Sotsiaalkomisjoni põhimääruse kinnitamine – Riigi Teataja
Sotsiaalkomisjoni põhimääruse kinnitamine
Sotsiaalkomisjoni põhimääruse kinnitamine - sisukord
§ 2 Tegevusvaldkond, eesmärk ja ülesanded
§ 5 Töökord
RT IV, 29.06.2018, 32
Vastu võetud 20.06.2018 nr 13
Määrus kehtestatakse Kuusalu valla põhimääruse § 19 lõike 1 ja § 21 alusel.
Komisjon juhindub oma tegevuses Eesti Vabariigi seadustest, Kuusalu valla põhimäärusest, käesolevast põhimäärusest ja vallavolikogu õigusaktidest.
§ 2. Tegevusvaldkond, eesmärk ja ülesanded
(1) Komisjoni tegevusvaldkonnaks on valla sotsiaalpoliitika kujundamine.
(2) Komisjoni eesmärgiks on sotsiaalvaldkonnas volikogu tegevuse kavandamine, volikogule ja vallavalitsusele arvamuste esitamine ning õigusaktide eelnõude ettevalmistamine.
1) koostöös vallavalitsusega selgitada välja kohaliku omavalitsuse poolt lahendamist vajavad vallaelu probleemid sotsiaalvaldkonnas ja teha volikogule ja vallavalitsusele kirjalikult ettepanekuid nende lahendamiseks;
2) töötada välja sotsiaalvaldkonna tegevuskavad ja- poliitika;
3) algatada volikogu määruste ja otsuste eelnõusid;
4) esitada arvamust talle läbivaatamiseks saadetud õigusaktide eelnõude kohta;
5) jälgida volikogu määruste ja otsuste täitmist vallavalitsuse poolt;
6) teha ettepanekuid volikogu istungitel arutusele tulevate küsimuste kohta;
7) lahendada muid temale volikogu ja volikogu esimehe, tema äraolekul aseesimehe poolt antud ülesandeid;
8) esitada volikogule kinnitamiseks komisjoni põhimääruse.
Komisjonil on õigus:
1) esitada volikogule ja vallavalitsusele ettepanekuid sotsiaalabi korraldamist reguleerivate õigusaktide väljatöötamiseks, täiustamiseks ning täideviimiseks;
2) saada valla asutustelt, ettevõtetelt, organisatsioonidelt ja külavanematelt komisjoni tööks vajalikku informatsiooni sotsiaalabi ja hoolekandealastes küsimustes;
3) kaasata oma tegevusse asjatundjaid ja teha vallavalitsusele taotlusi ekspertiisi tellimiseks.
(1) Komisjoni moodustab ja koosseisu kinnitab vallavolikogu. Komisjoni esimees ja aseesimees valitakse volikogu poolt volikogu liikmete hulgast. Komisjoni liikmed kinnitatakse volikogu poolt komisjoni esimehe ettepanekul.
1) kutsub kokku ja juhatab komisjoni koosolekuid;
2) koostab koosoleku päevakorra projekti;
4) omab õigust nõuda kõigilt valla sotsiaal- ja tervishoiuasutustelt vajalike dokumentide ärakirju ja informatsiooni komisjoni pädevusse kuuluvates küsimustes;
5) otsustab, keda kutsuda osalema päevakorrapunktide arutelule väljastpoolt.
(3) Komisjoni esimehe äraolekul juhib komisjoni tööd aseesimees.
(4) Komisjon valib oma liikmete hulgast protokollija.
§ 5. Töökord
(1) Komisjoni töövormiks on koosolek, mis toimub vastavalt vajadusele, kuid mitte harvem, kui kord kvartalis. Komisjon on otsustusvõimeline, kui koosolekust võtab osa vähemalt kolmandik komisjoni koosseisust, sealhulgas esimees või aseesimees. Komisjoni otsused võetakse vastu poolthäälteenamusega.
(2) Komisjonile suunavad materjale läbivaatamiseks vallavalitsuse teenistused, vallavalitsus ja volikogu.
(3) Komisjoni päevakorra projekt ja komisjonis arutusele tulevate päevakorrapunktidega seonduvad materjalid peavad olema komisjoni liikmetele kättesaadavad vähemalt 5 päeva enne komisjoni koosolekut.
(4) Komisjoni otsused protokollitakse ja vormistatakse 10 tööpäeva jooksul ning neile kirjutab alla koosoleku juhataja. Protokollid asuvad dokumendihaldussüsteemis AMPHORA ja peavad olema kättesaadavad igaühele. Üldkättesaadavaks ei tehta protokollides sisalduvaid andmeid, mille väljastamine on seadusega piiratud või mõeldud ametiasutuse siseseks kasutamiseks.
(5) Komisjoni otsused on soovitusliku iseloomuga.
(1) Komisjoni asjaajamise eest vastutab komisjoni esimees.
(2) Komisjoni asjaajamist korraldab ja tehnilise teenindamise tagab vallakantselei.
(3) Komisjoni asjaajamise toimikud hoitakse vallakantseleis.
Kuusalu Vallavolikogu 26.03.2014 määrus nr 11 ”Sotsiaalkomisjoni põhimääruse kinnitamine” tunnistatakse kehtetuks.


Maksumaksja portaal - Maksuküsimused - Teenused välismaal, nullmäär, pöördmaksustamine - Käibemaksukohuslasest ettevõja tegeleb internetireklaamiga. Teenust osutatakse Venemaa "firmale" seal asuva kinnisvara reklaamimiseks. Kas tegemist on KMS § 10 lõige 5 punktiga 1 ehk välisriigis asuva kinnisasjaga seotud teenusega mille käibemaksumäär on 0%?
Käibemaksukohuslasest ettevõja tegeleb internetireklaamiga. Teenust osutatakse Venemaa "firmale" seal asuva kinnisvara reklaamimiseks. Kas tegemist on KMS § 10 lõige 5 punktiga 1 ehk välisriigis asuva kinnisasjaga seotud teenusega mille käibemaksumäär on 0%?
Küsis Maksumaksja ja vastas EML Jurist 16.04.2008 07:42 (1823 korda)
Praegusel juhul ei ole reklaamiteenuse osutamisel ühendusevälise riigi isikule tegelikult oluline, kas see on kinnisasjaga seotud teenus, sest see on maksustatav 0%-ga nii sel juhul, kui rakenduks KMS § 10 lg 5 p 1 kui ka siis, kui rakenduks § 10 lg 5 p 7 kaudu § 10 lg 2 p 2.
KMS § 10 lg 5 p 1 määratlus on järgmine: „välisriigis asuva kinnisasjaga seotud teenus, sealhulgas ehitamine, hindamine või hooldamine või kinnisasja võõrandamiseks, ehitamise ettevalmistamiseks või korraldamiseks osutatav teenus ning majutusteenus.“
Käibemaksudirektiivi art 45 annab täpsema määratluse: „Kinnisasjaga seotud teenuste, sealhulgas kinnisvaramaaklerite ja ekspertide teenuste ning ehitustööde ettevalmistamise ja korraldamisega seotud teenuste, näiteks arhitektide ja kohapealset järelevalvet teostavate ettevõtjate teenuste osutamise kohaks on kinnisasja asukoht.“
Internetireklaam tundub siiski olevat juba sellise seotuse astmega, et rakenduma peaks KMS § 10 lg 5 p 7 kaudu lg 2 p 2.
Vt ka Euroopa Kohtu praktikat: c-166/05: http://curia.europa.eu/jurisp/cgi-bin/gettext.pl?lang=et&num=79939092C19050166&doc=T&ouvert=T&seance=ARRET
Loe ka Alari Ossa. Kinnisasjaga seotud teenuste käibe tekkimise koht. – MaksuMaksja, 2005, nr 11, http://www.maksumaksjad.ee/modules/smartsection/item.php?itemid=169


Avaliku teabe seaduse ning politsei ja piirivalve seaduse muutmise seadus – Riigi Teataja
Avaliku teabe seaduse ning politsei ja piirivalve seaduse muutmise seadus
16.03.2011 otsus nr 872
§ 1. Avaliku teabe seaduse (RT I, 06.01.2011, 26) § 35 lõiget 1 täiendatakse punktiga 52 järgmises sõnastuses:
„52) teabe politsei relvastuse hulga kohta, kui selline teave ei ole riigisaladus või salastatud välisteave;”.
§ 2. Politsei ja piirivalve seaduses (RT I 2009, 26, 159; 31.12.2010, 3) tehakse järgmised muudatused:
1) paragrahvi 4 lõikes 5 asendatakse sõnad „teabeturbe büroo” sõnaga „teabeturbebüroo”;
2) paragrahvi 74 lõiget 1 täiendatakse teise lausega järgmises sõnastuses:
„Avaliku korra eest vastutav isik on kohustatud ohtu tõrjuma ja korrarikkumise lõpetama.”;
3) paragrahvi 710 pealkirjas ning lõigetes 1–3, 5 ja 6 asendatakse sõna „siseminister” sõnadega „Politsei- ja Piirivalveameti peadirektor” vastavas käändes;
4) paragrahvi 710 lõikes 3 asendatakse sõnad „politseiasutuse juht” sõnaga „prefekt”;
5) paragrahvi 710 täiendatakse lõikega 7 järgmises sõnastuses:
„(7) Käesoleva paragrahvi lõikes 6 nimetatud andmeid hoitakse Politsei- ja Piirivalveameti kodulehel vähemalt kümme päeva avaldamise päevast arvates.”;
6) paragrahvi 724 täiendatakse lõigetega 61 ja 62 järgmises sõnastuses:
„(61) Tõendusliku alkomeetri kasutamisel tuleb järgida mõõtemetoodika ja tootja kasutusjuhendi nõudeid.
