text:
Majandus- ja taristuministri 29. märtsi 2016. a määruse nr 29 „Mõõtevahendite direktiivi kohaldamisalasse kuuluvate mõõtevahendite olulised ja erinõuded, nõuetele vastavuse hindamise ja tõendamise kord ning mõõtevahendite märgistamise nõuded” ja 12. aprilli 2016. a määruse nr 32 „Mitteautomaatkaalude metroloogilised ja tehnilised nõuded, nõuded projekteerimisele, konstruktsioonile, märgistusele, vastavushindamisele ja tõendamisele” muutmine – Riigi Teataja
Majandus- ja taristuministri 29. märtsi 2016. a määruse nr 29 „Mõõtevahendite direktiivi kohaldamisalasse kuuluvate mõõtevahendite olulised ja erinõuded, nõuetele vastavuse hindamise ja tõendamise kord ning mõõtevahendite märgistamise nõuded” ja 12. aprilli 2016. a määruse nr 32 „Mitteautomaatkaalude metroloogilised ja tehnilised nõuded, nõuded projekteerimisele, konstruktsioonile, märgistusele, vastavushindamisele ja tõendamisele” muutmine
RT I, 23.07.2019, 15
Vastu võetud 18.07.2019 nr 45
Määrus kehtestatakse toote nõuetele vastavuse seaduse § 5 lõike 4 ja Vabariigi Valitsuse 26. augusti 2010. a määruse nr 123 „Volituste andmine tootele nõuete ja vastavushindamise korra kehtestamiseks ning turujärelevalveasutuse määramiseks” § 1 lõike 1 punkti 16 ja lõike 2 alusel.
§ 1. Majandus- ja taristuministri 29. märtsi 2016. a määruse nr 29 „Mõõtevahendite direktiivi kohaldamisalasse kuuluvate mõõtevahendite olulised ja erinõuded, nõuetele vastavuse hindamise ja tõendamise kord ning mõõtevahendite märgistamise nõuded” preambul sõnastatakse järgmiselt:
„Määrus kehtestatakse toote nõuetele vastavuse seaduse § 5 lõike 4 ning Vabariigi Valitsuse 26. augusti 2010. a määruse nr 123 „Volituste andmine tootele nõuete ja vastavushindamise korra kehtestamiseks ning turujärelevalveasutuse määramiseks” § 1 lõike 1 punkti 16 ja lõike 2 alusel.”.
§ 2. Majandus- ja taristuministri 12. aprilli 2016. a määruse nr 32 „Mitteautomaatkaalude metroloogilised ja tehnilised nõuded, nõuded projekteerimisele, konstruktsioonile, märgistusele, vastavushindamisele ja tõendamisele” preambul sõnastatakse järgmiselt:

matches:
§ 5
§ 1
§ 1
§ 5
§ 1
§ 2


Eesti Nõukogude Sotsialistliku Vabariigi konstitutsioon (1940) – Vikitekstid
Eesti Nõukogude Sotsialistliku Vabariigi konstitutsioon (1940)
Puuduvad andmed teksti allika kohta. Lisa teksti allikas.
1 I peatükk.
2 II peatükk.
3 III peatükk.
4 IV peatükk.
5 V peatükk.
6 VI peatükk.
7 VII peatükk.
8 VIII peatükk.
9 IX peatükk.
10 X peatükk.
11 XI peatükk.
I peatükk.[muuda]
ÜHISKONDLIK KORRALDUS.
§ 1. Eesti Nõukogude Sotsialistlik Vabariik on tööliste ja talupoegade sotsialistlik riik.
§ 2. ENSV poliitiliseks aluseks on töötava rahva saadikute Nõukogud, mis on kindlustatud kapitalistide ja suurmaaomanike võimu kukutamise ja proletariaadi diktatuuri kehtimapaneku tagajärjel.
§ 3. Kõik võim ENSV-s kuulub linna ja maa töötavale rahvale töötava rahva saadikute Nõukogude kaudu.
§ 4. ENSV majanduslikuks aluseks on sotsialistlik majandussüsteem ja tootmisvahendite sotsialistlik omandus, mis on kindlustatud kapitalistliku majandussüsteemi likvideerimise, suurtööstusettevõtete tootmisvahendite eraomanduse kaotamise ja nende ettevõtete, pankade, transpordi ja sidevahendite natsionaliseerimise tagajärjel sihiga täielikult kaotada inimese ekspluateerimine inimese poolt ja üles ehitada sotsialistlik ühiskond.
§ 5. Sotsialistlik omandus ENSV-s esineb kas riikliku omanduse (kogu rahva vara) või kooperatiivse omanduse kujul.
§ 6. Maa ning maapõuevarad, veed, metsad, suured tehased ja vabrikud, murrud, kaevandused, raudtee-, vee- ja õhutransport, pangad, sidevahendid, riigi poolt organiseeritud põllumajanduslikud suurettevõtted (sovhoosid, masina- ja traktorijaamad jms.), samuti ka kommunaalettevõtted kui ka suured majad linnades ja tööstuskeskustes on riigi omandus, see on kogu rahva vara.
§ 7. Kooperatiivsete organisatsioonide ühiskondlikud ettevõtted ühes nende elusa ja elutu inventariga, kooperatiivsete organisatsioonide poolt toodetavad saadused, samuti ka nende ühiskondlikud ehitused moodustavad kooperatiivsete organisatsioonide ühiskondliku, sotsialistliku omanduse.
§ 8. Sotsialistliku majandussüsteemi kõrval on ENSV seadusega määratud piires lubatud üksik-talupoegade ja käsitööliste eramajapidamised ning väikesed tööstuslikud ja kaubanduslikud eraettevõtted.
§ 9. Seadusega määratud piires talumajapidamiste all olev maa kinnistatakse neile tasuta ja põliseks pidamiseks.
§ 10. Seadus kaitseb kodanike isikliku omanduse õigust nende töötuludele ja säästudele, elamule ning kodusele abimajapidamisele, majapidamise inventarile ja koduseile tarbeesemeile, isikliku tarvituse ja mõnususe esemeile, samuti kodanike isikliku omanduse pärimisõigust.
§ 11. ENSV majanduslikku elu määrab ja suunab riiklik rahvamajanduse plaan ühiskondliku rikkuse suurendamise, töötava rahva ainelise ja kultuurilise taseme järjekindla tõusu, NSVL sõltumatuse kindlustamise ja ta kaitsevõime tugevdamise huvides.
§ 12. ENSV-s on töö iga töövõimelise kodaniku kohus ja au - põhimõttel: ,,kes ei tee tööd, see ei pea ka sööma." ENSV-s teostatakse sotsialismi põhimõtet: ,,igaühelt ta võimete järgi, igaühele ta töö järgi".
II peatükk.[muuda]
RIIKLIK KORRALDUS.
§ 13. Vastastikuse abistamise teostamiseks majanduslikul ja poliitilisel, samuti ka riigikaitse alal, Eesti Nõukogude Sotsialistlik Vabariik liitus vabatahtlikult üheõiguslike Nõukogude Sotsialistlike Vabariikidega: Vene NFSV, Ukraina NSV, Valge-Vene NSV, Azerbeidžani NSV, Gruusia NSV, Armeenia NSV, Turkmeeni NSV, Uzbeki NSV, Tad-žiki NSV, Kazahhi NSV, Kirgiisi NSV, Karjala-Soome NSV, Moldaavia NSV, Leedu NSV, Läti NSV — liitriigiks nimetusega Nõukogude Sotsialistlike Vabariikide Liit. Sellest sihist lähtudes ENSV tagab NSVL-le tema kõrgemate võimuorganite ja riigivalitsemise organite õigused, mis on määratletud NSVL Põhiseaduse § 14.
Väljaspool NSVL Põhiseaduse § 14 eeskirju ENSV teostab riigivõimu iseseisvalt, säilitades täielikult oma suveräänsed õigused.
§ 14. ENSV koosseisu kuuluvad maakonnad: Harjumaa, Järvamaa, Läänemaa, Petserimaa, Pärnumaa, Saaremaa, Tartumaa, Valgamaa, Viljandimaa, Virumaa, Võrumaa ja linnad: Tallinn, Tartu, Narva ja Pärnu, mis ei kuulu maakondadesse.
§ 15. ENSV-1 on Nõukogude Sotsialistlike Vabariikide Liidust vaba väljaastumise õigus.
§ 16. ENSV territooriumi ei või muuta ilma ENSV nõusolekuta.
§ 17. NSVL seadused on kohuslikud ENSV territooriumil.
§ 18. Iga ENSV kodanik on ühtlasi NSVL kodanik. Kõigi teiste liiduvabariikide kodanikel on ENSV territooriumil samasugused õigused kui ENSV kodanikel.
§ 19. ENSV võimkonda tema kõrgemate võimuorganite ja riigivalitsemise organite kaudu kuuluvad:
a) ENSV Põhiseaduse kehtimapanek ja selle täitmise järelevalve;
b) ENSV maakondade administratiiv-territoriaalse jaotuse, samuti maakondade ja valdade piiride määramine;
c) ENSV seaduseandlus;
d) riigikorra ja kodanike õiguste kaitse;
e) ENSV rahvamajanduse plaani kinnitamine;
f) ENSV riigieelarve kinnitamine;
g) riiklike ja kohalike maksude ja muude tulude kindlaksmääramine kooskõlas NSVL seaduseandlusega, samuti kohalike eelarvete täitmise juhtimine;
h) kindlustus- ja hoiuasjanduse juhtimine;
i) vabariiklikku alluvusse kuuluvate pankade, tööstuslike, põllumajanduslike ja kaubanduslike ettevõtete ning organisatsioonide valitsemine, samuti kohaliku tööstuse juhtimine;
j) liidu alluvusse kuuluvate ettevõtete valitsemise ning seisukorra kontroll ja järelevalve;
k) maa käsutamise, samuti maapõuevarade, metsade ja vete käsutamise korra määramine;
1) linnade ja muude asustatud kohtade elamu-ja kommunaalmajanduse, elamuehituse ning heaolu juhtimine;
m) teedeehitamine, kohaliku sideasjanduse ja transpordi juhtimine;
n) töö-seaduseandlus;
o) tervishoiu juhtimine;
p) sotsiaalkindlustuse juhtimine;
r) alg-, kesk- ja kõrgema hariduse juhtimine;
s) ENSV kultuur-hariduslike ja teaduslike organisatsioonide ning asutuste juhtimine ja üldvabariikliku tähtsusega kultuur-hariduslike ja teaduslike organisatsioonide ja asutuste valitsemine;
t) kehakultuuri ja spordi juhtimine ja korraldamine;
u) ENSV kohtuorganite korraldamine;
v) ENSV kodakondsuse-õiguste andmine;
õ) ENSV kohtute poolt süüdimõistetud kodanike amnesteerimine ja neile armuandmine.
III peatükk.[muuda]
ENSV KÕRGEIMAD RIIGIVÕIMU-ORGANID.
§ 20. ENSV kõrgeimaks riigivõimu-organiks on ENSV Ülemnõukogu.
§ 21. ENSV Ülemnõukogu valitakse ENSV kodanike poolt valimisringkondade järgi neljaks aastaks järgmiselt: üks saadik iga 10.000 elaniku kohta.
§ 22. ENSV Ülemnõukogu teostab kõiki õigusi, mis ENSV Põhiseaduse § 13 ja 19 järgi on antud ENSV-le, kuivõrd need Põhiseaduse alusel ei kuulu ENSV Ülemnõukogule aruandvate ENSV organite: ENSV Ülemnõukogu Presiidiumi, ENSV Rahvakomissaride Nõukogu ja ENSV Rahvakomissariaatide võimkonda.
§ 23. ENSV Ülemnõukogu on ainus ENSV seaduseandlik organ.
§ 24. Seadus loetakse kinnitatuks, kui ta on ENSV Ülemnõukogus vastu võetud lihthäälteenamusega.
§ 25. ENSV Ülemnõukogus vastuvõetud seadused avaldatakse eesti ja vene keeles ENSV ülemnõukogu Presiidiumi Esimehe ja sekretäri allkirjadega.
§ 26. ENSV Ülemnõukogu valib ENSV Ülemnõukogu Juhataja ja tema kaks asetäitjat.
§ 27. ENSV Ülemnõukogu Juhataja juhatab ENSV Ülemnõukogu istungeid ja juhib tema sisekorda.
§ 28. ENSV Ülemnõukogu istungjärgud kutsutakse kokku ENSV Ülemnõukogu Presiidiumi poolt kaks korda aastas. Erakorralised istungjärgud kutsutakse kokku ENSV Ülemnõukogu Presiidiumi poolt tema äranägemisel või ühe kolmandiku Ülemnõukogu liikmete nõudmisel.
§ 29. ENSV Ülemnõukogu valib ENSV Ülemnõukogu Presiidiumi järgmises koosseisus: ENSV Ülemnõukogu Presiidiumi Esimees, tema kaks asetäitjat, Presiidiumi sekretär ja viis Presiidiumi liiget.
§ 30. ENSV Ülemnõukogu Presiidium annab aru kogu oma tegevusest ENSV Ülemnõukogule.
§ 31. ENSV Ülemnõukogu Presiidium:
a) kutsub kokku ENSV Ülemnõukogu istungjärgud;
b) tõlgitseb ENSV seadusi, annab seadlusi;
c) toimetab rahvahääletust;
d) tühistab ENSV Rahvakomissaride Nõukogu määrusi ja korraldusi, samuti maakondade töötava rahva saadikute Nõukogude otsuseid ja korraldusi, — kui need ei vasta seadusele ;
e) ENSV Ülemnõukogu istungjärkude vaheajal vabastab ametist ja nimetab ametisse ENSV üksikuid Rahvakomissare ENSV Rahvakomissaride Nõukogu Esimehe ettepanekul, esitades hiljem need otsused kinnitamiseks ENSV Ülemnõukogule;
f) annab ENSV aunimetusi;
g) teostab armuandmist kodanikele, kes on süüdi mõistetud ENSV kohtute poolt.
§ 32. ENSV Ülemnõukogu valib mandaatkomisjoni, kes vaatab läbi ENSV Ülemnõukogu saadikute volitused. Mandaatkomisjoni ettepanekul ENSV Ülemnõukogu otsustab, kas volitusi tunnustada või tühistada üksikute saadikute valimised.
§ 33. ENSV Ülemnõukogu määrab, kui ta seda vajalikuks peab, uurimis- ja revisjonikomisjone igasuguste küsimuste kohta. Kõik asutused ja ametiisikud on kohustatud nende komisjonide nõudmisi täitma ja neile vajalikud materjalid ja dokumendid esitama.
§ 34. Istungjärgu kestel ei või ENSV Ülemnõukogu liiget ilma ENSV Ülemnõukogu nõusolekuta võtta kohtulikule vastutusele ega vahistada, ENSV Ülemnõukogu istungjärkude vaheajal aga — mitte ilma ENSV Ülemnõukogu Presiidiumi nõusolekuta.
§ 35. ENSV Ülemnõukogu volituste lõppemisel määrab ENSV Ülemnõukogu Presiidium uued valimised, mis peavad toimuma hiljemalt kahe kuu jooksul arvates ENSV Ülemnõukogu volituste lõppemisest.
§ 36. ENSV Ülemnõukogu volituste lõppemisel säilitab ENSV Ülemnõukogu Presiidium oma volitused kuni ENSV uue Ülemnõukogu Presiidiumi moodustamiseni ENSV uuesti valitud Ülemnõukogu poolt.
