text:
TSIVIILKAASUS Mitu eurot on laps väärt?
Hanna Pruul
Eesti põhiseadus nimetab perekonda ühiskonna aluseks. Perekond on kohustatud hoolitsema oma abivajavate liikmete eest. (PS § 27). Antud juhtumi korral moodustavad perekonna elukaaslased/abikaasad ja lapsevanemad Maria ning Ants, kellel on lapsed Kati ja Madis.
Põhiseadus rõhutab abikaasade võrdõiguslikkust (PS § 27), mis laieneb neile ka lapsevanematena – neil on võrdsed kohustused ja õigused lapse eest hoolitsemisel ja kasvatamisel. Maria ja Ants on erimeelsuste tõttu lahku kolinud, st lõpeb nende kooselu, aga mitte nende võrdne vastutus laste eest. Nad peavad tagama laste heaolu –armastuse ja reeglid, täisväärtusliku söögi ja sooja toa, sobilikud riided ja jõukohase hariduse ja huvitegevuse. Elatist tuleb maksta sellel osapoolel, kes elab perest lahus ja/või ei panusta laste ülalpidamisse ja kasvatamisse võrdväärselt teise osapoolega. Elatise määramisel tuleks eelkõige lähtuda laste heaolust arvestades ka elatise maksja võimalustega.
Hageja: laste ema Maria soovib laste isalt Antsult rahalist toetust laste üleskasvatamaiseks - tütre Kati kasuks minimaalselt 250 eurot ja erivajadusega poja Madise kasuks 450 eurot.
Kostja: laste isa Ants ei soovi rahalist toetust maksta, sest tal on rahadega kitsas.
Maria kasvatab üksi kaksikuid Katit ja Madist ja tegeleb lastega viis tööpäeva nädalas
Poeg Madisel on kõnehäire ning ta vajab professionaalset ning kulukat teenust sellega tegelemiseks.
Maria saab lapsetoetusi kahe lapse pealt kokku 55 + 55 = 110 € (2018)
Maria saab vanemahüvitist
Maria elab pere soetatud elamispinnal
Isa Ants
Ants kolis kodust välja ja elab eraldi
Ants teenib miinimumpalka (500 € kuus)
Ants tegeleb lastega nädalavahetustel (u kaks ööpäeva)
Ants palub kohtul elatise vähendamisel arvestada sellega, et tal on vaja ise ka ära elada (omale süüa osta ja üüri maksta).
Ants ei ole pool aastat pärast kohtuistungit veel elatist maksnud
Ema Marial on õigus nõuda elatist isa Antsult, sest mõlemad lapsevanemad peavad panustama laste ülalpidamisse. Elatist tuleb maksta sellel osapoolel, kes elab perest lahus ja/või ei panusta laste ülalpidamisse ja kasvatamisse võrdväärselt teise osapoolega. Põhiseadus rõhutab abikaasade võrdõiguslikkust (PS §27), mis laieneb neile ka lapsevanematena – neil on võrdsed kohustused ja õigused lapse eest hoolitsemisel ja kasvatamisel. Elatise määramisel tuleks eelkõige lähtuda laste heaolust, arvestades ka elatise maksja võimalustega.
Ema Maria taotleb Katile 250 € ja Madisele 450 €. Perekonnaseaduse § 101 järgi ei või olla igakuine elatis ühele lapsele väiksem kui pool Vabariigi Valitsuse kehtestatud kuupalga alammäära, seega 250 €. Kui lapse puue on tuvastatud, makstakse lisaks sotsiaaltoetust 69.04 eurot kuus. Lisaks on võimalus saada sotsiaalset rehabilitatsiooni teenust. Seega kõnehäirega Madisele 200 lisaeuro taotlemine võib olla liialdatud, kui vanem ei suuda kulutusi tõestada.
Isa Antsul on õigus taotleda elatise vähendamist.
Ants teenib miinimumpalka 500 €. Ema Maria taotleb elatist 700 € ja Perekonnaseaduse § 101 järgi ei või olla igakuine elatis ühele lapsele väiksem kui pool Vabariigi Valitsuse kehtestatud kuupalga alammäära, seega 250 €. Kui on lapsi kaks, siis peaks maksma 500 €.
Selline maksukoormus on Antsule liiga suur ja tekitab rahalised kohustused, mida elatise maksja ei suuda täita. Selline olukord ei kaitse ka laste huve.
Isa Antsule peab säilima toimetulek (riiklikult on ettenähtud 140 € kuus) ja võimekus maksta kasutatava eluaseme eest. Seega miinimumpalga juures võib ta maksimaalselt olla võimeline lapsi toetama umbes 250 € kuus.
Selgusetu on asjaolu, kus ja kellena Ants töötab ja kas ta oleks suuteline leidma tasuvamat töökohta. Inimest ei saa otseselt sundida teist töökohta vastu võtma. Eesti kodanikul on õigus vabalt valida tegevusala, elukutset ja töökohta. (PS §29)
Raha ei ole ainuke vajalik vahend. Märkimisväärne osakaal on hoolimisel, mida ei saagi rahasse ümber arvestada. Ema panus laste kasvatamisel on kindlasti suurem, sest ainuüksi ajaliselt on lapsed rohkem emaga seotud. Isa Ants on siiski huvitatud oma lastega suhtlemisest, mida näitab asjaolu, et lapsed viibivad nädalavahetusel isa juures. Maria koos lastega jäi elama pere eluasemesse, aga Ants kolis välja.
Isa Ants on elatise maksmisest kõrvale hoidnud pool aastat.
Ants ei ole elatisraha maksnud ka pool aastat hiljem. Seega Antsust on saanud elatisvõlglane. Elatise maksmisest kõrvalehoidmine on Eestis kriminaalkorras karistatav tegu. Karistusseadustiku §169 järgi karistatakse elatisraha maksmisest kuritahtliku kõrvalehoidumise eest rahalise karistuse või kuni üheaastase vangistusega. Arvan, et nii ühel kui teisel juhul ei taga karistused laste isal elatise maksmist.
Eesti kodaniku pass on reisidokument. Eesti kodaniku passi kehtivuse peatamine võiks kõne alla tulla kui elatise maksmisest kõrvalehoidja tahaks Eestist lahkuda kolmandasse riiki. Sõiduki juhtimise õiguse äravõtmine pigem piiraks võimalusi elatisraha maksmisel. Kui isa Ants hakkaks uut tasuvamat tööd otsima, võib probleemiks osutada juhilubade puudumine.
Laste huvidest lähtumine on esmatähtis. Kõigil lastel on õigus elule ning arengule, samuti võrdsele kohtlemisele. Vanemate südameasi peaks olema laste heaolu. Paraku lapsevanemaks olemist ei õpetata ning alati ei tulda probleemidega toime. Kui kokkuleppeid omavahel ei suudeta saavutada, jääb üle vaid seadusandliku võimu poole pöördumine.
Mõlemad vanemad võiksid kaaluda perenõustaja või psühholoogi poole pöördumist, et arutada oma erimeelsuste põhjusi ja leppimise võimalusi. Kumbki vanem ei ole leidnud uut elukaaslast ja ei ole jooksnud uude suhtesse, mis võiks laste jaoks tuua kaasa uusi ja uusi probleeme.
Kui eelmine võimalus on välistatud või vastuvõetamatu, siis
ema Marial tuleb pöörduda kohtutäituri poole, kes algatab täitemenetluse, sest Ants ei ole elatist maksma hakanud. Kui järgneval kuul lapsele elatist ei laeku, hakkab riik lapsele maksma elatisabi kuni 100 euro ulatuses.
isa Antsul tuleb täita kohtutäituri ettekirjutusi ja esimesel võimalusel tasuda elatisvõlg, sest sellevõrra on tema enda lapsed kehvemas olukorras elanud.
niikaua kui Ants saab miinimumpalka, teeb kohus ettepaneku, et isa maksaks lastele toetust alljärgnevalt: tütar Katile 100 € ja poeg Madisele 150 €. Summade määramisel on kohus arvesse võtnud Madise puuet.
kohus soovitab pöörduda konsultatsiooni saamiseks juristi poole, et mitte sattuda veel keerulisemasse olukorda, kus on tekkinud suured rahalised kohustused miinimumpalga juures.
Lapsi ei tohiks eurodesse ümber rehkendada, laps on hindamatu väärtus, kes vajab nii ema kui isa, turvalist keskkonda, kodu kui väärtust. Õnneks tegelevad antud juhul mõlemad vanemad lastega ja seda ei tohiks ära lõhkuda ning ühelt või teiselt võimatut nõuda. Iga laps tunneb ära selle, kui temast hoolitakse ja teda armastatakse.
Perekonnaseaduse muutmise eelnõu on esitatud kooskõlastamisele. Valitsus soovib panna elatisabi suuruse sõltuma maksja sissetulekust ja laste arvust (kahele lapsele maksmisele kuuluv elatis jääks suurusjärku 32–33% vanema netosissetulekust) ning nende vajadustest (laste kasvades kulutused suurenevad ja seetõttu võtab elatiskalkulaator arvesse lapse vanust). Samuti võetakse arvesse lapsega koosveedetud aega/ jagatud elukohta (sel juhul tuleks elatisraha vähendada). Mõistlik mõõtühik võib teatud juhtudel olla mõõtmine tundides. Mitmetes riikides kasutatakse juba pikemat aega elatiskalkulaatoreid, mis teevad süsteemi paindlikumaks. Vanemad saaksid ise välja arvutada võimaliku ja mõistliku elatise suuruse ja nii väheneks ka kohtusüsteemi koormus. Õiglane oleks arvesse võtta ka peretoetusi, sest ka see on suur ja oluline raha.
Samas tuleks kindlasti eelkõige lähtuda laste huvidest, sest nemad satuks vaesusriski. Eesti praegune olukord on nukker, sest oma lapsele maksab elatist vaid iga kolmas eraldi elav vanem, kusjuures 41% juhtudel on mittemaksmine võlgniku sõnutsi põhimõtteline; oma lapsega kohtub regulaarselt ainult iga kümnes eraldi elav vanem.

matches:
§ 27
§ 27
§27
§ 101
§ 101
§29
§169
kohus
kohus
kohus


text:
Õigus vabadele valimistele | Inimõiguste Instituut/Estonian Institute of Human Rights
Recycled Kalevipoeg-kolme triibu dressis…
Türannia ja inimlikkus – Arvamusfestiva…
25 aastat Viini inimõiguste deklaratsio…
Türannia ja inimlikkus Väärtuste alal…
Balti suveakadeemia – turvaline ja kaasav kool kõigile
Juuniküüditamise ohvrite mälestuspäev 2018
Kokkuvõtvalt: Kui midagi soovitada, siis: mitte muuta valimisseaduse põhimõtteid. Oluliselt muudetakse valimisseadusi sageli siis, kui mõni poliitiline jõud arvab neist kasu saavat. Järgmisteks valimisteks on ka teised õppinud kasutama muudatustest tulenevaid võimalusi ja seega on kasu ühekordne. Valijate eelistuste kohased valimistulemused ilmnevad siis, kui valijad on harjunud valimiste korraldusega ja teavad, kuidas hääletustulemus valimistulemuseks muutub.
2013. aasta oktoobris toimusid taasiseseisvunud Eestis seitsmendad valdade ja linnade volikogude valimised. Alljärgnevalt võrdlen kohalike omavalitsuse volikogude valimisi Eestis ajavahemikus 1993—2013.
Poliitiline ja institutsioonaalne areng
Kahekümne aastaga on vähenenud kohalike omavalitsusüksuste arv, 1993. aastal oli 254 valda ja linna, möödunud valimistel valiti 215 volikogu.[1] Vähenenud on ka erakondade arv. 1993. aastal esitas nimekirju 12, 1996. aastal 19, 1999. aastal 14, 2002. aastal 13, 2005. aastal 11 ja 2009. aastal kaheksa erakonda. Möödunud aastal osales volikogude valimisel kuus erakonda, s.o kaks kolmandikku registreeritud erakondadest. Valimistel osalesid Eesti Keskerakond (31,9% häältest), Erakond Isamaa ja Res Publica Liit (17,2% häältest), Eesti Reformierakond (13,7% häältest), Sotsiaaldemokraatlik Erakond (12,5% häältest), Eesti Konservatiivne Rahvaerakond (1,3% häältest) ja Eestimaa Ühendatud Vasakpartei (0,0% häältest).[2] Valituks osutusid viie erakonna kandidaadid. Valimistel ei osalenud Eesti Iseseisvuspartei, Erakond Eestimaa Rohelised ja Eesti Vabaduspartei-Põllumeeste Kogu. Kohalike omavalitsuste volikogude valimistel ilmneb sama, mis Riigikogu valimistel. Omavahel konkureerivad neli erakonda. Valdade ja omavalitsuslike linnade ning erakondade arvu vähenemine ei ole vähendanud erakondade nimekirju. 1993. aastal oli 106, 2005. aastal – kõige enam – 726, ja 2013. aastal 631 erakondade valimisnimekirja. Erakonnad on laiendanud oma organisatsiooni valdades ja linnades.
Valimisliitude arv on eelmiste valimistega võrreldes vähenenud. Kõige enam oli kandidaatide valimisliite 1993. aastal (738), kõige vähem 2005. aastal (186), kui veel enne valimisi oli ebaselge, kas valimisliite valimistele lubatakse. 2009. aastal oli 324 ja 2013. aastal 292 valimisliitu. Erakondade nimekirjades kandideeris möödunud aastal 9393 ja valimisliitude nimekirjas 5290 inimest. Üksikkandidaate oli 101.
Kohti volikogudes on 2951. Keskmiselt oli ühe mandaadi kohta 5 kandidaati. Sama palju oli kandidaate mandaadi kohta ka 2009. aastal. Varasematel valimistel on see arv olnud väiksem. Kõige vähem oli kandidaate mandaadi kohta 1993. aastal, siis oli see arv 2,5. Võimalused passiivse valimisõiguse teostamiseks on jäänud samaks, huvi kandideerida on paarikümne aastaga kasvanud ja konkurents on suurenenud, volikogusid on jäänud vähemaks.
Vähenenud on valimiskomisjonide arv. 2013. aastal oli neid 582, 1993. aastal 706. Valimisjaoskondade arvu vähenemise põhjuseks on uute hääletamisviiside laiem kasutamine. Osade valijate jaoks asub valimisjaoskond varasemast kaugemal. Ka valimisringkondade arv on vähenenud. 2013. oli 222 valimisringkonda, 1996. aastal oli neid 273. 1993. aasta valimistel oli valimisringkondi 322, kuid tollane valimisseadus nägi ette võimalusel mitme ringkonna moodustamise vallas või linnas. Ringkondade arvu vähenemine on seotud linnade ja valdade arvu vähenemisega. Ühinenud valdades on ringkondade moodustamata jätmine, mis oli kokku lepitud liitumislepingus, põhjustanud pingeid valla elanike seas.[3] Kuid Kaisma ja Vändra valla liitumislepingus kokku lepitud mandaatide jaotus ringkondade vahel ei olnud seaduspärane.