(62) Nõuded isiku väljahingatavas õhus etanoolisisalduse mõõtmise mõõteprotseduurile ja mõõtetulemuste töötlemisele kehtestab Vabariigi Valitsus määrusega.”;
7) paragrahvi 725 lõike 3 esimene lause muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„Vanema või muu seadusliku esindaja järelevalveta joobeseisundi kahtlusega või joobeseisundis alaealise võib, sõltumata käesoleva paragrahvi lõikes 2 sätestatud aluste olemasolust, üle anda vanemale või seaduslikule esindajale või toimetada tema vanema või seadusliku esindaja juurde või kohaliku omavalitsuse hoolekandeasutusse.”;
8) paragrahvi 732 lõiget 4 täiendatakse teise lausega järgmises sõnastuses:
„Ilma eelneva peatamise märguandeta võib sõiduki sundpeatada, kui see on vältimatult vajalik vahetu kõrgendatud ohu tõrjumiseks või kahtlustatava või tagaotsitava isiku kinnipidamiseks.”;
9) paragrahvi 733 lõiget 1 täiendatakse punktidega 4–6 järgmises sõnastuses:
„4) eriseaduses sätestatud alusel sundtoomiseks;
5) vanuse või terviseseisundi tõttu abi vajava isiku toimetamiseks seaduses ettenähtud turvalisse kohta või üleandmiseks pädevale organile vältimatu sotsiaalabi osutamise eesmärgil;
6) avalikus kohas seaduses sätestatud liikumispiirangu ajal täiskasvanud saatjata alla 16-aastase lapse üleandmiseks tema vanemale või seaduslikule esindajale või lapse toimetamiseks tema vanema või seadusliku esindaja juurde või kohaliku omavalitsuse hoolekandeasutusse.”;
10) paragrahvi 734 lõige 1 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„(1) Politsei võib kontrollida isikut või tema riietust vaatlemise ja kompimise teel või tehnilise vahendi või sellekohase väljaõppe saanud teenistuslooma abil kindlustamaks, et isiku valduses ei ole esemeid või aineid, millega ta võib ohustada ennast või teisi isikuid:
6) kui käesolevas seaduses sätestatud meetme kohaldamisega kaasneb vajadus toimetada isik politseiasutusse või muu haldusorgani asukohta.”;
11) paragrahvi 735 lõigetes 2 ja 3 asendatakse sõna „arst” sõnaga „tervishoiutöötaja”;
12) paragrahvi 736 lõige 6 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„(6) Käesolevas paragrahvis sätestatud meetme protokollimine on kohustuslik, välja arvatud lõike 1 punktides 1 ja 6 nimetatud juhul.”;
13) paragrahvi 737 lõige 1 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„(1) Politsei võib siseneda valdaja nõusolekuta tema valduses olevale piiratud või tähistatud kinnisasjale, ehitisse, eluruumi või ruumi, sealhulgas avada uksi, väravaid või kõrvaldada muid takistusi:
1) kui on alust arvata, et piiratud või tähistatud kinnisasjal, ehitises või ruumis viibib isik, kellelt võib võtta seaduse alusel vabaduse või kelle elu, tervis või kehaline puutumatus on tingituna tema abitust seisundist ohustatud või
2) kõrgendatud ohu väljaselgitamiseks või tõrjumiseks.”;
14) paragrahvi 740 lõiget 9 täiendatakse teise lausega järgmises sõnastuses:
„Vallasasja müümise dokumenteerib kohtutäitur, hävitamise või riigi omandisse pööramise politsei.”;
15) seaduse 21. peatüki 3. jao 5. jaotise pealkiri muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„5. jaotis
Isikuandmete töötlemine”;
16) seadust täiendatakse §-ga 748 järgmises sõnastuses:
„§ 748. Andmesubjekti õigus saada teavet tema isikuandmete kohta ja isikuandmete väljastamine
Politsei on kohustatud andma andmesubjektile teavet isikuandmete kaitse seaduse tähenduses ja väljastama nõutavad isikuandmed või põhjendama andmete väljastamisest või teabe andmisest keeldumist avalduse saamise päevale järgneva kolmekümne päeva jooksul.”;
17) paragrahv 35 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„§ 35. Politseiametniku ametikoht
(3) Koosseisuväline politseiametnik võetakse teenistusse üksnes määratud ajaks.”;
18) paragrahvi 35 täiendatakse lõikega 11 järgmises sõnastuses:
„(11) Koosseisuvälise politseiametniku võib teenistusse võtta õppepraktika läbimise ajaks või ülesande täitmise ajaks, millel ei ole alatist iseloomu. Koosseisuväline politseiametnik võetakse teenistusse üksnes määratud ajaks.”;
„(3) Politseiametnikele ei rakendata avaliku teenistuse seaduses sätestatud atesteerimist.”;
20) paragrahvi 42 lõike 1 esimene lause muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„Politseiteenistusse kandideeriv isik esitab politseiasutusele või Kaitsepolitseiametile isikuankeedi.”;
21) paragrahvi 44 lõike 2 punkt 2 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„2) prefekt, Kaitsepolitseiameti regionaalse osakonna juht ja sisekaitselise rakenduskõrgkooli politseiametnikke ettevalmistava struktuuriüksuse juht – viieks aastaks.”;
22) seadust täiendatakse §-ga 451 järgmises sõnastuses:
„§ 451. Politseiametniku daktüloskopeerimine ja temalt DNA proovi võtmine
(5) Käesoleva paragrahvi alusel politseiametniku daktüloskopeerimise ja DNA proovi võtmise ning võetud sõrmejälgede ja DNA proovide riiklikule sõrmejälgede registrile ja riiklikule DNA registrile edastamise korra kehtestab siseminister määrusega.”;
23) seaduse 5. peatüki 3. ja 4. jagu muudetakse ning sõnastatakse järgmiselt:
Ametikohad ja nende teenistusastmed
(1) Käesoleva paragrahvi lõigetes 2–4 nimetamata politseiasutuse struktuuriüksuse juhi ametikoha teenistusastmed on:
(2) Politsei- ja Piirivalveameti büroo struktuuriüksuse juhi (välja arvatud prefektuuri büroo struktuuriüksuse juhi), lennusalga koosseisus oleva struktuuriüksuse juhi, prefektuuri büroo juhi ja Kaitsepolitseiameti regionaalse osakonna struktuuriüksuse juhi ametikoha teenistusastmed on:
Politseiametniku teenistusastmed ning ametikohale nimetamine ja üleviimine
(1) Siseminister annab ja muudab vanemkomissari, politseileitnandi, politseikapteni, politseimajori, politseikolonelleitnandi, politseikoloneli, politseikindralinspektori ja politseikindrali teenistusastmeid.
(3) Kui käesoleva seaduse § 51 lõikes 3 sätestatu kohaselt on isiku politseiteenistusse võtmisel ametikohale nimetamisel põhjendatud anda talle kõrgem teenistusaste kui selle ametikoha kõige madalam teenistusaste, siis annab politseiametnikule selle teenistusastme siseminister.
(4) Kui käesoleva seaduse § 53 lõikes 5 või § 58 lõikes 3 sätestatu kohaselt on politseiametniku teenistusastme ülendamine põhjendatud rohkem kui ühe teenistusastme võrra korraga, ülendab politseiametniku selle teenistusastme siseminister.
Ametikohtadele kinnitatud kutsekvalifikatsiooni tasemed ning politseiametniku nendele vastavuse hindamise korra kehtestab siseminister määrusega.
(1) Õppepraktika läbimiseks nimetatakse kadett koosseisuväliseks politseiametnikuks käesoleva seaduse § 44 lõike 3 punkti 3 alusel. Õppepraktika ajal laienevad kadetile avaliku teenistuse seaduse §-d 40, 43, 50–52, 55, 59–65 ja 67–78 ning käesoleva seaduse 21. ja 4. peatükk ja §-d 71 ja 72, 74–78, 83–89 ning 99–107.
(4) Kadetile makstakse stipendiumi, sealhulgas õppepraktika ajal. Õppepraktikal viibimise aja eest ei maksta töötasu. Stipendiumi suuruse ning selle maksmise tingimused ja korra kehtestab siseminister määrusega.
(1) Politseiasutuse juht või Kaitsepolitseiameti peadirektor võib kuni kuueks kuuks, kuid mitte kauemaks kui kaheks järjestikuseks tähtajaks panna ajutiselt äraoleva politseiametniku või vaba politseiametniku ametikoha ülesanded teisele politseiametnikule, vabastades viimase tema ülesannete täitmisest.
