text:
elatise maksmine kokkuleppel
2-16-135/95 Riigikohtu tsiviilkolleegium 17.01.2018
TsMS § 340 1
Vaidluse korral ülalpidamise andmise kohustuse jaotuse ja elatise suuruse üle peavad kooselu lõpetanud lapsevanemad end panema positsiooni, nagu nende kooselu ei oleks katkenud, ning otsustama, kas vähenenud sissetulekute korral on võimalik säilitada lastele varasem elulaad. Tagatud peavad olema laste vajadused, mitte ilmtingimata senine elulaad. (p 11.5) PKS § 102 lg-t 2 on võimalik sellekohase taotluse alusel kohaldada nii selle vanema jaoks, kellelt elatist lapse kasuks kohtuotsusega välja mõistetakse (praktikas eelduslikult põhijuhtum), kui ka selle vanema jaoks, kes peab lapsele ülalpidamist võimaldama seaduse, s.o PKS § 96 ja § 97 p 1 alusel. (p 11.6) Lapse elatise vaidlustes tuleb kohtutel analüüsida mõlema lapsevanema võimet teenida sissetulekut, mitte ainult ühe lapsevanema võimet. Siiski tuleb seejuures täiendavalt arvestada asjaolu, et lapsega või lastega nt aastaid kodus olnud lapsevanema võime sissetulekut teenida võib vähemalt ajutiselt olla mõnevõrra väiksem. Seda seetõttu, et kodus olemise aja jooksul ei pruugi olla välistatud varasema kvalifikatsiooni mõningane langus või nt hariduse omandamise võimatus või osaline takistatus vms asjaolud. (p 13)
PKS § 102 lg-t 2 on võimalik sellekohase taotluse alusel kohaldada nii selle vanema jaoks, kellelt elatist lapse kasuks kohtuotsusega välja mõistetakse (praktikas eelduslikult põhijuhtum), kui ka selle vanema jaoks, kes peab lapsele ülalpidamist võimaldama seaduse, s.o PKS § 96 ja § 97 p 1 alusel. (p 11.6)
Kui lapse elatise vaidluses esitab kostja apellatsioonimenetluses tõendi uue lapse sünni kohta apellatsioonimenetluse ajal, tuleb ringkonnakohtul sellega arvestada ning anda vajalikul juhul tähtaeg, mille jooksul esitada tõendid lapsele tehtavate kulutuste kohta. (p-d 12.2.1 ja 12.2.2)
Seadus ei võimalda indekseerida väljamõistetud elatist igal aastal tarbijahinnaindeksi muutumise alusel. See on võimalik poolte kokkuleppel. (p 14)
2-17-2426/16 Riigikohtu tsiviilkolleegium 01.11.2017
PKS § 100 lg 3
Vanemal on õigus nõuda teise vanemaga sõlmitud ja kohtu kinnitatud kompromissiga lapse kasuks väljamõistetud elatise muutmist TsMS § 459 lg 1 alusel. See säte kohaldub (koosmõjus TsMS § 432 teise lausega) ka kohtu kinnitatud kompromissi alusel tasutavate perioodiliste (elatise) maksete puhul (vt Riigikohtu 17. mai 2011. a otsus tsiviilasjas nr 3-2-1-33-11, p 26; 23. veebruari 2016. a määrus tsiviilasjas nr 3-2-1-101-15, p 11). (p 11) Ei ole oluline, et kohtumenetluses, milles kompromiss kinnitati, elatisnõudeid ei esitatud. Kompromiss võib hõlmata ka perioodilisi nõudeid, mille kohta hagi ei esitatud, ning kompromiss kehtib ka isiku suhtes, kes kohtumenetluses ei osalenud. Samuti peab selliste nõuete osas olema võimalik kompromissi muuta, kui asjaolud on muutunud. Kuna kompromiss on kinnitatud kohtumäärusega, ei ole seda võimalik muuta ega lõpetada, ilma et see määrust mõjutaks. (p 11.1) Kohtuvälise elatiskokkuleppe muutmise korda (vt Riigikohtu 23. veebruari 2016. a määrus tsiviilasjas nr 3-2-1-101-15, p-d 10, 11, 17) ei saa üle kanda kohtu kinnitatud kokkuleppele. Seejuures ei ole erisust, kas kompromissi kui kohtuliku kokkuleppe poolteks on laps ja elatist maksma kohustatud vanem või vanemad omavahel. Kohtuliku kompromissi saab üles öelda täitemenetluses sundtäitmise lubamatuks tunnistamise hagiga (TsMS § 430 lg 8), kuid see tuleb kõne alla vaid juhul, kui ei ole aluseid selle muutmiseks TsMS § 459 alusel. (p 11.2) Kohtuliku kompromissi alusel lapse kasuks teisele vanemale makstava elatise vähendamiseks tuleb hagi esitada kompromissi teiseks pooleks oleva vanema, mitte aga lapse kui PKS § 97 p 1 järgi elatist saama õigustatud isiku, vastu. Kompromissis kokkulepitut saab pidada vanemate ülalpidamiskohustuse täitmise reguleerimiseks omavahelises suhtes PKS § 100 lg 3 esimese lause mõttes. Seetõttu tulenevad sellisest kokkuleppest õigused ja kohustused üldjuhul üksnes vanematele. Eelnevast tulenevalt saab ka vanemate vahel lapse elatise kohta sõlmitud kompromissi muuta vanemate omavahelises suhtes. Isegi kui last pidada kompromissi järgi iseseisva täitmisnõudega kolmandaks isikuks VÕS § 80 lg 2 mõttes, on lepingu muutmise õigus VÕS § 80 lg 6 järgi just lepingupooltel. (p-d 12, 12.2 ja 12.3) Kohtuliku kompromissi muutmise vaidlused tuleks lahendada kompromissi suhtes tervikuna. Ka olukorras, kus ühelt vanemalt ei mõistetud teise vanema juures elava lapse kasuks elatist välja perioodiliste maksetena, võib vanem kompromissi olemust tervikuna arvestades esitada TsMS § 459 lg 1 järgi hagi teise vanema vastu ja nõuda kompromissi muutmist elatist puudutavas osas. Kui vanem võiks lapse esindajana esitada elatishagi teise vanema vastu, ilma et enne või samal ajal muudetaks kompromissi, tekiks vanema jaoks küsimus, kuidas järgida vanematevahelist kokkulepet, et teine vanem lapse kasuks elatist ei maksa. (p-d 12.4, 16, 16.1) Pooled võivad kompromissis TsMS § 459 eeldusi ka täpsustada ning kokkuleppel TsMS § 459 lg 1 rakendusala laiendada, mh ette näha kompromissi muutmise ka alusel, mis seadusest otse ei nähtu. (p-d 13 ja 16.2)
Vanemal on õigus nõuda teise vanemaga sõlmitud ja kohtu kinnitatud kompromissiga lapse kasuks väljamõistetud elatise muutmist TsMS § 459 lg 1 alusel. See säte kohaldub (koosmõjus TsMS § 432 teise lausega) ka kohtu kinnitatud kompromissi alusel tasutavate perioodiliste (elatise) maksete puhul (vt Riigikohtu 17. mai 2011. a otsus tsiviilasjas nr 3-2-1-33-11, p 26; 23. veebruari 2016. a määrus tsiviilasjas nr 3-2-1-101-15, p 11). (p 11) Ei ole oluline, et kohtumenetluses, milles kompromiss kinnitati, elatisnõudeid ei esitatud. Kompromiss võib hõlmata ka perioodilisi nõudeid, mille kohta hagi ei esitatud, ning kompromiss kehtib ka isiku suhtes, kes kohtumenetluses ei osalenud. Samuti peab selliste nõuete osas olema võimalik kompromissi muuta, kui asjaolud on muutunud. Kuna kompromiss on kinnitatud kohtumäärusega, ei ole seda võimalik muuta ega lõpetada, ilma et see määrust mõjutaks. (p 11.1) Kohtuvälise elatiskokkuleppe muutmise korda (vt Riigikohtu 23. veebruari 2016. a määrus tsiviilasjas nr 3-2-1-101-15, p-d 10, 11, 17) ei saa üle kanda kohtu kinnitatud kokkuleppele. Seejuures ei ole erisust, kas kompromissi kui kohtuliku kokkuleppe poolteks on laps ja elatist maksma kohustatud vanem või vanemad omavahel. Kohtuliku kompromissi saab üles öelda täitemenetluses sundtäitmise lubamatuks tunnistamise hagiga (TsMS § 430 lg 8), kuid see tuleb kõne alla vaid juhul, kui ei ole aluseid selle muutmiseks TsMS § 459 alusel. (p 11.2) Kohtuliku kompromissi alusel lapse kasuks teisele vanemale makstava elatise vähendamiseks tuleb hagi esitada kompromissi teiseks pooleks oleva vanema, mitte aga lapse kui PKS § 97 p 1 järgi elatist saama õigustatud isiku, vastu. Kompromissis kokkulepitut saab pidada vanemate ülalpidamiskohustuse täitmise reguleerimiseks omavahelises suhtes PKS § 100 lg 3 esimese lause mõttes. Seetõttu tulenevad sellisest kokkuleppest õigused ja kohustused üldjuhul üksnes vanematele. Eelnevast tulenevalt saab ka vanemate vahel lapse elatise kohta sõlmitud kompromissi muuta vanemate omavahelises suhtes. Isegi kui last pidada kompromissi järgi iseseisva täitmisnõudega kolmandaks isikuks VÕS § 80 lg 2 mõttes, on lepingu muutmise õigus VÕS § 80 lg 6 järgi just lepingupooltel. (p-d 12, 12.2 ja 12.3) Kohtuliku kompromissi muutmise vaidlused tuleks lahendada kompromissi suhtes tervikuna. Ka olukorras, kus ühelt vanemalt ei mõistetud teise vanema juures elava lapse kasuks elatist välja perioodiliste maksetena, võib vanem kompromissi olemust tervikuna arvestades esitada TsMS § 459 lg 1 järgi hagi teise vanema vastu ja nõuda kompromissi muutmist elatist puudutavas osas. Kui vanem võiks lapse esindajana esitada elatishagi teise vanema vastu, ilma et enne või samal ajal muudetaks kompromissi, tekiks vanema jaoks küsimus, kuidas järgida vanematevahelist kokkulepet, et teine vanem lapse kasuks elatist ei maksa. (p-d 12.4, 16, 16.1) Pooled võivad kompromissis TsMS § 459 eeldusi ka täpsustada ning kokkuleppel TsMS § 459 lg 1 rakendusala laiendada, mh ette näha kompromissi muutmise ka alusel, mis seadusest otse ei nähtu. (p-d 13 ja 16.2) PKS § 100 lg 3 teise lause järgi ei välista ega piira vanemate ülalpidamiskohustuse täitmise reguleerimiseks omavahelises suhtes PKS § 100 lg 3 esimese lause mõttes sõlmitud kokkulepe lapse seadusest tuleneva elatisenõude esitamist, kuigi kohus võib lapse elatisenõude puhul arvestada mh vanemate kokkuleppega ettenähtut, s.o vanemate kokkulepitud ülalpidamiskohustuse täitmise viisi ja korda (Riigikohtu 16. oktoobri 2013. a otsus tsiviilasjas nr 3-2-1-69-13, p 26; 26. juuni 2013. a otsus tsiviilasjas nr 3-2-1-78-13, p 13). (p-d 12.2, 17)
3-2-1-35-17 Riigikohus 09.06.2017
PKS § 97 lg 1 p 1
PKS § 100 lg 1
PKS § 102 lg 1
PKS § 96 lg 1
PKS § 100 lg 2
Kui elatise väljamõistmise kompromissi kinnitamise määruses ei ole märgitud elatise väljamõistmise aluseks olnud asjaolusid või ei ole asjaolusid märgitud piisavalt, tuleb toimiku põhjal kindlaks teha hagi aluseks olnud asjaolud ja vastuväidetes välja toodud asjaolud ning lugeda need eelduslikult kompromissi kinnitamisel aluseks võetuks. Samuti tuleb eeldada, et kompromissis ette nähtud elatisega on lapse vajadused kaetud. Kompromissi muutmiseks tuleb aga tuvastada, kas mõni väidetud ja eelduslikult aluseks võetud asjaolu on muutunud. Kui kompromissiga mõistetakse elatis välja alla miinimummäära, on oluline, et kompromissi kinnitamise määruses oleksid kajastatud ka asjaolud, millest nähtuvalt on elatise väljamõistmine alla miinimummäära põhjendatud. Kui elatis lepitakse kompromissis kokku mingi protsendina miinimumelatisest, saab muude asjaolude muutumatuna püsimisel lähtuda miinimumelatise muutumisel eeldusest, et lapsele tuleb tagada elatis jätkuvalt sama protsendi ulatuses miinimumelatisest. (p-d 37.1-37.3)
Kui hagejad on esindaja kaudu esitanud kostja vastu ühise hagi elatise suurendamiseks, kuid samas on iga hageja esitanud kostja vastu oma eraldiseisva elatisnõude, ei ole tegemist vältimatute kaashagejatega TsMS § 207 lg 3 mõttes. Seda tuleb arvestada nii nõuete kui ka kohtulahendi resolutsiooni formuleerimisel ja kohtulahendi põhjendamisel, aga ka asja hinna määramisel (vt ka RKTKo nr 3-2-1-56-15, p 13). Asja hind tuleb sellisel juhul määrata iga hageja nõude osas ka kassatsioonimenetluses eraldi (vt ka RKTKo nr 3-2-1-162-13, p-d 49-57). (p 14-15)
Vt otsuse p-d 27-28.3 (vt ka RKTKo nr 3-2-1-119-15, p 11; RKTKo nr 3-2-1-174-16, p-d 11 ja 13). Üksnes TsMS § s 459 sätestatud eeldustel võib nõuda kohtus perioodiliselt tulevikus makstava elatise maksete suuruse muutmist, kui oluliselt on muutunud maksete suurust või kestust mõjutavad asjaolud, mille alusel on tehtud nõude rahuldamise lahend, ja hagi esitamise aluseks olevad asjaolud on tekkinud pärast asja arutamise lõpetamist, mille kestel oleks võinud haginõuet suurendada või vastuväiteid esitada. Elatise suuruse muutmisel TsMS § 459 lg 1 alusel peab kumbki pool üldjuhul tõendama nende asjaolude muutumist, millele tema väited või vastuväited tuginevad (RKTKo nr 3-2-1-124-15, p 11). (p 32)
Vt otsuse p 25 (vt ka RKTKo nr 3-2-1-78-13, p 13).