Pärast 2009. aasta valimisi on kohaliku omavalitsuse volikogu valimise seaduses jõustunud kaheksa muudatust. Kõik need on tingitud muutustest teistes seadustes. 2010. aastal moodustati Politsei- ja Piirivalveamet ja valimisseaduses asendati sõna „politseiprefektuur“ sõnaga „politseiasutus“.[4] Euro kasutusele võtmise seadus tõi kaasa väärteo eest määratava trahvi määra eurodes.[5] Erakonnaseaduse muutmine 2010. aastal muutis erakondadest teatamise korda Vabariigi Valimiskomisjonile.[6] Järgmine erakonnaseaduse muudatus viis valimisliitudele ja üksikkandidaatidele kehtestatud annetuste vastuvõtmise piirangud ja valimiskampaania aruande esitamise korra valimisseadusest erakonnaseadusse.[7] Erakondade, valimisliitude ja üksikkandidaatide piirangud on samad. Keelatud on anonüümsed annetused, juriidiliste isikute annetused, kaupade ja teenuste loovutamine või kasutusse andmine teistele isikutele kättesaamatutel tingimustel, kohustustest vabastamine ja erakonna, valimisliidu või üksikkandidaadi vastu suunatud nõudest loobumine. Uus arhiiviseadus täpsustas valijate nimekirja säilitamise nõuet.[8] Uus avaliku teenistuse seadus sätestas, et valituks osutunud kandidaat, kes on volikogu liikme ametiga ühitamatus ametis, peab viie tööpäeva jooksul valimistulemuste väljakuulutamise päevast arvates otsustama ja teavitama valla või linna valimiskomisjoni, kas ta soovib osaleda valla- või linnavolikogu töös või jätkata oma senises ametis ja mandaadist loobuda.[9] Volikogu liige ei tohi olla sama valla või linna ametnik või ametiasutuse töötaja. Samuti Vabariigi president, Euroopa Parlamendi liige, riigisekretär, riigikontrolör, õiguskantsler, maavanem, kohtunik ja prokurör. Omavalitsuse ametniku kandideerimise õigus ei ole piiratud, kuid valituks osutumise korral peab ta otsustama, kas jätkata ametniku või volikogu liikmena. Piirang välistab sama isiku tegevuse kontrollija ja kontrollitavana. 2005. aastast alates ei saa olla samaaegselt volikogu ja Riigikogu liige. Kui valituks osutu otsustab jätkata tegevust Riigikogus, siis peab ta, nagu ka Vabariigi Valitsuse liige, oma volitused volikogu liikmena peatama ja tema asmele asub asendusliige. Kaitseväeteenistuse seaduse uus redaktsioon asendas sõna „kaadrikaitseväelane“ sõnaga „tegevväelane“.[10] Koos Riigikogu valimiste seadusega täpsustati elektroonilise hääletamise korda.[11] Seadus nägi ette elektroonilise hääletamise korraldamiseks omaette valimiskomisjoni moodustamise, võrdsustas elektroonilise hääletamise ning valimisjaoskondades eelhääletamise aja, sätestas e-hääletamise süsteemi auditeerimise ning andis valijale võimaluse kontrollida, kas tema antud elektrooniline hääl on elektroonilise hääletamise süsteemile edastatud. Elektrooniliselt antud hääli hakati lugema valimisjaoskonna täpsusega. Varem loeti ringkonna täpsusega, et tagada valimiste salajasus. Nüüd on elektrooniliselt hääletanuid piisavalt palju ja antud hääle ja hääletaja kokkuviimine pole üldjuhul võimalik. Küll huvitab kandidaate teave selle kohta, kus elavad nende valijad. Valimiste põhimõtteid nimetatud seadusemuudatustega ei muudetud.
Kui välja tuua peamine suundumus kahekümne aasta vältel, siis on selleks aktiivse valimisõigusega isikute ringi laienemine.
1993. aastal oli valimisõigus Eesti kodanikul, kes valimispäeval oli 18-aastane, elas valimiste aasta 1. jaanuaril vastava valla- või linna haldusterritooriumil ja oli kantud hääleõiguslike isikute registrisse. Valimisõigus oli ka välismaalasel, kes oli valimiste aasta 1. jaanuariks valla või linna haldusterritooriumil viis aastat elanud. Eestis elab nõukogude okupatsiooni aegse sisserände tagajärjel arvukalt teiste riikide kodanikke või määratlemata kodakondsusega isikuid. 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Eesti elanikest 8,1% teiste riikide kodanikud ja 6,5% määratlemata kodakondsusega isikud.[12] Valimisseadus annab enamikule neist aktiivse valimisõiguse. 1996. aastal kaotati Eesti kodaniku kohta käiv nõue elada vallas või linnas valimiste aasta 1. jaanuaril. Ta pidi elama valimiste ajal püsivalt vastavas linnas või vallas ja olema kantud valijate registrisse. 2002. aastal kaotati välismaalase kohta käiv nõue olla valimiste aasta 1. jaanuariks elanud vastava valla või linna territooriumil viis aastat. Esimese jaanuari asemel pidi nüüd olema olnud valla või linna elanik viis aastat valimispäeval, paiksustsensuse tähtaeg lühenes kaheksa kuud. 2005. aastast omavad hääleõigust EL-i kodanikud, kel on ka passiivne valimisõigus. 2009. aastal kaotati nõue, et välismaalane peab olema olnud valijate nimekirja kandmiseks viimased viis aastat just selle valla või linna elanik, piisas alalisest elamisloast.
Õiguskantsler vaidlustas 2008. aastal mandaatide jaotamise Tallinna valimisringkondade vahel. Valimisringkonnaks on Tallinnas linnaosa, mis erinevad elanike arvult (Pirital 15 000 elanikku ja Lasnamäel üle 114 000 elaniku). Pool mandaatidest jaotati linnaosade vahel ja pooled mandaadid valijate arvu järgi. Õiguskantsler soovis muuta valimised proportsionaalsemaks ja ühetaolisemaks.[13] Tallinna linn otsustas linnaosad kaotada. Riigikogus vastu võetud seadusemuudatus nägi ette Tallinnas endiste valimisringkondade moodustamise ja seni Tallinnas kehtinud mandaatide jaotamine muudeti mitme ringkonnaga valdades ja linnades üldnormiks — pooled mandaadid jaotatakse ringkondade vahel võrdselt ja pooled vastavalt valijate arvule. Mitme ringkonnaga omavalitsustes rakendati ülevallalist või –linnalist nimekirja ja lõpliku valimistulemuse selgumiseks kasutatakse kompensatsioonimandaate sarnaselt Riigikogu valimistega. Samas loobuti modifitseeritud d´Hondti jagajate meetodist, mis võis anda täiendavaid mandaate enim hääli saanud nimekirjale. Kasutusele võeti harilik d´Hondti jagaja.
Rahvaarvu vähenemine ei ole kaasa toonud valijate vähenemist. 2013. aastal oli 1 086 935 valijat, 2009. aastal 1 094 317, kõige vähem oli valijaid 1996. aastal (879 034). Välismaalastest valijate arv oli suurim 1999. aastal — veidi vähem kui 200 000. Kümme aastat tagasi jõudis valimisikka suur sünnipõlvkond. Lähitulevikus võib oodata valijate arvu vähenemist.
Valimispäeval hääletamisele ja eelhääletamisele lisandus 2005. aastal ka elektrooniline hääletamine.
Üksikisik, kandidaat, valimisliit või erakond võivad esitada valimiskomisjonile kaebuse, kui nende arvates rikutakse nende õigusi, ja taotleda valimiskomisjoni otsuse tühistamist või seadusevastaseks tunnistamist. Valimiskomisjoni otsuse saab edasi kaevata Riigikohtusse. 2013. aastal arutas Vabariigi Valimiskomisjon 18 kaebust. 1999. aastal arutati Vabariigi Valimiskomisjonis kümmet, 2002. aastal 18, 2005. aastal 25 ja 2009. aastal 11 kaebust.
Järgnevalt ülevaade möödunud aastal Riigikohtus arutlusel olnud küsimustest.
Kolm kaebust esitasid vangid otsusele, millega neid ei registreeritud kandidaatideks ja taotlesid endi registreerimist üksikkandidaatidena. Nende arvates on kohaliku omavalitsuse volikogu valimiste seaduse paragrahvi 5 lõige 6 vastuolus Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooni (EIÕK) 1. protokolli artikliga 3 ja seda täpsustavate Euroopa Inimõiguste Kohtu (EIK) lahenditega, ÜRO kodaniku- ja poliitiliste õiguste rahvusvahelise pakti artikliga 25, Euroopa Nõukogu Veneetsia Komisjoni heade tavade koodeksiga valimisküsimustes ning EL-i põhiõiguste harta artiklitega 39 ja 40. Vastuolu seisnevat selles, et vanglakaristust kandvad isikud ei saa volikogude valimistel kandideerida. Riigikohus ei rahuldanud kaebust ja leidis, et seadus ei ole vastuolus põhiseaduse ja rahvusvahelise õigusega. Riigikohus leidis, et volikogu liikme töö eeldab volikogu istungitel osalemist, muudel nõupidamistel osalemist, valijatega kohtumist, kohalike ettevõtjatega suhtlemist ning muid tegevusi ja kohtumisi, milleks on vajalik isiku võimalus vabalt ringi liikuda. Vabadusekaotusliku karistuse olemuslik osa on see, et isik ei saa vabalt ringi liikuda. Sellest lähtuvalt ei ole põhjendamatu vanglakaristust kandvate isikute kandideerimise õiguse välistamine. EL-i põhiõiguste harta artiklid 39 ja 40 annavad teise liikmesriigi kodanikule õiguse Euroopa Parlamendi ja kohalikel valimistel kandideerida ning hääletada riigi kodanikega samadel tingimustel. Sätted ei reguleeri sama riigi kodakondsusega kinnipeetavate valimisõigust. EIÕK lisaprotokolli nr 1 artikkel 3 näeb ette perioodilised valimised salajase hääletamisega seadusandja valimiseks. Eestis on seadusandjaks Riigikogu. Viidatud säte ei reguleeri valdade ja linnade volikogude valimisi. Ka EIK praktika ei käsitle vangide kandideerimisõigust kohalike omavalitsuse volikogude valimisel, vaid hääletamisõigust.[14]
Valimiste järel esitas rühm vange kaebuse, millega taotlesid valimiste hääletustulemuste kehtetuks tunnistamist ja kohalike omavalitsuste valimiste õigustühiseks kuulutamist. Vangistuses viibiv süüdimõistetud kurjategija ei saa valimistel hääletada. Kaebajad väitsid, et keeld rikkus 2380 inimese õigusi ja on vastuolus EIÕK, EIK lahendite, EL-i põhiõiguste harta, ÜRO kodaniku- ja poliitiliste õiguste rahvusvahelise pakti ja Euroopa Nõukogu Veneetsia Komisjoni vastu võetud valimiste hea tava koodeksiga. Osade kaebajate suhtes jäeti kaebus läbi vaatamata, sest valimiskomisjoni otsuse või toimingu peale saab kaebuse esitada isik, kelle suhtes on tehtud valimiskomisjoni otsus ja ta väidab, et see rikub tema õigusi. Nemad ei olnud Vabariigi Valimiskomisjonile kaebust esitanud ja seega ei saanud valimiskomisjoni otsus nende õigusi rikkuda. Kaebajate suhtes, kes olid esitanud kaebuse Vabariigi Valimiskomisjonile, jättis Riigikohus kaebuse rahuldamata. Valimiskomisjon oli jätnud nende kaebuse kaebeõiguse puudumise pärast läbi vaatamata, sest valimiskomisjoni pädevus on läbi vaadata maakonna, Tallinna, Tartu ja elektroonilise hääletamise komisjoni otsuse või toimingu peale esitatud kaebused.
Antud kaebuses ei vaidlustatud ühtegi nimetatud komisjoni otsust ega toimingut. Järgnevalt andis Riigikohus täiendavaid selgitusi üleriigiliste valimistulemuste tühistamise nõude võimalikkuse, EIK-lt eelotsuse küsimise ja hääletamisõiguse tõhusa kaitse kohta. Põhiseaduslikkuse järelevalve kohtumenetluse seadus koos Riigikogu valimiste seaduse, Euroopa Parlamendi valimiste seaduse ja rähvahääletuse seadusega annab Riigikohtule pädevuse tunnistada kehtetuks hääletustulemus kogu riigis, kuid kohaliku omavalitsuse volikogu valimiste seaduse järgi saab kehtetuks tunnistada hääletustulemuse valimisjaoskonnas, -ringkonnas, vallas või linnas. Kohaliku omavalitsuse volikogu valimiste seaduse § 17 lõike 2 punkt 7 annab Vabariigi Valimiskomisjonile pädevuse tunnistada hääletamistulemus kehtetuks ka kogu riigis, kui seadusrikkumine mõjutas või võis hääletamistulemusi oluliselt mõjutada. Riigikohtu arvates tuleb seda sätet kohaldada ka olukorras, kus valimistulemusi mõjutas või võis oluliselt mõjutada põhiseadusvastasuse tõttu kehtetuks tunnistatud sätte kohaldamine ja Vabariigi Valimiskomisjon on kohustatud kaaluma talle antud pädevuse kasutamist. Kaebajad palusid, et Riigikohus taotleks EIK-lt eelotsustust selle kohta, kas EIÕK ja EIK praktikaga on kooskõlas riigisisene õigus, mille järgi vanglas karistust kandvad isikud ei saa KOV-i valimistel hääletada. Kehtiva õiguse järgi ei saa eelotsust küsida. Eelotsust saab küsida Euroopa Liidu kohtult, kuid küsimus ei ole EL-i õiguses. EIK-lt nõuandva arvamuse küsimise võimaluse näeb ette EIÕK lisaprotokoll nr 16. Eesti riik ei ole seda protokolli ratifitseerinud, mistõttu Eesti kohtul ei ole võimalik selle alusel EIK poole pöörduda. Riigikohus märkis, et EIK on tõlgendanud kohalike omavalitsuse valimiste kontekstis EIÕK lisaprotokolli nr 1 artiklit 3, millele kaebajad tuginevad.