§ 37. ENSV uue Ülemnõukogu kutsub kokku ENSV Ülemnõukogu eelmise koosseisu Presiidium mitte hiljem kui üks kuu pärast valimisi.
§ 38. ENSV Ülemnõukogu moodustab ENSV valitsuse — ENSV Rahvakomissaride Nõukogu.
IV peatükk.[muuda]
ENSV RIIGIVALITSEMISE ORGANID.
§ 39. ENSV kõrgeimaks täidesaatvaks ja korraldavaks riigivõimu-organiks on ENSV Rahvakomissaride Nõukogu.
§ 40. ENSV Rahvakomissaride Nõukogu on vastutav ENSV Ülemnõukogu ees ja annab temale aru, kuid ENSV Ülemnõukogu istungjärkude vaheajal on ta vastutav ENSV Ülemnõukogu Presiidiumi ees, kellele ta annab aru.
§ 41. ENSV Rahvakomissaride Nõukogu annab määrusi ja korraldusi NSVL ja ENSV seaduste, samuti NSVL Rahvakomissaride Nõukogu määruste ja korralduste alusel ja nende täitmiseks, ning kontrollib nende täitmist.
§ 42. ENSV Rahvakomissaride Nõukogu määrused ja korraldused on kohuslikud kogu ENSV territooriumil.
§ 43. ENSV Rahvakomissaride Nõukogu:
a) ühtlustab ja suunab ENSV vabariiklike ja liiduvabariiklike Rahvakomissariaatide ja teiste temale alluvate majanduslike, administratiivsete ja kultuuriliste asutuste tööd; ühtlustab ja kontrollib üleliiduliste Rahvakomissariaatide volinike tööd;
b) koostab ENSV rahvamajandusliku plaani, esitab selle ENSV Ülemnõukogule kinnitamiseks ja võtab tarvitusele abinõusid rahvamajandusliku plaani teostamiseks;
c) koostab ENSV riigieelarve ja kohalike eelarvete kokkuvõtte, esitab riigieelarve ENSV Ülemnõukogule kinnitamiseks ja võtab tarvitusele abinõusid ENSV riigieelarve ning kohalike eelarvete täitmiseks;
d) võtab tarvitusele abinõusid ühiskondliku korra kindlustamiseks, riigi huvide ja kodanike õiguste kaitseks;
e) juhib ja kontrollib maakondade töötava rahva saadikute Nõukogude täitevkomiteede tööd;
f) tarviduse korral moodustab erikomiteid ja talitusi ENSV Rahvakomissaride Nõukogu juures majandusliku ja kultuurilise ülesehituse alal.
§ 44. ENSV Rahvakomissaride Nõukogul on õigus tühistada ENSV Rahvakomissaride käskkirju ja juhendeid ning maakondade töötava rahva saadikute Nõukogude täitevkomiteede otsuseid ja korraldusi, samuti seisma panna maakondade töötava rahva saadikute Nõukogude otsuste ja korralduste täitmist.
§ 45. ENSV Rahvakomissaride Nõukogu moodustatakse ENSV Ülemnõukogu poolt järgmises koosseisus:
ENSV Rahvakomissarid:
Kergetööstuse;
Kohaliku tööstuse;
Rahanduse;
Põllutöö; Kaubanduse;
Siseasjade;
Tervishoiu;
Kommunaalmajanduse;
Sotsiaalkindlustuse;
Riigikontrolli;
§ 46. ENSV Rahvakomissarid juhivad riigivalitsemise alasid, mis kuuluvad ENSV võimkonda.
§ 47. ENSV Rahvakomissarid annavad vastavate Rahvakomissariaatide võimupiires käskkirju ja juhendeid NSVL ja ENSV seaduste, NSVL ja ENSV Rahvakomissaride Nõukogude määruste ja korralduste, NSVL liiduvabariiklike Rahvakomissariaatide käskkirjade ja juhendite alusel ja nende täitmiseks, ning kontrollivad nende täitmist. § 48. ENSV Rahvakomissariaadid on kas liidu-vabariiklikud või vabariiklikud.
ENSV liiduvabariiklike Rahvakomissariaatide hulka kuuluvad järgmised ENSV Rahvakomissariaadid:
Põllutöö;
Kaubanduse;
Riigikontrolli.
Vabariiklike Rahvakomissariaatide hulka kuuluvad järgmised ENSV Rahvakomissariaadid:
Sotsiaalkindlustuse.
§ 49. ENSV liiduvabariiklikud Rahvakomissariaadid, alludes nii ENSV Rahvakomissaride Nõukogule kui ka vastavatele NSVL liiduvabariiklikele Rahvakomissariaatidele, juhivad neile usaldatud riigivalitsemise alasid ENSV-s, välja arvatud ainult piiratud arv ettevõtteid nimekirja alusel, mille kinnitab NSVL Ülemnõukogu Presiidium.
§ 50. ENSV vabariiklikud Rahvakomissariaadid juhivad neile usaldatud riigivalitsemise alasid, alludes vahenditult ENSV Rahvakomissaride Nõukogule.
§ 51. ENSV valitsus või ENSV Rahvakomissar, kelle poole on pöördunud ENSV Ülemnõukogu saadik arupärimisega, on kohustatud hiljemalt kolme päeva jooksul ENSV Ülemnõukogus andma suulise või kirjaliku vastuse.
V peatükk.[muuda]
KOHALIKUD RIIGIVÕIMU-ORGANID
§ 52. Riigivõimu-organeiks maakondades, linnades, valdades ja alevites on töötava rahva saadikute Nõukogud,
§ 53. Maakondade, linnade, valdade ja alevite töötava rahva saadikute Nõukogud valitakse vastava maakonna, linna, valla või alevi töötava rahva poolt kaheks aastaks.
§ 54. Maakondade, linnade, valdade ja alevite töötava rahva saadikute Nõukogud juhivad kultuurpoliitilist ja majanduslikku ülesehitustööd oma territooriumil, määravad kindlaks kohaliku eelarve, juhivad neile alluvate valitsemisorganite tegevust, kindlustavad riigikorra kaitset, aitavad kaasa maa kaitsevõime tugevdamisele ning kindlustavad seaduste täitmist ja kodanike õiguste kaitset.
§ 55. Töötava rahva saadikute Nõukogud võtavad vastu otsuseid ja teevad korraldusi NSVL ja ENSV seadustega neile antud õiguste piires.
§ 56. Maakondade, linnade, valdade ja alevite töötava rahva saadikute Nõukogude täidesaatvaiks ja korraldavaiks organeiks on nende poolt valitud täitevkomiteed järgmises koosseisus: esimees, tema asetäitjad, sekretär ja liikmed.
§ 57. Väikestes valdades, linnades ja alevites on töötava rahva saadikute Nõukogude täidesaatvaks ja korraldavaks organiks nende poolt valitud esimees, tema asetäitja ja sekretär.
§ 58. Töötava rahva saadikute Nõukogude täitevkomiteed teostavad kultuurpoliitilise ja majandusliku ülesehitustöö juhtimist oma territooriumil vastavate töötava rahva saadikute Nõukogude ja kõrgema astme riigiorganite otsuste alusel.
§ 59. Maakondade töötava rahva saadikute Nõukogude istungjärgud kutsutakse kokku nende täitevkomiteede poolt vähemalt neli korda aastas.
§ 60. Valdade töötava rahva saadikute Nõukogude istungjärgud kutsutakse kokku nende täidesaatvate organite poolt vähemalt kuus korda aastas.
§ 61. Linnade ja alevite töötava rahva saadikute Nõukogude istungjärgud kutsutakse kokku nende täidesaatvate organite poolt vähemalt üks kord kuus.
§ 62. Töötava rahva saadikute Nõukogud valivad oma istungjärgu ajaks juhataja ja sekretäri istungjärgu koosolekute juhtimiseks.
§ 63. Töötava rahva saadikute Nõukogude täidesaatvad organid on kohustatud vahenditult aru andma niihästi töötava rahva saadikute Nõukogule, kes nad on valinud, kui ka töötava rahva saadikute kõrgema astme Nõukogu täidesaatvale organile.
§ 64. Töötava rahva saadikute Nõukogude kõrgema astme täitevkomiteedel on õigus tühistada alama astme täitevkomiteede otsuseid ja korraldusi ja panna seisma töötava rahva saadikute alama astme Nõukogude otsuste ja korralduste täitmist.
§ 65. Töötava rahva saadikute kõrgema astme Nõukogudel on õigus tühistada töötava rahva saadikute alama astme Nõukogude ja nende täitevkomiteede otsuseid ja korraldusi.
§ 66. Maakondade töötava rahva saadikute Nõukogud kujundavad alljärgnevad täitevkomiteede osakonnad:
Rahvahariduse;
Teede;
Üld;
Plaanikomisjon;
kaadrite sektor täitevkomitee esimehe juures.
Peale selle võivad maakondade töötava rahva saadikute Nõukogud vastavalt maakonna majanduse iseärasustele moodustada vastavate Rahva-komissariaatide kinnitusel ka teisi osakondi ja talitusi.
§ 67. Vastavalt maakonna oludele üleliidulised Rahvakomissariaadid ja Siseasjade Rahvakomissariaat moodustavad NSVL ja ENSV seaduste alusel maakondade töötava rahva saadikute Nõukogude juures oma talitused.
§ 68. Maakondade töötava rahva saadikute Nõukogude osakonnad ja talitused alluvad oma tegevuses nii vastava maakonna töötava rahva saadikute Nõukogule ja tema täitevkomiteele kui ka ENSV vastavale Rahvakomissariaadile.
§ 69. Linnade töötava rahva saadikute Nõukogud moodustavad järgmised täitevkomiteede osakonnad:
Rahvahariduse ;
kaadrite sektor täitevkomitee esimehe juures, ja peale selle, vastavalt linna tööstuse, linna- ja äärelinnamajanduse omapärale, järgmised osakonnad: Kohaliku tööstuse;
§ 70. Linnade töötava rahva saadikute Nõukogude osakonnad alluvad oma tegevuses nii vastava linna töötava rahva saadikute Nõukogule ja tema täitevkomiteele kui ka maakonna töötava rahva saadikute Nõukogu vastavale osakonnale.
§ 71. Tallinna, Tartu, Narva ja Pärnu linna töötava rahva saadikute Nõukogude osakonnad alluvad oma tegevuses nii oma linna töötava rahva saadikute Nõukogule ja tema täitevkomiteele kui ka vahenditult ENSV vastavale Rahvakomissariaadile.
§ 72. Töötava rahva saadikute Nõukogude volituste lõppemisel säilitavad nende täidesaatvad ja korraldavad organid oma volitused, kuni uuesti valitud töötava rahva saadikute Nõukogud moodustavad uued täidesaatvad ja korraldavad organid.
VI peatükk.[muuda]
ENSV EELARVE.
§ 73. ENSV riigieelarve koostab ENSV Rahvakomissaride Nõukogu ja esitab kinnitamiseks ENSV Ülemnõukogule. ENSV Ülemnõukogu poolt kinnitatud ENSV riigieelarve avaldatakse üldiseks teadmiseks.
§ 74. ENSV Ülemnõukogu valib eelarvekomisjoni, kes esitab Ülemnõukogule oma seisukoha ENSV riigieelarve kohta.
§ 75. ENSV riigieelarve täitmise aruanne kinnitatakse ENSV Ülemnõukogu poolt ja avaldatakse üldiseks teadmiseks.
§ 76. Maakondade, linnade ja valdade Nõukogude eelarved sisaldavad tulusid kohalikust majandusest, nende territooriumidel laekuvaist riigituludest neile arvestatava osa ja ka laekumisi kohalikest maksudest piires, mis on kindlaks määratud NSVL ja ENSV seaduseandlusega.
VII peatükk.[muuda]
KOHUS JA PROKURATUUR.
§ 77. Õigusemõistmist ENSV-s teostavad ENSV Ülemkohus, maakonnakohtud ja rahvakohtud, samuti NSVL erikohtud, mis moodustatakse NSVL Ülemnõukogu määramisel.
§ 78. Asjade arutamist teostatakse kõigis kohtutes rahvakaasistujate osavõtul, välja arvatud seaduses eriti ettenähtud juhtumid.
§ 79. ENSV Ülemkohus on ENSV kõrgem kohtuorgan. ENSV Ülemkohtule pannakse kõigi ENSV kohtuorganite kohtuliku tegevuse järelevalve.
§ 80. ENSV Ülemkohus valitakse ENSV Ülemnõukogu poolt viieks aastaks.
§ 81. Maakonnakohtud valitakse maakondade töötava rahva saadikute Nõukogude poolt viieks aastaks.
§ 82. Rahvakohtud valitakse linnade ja valdade kodanike poolt üldise, otsese ja ühetaolise valimisõiguse alusel salajasel hääletamisel kolmeks aastaks.
§ 83. Kohtupidamine ENSV-s toimub eesti keeles, kusjuures isikuile, kes seda keelt ei oska, tagatakse täielik tutvumine asja materjalidega tõlgi kändu, samuti ka õigus esineda kohtus oma emakeeles.
§ 84. Asjaarutamine kõigis ENSV kohtutes on avalik, kuivõrd seadus ei ole teinud erandeid, kusjuures kaebealusele tagatakse käitee õigus.
§ 85. Kohtunikud on sõltumatud ja alluvad ainult seadusele.
§ 86. Kõrgemat järelevalvet seaduste täpse täitmise üle kõigi Rahvakomissariaatide ja neile alluvate asutuste, samuti ka üksikute ametiisikute ja ka ENSV territooriumil asuvate kodanike poolt teostab NSVL prokurör nii vahenditult kui ka ENSV prokuröri kaudu.
§ 87. ENSV prokurör nimetatakse NSVL prokuröri poolt viieks aastaks.
§ 88. Maakondade ja linnade prokurörid nimetatakse ENSV prokuröri poolt NSVL prokuröri kinnitamisel viieks aastaks.
§ 89. Prokuratuuri organid teostavad õrna funktsioone sõltumata ükskõik millistest kohalikest organeist, alludes ainult NSVL prokurörile.
VIII peatükk.[muuda]
KODANIKE PÕHIÕIGUSED JA -KOHUSED.
§ 90. ENSV kodanikel on õigus tööle, s. o. õigus olla kindlustatud tööga, kusjuures nende töö eest tasutakse vastavalt töö hulgale ja omadusele.
Õigus tööle kindlustatakse rahvamajanduse sotsialistliku organisatsiooniga, Nõukogude ühiskonna tootmisjõudude püsiva kasvuga, majanduslike kriiside võimaluse kõrvaldamisega ja tööpuuduse likvideerimisega.
§ 91. ENSV kodanikel on õigus puhkusele.
Puhkusõigus kindlustatakse tööliste rõhuva enamuse tööpäeva lühendamise teel 8 tunnini, töölistele ja teenijaile iga-aastase palgalise puhkeaja kehtimapanekuga ning laialdase sanatooriumide, puhkekodude ja klubide võrgu käsutada andmisega töötavale rahvale.
§ 92. ENSV kodanikel on õigus ainelisele kindlustusele vanaduses kui ka haiguse ja töövõime kaotamise puhul.
Seda õigust kindlustab tööliste ja teenijate sotsiaalkindlustuse laialdane arendamine riigi kulul, töötavale rahvale tasuta arstiabi võimaldamine, töötavale rahvale laialdase kuurortide võrgu käsutada andmine.
§ 93. ENSV kodanikel on õigus haridusele.
Seda õigust kindlustab üldine sunduslik algharidus, tasuta haridus, kõrgem haridus kaasa arvatud ; kõrgema kooli õpilaste valdavale enamusele riiklike stipendiumide andmise süsteem; emakeelne õpetus koolides; töötavale rahvale tehastes, sovhoosides, masina- ja traktorijaamades tasuta tootmis-, tehnilise ja agronoomilise õpetuse organiseerimine.