Vt otsuse p-d 18-22 (vt ka RKTKo nr 3-2-1-165-13, p 12; RKTKo nr 3-2-1-118-12, p 13; RKTKo nr 3-2-1-160-12, p 16). Ajal, mil laps viibib lahuselava vanema juures, saab eeldada, et lahuselav vanem kannab lapse vajaduste rahuldamiseks tehtavad kulud vahetult proportsionaalselt ajaga, mil laps tema juures viibib. Teisel vanemal on (last esindades) võimalik see eeldus ümber lükata ja tõendada, et ajal, mil laps viibib lahuselava vanema juures, peab ka tema lapse igapäevaste vajaduste rahuldamiseks kulutusi tegema (vt RKTKo nr 3-2-1-119-15). Kui laps elab lahuselava vanema juures, siis eeldatakse, et lahuselav vanem katab kulud aja eest, mil laps tema juures on. (p-d 23.3-23.4)
Üksnes TsMS § s 459 sätestatud eeldustel võib nõuda kohtus perioodiliselt tulevikus makstava elatise maksete suuruse muutmist, kui oluliselt on muutunud maksete suurust või kestust mõjutavad asjaolud, mille alusel on tehtud nõude rahuldamise lahend, ja hagi esitamise aluseks olevad asjaolud on tekkinud pärast asja arutamise lõpetamist, mille kestel oleks võinud haginõuet suurendada või vastuväiteid esitada. Elatise suuruse muutmisel TsMS § 459 lg 1 alusel peab kumbki pool üldjuhul tõendama nende asjaolude muutumist, millele tema väited või vastuväited tuginevad (RKTKo nr 3-2-1-124-15, p 11). (p 32)
3-2-1-61-16 Riigikohus 28.09.2016
PKS § 78 lg 1
PKS § 74 lg 1
Korrektne oleks lahutatud abikaasale elatise väljamõistmise kohtuotsuse resolutsiooni kirjutada kõik elatise maksmise kohustuse lõppemise alused. (p 33)
Hindamaks, kas kokkulepe piirab hageja seadusjärgset ülalpidamisõigust PKS §78 lg 2 järgi ebamõistlikult, tuleb esmalt tuvastada, kas ja millises ulatuses oleks hagejal nõudeõigus elatisele seaduse järgi. Seejärel saab hinnata kokkuleppe ebamõistlikkust. (p 27) Seda, kas kokkulepe välistab või piirab lahutatud abikaasa ülalpidamiskohustust ebamõistlikult, tuleb otsustada lähtuvalt iga konkreetse asja asjaoludest. Ebamõistlikuks piiramiseks tuleb pidada esmajoones seda, kui kokku lepitakse vaid sümboolne elatis või elatis, mis on suurusjärgu võrra väiksem seadusjärgsest. Seejuures tuleb arvestada ka võimalikke muid sooritusi ülalpidamiseks kohustatud isikult, mida saab arvestada elatise maksmisena. Samuti tuleb arvestada asjaolusid, miks õigustatud isik sellise kokkuleppe sõlmis, nt kas kohustatud isik kasutas ära tema sõltuvussuhet või abivajadust vms. (p 28) Kokkulepe saab PKS § 78 lg 2 järgi olla tühine osas, milles see välistab seadusjärgse elatise, st õigustatud pool saab kohustatult nõuda elatist juurde, kuid kohus ei pea täiendavalt välja mõistma seaduse alusel seda osa elatisest, milleks tal on õigus juba lepingu alusel, iseäranis kui leping allub selles osas kohesele sundtäitmisele. (p 30)
Lahutatud abikaasa elatise nõude lahendamisel tuleb välja selgitada väidetavalt abivajava abikaasa sissetulek ja vara ning vajaduste rahuldamiseks vajalikud kulud. (p 17) Elatise ja selle suuruse määramisel PKS §-de 73 ja 74 alusel ei ole oluline statistiline elatusmiinimum. Üldjuhul on elatise määramisel aluseks konkreetsete isikute elatustase (vt ka Riigikohtu 13. märtsi otsus tsiviilasjas nr 3-2-1-10-13, p 15). See ei tähenda, et lahutatud abikaasale tuleb alati tagada just selline elatustase, nagu tal abielu ajal oli (vt PKS § 74 lg 1). (p 19) Kui abikaasa on töövõime kaotanud vaid osaliselt ja terviseseisundist tulenevalt on tal töövõime ulatuses võimalik oma vajaduste rahuldamiseks hankida lisaks elatusvahendeid, peab kohus tuvastama, kas ta oleks võimeline hankima täiendavalt piisava sissetuleku, nii et tema abivajadus terviseseisundi tõttu oleks välistatud. Abivajaduse seostamine üksnes töövõime kaotamise protsendiga on meelevaldne. (p 25) Hindamaks, kas kokkulepe piirab hageja seadusjärgset ülalpidamisõigust PKS §78 lg 2 järgi ebamõistlikult, tuleb esmalt tuvastada, kas ja millises ulatuses oleks hagejal nõudeõigus elatisele seaduse järgi. Seejärel saab hinnata kokkuleppe ebamõistlikkust. (p 27) Seda, kas kokkulepe välistab või piirab lahutatud abikaasa ülalpidamiskohustust ebamõistlikult, tuleb otsustada lähtuvalt iga konkreetse asja asjaoludest. Ebamõistlikuks piiramiseks tuleb pidada esmajoones seda, kui kokku lepitakse vaid sümboolne elatis või elatis, mis on suurusjärgu võrra väiksem seadusjärgsest. Seejuures tuleb arvestada ka võimalikke muid sooritusi ülalpidamiseks kohustatud isikult, mida saab arvestada elatise maksmisena. Samuti tuleb arvestada asjaolusid, miks õigustatud isik sellise kokkuleppe sõlmis, nt kas kohustatud isik kasutas ära tema sõltuvussuhet või abivajadust vms. (p 28) Kokkulepe saab PKS § 78 lg 2 järgi olla tühine osas, milles see välistab seadusjärgse elatise, st õigustatud pool saab kohustatult nõuda elatist juurde, kuid kohus ei pea täiendavalt välja mõistma seaduse alusel seda osa elatisest, milleks tal on õigus juba lepingu alusel, iseäranis kui leping allub selles osas kohesele sundtäitmisele. (p 30) Korrektne oleks elatise väljamõistmise kohtuotsuse resolutsiooni kirjutada kõik elatise maksmise kohustuse lõppemise alused. (p 33)
3-2-1-101-15 Riigikohus 23.02.2016
VÕS § 97 lg 2
VÕS § 97 lg 1
lepinguliste kohustuste vahekorra muutumine
Kui vanemad on sõlminud ülalpidamiskokkuleppe (sh kohese sundtäitmise klausliga), mille järgi peab üks vanem lapse ülalpidamiseks maksma teisele vanemale iga kuu elatist, saab kohustatud vanem nõuda ülalpidamiskokkuleppe muutmist VÕS § 97 järgi, kui ülalpidamislepingu aluseks olevad asjaolud on pärast kokkuleppe sõlmimist sedavõrd muutunud, et kokkulepitud elatise maksmise kohustus ühiselt poolt ning ülalpidamiseks õigustatud isiku seadusest tulenev ülalpidamisõigus ja kohustatud isiku ülalpidamiskohustus teiselt poolt ei ole omavahel enam tasakaalus. (p 10–15)
Kui vanemad on sõlminud ülalpidamiskokkuleppe (sh kohese sundtäitmise klausliga), mille järgi peab üks vanem lapse ülalpidamiseks maksma teisele vanemale iga kuu elatist, ei saa kohustatud vanem nõuda elatise vähendamiseks elatise suuruse muutmist TsMS § 459 järgi, kuid saab nõuda ülalpidamiskokkuleppe muutmist VÕS § 97 järgi, kui ülalpidamislepingu aluseks olevad asjaolud on muutunud. (p 11–15)
Kui vanemad on sõlminud ülalpidamiskokkuleppe (sh kohese sundtäitmise klausliga), mille järgi peab üks vanem lapse ülalpidamiseks maksma teisele vanemale iga kuu elatist, ei saa kohustatud vanem nõuda elatise vähendamiseks elatise suuruse muutmist TsMS § 459 järgi, kuid saab nõuda ülalpidamiskokkuleppe muutmist VÕS § 97 järgi, kui ülalpidamislepingu aluseks olevad asjaolud on pärast kokkuleppe sõlmimist sedavõrd muutunud, et kokkulepitud elatise maksmise kohustus ühiselt poolt ning ülalpidamiseks õigustatud isiku seadusest tulenev ülalpidamisõigus ja kohustatud isiku ülalpidamiskohustus teiselt poolt ei ole omavahel enam tasakaalus. (p 11–15) Kui kokkulepitud elatis ei kata lapse vajadusi, saab vanem esitada lapse nimel teise vanema vastu hagi elatise väljamõistmiseks. (p 16) Mõjuval põhjusel võib vanem ülalpidamiskokkuleppe VÕS § 196 alusel erakorraliselt üles öelda. (p 17)
3-2-1-120-14 Riigikohus 26.11.2014
Kostja leidis apellatsioonkaebuses, et lapse toidu- ja tervisekulu ei ole tõendatud, mistõttu maakohtu otsus ei ole selles osas põhjendatud. Olukorras, kus maakohus jättis nõuetekohaselt põhjendamata, millistele tõenditele on rajatud tema järeldus toidu- ja tervisekulu suuruse kohta, ei saanud ringkonnakohus TsMS § 654 lg-le 6 tuginedes jätta kostja apellatsioonkaebuse väidetele vastamata. Sama paragrahvi lg 5 järgi pidi ringkonnakohus võtma kostja väidete kohta põhjendatud seisukoha, hinnates vajadusel esitatud tõendeid ja tuvastades asja lahendamiseks olulisi asjaolusid. Samuti rikkus ringkonnakohus TsMS § 654 lg 5 nõudeid, kui jättis vastamata kostja väidetele eluasemekulu suuruse kohta. (p 14)
VÕS § 13 lg-s 1 sisalduva põhimõtte kohaselt võib lepingu alati lõpetada kokkuleppega, mitmepoolse lepingu puhul eeldab see aga mõlema poole nõusolekut, mis peab väljenduma tahteavaldustes (tsiviilseadustiku üldosa seaduse § 67 lg 2 kolmas lause ja § 69 lg 1). Ringkonnakohtu otsusest ei nähtu, et kohus oleks tuvastanud hageja vanemate tahteavaldused kompromissi lõpetamiseks. (p 13)
Riigikohus on selgitanud, et PKS § 100 lg 3 teise lause järgi tuleb lapse elatisenõude puhul arvestada mh vanemate kokkuleppega ettenähtut (vt Riigikohtu 26. juuni 2013. a otsus tsiviilasjas nr 3-2-1-78-13, p 13). Vanemate kokkulepet lapse ülalpidamise kohustuse täitmise kohta tuleb lapse elatisenõude lahendamisel arvestada ka juhul, kui selline kokkulepe on sõlmitud kohtumenetluses ja kinnitatud kohtumäärusega. Riigikohus on TsMS §-st 432, § 371 lg 1 p-st 4 ja § 428 lg 1 p-st 2 järeldanud, et elatise kohta tehtud kohtuotsus või kohtumäärus kompromissi kinnitamise kohta välistab samas asjas kohtusse pöördumise (vt Riigikohtu 17. mai 2011. a otsus tsiviilasjas nr 3-2-1-33-11, p 25). Vaatamata eeltoodule sätestab seadus võimaluse esitada kohtulahendiga kindlaksmääratud elatise muutmise hagi, seda TsMS §-s 459 ja §-s 497 sätestatud tingimustel. Riigikohus on asunud seisukohale, et TsMS § 459 ja § 497 ei näe ette vanema õigust nõuda kohtulahendi (sh kohtu kinnitatud kompromissi) muutmist tagasiulatuvalt (vt Riigikohtu 27. aprilli 2009. a otsus tsiviilasjas nr 3-2-1-2-09, p 12). Kolleegium on samale seisukohale jäänud ka kehtivat perekonnaseadust kohaldades (vt eespool viidatud otsus tsiviilasjas nr 3-2-1-33-11, p 26). Samuti on kolleegium leidnud, et TsMS § 459 lg-s 2 märgitud seaduseks, mis võimaldab nõuda otsuse muutmist ka tagasiulatuvalt, ei saa olla varem kehtinud PKS § 70 lg 2 (vt eespool viidatud otsus tsiviilasjas nr 3-2-1-2-09, p 12). Kuivõrd kehtivas seaduses sätestatakse analoogne regulatsioon PKS §-s 108, siis jääb kolleegium viidatud lahendis märgitud seisukoha juurde ka kehtivat perekonnaseadust kohaldades. VÕS § 13 lg-s 1 sisalduva põhimõtte kohaselt võib lepingu alati lõpetada kokkuleppega, mitmepoolse lepingu puhul eeldab see aga mõlema poole nõusolekut, mis peab väljenduma tahteavaldustes (tsiviilseadustiku üldosa seaduse § 67 lg 2 kolmas lause ja § 69 lg 1). Ringkonnakohtu otsusest ei nähtu, et kohus oleks tuvastanud hageja vanemate tahteavaldused kompromissi lõpetamiseks. Vanemate kompromiss lapsele ülalpidamise andmise kohta jõustus vana PKS-i kehtivuse ajal, mil elatist lapse ülalpidamiseks oli õigustatud nõudma tema vanem (PKS § 61 lg 1). Asjaolu, et uue PKS-i kohaselt on elatisenõude õigustatud esitama laps ise (PKS § 97 p 1), ei mõjuta vana PKS-i alusel tehtud lapse ülalpidamist puudutava lahendi sisu ega tähendust. Olenemata sellest, kas hagi lapsele elatise saamiseks on esitanud vanem või laps ise, on nõude sisuks lapse ülalpidamise kohustuse täitmine. Ülaltoodut silmas pidades leidis ringkonnakohus ekslikult, et TsMS § 459 lg 2 asjas ei kohaldu. (p 13)
Ülalpidamise ulatuse sätestab PKS § 99, mille lg-te 1 ja 2 järgi tuleb kindlaks teha lapse esmavajadused ning seejärel otsustada, kas ja kuivõrd peab elatis olema lapse tavalisest elulaadist tulenevalt lapse esmavajaduste rahuldamiseks vajalikust summast suurem (vt Riigikohtu 24. oktoobri 2012. a otsus tsiviilasjas nr 3-2-1-118-12, p 15). Kolleegium on selgitanud, et lapse igapäevaste vajaduste rahuldamiseks ühe vanema tehtavate kulutuste suurus on PKS § 101 lg 1 järgi üldjuhul pool Vabariigi Valitsuse kehtestatud kuupalga alammäära. Selles ulatuses ei tule lapse vajaduste rahuldamise kulusid tõendada, kuid lapse vajaduste rahuldamiseks tehtavad suuremad kulud tuleb tõendada (vt Riigikohtu 26. juuni 2013. a otsus tsiviilasjas nr 3-2-1-78-13, p 15). (P 14)
Seadus sätestab võimaluse esitada kohtulahendiga kindlaksmääratud elatise muutmise hagi, seda TsMS §-s 459 ja §-s 497 sätestatud tingimustel. Riigikohus on asunud seisukohale, et TsMS § 459 ja § 497 ei näe ette vanema õigust nõuda kohtulahendi (sh kohtu kinnitatud kompromissi) muutmist tagasiulatuvalt (vt Riigikohtu 27. aprilli 2009. a otsus tsiviilasjas nr 3-2-1-2-09, p 12). Kolleegium on samale seisukohale jäänud ka kehtivat perekonnaseadust kohaldades (vt eespool viidatud otsus tsiviilasjas nr 3-2-1-33-11, p 26). Samuti on kolleegium leidnud, et TsMS § 459 lg-s 2 märgitud seaduseks, mis võimaldab nõuda otsuse muutmist ka tagasiulatuvalt, ei saa olla varem kehtinud PKS § 70 lg 2 (vt eespool viidatud otsus tsiviilasjas nr 3-2-1-2-09, p 12). (p 13)
3-2-1-69-13 Riigikohus 16.10.2013
Laps saab esitada hagi TsMS § 217 lg 3 järgi oma seaduslikuks esindajaks oleva ema vahendusel, paludes kohustada oma isa maksma raha TsMS § 445 lg 1 kohaselt oma ema pangakontole (vt selle kohta ka Riigikohtu 17. mai 2011. a otsus tsiviilasjas nr 3-2-1-33-11, p-d 11–13). (p 11)
Korteri kasutuseelise väärtuse saab TsÜS § 65 vastavalt kohaldades määrata kindlaks eluruumi kasutamisest saadava eelise kohaliku keskmise turuhinna järgi, s.o eluruumi üürimisel saadava üüri järgi (vt ka Riigikohtu 26. septembri 2012. a otsus tsiviilasjas nr 3-2-1-93-12, p-d 20–21).