Lisaprotokolli nr 1 artikkel 3 sätestab: „Kõrged Lepinguosalised kohustuvad mõistlike ajavahemike järel läbi viima salajase hääletamisega vabu valimisi tingimustel, mis tagavad rahva vaba tahteavalduse seadusandja valimisel.“ EIK seisukoha järgi ei ole sätte kohaldamine piiratud üksnes riigi parlamendiga ja seda tuleb tõlgendada lähtuvalt valitava organi rollist ja pädevusest riigi struktuuris. Riigikohus selgitas kaebajatele, et hääletamisõiguse kaitseks tuleb taotleda enda kandmist valijate nimekirja. Kui valla- või linnasekretär jätab avalduse rahuldamata, siis saab pöörduda kaebusega halduskohtusse, kes peab kaebuse läbi vaatama ja otsuse tegema kolme tööpäeva jooksul. Taotleda võib ka esialgset õiguskaitset, st valijate nimekirja kandmist enne kohtuotsuse tegmist.[15]
Võimalust kanda end valijate nimekirja oli Riigikohus selgitanud ka oma määruses R. Kalda taotluse kohta. Riigikohus pidas vajalikuks märkida, et Riigikogu valimise seadus, mille kohaselt ei saa hääletamisest osa võtta vanglas karistust kandev isik, võib olla vastuolus põhiseaduse §‑ga 57 koostoimes §-ga 11, nii nagu neid tuleb tõlgendada lähtuvalt EIÕK protokolli nr 1 artiklist 3, mille sisu EIK on täpsustanud. R. Kalda kaebuse lahendamisel ei olnud Riigikohtul menetluslikult võimalik seda vastuolu tuvastada ega Riigikogu valimise seaduse sätteid kehtetuks tunnistada. Võimaliku vastuolu lahendamine on kohtu arvates praegu Riigikogu ülesanne.[16]
Valimisliit Jõhvi Noored taotles Jõhvi valla valimiskomisjoni otsuse tühistamist, millega ei registreeritud A. Rõbalkot kandidaadiks ja kohalike volikogude valimise seaduse tunnistamist põhiseaduse vastaseks osas, mis ei luba välismaalasest püsielanikul volikokku kandideerida. Kaebajate arvates põhiseaduse §-st 1 tulenev demokraatia põhimõte ja §-s 156 sätestatud üldised valimised peaksid võimaldama kõigil püsivalt vallas või linnas elavatel inimestel valimistel osaleda. Ka kohaliku omavalitsuse harta § 3 lõige 2 ja lisaprotokoll käsitleb õigust osaleda kohaliku võimuorgani asjades. Jõhvi valla 12 739 elanikust on 4375 välismaalased ja nende passiivse valimisõiguse piiramine on diskrimineerimine. Kaebajad pidasid diskrimineerivaks ka seda, et kaebuse arutamisel Vabariigi Valimiskomisjonis ei võimaldatud kaebaja esindajale tõlki. Riigikohtu arvates vastuolu põhiseadusega ei ole ja kaebus jäeti rahuldamata. Põhiseaduse §-i 156 teine lõige käsitleb hääleõigust, mitte kandideerimisõigust. Avalikku võimu teostavad põhiseaduse järgi Eesti kodanikud ja demokraatia põhimõtte ja võrdse kohtlemise põhimõttega ei ole vastuolus, et kohaliku omavalitsuse volikogu valimistel ei saa kandideerida kodakondsuseta isikud. Erand on seaduses tehtud EL-i kodanikele ja see tuleneb EL-i toimimise lepingu artikli 22 lõike 1 esimesest lausest, mis sätestab: „Igal liidu kodanikul, kes elab liikmesriigis, mille kodanik ta ei ole, on selles liikmesriigis kohalikel valimistel õigus valida ja olla valitud samadel tingimustel kui selle liikmesriigi kodanikel.“ Erand on Eestile kohustuslik tulenevalt põhiseaduse täiendamise seaduse §-st 2. Kodakondsuseta isiku ja EL-i kodaniku erinev kohtlemine kohaliku omavalitsuse volikogu valimistel ei ole kodakondsuseta isiku diskrimineerimine. Kandideerimisõigus ei ole käsitatav rassilise diskrimineerimisena konventsiooni artikli 1.1 mõttes. Konventsiooni artiklis 1.2 sätestatakse: „Käesolevat konventsiooni ei kohaldata erinevuste, erandite, kitsenduste või eelistuste kohta, mida osavõttev riik teeb oma riigi kodanike ja mittekodanike vahel.“ Kohalike omavalitsuste harta kohustab tunnustama seadusega oma kodanike õigust osaleda elukohajärgse omavalitsuse üksuse esinduskogu valimistel. Harta lisaprotokolli artikkel 4.2 sätestab: „Seadusega tunnustatakse ka muude isikute osalemise õigust, kui osalisriik nii otsustab kooskõlas oma põhiseadusliku korraga või kui see tuleneb osalisriigi rahvusvahelistest kohustustest.“ Eestile rahvusvaheliselt siduvad õigusaktid ei kohusta andma kodakondsuseta isikutele kandideerimisõigust valdade ja linnade volikogude valimisel.[17]
Kaebus valimiskomisjonile esitati valimiste läbiviimise kohta Alajõe vallas. Enne valimisi oli registreeritud vallaelanikeks inimesi, kes seal ei ela. Riigikohus käsitles elanike registreerimist Alajõe valda. Leiti, et kande tegemine rahvastikuregistrisse ja valijate nimekirja selleks, et isik saaks osaleda valimistel ja oma häälega mõjutada valimistulemusi, ei ole iseenesest õigusvastane. Õigusvastane oleks aga selliste rahvastikuregistri ja valijate nimekirja kannete tegemine, mille eesmärgiks on moonutada valimistulemusi. Valimistulemuste moonutamisega oleks tegemist näiteks siis, kui valimistulemuste ühele või teisele kandidaadile soovitud suunas muutmiseks kantakse valijate nimekirja sellised isikud, kellel tegelikult pole seost vastava kohaliku omavalitsuse üksusega. Märgiti, et olemasolev regulatsioon, mis käsitleb muudatuste tegemist valijate nimekirjades, ei pruugi olla piisav, et vältida valimistulemuste moonutamist. Kaebus jäeti rahuldamata ja valimistulemus jäi jõusse.[18]
Kohaliku omavalitsuse volikogu valimiste hääletamisest osavõtnute osakaal on kasvanud. 2013. aasta valimistel osales 58,0% valijatest. Kõige väiksem oli hääletamisest osavõtu protsent 2005. aastal (47,4%) ja kõige suurem 2009. aastal (60,6%). Viimasel paaril valimisel on volikogude valimistest osavõtu aktiivsus sama Riigikogu valimistega. Varem oli Riigikogu valimistest osavõtu protsent suurem (minimaalselt 57,4% ja maksimaalselt 68,9%) ja Euroopa Parlamendi valimistel väiksem (2004. aastal 26,8% ja 2009. aastal 43,9%). Suurem on osavõtuprotsent olnud rahvahääletustel (1993. aastal 66,8% ja 2003. aastal 64,1%).
Kandidaatidest olid 2013. aastal 60,0% mehed. Varasematel valimistel on meeste osatähtsus kandidaatide seas olnud suurem. Suurim oli see 1996. aastal, mil mehi oli kandidaatidest 77,0%. Veidi suurem oli 2013. aastal naiste osatähtsus erakondade nimekirjades (41%) kui valimisliitudes (38%). Nimekirjade esinumbrite seas on naiste osatähtsus väiksem kui nimekirjades.[19]
Valitutest oli mehi 2013. aastal 69,0%. Ka varasematel aastatel on valitute hulgas olnud meeste osatähtsus suurem kui kandidaatide seas, välja arvatud 1996. aastal, mil mehi oli valitutest 73,4%. Kõige suurem meeste osakaal valitutest oli 1993. aastal, mil see oli 76,1%.
Kandidaatide keskmine vanus 2013. aastal oli 46,2 aastat, valitutel 47,7 aastat. Kandidaatide keskmine vanus on veidi tõusnud. Varasematel valimistel on see olnud väiksem. Kõige noorem keskmine vanus – 44,6 aastat – oli 1999. aastal (andmed viimase viie valimise kohta). Keskmise vanuse väike muutus näitab, et kohalikus poliitikas osalejate vahetus on sujuv.
Hea praktika näiteks võib pidada mitme võimaluse olemasolu hääle andmisel ja eelhääletamist.
2013. aasta valimistel osales eelhääletamisel 42,1%, väljaspool kodukohta hääletas 6,5%, kodus 1,5% ja elektrooniliselt 21,2% hääletajatest.
2005. aastal oli hääletajatest elektrooniliselt hääletanuid 1,8% ja 2009. aastal 15,7%. Kasvanud on väljaspool elukohta hääletanute osa, mis 1999. aastal oli 1,4%, 2009. aastaks tõusis see 3,8%-le. Uued hääletamisviisid on suurendanud eelhääletusest osavõtjate osa, 1993. aastal oli see 17,5%, 2009. aastal juba 35,7%.
Suurenenud on ka hääletanute arv. 2013. aastal võttis valimistest osa 630 050 valijat, 2009. aastal 662 813 (suurim arv valijaid) ja 1996. aastal 461 653 valijat (väikseim arv). Hääletamisest osavõtnute arv on suurenenud pea 200 000 võrra.
Kehtetute häälte osatähtsus on vähenenud. Suurim oli see 1993. aasta valimistel (1,9%), kahtedel viimastel valimistel on see olnud 0,7%.
Valimiste eel oli üheks teemaks võimaluste ebavõrdsus riigieelarvest raha saavate erakondade ja kodanike valimisliitude vahel.[20]
Kõik valimistel osalevad erakonnad, valimisliidud ja üksikkandidaadid peavad esitama valimiskampaania tulude ja kulude aruande, kuid erakonnad määrasid valimiskampaania aja ise ja seetõttu ei saa neid aruandeid võrrelda.
2013. aastal said kõik Riigikogus esindatud erakonnad riigieelarvest üle miljoni euro toetust. Enim sai toetust Reformierakond (1,76 mln eurot). Lisaks neile neljale erakonnale said Konservatiivne Rahvaerakond ja Erakond Eestimaa Rohelised toetust 9578 eurot aastas. Ülejäänud erakonnad ja valimisliidud toetust ei saa.[21]
Teiseks teemaks oli haldusressursi kasutamine valimiskampaanias. Haldusressursid on inim-, rahalised-, materiaalsed-, loonus- ja teised mittemateriaalsed ressursid, mis on nii ametisolijate kui ka riigiametnike kasutuses, tulenevalt nende võimust avaliku sektori töötajate, rahaliste vahendite ja eraldiste, avalikele asutustele ligipääsu ning prestiiži või avaliku tuntusena avalduvate ressursside üle, lähtudes nende positsioonist valitud või avalike teenistujatena, ning mis võivad muutuda poliitilisteks toetuseks või teisteks toetuse vormideks.[22] Eelkõige on kõne all olnud Tallinna ja Tartu valimistel kandideerinud linnaametnike piltide kasutamine omavalitsuse teavitus- ja reklaamikampaaniates enne valimisi. Riigikogu korruptsioonivastane erikomisjon võttis vastu haldusressursi kasutamist tauniva avalduse.[23] Erakondade rahastamise järelevalve komisjon otsustas tellida Tartu Ülikooli teadlastelt ekspertiisi, kuidas inimesed tegelikult tajuvad valimiste eel avalikkuses tehtud teavituskampaaniaid.[24] Kui neid tajutakse valimiskampaaniana, siis tuleb need omavalitsuste reklaamid kandidaatide aruannetes kajastada.
Inimõiguste Keskuse juhataja K. Käsper avaldas artikli ettepanekuga kaotada valimisseadustes automaatne süüdimõistetud vangide valimisõigusest ilmajätmine. Valimisõiguse piiramine võib olla õigustatud konkreetsete kuritegude eest määratud karistuse osana.[25]
2013. aastal koguti inimeste ettepanekuid erakondade, rahastamise, kaasamise, valimiste ja sundpolitiseerimise kohta. Ettepanekuid arutati Rahvakogus rahvastikuregistri põhjal valitud viiesaja inimese ja asjatundjate osavõtul. Mitmed valimiste kohta tehtud ettepanekud olid üksteisele vastu käivad. Valdade ja linnade volikogude valimiste kohta tehtud ettepanekutest sai enim tähelepanu valimisõiguse seostamine püsiva elukohaga ehk paiksustsensusega seotud aja pikendamine.[26]
Poliitilise välireklaami keeld valimiskampaania ajal ei olnud seekord olulise avaliku arutelu teemaks. 2008. aastal pidas õiguskantsler täielikku välireklaami keeldu ebaproportsionaalseks ja põhiseadusega vastuolus olevaks.[27]
Ka kümme aastat tagasi päevakorral olnud valimisliitude keeld ja neli aastat tagasi vaidlusi põhjustanud Tallinna valimisringkondade arv ei olnud 2013. aastal arutelu all.
Kui midagi soovitada, siis: mitte muuta valimisseaduse põhimõtteid. Oluliselt muudetakse valimisseadusi sageli siis, kui mõni poliitiline jõud arvab neist kasu saavat. Järgmisteks valimisteks on ka teised õppinud kasutama muudatustest tulenevaid võimalusi ja seega on kasu ühekordne. Valijate eelistuste kohased valimistulemused ilmnevad siis, kui valijad on harjunud valimiste korraldusega ja teavad, kuidas hääletustulemus valimistulemuseks muutub

matches:
Riigikohus
Riigikohus
Riigikohus
Riigikohus
§ 17
Riigikohus
Riigikohus
Riigikohus
Riigikohus
Riigikohus
§ 3
Riigikohus


Advokaadieksami valdkonnad alates 01. jaanuarist 2014 - Eesti Advokatuur
Kinnitatud kutsesobivuskomisjoni 04.11.2013 otsusega nr 6-k
Advokaadieksami valdkondade loetelu kirjaliku testi ettevalmistamiseks
Füüsilise isiku teovõime. Teovõime piiramine, piiratud teovõimega isikute tehingud. TsÜS § 8, § 10, § 11.
Juriidilise isiku mõiste ja liigid, juriidilise isiku esindamine. TsÜS § 24, § 25, § 34.
Ese, asi, asendatav asi, kinnisasi, vallasasi, asja oluline osa, päraldis. TsÜS § 48, § 49, § 50, § 51, § 54, § 55, § 57 – 59.
Tehing – mõiste, liigid, tahteavalduse tegemine ja tõlgendamine. TsÜS § 67, § 68, § 69, § 75.
Tehingu vorm – vormivabaduse printsiip, vormi liigid, vorminõude rikkumise tagajärjed. TsÜS § 77 – 83.
Tehingu kehtetus: tühine tehing ja tehingu tühistamine. TsÜS § 84 – 89, § 90 – 99.
Esindamine - esindusõiguse olemus, tekkimise liigid ja vormid, esindusõiguse ulatus, tehingu tegemine ilma esindusõiguseta. TsÜS § 115 – 121, § 128 – 129.
Tähtaeg ja tähtpäev, tähtaja algus ja lõpp. TsÜS § 134 – 137.
Hagi aegumise mõiste ja tähtajad, aegumise katkemine ja peatumine. TsÜS § 142 – 145, § 146, § 147, § 149, § 150, § 153, § 154, § 158, § 159, § 160, § 168.
Valdus – mõiste, liigid ja kaitse.
Kinnistusraamat – sisu, sissekantavad andmed, avalikkus, õigsuse eeldamine, järjekohad, kannete liigid.