(3) Politseiametnikule, kes käesoleva paragrahvi lõike 1 alusel asendab puuduvat politseiametnikku, makstakse puuduva politseiametniku ametikoha astmepalka ja teenistusastmetasu, millele asendajal on õigus. Kui puuduva politseiametniku astmepalk on asendaja astmepalgast väiksem, säilitatakse asendajale tema senine palk.”;
24) paragrahvi 49 lõike 1 punktis 2 ja lõikes 2, § 51 lõike 3 punktis 2 ning § 59 lõike 1 punktis 3 asendatakse sõna „vanemmadrus” sõnaga „nooremveebel” vastavas käändes;
25) paragrahvi 51 täiendatakse lõikega 5 järgmises sõnastuses:
„(5) Kui politseiteenistusse võetakse isik, kes on olnud politseiteenistuses ja kellele käesoleva seaduse alusel oli antud teenistusaste, siis jätkab ta teenistust temale viimasena omistatud politseiametniku teenistusastmega.”;
26) paragrahvi 54 täiendatakse lõikega 6 järgmises sõnastuses:
„(6) Käesolevas paragrahvis sätestatut rakendatakse ka politseiametniku suhtes, kelle politseiteenistussuhe on peatatud seoses nimetamisega tähtaegselt riigiteenistusse muule erialast ettevalmistust eeldavale ametikohale või määramisega vastavale ametikohale rahvusvahelises organisatsioonis.”;
27) paragrahvi 55 lõige 2 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„(2) Teenistusastme vanust arvestatakse teenistusastme andmise või teenistusastme ülendamise käskkirjas märgitud kuupäevast.”;
28) paragrahvi 61 lõige 1 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„(1) Õppepraktika läbimiseks nimetatakse kadett koosseisuväliseks politseiametnikuks käesoleva seaduse § 44 lõike 3 punkti 3 alusel. Õppepraktika ajal laieneb kadetile avaliku teenistuse seaduse §-des 40, 43, 50–52, 55, 59–65 ja 67–78 ning käesoleva seaduse §-des 71 ja 72, 74–78, 83–89 ja 99–107 sätestatu.”;
29) paragrahvi 61 täiendatakse lõikega 21 järgmises sõnastuses:
„(21) Käesoleva seaduse § 75 lõigetes 3 ja 10 ette nähtud hüvitise arvutamise aluseks on kadeti hukkumise või vigastada saamise päeval kehtinud politseiametniku 1. palgaastme palgamäär.”;
30) paragrahvi 61 lõige 3 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„(3) Kadetile makstakse stipendiumi, sealhulgas õppepraktika ajal. Õppepraktikal viibimise aja eest ei maksta töötasu. Stipendiumi suuruse ning selle maksmise tingimused ja korra kehtestab siseminister määrusega.”;
31) seaduse 5. peatükki täiendatakse 41. jaoga järgmises sõnastuses:
Teenistusse ja tööle võtmine teises asutuses ning rahvusvahelises organisatsioonis
(4) Teisele ametikohale nimetamise või tööle võtmise ja senisel ametikohal teenistussuhte peatamise korra ja tähtajad kehtestab siseminister määrusega.
(4) Vastuvõtvas asutuses teisel ametikohal teenistuses oleva või töötava politseiametniku teenistusastme muutmise õigus on siseministril.
(5) Teenistusastme ülendamiseks esitab siseministrile taotluse vastuvõtvas asutuses teisel ametikohal olev politseiametnik.
(6) Siseminister võib käskkirjaga moodustada nõuandva komisjoni vastuvõtvates asutustes teistel ametikohtadel olevate politseiametnike teenistusastmete muutmiseks ja määrata käskkirjaga kindlaks komisjoni koosseisu, pädevuse ja ülesanded.
(7) Arvestades teenistuse ja ametikohal või töökohal täidetavate teenistusülesannete iseloomu, võib siseminister kehtestada käskkirjaga kõrgeima teenistusastme, milleni saab vastavale ametikohale või töökohale nimetatud politseiametniku teenistusastet ülendada.
Käesoleva seaduse §-des 63–67 ja 671–6710 sätestatud haldusaktide andmise ja toimingute tegemise pädevus on vastavas asutuses sellele ametikohale ametisse nimetamise õigust omaval isikul.”;
32) paragrahvi 65 lõige 2 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„(2) Käesoleva paragrahvi lõikes 1 sätestatud tähtaja möödumisel jätkab politseiametnik teenistust ametikohal, kus ta töötas enne sisekaitselises rakenduskõrgkoolis politseiametniku ametikohale nimetamist, või nimetatakse ta teisele sama taseme ametikohale.”;
33) paragrahvi 66 täiendatakse lõigetega 41 ja 42 järgmises sõnastuses:
„(41) Kui politseiametniku politseiteenistussuhe peatatakse seoses nimetamisega ametikohale teises valitsusasutuses, määramisega ametniku ametikohale rahvusvahelises organisatsioonis või osalemisega rahvusvahelisel tsiviilmissioonil, hüvitatakse teenistussuhte peatumisel kasutamata põhi- ja lisapuhkus rahas.
(42) Kui politseiametniku teenistussuhe on peatatud seoses nimetamisega ametikohale teises valitsusasutuses, määramisega ametniku ametikohale rahvusvahelises organisatsioonis või osalemisega rahvusvahelisel tsiviilmissioonil, ei arvestata teenistussuhte peatumise aega teenistusaja hulka, mille eest politseiametnikul on õigus saada põhi- ja lisapuhkust.”;
34) paragrahvi 67 lõiked 1 ja 2 muudetakse ning sõnastatakse järgmiselt:
„(1) Politseiasutuse juht või Kaitsepolitseiameti peadirektor võib kuni kuueks kuuks, kuid mitte kauemaks kui kaheks järjestikuseks tähtajaks panna ajutiselt äraoleva politseiametniku või vaba politseiametniku ametikoha ülesanded teisele politseiametnikule, vabastades viimase tema ülesannete täitmisest.
(2) Politseiametnikule võib käesoleva paragrahvi lõike 1 alusel panna ajutiselt äraoleva politseiametniku või vaba politseiametniku ametikoha ülesandeid enam kui kaheks kuuks kalendriaastas ainult tema kirjalikul nõusolekul.”;
35) paragrahvi 69 lõige 1 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„(1) Politseiametnik, kadett ja sisekaitselise rakenduskõrgkooli politsei või piirivalve eriala lõpetanud isik on kohustatud hüvitama riigi poolt tema koolitusele või välisriigis korraldatud erialasele täiendusõppele tehtud otsesed kulutused, kui ta:
6) ei astu pärast sisekaitselise rakenduskõrgkooli politsei või piirivalve eriala lõpetamist või erialase täiendusõppe läbimist politseiteenistusse.”;
36) paragrahvi 69 lõike 2 punktid 4 ja 5 muudetakse ning sõnastatakse järgmiselt:
„4) on nimetatud või määratud muule ametikohale ja tema politseiteenistussuhe on peatunud käesoleva seaduse kuni 2011. aasta 31. detsembrini kehtiva § 66 alusel või alates 2012. aasta 1. jaanuarist kehtiva 5. peatüki 41. jao alusel;
5) ei ole nimetatud politseiametniku ametikohale seoses vaba politseiametniku ametikoha puudumisega politseiasutuses, sisekaitselises rakenduskõrgkoolis või Kaitsepolitseiametis.”;
37) paragrahvi 69 täiendatakse lõikega 21 järgmises sõnastuses:
„(21) Koolituskulusid ei pea hüvitama politseiametnik, kadett ega sisekaitselise rakenduskõrgkooli politsei või piirivalve eriala lõpetanud isik, kes on jätkanud õpinguid sisekaitselise rakenduskõrgkooli muul sisejulgeolekuvaldkonna õppekaval või asunud pärast kooli lõpetamist teenistusse Siseministeeriumisse, Justiitsministeeriumisse või Kaitseministeeriumisse või nende valitsemisala asutusse ja on olnud teenistuses ajavahemiku, mis on võrdne poolteisekordse koolitusajaga, kuid mitte vähem kui kolm aastat.”;
38) paragrahvi 70 lõige 3 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„(3) Politseiametniku astmepalk on ametikoha palgaastmele vastav palgamäär.
1–5”;
39) paragrahvi 70 lõike 3 punktides 1 ja 2 asendatakse sõna „politseipeadirektor” sõnadega „Politsei- ja Piirivalveameti peadirektor” vastavas käändes;
40) paragrahvi 70 lõikes 7 asendatakse sõna „Sisekaitseakadeemia” sõnadega „sisekaitselise rakenduskõrgkooli”;
41) paragrahvi 81 täiendatakse lõikega 31 järgmises sõnastuses:
„(31) Käesoleva paragrahvi lõikes 3 nimetatud lisapuhkuse nõue aegub ühe aasta jooksul arvates selle teenistusaasta lõppemisest, mille eest lisapuhkust arvestatakse. Aegumine peatub ajaks, kui politseiametnik kasutab rasedus- ja sünnituspuhkust, lapsendaja puhkust või lapsehoolduspuhkust, samuti kui politseiametnik on ajateenistuses või asendusteenistuses või kui tema politseiteenistussuhe on peatatud seoses nimetamisega ametikohale teises valitsusasutuses või määramisega ametniku ametikohale rahvusvahelises organisatsioonis. Kasutamata ja aegumata lisapuhkusepäevad hüvitatakse teenistusest lahkumisel rahas.”;
42) paragrahv 82 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„§ 82. Politseiametniku puhkuse katkestamine ja edasilükkamine
2) antakse järgmise kalendriaasta kestel mõnel muul ajal.”;
43) paragrahvi 84 lõiget 1 täiendatakse punktiga 21 järgmises sõnastuses:
„21) aukirja andmine;”;
44) paragrahv 86 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„§ 86. Politseiametniku distsiplinaarsüüteod
3) vääritu tegu – süüline tegu, mis on vastuolus üldtunnustatud kõlblusnormidega, ametnikule esitatavate eetiliste nõuetega või diskrediteerib ametnikku või ametiasutust, sõltumata sellest, kas niisugune tegu pandi toime teenistuses või väljaspool teenistust.”;
45) paragrahvi 91 lõike 1 sissejuhatav lauseosa muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„(1) Distsiplinaarmenetluse võib algatada, kui:”;
46) paragrahvi 94 lõige 2 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„(2) Koondamisel on teenistusse jäämise eelisõigus eelkõige politseiametnikul, kes esindab seaduses sätestatud alustel teisi teenistujaid, seejärel laitmatu teenistuskäigu ja paremate teenistusalaste näitajatega politseiametnikul, kelle ametikoht on teenistujate koosseisus.”;
47) paragrahvi 98 lõige 3 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„(3) Teenistusest vabastamise käskkirja koopia antakse teenistusest vabastatud politseiametnikule. Kui teenistusest vabastamise käskkiri sisaldab riigisaladust, salastatud välisteavet või muud avalikustamisele mittekuuluvat teavet, väljastatakse politseiametnikule käskkirja mittesalajasest osast väljavõte.”;
48) paragrahvi 100 täiendatakse lõigetega 3–5 järgmises sõnastuses:
„(3) Kui ametnik, kes vabastati piirivalveteenistusest seoses ametisse nimetamisega teises valitsusasutuses või rahvusvahelises organisatsioonis, jääb politseiametniku pensionile teenistusest selles valitsusasutuses või rahvusvahelises organisatsioonis, kuhu ametisse nimetamisega seoses ta piirivalveteenistusest vabastati, ja tema piirivalveametniku piirivalveauastet ei ole vastavusse viidud politseiametniku teenistusastmega, loetakse tema piirivalveametniku piirivalveauaste vastavaks käesoleva seaduse § 112 lõikes 1 sätestatud vastava politseiametniku teenistusastmega.
