - 15 kalendripäeva (TLS § 96). Kollektiivse ülesütlemise tähtajad on seotud töötajatega konsulteerimise ja Eesti Töötukassa informeerimisega ning sätestatud TLS §-is 103.
Seadus ei sätesta töötajale töölepingu erakorralisest ülesütlemisest etteteatamise tähtaega, kuid eeldatakse, et töötaja teatab ette mõistliku aja võrra. Sama mõistlikkuse printsiibi alusel ei pea töötaja erakorralisest ülesütlemisest ette teatama, kui see pole kõiki asjaolusid ja mõlemapoolset huvi arvestades mõistlik (TLS § 98 lõige 2). Mõistlikkust, ka tähtaja mõistlikkust hindab töötaja ise lähtudes lojaalsuspõhimõttest töösuhetes ja töölepingu kui kestvuslepingu heausksest täitmisest.
Tundub nagu oleks etteteatamise tähtaegade kohta käiv regulatsioon arusaadav. Praktikas (sh Tööinspektsiooni juristi infotelefon) esineb aga tihtipeale nii töötajate kui tööandjate küsimus: kas ja kui kaua saab töötajat kinni hoida pärast lahkumisavalduse esitamist. Tuleb rõhutada, et kinni hoida ei saa kedagi. Tahteavaldus - antud juhul töölepingu ülesütlemisavaldus - hakkab kehtima selle teatavaks tegemisest alates. Seega kehtib avalduses toodud kuupäev, mida on võimalik muuta vaid poolte kokkuleppel.
Igapäevane näide praktikast. Töötaja on esitanud tööandjale lakoonilise ülesütlemisavalduse, kust nähtub vaid tahe lepingut üles öelda. Töötaja ei täpsusta oma tahet ka suuliselt – ilmselt ei oska kirjaliku avalduse vastuvõtja, kes on tavaliselt näiteks vahetuse vanemana vahendaja, seda küsidagi. Korralist ülesütlemist ei pea põhjendama, kuid ette tuleb teatada 30 kalendripäeva. Kuna TLS § 85 lõige 3 sätestab, et kui töötaja ei tõenda, et ülesütlemine on erakorraline, eeldatakse, et see on korraline. Tööandja ootus, et töötaja töötab pärast sellesisulise avalduse esitamist veel 30 kalendripäeva jooksul, on õigustatud.
Silmas tuleb pidada, et tähtajalist lepingut korraliselt üles öelda ei saa (TLS § 85 lõige 1). Erandiks on töötaja, kes on tööle võetud TLS § 9 lõike 2 alusel asendajaks.
Kui töötaja tahe on lahkuda nö päevapealt, tuleb oma tahet nõnda ka väljendada, täpsustades avalduses viimase tööpäeva kuupäeva. Alati jääb võimalus teha tööandjale ettepanek tööleping lõpetada. Kokkuleppele jõudmisel pole kohustuslikke etteteatamistähtaegu. Näitena toodud juhul on aga töötaja lahkumisel etteteatamistähtaega mitte järgides tööandjal õigus nõuda hüvitist nende tööpäevade eest, mis töötaja oleks pidanud etteteatamisajal veel töötama (TLS § 100 lõige 5). Kinni hoida ega töötama sundida töötajat seaduses toodud tähtajaks ei saa ent kuidagi.
Sarnaselt hüvitatakse töötajale vähem etteteatatud päevad tööandja poolsel ülesütlemisel. Töötaja ei saa samuti etteteatamistähtaja võrra omatahtsi tööl edasi käia, kui ülesütlemisavaldus on vormikohaselt teatavaks tehtud ja tööleping lõppenud.
Teine ebaõige arusaam töösuhetes tuleneb ilmselt varem kehtinud regulatsioonist. Kuni 2009. aasta 1. juulini kehtinud töölepingu seaduse § 91 kohaselt oli tööandja algatusel töölepingu lõpetamine teatud juhtudel (nt töövõimetuslehe ajal) keelatud. Seetõttu lükkus tööandja algatusel teatatud töölepingu lõppemine edasi kuni päevani, mil töötajal oli taas tööl.
Kehtiv töölepingu seadus enam töölepingu peatumist ette ei näe. TLS § 19 alusel on töötajal õigus loetletud juhtudel küll keelduda töö tegemisest, kuid tööleping lõpeb tahteavalduses nimetatud kuupäeval. Teisisõnu – töölepingu lõppemise edasilükkumist ei toimu.
Lõpetuseks veel ühest väärarusaamast. Kui töölepingu lõpetamisel pooled allkirjastavad kinnituse, et neil üksteise vastu pretensioone pole, ei tühista see seadusest tulenevaid õigusi ja kohustusi.