§ 94. Naisele antakse ENSV-s mehega võrdsed õigused kõigil majandusliku, riikliku, kultuurilise ja ühiskondlik-poliitilise elu aladel. Nende õiguste teostamise võimaluse kindlustab naistele meestega võrdse õiguse andmine tööle, töötasule, puhkusele, sotsiaalkindlustusele ja haridusele; ema ja lapse huvide riiklik kaitse, raseduse puhul naisele puhkeaja andmine tööpaiga edasi-maksmisega; laialdane sünnitusmajade, lastesõimede ja lasteaedade võrk.
§ 95. ENSV kodanike üheõiguslus, sõltumata nende rahvusest ja rassist, kõigil majandusliku, riikliku, kultuurilise ja ühiskondlik-poliitilise elu aladel on kõikumatuks seaduseks. Seadus käristab igasugust otsest või kaudset kodanikeõiguste kitsendamist, või ümberpöördult, otseste või kaudsete eesõiguste kehtimapanemist sõltuvalt kodanike rassilisest või rahvuslikust kuuluvusest, niisamuti kui igasuguse rassilise või rahvusliku eranditegemise, vihkamise või põlguse jutlustamist.
§ 96. Kodanike südametunnistuse vabaduse kindlustamiseks on ENSV-s kirik riigist ja kool kirikust lahutatud. Kõigil kodanikel on usukultuste toimetamise vabadus ja usuvastase propaganda vabadus.
§ 97. Vastavalt töötava rahva huvidele ja sotsialistliku korra kindlustamiseks tagatakse ENSV kodanikele seadusega:
a) sõnavabadus,
b) trükivabadus,
c) koosolekute- ja miitingutevabadus,
d) tänav-rongkäikude ja meeleavalduste vabadus.
Neid kodanikuõigusi kindlustab trükikodade, paberitagavarade, ühiskondlike hoonete, tänavate, sidevahendite ja nende õiguste teostamiseks vajalike muude aineliste tingimuste andmine töötavale rahvale ja ta organisatsioonidele.
§ 98. Vastavalt töötava rahva huvidele ja rahvahulkade organisatsioonilise isetegevuse ning poliitilise aktiivsuse arendamiseks kindlustatakse ENSV kodanikele õigus ühineda ühiskondlikesse organisatsioonesse: ametiühinguisse, kooperatiiv-ühendustesse, noorsoo-organisatsioonesse, spordi- ja kaitseorganisatsioonesse, kultuurilistesse, tehnilistesse ja teaduslikesse ühinguisse; kõige aktiivsemad ja teadlikumad kodanikud töölisklassi ja töötava rahva teiste kihtide ridadest ühinevad aga Üleliidulisse Kommunistlikku (enamlaste) Parteisse, kes on töötava rahva eelvägi töötava rahva võitluses sotsialistliku korra kindlustamise ja arendamise eest ja töötava rahva kõigi ühiskondlike kui ka riiklike organisatsioonide juhtiv tuum.
§ 99. ENSV kodanikele kindlustatakse isikupuutumatus. Kedagi ei tohi vahistada muidu kui kõhtu määruse põhjal või prokuröri sanktsiooniga.
§ 100. Seadus kaitseb kodanike korteripuutumatust ja kirjavahetuse saladust.
§ 101. ENSV annab varjupaigaõiguse välisriikide kodanikele, keda töötava rahva huvide kaitsmise või teadusliku tegevuse või rahvusliku vabadusvõitluse pärast taga kiusatakse.
§ 102. ENSV iga kodanik on kohustatud Eesti Nõukogude Sotsialistliku Vabariigi Põhiseadusest kinni pidama, seadusi täitma, töödistsipliini pidama, ausalt ühiskondlikesse kohustesse suhtuma ja sotsialistliku ühiselu reegleid austama.
§ 103. ENSV iga kodanik on kohustatud hoidma ja tugevdama ühiskondlikku, sotsialistlikku omandust kui Nõukogude korra püha ja puutumatut alust, kui kodumaa rikkuse ja võimsuse allikat, kui kogu töötava rahva jõuka ja kultuurse elu allikat. Isikud, kes ühiskondlikku, sotsialistlikku omandust ohustavad, on rahvavaenlased.
§ 104. Üldine sõjaväeteenistuse kohustus on seaduseks. Sõjaväeteenistus Tööliste ja Talurahva Punaväes on ENSV kodanike austavaks kohustuseks.
§ 105. Isamaakaitse on ENSV iga kodaniku püha kõhus. Kodumaa reetmist: vandemurdmist, üleminekut vaenlase poole, riigi sõjalise võimsuse kahjustamist, salakuulamist — käristatakse seaduse täie valjusega kui kõige raskemat kuritegu.
IX peatükk.[muuda]
VALIMISSÜSTEEM.
§ 106. Saadikute valimisi kõigisse töötava rahva saadikute Nõukogudesse: ENSV Ülemnõukokku, maakondade, linnade, valdade ja alevite töötava rahva saadikute Nõukogudesse toimetavad valijad üldise, ühetaolise ja otsese valimisõiguse alusel salajasel hääletusel.
§ 107. Saadikute valimised on üldised: kõigil ENSV kodanikel, kes on saanud 18-aastaseks, sõltumata rassist ja rahvuslikust kuuluvusest, usutunnistusest, hariduslikust tsensusest, asukohast, sotsiaalsest päritolust, varanduslikust seisukorrast ja endisest tegevusest, on õigus osa võtta saadikute valimistest ja olla valitav, välja arvatud nõdrameelsed ja isikud, kes kohtuotsuse põhjal on ilma jäetud valimisõigusest.
§ 108. Saadikute valimised on ühetaolised: igal kodanikul on üks hääl; kõik kodanikud võtavad osa valimistest võrdsetel alustel.
§ 109. Naistel on meestega võrdne õigus valida ja olla valitav.
§ 110. Punaväes teenivail kodanikel on kõigi kodanikega võrdne õigus valida ja olla valitav.
§ 111, Saadikute valimised on otsesed: valimised kõigisse töötava rahva saadikute Nõukogudesse, alates valla ja linna töötava rahva saadikute Nõukogudest kuni ENSV Ülemnõukoguni, teostatakse kodanike poolt vahenditult otsesel valimisel.
§ 112. Hääletamine saadikute valimistel on salajane.
§ 113. Kandidaadid seatakse valimistel üles valimisringkondade järgi. Kandidaatide ülesseadmise õigus on kindlustatud töötava rahva ühiskondlikele organisatsioonele ja ühinguile: kommunistliku partei organisatsioonele, ametiühinguile, kooperatiividele, noorsoo-organisatsioonele ja kultuurilistele ühinguile.
§ 114. Iga saadik on kohustatud oma tööst ja töötava rahva saadikute Nõukogu tööst valijatele aru andma ja teda võib valijate enamuse otsuse järgi seaduses ettenähtud korras igal ajal ära kutsuda.
§ 115. Valimisi ENSV töötava rahva saadikute Nõukogudesse toimetatakse valimisringkondade kaudu normide järgi, mis määratakse ENSV töötava rahva saadikute Nõukogude valimismäärustikuga.
X peatükk.[muuda]
VAPP, LIPP, PEALINN.
§ 116. Eesti Nõukogude Sotsialistliku Vabariigi riigivapiks on sirbi ja vasara kujutus tõusva päikese kurtes, piiratud pärjaga, mis on vasemal okaspuu okstest ja paremal rukkipeadest. Mõlemad pärjapooled on põimitud punase lindiga, millel on pealkirjad eesti ja vene keeles: "Kõigi maade proletaarlased, ühinege!" ja all tähed "Eesti NSV". Vapi ülaosas on viieharuline täht.
§ 117. Eesti Nõukogude Sotsialistliku Vabariigi riigilipp on punasest riidest, mille ülemises vasemas nurgas varda juures on kuldse sirbi ja vasara kujutus ja nende peal kuldsed tähed "ENSV". Lipu laiuse ja pikkuse suhe on 1 : 2.
§ 118. Eesti Nõukogude Sotsialistliku Vabariigi pealinnaks on Tallinn.
XI peatükk.[muuda]
PÕHISEADUSE MUUTMISE KORD.
§ 119. ENSV Põhiseaduse muutmine toimub ainult ENSV Ülemnõukogu otsusel, mis peab olema vastu võetud Ülemnõukogu poolt vähemalt kahe kolmandiku häälteenamusega.
Pärit leheküljelt "https://et.wikisource.org/w/index.php?title=Eesti_Nõukogude_Sotsialistliku_Vabariigi_konstitutsioon_(1940)&oldid=22213"
Selle lehekülje viimane muutmine: 15:56, 7. jaanuar 2014.


§ 73 Sotsiaalmaksuseaduse muutmine
§ 74 Tagatisfondi seaduse muutmine
§ 75 Tulumaksuseaduse muutmine
§ 76 Kindlustustegevuse seaduse muutmine
§ 13 Täiendava tegevusloa taotlus
§ 14 Tegevuskava
§ 15 Tegevusloa taotlemise avalduse läbivaatamine
§ 16 Tegevusloa andmise ja selle andmisest keeldumise otsus
§ 17 Tegevusloa andmisest keeldumise alused
§ 172 Tegevusloa lõppemine
§ 173 Tegevusloa kehtetuks tunnistamine
§ 174 Tegevusloa kehtetuks tunnistamise alused
§ 175 Avalikustamine
1 Eesti kindlustusandja tegevus välisriigis
§ 18 Kindlustusandja tegevuse alused välisriigis
§ 19 Piiriülene kindlustustegevus
§ 20 Kindlustusandja filiaal kolmandas riigis
§ 21 Kolmandas riigis filiaali asutamise loa taotlemise avalduse menetlemine ja loa andmise otsus
§ 211 Kolmandas riigis filiaali asutamise loa andmisest keeldumine
§ 212 Kolmandas riigis filiaali asutamise loa kehtetuks tunnistamine
§ 213 Kindlustusandja filiaal lepinguriigis
§ 214 Piiriülene kindlustustegevus lepinguriigis
2 Välisriigi kindlustusandja tegevus Eestis
§ 215 Välisriigi kindlustusandja tegevuse alused Eestis
§ 216 Piiriülene kindlustustegevus
§ 217 Kolmanda riigi kindlustusandja filiaal Eestis
§ 218 Filiaali asutamise loa taotlemise avalduse menetlemine ja loa kehtetuks tunnistamine
§ 219 Lepinguriigi kindlustusandja filiaal Eestis
§ 2110 Piiriülene kindlustustegevus Eestis
22.04.2004 otsus nr 610
(2) Kohustuslik kogumispension on seaduse kohaselt tagatud perioodiline hüvitis, mille saamiseks omandatakse käesoleva seaduse ja sotsiaalmaksuseaduse (RT I 2000, 102, 675; 2001, 50, 285; 59, 359; 79, 480; 91, 544; 95, 587; 2002, 44, 284; 62, 377; 111, 662; 2003, 82, 549; 88, 587 ja 591) kohaselt kohustusliku pensionifondi osakuid ning mille väljamaksmine toimub pensionifondist või kindlustusandja poolt.
(3) Täiendav kogumispension on hüvitis, mille saamiseks omandatakse vabatahtliku pensionifondi osakuid või sõlmitakse täiendava kogumispensioni kindlustusleping vastavalt käesolevas seaduses sätestatud tingimustele ning mille suhtes kohaldatakse tulumaksuseaduses (RT I 1999, 101, 903; 2001, 11, 49; 16, 69; 50, 283; 59, 359; 79, 480; 91, 544; 2002, 23, 131; 41, 253; 44, 284; 47, 297; 62, 377; 111, 662; 2003, 18, 105; 58, 387; 82, 549; 88, 587 ja 591) sätestatud soodustusi.
(1) Pensionifond on lepinguline investeerimisfond, mille põhieesmärk on kogumispensioni võimaldamine pensionifondi osakuomanikule käesolevas seaduses ja investeerimisfondide seaduses (RT I 2004, 36, 251) sätestatud tingimustel ja korras.
(3) Käesolevas seaduses ettenähtud haldusmenetlusele kohaldatakse haldusmenetluse seaduse (RT I 2001, 58, 354; 2002, 53, 336; 61, 375; 2003, 20, 117; 78, 527) sätteid, arvestades käesolevast seadusest, investeerimisfondide seadusest ja finantsinspektsiooni seadusest (RT I 2001, 48, 267; 2002, 12, õiend; 23, 131; 105, 612; 2003, 81, 544) tulenevaid erisusi.
Kohustatud isik on tulumaksuseaduse § 6 lõikes 1 sätestatud residendist füüsiline isik, kelle eest sotsiaalmaksu maksja on kohustatud maksma sotsiaalmaksu või kes enda eest maksab sotsiaalmaksu ning kes on kohustatud tasuma kohustusliku kogumispensioni makset (edaspidi makse ) käesoleva seaduse §-s 7 sätestatud tasudelt.
(1) Makset tasutakse käesoleva paragrahvi lõikes 3 sätestatud ajavahemikul sotsiaalmaksuseaduse § 2 lõike 1 punktides 1–6, 8 ja 9 nimetatud tasudelt.
(2) Makset ei tasuta sotsiaalmaksuseaduse § 2 lõike 1 punktis 7 ning §-s 3 nimetatud summadelt, samuti sotsiaalmaksuseaduse §-s 6 nimetatud isikutele makstavatelt summadelt ning töötuskindlustuse seaduses (RT I 2001, 59, 359; 82, 488; 2002, 44, 284; 57, 357; 61, 375; 89, 511; 111, 663; 2003, 17, 95; 88, 591) sätestatud töötuskindlustushüvitiselt.
(1) Kohustatud isikule, kes saab vanemahüvitist (edaspidi hüvitis ) vastavalt vanemahüvitise seadusele (RT I 2003, 82, 549), eraldatakse riigieelarvest kohustuslikku pensionifondi (edaspidi käesolevas peatükis pensionifond) sissemaksete tegemiseks täiendavalt 1% hüvitise summast (edaspidi täiendav sissemakse) iga sündinud lapse kohta.
1) kontrollima isikukoodi järgi, kas sotsiaalmaksuseaduse § 2 lõike 1 punktides 1, 3, 8 ja 9 nimetatud tasu saaja on kohustatud isik, ja pidama kohustatud isiku sellelt tasult kinni makse käesoleva seaduse §-s 9 nimetatud määras;
(1) Maksu- ja Tolliamet kannab makse ja täiendava sissemakse summad üle Eesti väärtpaberite keskregistri pidaja (edaspidi registripidaja) pangakontole Eesti Pangas 15 tööpäeva jooksul laekumise päevast arvates.
(1) Makse kohta rakendatakse maksukorralduse seaduses (RT I 2002, 26, 150; 57, 358; 63, 387; 99, 581; 110, 660; 111, 662; 2003, 2, 17; 48, 341; 71, 472; 82, 554; 88, 591; 2004, 2, 7) maksu kohta sätestatut. Maksu- ja Tolliamet kontrollib makse tasumise õigsust, määrab vajadusel tasumisele kuuluva maksesumma, nõuab selle sisse maksukorralduse seaduses sätestatud korras ning rakendab kohustuste täitmisele sundimiseks seadusega lubatud sunnivahendeid.