Omand – mõiste, ühine omand, omandi kaitse.
Vallasomandi teke ja ulatus, kinnisomandi teke ja ulatus.
Hoonestusõigus: mõiste, sisu, lõppemine.
Pandiõigus: liigid, ese. Vallaspandi liigid. Registerpandi sisu.
Hüpoteek: sisu, ulatus, realiseerimine.
Heausksuse kaitse asjaõiguses: eeldused ja õiguslik tähendus.
Võlasuhte mõiste, erinevad võlasuhte tekkimise alused. VÕS § 1 – 4, § 1043 – 1044, § 1027, § 1018.
Lepingu mõiste, tekkimine, tõlgendamine. VÕS § 8 – 11, § 23, § 27, § 29, TsÜS § 67.
Tüüptingimuste mõiste, tõlgendamine, kehtetuse alused. VÕS § 35 – 39, § 42, § 44.
Vastutus lepingueelsetest läbirääkimistest. VÕS §11, § 14, § 15, § 115.
Võlaõiguse üldpõhimõtted: hea usu põhimõte, mõistlikkus, dispositiivsus, lepinguvabadus, pacta sunt servanda. Nende põhimõtete rakendamine. VÕS § 1 lg 1, § 5 – 7, § 8 lg 2, § 11, § 13.
Kohustuse rikkumine, vastutus rikkumise eest: vabandatavus, süü, õiguskaitsevahendite sõltuvus/sõltumatus võlgniku vastutusest. VÕS § 100, § 103 – 106.
Hinna alandamine õiguskaitsevahendina: eesmärk, valem, rakendamise eeldused. VÕS § 112, § 105.
Täitmisnõue õiguskaitsevahendina, rakendamise eeldused. VÕS § 108.
Lepingust taganemine ja lepingu ülesütlemine õiguskaitsevahendina. VÕS § 105, § 116, § 196, § 114.
Tasaarvestus: mõiste, teostamine. VÕS § 197 – 198, § 200.
Kahju hüvitamine õiguskaitsevahendina: eesmärk, rakendamise eeldused. VÕS § 115, § 127.
Hüvitatava kahju liigid, mittevaralise kahju hüvitamise erisused, hinnavahe hüvitamine, kahju hüvitamise piiramine. VÕS § 127 – 28, § 134, § 135, § 139 – 140.
Viivise nõue. VÕS § 113, § 94.
Käendus: sisu, seos põhikohustusega, tarbijakäenduse eriregulatsioon, käendaja vastutus. VÕS § 142 – 145, § 149, § 153 – 154.
Garantii: sisu, seos põhikohustusega, piirang garantii andja isiku suhtes, garantii andja vastutus. VÕS § 155.
Leppetrahv: mõiste, seos põhikohustusega, seos kahjunõudega, leppetrahvi vähendamine. VÕS § 158 – 163.
Nõuete ja kohustuste üleminek: nõude loovutamine, kohustuste ülevõtmine, lepingu ülevõtmine, ettevõtte üleminek (eeldused ja õiguslikud tagajärjed). VÕS § 164, § 166, § 173, § 175, § 179, § 180, § 181 – 183.
Müügileping: mõiste, poolte kohustused, müügigarantii, omandireservatsioon, tarbijale müügi sätete kohustuslikkus. VÕS § 208, § 218, § 230, § 231, § 233, § 236 – 237.
Üürileping: mõiste, poolte kohustused, eluruumi üürilepingu sätete kohustuslikkus. VÕS § 271 – 275, § 276, § 292.
Käsundusleping: mõiste, poolte kohustused, erinevus töövõtulepingust. VÕS § 24, § 619 – 625, § 627.
Töövõtuleping: mõiste, poolte kohustused, erinevus käsunduslepingust. VÕS § 24, § 635 – 637, § 640.
Õigusvastaselt tekitatud kahju hüvitamise põhialused. VÕS § 1043 – 1045, § 1050 – 1052.
Aktsiaseltsi ja osaühingu juhtorganite moodustamine ja pädevus (liikmete valimine ja tagasikutsumine; liikmete volituste tekkimine ja lõppemine). TsÜS § 31, ÄS § 34, § 180, § 184, § 189, § 306, § 309, § 310, § 316, § 317, § 319.
Äriühingu organi otsuse tühisus ja kehtetuks tunnistamine (üldkoosoleku või osanike koosoleku ja nõukogu koosoleku otsuse tühisus ja kehtetuks tunnistamine; nõudeõigust omavad isikud; nõude aegumine). TsÜS § 33, § 38, ÄS § 172-1, § 177-1, § 178, § 296, § 301 – 1, § 302, § 321, § 32.
Äriühingu juhtorgani liikme üldised kohustused ja vastutus (hoolsus- ja lojaalsuskohustus; ärisaladuse hoidmine ja konkurentsikeeld; solidaarne vastutus; nõudeõigust omavad isikud; nõude aegumine). TsÜS § 35, § 37, VÕS § 620, ÄS § 180, § 185 – 187, § 306, § 312, § 313, § 315, § 317, § 324, § 325, § 327.
Pankrotimenetluse käik: avalduse esitamine, pankroti väljakuulutamine, nõuete esitamine ja kaitsmine, menetluse lõppemine.
Võlgniku kohustused pankrotimenetluses, sanktsioonid rikkumisel.
Pankrotimenetluse organid ja nende pädevus.
Pankrotivara moodustumine (tagasivõitmine, vara välistamine pankrotivarast).
Tsiviilkohtumenetluse üldpõhimõtted. TsMS § 1 – 8.
Menetlustähtajad – arvutamine, muutmine, ennistamine. TsMS § 62 – 68.
Kohtualluvus – mõiste ja liigid, kohtualluvuse kokkulepe. TsMS § 69 – 71, § 79, § 83 – 85, § 89, § 92, § 98, § 99, § 101, § 104, §106.
Tsiviilasja hind. Menetluskulude jaotus ja kindlaksmääramine. Lepingulise esindaja kulude hüvitamine. TsMS § 122 – 125, § 132 – 134, § 137, § 162, § 163, § 169, § 172, § 174, § 175.
Lepinguline esindaja. Esindusõiguse ulatus ja piiramine. Volituse lõppemine. TsMS § 217, § 218, § 221, § 226, § 227, § 222, § 223, § 225.
Tõendi mõiste, tõendamise kohustus ja tõendite esitamine, asjakohasus ja lubatavus hindamine. TsMS § 229, § 230, § 231, § 232, § 236, § 237, § 238.
Menetlusosaliste avalduste ja taotluste esitamise tingimused ja kord. TsMS § 328 – 333.
Hagi esitamine ja hagiavalduse sisu. Hagi muutmine, hagi tagasivõtmine ja hagist loobumine. Kostja vastus. Kompromiss. TsMS § 362, § 363, § 367, § 368, § 376, § 394, § 424, § 429, § 430.
Hagi tagamine, tagamise alus, abinõud. Hagi tagamine tagatise vastu. TsMS § 377, § 378, § 381, § 383.
Kohtule vastamata jätmise ja kohtuistungilt puudumise tagajärjed. TsMS § 407, § 412, § 413, § 415, § 416, § 422.
Nõuded kohtuotsusele. Otsuse täitmise korra ja tähtaja kindlaksmääramine. Vaheotsus. Osaotsus. Kohtuotsuse jõustumine ja tagajärjed. TsMS § 436, § 438, § 439, § 442, § 445, § 449, § 450, § 456, § 457.
Hagita menetlus – asjade liigid ja menetluse põhimõtted. TsMS § 475, § 476, § 477, § 478.
Ringkonnakohtusse edasikaebamine – apellatsioonkaebuse alus ja sisu, vastuapellatsioonkaebus, apellatsioonimenetluses arvestatavad asjaolud ja tõendid, ringkonnakohtu pädevus. TsMS § 631, § 633, § 635, § 652, § 656, § 657.
Määruskaebuse esitamine ringkonnakohtule. TsMS § 660, § 661, § 663.
Kassatsioonimenetlus – kassatsioonkaebuse alus ja sisu. Riigikohtu pädevus. TsMS § 668 - 671, § 688, § 691, § 692.
Õigusriik kui Põhiseaduse aluspõhimõte: halduse legaalsus ja salajase õiguse keeld; võimude lahusus; õiguskindlus, usalduse kaitse, õiguspärane ootus; proportsionaalsus ja selle kontroll; õigus sõltumatute kohtute kaitsele. PS § 3, § 4, § 10, § 11, § 14, § 15, § 24 ja § 146.
Seadusandlik võim: Riigikogu, seadusandlus, konstitutsiooniline seadus, õigusselguse põhimõte. PS § 13 lg 2, § 59 – 76, § 102 – 110.
Täidesaatev võim: Vabariigi Valitsus; Vabariigi Valitsuse õigusaktid; ministri õigusaktid. PS § 86 – 101, § 87 p 6, VVS § 26 – 30, § 50 – 50, § 94.
Kohalik omavalitsus: kohalik omavalitsus; enesekorraldusõigus; seaduslikkuse põhimõte; jagatud pädevus ja lähimuse põhimõte; volikogu ja valitsuse õigusaktid. PS § 154 – 160, § 154 lg 1, EKOV harta art. 4, KOKS § 7, § 23, § 31.
Põhiõiguste kaitse ja põhiseaduslikkuse järelevalve: õigus korraldusele ja menetlusele; põhiõiguste ja vabaduste kaitse kohtus; põhiõiguste isikuline kaitseala; proportsionaalsuse kontroll; põhiõiguste piiramine; põhiõiguste kaitse eraõiguses, põhiõiguste kolmikmõju; õigustloovate aktide põhiseaduslikkuse järelevalve. PS § 9, § 11, § 14, §15, § 19 lg 2, § ,152 PSJKS § 1 – 15.
Euroopa Liidu õigus, rahvusvaheline õigus ja välislepingud: EL õigusaktide liigid ja toime; EL õiguse ja Eesti õiguse suhe; EL õiguse ja Eesti õiguse vastuolu lahendamine; rahvusvahelise õiguse üldtunnustatud põhimõtted ja normid; välislepingute ja Eesti õiguse suhe. PSTS § 1, § 2, PS § 3 lg 1, § 123.
Riigivastutus: vastutuse üldpõhimõtted ja õiguskaitsevahendid; kahju hüvitamine ja vastutuse piiramine; vastutuse erijuhud; rahvusvahelise õiguse üldtunnustatud põhimõtted ja normid; välislepingute ja Eesti õiguse suhe. RVastS §1 – 6, § 7 – 13, § 14 – 16, PS § 3 lg 1, § 123.
Üldpõhimõtted: hea halduse põhimõte; kaalutlusõiguse teostamine; eesmärgipärasus ja efektiivsus; uurimispõhimõte; selgitamis- ja nõustamiskohustus; ärakuulamisõigus; menetluse läbiviimise tähtaeg; kättetoimetamine. PS § 14, HMS § 4, § 5 lg 2, § 6, § 36, § 40, § 5 lg 4 ja § 41, § 25 – 32.
Haldusakt: mõiste, õigustloova akti eristamine haldusaktist; osa- ja eelhaldusakt; kõrvaltingimus; õiguspärasus; kehtivus ja tühisus; muutmine ja kehtetuks tunnistamine, usalduse kaitse. HMS § 51, § 52, § 53, § 54 – 59, § 60 – 63, § 64 – 70.
Haldusleping: halduslepingu eristamine eraõiguslikust lepingust; haldusülesande täitmiseks volitamine. HMS § 95, § 96, HKTS § 3 – 11.
Toiming ja menetlustoiming: toimingu mõiste, toimingu eristamine menetlustoimingust; toimingu ja menetlustoimingu vaidlustamine. HMS § 106, § 109.
Vaidemenetlus: vaideõigus; vaidemenetluse ese; vaide esitamise tähtaeg; edasikaebeõigus. HMS § 71, § 72, § 75, § 87.
Üldpõhimõtted: tsiviilkohtumenetluse seadustiku kohaldumine; dispositsioonipõhimõte; uurimispõhimõte; selgitamiskohustus; kohtu pädevus, sh asjaolude tuvastamisel; haldusakt ja toiming. HKMS § 1 lg 3, § 2 lg 3, § 2 lg 4, § 2 lg 5, § 4, § 6, § 41.
Menetlusosalised: menetlusosaliste liigid; õigused ja kohustused; esindus ja nõustamine. HKMS § 16 – 21, § 24, § 27 , § 28, § 31 – 36.
Kaebus: kaebuse liigid; vaidluse ese; kaebeõigus ja selle piirangud; kaebetähtaeg. HKMS § 37, § 41, § 44, § 45, § 46.
Erijuhtumid: populaarkaebeõigus; kaebeõigus keskkonnaasjades; halduse siseakti ja sise-eeskirja vaidlustamine; kaalutlusotsuse kohtuliku kontrolli põhimõtted.
Tõendid, tõendamine ja põhistamine. HKMS § 56 – 65.
Vead menetluse läbiviimisel: vastuväide kohtu tegevusele. HKMS § 90.
Menetluse peatamine: menetluse peatamine teise menetluse tõttu; eelotsuse taotlemine Euroopa Kohtult. HKMS § 95.
Menetluskulud: jaotus, väljamõistmine. HKMS § 108, § 109.
Kohtuotsus: seaduslikkus ja põhjendatus; otsuse tegemisel lahendatavad küsimused; otsuse teatavakstegemine ja jõustumine. HKMS § 157, § 158, § 173 – 177.
Kohtumäärus ja määruskaebus: määruse teatavakstegemine ja jõustumine; määruskaebuse esitamise õigus ja tähtaeg; määruskaebuse lahendamine. HKMS § 179, § 203, § 204, § 210, § 235, § 238.
Apellatsioonimenetlus: apellatsiooni korras edasikaebamise õigus; apellatsioonitähtaeg. HKMS § 180, § 181.
Kassatsioonimenetlus: kassatsiooniõigus; kassatsioonitähtaeg. HKMS § 211, § 212.
Teistmise alused. HKMS § 240.
Esialgne õiguskaitse; tagasitäitmine ja kahju hüvitamine. HKMS § 249 – 254.
Karistusõiguse sisemine liigitus üld- ja eriosaks ning nende piiritlemise aspektid. KarS § 1.
Karistusseaduse isikulise kehtivuse mõiste. KarS § 7.
Kergema karistusseaduse mõiste karistusseaduse ajalise kehtivuse kontekstis. KarS § 5.
Passiivse isikupõhimõtte ehk individuaalkaitsepõhimõtte sisu. KarS § 7.
Universaalsuspõhimõtte sisu. KarS § 8.
Ubikviteedipõhimõtte sisu. KarS § 11.
Ehtsa ja mitteehtsa tegevusetusdelikti piiritlemisalused. KarS § 13.
Mõisted tegu ja teomodaliteet ning deliktistruktuuri tasand, kuhu need kuuluvad. KarS § 2, § 12, § 89.