URL: http://www.sekretar.ee/uudised/2011/05/09/kui-kaua-saab-tootajat-kinni-hoida


Kas ärisaladuse hoidmine on töötaja kohustus? - Raamatupidaja
Kas ärisaladuse hoidmine on töötaja kohustus?
28. mai 2017 13:15
Rödl & Partner Advokaadibüroo advokaat Verner Silm
Ärisaladuse kaitseks on erinevaid võimalusi, aga parim tegevusviis kaitsta tööandjat töötaja lahkumise või töötamise ajal saladuse pahatahtliku lekkimise eest on kehtestada lepinguline saladuse hoidmise kohustus ja selle rikkumise korral leppetrahvi nõudmise võimalus töölepingu seaduse kohaselt.
Ärisaladuse hoidmise kohustus
Töölepingu seadus (TLS) näeb ette võimaluse kohaldada töötajale saladuse hoidmise kohustus. Selleks peab tööandja määratlema täpselt ärisaladuse sisu ja selle hoidmise kohustuse töölepingus. Võlaõigusseaduse (VÕS) §-s 625 sätestatu kohaselt ja arvestades TLS-i § 6 lõikes 3 sätestatud teavitamise kohustust, võib tööandja määrata, millise teabe kohta kehtib töötajal tootmisvõi ärisaladuse hoidmise kohustus.
VÕS-i § 625 näeb ette, et töötaja peab töötamise ajal hoidma saladuses talle tööl teatavaks saanud asjaolusid, mille saladuses hoidmiseks on tööandjal õigustatud huvi, eelkõige hoidma tööandja tootmis- või ärisaladust. Saladuse hoidmise kohustust ei ole, kui töötajal on asjaolude avalikustamiseks tööandja luba või kui ta on avalikustamiseks kohustatud seaduse järgi.
Mis on äri- ja tootmissaladus?
Arusaadav on see, et lepingulise kohustusena on tööandjal mõttekas kehtestada ärisaladuse hoidmise kohustus, aga praktikas jääb paljudele tööandjatele selgusetuks, milline informatsioon kuulub kaitse alla ja milline mitte.
Töölepingu seadus ei sisalda norme, mis võimaldaksid piiritleda äri- ja tootmissaladuse sisu ning millistele ametikohtadele on mõttekas või võimalik sellist piirangut üldse kohaldada. Siinkohal on kohane vaadata konkurentsiseaduse § 63 lõiget 1, milles on sätestatud järgmine: ärisaladuseks peetakse niisugust teavet ettevõtja äritegevuse kohta, mille avaldamine teistele isikutele võib selle ettevõtja huve kahjustada, eelkõige oskusteavet puudutavat tehnilist ja finantsteavet ning teavet kulude hindamise metoodika, tootmissaladuste ja -protsesside, tarneallikate, ostumüügi mahtude, turuosade, klientide ja edasimüüjate, turundusplaanide, kulu- ja hinnastruktuuride ning müügistrateegia kohta. Ärisaladuseksei peeta avalikustamisele kuuluvat või avalikustatud teavet. Seega saame järeldada, et ärisaladuse alla kuulub kogu teave, mis käib tööandja tegevuse kohta ja mille avalikustamine üldsusele või konkurentidele võib kahjustada tööandja huve, välja arvatud avalikustamisele kuuluv või avalikustatud teave.
Samas peab äri- ja tootmissaladus olema töötajale äratuntav ja arusaadav. Seega on tööandja kohustus selgelt välja tuua, milline informatsioon kuulub äri- ja tootmissaladuse alla.
Kui puudub kirjalik kokkulepe?
Enne kui suunduda kirjaliku kokkuleppe sisu ja määratluse juurde, tuleb paika panna, mis saab olukorras, kui poolte vahel puudub kirjalik kokkulepe. Kui tööandja ei ole sätestanud kirjalikult töölepingus saladuse hoidmise kohustuse ja selle sisu, siis TLS-i § 6 lõike 9 kohaselt eeldatakse, et sellist kohustust töötajal ei ole ka tekkinud.
Samas ei tähenda kokkuleppe puudumine, et töötajal ei oleks kohustust hoiduda äri- ja tootmissaladuse avalikustamise eest. TLS-i § 15 lõige 1 näeb ette, et töötaja täidab oma kohustusi tööandja vastu lojaalselt – sellest saab järeldada, et isegi kokkuleppe puudumisel ei peeta võimalikuks, et töötaja avalikustab tööandja saladusi. Küll ei ole võimalik kirjaliku saladuse hoidmise kohustuse puudumisel nõuda töötajalt leppetrahvi, ent samas ei kao tööandjalt võimalus nõuda töötajalt kahju hüvitamise sätete alusel kahju tekitamise korral. Siinkohal tuleb rõhutada, et töötaja vastutab tööandja ees ainult juhul, kui ta on kohustuste rikkumises süüdi ningtööandjal lasub tõendamiskoormus rikkumise, kahju suuruse ja põhjusliku seose rikkumise ja kahju vahel.