Asjaolu, et vanemad leppisid eelmise kohtumenetluse ajal kokku, et nad kannavad lapse eluasemekulud ühiselt võrdsetes osades ning elatise suuruse määramisel selle kuluga ei arvestata, ei tähenda seda, et laps ei saaks nõuda ühelt vanemalt elatise suurendamist eluasemekulude katteks. Vanemate selline kokkulepe ei välista ega piira PKS § 100 lg 3 teise lause järgi üldjuhul lapse seadusest tuleneva elatisenõude esitamist, küll aga võib kohus lapse elatisenõude puhul arvestada mh vanemate kokkuleppega ettenähtut, s.o vanemate kokkulepitud ülalpidamiskohustuse täitmise viisi ja korda (vt ka Riigikohtu 26. juuni 2013. a otsus tsiviilasja nr 3-2-1-78-13, p 13). Kohtulahendiga kindlaksmääratud elatise muutmiseks on võimalik esitada hagi juhul, kui maksete suurust või kestust mõjutavad asjaolud, mille alusel on tehtud nõude rahuldamise otsus, on oluliselt muutunud ja hagi esitamise aluseks olevad asjaolud on tekkinud pärast asja arutamise lõpetamist, mille kestel oleks võinud haginõuet suurendada või vastuväiteid esitada. Kohtulahendiga väljamõistetud elatise suuruse muutmiseks on alust, kui lapse vajadused ja/või vanema(te) varaline seisund on võrreldes kohtulahendi tegemise aluseks olnud asjaoludega muutunud. (p 14) Kohtulahendiga väljamõistetud elatise muutmist ei saa nõuda tagasiulatuvalt, vaid alates hagi esitamisest. (p 15)
Laps saab esitada hagi TsMS § 217 lg 3 järgi oma seaduslikuks esindajaks oleva ema vahendusel, paludes kohustada oma isa maksma raha TsMS § 445 lg 1 kohaselt oma ema pangakontole (vt selle kohta ka Riigikohtu 17. mai 2011. a otsus tsiviilasjas nr 3-2-1-33-11, p-d 11–13). (p 11) Igakuine elatis ühele lapsele ei või olla üldjuhul väiksem kui pool Vabariigi Valitsuse kehtestatud kuupalga alammäära. Miinimummääras elatis katab eelduslikult ka lapse eluaseme miinimumkulud. Kui lapse vajadused on miinimumist suuremad, tuleb seaduses sätestatud miinimummäärast suurema elatise väljamõistmiseks lapse vajaduste rahuldamiseks tehtavate kulutuste suurus asjas esitatud tõendite alusel kindlaks teha (vt Riigikohtu 25. mai 2011. a otsus tsiviilasjas nr 3-2-1-37-11, p 12). Miinimummäärast suurema elatise saamiseks tuleb tõendada ka miinimumvajadustest suurem kulu lapse eluasemevajaduse rahuldamiseks. (p 22) Lapse eluasemevajaduse ulatuse ja rahalise väärtuse saab määrata kindlaks eluaseme kasutamisest saadava varaliselt hinnata eelise (kasutuseelise) väärtuse kaudu, kuna laps saab vanema kasutuses olevas eluruumis elades kasutuseeliseid TsÜS § 62 lg 1 mõttes. (p 20) Korteri kasutuseelise väärtuse saab TsÜS § 65 vastavalt kohaldades määrata kindlaks eluruumi kasutamisest saadava eelise kohaliku keskmise turuhinna järgi, s.o eluruumi üürimisel saadava üüri järgi (vt ka Riigikohtu 26. septembri 2012. a otsus tsiviilasjas nr 3-2-1-93-12, p-d 20–21). Nii saab kohus määrata ka kasutuseelise väärtuse, mille saab laps vanema eluaset kasutades. Sellise eluruumi kasutuseelise väärtuse saab määrata võrreldava eluruumi keskmise üürihinna järgi samas piirkonnas, arvestades mh lapse kasutuses oleva eluruumi osa suurust ning asjaolu, et eluruum on ühiskasutuses (vt ka Riigikohtu 26. septembri 2012. a otsus tsiviilasjas nr 3-2-1-93-12, p-d 20–21). Kui lapse kasutuses oleva eluruumi osa kasutuseelise väärtust ei õnnestu kindlaks teha või selle kindlakstegemiseks vajalike asjaolude täielik väljaselgitamine on ebamõistlikult raske või kulukas, võib kohus otsustada lapse kasutuseelise väärtuse kõiki asjaolusid arvestades oma siseveendumuse kohaselt. (p 21) Eluaseme kindlustamise kulusid saab mõistlikus ulatuses lapsele langevas osas arvata lapse eluasemevajaduse rahuldamiseks tehtavate kulutuste hulka. Nende kulutuste eesmärgiks võib sõltuvalt eluaseme kasutamise õiguslikust alusest, krediidisuhetest jm asjaoludest olla tagada lapse eluasemevajaduse rahuldamine juhuks, kui eluruum nt hävib. (p 23) Eelduslikult peavad vanemad osalema võrdselt ka lapse eluasemevajaduse rahuldamisel. (p 18)
Asjaolu, et vanemad leppisid eelmise kohtumenetluse ajal kokku, et nad kannavad lapse eluasemekulud ühiselt võrdsetes osades ning elatise suuruse määramisel selle kuluga ei arvestata, ei tähenda seda, et laps ei saaks nõuda ühelt vanemalt elatise suurendamist eluasemekulude katteks. Vanemate selline kokkulepe ei välista ega piira PKS § 100 lg 3 teise lause järgi üldjuhul lapse seadusest tuleneva elatisenõude esitamist, küll aga võib kohus lapse elatisenõude puhul arvestada mh vanemate kokkuleppega ettenähtut, s.o vanemate kokkulepitud ülalpidamiskohustuse täitmise viisi ja korda (vt ka Riigikohtu 26. juuni 2013. a otsus tsiviilasja nr 3-2-1-78-13, p 13).
Eelduslikult peavad vanemad osalema võrdselt ka lapse eluasemevajaduse rahuldamisel. (p 18)
Korteri kasutuseelise väärtuse saab TsÜS § 65 vastavalt kohaldades määrata kindlaks eluruumi kasutamisest saadava eelise kohaliku keskmise turuhinna järgi, s.o eluruumi üürimisel saadava üüri järgi (vt ka Riigikohtu 26. septembri 2012. a otsus tsiviilasjas nr 3-2-1-93-12, p-d 20–21). Nii saab kohus määrata ka kasutuseelise väärtuse, mille saab laps vanema eluaset kasutades. Sellise eluruumi kasutuseelise väärtuse saab määrata võrreldava eluruumi keskmise üürihinna järgi samas piirkonnas, arvestades mh lapse kasutuses oleva eluruumi osa suurust ning asjaolu, et eluruum on ühiskasutuses (vt ka Riigikohtu 26. septembri 2012. a otsus tsiviilasjas nr 3-2-1-93-12, p-d 20–21). Kui lapse kasutuses oleva eluruumi osa kasutuseelise väärtust ei õnnestu kindlaks teha või selle kindlakstegemiseks vajalike asjaolude täielik väljaselgitamine on ebamõistlikult raske või kulukas, võib kohus otsustada lapse kasutuseelise väärtuse kõiki asjaolusid arvestades oma siseveendumuse kohaselt. (p 21)
Kohtulahendiga kindlaksmääratud elatise muutmiseks on võimalik esitada hagi juhul, kui maksete suurust või kestust mõjutavad asjaolud, mille alusel on tehtud nõude rahuldamise otsus, on oluliselt muutunud ja hagi esitamise aluseks olevad asjaolud on tekkinud pärast asja arutamise lõpetamist, mille kestel oleks võinud haginõuet suurendada või vastuväiteid esitada. Kohtulahendiga väljamõistetud elatise suuruse muutmiseks on alust, kui lapse vajadused ja/või vanema(te) varaline seisund on võrreldes kohtulahendi tegemise aluseks olnud asjaoludega muutunud. (p 14) Kohtulahendiga väljamõistetud elatise muutmist ei saa nõuda tagasiulatuvalt, vaid alates hagi esitamisest. (p 15)
3-2-1-78-13 Riigikohus 26.06.2013
Kohustatud isikut saab PKS § 100 lg 1 järgi kohustada ka tagasiulatuva ajavahemiku ülalpidamiskulude katteks maksma raha, kuid mõjuval põhjusel on võimalik määrata ülalpidamiskohustuse täitmine kindlaks ka muul viisil. Viidatud säte ei tähenda aga seda, et selle järgi saaks lugeda ajavahemikul enne hagi esitamist ülalpidamiskohustus täidetuks üksnes siis, kui kohustatud isik on sel ajavahemikul maksnud elatist. Lapsele elatist välja mõistes tuleb arvestada vanemate kokkulepet ülalpidamiskohustuse täitmise kohta. (p 13) Lapse igapäevaste vajaduste rahuldamiseks tehtavate kulutuste suurust ei tule PKS § 101 lg-s 1 sätestatud ulatuses tõendada, kuid tehtavad suuremad kulud tuleb tõendada. (p 15)
PKS § 100 lg 3 esimese lause järgi võivad vanemad kui last ülal pidama kohustatud isikud leppida omavahel kokku mh selles, et üks või kumbki vanem ei esita teise vanema vastu lapse ülalpidamise kohustuse täitmise nõuet. Sellise kokkuleppe põhjuseks võib olla mh asjaolu, et kummagi vanema juures elab laps, või see, et üks vanem jätab teisele vanemale ühisvara jagamise käigus rohkem vara või soodustab muul viisil teist vanemat ega nõua selle hüvitamist, kuid soovib vastutasuks, et teine vanem ei nõua temalt lapse ülalpidamiseks elatist. Sellise kokkuleppega reguleerivad vanemad kui lapsele ülalpidamist andma kohustatud isikud omavahelisi suhteid. Samas vanemate kokkulepe ei välista ega piira üldjuhul lapse seadusest tuleneva elatisenõude esitamist. Vanemate kokkulepet saab võimaluse korral arvestada lapse tulevikus sissenõutavaks muutuva elatise väljamõistmisel, kuid eelkõige tuleb seda arvestada tagasiulatuva elatisenõude puhul, et hinnata, kas vanem on kohtusse pöördumisele eelneval ajal ülalpidamiskohustust täitnud. Kui vanem on kuni kohtule lapse elatisenõude esitamiseni vanemate kokkulepet täitnud ja kokkuleppe järgi oli lapse igapäevaste vajaduste rahuldamine tagatud, ei ole üldjuhul alust kokkulepet täitnud vanemalt lapse kasuks tagasiulatuvalt elatist välja mõista, küll aga ei takista see vanemalt tulevikus sissenõutavaks muutuva elatise väljamõistmist lapse kasuks erinevalt kokkuleppest. Seejuures tuleb arvestada ka seda, et kui vanemad leppisid kokku, et üks vanem katab vastutasuna teiselt vanemalt saadud hüve eest üksi kõik lapse ülalpidamise kulud, jääb see kokkulepe vanemate vahel kehtima ka pärast lapse kasuks elatise väljamõistmist ning selle kokkuleppe alusel saab vanem, kellelt kohtulahendiga elatis välja mõisteti, kuigi omavahelise kokkuleppe järgi ta elatist maksma ei pidanud, nõuda makstu kokkuleppe alusel teiselt vanemalt tagasi. (p 13)
3-2-1-159-12 Riigikohus 16.01.2013
Elatise maksmise viis on põhjendatud määrata kindlaks selliselt, et kohustada laste isa maksma elatist laste ema pangakontole. Määruse täitmise viisi kindlaksmääramine on eelkõige laste huvides, kuid lisaks on selle eesmärk tagada määruse selgus, et vältida võimalikke vaidlusi täitmise üle. Jõustunud kohtulahend on täitedokumendiks, mille alusel algatab kohtutäitur täitemenetluse.