(5) Käesoleva paragrahvi lõigetes 3 ja 4 sätestatud juhtudel loetakse ametniku politseipensioni arvutamise aluseks oleva ametipalga komponendiks käesoleva paragrahvi lõike 1 punktis 2 nimetatud teenistusastmetasu asemel tema politseiametniku ametinimetusele või piirivalveametniku piirivalveauastmele vastava politseiametniku teenistusastme teenistusastmetasu.”;
49) paragrahvi 108 lõike 1 punkt 5 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„5) teenistuse aeg käesoleva seaduse kuni 2011. aasta 31. detsembrini kehtinud § 66 alusel ja alates 2012. aasta 1. jaanuarist kehtiva 5. peatüki 41. jao alusel, kui sellele järgnes teenistus politseiametniku ametikohal või politseiametniku pensionile jäämine;”;
50) paragrahvi 110 lõige 1 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„(1) Politseiametnike ametikohad, mis ei lange kokku käesoleva seaduse §-des 48–50 kehtestatud ametikohtade nimetustega ja nende teenistusastmetega, määratakse kindlaks politseiasutuse ja Kaitsepolitseiameti struktuuris ja teenistujate koosseisus, lähtudes §-des 48–50 sätestatust.”;
51) seadust täiendatakse §-ga 1121 järgmises sõnastuses:
„§ 1121. Vanemmadruse teenistusastme ümbernimetamine nooremveebli teenistusastmeks
Teenistuses oleva politseiametniku vanemmadruse teenistusaste nimetatakse ümber nooremveebli teenistusastmeks.”;
52) paragrahvi 116 lõike 1 punktid 1–7 sõnastatakse järgmiselt:
53) paragrahvi 116 lõike 2 punktid 1–4 sõnastatakse järgmiselt:
54) paragrahvi 116 täiendatakse lõikega 4 järgmises sõnastuses:
„(4) Käesoleva paragrahvi lõike 1 punktides 1–7 ja lõike 2 punktides 1–4 nimetatud politseiametnike ametinimetused viiakse hiljemalt 2011. aasta 1. aprilliks vastavusse teenistusastmetega, mis erinevad 2010. aasta 1. jaanuaril jõustunud eelnimetatud sätetes nimetatud teenistusastmetest. Politseiametniku ametinimetused viiakse teenistusastmetega vastavusse tagasiulatuvalt 2010. aasta 1. jaanuarist arvates.”;
55) paragrahvi 1161 tekstis asendatakse tekstiosa „§ 57 lõiget 2” tekstiosaga „§-s 59”;
56) paragrahvi 1191 senine tekst loetakse lõikeks 1 ning paragrahvi täiendatakse lõikega 2 järgmises sõnastuses:
„(2) Käesoleva seaduse § 81 lõikes 3 nimetatud lisapuhkuse nõue aegub ühe aasta jooksul selle teenistusaasta lõppemisest arvates, mille eest lisapuhkust arvestatakse. Aegumine peatub ajaks, kui politseiametnik kasutab rasedus- ja sünnituspuhkust, lapsendaja puhkust või lapsehoolduspuhkust, samuti kui politseiametnik on ajateenistuses või asendusteenistuses või kui tema politseiteenistussuhe on peatatud seoses nimetamisega ametikohale teises valitsusasutuses või määramisega ametniku ametikohale rahvusvahelises organisatsioonis. Kasutamata ja aegumata lisapuhkusepäevad hüvitatakse teenistusest lahkumisel rahas.”;
57) seadust täiendatakse §-dega 1194–1198 järgmises sõnastuses:
„§ 1194. Endise politseiametniku ametiastme ja piirivalveametniku piirivalveauastme arvamine teenistusastmeks
Enne 2011. aasta 1. jaanuari välja teenitud ja kasutamata lisapuhkuse nõue, mida on nimetatud käesoleva seaduse § 81 lõikes 31 ja § 1191 lõikes 2, aegub 2013. aasta 31. detsembril.
(8) Kui käesoleva paragrahvi lõike 3 alusel toimunud muudatuse või lõike 4 alusel toimunud nõusolekuta üleviimise tagajärjel muutuvad ametikohale esitatavad nõuded, mille tagajärjel politseiametnik ei vasta uutele ametikohale esitatavatele nõuetele, siis ei rakendata neid politseiametniku suhtes, kes enne lõikes 3 nimetatud muudatust või lõikes 4 sätestatud viisil toimunud nõusolekuta üleviimist vastas tema ametikohale esitatavale nõuetele.”
(1) Käesoleva seaduse § 2 punktid 17, 23, 31, 36, 38, 40, 44, 49, 50 ja 55 jõustuvad 2012. aasta 1. jaanuaril.
(2) Käesoleva seaduse § 2 punkt 33 jõustub rahvusvahelisel tsiviilmissioonil osalemise osas 2011. aasta 1. aprillil.
(3) Käesoleva paragrahvi lõigetes 1 ja 2 nimetamata sätted jõustuvad üldises korras.


text:
Kriminaalhoolduse õiguskorraldus | Vanglad
Kriminaalhoolduse õiguskorraldus>
Kriminaalhoolduse õiguslikud alused on reguleeritud mitmes seaduses: karistusseadustikus on sätestatud kriminaalhooldusele määramise alused ning kriminaalhooldusseaduses käsitletakse kriminaalhoolduse praktilisi küsimusi. On veel hulk justiitsministri määrusi, mis täpsustavad alternatiivkaristuste täideviimise korda. Kriminaalhooldus on vangistuse kõrval üks kriminaaltäitevõiguse harusid.
Karistusseadustikus on sätestatud, millistel tingimustel võib kohus määrata süüdimõistetu kriminaalhooldaja järelevalve alla. Kohus, arvestades kuriteo toimepanemise asjaolusid ja süüdlase isikut, võib jätta vangistuse süüdimõistetu suhtes tingimisi kohaldamata ja määrata ta pooleteise- kuni kolmeaastaseks katseajaks kriminaalhooldaja järelevalve alla koos kohustusega täita kontrollnõudeid ja kohustusi. Samuti võib kohus asendada kuni kaheaastase vangistuse üldkasuliku tööga, kui süüdimõistetu sellega nõustub. Otsustades vangistusest vabastamist katseajaga tingimisi enne tähtaega, arvestab kohus kuriteo toimepanemise asjaolusid, süüdimõistetu isikut, varasemat elukäiku ning käitumist karistuse kandmise ajal, samuti tema elutingimusi ja tagajärgi, mida võib enne tähtaega vabastamine süüdimõistetule kaasa tuua. Kohus võib allutada kriminaalhooldusele ka alaealise, neljateist- kuni kaheksateistaastase isiku, arvestades tema kõlbelise ja vaimse arengu taset ning tema võimet saada aru oma teo keelatusest või juhtida oma käitumist.
Karistusseadustikuga on kehtestatud ka käitumiskontrollile allutatu isiku kohustused: elada kohtu määratud alalises elukohas; ilmuda kriminaalhooldaja määratud ajavahemike järel registreerimisele; alluda kriminaalhooldaja kontrollile oma elukohas ning esitada dokumente; taotleda kriminaalhooldusametnikult luba lahkuda elukohast kauemaks kui viieteistkümneks päevaks ning muuta elu-, töö- või õppimiskohta. Kohus võib määrata lisakohustusi, näiteks keeld tarvitada alkoholi ja narkootikume, asuda tööle või õppima vm. Kriminaalhoolduse tingimuste rikkumise korral esitab kriminaalhooldaja kohtule ettekande, mille alusel kohus kas pöörab mõistetud vangistuse täitmisele või teatud juhtudel võib pikendada katseaega või määrata lisakohustusi.
Kriminaalhooldusseaduses on sätestatud kriminaalhooldusametniku tegevus hooldusele määratud isikutega. Kriminaalhoolduse käigus valvatakse hooldusaluse käitumise ja talle kohtu või prokuröri pandud kohustuste täitmise järele ning soodustatakse hooldusaluse sotsiaalset kohanemist, et mõjutada teda hoiduma kuritegudest.