Kirjaliku kokkuleppe sisu
Kuna iga tööandja äri- ja tootmissaladuses hoitav informatsioon on erinev, tuleb igal tööandjal mõelda läbi, mida nimetatud kohustuse alla sätestada ehk mis on tööandja jaoks tegelik äri- ja tootmissaladus. Kuna äri- ja tootmissaladus on ajas muutuv, on ka mõttekas aja möödudes töötajate töölepinguid muuta ning täpsustada saladuses hoidmise kohustuse määratletust.
Tööandjal lasub seadusjärgne kohustus töötajale kirjalikus taasesitavas vormis teatavaks teha ärija tootmissaladuse selgelt määratletud sisu. Rõhutada tuleb siinkohal, et töötaja peab aru saama, milles täpselt tema saladuses hoidmise kohustus seisneb ja millistes olukordades on võimalik temale kohaldada lepingulisi sanktsioone. Seetõttu ei ole mõttekas sätestada kõigi töötajate lepingus sisu poolest täpselt sama saladuses hoidmise kohustust, sest töötajate vastutus ning äri- ja tootmissaladusele juurdepääs on erinev. Näiteks ei ole mõttekas kehtestada tootmisjuhi ja liinioperaatori töölepingutes sama saladuses hoidmise kohustust, sest ühelt poolt pääseb tootmisjuht eelduse kohaselt kogu tootmissaladusele ligi ja teisalt näeb liinioperaator oma igapäevases töös ainult ühte osa tootmisest.
Tööandjal ei ole võimalik määratleda täielikult, mis kuulub ning mis ei kuulu äri- ja tootmissaladuse alla. Siinkohal on kohane minna tagasi konkurentsiseaduse § 22 lõike 1 juurde, millest lähtudes saab tööandja paika panna punktid, mis loovad temale konkurentsieelise teiste isikute ees ja neid kindlasti ka lepingus välja tuua.
Kui konkurentsipiirangu puhul lasub tööandjal kohustus maksta töötajale hüvitist lepingulise kohustuse kandmise eest, siis töölepingu seadus ei ole ette näinud, et töötaja peaks saama saladuse hoidmise kohustuse eest hüvitist. Siinkohal tuleb lähtuda eeldusest, et tööta töötaja töötab tööandjale, täites oma kohustusi lojaalselt nii töölepingu kehtivuse ajal kui ka pärast töölepingu lõppemist. Olukorras, kui töötaja on rikkunud saladuse hoidmise kohustust, on võimalik tööandjal nõuda töötajalt kohustuse rikkumise eest leppetrahvi. Seda ainult juhul, kui leppetrahvi kohaldamises ja suuruses on varem kirjalikult kokku lepitud.
TLS-i § 22 lõike 2 kohaselt võivad tööandja ja töötaja kokku leppida saladuse hoidmise kohustuse rikkumise leppetrahvi võlaõigusseaduses sätestatud tingimustel ja korras. Leppetrahv on lepingus ette nähtud lepingut rikkunud lepingupoole kohustus maksta kahjustatud lepingupoolele lepingus määratud summa. Leppetrahvi kehtestamisel tuleb jälgida, et leppetrahvi suurus oleks töötaja võimalikust rikkumisest lähtudes mõistlik. Kui leppetrahv on ebamõistlikult suur, siis võib VÕS-i § 162 kohaselt kohus töötaja nõudmisel leppetrahvi suurust vähendada mõistliku suuruseni, arvestades eelkõige töötaja kohustuse täitmise ulatust, tööandja õigustatud huvi ja lepingupoolte majanduslikku seisundit. Seega ei ole mõttekas leppetrahvi suurust seada enamikul juhtudel rohkem, kui on töötaja kuue kuu keskmine töötasu. Tööandja peab samuti jälgima, et ta kaotab õiguse leppetrahvi nõuda, kui ta mõistliku aja jooksul pärast kohustuse rikkumise avastamist töötajale ei teata, et ta nõuab leppetrahvi.
Karistusõiguslik vastutus
Töötaja vastutus saladuse hoidmise kohustuse puhul ei piirdu ainult tsiviilõigusliku vastutusega, vaid teatud juhtudel on võimalik esitada töötaja kohta kuriteoteade uurimisasutusele ja rakendada töötaja suhtes kriminaalõiguslikku vastutust. Karistusseadustiku § 377 lõike 1 kohaselt nähakse ette töö- või ametiülesannetega isikule teatavaks saanud ärisaladuse avaldamise või kasutamise eest ilma ettevõtja loata, kui see on toime pandud ärilisel või kahju tekitamise eesmärgil, rahaline karistus või kuni üheaastane vangistus.