Ka alates 1. juulist 2010 kehtiva perekonnaseaduse järgi on vanem ülalpidamiskohustuse täitnud siis, kui ta on lapse ülalpidamiseks vajaliku raha maksnud teisele vanemale, kelle juures laps elab ja kes lapse eest hoolitseb. Üksnes juhul, kui lapse eest iga päev hoolitsev vanem annab enne nõusoleku ülalpidamiskohustuse täitmiseks alaealisele lapsele või kiidab sellisel viisil antud ülalpidamiskohustuse täitmise hiljem heaks, on elatist maksma kohustatud vanem oma kohustuse kohaselt täitnud. Elatisehagi lahendamisel tuleb kohtul arvestada mh sellega, kui palju on laste isa hagejatele elatist maksnud kohtumenetluse ajal. Elatise maksmise viis on põhjendatud määrata kindlaks selliselt, et kohustada laste isa maksma elatist laste ema pangakontole. Määruse täitmise viisi kindlaksmääramine on eelkõige laste huvides, kuid lisaks on selle eesmärk tagada määruse selgus, et vältida võimalikke vaidlusi täitmise üle. Jõustunud kohtulahend on täitedokumendiks, mille alusel algatab kohtutäitur täitemenetluse.
Ka alates 1. juulist 2010 kehtiva perekonnaseaduse järgi on vanem ülalpidamiskohustuse täitnud siis, kui ta on lapse ülalpidamiseks vajaliku raha maksnud teisele vanemale, kelle juures laps elab ja kes lapse eest hoolitseb. Üksnes juhul, kui lapse eest iga päev hoolitsev vanem annab enne nõusoleku ülalpidamiskohustuse täitmiseks alaealisele lapsele või kiidab sellisel viisil antud ülalpidamiskohustuse täitmise hiljem heaks, on elatist maksma kohustatud vanem oma kohustuse kohaselt täitnud.
TsMS § 377 lg 4 võimaldab kõrgema astme kohtul lahendada hagi tagamine alates ajast, mil talle on esitatud kaebus alama astme kohtu lahendi peale. Kuna ringkonnakohus lahendab hagi tagamise alates ajast, mil talle on esitatud kaebus, on ka maakohtul õigus tagada hagi pärast otsuse tegemist ja apellandile kättetoimetamist, kuid enne kaebuse esitamist ringkonnakohtule.
3-2-1-80-11 Riigikohus 12.10.2011
Kuigi Riigikohtul ei ole tulenevalt TsMS § 688 lg-test 3-5 üldiselt pädevust kontrollida tõendite hindamist asja lahendamisel, tuleneb viidatud sätetest, et seda saab teha menetlusnormide järgimise kontrollimiseks. Riigikohus saab kontrollida TsMS § 637 lg 21 alusel apellatsioonkaebuse menetlemisest keeldumise õigsust tervikuna. Tõendite osas piirdub hindamine siiski esmajoones ulatusega, kas tõendite võimalik väär hindamine ja selle mõju maakohtu lahendile on täiesti ilmne. Selles osas täpsustab kolleegium tsiviilasjas nr 3-2-1-20-10 tehtud määruse p-s 16 märgitut, et Riigikohus tõendeid ei hinda.
Kohtulahendi täitmise seisukohalt on määrava tähendusega lahendi resolutsioon. Täitedokumendina on TsMS § 457 lg 1 järgi siduv üksnes lahend hagi kohta hagi aluseks olevatel asjaoludel. See säte kohaldub kehtivas redaktsioonis ka enne sätte jõustumist tehtud kohtulahendite õigusjõu hindamisel.
Kui kostja ei täida kohtulikku kokkulepet, võib hageja taotleda kohtumääruse alusel kostja suhtes täitemenetluse alustamist ning vajadusel esitada TsMS § 368 lg 2 järgi tuvastushagi täitedokumendi tõlgendamise kohta (vt TsMS § 368 lg 2 kohaldamise kohta ka Riigikohtu 28. aprilli 2010. a otsus tsiviilasjas nr 3-2-1-31-10, p 20).
Kohtulik kokkulepe kehtib täitedokumendina alles sellele ette nähtud vormi andmisest, st kohtus kinnitamisest (vt ka nt Riigikohtu 22. detsembri 2004. a otsus tsiviilasjas nr 3-2-1-148-04, p-d 17-19; 23. märtsi 2006. a otsus tsiviilasjas nr 3-2-1-1-06, p 14). Kohtulahendi täitmise seisukohalt on määrava tähendusega lahendi resolutsioon. Täitedokumendina on TsMS § 457 lg 1 järgi siduv üksnes lahend hagi kohta hagi aluseks olevatel asjaoludel. See säte kohaldub kehtivas redaktsioonis ka enne sätte jõustumist tehtud kohtulahendite õigusjõu hindamisel.
Tulenevalt TsMS § 697 peab Riigikohus lihtmenetluse asjas apellatsioonkaebuse menetlemisest keeldumise määruse peale esitatud määruskaebust lahendades esmajoones kontrollima, kas täidetud olid TsMS § 637 lg-s 21 sätestatud eeldused. Riigikohus esiteks kontrollima, kas maakohus ei ole andnud otsuses luba apellatsioonkaebuse esitamiseks, st kas maakohtu otsuses ei ole välistatud apellatsioonkaebuse menetlusest keeldumine viidatud sätte alusel (vt ka Riigikohtu määrus tsiviilasjas nr 3-2-1-20-10, p-d 13, 14; 7. juuni 2011. a määrus tsiviilasjas nr 3-2-1-44-11, p 38). Kui apellatsiooniluba ei ole antud, peab Riigikohus kontrollima lisaks, kas maakohtu otsuse tegemisel on selgelt ebaõigesti kohaldatud materiaalõiguse normi või on selgelt rikutud menetlusõiguse normi, ning kui selline asjaolu esineb, siis hindama, kas see võis tõenäoliselt mõjutada asja lahendust (vt ringkonnakohtu pädevuse kohta ka nt Riigikohtu 1. detsembri 2010. a määrus tsiviilasjas nr 3-2-1-102-10, p 13; määrus tsiviilasjas nr 3-2-1-44-11, p 39). Menetlusnormide järgimise kontrollimiseks saab Riigikohus TsMS § 688 lg-test 3-5 tulenevalt kontrollida tõendite hindamist asja lahendamisel. Riigikohus saab kontrollida TsMS § 637 lg 21 alusel apellatsioonkaebuse menetlemisest keeldumise õigsust tervikuna. Tõendite osas piirdub hindamine siiski esmajoones ulatusega, kas tõendite võimalik väär hindamine ja selle mõju maakohtu lahendile on täiesti ilmne. Kui Riigikohus leiab, et ringkonnakohus on TsMS § 637 lg 21 alusel keeldunud apellatsioonkaebuse menetlemisest kasvõi osaliselt põhjendamatult, tuleb tühistada kogu menetlusse võtmisest keeldumine. Ringkonnakohus saab menetlusökonoomia kaalutlusel kaebuse menetlemisest keelduda tervikuna ja üksnes siis, kui kaebus tervikuna on ilmselgelt põhjendamatu. Kui ka osaliselt ei ole kaebuse põhjendamatus ilmselge, tuleb seda menetleda. Ringkonnakohus ei või TsMS § 637 lg 21 alusel keelduda õigusemõistmisest õiguslikult keerulistes asjades ainuüksi põhjendusega, et asja hind on väike (vt ka Riigikohtu 17. juuni 2011. a määrus tsiviilasjas nr 3-2-1-49-11, p 7). Lihtmenetluse asjas võib maakohus TsMS § 405 lg 1 p-st 3 lähtudes näha hüvitatavate menetluskulude suuruse ette juba kohtuotsuses, st vajalik ei ole n-ö kaheastmeline kulude jaotamise ja kindlaksmääramise menetlus TsMS §-de 173 ja 174 alusel. Lihtmenetluse erisusi ei rakendata ei apellatsiooni- ega kassatsioonimenetluses (vt ka Riigikohtu määrus tsiviilasjas nr 3-2-1-20-10, p 12). TsMS § 176 lg-st 1 tulenev üldpõhimõte, mille kohaselt tuleb menetluskulude kindlaksmääramise menetluses edastada esitatud menetluskulude nimekiri enne selle lahendamist seisukohavõtuks vastaspoolele, kehtib ka lihtmenetluses.
Menetlusdokumendi tagastamisest peab kohtutoimikusse jääma piisavalt teavet, mille järgi on kõrgemal kohtul võimalik hiljem hinnata, kas tagastamine oli õiguspärane. Toimik peab TsMS § 56 lg 1 järgi kajastama piisavalt kõiki tehtud menetlustoiminguid. Eelkõige juhul, kui kaebuse või muu avalduse menetlusse võtmata jätmise või läbi vaatamata jätmise peale saab esitada määruskaebuse, tuleb toimikusse jätta kaebuse või muu avalduse ärakiri koos esitamise aega tõendavate võimalike tõenditega (vt ka nt Riigikohtu 4. märtsi 2009. a määrus tsiviilasjas nr 3-2-1-6-09, p 13).
TsMS § 176 lg-st 1 tulenev üldpõhimõte, mille kohaselt tuleb menetluskulude kindlaksmääramise menetluses edastada esitatud menetluskulude nimekiri enne selle lahendamist seisukohavõtuks vastaspoolele, kehtib ka lihtmenetluses. Koos kohtulahendiga menetluskulude kindlaksmääramisel TsMS § 1741 lg 1 järgi tuleb vastaspoolele TsMS § 176 lg 4 teise lause järgi samuti tagada mõistlik võimalus avaldada seisukohta teise poole menetluskulude nimekirja kohta (vt ka Riigikohtu 30. märtsi 2011. a määrus tsiviilasjas nr 3-2-1-16-11, p 14). Menetlusosalise üldine õigus anda seisukoht asja lahendamisel oluliste küsimuste kohta ja vaielda vastu teiste menetlusosaliste taotlustele ja põhjendustele tuleneb ka TsMS § 199 lg 1 p-dest 4 ja 6. Lihtmenetluse asjas võib maakohus TsMS § 405 lg 1 p-st 3 lähtudes näha hüvitatavate menetluskulude suuruse ette juba kohtuotsuses, st vajalik ei ole n-ö kaheastmeline kulude jaotamise ja kindlaksmääramise menetlus TsMS §-de 173 ja 174 alusel. Kõrgema astme kohtus lahendatakse asi üldreeglite järgi, st lihtmenetluse erisusi ei rakendata ei apellatsiooni- ega kassatsioonimenetluses (vt ka Riigikohtu määrus tsiviilasjas nr 3-2-1-20-10, p 12). Sellest tulenevalt jäetakse lihtmenetluse asja menetluskulude jaotuse kindlaksmääramisel kõrgema astme kohtus menetluskulude väljamõistmine lahendamiseks TsMS § 174 järgses korras, st pärast otsuse jõustumist. Seejuures tuleb arvestada ka maakohtu otsuses märgitud kulude väljamõistmist, kui see jääb muutmata.
Eelkõige alaealisele lapsele elatise määramisel tuleb mh arvestada elatise saamise tõttu tekkiva tulumaksu maksmise kohustusega ning tagada, et lapse ülalpidamiseks jääks pärast tulumaksu maksmist piisavalt raha (vt nt Riigikohtu 17. mai 2011. a otsus tsiviilasjas nr 3-2-1-33-11, p 22). Seega oleks tulnud tulumaksu kohustuse olemasolu arvestada juba elatise suuruse esmasel kindlaksmääramisel. Samas ei ole tulumaksukohustuse olemasolu ainuüksi kohtulahendiga (sh kohtu kinnitatud kompromissiga) väljamõistetud elatise suuruse muutmise aluseks, kui tulumaksu tuli elatiselt maksta ka lahendi tegemise ajal (vt Riigikohtu otsus tsiviilasjas nr 3-2-1-33-11, p-d 25, 26, 32, 33).
Kui pooled on kohtulikult kokku leppinud elatise maksmise n-ö netopõhimõttel, s.o tulumaksuta, peab kostja maksma tulumaksu võrra suuremat elatist või makstud tulumaksu hiljem hüvitama. Kui kostja ei täida kohtulikku kokkulepet, võib hageja taotleda kohtumääruse alusel kostja suhtes täitemenetluse alustamist vähem tasutud raha osas ning vajadusel esitada TsMS § 368 lg 2 järgi tuvastushagi täitedokumendi tõlgendamise kohta. Selle hagiga on võimalik paluda tuvastada, et kohtumääruse alusel peab kostja lisaks tasutud elatisele maksma ka n-ö tulumaksuosa (vt TsMS § 368 lg 2 kohaldamise kohta ka Riigikohtu 28. aprilli 2010. a otsus tsiviilasjas nr 3-2-1-31-10, p 20). Kohtulik kokkulepe kehtib täitedokumendina alles sellele ette nähtud vormi andmisest, st kohtus kinnitamisest (vt ka nt Riigikohtu 22. detsembri 2004. a otsus tsiviilasjas nr 3-2-1-148-04, p-d 17-19; 23. märtsi 2006. a otsus tsiviilasjas nr 3-2-1-1-06, p 14). Kohtulahendi täitmise seisukohalt on määrava tähendusega lahendi resolutsioon. Täitedokumendina on TsMS § 457 lg 1 järgi siduv üksnes lahend hagi kohta hagi aluseks olevatel asjaoludel. See säte kohaldub kehtivas redaktsioonis ka enne sätte jõustumist tehtud kohtulahendite õigusjõu hindamisel.