Tahtluse liigid – kavatsetus, otsene ja kaudne tahtlus ja nende omavahelise piiritlemise alused. KarS § 15 – 17.
Koosseisueksimuse ehk faktilise eksimuse olemus. KarS § 17.
Õigusvastasusseose mõiste; õigusvastasuse mõiste ja õiguskorra ühtsuse põhimõte. KarS § 2, § 18, § 27.
Süüvõime mõiste. KarS § 2, § 32 – 43'.
Süüpõhimõtte sisu karistuse mõistmise alusena. KarS § 56 – 60.
Ideaalkogumi olemus ja karistuse mõistmine ideaalkogumi korral. KarS § 63 – 65.
Süütegude aegumine: mõiste, tähtajad, aegumise peatumine ja katkemine. KarS § 81, § 82.
Täideviimise määratlemise materiaal-objektiivne teooria ja teovalitsemise õpetus. KarS § 20 – 22 '.
Vahendliku täideviimise olemus. KarS § 21.
Süüteokatse objektiivse koosseisu tunnused; lõpetatud ja lõpetamata süüteokatse piiritlemisalused. KarS § 25 – 26.
Hädaseisundi olemus ja hädaseisundi tekkimise eeldused. KarS § 27 – 29.
Hädakaitse olemus ja hädakaitseõiguse tekkimise eeldused. KarS § 27 – 29.
Kuriteost osavõtt, osavõtu aktsessoorsus, osavõtja kahekordne tahtlus, täideviija ekstsess. KarS § 20 – 22.
Hiljem tuvastatud konkurentsi olemus ja karistuse mõistmine hiljem tuvastatud konkurentsi puhul. KarS § 64 – 65.
Omandivastaste süütegude süsteem. KarS § 199 – 208.
Pistise ning altkäemaksu võtmise, mõjuvõimuga kauplemise objektiivse koosseisu tunnused. KarS § 293, § 294, § 298 '.
Röövimise objektiivse koosseisu tunnused. KarS § 200.
Varguse ja omastamise piiritlemisalused; varguse objektiivse koosseisu tunnused. KarS § 199, § 201.
Kelmuse objektiivse koosseisu tunnused, kelmuse ja omastamise piiritlemine, kolmnurkkelmus. KarS § 201, § 209, § 214.
Eluvastaste süütegude süsteem ja nende teoobjekt. KarS § 113 – 117, §123 – 126.
Karistusõiguslikult kaitstava tervise ja selle kahjustamise mõiste. KarS § 118 – 120, § 122 – 124, § 129 – 132.
Isikuvastased süüteod: kaitstavad õigushüved, liigitus. Ähvardamise ja kehalise väärkohtlemise objektiivse koosseisu tunnused. KarS 9. ptk, KarS § 120 – 121.
Ausa kohtumenetluse põhimõte. KrMS § 1 – 2, § 11, § 14 – 15', § 33 – 34, § 38, § 41, § 49, § 61, EIÕK art 6.
Kohtumenetluse võistlevuse printsiip ja olulisimad seda toetavad või täpsustavad KrMS sätted. KrMS § 14.
Kriminaalmenetlust välistavad asjaolud ja nende ilmnemisele järgnevad menetlusõiguslikud sammud. KrMS § 199 – 201.
Süütuse presumptsioon: sisu ja riive lubatavus. KrMS § 7.
Lubatavad tõendiliigid. KrMS § 63.
Tõendite kogumine jälitustegevuse vahendusel: viisid ja lubatavuse tingimused. Ultima ratio põhimõte. Piir lubatava kuriteo matkimise ja keelatud kuriteo provotseerimise vahel. KrMS § 126(1) – 126(17).
Eriteadmisi nõudvate asjaolude selgitamine kriminaalmenetluses. Ekspert, ekspertiisi määramine, ekspertiisi tegemine, eksperdi arvamus ja eksperdi ülekuulamine. KrMS § 95 – 109', § 292 – 292'.
Tunnistaja ja tema õigused kriminaalmenetluses. Kriminaalmenetluses sätestatud reeglid nn tuletatud tunnistaja ütluste suhtes. KrMS § 66 – 73.
Ristküsitluse põhiline menetlusõiguslik reeglistik. Kohtueelses menetluses antud ütluste avaldamine ristküsitlusel ja ristküsitluse väliselt. KrMS § 286''' – 291.
Kohtuliku arutamise piirid I astme kohtus. KrMS § 268.
Määruskaebemenetlus. KrMS §383 – 390.
Apellatsiooniõigus: tähtajad, apellatsiooniõiguse piirangud. Apellatsioonimenetluse piirid. KrMS § 318 – 324, § 331.
Kassatsiooni alused ja nendega seonduvad teoreetilised vaidlused. KrMS § 339, § 346.
Kriminaalmenetlusõiguslikud nõuded, mida kaitsja peab arvestama kassatsiooni koostamisel. KrMS § 344 – 347, § 360''', § 362
Kriminaalmenetluse alustamise alused. Kriminaalmenetluse alustamata jätmise või selle lõpetamise vaidlustamine. KrMS § 193 – 198, § 207 – 208.
Kriminaalmenetluse lõpetamine konkurentsialase kuriteo korral. KrMS § 205'.
Kriminaalmenetluse lõpetamine avaliku menetlushuvi puudumisel kui süü ei ole suur, kriminaalmenetluse lõpetamise vaidlustamine. KrMS § 202.
Kohtueelse uurimise lõpuleviimine, kohtueelse menetluse andmete avaldamise tingimused. KrMS § 220 – 227, § 214.
Isiku kahtlustatavana kinnipidamine ja selle asendamine. Põhjendatud kuriteokahtlus, isiku vahistamisalus. Vahistamise vaidlustamine, vahistamise põhjendatuse kontroll. Kautsjon tõkendina. KrMS § 130 – 137'', § 217 – 219, § 387 – 390, PS § 20.
Mõistlik menetlusaeg, selle õiguslik regulatsioon seaduses ja käsitlus kohtupraktikas. KrMS § 205'''.
Menetluskulude hüvitamine kriminaalmenetluses. KrMS § 173 – 192.
Kaebeõiguse Euroopa Inimõiguste Kohtus (õigustatud isikud, kaebuse vastuvõetavuse kriteeriumid). EIÕK art 34 ja 35.
Advokatuuri ülesehitus.
Advokaadi pädevus, spetsialiseerumine, advokaadile esitatavad nõuded, advokatuuri vastuvõtmisest keeldumine, liikmesuse ja tegevuse peatamine, advokatuurist väljeheitmine ja väljaarvamine, täiendõpe.
Kliendilepingu sõlmimine, advokaadi esindusõigus ja advokaadi tasu. Kliendi identifitseerimine. Kliendi identifitseerimise nõuded rahapesureeglistikus. Advokaadi volituste tõendamine. Advokaadi esindusõigus riigi õigusabi asjades. Kliendilepingu, esindusõiguse, advokaadi tasu ja peetavate asjade arvestus.
Kliendisuhtlus ja kutse-eetika nõuded kliendisuhtlusel. Kliendi teavitamine ülesande vastuvõtmisel, ülesande täitmise peatamisel ja ülesandest loobumisel. Kliendilepingu ülesütlemise õigus ja kliendilepingu ülesütlemisekohustus. Ülesande täitmise kestus ja täitmisest loobumine riigi õigusabi asjades.
Kutsesaladus. Kutsesaladuse hoidmise seadusjärgsed tagatised. Kutsesaladus ja rahapesureeglistik. Kutsesaladus ja advokaadireklaam ning suhtlus meediaga.
Huvide konflikti vältimine. Kliendi identifitseerimine ning teavitamis- ja tegutsemiskohustused huvide konflikti ohuga situatsioonides.
Advokaadi kutse-eetika nõuded suhetes kohtuga ja kolleegidega, avalikkusega. Kohtu tegevuse ja kohtulahendite kriitika lubatavus ja selle piirid. Esinemine advokatuuri nimel.
Advokaadireklaam. Kõlvatu võistluse keeld. Kliendi andmete kasutamine advokaadireklaamis. Advokaadibüroode ja advokaatide lubatud ja lubamatu võrdlus advokaadireklaamis ning suhtluses klientide ja potentsiaalsete klientidega.
Järelevalve advokaadi tegevuse üle ja advokaadi vastutus. Büroopidaja vastutus ja roll büroos tegutsevate advokaatide järelevalve osas. Advokatuuri järelvalvealane pädevus ja tegevus ning advokaadi kohustused suhetes Advokatuuriga järelevalve teostamisel.
Põhiseadus (PS); põhiseaduse täiendamise seadus (PSTS); Vabariigi Valitsuse seadus (VVS); Kohaliku omavalitsuse korralduse seadus (KOKS); Euroopa kohaliku omavalitsuse harta (EKOV harta); Põhiseaduslikkuse järelevalve kohtumenetluse seadus (PSJKS); Riigivastutuse seadus (RVastS); Põhiseaduse kommentaarid; E. Andresen „Riigivastutus“ Tartu 2009 – õppematerjal kohtunikele; Riigikohtu praktika (HK, PJKo ja ÜK); Haldusmenetluse seadus (HMS); Halduskoostöö seadus (HKTS); A. Aedmaa, E. Lopman, I. Pilving jt. „Haldusmenetluse käsiraamat“ Tartu 2004; Riigikohtu praktika (HK, PJKo, ÜK); Halduskohtumenetluse seadustik (HKMS); Tsiviilkohtumenetluse seadustik (TSMS); HKMS ja TSMS seletuskirjad; Riigikohtu HK praktika; juhendid, korrad jms abimaterjalid Eesti Advokatuuri koduleheküljel.


Sonda Vallavolikogu määruste muutmine – Riigi Teataja
Sonda Vallavolikogu määruste muutmine
RT IV, 29.03.2017, 13
Vastu võetud 13.03.2017 nr 3
Määrus kehtestatakse avaliku teenistuse seaduse § 11 lõike 5, kohaliku omavalitsuse korralduse seaduse § 6 lõike 2, § 22 lõike 1 punktide 21 ja 36, koolieelse lasteasutuse seaduse § 27 lõike 5 alusel.
§ 1. Sonda Vallavolikogu 11.02.2013 määrus nr 4 "Sonda valla haridusasutuste pedagoogide töötasustamise alused" muutmine
Teha Sonda Vallavolikogu 11.02.2013 määruses nr 4 "Sonda valla haridusasutuste pedagoogide töötasustamise alused" alljärgnevad muudatused:
1) Paragrahv 2 lõike 3 punkti 1 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt: „Sonda Kooli direktor 1 023 eurot“.
2) Paragrahv 2 lõike 3 punkti 2 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt: „Erra lasteaia direktor 862 eurot.“
3) Paragrahv 3 lõike 4 punkti 1 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt: „Kõrgharidusega lasteaia õpetaja 837 eurot“
4) Paragrahv 3 lõike 4 punkti 2 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt: „Keskeriharidusega lasteaia õpetaja 758 eurot.“
§ 2. Sonda Vallavolikogu 11.02.2013 määrus nr 5 "Sonda Vallavalitsuse hallatavate asutuste koosseisud, ametikohtade nimetused, töötasumäärad ja töötasu määramise tingimused" muutmine
Lõike tekstMuuta Sonda Vallavolikogu 11.02.2013 määruse nr 5 „Sonda Vallavalitsuse hallatavate asutuste koosseisud, ametikohtade nimetused, töötasumäärad ja töötasu määramise tingimused“ lisa ja kinnitada see vastavalt käesoleva määruse lisale nr 1
§ 3. Sonda Vallavolikogu 22.04.2013 määruse nr 7 "Sonda Vallavalitsuse teenistuskohtade koosseisu ja palgajuhendi kinnitamine" muutmine
Lõike tekstMuuta Sonda Vallavolikogu 22.04.2013 määruses nr 7 „Sonda Vallavalitsuse teenistuskohtade koosseisu ja palgajuhendi kinnitamine“ lisa 2 ja kinnitada see vastavalt käesoleva määruse lisale nr 2.
(2) Määrust rakendatakse tagasiulatuvalt alates 01.märtsist 2017.


Ruila looduskaitseala kaitse alla võtmine ja kaitse-eeskiri – Riigi Teataja
Ruila looduskaitseala kaitse alla võtmine ja kaitse-eeskiri
Ruila looduskaitseala kaitse alla võtmine ja kaitse-eeskiri - sisukord
§ 1 Ruila looduskaitseala kaitse alla võtmine ja selle kaitse-eesmärk
§ 8 Keelatud tegevus
§ 10 Sihtkaitsevööndi kaitse-eesmärk
§ 11 Piiranguvööndi määratlus
§ 12 Lubatud tegevus
§ 13 Keelatud tegevus
Vastu võetud 06.06.2005 nr 121
RT I 2005, 33, 250
jõustumine 19.06.2005
§ 1. Ruila looduskaitseala kaitse alla võtmine ja selle kaitse-eesmärk
(1) Ruila looduskaitseala (edaspidi kaitseala) võetakse kaitse alla:
1) Ruila raba ja sealsete sookoosluste, raba- ja soometsade, haruldaste ja kaitsealuste taimeliikide ning nende elupaikade kaitseks;
2) EÜ nõukogu direktiivi 79/409/EMÜ loodusliku linnustiku kaitse kohta I lisas nimetatud kahe liigi, millest üks on ühtlasi I ja teine II kategooria kaitsealune liik, kaitseks;
3) EÜ nõukogu direktiivi 92/43/EMÜ looduslike elupaikade ning loodusliku taimestiku ja loomastiku kaitse kohta I lisas nimetatud elupaigatüüpide – vähe- kuni kesktoiteliste kalgiveeliste järvede (3140)2, rabade (7110*), siirde- ja õõtsiksoode (7140), lääne-mõõkrohuga lubjarikaste madalsoode (7210*), liigirikaste madalsoode (7230), vanade loodusmetsade (9010*), siirdesoo- ja rabametsade (91D0*) kaitseks;
4) EÜ nõukogu direktiivi 92/43/EMÜ II lisas nimetatud liigi, mis on ühtlasi II kategooria kaitsealune liik, ning II lisas nimetatud eesti soojumika (Saussurea alpina ssp. esthonica), mis on ühtlasi III kategooria kaitsealune liik, elupaikade kaitseks.
(2) Kaitseala maa-ala jaotub vastavalt kaitsekorra eripärale ja majandustegevuse piiramise astmele üheks sihtkaitsevööndiks ja kaheks piiranguvööndiks.
(4) Tulenevalt Vabariigi Valitsuse 5. augusti 2004. a korralduse nr 615-k «Euroopa Komisjonile esitatav Natura 2000 võrgustiku alade nimekiri» lisa 1 punkti 2 alapunktist 356 hõlmab kaitseala Ruila-Kernu loodusala, kus tegevuse kavandamisel tuleb hinnata selle mõju loodusala kaitse-eesmärkidele, arvestades Natura 2000 võrgustiku alade suhtes kehtivaid erisusi.