Tööandjal on seadusest tulenev õigus kaitsta oma äri- ja tootmissaladusi töötaja pahatahtliku käitumise puhul. Selleks peab tööandja kirjaliku kokkuleppe alusel töötajale selgeks tegema, milles tema saladuses hoidmise kohustus seisneb ja millised on võimalikud tagajärjed. Ei piisa ainult sellest, et tööandja kirjutab väga üldiselt, et töötajal on ärisaladuse hoidmise kohustus, vaid töötaja peab lepingust üheselt järeldama, millised on tema kohustused töölepingu täitmise korral. Samuti tuleb jälgida, et leppetrahvi kohaldamine oleks lepingus varem kirjalikult kokku lepitud ja selle suurus oleks mõistlik. Kui tööandja ei rakenda talle seaduse alusel antud õigust, siis võib see tulevikus kaasa tuua pikad kohtuvaidlused.
Alice Salumets, Rödl & Partner Advokaadibüroo vandeadvokaat
Verner Silm, Rödl & Partner Advokaadibüroo advokaat
URL: http://www.raamatupidaja.ee/uudised/2017/06/26/kas-arisaladuse-hoidmine-on-tootaja-kohustus


Taebla Kooli põhimäärus – Riigi Teataja
Taebla Kooli põhimäärus - sisukord
§ 5 Kooli põhitegevus
§ 7 Eelarve ja pitsat
§ 8 Kooli hoolekogu
§ 9 Kooli direktor
3 ÕPPE - JA KASVATUSE KORRALDUSE ALUSED
§ 10 Õppe ja kasvatuse korraldus
§ 11 Õppekavavälise tegevuse korraldamine
§ 12 Koostöö
§ 13 Õpilaste õigused
§ 14 Õpilaste kohustused
§ 17 Tunnustamine ja tugi- ja mõjutusmeetmete rakendamine
§ 18 Õpilasesinduse moodustamine
§ 19 Koolitöötajad
§ 20 Töötajate õigused
§ 21 Töötajate kohustused
§ 22 Kooli vara
§ 23 Rahalised vahendid
§ 24 Asjaajamine
§ 25 Kooli ümberkorraldamine, ümberkujundamine ja tegevuse lõpetamine
§ 26 Kooli põhimääruse muutmine
RT IV, 29.06.2017, 3
Vastu võetud 20.06.2017 nr 6
Määrus kehtestatakse kohaliku omavalitsuse korralduse seaduse § 6 lg 2 ja põhikooli- ja gümnaasiumiseaduse § 66 ja Lääne-Nigula Vallavolikogu 25.03.2014 määruse nr 24 „Lääne-Nigula Vallavalitsuse hallatava asutuse põhimääruse, struktuuri ja koosseisu ning üldhariduskooli ning koolieelse lasteasutuse arengukava kinnitamise kord“ § 2 lõike 4 alusel.
Kooli nimetus on Taebla Kool (edaspidi põhikool).
Põhikooli asukoht ja aadress on: Gümnaasiumi tee 1, Pälli küla, Lääne-Nigula vald, 90815 Lääne maakond.
(2) Põhikool on munitsipaalkool ja Lääne-Nigula valla asutus.
(3) Põhikool juhindub oma tegevuses Eesti Vabariigi haridusseadusest, põhikooli- ja gümnaasiumiseadusest, Haridus- ja Teadusministeeriumi, Lääne-Nigula Vallavolikogu (edaspidi vallavolikogu) ja Lääne-Nigula Vallavalitsuse (edaspidi vallavalitsus) õigusaktidest, muudest asjaomastest õigusaktidest ning käesolevast põhimäärusest.
§ 5. Kooli põhitegevus
(1) Põhikooli põhitegevuseks on õpilastele võimaluste loomine põhihariduse omandamiseks ning koolikohustuse täitmiseks.
(2) Põhiharidus on antud haridusastmele kehtestatud haridusstandardiga ettenähtud kohustuslik üldharidusmiinimum, mis loob eeldused ja annab õiguse jätkata õpinguid keskhariduse omandamiseks.