Õigusabikulud tuleb tsiviilkohtumenetluses hüvitada üksnes juhul, kui tegemist on ühtlasi mõne seaduses sätestatud hüvitamisele kuuluvate kuludega, eelkõige lepingulise esindaja kuludega (vt ka Riigikohtu 22. juuni 2010. a määrus tsiviilasjas nr 3-2-1-63-10, p 12). Menetlusega seotud kuludena ei saa nõuda selliste kulude hüvitamist TsMS § 174 lg 7 järgi ka eraldi hagimenetluses. Eelpool kirjeldatud reegel kehtib menetluse üldpõhimõttena ka lihtmenetluses.
Tulenevalt TsMS § 697 peab Riigikohus lihtmenetluse asjas apellatsioonkaebuse menetlemisest keeldumise määruse peale esitatud määruskaebust lahendades esmajoones kontrollima, kas täidetud olid TsMS § 637 lg-s 21 sätestatud eeldused. Riigikohus esiteks kontrollima, kas maakohus ei ole andnud otsuses luba apellatsioonkaebuse esitamiseks, st kas maakohtu otsuses ei ole välistatud apellatsioonkaebuse menetlusest keeldumine viidatud sätte alusel (vt ka Riigikohtu määrus tsiviilasjas nr 3-2-1-20-10, p-d 13, 14; 7. juuni 2011. a määrus tsiviilasjas nr 3-2-1-44-11, p 38). Kui apellatsiooniluba ei ole antud, peab Riigikohus kontrollima lisaks, kas maakohtu otsuse tegemisel on selgelt ebaõigesti kohaldatud materiaalõiguse normi või on selgelt rikutud menetlusõiguse normi, ning kui selline asjaolu esineb, siis hindama, kas see võis tõenäoliselt mõjutada asja lahendust (vt ringkonnakohtu pädevuse kohta ka nt Riigikohtu 1. detsembri 2010. a määrus tsiviilasjas nr 3-2-1-102-10, p 13; määrus tsiviilasjas nr 3-2-1-44-11, p 39). Menetlusnormide järgimise kontrollimiseks saab Riigikohus TsMS § 688 lg-test 3-5 tulenevalt kontrollida tõendite hindamist asja lahendamisel. Riigikohus saab kontrollida TsMS § 637 lg 21 alusel apellatsioonkaebuse menetlemisest keeldumise õigsust tervikuna. Tõendite osas piirdub hindamine siiski esmajoones ulatusega, kas tõendite võimalik väär hindamine ja selle mõju maakohtu lahendile on täiesti ilmne. Kui Riigikohus leiab, et ringkonnakohus on TsMS § 637 lg 21 alusel keeldunud apellatsioonkaebuse menetlemisest kasvõi osaliselt põhjendamatult, tuleb tühistada kogu menetlusse võtmisest keeldumine. Ringkonnakohus saab menetlusökonoomia kaalutlusel kaebuse menetlemisest keelduda tervikuna ja üksnes siis, kui kaebus tervikuna on ilmselgelt põhjendamatu. Kui ka osaliselt ei ole kaebuse põhjendamatus ilmselge, tuleb seda menetleda. Ringkonnakohus ei või TsMS § 637 lg 21 alusel keelduda õigusemõistmisest õiguslikult keerulistes asjades ainuüksi põhjendusega, et asja hind on väike (vt ka Riigikohtu 17. juuni 2011. a määrus tsiviilasjas nr 3-2-1-49-11, p 7). Menetlusdokumendi tagastamisest peab kohtutoimikusse jääma piisavalt teavet, mille järgi on kõrgemal kohtul võimalik hiljem hinnata, kas tagastamine oli õiguspärane. Toimik peab kajastama piisavalt kõiki tehtud menetlustoiminguid. Eelkõige juhul, kui kaebuse või muu avalduse menetlusse võtmata jätmise või läbi vaatamata jätmise peale saab esitada määruskaebuse, tuleb toimikusse jätta kaebuse või muu avalduse ärakiri koos esitamise aega tõendavate võimalike tõenditega.

matches:
§ 340
§ 102
§ 96
§ 97
§ 102
§ 96
§ 97
§ 100
§ 459
§ 432
§ 430
§ 459
§ 97
§ 100
§ 80
§ 80
§ 459
§ 459
§ 459
§ 459
§ 432
§ 430
§ 459
§ 97
§ 100
§ 80
§ 80
§ 459
§ 459
§ 459
§ 100
§ 100
kohus
Riigikohus
§ 97
§ 100
§ 102
§ 96
§ 100
§ 207
§ 459
§ 459
Riigikohus
§ 78
§ 74
§78
§ 78
kohus
§ 74
kohus
§78
§ 78
kohus
Riigikohus
§ 97
§ 97
§ 97
§ 459
§ 97
§ 459
§ 97
§ 196
Riigikohus
§ 654
§ 654
§ 13
§ 67
§ 69
kohus
Riigikohus
§ 100
Riigikohus
§ 371
§ 428
Riigikohus
§ 459
§ 497
§ 459
§ 70
§ 13
§ 67
§ 69
kohus
§ 61
§ 97
§ 459
§ 99
§ 101
Riigikohus
§ 459
§ 497
§ 459
§ 70
Riigikohus
§ 217
§ 445
§ 65
§ 100
kohus
§ 217
§ 445
§ 62
§ 65
kohus
kohus
§ 100
kohus
§ 65
kohus
kohus
Riigikohus
§ 100
§ 101
§ 100
Riigikohus
§ 377
Riigikohus
§ 688
Riigikohus
§ 637
Riigikohus
§ 457
§ 368
§ 368
§ 457
§ 697
Riigikohus
§ 637
Riigikohus
Riigikohus
Riigikohus
§ 688
Riigikohus
§ 637
Riigikohus
§ 637
§ 637
§ 405
§ 176
§ 56
§ 176
§ 1741
§ 176
§ 199
§ 405
§ 174
§ 368
§ 368
§ 457
§ 174
§ 697
Riigikohus
§ 637
Riigikohus
Riigikohus
Riigikohus
§ 688
Riigikohus
§ 637
Riigikohus
§ 637
§ 637


KAUBAMÄRGISEADUSE § 74 JA TÖÖSTUSOMANDI ÕIGUSKORRALDUSE ALUSTE SEADUSE § 66 MUUTMISE SEADUS | Patendiamet
KAUBAMÄRGISEADUSE § 74 JA TÖÖSTUSOMANDI ÕIGUSKORRALDUSE ALUSTE SEADUSE § 66 MUUTMISE SEADUS
16.12.2003 võttis Riigikogu vastu kaubamärgiseaduse § 74 ja tööstusomandi õiguskorralduse aluste seaduse § 66 muutmise seaduse (205 SE), millega sätestati, et nimetatud seadused jõustuvad 1. mail 2004
§ 1. Kaubamärgiseaduse (RT I 2002, 49, 308; 99, 582) § 74 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
§ 2. Tööstusomandi õiguskorralduse aluste seaduse (RT I 2003, 18, 98) § 66 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
§ 3. Käesolev seadus jõustub 2004. aasta 1. jaanuaril.
Algatab Riigikogu majanduskomisjon
Seletuskiri kaubamärgiseaduse § 74 ja tööstusomandi õiguskorralduse aluste seaduse § 66 muutmise seaduse eelnõu juurde
Kaubamärgiseadus ja tööstusomandi õiguskorralduse aluste seadus jõustuvad 2004. aasta 1. jaanuaril. Nende kahe seaduse rakendamiseks on aga hädavajalik Riigikogu menetluses oleva Vabariigi Valitsuse algatatud asjaõigusseaduse, Euroopa patentide väljaandmise konventsiooni kohaldamise seaduse, geograafilise tähise kaitse seaduse, kasuliku mudeli seaduse, kaubamärgiseaduse, mikrolülituse topoloogia kaitse seaduse, patendiseaduse, riigilõivuseaduse, tööstusdisaini kaitse seaduse, tööstusomandi õiguskorralduse aluste seaduse ja täitemenetluse seadustiku muutmise seaduse eelnõu (195 SE) vastuvõtmine seadusena. Nimetatud eelnõu ei jõua aga käesoleva aasta jooksul seadusena vastu võtta, mistõttu on vajalik kaubamärgiseaduse § 74 ja tööstusomandi õiguskorralduse aluste seaduse § 66 muutmine, et lükata edasi mõlema seaduse jõustumine 2004. aasta 1. jaanuarilt 1. maile.
Nimetatud seaduste üheaegne jõustumine on vajalik seetõttu, et 2002. aasta mais vastu võetud kaubamärgiseadus ei sisalda praegusel kujul registri osa, kuna seaduse menetlemisel Riigikogus leiti, et registri regulatsioon esitatud kujul (üks ühine register kõikide tööstusomandi objektide kohta) ei ole rakendatav ning otsustati, et registri osa kirjutatakse kaubamärgiseadusele juurde ja esitatakse hiljem koos muude vajalike muudatustega tööstusomandi alastes seadustes. Seega, kui kaubamärgiseadus jõustub ning selles puudub registrit käsitlev osa, siis ei saa Patendiamet teha kaubamärkidega ühtegi registritoimingut.
Tööstusomandi õiguskorralduse aluste seaduse vastuvõtmisega 2003. aasta jaanuaris korraldati ümber tööstusomandi apellatsioonikomisjoni tegevus kohtueelsete vaidluste lahendamisel. Sellest tulenevalt tuleb sisse viia parandused ka kehtivatesse tööstusomandit reguleerivatesse seadustesse, mis käsitlevad tööstusomandi apellatsioonikomisjoni tegevust eesmärgiga viia komisjoni tegevus kõikides õigusaktides vastavusse tööstusomandi õiguskorralduse seaduses sätestatule. Lisaks eelmainitule tuleb lahendada ka see, kuidas momendil apellatsioonikomisjonis menetluses olevate kaebuste lahendamist jätkatakse tööstusomandi õiguskorralduse aluste seaduse jõustumisel, ehk tuleb kehtestada üleminekusätted.


Viljandi Noortevolikogu projektitoetuse andmise kord – Riigi Teataja
Viljandi Noortevolikogu projektitoetuse andmise kord - sisukord
§ 2 Toetamise põhimõtted
§ 5 Projektitoetuse taotluse hindamine
§ 6 Toetuse eraldamise otsustamine
§ 7 Eraldatud toetuse kasutamisest loobumine
§ 8 Toetuse väljamaksmine ja järelevalve
RT IV, 06.03.2019, 75
Vastu võetud 28.02.2019 nr 43
Määrus kehtestatakse kohaliku omavalitsuse korralduse seaduse § 22 lõike 1 punkti 5 ja noorsootöö seaduse § 8 punkti 2 alusel
(1) Viljandi Noortevolikogu (edaspidi VNV) projektitoetuse andmise kord (edaspidi kord) sätestab Viljandi linna (edaspidi linna) eelarvest korras sätestatud tegevustele toetuse andmise kriteeriumid ja toetuse kasutamise üle järelevalve teostamise korra.
(2) Määruse eesmärk on toetada linna eelarveliste vahendite abil noorte omaalgatuslikku tegevust linnas, kusjuures toetuse taotleja tegevus peab toimuma linnaelanike huvides.
§ 2. Toetamise põhimõtted
(1) Toetust saab taotleda Viljandi linnas või linnaelanike huvides tegutsev:
1) juriidiline isik, kelle esindaja on kuni 26-aastane isik;
2) füüsiline isik, kes on 14 kuni 26-aastane (alaealistelt on nõutav täisealise juhendaja kaaskiri);
(2) Toetust ei saa taotleda isik:
1) kellel on taotluse esitamise ajal või ka toetuse väljamaksmise ajal rahalisi võlgnevusi linna ees;
2) kellel on taotluse esitamise ajal või ka toetuse väljamaksmise ajal Maksu- ja Tolliameti andmetel maksuvõlgnevusi või kelle maksuvõlad ei ole ajatatud;
3) kellel on varasemate toetuste kasutamise aruanded linnale nõuetekohaselt esitamata.
(3) Abikõlblikud on üksnes need tegevused ja kulud, mis on otseselt vajalikud taotluses nimetatud eesmärkide saavutamiseks.
(4) Abikõlblikud ei ole kulud:
1) laenu- või liisingumaksete tasumiseks;
2) projektijuhi tasustamiseks.
(5) Korra alusel ei toetata linnavalitsuse ametiasutuse hallatavat asutust ega selle huvi- või spordiringi, kultuurikollektiivi, stuudiot, treeningrühma.
(1) Projektitoetuse taotlusvoorude ajad kinnitab Viljandi Linnavalitsus VNV ettepanekul hiljemalt 11. märtsiks.
(2) Projektitoetuse abikõlblik periood on rahastusotsuse teatavakstegemisest kuni jooksva kalendriaasta lõpuni.
(3) Projektitoetusest kaetavate kulude eest tasumise hiliseim tähtpäev võib olla toetuse saamise kalendriaastale järgneva kalendriaasta 15. jaanuar.
(4) Taotlusvoorus jagamata jäänud projektitoetuse vahendid suunatakse järgmisesse taotlusvooru.
(5) Taotlus esitatakse VNV-le elektrooniliselt ja digiallkirjastatult aadressile volikogu@viljandi.ee või paberkandjal allkirjastatult aadressile Linnu 2, Viljandi.
(6) Taotluses või selle lisades tuleb esitada vähemalt järgmine informatsioon:
4) projekti või tegevuse eelarve, näidates muuhulgas ära omafinantseeringu ja kaasfinantseerijad ning linnalt taotletava summa kasutamise kuluread;
5) taotleja kinnitus, et ta on teadlik toetuse taotlemise tingimustest ning vastab taotlejale esitatavatele nõuetele.
(7) Üks taotleja võib kalendriaastas esitada mitu erinevat projektitoetuse taotlust.