Kriminaalhooldust võib teostada kriminaalhooldusametnik ja kriminaalhooldusabiline. Samuti võib kriminaalhooldusülesanded anda mittetulundusühingule ning vangla direktor võib anda ülesandeid teistele vangla töötajatele, kes ei ole kriminaalhooldusametnikud.
Kriminaalhooldusseaduses on sätestatud kriminaalhooldustöö peamised mõisted: kohtueelne ettekanne, kriminaalhoolduse teostamise põhialused, hoolduskava ja riskide hindamise nõude ning kriminaalhoolduse lõppemise võimalused; erakorralise ettekande koostamine ja esitamine.
Kriminaalhooldustöös on oluline ka kriminaalmenetluse seadustik, mis reguleerib kriminaalhooldaja rolli kriminaalmenetluses, ning vangistusseadus, mis käsitleb kriminaalhooldaja kaasamist vangistusest tingimisi enne tähtaega vabastamise menetluses.
Kriminaalhooldustööd reguleerivad täpsemalt järgmised määrused:
01.03.2018. määrus nr 19 „Kinnipeetavate, vahistatute, arestialuste ja kriminaalhooldusaluste andmekogu põhimäärusega“ on asutatud kriminaalhooldusaluste andmekogu, kus hoitakse ja töödeldakse kriminaalhooldusalustega seotud andmeid ja dokumente kriminaalhoolduse teostamiseks.
25.06.2004. a määrus nr 49 „Üldkasuliku töö ettevalmistamise, täitmise ja järelevalve kord“ sätestab kriminaalhoolduse pädevuse ja ülesanded seoses üldkasuliku tööga, nii töökohtade valiku kui kriminaalhooldusaluse määramise tööle, samuti töötamise kontrollimise põhimõtted ning rikkumistele reageerimise viisid ja tagajärjed.
7.05.2004. a määruse nr 37 „Täiendavate kvalifikatsiooninõuete kehtestamine“ alusel võetakse kriminaalhooldusametnikke teenistusse, selles on kehtestatud nõuded haridusele, kogemustele ja oskustele.
22.02.2007. a määrus nr 15 „Elektroonilise valve täitmise ja järelevalve kord“ reguleerib kriminaalhooldusametniku tegevust elektroonilise valvega seoses, millised on ametniku tegevused elektroonilise valve ettevalmistamiseks, seadmete valiku kriteeriumid ja paigalduse nõuded ning edasi elektroonilise valve kohustuse täitmise kontrollimise reeglid ja sagedus ning rikkumiste loetelu ja menetlemine ametniku poolt kuni elektroonilise valve kohustuse lõppemiseni ja seadmete eemaldamine.
Veel reguleerivad kriminaalhooldaja igapäevatööd kriminaalhoolduse standardid, mis on heaks kiidetud 14. detsembril 2017.
Loe lähemalt krimhoolduse standardid_märz 2016 kohta
Loe lähemalt Kriminaalhoolduse standardid 2017 kohta

matches: kohus kohus kohus Kohus Kohus kohus


text:
Inimõiguste kohus leidis, et kaebaja 6 kuud vahi all pidamine oli põhjendatud, ent isik oleks pidanud saama tutvuda vahistamise aluseks olnud dokumentidega | Välisministeerium
Avaleht Uudised Inimõiguste kohus leidis, et kaebaja 6 kuud vahi a...
21. Veebruar 2014 - 8:46
20. veebruaril 2014 tegi Euroopa Inimõiguste Kohus (EIK) otsuse kohtuasjas Ovsjannikov vs. Eesti (kaebus nr 1346/12), milles kaebaja kaebas Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooni (edaspidi „konventsioon”) artikli 5 lõigete 3 (vahi all pidamise kestus) ja 4 (kinnipidamise õiguspärasuse läbivaatamine) alusel oma õiguste väidetava rikkumise peale Eesti riigi poolt. Kaebaja leidis, et konventsiooniga on vastuolus see, et ta ei saanud tutvuda kriminaaltoimiku materjalidega, mille alusel otsustati tema vahi alla võtmine ja vahi all pidamise pikendamine. Samuti kaebas ta vahi all pidamise pikkuse peale.
EIK asus seisukohale, et artikli 5 lõiget 3 ei ole rikutud. EIK tõi välja, et kaebajat süüdistati erinevates kuriteoepisoodides, mis olid seotud mõjuvõimu kuritarvitamisega, ja nõustus valitsusega, et kaebaja oli mõjukas isik, kellel olid vahendid tunnistajate ja teiste isikute mõjutamiseks. Seetõttu oli kaebaja vahi alt vabastamisega kaasnev oht uurimise tulemuslikkusele suurem kui kaebaja vabadusõiguste piiramise riive. EIK nõustus ka sellega, et kautsjoni ega muude tõkendite kohaldamine ei oleks taganud, et kaebaja ei takista asjas tõe tuvastamist. EIK pidas oluliseks, et kaebaja oli saanud oma vahi all pidamist vaidlustada ning taotleda alternatiivsete tõkendite kohaldamist ning Eesti kohtud ei olnud oma määrustes kasutanud igakordselt standardset sõnastust, vaid olid toetunud konkreetsetele asjaoludele, miks kaebaja jätkuv vahi all pidamine on põhjendatud. Siseriiklikud kohtud olid seega kaalunud avalikku huvi ja kaebaja õigusi ning teinud põhjendatud otsused. EIK nõustus, et kaebaja vahi all pidamine põhines asjakohastel ja piisavatel alustel. Mis puudutab riigiasutuste hoolsa käitumise kohustust kogu isiku vahi all pidamise ajal, nõustus EIK valitsusega, et ühelt poolt oli kriminaalasi keeruline, hõlmas mitmeid süüdistatavaid, süüteod olid toime pandud mitme aasta vältel, asjas oli suur arv tunnistajaid ja toimikud olid mahukad ning et teiselt poolt ei olnud uurimisasutuste töös selle 6 kuu jooksul, millal kaebaja vahi all oli, tegevusetusperioode.
Artikli 5 lõike 4 osas ei nõustunud EIK esmalt valitsuse väidetega kaebuse vastuvõetamatuse kohta. EIK selgitas, et ei saa tõlgendada riigisisest õigust, kui kaebaja ja valitsus esitavad selle kohta erinevad seisukohad. Nimelt väitis kaebaja, et kehtiva seaduse kohaselt sai talle anda võimaluse kriminaaltoimikuga tutvumiseks; valitsus aga, et kaebaja oleks pidanud vaidlustama KrMS § 47 lg 1 p 7 ja § 224 koosmõjus § 131 lg 3 ja § 137 lg 3 põhiseadusele vastavuse, et selline õigus saada. Edasi märkis EIK, et kuna kaebaja oli tõstatanud oma õiguste rikkumise väite riigisiseses menetluses, siis oleksid kohtud saanud ka omal algatusel alustada põhiseaduslikkuse järelevalve menetluse, kui nad oleksid leidnud, et asjakohased sätted ei võimalda kaebaja taotlust positiivselt lahendada ning et see on põhiseadusega vastuolus.
Artikli 5 lõike 4 all esitatud kaebuse sisu kohta leidis valitsus, et kaebaja käsutuses oli sisuline ja täpne teave selle kohta, milles teda kahtlustatakse ning millega tema vahi all pidamist põhistatakse. Valitsus leidis, et antud juhul kandsid tasakaalustavat ja peamist kontrollifunktsiooni kohtueelse menetluse algstaadiumis vahistatuse põhjendatuse kontrollimisel kohtud. EIK sellega ei nõustunud ja leidis artikli 5 lõike 4 rikkumise. EIK rõhutas esmalt üldpõhimõtet, et kohtumenetluse õiglus selle artikli mõttes tähendab, et pooltel peavad olema võrdsed õigused. Võrdusõigust ei ole tagatud, kui kinnipeetav või tema kaitsja ei saa tutvuda toimiku materjalidega, mis on sisuliselt olulised vahistamise tõhusaks vaidlustamiseks. Mis tahes piirangud peavad olema vajalikud tulenevalt avalikust huvist ning isikule peavad olema tagatud tasakaalustavad meetmed enda õigusteks kaitseks. Kaebaja asjas rõhutas EIK, et puudub vaidlus, et kaebaja ega tema kaitsja ei saanud kriminaaltoimikuga tutvuda, kuna kohtud leidsid, et kehtiva seaduse kohaselt ei saa kaebajale ega kaitsjale sellist õigust anda. Kuigi kaebaja sai talle esitatud detailsest kahtlustusest teada, milles teda kahtlustatakse, siis asjaolu, et ta ei teadnud, millistel tõenditel see kahtlustus põhineb, tegi vahistamise vaidlustamise keerulisemaks. EIK tõi välja, et eelkõige puudus kaebajal info, mis alusel leiti, et ta võib kahjustada käimasolevat kohtueelset menetlust tõendite hävitamise, muutmise või kõrvaldamisega, samuti tunnistajate-kaaskahtlustatavate mõjutamisega. Nõustudes, et võib olla vajadus hoida menetluse selles staadiumis teatud tõendid saladuses, rõhutas EIK, et kriminaaltoimiku täielik salastamine ei saa siiski toimuda kaebaja õiguste arvelt.
Ülejäänud kaebused – artikli 5 lõike 1 punkti c ja lõike 3 alusel osas, mis puudutas algset vahistamist – tunnistas EIK vastuvõetamatuks.