(1) Põhikooli põhiülesanne on aidata kaasa õpilase kasvamisele loovaks, mitmekülgseks isiksuseks, kes suudab ennast täisväärtuslikult teostada erinevates rollides ning valida oma huvide ja võimete kohast õpiteed;
(2) luua tingimused ja võimalused hariduslike erivajadustega laste õpetamiseks, korraldada eripedagoogilist, psühholoogilist ja sotsiaalpedagoogilist nõustamist ning pakkuda vajadusel teisi tugi- ja nõustamisteenuseid;
(3) luua keskkond, mis toetab õpilaste kujunemist arenevaks isiksuseks, kes on suuteline elama väärikalt, austama iseennast, oma perekonda, kaasinimesi ja loodust, mis aitab tal tegutseda kohusetundlikult ning kanda vastutust;
(4) kujundada sobiv kaasaegne ja turvaline õppe- ja arengukeskkond, mis toetab teadmiste, oskuste, vilumuste, väärtushinnangute ning käitumisnormide omandamist;
(5) tagada õpilastele tervisekaitsenormide kohane päevakava, õppekorraldus ja –koormus ning toitlustamine;
(6) korraldada koolitervishoiuteenuse kättesaadavust;
(7) luua õpilastele tingimused kultuuri- ja sporditegevuseks;
(8) luua koolitöötajatele tingimused oma erialaste ja pedagoogiliste teadmiste rakendamiseks ja täiendamiseks ning korraldada koolitöötajatele koolitusi;
(9) kasutada koolile eraldatud ressursse sihipäraselt ja mõistlikult õppe- ja kasvatustegevuse kvaliteedi tagamiseks;
(10) teha kooli eesmärkide täitmisel koostööd õpilaste seaduslike esindajatega (edaspidi vanem), sotsiaal- ja tervishoiutöötajate, lastekaitsespetsialistide, teiste koolide ning muude organisatsioonide ja isikutega nii Lääne-Nigula vallas, Eestis kui ka rahvusvahelisel tasandil;
(11) tutvustada oma tegevust üldsusele.
§ 7. Eelarve ja pitsat
(2) Põhikoolil on pitsat, mida kasutatakse klassi- ja lõputunnistustel ning muudel kooli nimel väljastatavatel dokumentidel. Põhikoolil on kooli nime ja riigivapikujutisega pitsat ning oma sümboolika.
§ 8. Kooli hoolekogu
§ 9. Kooli direktor
1) on oma töölepingu kehtivuse ajal kooli seadusjärgne esindaja ilma erivolitusteta ja omab tööandja õigust;
3) koostab eelarve ning vastutab selle täitmise eest;
4) komplekteerib töötajaskonna;
5) koostab kooli põhimääruse ja esitab selle kooskõlastamiseks kooli õppenõukogule ja hoolekogule ning kehtestamiseks vastavalt vallavolikogu poolt kehtestatud korrale.;
6) teeb tehinguid, mis on vajalikud tema seaduses sätestatud ülesannete täitmiseks;
7) kehtestab õppekava, päevakava, kodukorra, sisehindamise korra, ametijuhendid jt koolielu korraldavad dokumendid;
8) sõlmib, muudab ja lõpetab töölepingud koolitöötajatega;
9) kinnitab raamõppekavade järgi kooli õppekavad ja tunnijaotusplaanid ning esitab need läbivaatamiseks õppenõukogule;
10) määrab pedagoogide koormused vastavalt kooli õppekavadele ja tunnijaotuskavale kooskõlas pedagoogidega sõlmitud töölepingute tingimustega;
11) kehtestab koolitöötajate töötasud vallavolikogu poolt koostatud normdokumentide alusel;
12) kutsub kokku nõupidamisi ja koosolekuid;
13) annab kooli sisemise töö korraldamiseks käskkirju;
14) on hoolekogu ees aruandekohustuslik;
15) otsustab õpilase nimekirja arvamise;
16) otsustab õpilase koolist välja arvamise;
17) otsustab pikapäevarühma vastuvõtmise;
18) moodustab vallavalitsuse nõusolekul hariduslike erivajadustega õpilaste klasse;
19) otsustab tervislikel põhjustel koduõppe rakendamise vajaduse;
20) korraldab õppenõukogu tegevust;
21) korraldab tugispetsialistide teenuse rakendamise;
22) korraldab esimese õpilasesinduse valimised;
23) korraldab õpilaste ja koolitöötajate kaitse hädaolukorras.
(3) Direktori vaba ametikoha täitmiseks korraldatakse avalik konkurss. Konkursi kuulutab välja ja selle läbiviimise korra kehtestab vallavalitsus.
(4) Konkursi võitnud isiku kinnitab ametisse vallavalitsus.
(6) Direktorit asendab direktori puhkusel või töölähetuses olemise ajal, haigestumise või töölt vabastamise korral kõigi õiguste ja kohustustega direktori asetäitja õppe- ja kasvatustöö alal või muu isik, kelle määrab vallavanem oma käskkirjaga.
3. peatükk ÕPPE - JA KASVATUSE KORRALDUSE ALUSED
§ 10. Õppe ja kasvatuse korraldus
(2) Põhikooli omandatava hariduse liik on üldharidus.
(7) Põhikooli õppekavad kinnitab kooli direktor kooskõlastatult õppenõukogu, õpilasesinduse ja hoolekoguga.