(8) Taotluste vormid kinnitab Viljandi linnavalitsus (edaspidi linnavalitsus).
(1) Toetuse taotlusi menetleb VNV.
(2) Menetlusse võetakse tähtaegselt ja vormikohaselt esitatud taotlused.
(3) VNV kontrollib taotleja ja taotluse nõuetele vastavust ning esitatud andmete õigsust (edaspidi tehniline kontroll) 10 kalendripäeva jooksul taotluste esitamise lõpptähtajast. VNV-l on õigustehnilise kontrolli juurde kaasata eksperte.
(4) Kui tehnilise kontrolli käigus selgub, et taotleja või taotlus ei vasta nõuetele, antakse taotlejale viis tööpäeva aega puuduste kõrvaldamiseks. Kui taotleja ei kõrvalda määratud tähtajaks puudusi, jätab VNV taotluse läbi vaatamata.
(5) Varasemalt määratud projektitoetuse aruande esitamisega hilinenud taotleja projektitoetuste taotlused jäetakse VNV otsusel järgneva kuue kalendrikuu jooksul hilinenud aruande VNV-le esitamise kuupäevast loetuna läbi vaatamata.
(6) Taotluse läbivaatamata jätmisest ning selle põhjustest teavitatakse taotlejat kirjalikult 30 kalendripäeva jooksul taotluse esitamisest arvates.
§ 5. Projektitoetuse taotluse hindamine
(1) Projektitoetuse taotlusi hindab VNV, kes kaasab vajadusel oma töösse eksperte.
(2) VNV liikmed peavad taotlusi hinnates kinni pidama korruptsioonivastases seaduses sätestatud toimingupiirangutest.
(3) VNV liikmed lähtuvad hindamisel korra lisas 2 toodud hindamiskriteeriumitest.
(4) VNV koosolekul vaadatakse läbi VNV liikmete individuaalsed hindamislehed (lisa 1) ja koostatakse nende põhjal taotlustest paremusjärjestus koondhindamislehel (lisa 3).
(5) Taotluste rahuldamisel on koondhindamislehe paremusjärjestus VNV-le otsustamise aluseks.
(6) VNV projektitoetuste hindamise koosoleku protokoll esitatakse linnavalitsusele hiljemalt viie tööpäeva jooksul pärast vastava VNV koosoleku toimumist. Protokollile lisatakse antud hindepunktide põhjendused koondhindamislehel ja iga toetuse puhul toetuse eesmärgid, toetuse summa ning kulude abikõlblik periood.
§ 6. Toetuse eraldamise otsustamine
(1) Projektitoetuse eraldamise, osalise eraldamise või eraldamata jätmise otsustused kinnitab linnavalitsus VNV ettepanekul korraldusega 10 tööpäeva jooksul pärast §-s 5 viidatud VNV koosoleku protokolli saamist.
(2) Linnavalitsuse korralduses märgitakse:
2) projekti nimi ja eesmärk;
4) aruande esitamise viis ja tähtaeg;
5) toetuse saaja kohustus toetuse kasutamisel teavitada avalikkust, et toetaja on Viljandi Linnavalitsus;
6) toetuse tagasimaksmise kohustus juhtudel, mis on sätestatud käesoleva korra § 9 lõigetes 7 ja 8.
(3) Linnavalitsuse korraldus toetuse eraldamise või eraldamata jätmise kohta edastatakse taotlejale 3 tööpäeva jooksul korralduse vastuvõtmisest arvates.
§ 7. Eraldatud toetuse kasutamisest loobumine
(1) Toetuse saajal on õigustoetusest loobuda, kui ilmnevad asjaolud, mis ei võimalda toetuse saajal toetust eesmärgipäraselt kasutada.
(2) Toetusest loobumise kohta esitab toetuse saaja linnavalitsusele avalduse, milles märgitakse ära toetusest loobumise põhjus ning tagastatakse juba väljamakstud toetus kogu ulatuses.
§ 8. Toetuse väljamaksmine ja järelevalve
(1) Toetus kantakse linnavalitsuse korralduse alusel toetuse saaja arvelduskontole korralduses märgitud tähtajaks ja summas.
(2) Toetuse saaja on kohustatud toetuse kasutamise kohta esitama vormikohase aruande toetust saanud tegevuse või sündmuse toimumisele järgneva 6 kuu jooksul.
(3) Aruande vormi kinnitab linnavalitsus. Aruanne peab sisaldama toimunud projekti või tegevuse sisulist kirjeldust ning infot tulude ja kulude kohta vastavalt taotluses esitatud eelarvele. Kulude kohta esitatakse vormikohases tabelis vähemalt toetussumma ulatuses kuludokumendid.
(4) Aruande menetlemisel kontrollitakse:
1) kas tehtud kulutused on tegevuste ja kululiikide lõikes põhjendatud ning abikõlblikud;
2) kas toetuse saaja tegevus vastab toetuse taotlusele ja toetuse eraldamise otsusele.
(5) Toetuse sihipärast kasutamist kontrollib VNV, määrates järelevalvet teostama volitatud isikud, kellel on õigus:
4) esitada VNV-le põhjendatud ettepanek toetussumma osaliseks või tervikuna tagasinõudmiseks toetuse saajast tulenevatel asjaoludel.
(6) Kui aruanne sisaldab puudusi, antakse toetuse saajale tähtaeg kuni 10 kalendripäeva puuduste kõrvaldamiseks.
(7) Toetuse saaja on kohustatud tagastama projekti elluviimisel või tegevuse läbiviimisel kasutamata jäänud vahendid 10 kalendripäeva jooksul alates toetuse kasutamise aruande esitamisest. Juhul, kui toetusest jääb kasutamata vähem kui 10 eurot, ei pea taotleja kasutamata jäänud osa linnale tagastama.
(8) Linnavalitsusel on õigus korralduse alusel nõuda toetuse tagasimaksmist kui:
5) taotleja ei ole tähtaegselt esitanud aruannet toetuse kasutamise kohta.
(9) Kui toetuse saaja soovib muuta toetuse sihtotstarvet võrreldes taotluses (muutus on suurem kui 10% kogu eelarvest) näidatud sihtotstarbega, esitab toetuse saaja vastava põhjendatud taotluse VNV-le.
(10) Sihtotstarbe muutmise otsustab linnavalitsus korraldusega VNV ettepanekul.


§ 6 Treeneri tööjõukulu lisatoetuse taotlemine
§ 7 Noortespordi tegevustoetuse taotlemine
§ 10 Treeneri tööjõukulu lisatoetuse määramine
§ 11 Noortespordi tegevustoetuse määramine
RT IV, 22.11.2016, 17
Vastu võetud 16.11.2016 nr 15
(2) Määruse eesmärk on Otepää valla eelarvest rahaliste vahendite eraldamisega toetada harrastus- ja saavutusspordialast tegevust ning luua erinevate vajadustega elanike gruppidele sportimiseks paremaid tingimusi.
1) treeneri tööjõukulu lisatoetus;
2) noortespordi tegevustoetus;
(2) Treeneri tööjõukulu lisatoetust on spordiklubil, mille asukoht on Otepää vald, õigustaotleda spordiklubis tegutseva treeneri eest, kelle elukohaks rahvastikuregistris on Otepää vald ning kelle eest on taotletud riigieelarvelist treeneri tööjõukulu toetust.
(3) Noortespordi tegevustoetust ja koondislase lisatoetust on spordiklubil õigustaotleda spordiklubi treeningrühma liikme eest, kelle elukohaks rahvastikuregistris on Otepää vald. Noortespordi toetust võib taotleda ka väljaspool Otepää valda tegutsev spordiklubi tingimusel, et treeningrühma liikme elukohaks on rahvastikuregistris Otepää vald ja Otepää vallas puudub vastavat spordiala arendav või vastava vanuserühmaga tegelev spordiklubi.
(4) Noortespordi tegevustoetust antakse spordiklubidele pearahana spordiklubi nimekirja kantud 6-19-aastase (võimlemisklubile ka 5-aastase) lapse ja noore kohta, kellele suunatud treeningtegevus toimub vähemalt kahel korral nädalas kümnel kuul aastas.
§ 6. Treeneri tööjõukulu lisatoetuse taotlemine
Treeneri tööjõukulu lisatoetuse taotlusele lisatakse Spordikoolituse ja -Teabe Sihtasutusele esitatud riigieelarvelise treeneri tööjõukulu toetuse taotluse koopia, mis edastatakse elektrooniliselt või paberkandjal.
§ 7. Noortespordi tegevustoetuse taotlemine
Noortespordi tegevustoetuse taotlusele lisatakse järgmised dokumendid, mis edastatakse elektrooniliselt ja paberkandjal:
1) treenerite nimekiri;
2) tegevuskava jooksvaks aastaks;
3) treeningrühmade liikmete nimekirjad (eesnimi, perekonnanimi, sünniaeg, elukoht);
(2) Tähtajaks puuduste kõrvaldamata jätmisel tagastatakse esitatud dokumendid ning toetuse taotlemise menetlus lõpetatakse.
§ 10. Treeneri tööjõukulu lisatoetuse määramine
§ 11. Noortespordi tegevustoetuse määramine
(1) Noortespordi tegevustoetuseks ettenähtud vahendid jaotatakse spordiklubidele pearaha põhimõttel. Ühe noorsportlase eest jagatakse toetust kuni kahe spordialaga tegelemiseks, tingimusel, et noorsportlase poolt harrastatavad spordialad kuuluvad erinevatesse kategooriatesse. Otepää vallas jagatakse spordialad kahte kategooriasse:
1) eelisarendatavad spordialad – murdmaasuusatamine, laskesuusatamine, kahevõistlus, suusahüpped, mäesuusatamine, lumelauasõit, vigursuusatamine;
2) muud spordialad.
(2) Käesoleva paragrahvi 1. lõikes nimetatud pearaha jaotamisel on eelisarendatava spordialaga tegeleva noorsportlase pearaha koefitsient 1,5 ja muu spordialaga tegeleva noorsportlase pearaha koefitsient 1,0.
(3) Käesoleva paragrahvi 1. lõikes nimetatud pearaha jaotamisel kasutatakse vanuse koefitsienti, kusjuures noorsportlase vanust arvestatakse taotluse esitamise aasta 31. detsembri seisuga. Vanuse koefitsiendid on järgmised:
1) noorsportlane vanuses 5-10 aastat – koefitsient 0,8;
2) noorsportlane vanuses 11-15 aastat – koefitsient 1,0;
3) noorsportlane vanuses 16-19 aastat – koefitsient 1,2.
(4) Spordiklubile toetuse taotlemisel peab toetuse saamiseks täisealine nimekirja kantud noorsportlane või alaealise noorsportlase seaduslik esindaja kinnitama noorsportlase osalust vastava spordiklubi treeningutel. Kinnitus koos spordiala märkimisega esitatakse vallavalitsusele isiklikult (täidetakse vallavalitsuses kohapeal) või digitaalselt allkirjastatult hiljemalt 1. detsembriks. Kui määratud tähtpäevaks kinnitus puudub, ei arvata nimekirjas esitatud noorsportlast toetust saavate noorsportlaste hulka. Kinnituse vormi kehtestab vallavalitsus korraldusega.
Koondislase lisatoetuse määr on ühe kuu töötasu alammäär ühe noorsportlase kohta aastas. Koondislase lisatoetust määratakse spordiklubidele nende noorsportlaste eest, kes taotluse esitamise aastal kuulusid Eesti koondisesse ja on kantud vastava spordialaliidu noortekoondise nimekirja.
1) esitama toetuse kasutamise kohta aruande üks kord aastas 20. jaanuariks;
2) tagama Spordikoolituse ja –Teabe Sihtasutuse poolt väljastatud korralduses nimetatud treenerite töötasude väljamaksmise ning kohustuslike maksude ja maksete tasumise toetuse kahekordsele määrale vastavas ulatuses;
3) kasutama noortespordi tegevustoetust sihtotstarbeliselt treenerite tasustamiseks, treenerite täiendkoolituseks, võistlussõitudeks ja võistlustest osavõtumaksu tasumiseks, litsentside tasumiseks, treeningpaikade üüriks, spordiinventari soetamiseks, treeninglaagriteks;
2) nõuda toetuse kasutamise aruande juurde kuludokumentide koopiaid, seletusi ja vahearuandeid ja võistluste protokolle.
(1) 2016. aastal esitatakse määruse § 5 märgitud toetuse taotlus koos andmekaardiga vallavalitsusele hiljemalt ühe kuu jooksul määruse jõustumisest.
(2) Otepää Vallavolikogu 24. jaanuari 2013. a määrus nr 1-6-1 „Otepää valla eelarvest eraõiguslikele spordiklubidele toetuse andmise kord“ tunnistatakse kehtetuks.


Võlaõigusseaduse, tarbijakaitseseaduse ning õppetoetuste ja õppelaenu seaduse muutmise seadus – Riigi Teataja
RT I, 11.03.2015, 1
03.03.2015 otsus nr 613
§ 1. Võlaõigusseaduse muutmine
1) paragrahvi 113 lõike 5 teine lause tunnistatakse kehtetuks;
2) paragrahvi 113 lõike 6 esimene lause muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„Viivist ei ole lubatud nõuda intressi, sealhulgas viivise, ega muu raha kasutamise tasu maksmisega viivitamise korral.”;
3) paragrahvi 113 lõige 7 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„(7) Käesoleva paragrahvi lõikes 6 sätestatu ei välista ega piira võlausaldaja õigust nõuda intressi, sealhulgas viivise, ja muu raha kasutamise tasu maksmisega viivitamisega tekitatud kahju hüvitamist.”;
4) paragrahvi 1131 pealkiri muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„§ 1131. Sissenõudmiskulude hüvitamine majandus- või kutsetegevuses tegutseva isiku poolt”;
5) seadust täiendatakse §-ga 1132 järgmises sõnastuses:
6) paragrahvi 403 täiendatakse lõikega 21 järgmises sõnastuses:
„(21) Käesolevas jaos sätestatut kohaldatakse ka varem sõlmitud tarbijakrediidilepingu muutmise kokkuleppele, millega kaasneb maksetähtaja tasuline edasilükkamine või täiendavate tasude maksmine.”;
7) paragrahvi 4031 lõike 1 punkt 11 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„11) kohaldatav viivise aasta- ja päevamäär maksetega viivitamise korral ja selle kohandamise kord ning vajadusel viivituse korral hüvitamisele kuuluvad kulud;”;
8) paragrahvi 408 täiendatakse lõikega 10 järgmises sõnastuses:
„(10) Kui viivis ei ole väljendatud aasta- ja päevamäärana, on krediidiandjal õigus nõuda tarbijalt viivist üksnes käesoleva seaduse § 113 lõike 1 teises lauses sätestatud viivise määras.”.