(2) Kontohaldur tuvastab valikuavalduse esitamiseks õigustatud isiku või tema esindaja isikusamasuse isikut tõendava dokumendi alusel ning edastab valikuavalduse andmed viivitamata registripidajale Eesti väärtpaberite keskregistri seaduses (RT I 2000, 57, 373; 2001, 48, 268; 79, 480; 89, 532; 93, 565; 2002, 23, 131; 63, 387; 110, 657; 2003, 51, 355; 88, 591) ja selle alusel kehtestatud õigusaktides ning nende alusel registripidaja poolt kehtestatud tingimustel ja korras.
1) valikuavalduse esitajale on digitaalallkirja seaduse (RT I 2000, 26, 150; 92, 597; 2001, 56, 338; 2002, 53, 336; 61, 375; 2003, 88, 591 ja 594) kohaselt väljaantud sertifikaat digitaalallkirja andmiseks ning valikuavaldus esitatakse digitaalallkirjaga või
(5) Isiku seaduslik või tema poolt kirjalikult volitatud esindaja võib esitada valikuavalduse vähemalt 16-aastase isiku nimel.
(9) Kuni valikuavalduse esitamise aasta 31. oktoobrini, kuid enne käesoleva seaduse §-s 12 sätestatud korras vahendite laekumist registripidajale, võib isik oma avaldust muuta. Valikuavalduse muutmise avalduse vorm koos selles märgitavate andmetega kehtestatakse rahandusministri määrusega.
5) osakute omandamisel kahju hüvitamiseks käesoleva seaduse §-des 34 ja 35 ning tagatisfondi seaduse (RT I 2002, 23, 131; 57, 357; 102, 600) §-des 70–73 sätestatud korras.
(1) Pensionifondi osakute vahetamiseks esitab osakuomanik kontohaldurile või registripidajale pensionifondi osakute vahetamise avalduse (edaspidi käesolevas paragrahvis avaldus). Avalduse suhtes kohaldatakse käesoleva seaduse § 16 lõigetes 1–8 sätestatut.
(4) Kui osakuomanikul puuduvad pärijad, tühistatakse talle kuulunud pensionifondi osakud ja pärimisseaduse (RT I 1996, 38, 752; 1999, 10, 155; 88, 807; 2001, 56, 336; 93, 565; 2002, 53, 336) § 18 ei kohaldata. Tühistatud osakutest tulenevad õigused ja kohustused loetakse lõppenuks ning osakutele vastav raha jääb pensionifondi.
(3) Päritud pensionifondi osakute tagasivõtmise või kandmise pärija pensionikontole korraldab registripidaja kolme tööpäeva jooksul käesoleva paragrahvi lõikes 1 sätestatud dokumentide saamisest arvates vastavalt õigusaktidele, pensionifondi tingimustele ning registripidaja poolt pensionifondivalitseja või depositooriumiga sõlmitud lepingule.
1) isik on jõudnud riikliku pensionikindlustuse seaduses (RT I 2001, 100, 648; 2002, 53, 336 ja 338; 61, 375; 2003, 20, 116; 48, 343; 82, 549; 88, 589; 2004, 16, 120) sätestatud vanaduspensioniikka (edaspidi vanaduspensioniiga) ja
(1) Kohustusliku kogumispensioni saamiseks sõlmib selleks õigustatud isik tema poolt valitud ja kindlustustegevuse seaduses (RT I 2000, 53, 343; 2001, 43, 238; 48, 268; 59, 359; 87, 529; 93, 565; 2002, 35, 215; 63, 387; 102, 600; 105, 612; 2003, 17, 95; 2004, 14, 90) sätestatud tingimustele vastava kindlustusandjaga kohustusliku kogumispensioni kindlustuslepingu (edaspidi käesolevas jaos leping). Käesoleva seaduse §-s 42 sätestatud juhtudel lepingut ei sõlmita.
(1) Väljamakseid lepingu alusel alustatakse lepingus sätestatud tähtpäeval (edaspidi käesolevas jaotises pensioniiga ), kuid mitte varem kui kindlustatu vanaduspensioniikka jõudmisel.
(8) Pensionifondi osakute tagasivõtmise täpsemad tingimused ja lepingu sõlmimise kord võidakse kehtestada rahandusministri määrusega.
(1) Osakuomanikul on õigus kogumispensioni väljamaksetele vabatahtlikust pensionifondist (edaspidi käesolevas paragrahvis väljamaksed ) käesolevas paragrahvis sätestatud tingimustel, kuid mitte enne kahe aasta möödumist väljamaksete tegemiseks tagasivõetavate osakute omandamisest. Kui vabatahtliku pensionifondi osakud on vahetatud teise vabatahtliku pensionifondi osakute vastu, arvestatakse kaheaastast tähtaega vahetamisel tagasivõetud osakute omandamisest.
(1) Kogumispensionide seadus (RT I 2001, 79, 480; 2002, 23, 131; 44, 284; 102, 600; 105, 612; 111, 662; 2003, 82, 549; 88, 591) tunnistatakse kehtetuks.
(2) Käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud seaduse § 10 lõike 1 punktides 3 ja 4, § 11 lõikes 3, § 13 lõikes 2, § 14 lõikes 5, § 35 lõikes 6, § 53 lõikes 3, § 66 lõikes 2, § 80 lõikes 2, § 120 lõikes 4, § 127 lõikes 12, § 131 lõikes 4, § 133 lõikes 6, § 139 lõikes 4, § 156 punktis 2 sätestatud sotsiaalmaksuseaduse § 10 lõikes 5 nimetatud õigusaktid kehtivad kuni nende kehtetuks tunnistamiseni.
§ 73. Sotsiaalmaksuseaduse muutmine
Sotsiaalmaksuseaduses (RT I 2000, 102, 675; 2001, 50, 285; 59, 359; 79, 480; 91, 544; 95, 587; 2002, 44, 284; 62, 377; 111, 662; 2003, 82, 549; 88, 587 ja 591) tehakse järgmised muudatused:
1) paragrahvi 10 täiendatakse lõigetega 31 ja 41 järgmises sõnastuses:« (31) Kui füüsilisest isikust ettevõtja on kogumispensionide seaduse kohaselt kohustatud tasuma kohustusliku kogumispensioni makset, toimub käesoleva seaduse § 2 lõike 1 punktis 5 nimetatud tulult arvestatud sotsiaalmaksu ülekandmine vastavalt käesoleva paragrahvi lõikele 41.
(41) Käesoleva paragrahvi lõikes 31 sätestatud juhul kannab Maksu- ja Tolliamet sotsiaalmaksu erikontole laekunud sotsiaalmaksu riikliku pensionikindlustuse ja ravikindlustuse osa 15 tööpäeva jooksul üle riigieelarve riikliku pensionikindlustuse ja ravikindlustuse vahenditesse. Kohustusliku kogumispensioni sotsiaalmaksu osa kannab Maksu- ja Tolliamet Eesti väärtpaberite keskregistri pidaja pangakontole Eesti Pangas 15 tööpäeva jooksul pärast käesoleva seaduse § 9 lõike 3 punktis 2 sätestatud tähtpäeva. Riikliku pensionikindlustuse vahenditesse kantava sotsiaalmaksu osa määr on 16 protsenti, riikliku ravikindlustuse vahenditesse kantava sotsiaalmaksu osa määr 13 protsenti ja Eesti väärtpaberite keskregistri pidaja pangakontole kantava sotsiaalmaksu osa määr 4 protsenti.»;
2) paragrahvi 10 lõige 5 tunnistatakse kehtetuks;
3) paragrahvi 11 senine tekst loetakse lõikeks 1 ning paragrahvi täiendatakse lõigetega 2 ja 3 järgmises sõnastuses:« (2) Samaaegselt käesoleva seaduse § 10 lõigetes 4 ja 41 nimetatud sotsiaalmaksu ülekandmisega edastab Maksu- ja Tolliamet Eesti väärtpaberite keskregistri pidajale nende isikute kohta, kelle summad Eesti väärtpaberite keskregistri pidajale üle kanti, järgmised andmed:
(3) Eesti väärtpaberite keskregistri pidajale andmete edastamise ja käesoleva seaduse § 10 lõigetes 4 ja 41 nimetatud summade ülekandmise ning sellega seotud vigade parandamise kord kehtestatakse rahandusministri määrusega.»
§ 74. Tagatisfondi seaduse muutmine
Tagatisfondi seaduses (RT I 2002, 23, 131; 57, 357; 102, 600) tehakse järgmised muudatused:
1) paragrahvi 61 lõikes 1 asendatakse viide «kogumispensionide seaduse (RT I 2001, 79, 480; 2002, 23, 131) § 127» viitega «kogumispensionide seaduse (RT I 2004, 37, 252) §-de 32–36»;
2) paragrahvi 61 lõikes 2 asendatakse viide «§ 127 lõikes 1» viitega «§ 32 lõigetes 1 ja 2»;
3) paragrahvi 67 lõikes 2 asendatakse viide «§-s 127» viitega «§-s 32»;
4) paragrahvi 70 lõikes 1 asendatakse viide «§ 127 lõike 3 punktis 3» viitega «§ 33 lõike 2 punktis 3»;
5) paragrahvi 70 lõikes 2 asendatakse viide «§ 127 lõike 3 punktis 3» viitega «§ 33 lõike 2 punktis 3»;
6) paragrahvi 70 lõikes 3 asendatakse viide «§ 127 lõikes 4» viitega «§ 34 lõikes 1».
§ 75. Tulumaksuseaduse muutmine
Tulumaksuseaduses (RT I 1999, 101, 903; 2001, 11, 49; 16, 69; 50, 283; 59, 359; 79, 480; 91, 544; 2002, 23, 131; 41, 253; 44, 284; 47, 297; 62, 377; 111, 662; 2003, 18, 105; 58, 387; 82, 549; 88, 587 ja 591) tehakse järgmised muudatused:
1) seaduses asendatakse sõnad «kogumispensionide seaduse § 152» sõnadega «kogumispensionide seaduse § 63» vastavas käändes;
2) paragrahvi 21 lõike 3 punkt 1 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:« 1) pärast osakuomaniku 55-aastaseks saamist, kuid mitte enne viie aasta möödumist väljamakse tegemiseks tagasivõetavate osakute omandamisest, tehtavad väljamaksed;»;
3) paragrahvi 21 täiendatakse lõikega 31 järgmises sõnastuses:« (31) Kui vabatahtliku pensionifondi osakud on vahetatud teise vabatahtliku pensionifondi osakute vastu, arvestatakse viieaastast tähtaega vahetamisel tagasivõetud vabatahtliku pensionifondi osakute omandamisest.»;
4) paragrahvi 28 lõike 1 punktis 2 asendatakse sõnad «seaduse §-des 39 ja 46» sõnadega «seaduse §-des 56 ja 65»;
5) paragrahv 281 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:« § 281. Kohustusliku kogumispensioni makse
Residendist füüsilise isiku maksustamisperioodi tulust arvatakse maha kogumispensionide seaduse § 11 lõike 1 punktide 1 ja 2 kohaselt kinnipeetud ning § 11 lõike 2 kohaselt arvutatud ja tasutud kohustusliku kogumispensioni maksed.»;
6) paragrahvi 34 täiendatakse punktiga 12 järgmises sõnastuses:« 12) füüsilisest isikust ettevõtja kogumispensionide seaduse § 11 lõike 2 alusel tasutud kohustusliku kogumispensioni makseid.»;
7) paragrahvi 42 lõikes 6 asendatakse sõnad «kogumispensionide seaduse § 10 lõike 1 punktide 1 ja 2» sõnadega «kogumispensionide seaduse § 11 lõike 1 punktide 1 ja 2».
§ 76. Kindlustustegevuse seaduse muutmine
Kindlustustegevuse seaduses (RT I 2000, 53, 343; 2001, 43, 238; 48, 268; 59, 359; 87, 529; 93, 565; 2002, 35, 215; 63, 387; 102, 600; 105, 612; 2003, 17, 95; 2004, 14, 90) tehakse järgmised muudatused:
1) paragrahvid 10–17 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:« § 10. Tegevusluba
(1) Kindlustustegevusega tegelemiseks peab isikul olema vastav tegevusluba (edaspidi tegevusluba).
(2) Tegevusloa väljastab, muudab ja tunnistab kehtetuks Finantsinspektsioon.
(3) Tegevusluba on tähtajatu.
(4) Tegevusluba ei ole üleantav ning selle omandamine ja kasutamine teiste isikute poolt on keelatud.
(1) Tegevusluba antakse kas ühe või mitme kindlustustegevuse liigi või tegevusloa taotleja soovil kindlustustegevuse alaliigiga tegelemiseks.
(2) Kindlustusandja võib tegeleda üksnes nende kindlustustegevuse liikide või alaliikidega, mille kohta talle on antud tegevusluba.
(3) Lisaks käesoleva paragrahvi lõikes 2 sätestatule võib kindlustusandja tegeleda kindlustustegevuse liikide või alaliikidega selleks täiendavat tegevusluba taotlemata, kui kindlustusandja poolt täiendavalt kindlustatav risk on seotud tegevusloal märgitud kindlustustegevuse liigi või alaliigi alusel kindlustatud objektiga ning nimetatud risk ja objekt on kindlustatud sama kindlustuslepingu alusel.
(4) Käesoleva paragrahvi lõikes 3 sätestatut ei kohaldata krediidikindlustuse, garantiikindlustuse ja õigusabikindlustuse kindlustustegevuse liikide suhtes, välja arvatud juhul, kui õigusabikindlustus on abistamisteenuste kindlustuse täiendavaks kindlustusliigiks.
(5) Kindlustusandja ei või üheaegselt tegeleda elu- ja kahjukindlustuse liikide või alaliikidega.
(6) Kindlustusandja võib üheaegselt tegeleda kas elukindlustuse ja elukindlustuse edasikindlustusega või kahjukindlustuse ja kahjukindlustuse edasikindlustusega.
(1) Tegevusloa taotlemisel tuleb esitada aktsiaseltsi asutamislepingus või tegutseva aktsiaseltsi puhul äriregistri registrikaardile kantud taotleja juhatuse liikmete kirjalik avaldus ning järgmised dokumendid ja andmed:
1) põhikiri, tegutseva aktsiaseltsi puhul ka üldkoosoleku otsus põhikirja muutmise kohta ning põhikirja muudetud tekst;
2) aktsiaseltsi asutamisel – asutamislepingu või -otsuse notariaalselt tõestatud ärakiri ja krediidiasutuse teatis aktsiakapitali sissemaksmise kohta;
3) käesoleva seaduse §-s 14 sätestatud nõuetele vastav tegevuskava;
4) kindlustuslepingute üldtingimused juhul, kui tegevusluba taotletakse tegelemiseks kohustusliku kindlustusega;
5) andmed taotleja juhatuse ja nõukogu liikmete kohta, mis sisaldavad nimetatud isikute ees- ja perekonnanime, isikukoodi või selle puudumisel sünniaega, elukohta, hariduse kirjeldust, viimase viie aasta töö- ja ametikohtade täielikku loetelu ning juhatuse liikmete puhul nende vastutusvaldkonna kirjeldust;
6) andmed taotleja audiitori ja siseaudiitori kohta, mis sisaldavad nende nime, elu- või asukohta, isikukoodi või selle puudumisel sünniaega või registrikoodi;
7) aktsionäride nimekiri, milles on toodud iga aktsionäri nimi, registrikood või isikukood või selle puudumisel sünniaeg ning andmed iga aktsionäri sissemakse suuruse, aktsiate ja häälte arvu kohta;
8) aktsionäride kohta, kellele otseselt või kaudselt kuulub rohkem kui 10% taotleja aktsiatega esindatud häältest, käesoleva seaduse §-s 32 nimetatud andmed;
9) andmed äriühingute kohta, milles taotleja, selle juhatuse või nõukogu liikme osalus on suurem kui 20%, kusjuures nimetatud andmed peavad sisaldama äriühingu aktsia- või osakapitali suurust, tegevusalade loetelu ning eelmainitud isikute osaluse suurust;
10) taotlejas olulist osalust omava isiku kuulumisel kontserni koosseisu – kontserni struktuuri kirjeldus ja olulist osalust omava isiku emaettevõtja ning olemasolu korral ka kontserni viimase majandusaasta aruanne;
11) kui olulist osalust omab välisriigi kindlustusandja, investeerimisühing, krediidiasutus või fondivalitseja, siis vastava riigi järelevalveasutuse poolt väljastatud kinnitustõend selle kohta, et nimetatud välisriigi ühing omab kehtivat tegevusluba ja tema tegevus ei ole järelevalveasutusele teadaolevalt vastuolus kehtivate õigusaktidega;
12) taotleja plaanitav organisatsiooniline struktuur;
13) kindlustusandja sise-eeskirjad vastavalt käesoleva seaduse §-le 46;
14) liikluskindlustuse seaduse § 43 lõike 5 alusel taotleja poolt igasse Euroopa Majanduspiirkonna lepinguriiki, välja arvatud Eesti (edaspidi lepinguriik) määratud nõuete käsitleja nimi ja aadress, kui taotlus esitatakse tegelemiseks liikluskindlustusega.