(1) Kaitseala asub Harju maakonnas Kernu vallas Pohla, Ruila, Mõnuste ja Allika külas.
(2) Kaitseala välispiir ja vööndite piirid on esitatud kaardil määruse lisas3.
(1) Inimestel on lubatud viibida, korjata marju, seeni ja muid metsa kõrvalsaadusi kogu kaitsealal.
(2) Füüsilise isiku või eraõigusliku juriidilise isiku omandis oleval kinnisasjal on viibimine lubatud, arvestades «Asjaõigusseaduses» ja «Looduskaitseseaduses» sätestatut.
(3) Kaitsealal on lubatud jahipidamine 1. septembrist 31. jaanuarini, välja arvatud linnujaht.
(4) Kaitsealal on lubatud kalapüük.
(5) Kaitsealal on lubatud sõiduki, maastikusõiduki ja ujuvvahendiga sõitmine järelevalve- ja päästetöödel, kaitse-eeskirjaga lubatud töödel, valitsemisega seotud töödel, kaitseala valitseja nõusolekul teostatavas teadustegevuses ning lisaks piiranguvööndis teostatavatel liinirajatiste hooldamiseks vajalikel töödel ja maatulundusmaal metsamajandustöödel või põllumajandustöödel.
(1) Kaitsealal on keelatud telkimine ja lõkke tegemine.
(2) Kaitsealal on kaitseala valitseja nõusolekuta keelatud:
4) kinnitada metsateatist;
6) anda nõusolekut väikeehitise, sealhulgas lautri või paadisilla ehitamiseks;
7) anda projekteerimistingimusi;
8) anda ehitusluba;
9) korraldada rahvaüritusi.
(1) Kaitseala valitseja vaatab talle kooskõlastamiseks esitatud metsateatise läbi ja annab kümne tööpäeva jooksul metsateatise saamisest arvates metsakoosluse liikide ning vanuse mitmekesisuse säilitamise eesmärgist tulenevalt oma kirjaliku nõusoleku või seab vajaduse korral omapoolsed tingimused.
(2) Kaitseala valitseja ei kooskõlasta tegevust, mis vajab kaitse-eeskirja kohaselt kaitseala valitseja nõusolekut, kui see võib kahjustada kaitseala kaitse-eesmärgi saavutamist või kaitseala seisundit.
(3) Kui tegevust ei esitata kaitseala valitsejale kooskõlastamiseks või tegevuses ei arvestata kirjalikult seatud tingimusi, mille täitmisel tegevus ei kahjusta kaitseala kaitse-eesmärgi saavutamist või kaitseala seisundit, ei teki isikul, kelle huvides nimetatud tegevus on, vastavalt «Haldusmenetluse seadusele» õiguspärast ootust sellise tegevuse õiguspärasuse osas.
(4) Keskkonnaministeeriumil või Keskkonnaametil on keskkonnamõju hindamise järelevalvajana õigus määrata kaitseala kaitseks keskkonnanõudeid, kui kavandatav tegevus võib kahjustada kaitseala kaitse-eesmärgi saavutamist või kaitseala seisundit.
(1) Kaitseala sihtkaitsevöönd on kaitseala osa seal väljakujunenud looduslike koosluste säilitamiseks ning kaitsealuste liikide ja nende elupaikade kaitseks.
(2) Kaitsealal on Ruila soo sihtkaitsevöönd.
§ 8. Keelatud tegevus
3) ehitiste püstitamine.
1) tehispesade rajamine I kategooria kaitsealustele liikidele ning olemasolevate tehispesade korrashoid;
2) teaduslikult põhjendatud tööd loodusliku veerežiimi taastamiseks;
3) puu- ja põõsarinde harvendamine siirde- ja madalsookoosluste taastamiseks ja säilitamiseks, kusjuures kaitseala valitsejal on õigus esitada nõudeid raieaja ja -tehnoloogia, metsamaterjali kokku- ja väljaveo ning puistu koosseisu ja täiuse osas.
§ 10. Sihtkaitsevööndi kaitse-eesmärk
Sihtkaitsevööndi kaitse-eesmärk on looduslike koosluste, kaitsealuste liikide ning nende elupaikade arengu tagamine üksnes loodusliku protsessina.
§ 11. Piiranguvööndi määratlus
(2) Kaitsealal on kaks piiranguvööndit:
1) Paatre piiranguvöönd;
2) Saunjanurga piiranguvöönd.
§ 12. Lubatud tegevus
Piiranguvööndis on lubatud majandustegevus.
§ 13. Keelatud tegevus
1) uuendusraie, välja arvatud turberaie, mille puhul tuleb säilitada koosluse liikide ja vanuse mitmekesisus;
2) ehitiste, kaasa arvatud ajutiste ehitiste püstitamine;
4) uute veekogude rajamine;
5) maavara kaevandamine;
6) puhtpuistute kujundamine ja energiapuistute rajamine;
7) biotsiidi ja taimekaitsevahendi kasutamine.
Piiranguvööndi kaitse-eesmärk on metsatüüpide ja sookoosluste seisundi ja looduse mitmekesisuse säilitamine.
1EÜ nõukogu direktiiv 92/43/EMÜ looduslike elupaikade ning loodusliku taimestiku ja loomastiku kaitse kohta (EÜT L 206, 22.07.1992, lk 7–50; C 241, 29.08.1994, lk 175; L 305, 8.11.1997, lk 42–65; L 236, 23.09.2003, lk 667–702; L 284, 31.10.2003, lk 1–53) ja EÜ nõukogu direktiiv 79/409/EMÜ loodusliku linnustiku kaitse kohta (EÜT L 103, 25.04.1979, lk 1–18; L 291, 19.11.1979, lk 111; L 319, 7.11.1981, lk 3–15; L 233, 30.08.1985, lk 33–41; L 302, 15.11.1985, lk 218; L 100, 16.04.1986, lk 22–25; L 115, 8.05.1991, lk 41–55; L 164, 30.06.1994, lk 9–14; C 241, 29.08.1994, lk 175; L 223, 13.08.1997, lk 9–17; L 236, 23.09.2003, lk 667–702).
2Sulgudes on siin ja edaspidi kaitstava elupaigatüübi koodinumber vastavalt EÜ nõukogu direktiivi 92/43/EMÜ I lisale. Tärniga (*) on tähistatud esmatähtsad elupaigatüübid.
3Kaitseala välispiir ja vööndite piirid on märgitud määruse lisas esitatud kaardil Eesti põhikaardi (mõõtkava 1:10 000) alusel ja kasutades maakatastri andmeid seisuga juuni 2004. a.


text:
lõikes sätestatud tähtaja jooksul. Kui osaühingu või aktsiaseltsi ärilistel dokumentidel ning kodulehel viidatakse ühingu kapitalile, tuleb märkida ka osa- või aktsiakapitali suurus ning juhul, kui osade eest ei ole sissemakse täielikult tasutud, siis tasumata sissemaksete summa. lõikes sätestatule määrata uue ühingu ärinimi ja asukoht. Esmes laenud. Äriregistrile esitatavale avaldusele lisatakse üldkoosoleku otsus põhikirja muutmise kohta, üldkoosoleku protokoll ja põhikirja uus tekst. Äriregistripidajale tuleb täiendavalt esitada äriregistrisse kantava aktsiaseltsi kohta audiitori arvamus selle kohta, kas aktsiaseltsil on netovara, mis vastab aktsiakapitalile. lõikes nimetatud aktsiaseltsi bilansile tuleb lisada audiitori arvamus selle kohta, kas aktsiaseltsil on netovara, mis vastab aktsiakapitalile. Uue juhatuse liikme äriregistrisse kandmise avaldusele kirjutab alla uus juhatuse liige, kes peab avalduses kinnitama, et tal on seaduse kohaselt õigus olla juhatuse liige.
. Kui osaühingul on audiitor, peab aruandele lisama vandeaudiitori aruande. Nõusoleku saamiseks esitab registripidaja kirjaliku taotluse Maksu- ja Tolliametile. Müüja esitab müügilepingu osaühingu juhatusele, kes teavitab viivitamatult teisi osanikke müügilepingu sõlmimisest. Kui likvideerijad dokumentide hoidjat määranud ei ole, määrab selle vajaduse korral kohus. Kui aktsia eest ei ole täielikult tasutud, vastutab märkija tasumise eest omandajaga solidaarselt. lõikes nimetatud isikute poolt võetavat laenu. Aruannete ja teabe esitamist nõukogule võib nõuda nõukogu iga liige. Allkirjanäidised peavad olema notariaalselt kinnitatud. Välismaise isikukoodi puudumise korral kantakse registrisse sünnipäev, -kuu ja -aasta ning muu isikukoodi asendav tunnus, kui see on olemas. lõikes sätestatut ei kohaldata, kui osaühingul on üksnes üks osanik või kui osanikuks on lisaks temale osaühing ise. Äriühingu registrist kustutamise kannet ei tehta enne, kui on möödunud kohtumääruse või kandemääruse vaidlustamiseks ettenähtud tähtaeg või vaidlustamise korral on kohtumenetlus lõppenud. Pealdisele kirjutab alla avalduse vastuvõtja. Sellisel juhul on osanik kohustatud tasuma ka ülekursi. lõikes nimetatud tehingute tegemiseks ei ole nõukogu nõusolek vajalik või on vajalik ainult põhikirjas nimetatud juhtudel, samuti teisi tehinguid, mille tegemiseks on nõukogu nõusolek vajalik. Uue juhatuse liikme äriregistrisse kandmise avaldusele kirjutab alla uus juhatuse liige. lõikes nimetatud vara hindamist esitama äriregistrile vara osaühingule üleandmise lepingu ja vara väärtust tõendavad dokumendid. lõikes sätestatut ei pea järgima, kui osanike koosoleku protokoll on notariaalselt tõestatud või kui otsustatakse juhatuse liikme ametiaja pikendamist. Lõppbilanss koostatakse vastavalt majandusaasta aruande osaks olevale bilansile esitatavatele nõuetele ning selle kinnitamisele ja audiitorkontrolli läbiviimisele kohaldatakse majandusaasta aruande kinnitamise ja audiitorkontrolli läbiviimise kohta sätestatut. Vahebilanssi ei pea koostama, kui jagunemisel osalevate aktsiaseltside kõik aktsionärid on sellega nõus. Bilanss peab olema koostatud samu arvestuspõhimõtteid ja esitusviisi kasutades, mida kasutati viimase majandusaasta aruande osaks oleva bilansi koostamisel. Äriühing, kes peab äriregistrisse esitama majandusaasta aruande, näitab lõppenud aruandeaasta tegevusalad ja uude aruandeaastasse kavandatud tegevusalad oma majandusaasta aruandes ega teata eraldi nende muutumisest. Osanik võib osaühingult nõuda, et vandeaudiitori aruande andnud audiitor osaleks majandusaasta aruande kinnitamise otsustamise juures ja annaks vandeaudiitori aruande kohta selgitusi. Samuti tuleb avaldusele lisada riigilõivu tasumise tõend. Kui kohus on juba määranud sundlõpetatud ettevõttele likvideerija, käsitletakse järgmisi avaldusi likvideerimismenetluse läbiviimiseks nõuetest teatamisena ning kohus edastab nad likvideerijale. Kõige soodsamad laen kust saada kiirlaenu kõige lihtsamalt. Kohtu poolt määratud nõukogu liikme volitused kestavad kuni uue nõukogu liikme valimiseni või määramiseni. Müügilepingu sõlmimisest teatab müüja aktsiaseltsi juhatusele, kes teatab sellest viivitamatult teistele aktsionäridele. Ümberarvestamine ei mõjuta osanikele kuuluvat häältearvu. See ei kehti osaühingu suhtes, kui osa ühisest kuuluvusest ei ole osaühingule teatatud. Märge kustutatakse registrikaardilt rahapesu andmebüroo vastava taotluse alusel. Juhatuse liikmed on solidaarselt kohustatud hüvitama aktsiaseltsile pärast maksejõuetuse ilmnemist aktsiaseltsi poolt tehtud maksed, mille tegemine selles olukorras ei olnud kooskõlas korraliku ettevõtja hoolsusega. Kohus otsustab erikontrolli korraldamise ainult mõjuval põhjusel. lõikes nimetatud aktsionärid, kutsub juhatus kolme nädala jooksul, kuid mitte varem kui seitsme päeva pärast kokku uue koosoleku sama päevakorraga. Kui erikontrolli läbiviijad määratakse osanike poolt, kinnitavad osanikud ka nende tasustamise korra. lõikes nimetatud vähendamine ei puuduta juhatuse liikmega sõlmitud lepingu muid tingimusi. Erikontrolli läbiviija peab hoidma aktsiaseltsi ärisaladust. Kui nõude täitmise tähtpäev on saabunud või kui nõue ei ole piisavalt tagatud, võib võlausaldaja nõuda nõude rahuldamist või tagamist. Juhatuse või seda asendava organi koosseisus võib teha muudatusi kuni selle ajani ainult mõjuval põhjusel ja kohtu loal. Ta peab avalduses kinnitama, et tal on seaduse kohaselt õigus olla juhatuse liige.. Kohtu määratud juhatuse liikmel on õigus mõistlike kulutuste hüvitamisele osaühingu arvel ja mõistlikule tasule, mille määrab vaidluse korral kohus määrusega. lõikes nimetatud taotlus esitatakse aktsiaseltsi juhatusele. Avalduses kinnitab juhatus, et aktsiaraamatu pidaja on vahetunud. Nõukogu liikme seisukoht peab olema antud kirjalikus vormis, kui põhikirjas või nõukogu töökorras ei ole ette nähtud teisiti. Hüvitus makstakse välja koos intressiga seaduses sätestatud suuruses. Täisühingu lõpetamise ja osaniku väljaarvamise kande tegemine Täisühingu lõpetamise kande tegemiseks äriregistrisse esitavad osanikud ühise avalduse. Dokumentide hoidja muutumisel teatab üleandja sellest enne üleandmist registripidajale uute andmete registrisse kandmiseks. Osanikud võivad võtta vastu otsuse kohustusliku reservkapitali moodustamise või suurendamise lõpetamise kohta. Mitterahaliseks sissemakseks võib olla ka ühingule teenuste osutamine, samuti vara ühingule üleandmine või ühingu kasutusse andmine. Kui erikontrolli läbiviijad määrab üldkoosolek, kinnitab üldkoosolek ka nende tasustamise korra. lõikes nimetatud juhul ka aadressid. Esindatuse määramisel ei arvestata ühendatava ühingu oma osa või aktsiaid. Mitterahalise sissemakse rahaline väärtus määratakse ühingulepinguga. Kui aktsionäride otsus on aluseks nõukogu liikme valimisele, välja arvatud nõukogu liikme ametiaja pikendamise korral, siis peab ühe aktsionäri allkiri olema notariaalselt kinnitatud. lõikes sätestatud alusel vastutavad lisaks aktsionäridele ka isikud, kelle arvel aktsiaselts asutati. Nõukogu liiget ei või koosolekul ega otsuse tegemisel esindada teine nõukogu liige ega kolmas isik. Üldkoosoleku otsusega või kohtulahendiga nimetatud likvideerijad võivad aktsiaseltsi esindada üksnes ühiselt, kui üldkoosoleku otsuse või kohtulahendiga ei ole ette nähtud, et likvideerijad või osa neist võivad esindada aktsiaseltsi üksinda või mitmekesi. Olemasolevate laenude refinantseerimine. Lisaks avaldab juhatus ametlikus väljaandes Ametlikud Teadaanded teate ühinemislepingu sõlmimise kohta. Nõukogu liikmel ei ole õigust hääletamisest keelduda ega erapooletuks jääda. Põhikirjaga võib ette näha, et elektroonilise hääletamise korra määrab juhatus. lõikes sätestatule märkida asutatava ühistu juhatuse liikmed. Telefoni ja faksi numbri ette tuleb märkida riigisisene sihtnumber. lõikes nimetatud dokumentidega ning saada nende dokumentide ärakirju. Avaldused vaadatakse läbi nende laekumise järjekorras. KOKKUVÕTE: kui kuumakse käib ülejõu olemasoleva laenuga, siis on alati mõttekas laen refinantseerida. Põhikirjaga ei või ette näha, et juhatuse liikme ametiaeg on pikem kui viis aastat. Põhikirjaga võib määrata esindaja määramisest ja volituse tagasivõtmisest teatamise täpse korra. lõike nõuetele mittevastavate osaliselt või täielikult võõrkeelsete dokumentide esitamisel juhindub registripidaja üksnes talle esitatud eestikeelsetest dokumentidest või tekstiosadest. Osanik, kes otsuse tegemisel osales, võib otsuse kehtetuks tunnistamist nõuda üksnes juhul, kui ta on lasknud protokollida oma vastuväite otsusele. lõikes sätestatud nõuete täitmiseks. lõikes nimetatu tagastamist osaühingule võib nõuda ka osaühingu võlausaldaja, kui ta ei saa oma nõuet rahuldada osaühingu vara arvel. Kui aktsiaselts avalikustab protokolli ainult oma kodulehel, tuleb üldkoosoleku kokkukutsumise teates sellele asjaolule ja kodulehe aadressile viidata. Põhikirjaga võib ette näha suurema esindatuse nõude. Tutvi Bondora refinantseerimistega. Igapäevast majandustegevust ületavate tegude tegemiseks on nõutav osanike otsus. Kohus võib teiste osanike taotlusel juhtima õigustatud osanikult juhtimisõiguse ära võtta, kui selleks on mõjuv põhjus. Tehinguid, mis väljuvad igapäevase majandustegevuse raamest, võib juhatus teha ainult nõukogu nõusolekul. lõikes sätestatud alusel vastutavad lisaks osanikele ka isikud, kelle arvel osaühing asutati. Kui äriühingu põhikiri või ühinguleping on vastuolus seadusega, kohaldatakse seaduses sätestatut. Teade saadetakse osanike nimekirja kantud aadressil või elektronposti aadressil. Sel juhul on väga mõttekas laen refinantseerida. Maksu- ja Tolliamet ei või nõusolekust keelduda, kui tal ei ole nõudeid äriühingu vastu.