EIK mõistis kaebajale 4900 eurot mittevaralise kahju eest, mis tuleb välja maksta 3 kuu jooksul otsuse jõustumisest, kui pooled ei taotle asja üleandmist suurkojale.
Otsus eesti keeles (151.16 KB, PDF)

matches:
kohus
kohus
Kohus
§ 47
§ 224
§ 131
§ 137


§ 17 Koostöö piirivalvega
§ 18 Koostöö tuletõrje- ja päästeteenistustega
§ 41 Õiguslik järjepidevus
Käesoleva seadusega sätestatakse Kaitseliidu koht riigikaitses, tema ülesanne, ülesehitus, tegevuse ja juhtimise õiguslikud alused ning koostöö teiste isikutega.
(3) Mobilisatsioonikava ja riigikaitse üldkava alusel koostab Kaitseliidu Peastaap Kaitseliidu tegevuskava, mille kinnitab rahuajal kaitseväe juhataja, sõjaajal -- kaitseväe ülemjuhataja.
(1) Kaitseliidul on põhikiri, millega kehtestatakse täpsemalt Kaitseliidu sisemine korraldus. Kaitseliidu põhikirja kinnitab Vabariigi Valitsus.
(2) Kaitseliidu üldlipu ja embleemi kirjelduse kinnitab Vabariigi Valitsus. Maleva ja malevast väiksema üksuse lipu kirjelduse ning nende märkide kirjelduse kinnitab kaitseminister.
(4) Kaitseliidul on oma teenetemärgid, mille kirjelduse ja statuudi kinnitab Vabariigi Valitsus. Maleva ja malevaga võrdsustatud üksuse teenetemärgi kirjelduse ja statuudi kinnitab Kaitseliidu keskjuhatus.
(2) Kaitseliidu struktuuri, üksuste moodustamise, ümberformeerimise, laialisaatmise ja paiknemise kinnitab rahuajal Vabariigi Valitsus kaitseministri ettepanekul.
(3) Sõjaajal otsustab Kaitseliidu struktuuri ning juriidilise isiku õigustega struktuuriüksuste moodustamise, ümberformeerimise, laialisaatmise ja dislokatsiooni ning kinnitab ja muudab nende koosseise kaitseväe ülemjuhataja.
(5) Kaitseliidu Peastaap, Alutaguse Malev, Harju Malev, Jõgeva Malev, Järva Malev, Lääne Malev, Viru Malev, Põlva Malev, Pärnumaa Malev, Rapla Malev, Saaremaa Malev, Sakala Malev, Tallinna Malev, Tartu Malev, Valgamaa Malev ja Võrumaa Malev on avalik-õiguslikud juriidilised isikud. Nimetatud üksustes töötamist loetakse riigiametis töötamiseks vastavalt avaliku teenistuse seadusele (RT I 1995, 16, 228; 1999, 7, 112; 10, 155), välja arvatud lepingulises tegevteenistuses olevate kaitseväelaste ja kaitseväeametnike puhul.
(7) Kaitseliidu palgalise koosseisu kinnitab rahuajal kaitseminister kaitseväe juhataja ettepanekul, sõjaajal -- kaitseväe ülemjuhataja.
(1) Kaitseliidu liikmeks astumine ja sellest väljaastumine on vabatahtlik ning toimub Kaitseliidu põhikirjas kehtestatud korras. Kaitseliitu astumisel annab uus liige pühaliku tõotuse, mille vormi ja andmise korra kehtestab Vabariigi Valitsus.
(7) Käesoleva paragrahvi lõike 4 punktis 2 ja lõike 5 punktis 2 nimetatud puuete loetelu kinnitab Vabariigi Valitsus. Nimetatud puuded ning käesoleva paragrahvi lõike 4 punktis 1 ja lõike 5 punktis 1 nimetatud asjaolud tehakse kindlaks Vabariigi Valitsuse kinnitatud korras.
(8) Kaitseliidus teeniv kaitseväeametnik, Kaitseliitu ametisse nimetatud lepingulises tegevteenistuses olev kaitseväelane ja Naiskodukaitse liige loetakse Kaitseliidu tegevliikmeks.
(1) Kaitseliit allub rahuajal kaitseväe juhatajale, sõjaajal -- kaitseväe ülemjuhatajale.
(2) Kaitseliidu ülemaks, Kaitseliidu Peastaabi ülemaks ja maleva pealikuks saab olla ainultlepingulises tegevteenistuses olev kaitseväelane.
(3) Kaitseministri määrused ja käskkirjad Kaitseliiduleavaldatakse täitmiseks kaitseväe juhataja poolt.
(1) Kaitseliidu tegevust juhib Kaitseliidu ülem, kes rahuajal allub vahetult kaitseväe juhatajale, sõjaajal -- kaitseväe ülemjuhatajale.
(8) Kaitseliidu ülema õigusakt on käskkiri. Kaitseväe juhatajal või kaitseväe ülemjuhatajal on õigus Kaitseliidu ülema käskkiri tühistada.
(2) Maleva või sellega võrdsustatud üksuse pealiku nimetab ametisse kaitseväe juhataja või kaitseväe ülemjuhataja, malevkonna või sellega võrdsustatud üksuse pealiku -- Kaitseliidu ülem.
(3) Maleva pealik allub vahetultKaitseliidu ülemale. Maleva pealikule alluvad kõik maleva üksused ja nende pealikud.
(5) Maleva või sellega võrdsustatud üksuse organid on pealik, juhatus, esindajatekogu (malevast väiksemal üksusel -- üldkoosolek) ja revisjonikomisjon.
(6) Maleva või sellega võrdsustatud üksuse juhatuse, esindajatekogu (üldkoosoleku) ja revisjonikomisjoni moodustamise ja koosolekute korra ning liikmete volituste kestuse kehtestab Kaitseliidu põhikiri.Üksuse pealik ja tema abi kuuluvad juhatuse koosseisu valimisteta. Pealik on juhatuse esimees, tema abi -- juhatuse esimehe abi.
2) kinnitab üksuse eelarveväliste summade eelarve ja selle täitmise aruande;
3) üksuse vara valitsemine, välja arvatud relvad, laskemoon ja muu sõjaline varustus;
5) üksuse eelarveväliste vahendite eelarve ja kasutamise aruande koostamine ning esitamine esindajatekogule (üldkoosolekule) kinnitamiseks ja Kaitseliidu keskjuhatusele teadmiseks;
6) üksuse nimel lepingute sõlmimine;
3) üksuse eelarve ning selle täitmise aruande koostamine;
3) Kaitseliidu kulutuste riigieelarvest finantseerimise taotluse kinnitamine;
4) Kaitseliidu eelarve ja selle täitmise aruande kinnitamine;
(5) Keskkogu otsuse viib ellu Kaitseliidu ülem, kellelon keskkogu otsuse suhtes vetoõigus. Vetoõiguse kasutamisel tuleb vetoalune küsimus uuesti arutusele keskkogu järgmisel koosolekul, mille otsus loetakse lõplikuks, kui esindatud on vähemalt kaks kolmandikku keskkogu esindajatest.
1) eelarve koostamine, eelarve ja selle täitmise aruande esitamine keskkogule;
8) muude keskkogu ja vanematekogu antud ülesannete täitmine.
(10) Kaitseliidu vanematekogu on Kaitseliidu keskkogu poolt valitav korraldav organ, mis koosneb vähemalt 15 kaitseliitlasest -- silmapaistvast riigi- ja avaliku elu tegelasest.
(2) Koostöös maavalitsusega ning kohaliku omavalitsuse ja selle üksustega esindab malevat maleva pealik või tema volitatud isik. Malevast väiksema üksuse koostööd kohaliku omavalitsusega korraldab vastava üksuse pealik.
(1) Kaitseliidu liige võib osaleda politseitegevuses abipolitseiniku seaduse (RT I 1994, 34, 533; 1997, 73, 1201) alusel.
(2) Kaitseliidu liikmete poolt Kaitseliidu ja kaitseliitlaste isiklike relvade, laskemoona ja erivahendite politseitegevuses osalemisel kasutamise korra kehtestab Vabariigi Valitsus.
§ 17. Koostöö piirivalvega
Vabariigi Valitsuse kehtestatud korras osaleb Kaitseliit piirivalve abistamisel.
§ 18. Koostöö tuletõrje- ja päästeteenistustega
(1) Tuletõrje- ja päästeteenistuse volitatud isiku taotlusel võib Kaitseliidu lähima üksuse pealik anda oma alluvatele hädaolukorras käsu osaleda tuletõrje- ja päästetegevuses, kandes sellest ette oma vahetule pealikule.
(2) Tulekustustus- ja päästetöödes osalemise ajal allub Kaitseliidu liige päästetööde juhile.
Kaitseliidu üksused ja eriorganisatsioonid osutavad teistele juriidilistele isikutele nende palvel võimalustekohast abi riigikaitsealaste teadmiste õpetamisel ja riigikaitsetahte kasvatamisel. Sellekohase tegevuse korraldamiseks võib üksuse pealik või volitatud esindajasõlmida koostöölepingu.
1) eriolukorras -- eriolukorra seaduses (RT I 1996, 8, 164) sätestatud korras;
2) erakorralise seisukorra ajal -- erakorralise seisukorra seaduses (RT I 1996, 8, 165) sätestatud korras.
(3) Sõjalise väljaõppe korraldamiseks on Kaitseliidul oma õppe- ja harjutuskohad. Kaitseliidu lasketiirudele esitatavad nõuded ja nende kasutamise kord kehtestatakse kaitseministri määrusega. Kaitseliidul on õigus tasuta kasutada kaitsejõudude õppe- ja harjutuskohti, mille kasutamise korra kehtestab kaitseminister, kooskõlastades selle vajaduse korral siseministriga.