(2) Käesoleva paragrahvi lõike 1 punktides 5 ja 6 nimetatud füüsiliste isikute kohta esitatud andmete ja dokumentide õigsust kinnitavad nimetatud isikud oma allkirjaga.
(3) Tegevusloa taotlemise ajal toimunud muudatustest käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud tegevusloa taotlemisel esitatud andmetes või dokumentides tuleb taotlejal viivitamata teavitada Finantsinspektsiooni.
§ 13. Täiendava tegevusloa taotlus
(1) Tegevusloal märkimata kindlustustegevuse liigi või alaliigiga tegelemiseks peab kindlustusandja taotlema täiendava tegevusloa.
(2) Täiendava tegevusloa taotlus koosneb kirjalikust avaldusest ja käesoleva seaduse §-s 14 sätestatud nõuetele vastavast tegevuskavast nende kindlustusliikide ja alaliikide kohta, millega tegelemiseks täiendava tegevusloa taotlus esitatakse.
(3) Kui täiendava tegevusloa taotlus esitatakse tegelemiseks kohustuslike kindlustusliikidega, tuleb lisaks käesoleva paragrahvi lõikes 2 nimetatule esitada ka kindlustuslepingute üldtingimused.
(4) Täiendava tegevusloa taotlemise ajal toimunud muudatustest käesoleva paragrahvi lõigetes 2 ja 3 nimetatud tegevusloa andmise alustes tuleb taotlejal viivitamatult teavitada Finantsinspektsiooni.
(5) Täiendava tegevusloa taotlemise avalduse menetlemisele kohaldatakse käesoleva seaduse § 12 lõikes 2 ning §-des 15–17 sätestatut.
§ 14. Tegevuskava
(1) Tegevuskavas peavad sisalduma:
1) kindlustustegevuse liikide ja alaliikide loetelu, millega kavatsetakse tegeleda;
2) käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud iga kindlustusliigi ja alaliigi kohta planeeritav edasikindlustuse maht ja edasikindlustuse põhimõtted;
3) omavahendite loetelu;
4) kindlustustehniliste eraldiste moodustamise kord;
5) iga kindlustusliigi ja alaliigi kindlustustehniline äriplaan;
6) kindlustusandja esimese kolme tegevusaasta prognoositav bilanss ja kasumiaruanne;
7) kindlustusandja esimese kolme tegevusaasta prognoositav preemiate, nõuete ja tegevuskulude maht ja edasikindlustuse osa nendes ning tehniliste eraldiste suurus taotletavate kindlustusliikide ja alaliikide lõikes.
(2) Kui taotlus esitatakse abistamisteenuste kindlustusega tegelemiseks, peab tegevuskava sisaldama lisaks käesoleva paragrahvi lõikes 1 sätestatule ka kindlustusandja käsutuses olevate abistamisteenuse osutamiseks vajalike vahendite kirjeldust.
(3) Kõikidest muudatustest tegevuskavas tegevusloa taotlemise ajal ja pärast tegevusloa andmist tuleb eelnevalt kirjalikult teatada Finantsinspektsioonile.
(4) Kolmel esimesel tegevusaastal esitab kindlustusandja Finantsinspektsioonile koos majandusaasta aruandega ka tegevuskava täitmise aruande.
§ 15. Tegevusloa taotlemise avalduse läbivaatamine
(1) Kui taotleja ei ole tegevusloa taotlemisel esitanud kõiki käesoleva seaduse §-s 12 nimetatud andmeid ja dokumente või need ei ole täielikud või nõuetekohaselt vormistatud, nõuab Finantsinspektsioon taotlejalt puuduste kõrvaldamist.
(2) Kui käesoleva seaduse §-s 12 nimetatud andmete ja dokumentide põhjal ei ole võimalik veenduda, kas tegevusloa taotlejal on kindlustustegevuseks piisavad võimalused ja kas ta vastab seaduse või selle alusel antud õigusaktidega kindlustusandjale sätestatud nõuetele, või kui on vaja kontrollida muid taotlejaga seotud asjaolusid, võib Finantsinspektsioon nõuda täiendavate andmete ja dokumentide esitamist.
(3) Taotleja esitatud andmete kontrollimiseks võib Finantsinspektsioon nõuda täpsustavate andmete ja dokumentide esitamist, teostada päringuid äriregistrist ning Maksu- ja Tolliameti maksukohustuslaste registrist, teostada kohapealset kontrolli, määrata ekspertiise ja erakorralist audiitorkontrolli, saada suulisi selgitusi käesoleva seaduse § 12 lõikes 2 nimetatud isikult, tema esindajalt ning kolmandatelt isikutelt esitatud dokumentide sisu ja tegevusloa andmise otsustamisel tähtsust omavate asjaolude kohta.
(4) Käesoleva paragrahvi lõigetes 1–3 nimetatud andmed ja dokumendid esitatakse Finantsinspektsiooni poolt määratud mõistliku tähtaja jooksul.
(5) Kui taotleja ei ole kõrvaldanud käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud puudusi tähtaegselt või ei ole tähtaegselt esitanud Finantsinspektsiooni poolt nõutud andmeid, dokumente või teavet, võib Finantsinspektsioon jätta avalduse läbi vaatamata. Avalduse läbi vaatamata jätmise korral tagastab Finantsinspektsioon esitatud dokumendid.
(6) Enne tegevusloa andmise või andmisest keeldumise otsuse tegemist konsulteerib Finantsinspektsioon vastava lepinguriigi finantsjärelevalve asutusega, kui:
1) taotleja on lepinguriigis asutatud kindlustusandja, investeerimisühingu, krediidiasutuse või fondivalitseja tütarettevõte;
2) taotleja emaettevõtte tütarettevõtteks on lepinguriigis asutatud kindlustusandja, investeerimisühing, krediidiasutus või fondivalitseja;
3) taotleja üle teostab otseselt või kaudselt kontrolli isik, kes teostab kontrolli ka lepinguriigis asutatud kindlustusandja, investeerimisühingu, krediidiasutuse või fondivalitseja üle.
§ 16. Tegevusloa andmise ja selle andmisest keeldumise otsus
(1) Tegevusluba antakse, kui esitatud andmed ja dokumendid on nõuetekohased ning esitatu põhjal saab veenduda, et tegevusloa taotlejal on kindlustustegevuseks piisavad vahendid ja organisatsiooniline suutlikkus ning kindlustusvõtjate ja kindlustatute huvid on piisavalt kaitstud.
(2) Otsuse tegevusloa andmise või sellest keeldumise kohta teeb Finantsinspektsioon kolme kuu jooksul, arvates kõigi nõutavate dokumentide ja andmete esitamisest ning nõuete täitmisest, kuid mitte hiljem, kui kuue kuu jooksul tegevusloa taotluse saamisest.
(3) Tegevusloa andmise või sellest keeldumise otsuse teeb Finantsinspektsioon viivitamata taotlejale teatavaks.
§ 17. Tegevusloa andmisest keeldumise alused
1) taotleja ei vasta käesolevas seaduses või selle alusel antud õigusaktides kindlustusandjale kehtestatud nõuetele;
2) taotlejal ei ole piisavalt vahendeid ja kogemusi, mis on vajalikud järjepidevaks tegevuseks kindlustusandjana;
3) taotleja juhatuse või nõukogu liige, audiitor või aktsionär ei vasta seaduses või selle alusel kehtestatud õigusaktides sätestatud nõuetele;
4) taotleja ja teise isiku vahel olev märkimisväärne seos takistab kindlustusandja üle vajalikul tasemel järelevalve teostamist või riigi, kus on asutatud isik, kellega taotlejal on märkimisväärne seos, õigusaktidest tulenevad nõuded või õigusaktide rakendamine takistavad kindlustusandja üle vajalikul tasemel järelevalve teostamist;
5) käesoleva seaduse §-s 14 nimetatud tegevuskavas esitatud andmed ei ole adekvaatsed või piisavad;
6) käesoleva seaduse §-s 46 nimetatud kindlustusandja sise-eeskirjad ei ole kindlustusandja tegevuse reguleerimiseks piisavalt täpsed või üheselt mõistetavad;
7) taotlejat on karistatud majandusalase, ametialase või varavastase süüteo eest, mille karistusandmed ei ole karistusregistri seaduse (RT I 1997, 87, 1467; 2002, 82, 477; 2003, 26, 156; 2004, 18, 131) kohaselt kustutatud.
(2) Käesoleva paragrahvi lõike 1 punktides 2 ja 3 sätestatu hindamisel arvestatakse muu hulgas:
2) kindlustusandja juhtorgani liikmete erialast ettevalmistust ja kogemusi, samuti nende õiguste, kohustuste ja vastutuse selgust;
3) taotleja, tema emaettevõtja ja teiste taotlejaga samasse kontserni kuuluvate isikute tegevust, finantsseisundit, mainet ja kogemusi.»;
2) seadust täiendatakse §-dega 171–175 järgmises sõnastuses:« § 171. Tegevusloa muutmine
(1) Kindlustusandja nime, registrikoodi, asu- või tegevuskoha aadressi muutumisel teeb Finantsinspektsioon otsuse tegevusloa andmise otsuse muutmise kohta.
(2) Käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud otsuse teeb Finantsinspektsioon hiljemalt ühe kuu jooksul pärast samas lõikes nimetatud muutunud andmete Finantsinspektsioonile edastamist kindlustusandja poolt.
(3) Käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud otsuse teeb Finantsinspektsioon viivitamata kindlustusandjale teatavaks.
§ 172. Tegevusloa lõppemine
1) tegevusloa kehtetuks tunnistamise korral – tegevusloa kehtetuks tunnistamisega;
2) kindlustusandja ühinemise korral käesoleva seaduse § 54 lõike 2 alusel – uue kindlustusandja äriregistrisse kandmisega;
3) kindlustusandja ühinemise korral käesoleva seaduse § 54 lõike 1 alusel – ühinemise kande äriregistrisse kandmisega;
4) kindlustusandja pankroti korral – pankrotiotsuse või kohtu määrusega pankrotimenetluse lõpetamiseks raugemise tõttu;
5) kindlustusportfelli üleandmisel – Finantsinspektsioonilt kindlustusportfelli üleandmiseks loa saamisega;
6) kindlustusandja lõpetamisel – Finantsinspektsioonilt kindlustusandja lõpetamiseks loa saamisega;
7) kindlustusandja sundlõpetamisel – sundlõpetamise otsuse tegemisega.
§ 173. Tegevusloa kehtetuks tunnistamine
(1) Tegevusloa kehtetuks tunnistamine on tegevusloa andmise otsusega omandatud õiguse täielik või osaline äravõtmine.
(2) Tegevusloa võib tunnistada kehtetuks täielikult või üksikute kindlustustegevuse liikide või alaliikide osas, piiritledes õigused, mis tegevusloa omanik tegevusloa kehtetuks tunnistamisega kaotab.
(3) Tegevusloa tunnistab kehtetuks Finantsinspektsioon käesoleva seaduse §-s 174 sätestatud alustel.
(4) Tegevusloa kehtetuks tunnistamise otsus tehakse viivitamata teatavaks otsuse adressaadile.
(5) Tegevusloa kehtetuks tunnistamise otsus jõustub otsuses märgitud ajal, kuid mitte enne otsuse adressaadile teatavaks tegemist.
§ 174. Tegevusloa kehtetuks tunnistamise alused
Finantsinspektsioon võib tegevusloa täielikult või osaliselt kehtetuks tunnistada, kui ilmneb, et:
1) kindlustusandja ei ole alustanud kindlustusandjana tegevust 12 kuu jooksul, arvates tegevusloa andmisest, või kindlustusandja tegevus on peatunud kauemaks kui kuueks järjestikuseks kuuks;
2) tegevusloa taotlemisel on esitatud valeandmeid, millel oli tegevusloa andmise otsustamisel oluline tähendus;
3) kindlustusandja ei vasta kehtivatele tegevusloa andmise tingimustele;
4) ilmnevad käesoleva seaduse § 17 lõike 1 punktides 3 ja 4 sätestatud asjaolud;
5) kindlustusandja on rikkunud käesolevas seaduses või selle alusel kehtestatud õigusaktis sätestatut, kindlustusandjale on kohaldatud karistust süüteo eest ning karistusandmed ei ole karistusregistri seaduse kohaselt karistusregistrist kustutatud või kindlustusandja tegevus või tegevusetus ei vasta avalikule huvile;
6) kindlustusandja esitab eksitavaid, tegelikkusele mittevastavaid andmeid või võltsitud dokumente või on korduvalt rikkunud kindlustusandjatele kehtestatud aruandluse korda või raamatupidamise seadust (RT I 2002, 102, 600; 2003, 88, 588) või selle alusel väljaantud õigusakte ja kindlustusandja ei ole Finantsinspektsiooni sellekohast ettekirjutust selles määratud tähtajaks täitnud;
7) kindlustusandja ei ole võimeline täitma endale võetud kohustusi või tema tegevus kahjustab muul põhjusel oluliselt kindlustusvõtjate ja kindlustatute huve;
8) kindlustusandja omavahendite suurus ei vasta käesoleva seaduse või selle alusel antud õigusakti nõuetele;
9) kindlustusandja kindlustustehnilised eraldised või seotud vara ei vasta käesolevas seaduses sätestatud nõuetele;
10) liikluskindlustuse kindlustusandja ei täida Garantiifondi liikme kohustusi;
11) kindlustusandja ei ole täies ulatuses või tähtaegselt täitnud Finantsinspektsiooni ettekirjutust.
§ 175. Avalikustamine
(1) Tegevusloa andmise otsus tehakse avalikult teatavaks hiljemalt otsuse tegemisele järgneval tööpäeval Finantsinspektsiooni veebilehel.
(2) Tegevusloa saanud kindlustusandja avalikustab teate temale tegevusloa andmise kohta vähemalt ühes üleriigilise levikuga päevalehes ja oma asukoha kohalikus ajalehes hiljemalt kolmandal tööpäeval pärast temale vastava otsuse teatavaks tegemist.