. Eesti isikukoodi puudumise korral kantakse registrisse isiku välismaine isikukood. Ülekurssi korrigeeritakse rakendatava raamatupidamistavaga ettenähtud juhtudel. Füüsilisest isikust ettevõtja, kelle ettevõtte tegevus tulenevalt tegevusala iseloomust on hooajaline, võib äriregistri pidajale teatada ettevõtte tegevuse algus- ja lõppkuupäeva. Volituse võib tühistada iga volituse andnud osanik. Kohus teeb määruse asutajate avalduse alusel. Olemasolevate laenude refinantseerimine. lõikes nimetatud viisil, peab juhatus avaldama ühe kuu jooksul pärast mitterahalise sissemakse tegemist ja enne aktsiaseltsi äriregistrisse kandmise avalduse esitamist sellise mitterahalise sissemakse tegemise kohta teate väljaandes Ametlikud Teadaanded. Juhatuse liikme lepingu ülesütlemisele kohaldatakse võlaõigusseaduses käsunduslepingu ülesütlemise kohta sätestatut. Selle asemel võib avaldusel olevad allkirjad kinnitada välisriigi ametiisik, kellel on õigus tõestada allakirjutanu isikusamasust. Teade saadetakse tähitud kirjaga aktsiaraamatusse kantud aadressil. Laenud firadele. Nõukogu liikmete muutumisel esitab juhatus viie päeva jooksul äriregistrile nõukogu liikmete uue nimekirja. lõikes nimetatu tagastamist aktsiaseltsile võib nõuda ka aktsiaseltsi võlausaldaja, kui ta ei saa oma nõuet rahuldada aktsiaseltsi vara arvel.
Juhatus peab märkijate poolt tasutu viivitamata tagastama. Pärast maksejõuetuse ilmnemist ei või juhatuse liikmed teha osaühingu eest makseid, välja arvatud maksed, mille tegemine maksejõuetuse olukorras on kooskõlas korraliku ettevõtja hoolsusega. Juhatus esitab nõukogule aruanded ja teated ülevaatlikult ja selgelt, võimalikult varakult ning kirjalikult taasesitatavas vormis. lõikes nimetatud kontaktisikut, määrab registripidaja kontaktisiku määramiseks tähtaja, mis ei tohi olla lühem kui üks kuu, kuid mitte pikem kui kolm kuud. Erikontrolli läbiviija peab hoidma osaühingu ärisaladust. Eelmises lauses nimetatud isiku poolt hääletusprotokollile antud allkiri peab olema notariaalselt kinnitatud. Kuni äriregistrisse kandmiseni on aktsiaseltsi juhatusel nii juhatuse kui ka nõukogu õigused, kui aktsiaseltsi põhikirjas ei ole ette nähtud teisiti. Juhataja peab olema teovõimeline füüsiline isik. Avaldusele lisatakse ka aktsiaseltsi juhatuse kinnitus, et aktsiaraamatu pidaja vahetamise otsust ei ole vaidlustatud või on avaldus rahuldamata jäetud. Omandav ühing võib olla olemasolev või uus ühing. Laenu refinantseerimise valimisel leia kõige madalama krediidi kulukuse määraga laen, milles on bondora. Asutaja esindaja võib asutamislepingule ja selle lisana kinnitatud põhikirjale alla kirjutada, kui talle selleks antud volikiri on notariaalselt kinnitatud. Välismaa äriühingu filiaali ärilistel dokumentidel ning kodulehel peavad olema käesoleva lõike esimeses ja teises lauses nimetatud andmed nii välismaa äriühingu kui ka filiaali kohta, kui see on asjakohane

matches: kohus kohus Kohus kohus Kohus Kohus


text:
 Vanemate ja laste õigused ja kohustused | EE.LadyJournal.eu
Vanemate ja laste õigused ja kohustused
Vanemate õigused, laste õigused. Need sõnad on nii levinud, et enamik inimesi on lihtsalt ei maksa mingit tähelepanu neile. Ja ainult väga vähesed teavad, mida need salapärased õigused ja kohustused laste ja vanematega. Kuid väga sageli see teadmine ei piisa ajal, mil nad tõesti vajavad.
Kõik õigused ja kohustused vanemate ja laste võib jagada kahte põhirühma: vara ja isiklik. Õigusi, mis omakorda on jaotatud alimendid õigused ja kohustused ja vara. Esmapilgul selline ehitus võib tunduda keeruline, kuid tegelikult see nii ei ole. Selleks ajaks olete lõpetanud lugemise see artikkel, siis peaaegu ekspert selles valdkonnas.
Mitte väga ammu näinud valguses uue perekonnaseaduse Föderatsiooni oh. Seal oli suur hulk muudatusi ja, mis suuresti kergendab reguleerimise isiklikud suhted laste ja vanematega. Lisaks lapse õigused ning anda inimväärsed nõuetekohaseks kasvatamisel lapse protsessi. Kui muidugi, te järgima neid reegleid.
Vanemate õigused seoses lapse
Vanemate õigused on mitmeid funktsioone. Ja kõige olulisem neist on kiireloomuline. Kas vanemate õiguste on rangelt määratletud ajavahemiku jooksul, mis meie riigis on võrdne eluaastat. See on vanemate õigust lasta oma jõusse üksnes nii kaua, kui laps ei ole jõudnud täisikka. Lisaks vanema õigused võib ennetähtaegselt lõpetada juhul, kui alaealine laps abiellub või omandab täieliku õigusvõimega enne jõudmist täisikka. Kõik sellised juhtumid on rangelt õigusaktides sätestatud.
Vanemate õigused on väga harmooniliselt ühendada huvides kooskõlas nii vanemate ja laste huvid. Lõppude lõpuks, kui te teate, vanemlike õiguste lihtsalt ei saa olla vastuolus huve ja heaolu lastele. Lõppude lõpuks, kõige tähtsam ülesanne kõigi emad ja isad esiteks on heaolu neist ja nende eest hoolitsemisel on alati esmatähtis.
Lohakas vanemad kui karmilt karistada kui raske hooletus ja hooletus, alandav kohtlemine ja laste ärakasutamist on rangelt keelatud kehtivate õigusaktide oh, ja karistus on mitte ainult vanema õiguste äravõtmine, vaid ka kriminaalvastutusele.
Kõik vanema õigused on antud mõlemad vanemad võrdselt - nii ema ja isa. Ja see ei ole oluline, kas koos elavad vanemad või eraldi. Niikaua kui üks vanem kohtus ei vanema õigused ära võetud, ta on täielik õigus viia laps osaleda õppeprotsessis. Ja kõik küsimused, mis käsitlevad haridust, ravi ja lapse haridus peab heaks kiitma mõlemad vanemad. Samas juhul selles osas on mingeid - erinevused, et läbirääkimised omavahel ei saa lahendada ühe või mõlemad vanemad on õigus küsida abi otsuse tegemisel kohalike eestkoste- või kohtule.
Vanematel on õigus isaduse tuvastamiseks
Juhul kui laps on sündinud vanematele, kes ei ole ametlikult abielus, isaduse kindlaks teha. Õigusaktid th Föderatsiooni pakub kaks võimalust isaduse tuvastamiseks: vabatahtlike ja kohus. Kui isa ja ema nõus tunnistama asjaolu isaduse nad peavad pöörduma kohaliku registratuur koos ühisavalduses. Tuginedes selle avalduse sertifikaadi lapse sündi, et "isa" passi tehakse isa arvud. Ja koos lapse sünnitunnistuse ja käed antakse sertifikaat isaduse.
Kui üks vanem ei taha isaduse tuvastamiseks viisil vabatahtlik kokkulepe, teine vanem saab kohtusse pöörduda päritolu kohta lapse teatud inimese kohtus. Palun võtke eestkoste - nad aitavad teil korralikult kirjutada taotlus, ja see võib olla ja tegutseda oma seadusliku esindaja kohtus.
Väitis, et isaduse on kohustuslik geneetilise uurimise lepingu, mille teine osapool ei anna alati. Kuid tegelikult võtab kohus arvesse kõiki olulisi tõendeid, et on võimalik tõestada päritolu lapse konkreetse isiku.
Õigus saada lapse nimi, perekonnanimi ja isanimi
Kõikidel vanematel on õigus valida oma oma lapse eesnimi, perekonnanimi ja isanimi lapse, kooskõlas sätetega perekond kood Föderatsiooni oh. Nimi lapse vanematel on õigus anda mingit absoluutset ja rahvastikuregister kontorid peavad registreerima, antud nimi lapse või ema või isa, kui nad on erinevad. Samas juhul, kui vanemad ei suuda jõuda üksmeelele selles küsimuses, et aidata konflikti lahendada olukord võib eestkoste. Nad püüavad leida kompromiss, mis rahuldaks mõlemaid pooli. Ja lõpuks, perekonnanimi puhul kehtestatakse isaduse antakse põhjal isa nimi, ja kui ema on üksildane - perekonnanimi kirjutatud vastavalt tema ema.
Õigus muuta lapse ees- ja perekonnanimi
Juhul kui mõned - mingil põhjusel vanemad otsustada nime muuta teie laps, kes on alla kuusteist aastat vana, siis nad peaksid ühisavalduses organite registri büroo, samuti eestkoste ja eestkoste luba nime muuta. Sama kehtib olukordi, kus vanemad, pidades erinevad perekonnanimed, nad tahavad muuta olemasolevaid lapse nimi perekonnanimi teisele vanemale. Muide, kui laps on kümme aastat vana, lisaks loal eestkoste nad vajavad lapse nõusolek. Enamasti eestkoste- otsuste langetamisel nimede muutmiseks ja lapse nimi:
Muuda mõned - mingil põhjusel nimed lapse vanemad.
Lapsendamine või, vastupidi, kaotamise vastu.
Vanemlik lahutuse või abielu kehtetuks tunnistamist kohtus. Sagedamini. Peaaegu kõikidel juhtudel, eestkosteasutused otsustab sõlmida lapse vanema nimi, kellega ta tegelikult elab.
Otsus loa nime muuta lapse võib kehtestada juhul, kui laps on tegelikult reageerib ja kutsub ennast mitte nimi, mis on kirjutatud tema sünnitunnistus.
Kui mingil - mingil põhjusel selgus, et lapse nimi oli omastatud poolt eestkoste, võtmata arvesse seisukohti vanemad (nende tõsine haigus, näiteks).
Kuid pidage meeles, et ühe algoritmi ei ole olemas. Ja kui otsus anda või keelduda nõude nime muutus või lapsele perekonnanime heaolu ametiasutused ja kohus võtta rangelt individuaalselt, võttes arvesse lapse huvisid ennekõike ja ainult siis vanemad.
Seega, kui te otsustate muuta oma lapse nimi või perekonnanimi, hästi mõelda oma otsuse. Esiteks, mõtle beebi - kui ta tahab seda. Ja ärge kiirustage liigselt nimemuutus - ja äkki sa pead tegema koos ex-abikaasa? Või abiellub uuesti? Sul nimeks laps jälle? Ja kui sa lahutad jälle? Ei ole vaja ravida lapse, justkui mõned - või mänguasi.
Õigus huvide kaitsmiseks oma lapse
Kõik vanemad, välja arvatud ilma vanema õigused on täielik, piiramatu õigus kaitsta oma huve lapse juriidiline viisil. See on vanemad on ametlik õigustatud huvide esindajatega nende lapsed. Vanemad kaitsta õigusi ja huve lapse kõik suhted, nii juriidiliste ja füüsiliste isikutega. Selleks, vanemad ei vaja eriluba ja asutus - riigi annab neile ajal sündi helbed.