(4) Kaitseliidul on õigus kasutada sõjalises väljaõppes instruktoreid väljastpoolt oma organisatsiooni, sealhulgasväljastpoolt Eestit.
§ 22. Sõjalise väljaõppe ja valmisoleku tagamine.
(4) Kaitseliit peab käesoleva paragrahvi lõikes 2 nimetatud vahendite arvestust või registrit kaitseministrikehtestatud korras, kusjuures relvad kantakse Kaitseliidu relvaregistrisse.
5) käsu korral või Kaitseliidust lahkudes Kaitseliidule tagastama talle antud relva, laskemoona ja muud vahendid kodukorragakehtestatud korras ja tähtajaks;
7) aitama politseid ning tuletõrje- ja päästeteenistust üldsusele ohtlike juhtumite puhul avaliku korra jaluleseadmisel ja kurjategija tabamisel ning õnnetuste korral;
(2) Riigi poolt Kaitseliidule antud relvad kantakse Kaitseliidu riigirelvade registrisse. Kaitseliidu riigirelvade register ja Kaitseliidu isiklike relvade register koos moodustavad Kaitseliidu relvaregistri, mis on kaitsejõudude relvaregistri osa.
(6) Käesoleva paragrahvi lõikes 5 nimetatud dokumendi vormi ja sellele kantavate andmete loetelu kinnitab kaitseminister.
1) hoida oma elukohas temale Kaitseliidu poolt antud ja isiklikke relvi, laskemoona ja muid vahendeid Vabariigi Valitsuse kehtestatud tingimustel ja korras;
2) kanda ja kasutada käesoleva seaduse §-s 17 sätestatud korras riigipiiri tugevdatud valvamises osalemise ajal relvi ja erivahendeid piirivalveseaduses (RT I 1994, 54, 903; 1995, 62, 1056) sätestatud juhtudel ja korras.
1) C-osa jääb Kaitseliidu malevasse, kust anti relvasoetamisluba;
2) A-osa jääb relva müüjale;
3) B-osa jääb relva omanikule ja annab õiguse hoida ja kanda sellele märgitud relva kuni selle kandmiseni Kaitseliidu isiklike relvade registrisse.
(5) Soetamisloa vormi kehtestab kaitseminister.
(3) Teenistuskohustuse täitmisel toimepandud distsiplinaarsüüteo eest kannab Kaitseliidu tegevliige tegevteenistuses olevale kaitseväelasele laienevat distsiplinaarvastutust kaitseväe distsiplinaarseaduses (RT I 1997, 95/96, 1575) sätestatud ulatuses ja korras. Kaitseliidu kodukorraga võib kehtestada, et kaitseväe distsiplinaarseaduses sätestatud distsiplinaarkaristusi ei kohaldata Kaitseliidu liikmetele täies ulatuses.
1) riigieelarvelises asutuses või ettevõttes töötaval Kaitseliidu tegevliikmel õigus tema maleva pealiku taotlusel Kaitseliidu väljaõppes osalemiseks ja teenistuskohustuste täitmiseks saada ühe aasta jooksul kuni viis päeva vabastust tööülesannete täitmisest koos tema keskmise palga säilitamisega;
2) tööandja kohustatud Kaitseliidu tegevliikme ja maleva pealiku taotlusel võimaldama riigieelarvelises asutuses või ettevõttes töötavale Kaitseliidu tegevliikmele Kaitseliidu teenistuskohustuste täitmiseks ühe aasta jooksul kuni viis päeva palgata puhkust;
3) Kaitseliidu tegevliikmel õigus saada kompensatsiooni Kaitseliidu sõjalises väljaõppes osalemisel tehtud kulutuste eest;
4) kaitseväe reservväelastega ühisele õppekogunemisele kutsutud Kaitseliidu tegevliikmel õigus saada hüvitust reservväelastega võrdses ulatuses.
(4) Kaitseliidu tegevliikme mittesüülise invaliidistumise korral teenistuskohustuse täitmise ajal, kui see tõi kaasa tema töövõime osalise või täieliku kaotuse, maksab riik talle ühekordset toetust kaitseväelaste kohta kaitseväeteenistuse seaduses (RT I 1994, 23, 384; 1995, 18, 240; 62, 1056; 1996, 25, 519; 49, 953; 1997, 95/96, 1575; 1998, 57, 865; 1999, 10, 150) sätestatud ulatuses ja korras.
(2) Kaitseliidul ja tema malevatel on õigus omada vara, mis oli nende omand enne 1940. aasta 16. juunit.
(4) Kaitseliidu vara üle peetakse raamatupidamisarvestust.
(5) Kaitseliidu malevate vara kajastub nende iseseisvates bilanssides, mis on Kaitseliidu bilansi autonoomsed osad.
(4) Kaitseliidu relvade ja laskemoona soetamise, relvade valmistamise, parandamise, ümbertegemise ja lammutamise korra, samuti Kaitseliidu relvade ning laskemoonaga lubatud tehingute liigid ja teostamise korra kehtestab Vabariigi Valitsus.
(3) Vara, sealhulgas väärtpaberite pandiks võtmise õigus on Kaitseliidul Vabariigi Valitsuse kehtestatud korras.
(3) Riigieelarvevälised tulud laekuvad vastava üksuse arvele ja jaotatakse selle üksuse juhatuse otsuste alusel keskjuhatuse kehtestatud korras.
(1) Riigikontrollil on õigus kontrollida Kaitseliidu majandustegevust Riigikontrolli seaduses (RT I 1995, 11, 115; 23, õiend; 1996, 81, 1448; 1997, 5/6, 32; 77, 1311) sätestatud korras.
(3) Raamatupidamine toimub Kaitseliidus raamatupidamise seaduses (RT I 1994, 48, 790; 1995, 26--28, 355; 92, 1604; 1996, 40, 773; 42, 811; 49, 953; 1998, 59, 941) sätestatud ja selle alusel antud õigusaktidega kehtestatud korras.
(4) Kaitseliit esitab oma tegevuse kohta statistilise ja riigieelarveliste vahendite kasutamise aruande seadusega ettenähtud korras.
(5) Riigieelarvest eraldatud vahendite laekumise ja kasutamise kohta esitab Kaitseliidu keskkogu kaitseministrile aruande, milles on näidatud kõik laekumiste allikad ja summad ning vahendite kasutamine.
(7) Riigieelarveväliste vahendite kasutamise otstarbekust ja aastaaruande õigsust kontrollib Kaitseliidu keskrevisjonikomisjon.
3) lahendab alluvate ametiisikute vastu tõstatatud kaebusi, kui need ei kuulu lahendamisele teiste õigusaktidega kehtestatud korras.
(1) Vabariigi Valitsus annab hiljemalt ühe aasta jooksul pärast käesoleva seaduse jõustumist Kaitseliidule ja tema malevatele tasuta üle sellise enne 1940. aasta 16. juunit nende omandis olnud vara, mille üleandmist neile Kaitseliit taotleb ja mida on võimalik nende omandisse üle anda ning mis on neile vajalik käesolevas seaduses ja Kaitseliidu põhikirjas sätestatud ülesannete täitmiseks.
(2) Vara, mida Kaitseliit vajab vastavalt keskkogu otsusele, aga mida ei ole võimalik temale tagastada, asendatakse samaotstarbelise varaga riigi kulul.
(3) Vabariigi Valitsuse määratud riigivara valitseja annab Kaitseliidu valduses ja kasutuses oleva riigivara, välja arvatud riigi omandis olevad lahingurelvad, laskemoon ja muu sõjaline varustus, Kaitseliidu omandisse kuue kuu jooksul pärast käesoleva seaduse jõustumist.
§ 41. Õiguslik järjepidevus
Enne käesoleva seaduse jõustumist loodud Kaitseliidu Peastaap, Alutaguse Malev, Harju Malev, Jõgeva Malev, Järva Malev, Lääne Malev, Viru Malev, Põlva Malev, Pärnumaa Malev, Rapla Malev, Saaremaa Malev, Sakala Malev, Tallinna Malev, Tartu Malev, Valgamaa Malev ja Võrumaa Malev on avalik-õiguslikud juriidilised isikud alates käesoleva seaduse jõustumisest.


§ 59 Erakonna ja üksikkandidaadi valimiskampaania rahastamise aruanne
§ 71 Riigikogu töökorra seaduse muutmine
§ 72 Kohaliku omavalitsuse korralduse seaduse muutmine
§ 73 Senise kohaliku omavalitsuse volikogu valimise seaduse kehtetuks tunnistamine
Muudetud 15. 07. 2002. a Riigikohtu põhiseaduslikkuse järelevalve kolleegiumi kohtuotsusega nr 3-4-1-7-02 (avaldatud 23. 09. 2002 - RT III 2002, 22, 251), otsus jõustus 15. 07. 2002. Kohtuotsus tunnistab seaduse põhiseadusevastaseks osas, mis ei võimalda kodanike valimisliitude osalemist kohaliku omavalitsuse volikogu valimisel.
Volikogu valitakse kolmeks aastaks. Volikogu valimispäev on valimisaasta oktoobrikuu kolmas pühapäev.
Uue kohaliku omavalitsuse üksuse tekkimisel kohalike omavalitsuse üksuste ühinemise või jagunemise tõttu korraldatakse moodustuva kohaliku omavalitsuse üksuse volikogu valimised käesoleva seaduse §-s 2 ettenähtud ajal.