(3) Kindlustusandja tegevusloa kehtetuks tunnistamise otsuse teeb Finantsinspektsioon avalikult teatavaks hiljemalt otsuse tegemisele järgneval tööpäeval Finantsinspektsiooni veebilehel ning vähemalt ühes üleriigilise levikuga päevalehes ja kindlustusandja asukoha kohalikus ajalehes hiljemalt kolmandal tööpäeval pärast vastava otsuse vastuvõtmist.»;
3) kolmas peatükk muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:«3. peatükk
FILIAALI ASUTAMINE JA PIIRIÜLENE KINDLUSTUSTEGEVUS
1. jagu Eesti kindlustusandja tegevus välisriigis
§ 18. Kindlustusandja tegevuse alused välisriigis
(1) Eestis asutatud kindlustusandja võib välisriigis tegeleda kindlustustegevusega, milleks kindlustusandjale on Finantsinspektsiooni poolt antud tegevusluba, asutades selleks filiaali või tegeledes piiriülese kindlustustegevusega.
(2) Välisriigis kindlustustegevusega tegeledes peab kindlustusandja järgima käesolevas seaduses ning selle alusel antud õigusaktides ning välisriigi õigusaktides sätestatud nõudeid.
(3) Lepinguriigis teenuste osutamisele kohaldatakse käesoleva seaduse §-des 19, 213 ja 214 sätestatut.
(4) Käesoleva paragrahvi lõikes 3 nimetamata välisriigis (edaspidi kolmandas riigis) teenuste osutamisele kohaldatakse käesoleva seaduse §-des 20, 21, 211 ja 212 sätestatut.
§ 19. Piiriülene kindlustustegevus
(1) Piiriülene kindlustustegevus käesoleva jao tähenduses on Eesti kindlustusandja või tema filiaali kindlustustegevus, mis on seotud lepinguriigis asuva kindlustusriskiga.
(2) Lepinguriigina, kus asub kindlustusrisk, käsitletakse käesoleva seaduse tähenduses lepinguriiki, kus:
1) asub kindlustatud ese, kui kindlustatud esemeks on vallasvara, sealhulgas ehitis või ehitis koos sisustuse ja seadmetega, mis on kaetud ehitise kindlustuslepinguga,
2) kindlustatud ese on kantud registrisse ja kus talle on antud vastav numbrimärk, kui kindlustatud esemeks on sõiduk või
3) on sõlmitud reisikindlustuse leping kestusega kuni neli kuud.
(3) Kõikidel käesoleva paragrahvi lõikes 2 sätestamata juhtudel käsitatakse lepinguriigina, kus asub kindlustusrisk, lepinguriiki, mis on:
1) füüsilisest isikust kindlustusvõtja peamine elukoht või
2) juriidilisest isikust kindlustusvõtjaga sõlmitud kindlustuslepingus märgitud tema asukohana.
§ 20. Kindlustusandja filiaal kolmandas riigis
(1) Kindlustusandja, kes soovib asutada kindlustustegevusega tegelevat filiaali kolmandas riigis, peab selleks taotlema Finantsinspektsioonilt vastava loa (edaspidi käesolevas jaos kolmandas riigis filiaali asutamise luba).
(2) Kolmandas riigis filiaali asutamise loa taotlemiseks tuleb kindlustusandjal esitada Finantsinspektsioonile kirjalik avaldus ning järgmised andmed ja dokumendid:
1) riik, kus kindlustusandja soovib filiaali asutada koos viitega vastava riigi õigusaktidele, mille kohaselt kindlustusandja filiaali asutamine kolmandas riigis on lubatud;
2) filiaali asukoha aadress kolmandas riigis;
3) käesoleva seaduse §-s 14 sätestatud nõuetele vastav filiaali tegevuskava kindlustustegevuse kohta kolmandas riigis koos kavandatava kindlustustegevuse ja organisatsiooni struktuuri üksikasjaliku kirjeldusega;
4) käesoleva seaduse § 12 1õike 1 punktis 5 sätestatud andmed filiaali juhtide kohta.
§ 21. Kolmandas riigis filiaali asutamise loa taotlemise avalduse menetlemine ja loa andmise otsus
(1) Kolmandas riigis filiaali asutamise loa taotlemise avalduse menetlemisele, esitatud andmete kontrollimisele ja taotleja finantsseisundi, organisatsioonilise ülesehituse ja tehniliste süsteemide ning filiaali asutamiseks vahendite piisavuse kontrollimisele kohaldatakse käesoleva seaduse §-s 15 sätestatut.
(2) Otsuse kolmandas riigis filiaali asutamise loa andmise või sellest keeldumise kohta teeb Finantsinspektsioon kolme kuu jooksul pärast vastava avalduse saamist, kuid mitte hiljem kui kahe kuu jooksul pärast kõigi vajalike andmete ja dokumentide saamist.
(3) Otsuse kolmandas riigis filiaali asutamise loa andmise või sellest keeldumise kohta teeb Finantsinspektsioon viivitamata kindlustusandjale teatavaks.
§ 211. Kolmandas riigis filiaali asutamise loa andmisest keeldumine
Finantsinspektsioon võib keelduda kolmandas riigis filiaali asutamise loa andmisest, kui:
1) loa taotlemisel esitatud andmed või dokumendid ei vasta käesolevas seaduses või selle alusel kehtestatud õigusaktis sätestatud nõuetele või need on ebaõiged, eksitavad või puudulikud;
2) filiaali juhid ei vasta käesolevas seaduses kindlustusandja juhtidele kehtestatud nõuetele;
3) kindlustusandja finantsseisund, organisatsiooniline ülesehitus ja muud võimalused ei ole piisavad tegevuskavas kirjeldatud kindlustustegevusega tegelemiseks kolmandas riigis;
4) filiaali asutamine või kindlustusandja poolt esitatud tegevuskava rakendamine võib kahjustada kindlustusvõtjate või kindlustatute huve, kindlustusandja finantsseisundit või tema usaldusväärset tegevust Eestis või kolmandas riigis;
5) kolmanda riigi finantsjärelevalve asutusel puudub õiguslik alus Finantsinspektsiooniga koostöö korraldamiseks selliselt, et oleks võimalik teostada filiaali üle vajalikul tasemel järelevalvet.
§ 212. Kolmandas riigis filiaali asutamise loa kehtetuks tunnistamine
(1) Finantsinspektsioon võib tunnistada kolmandas riigis filiaali asutamise loa kehtetuks, kui:
1) kindlustusandja on filiaali asutamise loa taotlemisel esitanud valeandmeid, millel oli loa andmise otsustamisel oluline tähendus, samuti juhul, kui Finantsinspektsioonile on esitatud muid valeandmeid;
2) kindlustusandja on olulisel määral rikkunud kolmanda riigi õigusaktides sätestatud nõudeid, mis võib kahjustada kindlustusvõtjate või kindlustatute huve;
3) kindlustusandja või selle filiaal ei vasta kehtivatele filiaali asutamise loa andmise tingimustele;
4) kindlustusandja ei esita filiaali kohta nõuetekohaseid aruandeid;
5) kindlustusandja ei ole ettenähtud tähtajaks või ulatuses täitnud Finantsinspektsiooni ettekirjutust;
6) filiaali tegevusest tulenevad riskid on oluliselt suuremad kui kindlustusandja tegevusest tulenevad riskid;
7) kindlustusandja tegevusluba on kehtetuks tunnistatud;
8) ilmnevad käesoleva seaduse §-s 211 sätestatud asjaolud.
(2) Filiaali asutamise loa kehtetuks tunnistamise otsuse teeb Finantsinspektsioon viivitamata teatavaks kindlustusandjale ning kolmanda riigi finantsjärelevalve asutusele.
(3) Pärast filiaali asutamise loa kehtetuks tunnistamisest teada saamist lõpetab kindlustusandja hiljemalt Finantsinspektsiooni poolt määratud tähtajaks kindlustustegevuse selle filiaali kaudu.
§ 213. Kindlustusandja filiaal lepinguriigis
(1) Kindlustusandja, kes soovib asutada oma filiaali lepinguriigis, teavitab oma kavatsusest Finantsinspektsiooni ning esitab Finantsinspektsioonile järgmised andmed ja dokumendid:
1) lepinguriik, kus kindlustusandja soovib asutada filiaali;
2) käesoleva seaduse §-s 14 sätestatud nõuetele vastav filiaali tegevuskava kindlustustegevuse kohta lepinguriigis koos kavandatava kindlustustegevuse ja organisatsiooni struktuuri üksikasjaliku kirjeldusega;
3) filiaali asukoha aadress lepinguriigis;
4) filiaali juhi nimi, kes peab omama piisavat esindusõigust tegutsemiseks kindlustusandja nimel kolmandate isikute ees;
5) kinnitus selle kohta, et lepinguriigis asutatav filiaal, mille kavandatav kindlustustegevus näeb ette kohustusliku liikluskindlustuse lepingute sõlmimist, on saanud lepinguriigi kohustusliku liikluskindlustuse rahvusliku büroo ja garantiifondi liikmeks.
(2) Otsuse käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud andmete ja dokumentide lepinguriigi finantsjärelevalve asutusele edastamise või sellest keeldumise kohta teeb Finantsinspektsioon kahe kuu jooksul, arvates kõigi nõutavate dokumentide ja andmete esitamisest, kuid mitte hiljem, kui kolme kuu jooksul käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud andmete ja dokumentide esmasest laekumisest. Otsuse teeb Finantsinspektsioon viivitamata kindlustusandjale teatavaks.
(3) Kui Finantsinspektsioon teeb otsuse edastada käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud andmed ja dokumendid lepinguriigi finantsjärelevalve asutusele, lisab ta nimetatud andmetele ja dokumentidele kinnituse selle kohta, et kindlustusandja omavahendid vastavad käesoleva seaduse nõuetele.
(4) Finantsinspektsioon võib jätta avalduse läbi vaatamata, kui taotlemisel esitatud andmed või dokumendid ei vasta käesolevas seaduses või selle alusel kehtestatud õigusaktis sätestatud nõuetele või need on ebaõiged, eksitavad või puudulikud või taotlemisel ei ole tähtaegselt esitatud Finantsinspektsiooni poolt nõutud lisaandmeid, -dokumente või -teavet.
(5) Finantsinspektsioon võib teha otsuse keelduda käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud andmete ja dokumentide edastamisest lepinguriigi finantsjärelevalve asutusele, kui kindlustusandja finantsseisund, organisatsiooniline ülesehitus või muud võimalused või filiaali juhtide ärialane reputatsioon, teadmised või kogemused ei ole piisavad tegevuskavas kirjeldatud kindlustustegevusega tegelemiseks lepinguriigis.
(6) Kindlustusandja võib lepinguriigis filiaali asutada ja, arvestades lepinguriigi õigusaktides ning lepinguriigi finantsjärelevalve asutuse poolt Finantsinspektsioonile edastatud tingimusi, alustada kindlustustegevusega, kahe kuu möödumisel Finantsinspektsiooni poolt käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud dokumentide ja andmete edastamisest lepinguriigi finantsjärelevalve asutusele.
(7) Käesoleva paragrahvi lõike 1 punktides 2–5 nimetatud asjaolude muutumisel teavitab kindlustusandja sellest Finantsinspektsiooni ning lepinguriigi finantsjärelevalve asutust vähemalt üks kuu enne nende muudatuste jõustumist.
(8) Käesoleva paragrahvi lõike 1 punktides 2–5 nimetatud asjaolude muutumisel võib Finantsinspektsioon tunnistada käesoleva paragrahvi lõikes 2 nimetatud andmete ja dokumentide edastamise otsuse kehtetuks käesoleva paragrahvi lõikes 5 nimetatud alusel. Pärast nimetatud otsuse kehtetuks tunnistamisest teada saamist lõpetab kindlustusandja hiljemalt Finantsinspektsiooni poolt määratud tähtajaks kindlustustegevuse selles lepinguriigis asutatud filiaali kaudu.
§ 214. Piiriülene kindlustustegevus lepinguriigis
(1) Kindlustusandja peab teavitama Finantsinspektsiooni kavatsusest tegeleda piiriülese kindlustustegevusega lepinguriigis, avaldades Finantsinspektsioonile lepinguriigi nime, kus ta kavatseb piiriülese kindlustustegevusega tegeleda, ning tegevuskava koos kavandatava kindlustustegevuse kirjeldusega ja käesoleva paragrahvi lõikes 4 sätestatud juhul ka sama lõike punktides 1 ja 2 sätestatud andmed.
(2) Finantsinspektsioon teavitab kindlustusandja kavatsusest tegeleda piiriülese kindlustustegevusega vastava lepinguriigi finantsjärelevalve asutust ühe kuu jooksul, arvates vastava teabe saamisest. Finantsinspektsioon informeerib käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud kindlustusandjat teabe edastamisest lepinguriigi finantsjärelevalve asutusele.
(3) Finantsinspektsioon edastab lepinguriigi finantsjärelevalve asutusele järgmised andmed ja dokumendid:
1) kindlustustegevuse liikide ja alaliikide loetelu, millega tegelemise õigus on kindlustusandjal;
2) andmed kindlustusandja omavahendite kohta ning kinnituse, et need vastavad käesolevas seaduses sätestatud nõuetele;
3) kavandatava piiriülese kindlustustegevuse kirjelduse.
(4) Kui kindlustusandja kavandatav piiriülene kindlustustegevus lepinguriigis näeb ette kohustusliku liikluskindlustuse lepingute sõlmimist, edastab Finantsinspektsioon lepinguriigi finantsjärelevalve asutusele lisaks käesoleva paragrahvi lõikes 3 sätestatule:
1) kinnituse selle kohta, et kindlustusandja on saanud lepinguriigi kohustusliku liikluskindlustuse rahvusliku büroo ja garantiifondi liikmeks;
2) kindlustusandja poolt lepinguriiki nimetatud ja seal püsivat elu- või tegevuskohta omava esindaja nime ja aadressi, kes peab omama tulenevalt liikluskindlustuse lepingutest piisavat esindusõigust tegutsemiseks kindlustusandja nimel kolmandate isikute ees.
(5) Kindlustusandja võib alustada piiriülese kindlustustegevusega alates käesoleva paragrahvi lõikes 2 nimetatud informatsiooni saamisest.
(6) Käesoleva paragrahvi lõikes 3 või 4 nimetatud andmete muutumise korral teavitab kindlustusandja muudatustest vähemalt üks kuu enne muudatuste jõustumist Finantsinspektsiooni ja lepinguriigi finantsjärelevalve asutust.
(7) Finantsinspektsioon võib keelduda käesoleva paragrahvi lõigetes 3 ja 4 sätestatud andmete ja dokumentide edastamisest vastava lepinguriigi finantsjärelevalve asutusele, kui kindlustusandja finantsseisund, organisatsiooniline ülesehitus või muud võimalused ei ole piisavad tegevuskavas kirjeldatud kindlustustegevusega tegelemiseks lepinguriigis.
(8) Finantsinspektsioon teavitab käesoleva paragrahvi lõikes 7 nimetatud otsusest kindlustusandjat ühe kuu jooksul käesoleva paragrahvi lõikes 1 sätestatud teabe saamisest.
2. jagu Välisriigi kindlustusandja tegevus Eestis
§ 215. Välisriigi kindlustusandja tegevuse alused Eestis
(1) Isik, kes selle riigi õigusaktide kohaselt, kus ta on asutatud, (edaspidi päritoluriik) võib tegeleda kindlustustegevusega, võib vastavalt päritoluriigis väljastatud tegevusloale tegeleda kindlustustegevusega ka Eestis, asutades selleks filiaali või tegeledes piiriülese kindlustustegevusega.