On ainult mõned üksikud juhtumid, kus vanemad ei esindama oma lastele. See kehtib nendel juhtudel, kui vanemad kohtulikult ära võetud vanema õigused, või juhul, kui huvide vanemad ja laps ei ole samad. Sellistel juhtudel seaduslik esindaja huvides laps nimetab eestkoste. Ehk sellisel juhul ei ole vaja peatuda, sest normaalne huvi vanemate, mis on see, mida meie lugejad on alati esikohale huve ja heaolu oma lapse
Õigus määrata lapse elukoht
Et vanemad peaksid otsustama, milline on parim oma lapsele. See kehtib ka juhul, kui laps elab. Juhul kui mis tahes pereliikmed - vanavanematega. Onud või tädid - äkki otsustada, et laps on neile parem, vanemad on täielik õigus nõuda lapse tagasitoomist. Lisaks - see tegevus sugulaste kuriteos. Aga ärge unustage, et sugulased lapse õigus kohtusse pöörduda tunnustamise kohta sa ei suuda piisavalt harida oma lapse ja ei suuda luua sobivad tingimused teda. Ja kui nad suudavad veenda kohtule, et ta võiks olla nende poolel.
Õigus eneseharimise
Õigus sõltumatu valik vorme ja meetodeid hariduse kuulub ka vanemad. Kuid me peame meeles pidama, et haridus kuidagi ei tohiks kahjustada vaimse ja füüsilise tervise lapse, see on vastuvõetamatu alandada lapse väärikust ja rikuvad nende õigusi ja huve.
Õigus eneseharimise lapse üsna huvitav, sest on kohustuslik, sest see on vanemad on kohustatud hoolivad vaimse tervise lapse, tema haridus, vaimne areng ja haridus.
Õigus määrata meetodi ja lapse õppimise kohta
Vanemad on täielik õigus teha kõik otsused, mis on seotud hariduse küsimust lapse ja tema kaudu sai. Laps võib õpetada haridusasutuste valib vanemate või homeschooled - mis kõige tähtsam, et see ei ole vastuolus tema huve. Kuid pidage meeles, et pärast lapse aastaseks kümme, siis on kuulata tema arvamust seoses küsimusega selle kujunemise.
Õiguste alaealiste laste isiklikku laadi
Iga laps on sündinud, automaatselt omandab mitmed õigused, mis pani WMD õigusaktide:
Igal lapsel on õigus elada ja tõsta pere, nii palju kui võimalik. Sellisel juhul, kui vanemad annavad oma lapsed üles, on tal õigus hoolitsusele riigi ja õigus olla vastu võetud kasuperes. Lõppude lõpuks, ükskõik kui hea väga heade lapsehooldustasu ei saa asendada kiindumust lapse eest hoolt ja armastust pere ja sõpradega.
Sama kehtib seoses nendel juhtudel, kui laps elab koos vanematega ohustavad nende heaolu, tervise ja isegi elu. Sellistel juhtudel lapse ka vägisi pere ja asetatakse enne kohtulahendi spetsialiseerunud institutsiooni. Kui vanemad oma käitumist muutma ja veenda kohut tema lojaalsus, laps tagastatakse pere rangetel ja hoolikat kontrolli eestkoste. Kui kohus leiab, et vanemad - ikka ohustab lapse, siis need ära võetud vanema õigused. Laps võib olla hoole all keegi sugulaste usaldusväärne, muidu on õigus olla vastu võetud kasuperes.
Õigus suhelda sugulaste
Lapsel on õigus vabalt suhelda nende lähisugulased: vanavanemad, õed ja vennad. Ja sel juhul, kui vanemad seda takistada kommunikatsioon iga pere on täielik õigus pöörduda kohtusse, et kohtud lahendada seda konflikti olukorras. Kohus võib nõuda vanemad lubada lapse kohtuda sugulased. Kuid enamik öelda, et sellised kohtumised on võimalik ainult juhul, kui suhtlemine sugulaste ei ohusta lapse tervist ja meelerahu.
Õigus suhelda sugulaste lapse säilitab ka äärmuslikes olukordades, nagu vahistamine, ravi ja teised. Mis ka ei juhtuks, kui teie laps on 18 aastat vana, ta on õigus vabalt suhelda nende seaduslike esindajate - tavaliselt vanematega. Ainus asi, mis võib piirata sellist kommunikatsiooni - see on sisemine institutsiooni eeskirjadele, mis hetkel on laps.
Õigus huvide esindamine
Omadused tänapäeva ühiskonnas on selline, et see on sageli lapse õigusi ei rikutud, siis on vaja kasutada abi kohus. Ja igal lapsel on õigus seaduslikule esindajale kohtus. Samuti seaduslik esindaja võib olla lapsevanem või eestkostja. Samas juhul, kui laps on vahi all riigi või tema vanemad mõned - veenvaid põhjendusi ei saa teha seaduslike esindajate lapse huvides, siis tuleb esitada eestkosteasutused.
Sama kehtib seoses teistes olukordades, kus laps vajab seaduslik esindaja. Näiteks igal juhul keelatud igasugune - igal lapsel ülekuulamise või tema küsitlemise tunnistajana ilma juuresolekul seaduslik esindaja - otsene oma õiguste rikkumisest.
Õigus nende huvide kaitset
Laps on täielik õigus kaitsta oma huve ja seaduslikke õigusi. Valvel lapse huvides on eestkoste-, prokuröride, kohtute. Kuid uue seaduse kaitse laste õiguste annab võimaluse igal lapsel oma otsima abi eestkosteasutused ja pärast pöördub ta 14 aastat vana - kohtule.
Õigus oma arvamuse
Lapsel on õigus väljendada oma arvamust. See kehtib otsuseid sealhulgas avaliku - või perekonna küsimustes. Muidugi, on viimane sõna öelda teile, kuid kuulata lapse ikka seisab. Ja see ei ole isegi lapse õiguste - austades lapse vaateid, siis austavad teda. Laps, kes tunneb, et tema arvates on austada ja arvestada teda hakkab tõsisemalt ja mõelda, et võtta oma sõnu ja tegusid. Jah, ja lapse enesehinnangu kohta seoses vanemate mõjutab soodsaim viis.
Lisaks lapse seisukohti saab kuulata käigus haldus- või kohtumenetluses, muidugi, juuresolekul tema seaduslik esindaja. Lisaks lapse seisukohti, kümme aastat ei võetud arvesse kohtus. Ja mis veel, seal on mitmeid otsuseid, mis ei aktsepteerita nõusolekuta lapse. Need protseduurid hõlmavad: nime muutmine, perekonnanimi lapse Vanema õiguste taastamise või vastuvõtmist, mõiste lapse elukoha ja nii edasi.
Õigus saada arstiabi
Kõigile lastele, olgu sündinud teise Föderatsiooni, on õigus tasuta arstiabile kohustusliku tervisekindlustuse. Iga vastsündinu peaks saama ka kohustusliku tervisekindlustuse. Täida asjaomastele asutustele selle saamise on vanemate või muu seadusjärgse esindaja lapse.
Kuid kiirabi lastele pakutakse, isegi kui see on mingil - mingil põhjusel ei ole kohustuslik tervisekindlustus poliitika. Sellisel juhul, kui arst keeldub haige lapse ilma sairasvakuutuskorttini on vaja lahendada kohe peaarst raviasutuse.
Iga lapse th Föderatsiooni on õigus tasuta haridusele. Lapsel on õigus külastada laste koolieelse haridusasutuse, teisisõnu, lasteaed, ja hiljem koolis. Ja kui külastada lasteaia meie riigis ei ole nõuet, üldkeskhariduse on rangelt kohustuslik kõigile lastele on must.
Eesõigus saada igat liiki abi
Lapsed on kõige haavatavamad ja kaitsmata osa elanikkonnast. Seega, kui mõni ebaharilik hädaolukordade õnnetuste korral, loodusõnnetused, äärmuslikes olukordades raske elu olukordades, lastehoid ette esiteks ja seejärel kõigile teistele.
Kinnisvara lapse õigused
Riigi valvsalt seisab valvur varale lapse huvides. Laps on sama omandiõiguse kui täiskasvanud:
Õigus materjali sisu
Lapse oma vanuse tõttu ei ole veel võimalik ennast ära elatada. See on põhjus, miks laps on õigus materjali sisu vanemate või hooldajatega. Suurus äraelamist lapsele igas piirkonnas teise komplekti eraldi Föderatsiooni. Kuid on ütlematagi selge, et vanemad, kes armastavad oma last, ei ole tõenäoline, et tagasi vaadata mõned ühised numbrit.
Ka lapsel on õigus sätteid tema riigiabi: kuumakse lastetoetuste paušaalmaksed ajal sündi. Lisaks võib iga laps püütud raskes olukorras, on õigus materjali riigilt abi. Selleks, tema seaduslike esindajate võtta ühendust kohaliku sotsiaalhoolekande asutused vastava taotluse. Näide rakenduste ja dokumentide loetelu ja teave, mis tuleb rakendada, saab ka sotsiaalkindlustuse asutused.
Õigus saada pensioni, alimendid ja muud õigused
Muidugi, selles kontekstis, "õige saada" ei tähenda sõltumatu eraldamise eest. Kuid raha tulemusel saadud maksete tõttu tuleb laps kulutada:
Riided ja jalanõud lastele.
Ostmiseks kontoritarbed ja vajalikke asju lasteaias või koolis.
On lapse mänguasjad ja raamatud.
On lapse haridus.
Vaba aja ja lapse puhkuse.
Selliste maksete hulka lastetoetused, lastetoetuste, töövõimetuspensioni ja toitjakaotuspensioni. Juhul kui eestkoste ja eestkoste saavad teada, et neid vahendeid kulutatakse mitte lapse vajadusi, võivad nad keelata vanema või eestkostja kasutada andmeid raha, ja nad jäävad isikliku konto lapse kuni täisealiseks.
Õigus oma tulu
Sellisel juhul, kui laps on kaasomanik - või ettevõtluse ja vanemate või korterit, üürimise, on tal õigus saada osa teenitud. Muidugi, et käsutada seda raha on tema seaduslik esindaja vanuse lapse.
Õigus omada vara
Alaealine laps on õigus kogu vara ta saab kingiks või päritud või ostetakse oma raha. Et käsutada: müük või vahetus seaduslikud esindajad laps peab saama loa eestkoste. Enne otsustamist, esindaja eestkoste peab tagama, et lapse huvides ei mõjuta mingil viisil.
Samamoodi lapsel puudub õiguste, välja arvatud seaduses sätestatud oh Föderatsioon, vanemad ei ole õigust vara oma lastele. Muidugi, elu on tavaliselt nii, et lapsed ja vanemad elavad koos nautida seda vara, seega keskenduda eelkõige sellest aspektist, see ei ole vajalik.
Samas juhul, kui tingitud teatud asjaoludel vanemad ja lapsed, kes ei ela koos, on õigus ühisvara, on tähtis, kasutamise ja käsutamise tuleb põhinevad tsiviilõiguse oh Föderatsiooni. Kui see on võimatu kõrvaldada erinevused läbirääkimiste teel, on vaja pöörduda kohtusse.
Piiramine vanema õigused
Telling meie lugejaid õigusi ja kohustusi, ei saa mainimata lühidalt selline kurb nähtus piiramise vanema õigused või täieliku lõpetamise vanema õigused on üks ja kõik lapsed.
Kui vanemad ei täida oma kohustusi kasvatamisel lapse korralikult, eestkosteasutused on õigus pöörduda kohtusse nõudega piiramise kohta vanemad vanema õigused. Üldreeglina, piiramise otsuse vanema õigused, mitte nende täielik äravõtmine, võtta juhul, kui vanemad ei ähvarda füüsilise ja vaimse tervise lapsed, ja kui on olemas võimalus, et vanemad muutma oma elustiili ja suutma täita oma vastutust lapse korralikult. Üldjuhul selline piirang kehtestatud kuni kuus kuud. Kui hetkel selle tähtaja muutusi ei, vanemad on jäetud ilma lapse õiguste täis.
Samuti on võimalik piirata vanema õigused, kui vanemad või üks neist ohtlik vaimsele ja füüsilisele tervisele lapse jaoks mitteolenevatel põhjustel vanemate - enamasti kroonilise raske haiguse või psüühikahäire. Mõnikord vanema õigused võivad piirata nende vanemad, kes on ebasoodsates tingimustes, juhul kui riigi abi sellise pere ei suuda.
Muidugi, et Euroopa Kohus piiras vanemad oma õigustest, on vaja, et keegi esitada Oikeusjuttu. Õigus esitada selline nõue on eestkoste-, haridusasutused registreerumise lapse, prokurör, lähisugulasi laps.
Kõik küsimused, mis on seotud piirang vanema õigused, tuleks kaaluda ainult juuresolekul eestkosteasutused ja prokurör. Selle protsessi käigus kohus otsustab ka toibuda ühe või mõlema vanema alaealise lapse toetust lapse toetust.
Otsuse tegemisel, kohus esiteks tuleb ainult ebatäiuslik lapse huvid, arvestades, et see oleks talle parim ja tema õigused, nii isiklikud ja varalised. Õigused ja kohustused vanemate antud juhul ei võeta arvesse.
Tagajärjed piiramise vanema õigused
Muidugi kohtu otsuse liik vanema õigused mõjutab vanemate ja ei liigu lapse või vanemad ise ilma tagajärgi:
Kõik vanemad, mille kohus oma otsuse piiratud vanema õigused, kaotab õiguse eneseharimise lapse valik õppeasutuse, õigus elada koos lapsega. Nende arvates võetakse arvesse poolt või eestkoste- või lapse eestkostja, kui üldse. Kuid nende arvamus on väga oluline, kuna enne on läinud.
Eestkoste-, kohaldamise kohta piirangud vanemate õigusele, võib otsustada lubada kohtumisi lapse reeglina juuresolekul lapse seaduslik esindaja. Kuid sellistel kohtumistel on võimalik ainult siis, kui vanemad ei kujuta ohtu lapse heaolu.
Lapse õigused, kelle suhtes vanemad piirata õigusi, ei muutu. Veel lapsel on õigus säilitada oma vara, paremal ruumide kasutamise, õigus kõik toetused, pane teda seaduse alusel. Sealhulgas lapsel on õigus saada alimente.
Kokkuvõttes väärib märkimist, et õigused ja kohustused vanemad on kumbki privileege ega koormaks neile moms ja isad, kes tõeliselt armastavad oma lapsi ja hoolitseda nende eest. Lõppude lõpuks, keegi reeglistik reguleerivad õigused ja kohustused vanemate saa sundida täiskasvanutele teha Peaasi - armastada oma lapsi!
Loputusvahendi valimine lastele
Mööbel noorimale
Oksendamine ja kõhulahtisus lastel
Toiduse allergia lastel: sümptomid, põhjused ja ravi
Laste kahe aasta pikkuse arengu ja tunnetuse eripära
Autode laste veo eeskirjad
Silmahaigus lastel

matches: kohus kohus kohus Kohus Kohus kohus kohus kohus