(8) Õppekirjanduse valib kool vastavalt haridus- ja teadusministri poolt kehtestatud nõuetele.
(9) Põhikooli õppekava alusel koostavad õpetajad töökavad. Töökavad on vormistatud veerandite kalenderplaanidena.
(10) Õppeaasta kestab 1. septembrist järgmise aasta 31. augustini. Õppeaasta koosneb õppeveeranditest ja koolivaheaegadest.
(11) Õppeperioodi arvestusühikud on õppetund, õppepäev, õppenädal, õppeveerand ja poolaasta. Õppeperioodis on vähemalt 175 õppepäeva.
(12) Õppeperioodi ning koolivaheaegade alguse ja lõpu määramisel lähtub kool haridus- ja teadusministri määrustest.
(13) Õpilaste maksimaalse nädalakoormuse ja õppetunni kestuse määramisel, õppegruppide ja klasside moodustamisel lähtub kool põhikooli- ja gümnaasiumiseadusest ning Haridus- ja Teadusministeeriumi normatiivaktidest.
(14) Õppetundide arv ja nende järjekord õppepäevas määratakse tunniplaanis, mille kinnitab kooli direktor.
(15) Õpilaste vastuvõtmine, lahkumine ja väljaheitmine toimub vastavalt haridus- ja teadusministri määrusega kehtestatud korrale ja muudele õigusaktidele.
(16) Õpilaste hindamine toimub vastavalt Haridus- ja Teadusministeeriumi poolt kehtestatud korrale ja kooli kodukorrale.
(17) Haridusliku erivajadusega õpilase õppe korraldamise põhimõtted sätestatakse kooli õppekavas.
(18) Nõustamiskomisjoni soovitusel ja vanema nõusolekul rakendab kool õpilasele lihtsustatud, toimetuleku või hooldusõpet, õpilase üleviimist hariduslike erivajadustega õpilaste klassi, õppe korraldamist põhikooli lihtsustatud riikliku õppekava järgi, terviseseisundist tulenevat koduõpet või ühele õpilasele keskendatud õpet, põhikooli riiklikus õppekavas ettenähtud õpitulemuste asendamist või vähendamist või kohustusliku õppeaine õppimisest vabastamist.
(19) Klassi ja kooli lõpetamine, eksamite korraldamine ning lõputunnistuse väljaandmine toimub vastavalt Haridus- ja Teadusministeeriumi poolt kehtestatud korrale ja riiklikule õppekavale.
(20) Lapsevanemate soovil ja hoolekogu nõusolekul võib kool korraldada õpilastele tasulisi kursusi.
(21) Õpilasi võib õppetöölt ära kutsuda ainult kooli juhtkonna loal.
(22) Vabahariduslikke koolitusi täiskasvanutele korraldatakse üldjuhul projektitegevuste või omaosaluse põhiselt.
§ 11. Õppekavavälise tegevuse korraldamine
(1) Direktor võib moodustada koolis pikapäevarühmi põhiharidust omandavatele õpilastele.
(3) Põhikool korraldab huvialast tegevust ringitundidena erigraafiku alusel.
(4) Õpilasel on õigus kasutada õppekavavälises tegevuses tasuta oma kooli rajatisi, ruume, raamatukogu, õppe-, spordi-, tehnilisi- ja muid vahendeid kooli kodukorras sätestatud korras.
§ 12. Koostöö
(1) Põhikooli ja kodu koostöö koordineerimiseks kutsub põhikooli juhtkond või klassijuhataja vähemalt üks kord aastas kokku lastevanemate koosoleku.
(2) Põhikooli direktor on vähemalt ühe kolmandiku klassi õpilaste vanemate nõudmisel kohustatud kokku kutsuma selle klassi õpilaste vanemate koosoleku.
(3) Õpilase arengu toetamiseks korraldab kool temaga arenguvestlusi, mille põhjal lepitakse kokku edasises õppes ja arengu eesmärkides. Arenguvestluse korraldamise tingimused ja korra kehtestab kooli direktor käskkirjaga.
§ 13. Õpilaste õigused
(1) Õpilasel on õigus täita õpiülesandeid ja osaleda temale kooli päevakavas või individuaalses õppekavas ettenähtud õppes.