(2) Käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud isiku suhtes, kes on asutatud lepinguriigis, kohaldatakse käesoleva seaduse §-des 216, 219 ja 2110 sätestatut.
(3) Käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud isiku suhtes, kes on asutatud kolmandas riigis, kohaldatakse käesoleva seaduse §-des 217 ja 218 sätestatut.
§ 216. Piiriülene kindlustustegevus
(1) Piiriülene kindlustustegevus käesoleva jao tähenduses on lepinguriigi kindlustusandja või tema filiaali kindlustustegevus, mis on seotud Eestis asuva kindlustusriskiga.
(2) Kindlustusrisk asub Eestis, kui:
1) kindlustatud esemeks on Eestis asuv vallasvara, sealhulgas ehitis või ehitis koos sisustuse ja seadmetega, mis on kaetud ehitise kindlustuslepinguga,
2) kindlustatud ese on kantud Eesti registrisse ja talle on antud vastav numbrimärk, kui kindlustatud esemeks on sõiduk või
3) reisikindlustuse leping kestusega kuni neli kuud on sõlmitud Eestis.
(3) Kõikidel käesoleva paragrahvi lõikes 2 sätestamata juhtudel asub kindlustusrisk Eestis, kui:
1) Eesti on füüsilisest isikust kindlustusvõtja peamine elukoht või
2) Eesti on juriidilisest isikust kindlustusvõtjaga sõlmitud kindlustuslepingus märgitud tema asukohana.
§ 217. Kolmanda riigi kindlustusandja filiaal Eestis
(1) Kolmanda riigi kindlustusandja on kohustatud Eestis filiaali asutamiseks taotlema Finantsinspektsioonilt vastava loa (edaspidi käesolevas jaos filiaali asutamise luba).
(2) Filiaali asutamise loa taotlemisel esitatakse Finantsinspektsioonile kirjalik avaldus ning järgmised andmed ja dokumendid:
1) kindlustusandja nimi ja aadress;
2) kindlustusandjale väljastatud tegevusloa ulatus ning tegevusloa väljastanud asutuse andmed;
3) filiaali nimetus ja aadress Eestis;
4) käesoleva seaduse § 12 1õike 1 punktis 5 sätestatud andmed filiaali juhi kohta, kes peab omama piisavat esindusõigust tegutsemiseks kindlustusandja nimel kolmandate isikute ees;
5) äriseadustiku (RT I 1995, 26–28, 355; 1998, 91–93, 1500; 1999, 10, 155; 23, 355; 24, 360; 57, 596; 102, 907; 2000, 29, 172; 49, 303; 55, 365; 57, 373; 2001, 34, 185; 56, 332 ja 336; 89, 532; 93, 565; 2002, 3, 6; 35, 214; 53, 336; 61, 375; 63, 387 ja 388; 96, 564; 102, 600; 110, 657; 2003, 4, 19; 13, 64; 18, 100; 78, 523; 88, 591) § 386 lõike 2 punktides 1, 3, 4 ja 5 sätestatud andmed ja dokumendid;
6) kindlustusandja kahe viimase majandusaasta aruanded;
7) käesoleva seaduse §-s 14 sätestatud nõuetele vastav filiaali tegevuskava kindlustustegevuse kohta Eestis koos kavandatava kindlustustegevuse ja organisatsiooni struktuuri üksikasjaliku kirjeldusega;
8) liikluskindlustuse seaduse § 43 lõike 5 alusel taotleja poolt igasse lepinguriiki määratud nõuete käsitleja nimi ja aadress, kui taotlus esitatakse tegelemiseks liikluskindlustusega;
9) Eesti krediidiasutuse tõend selle kohta, et ta on Eesti krediidiasutusse deponeerinud vähemalt 25% käesoleva seaduse § 36 lõikes 1 sätestatud omavahendite miinimumist ning deposiidilepingu kohaselt võib deponeeritud summa välja maksta või üle kanda üksnes Finantsinspektsiooni kirjalikul loal.
(3) Lisaks käesoleva paragrahvi lõikes 2 nimetatud andmetele tuleb kolmanda riigi kindlustusandjal Finantsinspektsioonile esitada päritoluriigi finantsjärelevalve asutuse:
1) nõusolek filiaali asutamiseks Eestis;
2) kinnitus selle kohta, et tal on päritoluriigis kehtiv tegevusluba ning tema tegevus on korrektne ja kooskõlas avaliku huviga;
3) andmed omavahendite suuruse, kindlustusandja maksejõulisuse ning päritoluriigi kindlustustehniliste eraldiste moodustamise nõuete kohta.
(4) Käesolevas paragrahvis nimetatud võõrkeelsed andmed ja dokumendid esitab kolmanda riigi kindlustusandja koos eestikeelse tõlkega.
§ 218. Filiaali asutamise loa taotlemise avalduse menetlemine ja loa kehtetuks tunnistamine
(1) Filiaali asutamise loa taotlemise avalduse menetlemisele, andmete kontrollimisele, loa andmisele ning kehtetuks tunnistamisele kohaldatakse käesoleva seaduse §-des 15–17 ning 173 ja 174 sätestatut, kui käesolevast paragrahvist ei tulene teisiti.
(2) Lisaks käesoleva seaduse §-s 17 sätestatud alustele võib Finantsinspektsioon keelduda filiaali asutamise loa andmisest, kui kolmanda riigi finantsjärelevalve asutusel puudub õiguslik alus Finantsinspektsiooniga koostöö korraldamiseks selliselt, et oleks võimalik teostada filiaali üle vajalikul tasemel järelevalvet.
(3) Finantsinspektsioon võib tunnistada filiaali asutamise loa kehtetuks, kui ilmnevad käesoleva seaduse §-s 173 või käesoleva paragrahvi lõikes 2 sätestatud asjaolud.
(4) Finantsinspektsioon võib keelduda filiaali asutamise loa kehtetuks tunnistamisest, kui filiaali kindlustusvõtjatel või kindlustatutel on nõudeid filiaali või kolmanda riigi kindlustusandja vastu.
§ 219. Lepinguriigi kindlustusandja filiaal Eestis
(1) Lepinguriigi kindlustusandja, kes soovib asutada filiaali Eestis, teavitab sellest lepinguriigi finantsjärelevalve asutuse kaudu Finantsinspektsiooni. Finantsinspektsioonile esitatakse järgmised andmed ja dokumendid:
1) käesoleva seaduse §-s 14 sätestatud nõuetele vastav filiaali tegevuskava kindlustustegevuse kohta Eestis koos kavandatava kindlustustegevuse ja organisatsiooni struktuuri üksikasjaliku kirjeldusega;
2) filiaali asukoha aadress;
3) filiaali juhi nimi, kes peab omama piisavat esindusõigust tegutsemiseks kindlustusandja nimel kolmandate isikute ees;
4) kinnitus selle kohta, et Eestis asutatav filiaal, mille kavandatav kindlustustegevus näeb ette kohustusliku liikluskindlustuse lepingute sõlmimist, on saanud liikluskindlustuse seaduses sätestatud Garantiifondi liikmeks;
5) kinnitus selle kohta, et lepinguriigi kindlustusandja omavahendid vastavad lepinguriigi omavahendite normatiivi arvestusnõuetele.
(2) Kahe kuu jooksul lepinguriigi finantsjärelevalve asutuse poolt Finantsinspektsioonile käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud andmete edastamisest teeb Finantsinspektsioon otsuse, millega määrab nõuded, mida kindlustusandja peab oma kindlustustegevuses Eestis järgima. Finantsinspektsioon teeb oma otsuse teatavaks lepinguriigi finantsjärelevalve asutusele.
(3) Lepinguriigi kindlustusandja võib filiaali asutada ja alustada teenuste osutamist pärast käesoleva paragrahvi lõikes 2 nimetatud otsuse saamist oma asukohariigi finantsjärelevalve asutuselt või kahe kuu möödumisel, arvates käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud dokumentide ja andmete edastamisest Finantsinspektsioonile.
(4) Käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud andmete muutumise korral võib Finantsinspektsioon teha otsuse või muuta käesoleva paragrahvi lõikes 2 nimetatud otsust, millega määratakse kindlustustegevuse tingimused Eestis.
(5) Filiaali äriregistrisse kandmisel esitatakse Finantsinspektsiooni kinnitus käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud andmete ja dokumentide saamise kohta.
(6) Käesolevas paragrahvis nimetatud võõrkeelsed andmed ja dokumendid esitab lepinguriigi finantsjärelevalve asutus koos eestikeelse tõlkega.
§ 2110. Piiriülene kindlustustegevus Eestis
(1) Lepinguriigi kindlustusandja, kes soovib tegeleda piiriülese kindlustustegevusega Eestis, teavitab sellest lepinguriigi finantsjärelevalve asutuse kaudu Finantsinspektsiooni. Finantsinspektsioonile esitatakse järgmised andmed:
1) kindlustustegevuse liikide loetelu, millega tegelemiseks on kindlustusandjal õigus;
2) andmed kindlustusandja omavahendite kohta ning kinnitus, et need vastavad käesolevas seaduses sätestatud nõuetele;
3) kavandatava piiriülese kindlustustegevuse kirjeldus.
(2) Kui kindlustusandja kavandatav piiriülene kindlustustegevus Eestis näeb ette kohustusliku liikluskindlustuse lepingute sõlmimist, esitatakse Finantsinspektsioonile lisaks käesoleva paragrahvi lõikes 1 sätestatule:
1) kinnitus selle kohta, et kindlustusandja on saanud liikluskindlustuse seaduses sätestatud Garantiifondi liikmeks;
2) kindlustusandja poolt Eestisse nimetatud ja siin püsivat elu- või tegevuskohta omava esindaja nimi ja aadress, kes peab omama tulenevalt liikluskindlustuse lepingutest piisavat esindusõigust tegutsemiseks kindlustusandja nimel kolmandate isikute ees.
(3) Pärast ühe kuu möödumist käesoleva paragrahvi lõigetes 1 ja 2 nimetatud andmete edastamist Finantsinspektsioonile võib lepinguriigi kindlustusandja alustada piiriülest kindlustustegevust Eestis.
(4) Käesolevas paragrahvis nimetatud võõrkeelsed andmed ja dokumendid esitab lepinguriigi finantsjärelevalve asutus koos eestikeelse tõlkega.»;
4) seadust täiendatakse §-ga 441 järgmises sõnastuses:« § 441. Nõuded kolmanda riigi kindlustusandja filiaali usaldusväärsusele ja omavahenditele
Kolmanda riigi kindlustusandja filiaal on kohustatud:
1) hoidma liikmesriikides vara, mille väärtus on vähemalt võrdne omavahendite normatiiviga;
2) hoidma Eestis vara, mille väärtus on võrdne vähemalt ühe kahendikuga käesoleva seaduse § 36 lõikes 1 sätestatud omavahendite miinimumist, sealhulgas omama käesoleva seaduse § 217 lõike 2 punktis 9 sätestatud deposiiti;
3) arvutama omavahendite normatiivi käesoleva seaduse § 35 lõike 6 alusel sätestatud omavahendite normatiivi arvutamise korra kohaselt ja lähtudes Eestis sõlmitud kindlustuslepingutest, ning täitma käesolevas seaduses sätestatud nõudeid omavahenditele;
4) hoidma Eestis sõlmitud kindlustuslepingutest tulenevatele tehnilistele eraldistele vastava seotud vara Eestis, järgides käesoleva seaduse §-des 41 ja 42 sätestatut;
5) korraldama raamatupidamist Eestis toimuva tegevuse kohta ning säilitama kõik Eestis toimuva tegevusega seotud dokumendid Eestis.»
– EL Nõukogu direktiiv 73/239/EMÜ otsekindlustustegevuse, välja arvatud elukindlustustegevuse alustamise ja jätkamisega seotud õigusnormide kooskõlastamise kohta (EÜT L 228, 16.8.1973, lk 3, muudetud: direktiiviga 76/580/EMÜ EÜT L 189, 13.7.1976, lk 13; direktiiviga 84/641/EMÜ EÜT L 339, 27.12.1984, lk 21; direktiiviga 87/343/EMÜ EÜT L 185, 4.7.1987, lk 72; direktiiviga 87/344/EMÜ EÜT L 185, 4.7.1987, lk 77; direktiiviga 88/357/EMÜ EÜT L 172, 4.7.1988, lk 1; direktiiviga 90/618/EMÜ EÜT L 330, 29.11.1990, lk 44; direktiiviga 92/49/EMÜ EÜT L 228, 11.8.1992, lk 1; direktiiviga 95/26/EÜ EÜT L 168, 18.7.1995, lk 7; direktiiviga 2000/26/EÜ EÜT L 181, 20.7.2000, lk 65; direktiiviga 2002/13/EÜ EÜT L 77, 20.3.2002, lk 17; direktiiviga 2002/87/EÜ EÜT L 35, 11.2.2003, lk 1);


§ 6 Seotud isikute andmete esitamise kohustus
§ 7 Korruptsiooniennetuse koordineerimine
§ 8 Linnapea kui linna ametiasutuse juhi ülesanded
RT IV, 07.03.2014, 3
Vastu võetud 27.02.2014 nr 7
Määrus kehtestatakse korruptsioonivastase seaduse § 13 lõike 1 punktide 11, 13 ja 15 ning § 15 lõike 2 alusel.
Määrus sätestab korruptsiooni ennetamise korralduse, sealhulgas määrab kindlaks huvide deklaratsiooni (edaspidi deklaratsioon) esitama kohustatud isikud (edaspidi deklarandid) ning huvide deklaratsioonide kontrollimise komisjoni (edaspidi komisjon) koosseisu.
(1) Ametiisik käesoleva korra tähenduses on füüsiline isik, kellel on avaliku ülesande täitmiseks ametiseisund sõltumata sellest, kas ta täidab talle pandud ülesandeid alaliselt või ajutiselt, tasu eest või tasuta, teenistuses olles või vabakutselisena või lepingu, nimetamise või valimise alusel.
(2) Ametiisik on kohustatud viivitamata teavitama linnapead või linnavolikogu esimeest talle teatavaks saanud korruptsioonivastase seaduse (edaspidi KVS) § 3 lõikes 1 sätestatud keelu rikkumisest või muust korruptsioonijuhtumist. Vastavalt KVS § 6 lõigetele 2 ja 3 tagatakse teavitamise fakti konfidentsiaalsus.
(1) Deklaratsiooni on kohustatud esitama linnavolikogu liikmed, linnavalitsuse liikmed, alaeelarvete kinnitamise määruses nimetatud linnaeelarve eest vastutavad isikud ja ametnikud, kellel on õigus viia läbi väärteo- või haldusmenetlust, linna valitseva mõju all olevate äriühingute juhtorganite liikmed ning avalikku vahendit käsutavate Viljandi linna asutatud sihtasutuste juhtorganite liikmed.
(2) Isikut teavitatakse viivitamata deklaratsiooni esitamise kohustusest vastava kohustuse tekkimisel. Teavitamise tagab huvide deklaratsioonide kontrollimise komisjon.
(1) Alusandmed deklarantide kohta esitatakse huvide deklaratsioonide registrile huvide deklaratsioonide kontrollimise komisjoni poolt.
1) linnavolikogu esimees (komisjoni esimees);
3) linnapea;
4) linnasekretär;
5) rahandusameti juhataja;
6) haldus- ja personalijuht;
7) volikogu koordinaator (volitatud isik registrisse andmete kandmiseks).
(3) Käesoleva paragrahvi lõike 2 punktides 1 kuni 7 nimetatud isikutel on õigus kontrollida kõigi käesoleva määruse § 3 lõikes 1 nimetatud deklarantide deklaratsioone.