§ 2. Tarbijakaitseseaduse muutmine
1) paragrahvi 411 lõige 11 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„(11) Tarbijakaitseameti peadirektor või tema volitatud isik võib teha ettekirjutuse ja nõuda kauplejalt, kes on rikkunud võlaõigusseaduse §-des 281, 1132 ja 4062 sätestatut, rikkumise lõpetamist ja edasisest rikkumisest hoidumist.”;
2) seadust täiendatakse §-ga 474 järgmises sõnastuses:
„§ 474. Krediidi kulukuse määra ülempiiri ja tarbijalt nõutavate sissenõudmiskulude hüvitamise piirangute rakendamata jätmine
„(3) Käesoleva seaduse §-des 471–474 sätestatud väärtegude kohtuväline menetleja on Tarbijakaitseamet.”.
§ 3. Õppetoetuste ja õppelaenu seaduse muutmine
Õppetoetuste ja õppelaenu seaduse § 21 lõige 3 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„(3) Riigi poolt krediidiasutusele tasutud summalt maksab laenusaaja või tema käendaja või pantija, kui kokku on lepitud uues maksegraafikus, riigile käesoleva seaduse § 16 lõikes 5 toodud intressi riigi poolt krediidiasutusele tasutud laenusumma tagastamata jäägilt.”.


OÜ Kese Quatre Grupp, Anne 53−116, Tartu, registrikood 11173040 (edaspidi kaupleja) ja tarbija, kes vormistab Rattad24.ee e-poes tellimuse ja identifitseerib end sisestades tellimusele oma isikuandmed, sõlmisid käesoleva e-poe kasutuslepingu (edaspidi kasutusleping).
1.1 Rattad24.ee on kaupleja poolt loodud internetipood, mille vahendusel toimub toodete müük tarbijale.
2.1 Lepingu pooled juhinduvad omavaheliste suhete reguleerimisel Eesti Vabariigi seadustest ja muudest õigusaktidest ning e-poe kasutuslepingus kokkulepitust.
2.2 Kauplejal on õigus mistahes ajal teha pakutavasse e-poe teenusesse muudatusi.
2.3 Kauplejal on õigus ühepoolselt muuta kasutuslepingu tingimusi ilma, et tal oleks kohustus teatada sellest tarbijale.
Tarbijal on võimalus valida Rattad24 veebilehel endale sobilik kaup ja lisada see ostukorvi. Veebilehel on kujutatud kaup nii illustratiivsete kui ka reaalsete piltidena.
Rattad24 veebilehel pakutavate rehvide ostmiseks on võimalus:
3.1 Tarbijal on võimalus valida endale sobilik kaup rehvimõõdu järgi ning lisada see ostukorvi. Seejärel võib veebilehel otsida ka teisi rehvimõõte, mis huvi pakuvad ning lisada vajadusel need ostukorvi. Rehvi kogused on välja toodud 4, 3, 2 ja 1 kaupa. Jooksust (4tk) ja paarist (2tk) ei ole võimalik soetada üksikut rehvi.
3.2 Juhul, kui täiendavaid valikuid pole tehtud, tuleb täita allpool olevad kohaletoimetamise andmed ja valida transportimise viisi. Enne ostu tuleb kindlasti kontrollida esitatud andmete õigsust, pöörata tähelepanu kauba informatsioonile (toote seisukord, asukoht, kogus) ning veenduda rehvimõõdus. Järgmisena tuleb läbi lugeda ning nõustuda Rattad24 ostutingimustega ning vajutada nuppu "OSTA".
3.3 Veebilehel saab tasuda kauba eest täissummas või ettemaksuna. Ettemaksuarve või täissummaarve saadetakse automaatselt tarbija poolt sisestatud e-mailile. Ettemaksuarve puhul ülejäänud kauba summa saab tasuda esinduses Tallinnas Vesse 4 (Lasnamägi) kaardiga/sularahas või ülekandega lisaarve alusel enne kauba kättesaamist.
3.4 Kauba eest tasumine toimub internetipanga kaudu. Kaupleja pankade rekvisiidid on kuvatud veebilehel (Swedbank, SEB, Nordea, Danske Bank). Järgmisena tuleb vajutada nuppu "OSTA". Seejärel tarbija suunatakse internetipanka. Kui internetipangas on makse sooritatud, siis on väga oluline meeles pidada, et tarbija pöörduks tagasi Rattad24 veebilehele, kust ostu sooritati. Internetipangas vajutada nuppu "Tagasi kaupmehe juurde".
3.5 Tarbijal on võimalik tellida kaupa Rattad24 esindusse, mis asub Tallinnas Vesse 4 (Lasnamägi) või tarbija poolt sisestatud aadressile. Viimase puhul on kauba väljasaatmise tingimuseks vastavalt tellimusele täissumma tasumine.
3.6 Soovi korral on võimalik teostada Rattad24 esinduses Tallinnas rehvivahetust.
3.7 Kaupleja ja tarbija vaheline leping loetakse sõlmituks arvates tellimuskinnituse järgi tasumisele kuuluva summa laekumisest Kese Quatre Grupp OÜ arvelduskontole.
3.8 E-poest sooritatud "mittemakstud tellimus", mille eest tarbija ei ülekannet sooritanud 3 tööpäeva jooksul, tühistatakse.
4.2 Kaupade hinnad ei sisalda tasu transporditeenuse eest. Transporditeenuse maksumus sõltub tarbija poolt valitud sihtkoha aadressist, kättetoimetamise viisist (Cargobus esindus, kullerteenus, tulen ise järgi) ning kauba kogusest.
4.3 Kasutatud ja uute rehvide puhul on hind välja toodud tükihinnana.
4.4 Kauplejal on õigus igal ajal muuta e-poes kuvatavaid hindu. Kui e-poes on muudetud hindu peale tarbija poolt tellimuse esitamist ja selle eest tasumist, siis kohustub tarbija tarnima kasutajale vastavad tooted tellimuse hetkel kehtinud hindadega või anda võimalust loobuda tellimusest. Tarbijal ei ole õigust nõuda hinnavahe kompenseerimist.
5.1 Kui kauba asukohaks on märgitud Vesse, Vesse ladu, siis tarnitakse tellitud kaup tarbija poolt määratud aadressile ja valikusse märgitud transportteenusega DPD või Cargobus tarbijani 2−3 tööpäeva jooksul. Kui kauba tarneajaks on märgitud "tellimisel 2p", "tellimisel 2 nädalat", "tellimisel" jms, tarnitakse kaup tarbijale välismaa laost. Pärast arve tasumist Kese Quatre Grupp OÜ pangakontole tarnitakse kaup tarbijani. Kui arvete tasumine või laekumine toimub puhkepäevadel või pärast kella 12.00 tööpäeval, siis tellimuse täitmine käivitub järgmisel tööpäeval.
5.2 Tallinna piires on rehvide kohaletoimetamine tasuta.
5.3 Eripiirkondadesse nagu saartele ja kaugematesse maakondadesse võib tarneaeg pikeneda kuni 3 tööpäevani.
5.4 Kui toote asukohaks on märgitud Viimsi, Ladu või Ladu3 siis tarnitakse kaup tarbijani 2−5 tööpäeva jooksul pärast makse laekumist Kese Quatre Grupp OÜ pangakontole.
5.5 Kaup asukohaga "tellimisel 2 päeva" tähendab, et kaup jõuab Rattad24 esindusse 2−3 tööpäeva jooksul peale tellimuse sisseandmist. Juhul, kui tarbija soovib kauba kätte saada DPD või Cargobus esindusest, lisandub tellimise ajale kauba kättetoimetamise tarneaeg 1−2 tööpäeva.
5.6 Kaup asukohaga "tellimisel" on vaja pöörduda kaupleja poole e-maili teel info@rattad24.ee, telefoni teel +372 535 40 737 või Facebookis täpsema informatsiooni saamiseks.
5.7 Kättetoimetamiskoha sisestamisel tuleb kontrollida andmed tähelepanelikult üle ja veenduda, et kõik nõutavad andmed on esitatud ja korrektsed. Kaupleja tarnib kaubad tarbijale esitatud andmete alusel. Rattad24 ja kullerfirma ei vastuta toodete kohaletoimetamise viivituse ja tekkinud arusaamatuste eest juhul, kui viivitus või arusaamatus on tingitud tarbija poolt tellimuse vormistamisel esitatud andmete ebatäpsusest.
6.1 Kõikidele Rattad24.ee e-poest ostetud toodetele kehtib tagastusõigus 14 päeva. Tarbijal on VÕS (võlaõigusseadus) §56 lg1 alusel õigus tagastada või välja vahetada kaup muu toote vastu põhjust avaldamata 14 päeva jooksul alates kauba kättetoimetamisest.
6.2 Lepingust taganemise korral peab tarbija tegema kaupleja vastavasisulise pöördumise (e-mailile info@rattad24.ee) märkides: tarbija nimi, ostukuupäev, arvelduskonto number ning tellimuse number). Seejärel tagastama Rattad24 e-poele tellitud kauba koheselt, kuid mitte hiljem kui 14 päeva jooksul alates taganemisteate esitamisest (VÕS §56² lg 1). (Vastavalt VÕS §56 lg 25 tõendab lepingust taganemist tarbija).
6.3 Asja tagastamisega seotud kulud kannab tarbija, kui pooled pole kokku leppinud teisiti.
6.4 Tellimuse tühistamisel tagastatakse raha kauba eest, muu hulgas tarbija kantud asja kättetoimetamise kulud, samale arvelduskontole, millelt tasuti kauba eest, 14 päeva jooksul alates kauba kättesaamisest kaupleja poolt. Kauplejale on antud võimalus maksega viivitada kuni tarbija on talle tagastanud lepingu esemeks olnud asja või esitanud tõendi, et ta on selle asja tagasi saatnud (VÕS § 561 lg 5).
6.5 Tagastatav kaup, mis oli soetatud Rattad24 e-poest ei tohi olla kasutatud (sõidetud), velgedele paigaldatud ega demonteeritud ja kahjustatud.
6.6 Juhul kui ilmneb, et tagastatav kaup ei vasta kasutuslepingu punkt 6.5 tingimustele, siis on kauplejal õigus nõuda asja väärtuse vähenemist.
7.1 Kaupleja ja tarbija vastutavad teineteise ees käesolevate tingimuste rikkumisega teisele poolele tekitatud kahju eest Eesti Vabariigis kehtivates õigusaktides sätestatud juhtudel ja ulatuses. Kauba tarnimise puhul EV väljaspoole juhinduvad pooled ka EL seadusandlusest ja rahvusvahelisest õigusest.
7.2 Kaupleja ei vastuta tarbijale toote kohaletoimetamise viivitamise eest.
7.3 Kaupleja ei vastuta toote kadumise või kahjustumise eest, mis on vormistatud saatmistellimuse alusel vedajale (Cargobus, DPD, Schenker, Venipak).
7.4 Kaupleja ei vastuta tarbija uue kauba soetamise eest teise rehvimüüja käest Rattad24-st ostetud rehvide praagi leidmise puhul ning neid kulusid ettevõtte ei hüvita. Defekti leidmise puhul on tarbijal vajalik võimalikult kiiresti teavitada kauplejat sellest e-maili teel, kirjutada oma kontaktandmed, arve number, defekti kirjeldus, lisada manusesse vajalikud dokumentide koopiad ja pildid.
7.4.1 Kaupleja ei vastuta Rattad24 e-poes ostetud kauba rikkumise eest mitte kaupleja töökojas/poolt tehnilise paigaldamise jooksul ning uue kauba teise kaupleja käest soetamise eest.
7.4.2 Kaupleja ei kanna materialset vastutust teiste kauplejate käest asenduskaupade ostu eest teise kaupleja poolt saadud negatiivse hinnangu puhul Rattad24.ee e-poest ostetud kaupade kohta.
7.5 Rattad24 on kohustatud tagama vanarehvide kõrvaldamise ning nende utiliseerimise.
7.6 Rattad24 vastutab tehtava töö ja kauba eest, mis on soetatud ja paigaldatud esinduses.
7.7 Rattad24 vastutab rehvide nõuetekohase hoiustamise eest.
8.1 Kirjalikult esitatud pretensioon vaadatakse läbi Rattad24 poolt 15 kalendripäeva jooksul alates esitamise kuupäevast, TKS §19 lg 6. Juhul, kui ettevõtjal ei ole võimalik 15 päeva jooksul tarbija kaebusele vastata, peab kaupleja kirjalikult sellest tarbijat teavitama, viivitust põhjendama ja määrama uue mõistliku tähtaja vastamiseks, TKS §19 lg 6.
8.2 Kauba pretensiooni esitamise aeg on kaks aastat alates asja tarbijale üleandmisest VÕS §218 lg 2.
8.3 Puuduse ilmnemisel on kohustatud tarbija asja mitte kasutama ning koheselt teavitama sellest kauplejat.
8.4 Tarbija pretensioon ei kuulu lahendamisele, kui puudused kauba kasutamisel on tekkinud tarbija süül. Näiteks uue või kasutatud rehvi tühjana sõitmine.
8.5 Rattad24-l on õigus tootel esineva puuduse tekkepõhjuseks väljaselgitamiseks teha ekspertiis. Kui ekspertiisi käigus selgub, et kaubal on tekitatud defekt tarbija poolt, siis kaup ei kuulu garantii alla ning ekspertiisikulud tasub tarbija.