1) õppida valitud koolis, valida õppeaineid koolis õpetatavate valikainete piires või õppida individuaalõppekava järgi haridusministri määrusega kehtestatud korras;
2) moodustada koolis õpilasesindus, samuti moodustada ühinguid, klubisid, stuudioid ja ringe, mille sihid ja tegevus ei ole vastuolus kooli ja kodu kasvatustaotlustega;
3) osaleda valitud õpilasesindajate kaudu koolielu probleemide lahendamises (olla valitud kooli hoolekogusse);
4) kasutada klassivälises tegevuses tasuta oma kooli rajatisi, ruume, raamatukogu, õppe-, spordi-, tehnilisi- jm vahendeid;
5) saada ettenähtud korras ainelist abi selleks eraldatud summadest või fondidest;
6) saada sõidu- ja muid soodustusi õigusaktidega kehtestatud korras;
7) saada koolist teavet koolikorralduse ja õpilase õiguste kohta, samuti esmast teavet õppimisvõimaluste kohta;
8) pöörduda oma õiguste kaitseks vabariigi laste õiguskaitse organite poole;
9) saada koolis õppimise ajaks õpilaspilet;
10) oma tervise kaitsele koolis viibimise ajal vastavalt õigusaktides sätestatud korrale;
11) saada koolilõunat vastavalt päevakavale.
§ 14. Õpilaste kohustused
(1) Õpilane on kohustud:
1) täitma koolikohustust, see tähendab osalema õppetöös õpilase jaoks koolis ettenähtud päevakava ja õppekorralduse kohaselt;
2) õppima oma võimete kohaselt;
3) täitma kooli kodukorda ning kandma vastutust selle rikkumise eest;
5) käituma koolis väärikalt ja järgima üldtunnustatud moraalinorme;
6) suhtuma kaasinimestesse lugupidavalt, hoidma loodust ja säästma keskkonda;
7) hoidma kooli head mainet;
8) hoidma kooli kasutuses olevat vallavara ja muid esemeid;
9) täitma teisi õigusaktidest tulenevaid kohustusi;
10) osalema vastavalt eale kooli heaks tehtavas töös.
(2) Varalise kahju, mille õpilane on koolile tekitanud, hüvitab õpilane või tema vanem kooli kodukorras ja õigusaktides sätestatud viisil.
1) saada teavet ja selgitusi koolikorralduse ning õpilase õiguste ja kohustuste kohta;
2) saada teavet õpitulemuste saavutatusest ja õppe tulemuslikkusest;
3) teha ettepanekuid koolitegevuse korraldamisel;
4) olla õppenõukogus hetkel kui arutatakse lapse klassikursuse kordama jätmist;
5) taotleda oma lapsele koduõppe rakendamist;
6) pöörduda kooli hoolekogu poole õpetamist ja kasvatamist puudutavate vaidlusküsimuste korral;
7) pöörduda vallavalitsuse poole, kui koolisiseselt ei leia küsimused või ettepanekud lahendust;
8) kandideerida vanemate esindajana kooli hoolekogusse.
3) esitama koolile oma kontaktandmed ja teavitama koheselt nende muutustest;
6) kasutama meetmeid, mida kool talle pakub;
8) taotlema vajaduse korral koolilt või vallavalitsuselt õigusaktides sätestatud koolikohustuse täitmise tagamise meetmete rakendamist;
9) teavitama kooli hiljemalt õppest puudumise esimesel õppepäeval õpilase õppest puudumisest ja selle põhjustest;
10) osalema lapsega kooli poolt korraldataval arenguvestlusel;
11) tagama lapse üle järelevalve ning õppe korraldamise individuaalse õppekavakohaselt ajaks, mil kohaldatakse lapsele ajutist õppes osalemise keeldu.
§ 17. Tunnustamine ja tugi- ja mõjutusmeetmete rakendamine
Õpilase tunnustamine ja mõjutusmeetmete rakendamine sätestatakse kooli kodukorras.
§ 18. Õpilasesinduse moodustamine
(1) Õpilasesindus valitakse õpilasesinduse põhimääruses sätestatud korras.
(2) Õpilasesindus valitakse esimest korda õpilaskonna üldkoosolekul, mille toimumise aja ja koha teatab kooli direktor vähemalt kaks nädalat ette, teavitades sellest kooli infotahvlil või muul õpilastele kõige enam kättesaadaval viisil. Koosolek on otsustusvõimeline, kui sellest võtab osa vähemalt pool õpilaskonnast.
(3) Õpilasesinduse põhimääruse võtab vastu ja seda muudab õpilaskond lihthäälteenamusega õpilaste üldkoosolekul. Üldkoosolek on otsustusvõimeline, kui sellest võtab osa üle 2/3 õpilaskonnast.
(4) Põhimäärus on vastu võetud, kui selle poolt hääletab üle 1/2 koosolekul osalejatest.
(5) Õpilasesindus esitab õpilasesinduse põhimääruse kinnitamiseks direktorile. 30 päeva jooksul põhimääruse kättesaamisest arvates kinnitab direktor õpilasesinduse põhimääruse, kui see vastab seadustele, seaduse alusel antud õigusaktidele ja rahvusvaheliselt tunnustatud demokraatlikele põhimõtetele, või esitab kirjalikud põhjendused, miks põhimäärust ei ole võimalik kinnitada.