(6) Juhul kui ametiisiku deklaratsiooni kontrollimise tulemusel on tekkinud süüteokahtlus, edastab komisjon või komisjoni liige deklaratsiooni kontrollimise materjalid prokuratuurile või kohtuvälisele menetlejale.
§ 6. Seotud isikute andmete esitamise kohustus
(1) Seotud isikute andmeid on kohustatud esitama linnavolikogu liikmed, linnavalitsuse liikmed, alaeelarvete kinnitamise määruses nimetatud linnaeelarve eest vastutavad isikud ning linnavalitsuse valitseva mõju all olevate äriühingute nõukogude ja juhatuste liikmed.
(2) Seotud isikud on defineeritud korruptsioonivastase seaduse §-s 7.
(3) Seotud isikute andmed esitatakse rahandusameti juhatajale iga aasta 1. märtsiks.
(4) Isikut teavitatakse viivitamata seotud isikute andmete esitamise kohustusest vastava kohustuse tekkimisel ja täiendavalt iga aasta 31. jaanuariks. Teavitamise tagab rahandusameti juhataja.
§ 7. Korruptsiooniennetuse koordineerimine
Korruptsiooniennetust linna ametiasutuses ja hallatavates asutustes koordineerib huvide deklaratsioonide kontrollimise komisjon.
§ 8. Linnapea kui linna ametiasutuse juhi ülesanded
(1) Linnapea tagab oma asutuse haldusalas:
(2) Linnapea tagab arvestuse pidamise ametnike tegelemise üle avaliku teenistuse seaduse (edaspidi ATS) § 60 lõikes 1 nimetatud kõrvaltegevustega, samuti kontrolli ATS § 60 lõike 2 alusel kehtestatud keelu ning ATS § 60 lõigetes 4 ja 5 sätestatud keeldude järgimise üle.
(1) Viljandi Linnavolikogu 28. märtsi 2002. a määrus nr 107 „Korruptsioonivastase seaduse rakendamise eeskiri" tunnistatakse kehtetuks.
(2) Määruse § 6 lõikes 3 toodud tähtaega rakendatakse alates 2015. aastast. 2014. aastal on andmete esitamise tähtaeg 15. aprill.
(3) Määruse § 6 lõikes 4 toodud täiendavat teavitamise tähtaega rakendatakse alates 2015. aastast. 2014. aastal on teavituse esitamise hiliseim tähtaeg 2. aprill.
(4) Määrus jõustub 1. aprillist 2014.


27.11.2018 Teisipäev
Maksu- ja tolliamet annab ülevaate käibemaksuga maksustamise põhimõtetest.
Mittemaksukohustuslane, kes impordib kauba, soetab teisest liikmesriigist aktsiisikauba (välja arvatud füüsilise isikuna isiklikuks otstarbeks) või uue transpordivahendi, lõpetab kauba maksuladustamise ilma võõrandamiseta, toob ajutises aktsiisivabastuses oleva aktsiisikauba aktsiisilaost välja ilma võõrandamiseta või on mingil põhjusel näidanud arvel käibemaksu, mida näidata ei oleks tohtinud.
kaup toimetatakse saajale või tehakse talle muul viisil kättesaadavaks Eestis, eksporditakse Eestist, teostatakse kauba ühendusesisest käivet või kaugmüüki Eestist teise liikmesriiki isikule, kes ei ole teise liikmesriigi maksukohustuslane ega piiratud maksukohustuslane, välja arvatud käibemaksuseaduse (edaspidi – KMS) § 9 lõikes 2 nimetatud juhul.
Eestis maksukohustuslasena registreeritud ettevõtlusega tegelev teise liikmesriigi isik teostab kaugmüüki Eesti isikule, kes ei ole maksukohustuslane ega piiratud maksukohustuslane (KMS-i § 9 lg 1 p 2).
Ettevõtlusega tegelev teise liikmesriigi isik võõrandab paigaldatava või kokkupandava kauba ning paigaldab või paneb selle kokku Eestis või see kaup paigaldatakse või pannakse Eestis kokku tema eest (KMS-i § 9 lg 1 p 3).
Kaup, sealhulgas pardal tarbitav ja kaasamüüdav kaup, võõrandatakse vee- ja õhusõiduki pardal, mis väljub Eestist rahvusvahelisele reisile (KMS-i § 9 lg 1 p 4).
Eestis asuvale Eesti maksukohustuslasest edasimüüjale võõrandatakse võrgu kaudu maagaasi või elektri-, soojus- või jahutusenergiat (KMS-i § 9 lg 1 p 5).
võrgu kaudu edastatav maagaas või elektri-, soojus- või jahutusenergia võõrandatakse kauba soetajale, kes kasutab seda kaupa Eestis. Kui kauba soetaja jätab kogu kauba või osa sellest kasutamata, käsitatakse kasutamata jäänud kaupa Eestis kasutatud kaubana, kui selle soetaja asukoht või püsiv tegevuskoht, mille tarbeks on kaup võõrandatud, on Eestis. Sätet ei kohaldata KMS-i § 9 lõike 1 punktis 5 sätestatud juhul.
teenust osutatakse Eestis registreeritud maksukohustuslasele või piiratud maksukohustuslasele või kui teenust osutatakse Eestis oleva asukoha või püsiva tegevuskoha kaudu isikule, kes ei ole üheski liikmesriigis maksukohustuslasena ega piiratud maksukohustuslasena registreeritud isik ega ettevõtlusega tegelev ühendusevälise riigi isik, välja arvatud KMS-i § 10 lõigetes 2, 4 ja 5 sätestatud juhtudel.
Teatud tehingute puhul tuleb arvele täiendavalt märkida ka viide kas KMS-i vastavale sättele või käibemaksudirektiivi sättele. See nõue tuleneb käibemaksudirektiivi artiklist 226 ja on KMS-i § 37 lõikes 8 võimalikult täpselt sätestatud, märkides ära nii konkreetsed tehingud kui ka iga tehingu puhul vajalikud viited. Viited on vajalikud näiteks maksuvaba käibe ja nullmääraga maksustatava käibe puhul, ühendusesiseste tehingute puhul ja erikordade rakendamisel.
Veel selles kategoorias: « Käibemaksukohustuslaste registrist kustutamine


08.03.1995 otsus nr 510
(1) Käesolevas seaduses sätestatakse Eesti territooriumi haldusjaotus ning haldusjaotuse üksuste piiride ja nimede muutmise kord.
§ 2. Eesti territooriumi haldusjaotus ja haldusjaotuse üksused
(1) Eesti territooriumi haldusjaotus on Eesti territooriumi jagunemine haldusjaotuse üksusteks.
(2) Eesti territooriumi haldusjaotuse üksusteks (edaspidi haldusüksus) on maakond, vald ja linn.
(3) Eesti territoorium jaguneb maakondadeks. Maakonnas teostatakse riiklikku haldamist.
(4) Maakond jaguneb valdadeks ja linnadeks. Vallas ja linnas teostatakse kohalikku omavalitsust.
(5) Vallas ja linnas võib moodustada vastavalt osavaldu ja linnaosi seaduses sätestatud korras.
§ 3. Vallasisesed territoriaalüksused
(1) Vald võib jaguneda alevikeks, küladeks ja muudeks territoriaalüksusteks.
(2) Alevike, külade ja muude territoriaalüksuste liigitamise, piiride ja nimede muutmise korra kehtestab Vabariigi Valitsus.
§ 4. Vabariigi pealinn
§ 5. Haldusüksuste nimistu
(1) Haldusüksuste nimistu kinnitab Vabariigi Valitsus. Nimistusse tehakse muudatusi Vabariigi Valitsuse kehtestatud korras.
§ 6. Haldusüksuse piiride kaardistamine
HALDUSÜKSUSE PIIRIDE JA NIME MUUTMINE
§ 7. Haldusüksuse piiride ja nime muutmise alused
(1) Haldusüksuse piire või nime muudetakse järgmistel juhtudel:
1) käesoleva seaduse §-s 5 nimetatud haldusüksuste nimistu muutmisel;
3) haldusüksuse piiride korrigeerimisel vastavalt maakorralduslikele vajadustele.
(2) Valla või linna piiride ja nime muutmisega kaasnevad kulud kaetakse maavalitsuste ja valla või linna ning asjaomaste ametkondade poolt vastavalt nende pädevusele ja huvitatud poolte kokkuleppele.
§ 8. Valla või linna piiride muutmise algatamine Vabariigi Valitsuse poolt
(1) Vabariigi Valitsus algatab valla või linna piiride muutmise, tehes maavanema kaudu vastava ettepaneku asjaomasele valla või linna volikogule (edaspidi volikogu). Vabariigi Valitsus lisab ettepanekule seletuskirja, milles peab olema märgitud piiride muutmise vajaduse põhjendus, ning vastava valla või linna kaardi koos kavandatava piiri kirjeldusega.
3) piiride muutmisega kaasnevate organisatsiooniliste ning rahaliste ja muude varaliste küsimuste lahendamise.
(3) Volikogu esitab oma arvamuse piiride muutmise kohta otsuse vormis asjaomasele maavanemale.
(4) Maavanem esitab volikogu otsuse koos vajaliku dokumentatsiooniga Vabariigi Valitsusele.
§ 9. Valla või linna piiride muutmise algatamine volikogu poolt
(1) Valla või linna piiride muutmist sooviv volikogu esitab otsusena vormistatud ettepaneku teistele asjaomastele volikogudele.
(2) Ettepaneku saanud volikogu teeb ühe kuu jooksul otsuse piiride muutmise algatamisega nõustumise või sellest keeldumise kohta. Piiride muutmise algatamisest keeldumise otsus esitatakse piiride muutmist algatanud volikogule põhjendatult.
(3) Piiride muutmise algatamisega nõustumisel korraldab asjaomane valla- või linnavalitsus volikogu poolt kehtestatud korras:
(4) Kui mõni asjaomane volikogu ei nõustu piiride muutmisega või peab küsimuste lahendatust ebapiisavaks, lõpetatakse vastav menetlus või jätkatakse küsimuste lahendamist.
(5) Asjaomane volikogu teeb otsuse piiride muutmise taotlemise kohta pärast kõigi piiride muutmisega seotud küsimuste lahendamist.
(6) Asjaomane volikogu esitab maavanemale:
2) seletuskirja, milles peab olema märgitud piiride muutmise vajaduse põhjendus, ühe valla või linna koosseisust teise valla või linna koosseisu arvatava territooriumiosa suurus, elanike arv ja maakasutajad, piiride muutmise seotus valla või linna arengukavaga;
3) valla või linna kaardi koos kavandatava piiri kirjeldusega.
(7) Kui valla või linna piiride muutmisega kaasneb maakondade piiride muutmine, esitatakse käesoleva paragrahvi 6. lõikes nimetatud dokumendid kõigile asjaomastele maavanematele.
(8) Volikogu otsus valla või linna piiride muutmise taotlemise kohta avalikustatakse enne maavanemale esitamist.
(9) Maavanem esitab käesoleva paragrahvi 6. lõikes nimetatud dokumendid koos omapoolse arvamusega Vabariigi Valitsusele kahe kuu jooksul nende laekumisest arvates.
(10) Volikogu otsust piiride muutmise ja sellega kaasnevate küsimuste lahendamise kohta võivad huvitatud isikud maavanema või Vabariigi Valitsuse ees vaidlustada kahe kuu jooksul, arvates volikogu vastava otsuse asukohajärgsele maavanemale esitamisest.
(11) Piiride muutmise taotlemise otsuse ja dokumentatsiooni ekspertiis ning kooskõlastamine vastavate valitsusasutustega toimub Vabariigi Valitsuse poolt kehtestatud korras.
(12) Vabariigi Valitsus võib vajaduse korral nõuda kohalikult omavalitsuselt lisadokumentide esitamist.
§ 10. Haldusüksuse piiride muutmise otsustamine ja valla või linna maakondliku kuuluvuse muutmine
(1) Haldusüksuse piiride muutmise otsustab Vabariigi Valitsus.
(2) Haldusüksuse piiride korrigeerimise maakorralduslikest vajadustest lähtuvalt otsustab Vabariigi Valitsuse poolt volitatud valitsusasutus.
(3) Valla või linna maakondliku kuuluvuse muutmine kuulub Vabariigi Valitsuse pädevusse.
(1) Osavalla ja linnaosa piiride muutmise algatamine toimub kohaliku omavalitsuse korralduse seaduses (RT I 1993, 37, 558; 1994, 12, 200; 19, 340; 72, 1263; 84, 1475; 1995, 16, 228) osavalla ja linnaosa moodustamiseks ettenähtud korras.
(1) Valla või linna nime muutmise taotlemiseks võtab volikogu vastu motiveeritud otsuse ning esitab selle maavanemale.
(2) Maavanem esitab käesoleva paragrahvi 1. lõikes nimetatud otsuse koos omapoolse arvamusega Vabariigi Valitsusele ühe kuu jooksul otsuse laekumisest arvates.
(3) Nime muutmise taotlemise otsuse ekspertiis ning kooskõlastamine vastavate valitsusasutustega toimub Vabariigi Valitsuse poolt kehtestatud korras.
(4) Valla ja linna nime muutmise otsustab Vabariigi Valitsus, lähtudes kohalikest ajaloolistest, geograafilistest, looduslikest ja muudest tingimustest ning võttes arvesse vastava valla või linna elanike soovi.
(5) Maakonna nime muutmine kuulub Vabariigi Valitsuse pädevusse.
(6) Haldusüksusele ei või anda mõne muu haldusüksuse nime.
Haldusüksuse piirid tähistatakse Vabariigi Valitsuse poolt kehtestatud korras.
§ 15. Maakatastriseaduse § 11 muutmine
Maakatastriseaduse (RT I 1994, 74, 1324) § 11 3. lõige muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
«(3) Kanded katastrikaardile teeb katastripidaja. Katastrikaardile kantakse riigipiir, maakonna, valla ja linna halduspiirid, alevi, aleviku, küla, katastripiirkonna, asumi ja katastriüksuste piirid ning katastritunnused.»
1) Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi seadlus «Eesti NSV rajoonide ja külanõukogude ning linnade ja teiste asulate, ettevõtete, asutuste ja organisatsioonide nimetamise ja ümbernimetamise korra kohta» (ENSV Ülemnõukogu Teataja 1965, 39, 158);
2) Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi 1974. aasta 1. novembri otsus «Eesti NSV administratiivse jaotuse küsimustes esildistele ja taotlustele lisatavate dokumentide ja andmete loetelu kohta»;
3) Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi seadlus «Eesti NSV asulate, linnade, alevite, alevike ja külade kategooriasse arvamise korra kohta» (ENSV Teataja 1974, 47, 484);
4) Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi seadlus «Muudatuste ja täienduste tegemise kohta Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi 1965. aasta 25. septembri seadluses «Eesti NSV rajoonide ja külanõukogude ning linnade ja teiste asulate, ettevõtete, asutuste ja organisatsioonide nimetamise ja ümbernimetamise korra kohta»» (ENSV Teataja 1981, 14, 180);
5) Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi seadlus «Muudatuste tegemise kohta Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi 1965. aasta 25. septembri seadluses «Territooriumi administratiivüksuste, asulate, ettevõtete, asutuste, organisatsioonide ja muude objektide nimetamise ja ümbernimetamise korra kohta»» (ENSV Teataja 1985, 17, 294);
6) Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi seadluse «Muudatuste tegemise kohta mõnedes Eesti NSV seadusandlikes aktides» punkt 3 (ENSV Teataja 1986, 10, 132).