8.6 Pretensiooni alla kuuluvad rehvid, mis on paigaldatud velgedele ning neist tulenevad kohesed märgatavad defektid, mis ei olnud ostuajal tarbijale teada:
8.6.1 Muhud, mis on tingitud sisekarkassi purunemisest või venimisest (väljaarvatud rehvi kokkusulatuskohal paiknev mügarik/muhk, mis on teatud rehvide tootmisprotsessi eripära);
8.6.2 Lõiked/mõrad, mis takistavad rehvide tavalist kasutamist;
8.6.3 Augud, mis lasevad õhku läbi.
8.7 Kauba vahetame ringi või asendame teise tootega. Kui asenduskaupa pole pakkuda, tagastame tarbijale raha.
8.8 Kasutatud rehvide garantii hakkab kehtima alates paigalduse momendist, mis on tõendatud rehvifirma ostutšeki alusel.
8.8.1 Pretensiooni alla ei kuulu alljärgnevad rehvide vigastused ja valest kasutamisest tingitud juhtumid:
8.8.2 Rehvid, milliseid on kasutatud üle mustri kulumispiiri.
8.8.3 Rehvide vigastused, mis on tekkinud teeolude tõttu.
8.8.4 Rehvide vigastused, mis on tekkinud õnnetusjuhtumite (avarii, tulekahju vms) tagajärjel.
8.8.5 Vigastused, mis on tekkinud rehvide valest ekspluateerimisest (vale rehvirõhk, vale kokkujooks, balansseerimata rattad, rikkis amortisaatorid, auto ülekoormus, kettide kasutamine, naelutamine, võidusõit,off-road jms).
8.8.6 Remonditud ning taastatud rehvid.
8.8.7 Ettekavatsetult rehvidele tekitatud vigastused.
8.8.8 Rehvid, milledel on mustrisügavust juurde lõigatud.
8.8.9 Iluvead (kirjad, mustus, kriimud, kulumisjäljed, väikesed lõiked või augud jms), mis on tekkinud rehvide normaalsest kasutamisest ja ei takista tavapärast kasutatud rehvide edasi kasutamist.
Juhul, kui Rattad24 poolt ostetud rehvid lastakse parandada/paigaldada mujal töökojas, siis rehvidele garantii ei kehti ning teenuste kulusid Rattad24 ei hüvita, kui ei ole kokkulepitud teisiti.
9.1 Rattad24 veebilehel tellimuste vormistamisel küsitakse tarbija isikuandmeid (nimi, perekonnanimi, aadress, telefon, e-post).
9.2 Rattad24 kogub isikuandmeid ainult ettevõtte vastava tegevuse eesmärgil (antud juhul rehvide müügiks) kauba saatmiseks või arve väljastamiseks.
9.3 Isikuandmete kasutajateks on ainult need isikud, kellel on vaja neid müügitööga seotult teada.
9.4 Rattad24 säilitab tarbija isikuandmeid (nimi, perekonnanimi, telefon ja aadress) eraldi privaatsel serveril müügi eesmärgi täitmiseks.
9.5 Rattad24 ei säilita tarbija pangaandmeid internetimaksete sooritamisel.
9.6 Tellimuste vormistamise käigus kogutud infot ja isikuandmeid käsitletakse konfidentsiaalsena ja seda ei avaldata kolmandatele osapooltele.
10.1 Erimeelsused lahendatakse vastavalt Eesti Vabariigi seadustele. Tarbijal on õigus pöörduda Tarbijakaitse komisjoni poole. Kui pooled ei suuda saavutada kokkulepet, siis lahendatakse erimeelsused Harju Maakohtus.
10.2 "Turvaline ostukoht" on Rattad24 logo, mille alusel antakse tarbijale kindla kauba garantii.
10.3 Rattad24 on liitunud MTÜ-ga Rehviringlus, mis korraldab vanade rehvide kokkukogumist ja nende taaskasutamist või kõrvaldamist.
10.4 Rattad24-st ostetud kaupade hinnad sisaldavad utiliseerimistasu.
10.5 Rehvidele kehtestatud utiliseerimistasu annab võimaluse tarbijale kasutamiskõlbmatud rehvid jätta kauplejale, mille kohaselt kohustub kaupleja need nõuetekohaselt utiliseerima.
10.6 Tarbijal on võimalus tasuta utiliseerida kasutatud rehvid jäätmejaama. Lisainfo www.rehviringlus.ee
11.1 Rattad24 müüb ka kaupa seisukorras "Nagu Uus", mille kulumispiir on kuni 1 mm uuest rehvist, milledel võivad olla kasutamisest tulenevad jäljed (parkimisest/paigaldamisest, iluvead jne). Rehvide kasutamisest tulenevad jäljed ei ohusta kuidagi tarbijat.
11.2 Uueks rehviks peetakse kuni 5 aasta vanust rehvi, kui neid on nõuetekohaselt hoitud.
11.3 Rehvi keskmine eluiga on 8 aastat.
11.4 Rehvid, mis on märgistatud REM -tähisega on remonditud rehvid ehk kasutatud või uued rehvid, millel on turvalise kasutamise huvides tehtud vajalikud remonttööd külgedel (lappimine, nöörimine,vulkaniseerimine). Üldreeglina on remonditud rehvide hinnad tavahindadest oluliselt madalamad.


text:
3-18-1699/25 Riigikohtu halduskolleegium 19.06.2020
KTKS § 63 lg 2 p 1
KTKS § 58 lg 2
Määruse (EÜ) nr 1198/2006 kontekstist tulenevalt (toetusraha kasutamine peab olema meetme eesmärgiga kooskõlas ka juhul, kui objekti omandivorm ei muutu või tootmine ei lõpe) on art 56 lg 1 osades a) ja b) tegemist alternatiivsete tingimustega, nagu sarnase normi kohta märkis ka Euroopa Kohus (EKo C-580/17, p-d 45 ja 46). Sama moodi on artiklit mõistnud ka Eesti seadusandja (vt KTKS § 63 lg 2 p-i 1). (p 20)
Liikmesriigile ei ole määrusega nr 1198/2006 antud õigust võtta vastu norme, mis puudutaksid investeeringuga seotud tegevuste kestvuse tingimusi (vrd EKo C-580/17, p 79). (p 22)
Määruse nr 1198/2006 art 56 lg 1 järgi on määrav rahastamisotsuse tegemise aeg, mitte viimase toetuseosa väljamaksmise aeg. Seega ei ole KTKS § 63 lg 2 p 1 kohaldatav osas, mis määruse nr 1198/2006 kohaldamisalas sätestab tähtaja alguse alates viimase toetuseosa väljamaksmisest. Määruse nr 38 § 16 lg 10 p 1 ning § 32 lg 4 tuleb jätta kohaldamata osas, mis puudutab tegevuse kestvuse perioodi 15 aastat alates viimase toetuseosa väljamaksmisest. (p 22)
Määruse nr 1198/2006 art 56 ei reguleeri tagasinõude esitamise tähtaega. KTKS § 68 lg 4 kohaselt võib EKF-i toetuse tagasinõudmise otsuse teha kuni 31. detsembrini 2025. PRIA võib rikkumise tuvastada kogu tagasinõude esitamise tähtaja jooksul, sest see tähtaeg määrab ära nõude aegumise. Toetuse tagasinõudmise otsuse saab teha juhul, kui kaebaja on talle etteheidetava tegevusega rikkunud tegevuse kestvuse tingimusi viieaastase ajavahemiku jooksul määruse nr 1198/2006 art 56 lg 1 mõttes. (p-d 23-25)
Määruse nr 38 § 16 lg 10 p 1 („jätkab majandustegevust alal“) ei ole kooskõlas määruse nr 1198/2006 art 56 lg-s 1 sätestatuga, sest selles artiklis ei nõuta, et toetuse saaja peab ise toetuse objekti edasi kasutama. Euroopa Kohus on sarnase sisuga artiklit tõlgendades selgitanud, et artiklist ei tulene isikliku kasutuse nõuet ning lepinguõigusliku suhte alusel kolmandale isikule kindlaks ajavahemikuks kasutus-õiguse andmine pole iseenesest käsitatav tegevuse olulise muutusena. Määrav on see, kas aset leidnud muutused mõjutavad tegevuse olemust või rakendustingimusi või annavad mõnele ettevõtjale põhjendamatu eelise. Tegevuse olemust või rakendamistingimust käsitleva tingimuse kontrollimisel tuleb arvesse võtta selle meetme eesmärki, mille raames asjakohast tegevust finantseeriti, tegevuse muutus peab olema küllaltki märkimisväärne ja tegevuse suutlikkus saavutada meetme eesmärke peab olema märkimisväärselt vähenenud (EKo C-580/17, p-d 47, 50, 54, 58). (p 26)
Ainuüksi asjaolu, et kaebaja hoonet ja selles asuvaid seadmeid kasutas teine äriühing, ei saa olla kestvustingimuse rikkumise tuvastamise aluseks. Analüüsida tuleb ka seda, kas teise äriühingu tegevus hoones tähendab meetme eesmärki arvestades tegevuse märkimisväärset muutust. (p 27)
Hinnang, et toetust taotleti vale tegevussuuna alt, ei ole kuidagi seotud kestvusnõude täitmisega. Toetuse taotlemiseks mittetulundusühingu moodustamine ei viita pettusele ega kuritarvitusele, kui sidemed toetust taotlenud isikute vahel ei välista kehtiva õiguse kohaselt toetuse andmist. (p 27)
Selleks et hinnata, kas toiming on läbi teinud olulise muutuse, ei ole piisav võrrelda kaasfinantseeritud tegevust toetuse taotlemisel esitatud äriplaaniga. Isegi kui kõik äriplaanis kavandatud tegevused pole realiseerunud, võib tegevus üldises plaanis olla kooskõlas toetuse aluseks oleva meetme eesmärgiga või lõpptulemusena aidata kaasa püstitatud eesmärkide saavutamisele. (p 29)
Kuna toetuste jagamine on hindamispõhine (toetust saavad vaid projektid, mis suudavad kõige tõhusamalt programmi eesmärki täita), tulebki analüüsida, millistest kaebaja toetustaotluses või äriplaanis kirjeldatud tegevustest tuli eesmärgi saavutamiseks kindlasti kinni pidada. (p 31)
Määruse nr 1198/2006 art 56 lg 1 kohaselt võib kestvusnõuete rikkumine seisneda ka selles, et oluline muudatus toimingus toob kaasa mõnele ettevõtjale põhjendamatu eelise. Euroopa Kohus on käsitlenud sama sisuga tingimust ja leidnud, et pädev asutus peab kindlaks tegema, milles täpselt põhjendamatu eelis seisneb. Põhjendamatu eelise saamist tuleb hinnata nii toetuse saaja kui ka objekti tegeliku kasutaja puhul. Samas ei ole määrav, kas objekti tegelik kasutaja oleks ise toetust saanud või mitte. Toetuse saaja puhul tuleb sellise eelise esinemise ja eelise kaalukuse väljaselgitamiseks võrrelda eelist, mille toetuse saaja pidi saama kavandatud tegevusest, eelisega, mille ta sai tegevusest pärast selles toimunud muutust. Objekti tegeliku kasutaja puhul tuleb uurida, kas ta sai tulu, mida ta poleks saanud ilma toetusega soetatud vara kasutamise õiguseta. Näiteks võib põhjendamatu eelisega olla tegemist juhul, kui üürisummat pole kindlaks määratud turutingimustel (EKo C-580/17, p-d 61-62). (p 35)
Kui toimingute olemus või rakendustingimused on märkimisväärselt muutunud või toetuse saaja või objekti tegelik kasutaja on saanud põhjendamatu eelise hoone või seadmete kasutamisest, tuleb teha proportsionaalne otsus toetuse tagasinõudmiseks. Proportsionaalse otsuse tegemisel on oluline ka ajavahemik, millal toetuse sihipärase kasutamise nõuet oli rikutud. Samuti tuleb arvesse võtta rikkumise olemust ja raskust. Rikkumise raskuse hindamine tähendab muu hulgas ka rikkumise põhjuste hindamist. (p 37)
Liikmesriigile ei ole määrusega nr 1198/2006 antud õigust võtta vastu norme, mis puudutaksid investeeringuga seotud tegevuste kestvuse tingimusi (vrd Euroopa Kohtu otsus nr C-580/17, p 79). (p 22)
Hinnang, et toetust taotleti vale tegevussuuna alt, ei ole seotud kestvusnõude täitmisega. Toetuse taotlemiseks mittetulundusühingu moodustamine ei viita pettusele ega kuritarvitusele, kui sidemed toetust taotlenud isikute vahel ei välista kehtiva õiguse kohaselt toetuse andmist. (p 27)
Kalandusturu korraldamise seaduse (KTKS) § 69 lg-t 3 tuleb tõlgendada selliselt, et intressi arvestatakse tagasimakstavalt toetuselt kuni toetuse tagasimaksmise tähtpäevani. Kui toetust tähtaegselt ei tagastata, peab toetuse saaja tasuma viivist KTKS § 69 lg 4 järgi. (p-d 15-20)
Vt Riigikohtu 12. detsembri 2012. a otsus tsiviilasjas nr 3-2-1-162-12, p 20; 26. oktoobri 2012. a otsus tsiviilasjas nr 3-2-1-87-10, p 12. (p 23)
3-15-1153/31 Tartu Ringkonnakohtu halduskolleegium 11.08.2016
Põllumajandusministri 12.05.2008. a määruse nr 46 („Euroopa Kalandusfondi 2007-2013 rakenduskava“ meetme 2.1 „Vesiviljeluse investeeringutoetus“ raames toetuse andmise ja kasutamise tingimused ja kord) § 16 lg 3 sätestab, et töö ja teenus, mille kulude hüvitamiseks taotletakse väljamakse tegemist, peab olema lõpetatud ja toetuse saaja peab olema need vastu võtnud ning nende eest tasunud. Ehitusdetaili või -konstruktsiooni tarnet ei saa lugeda lõpetatuks, kui see ei ole jõudnud ehitusobjektile, vaid asub väidetavalt tootja asukohas.

matches:
§ 63
§ 58
Kohus
§ 63
§ 63
§ 16
§ 32
§ 68
§ 16
Kohus
Kohus
§ 69
§ 69
§ 16