§ 19. Koolitöötajad
(3) Töölepingud töötajatega sõlmib, muudab ja ütleb üles kooli direktor vastavuses töösuhteid reguleerivate õigusaktidega. Välislepingu alusel tööle võetava pedagoogiga sõlmib kooli direktor töölepingu välislepinguga määratud tähtajaks.
(4) Pedagoogide vabade ametikohtade täitmiseks korraldab kooli direktor konkursi, mille läbiviimise korra kinnitab hoolekogu direktori ettepanekul.
(5) Töötajate ülesanded ja kohustused, õigused ja vastutus määratakse täpsemalt kindlaks töökorralduse reeglitega, ametijuhendi ja töölepinguga, mis on kooskõlas tööseadusandlusega ja muude pedagoogide teenistust reguleerivate õigusaktidega.
§ 20. Töötajate õigused
Töötajatel on õigus:
1) saada teavet oma tööd ja töötingimusi puudutavate dokumentide kohta;
2) taotleda võimalust kvalifikatsiooni tõstmiseks;
3) osaleda korraldatavatel üritustel;
4) saada erialast täiendusõpet täiskasvanute koolituse seaduses ja koolis sätestatud tingimuste kohaselt;
5) avaldada arvamust kooli tööd ja arengut puudutavates küsimustes;
6) kaitsele, mida seadused ja lepingud annavad;
7) töötada töötervishoiu ja tööohutuse seaduses ning selle alusel vastuvõetud õigusaktides sätestatud nõuetele vastavates töötingimustes;
8) kasutada õppeväliseks tegevuseks tasuta kooli ruume, raamatukogu, õppe-, spordi, tehnilisi- ja muid vahendeid kooli kehtestatud korras.
§ 21. Töötajate kohustused
Töötajatel on kohustus:
1) teha kokkulepitud tööd hoolikalt;
2) järgida juhtkonna juhiseid;
3) osaleda tööalasel koolitusel;
4) teha koostööd teiste töötajatega;
5) arvestada tööandja huvidega;
6) täita töösuhteid reguleerivatest õigusaktidest tulenevaid kohustusi;
7) mitte avalikustada tööalaseks kasutamiseks mõeldud informatsiooni ja isikuandmeid kõrvalistele isikutele, seal hulgas mitte avalikustada õpilaselt saadud teavet õpilase ja tema perekonna kohta, välja arvatud juhul, kui andmete avaldamise kohustus tuleneb seadusest.
§ 22. Kooli vara
(1) Kooli vara moodustavad talle omaniku poolt sihtotstarbeliseks kasutamiseks ja valdamiseks antud maa, hooned, rajatised, seadmed, inventar ja muu vara.
(2) Põhikooli vara valdamine, kasutamine ja käsutamine toimub vastavalt Lääne-Nigula vallavolikogu poolt kehtestatud vallavara valdamise, kasutamise ja käsutamise korrale.
§ 23. Rahalised vahendid
(1) Põhikooli eelarve tulud moodustuvad eraldistest riigi- ja vallaeelarvest, laekumistest eraõiguslikelt juriidilistelt isikutelt, annetustest ning kooli õppekavavälisest tegevusest saadud tuludest.
(2) Põhikooli direktori, õppealajuhataja ning õpetajate töötasu, täienduskoolitusega seotud kulud, õppevahendite soetamise kulud ning investeeringutega seotud kulud kaetakse iga-aastaselt riigieelarvest, lähtudes õpilaste arvust koolis.
(3) Kooli direktor esitab hoolekogu poolt heakskiidetud eelarvekava vallavalitsusele.
§ 24. Asjaajamine
Kooli dokumentatsiooni peetakse haridus- ja teadusministri määrusega kehtestatud korras.
§ 25. Kooli ümberkorraldamine, ümberkujundamine ja tegevuse lõpetamine
(1) Põhikooli ümberkorraldamise ja tegevuse lõpetamise otsustab vallavolikogu.
(2) Põhikooli ümberkorraldamise ja tegevuse lõpetamise otsusest tuleb Haridus- ja Teadusministeeriumi, asukohajärgset maavanemat, kooli, vanemaid, õpilasi ja õpilaste elukohajärgseid valla- või linnavalitsusi teavitada kirjalikku taas esitamist võimaldavas vormis vähemalt viis kuud enne uue õppeaasta algust.
§ 26. Kooli põhimääruse muutmine
Põhikooli põhimäärus kehtestatakse, muudetakse või tunnistatakse kehtetuks hoolekogu või vallavalitsuse ettepanekul vastavalt vallavolikogu poolt kehtestatud korrale.
Tunnistatakse kehtetuks Lääne-Nigula Vallavalitsuse 25.08.2015 määrus nr 4 „Taebla Gümnaasiumi põhimäärus“.