1) elab Eestis alalise elamisloa alusel;
(3) Hääleõiguslik ei ole isik, kes on kohtu poolt tunnistatud teovõimetuks.
4) üle 50 000 elaniku – vähemalt 31-liikmeline volikogu.
(3) Valimisjaoskonnad on alalised. Riigikogu valimistel ja kohaliku omavalitsuse volikogu valimistel ning rahvahääletusel korraldatakse hääletamine samades valimisjaoskondades, kui valla- või linnavalitsus ei määra teisiti, muutes käesoleva paragrahvi lõikes 2 nimetatud määrust.
(2) Jaoskonnakomisjoni liikmeks võib olla Eesti kodanik või välismaalane, kellel on hääletamisõigus käesoleva seaduse § 5 lõigete 1–4 kohaselt. Jaoskonnakomisjoni liige peab valdama eesti keelt.
1) teda süüdimõistva kohtuotsuse jõustumisega;
1) tema erakonna või üksikkandidaadi volitatud esindajaks asumisega;
2) tema volikogu liikmekandidaadiks registreerimiseks esitamisega.
(9) Valimiskomisjoni liige ei või teha agitatsiooni erakonna ega kandidaadi poolt ega vastu.
3) tunnistada maakonna valimiskomisjoni või valla või linna valimiskomisjoni otsus kehtetuks ja vajaduse korral teha ettekirjutus uue otsuse tegemiseks.
9) valimiste korraldamiseks eraldatud raha kasutamise korra;
10) valimiskulude aruande koostamise, esitamise ja avalikustamise korra.
(7) Vabariigi Valimiskomisjon esitab Riigikohtule protesti valla või linna valimiskomisjoni otsuse tühistamiseks osas, millega registreeriti isik volikogu liikmeks, juhul kui on ilmnenud, etseevolikogu liige ei vasta käesoleva seaduse § 5 lõikes 5 või 6 ettenähtud nõuetele.
(1) Valla ja linna valimiskomisjoni ülesanne on teha kindlaks valla või linna hääletamis- ja valimistulemused, juhendada jaoskonnakomisjone ning täita muid seadustest tulenevaid ülesandeid.
(2) Pooled jaoskonnakomisjoni liikmetest nimetab volikogu valla- või linnasekretäri ettepanekul ning ülejäänud liikmed valimistel osalevate erakondade esitatud isikute seast. Erakond esitab ühe jaoskonnakomisjoni liikmekandidaadi valla- või linnasekretärile hiljemalt 45. päeval enne valimispäeva. Esitamiseks peab olema kandidaadi nõusolek. Kui erakonnad kandidaate eiesitavõi kui esitatud kandidaatide arv on väiksem erakondade kandidaatide hulgast nimetatavate jaoskonnakomisjoni liikmete arvust, nimetab volikogu ülejäänud liikmed samuti valla- või linnasekretäri ettepanekul.
5) välismaalase alalise elamisloa olemasolu;
(1) Rahvastikuregistri vastutav töötleja korraldab rahvastikuregistri andmete alusel iga valimisjaoskonna valijate nimekirja koostamise ja trükkimise ning selle jaoskonnakomisjonidele kättetoimetamise eelhääletamise algusele eelnevaks päevaks.
(6) Valijad kantakse valijate nimekirja nende perekonnanimede järjekorras.
(7) Valijate nimekirja koostaja kirjutab valijate nimekirjale alla enne eelhääletamise algust ning jaoskonnakomisjoni esimees valimispäeval pärast hääletamise lõppemist.
(1) Kui valija leiab, ettemakohta valijate nimekirja kantud andmetes on vigu, esitab ta vigade parandamise avalduse jaoskonnakomisjonile, kes edastab selle viivitamata valla- või linnasekretärile.
(4) Kui jaoskonnakomisjonile esitatud dokumentidest nähtub üheselt, etvalijatenimekirjas on viga, võib selle parandada jaoskonnakomisjon ise. Vea parandamisest tuleb viivitamata teatada valla- või linnasekretärile.
[15. 07. 2002. a Riigikohtu põhiseaduslikkuse järelevalve kolleegiumi kohtuotsus nr 3-4-1-7-02 tunnistab lõike 1 vastuolus olevaks põhiseaduse §-dega 11, 12 ja § 156 lg-ga 1]
[15. 07. 2002. a Riigikohtu põhiseaduslikkuse järelevalve kolleegiumi kohtuotsus nr 3-4-1-7-02 - RT III 2002, 22, 251 - jõust.15. 07. 2002]
2) kandidaadi ankeet.[15. 07. 2002. a Riigikohtu põhiseaduslikkuse järelevalve kolleegiumi kohtuotsus nr 3-4-1-7-02 tunnistab lõike 2 p 1 vastuolus olevaks põhiseaduse §-dega 11, 12 ja § 156 lg-ga 1]
(1) Erakond koostab kandidaatide ringkonnanimekirja.
(3) Isik võib kandideerida ainult ühe erakonna kandidaatide ringkonnanimekirjas. Kandidaatide nimekirjas ei või kandideerida üksikkandidaadina registreerimiseks esitatud isik.
(4) Erakond võib ühes valimisringkonnas registreerimiseks esitada ainult ühe kandidaatide ringkonnanimekirja.
(5) Kandidaatide järjestuse ringkonnanimekirjas määrab erakond.
(6) Kandidaatide ringkonnanimekirjale kirjutavad alla erakonna kõik volitatud esindajad.
(1) Kandidaatide registreerimiseks esitamine algab 60. päeval enne valimispäeva. Erakond võib esitada oma kandidaadid pärast käesoleva seaduse § 31 lõikes 4 nimetatud teatise esitamist.
(3) Kandidaatide registreerimiseks esitab erakond valla või linna valimiskomisjonile:
(4) Kui erakond või üksikkandidaat soovib kandidaatide registreerimise dokumentides teha muudatusi, tagastab valla või linna valimiskomisjon kõik esitatud dokumendid ning nende uuesti esitamisel loetakse dokumendid esmakordselt esitatuiks.
(5) Kui kandidaat kustutatakse isikliku avalduse alusel registreerimiseks esitatud kandidaatide nimekirjast, tagastab valla või linna valimiskomisjon talle kandideerimisdokumendid ja teavitab sellest erakonna või üksikkandidaadi volitatud esindajat. Erakond kandidaatide registreerimise dokumente uuesti esitama ei pea.
(6) Kui erakond või üksikkandidaat esitab dokumendid valimispäevale eelneval 40. päeval enne kella 18.00 ning selgub, eteiole esitatud kõiki nõutavaid dokumente, et dokumentides on andmeid puudu või ei ole need Vabariigi Valimiskomisjoni kehtestatud vormi kohased või esitatud dokumentides on vigu, mida ei ole võimalik kohe parandada, võetakse dokumendid vastu. Dokumentide vastuvõtja teeb dokumentide esitajale ettepaneku esitada puuduvad dokumendid või andmed või Vabariigi Valimiskomisjoni kehtestatud vormi kohased dokumendid või parandada vead. Sellisel juhul peab erakond või üksikkandidaat nõutava toimingu tegema hiljemalt valimispäevale eelneval 38. päeval enne kella 18.00.
(2) Kandidaadile antakse registreerimisnumber. Registreerimisnumbrid algavad 101-st ja need antakse kandidaatidele registreerimise järjekorras.
(3) Kui käesoleva seaduse § 36 lõikes 6 nimetatud tähtaja jooksul ei ole erakond või üksikkandidaat teinud valla või linna valimiskomisjoni nõutud toiminguid, jätab valla või linna valimiskomisjon registreerimata:
1) kõik erakonna poolt registreerimiseks esitatud kandidaadid, kui puuduvad käesoleva seaduse § 35 lõike 3 punktis 1 või 2 nimetatud dokumendid, neis on vigu või need ei ole vormikohased;
3) tõendatakse, etkandidaatei vasta käesoleva seaduse § 5 lõikes 5 või 6 ettenähtud nõuetele.
(1) Kui mõnes valimisringkonnas on registreerimiseks esitatud kandidaate niisama palju või vähem, kui selles ringkonnas on mandaate, pöördub valla või linna valimiskomisjon erakondade poole ettepanekuga kandidaatide täiendavaks esitamiseks ning valijate poole üksikkandidaatide täiendavaks esitamiseks. Täiendavalt esitatud kandidaadid registreeritakse koos esialgselt registreerimiseks esitatud kandidaatidega hiljemalt 15. päeval enne valimispäeva.
(2) Valimisringkonna kandidaatide koondnimekirja kantakse kandidaadid erakondade ringkonnanimekirjade kaupa nende registreerimise järjekorras. Ringkonnanimekirja ette märgitakse selle esitanud erakonna nimi. Üksikkandidaadid kantakse valimisringkonna kandidaatide koondnimekirja nende registreerimise järjekorras pärast erakondade ringkonnanimekirju.
(2) Eelhääletamine algab kuuendal päeval enne valimispäeva ning lõpeb neljandal päeval enne valimispäeva. Eelhääletamise päeval algab hääletamine kell 12.00 ja lõpeb kell 20.00. Elektrooniliselt saab hääletada eelhääletamise päevadel ööpäevaringselt.
(6) Kui valija rikub hääletamissedeli, on tal õigus saada jaoskonnakomisjonilt uus sedel. Sellisel juhul peab valija rikutud hääletamissedeli jaoskonnakomisjonile tagastama.
(1) Valijal on eelhääletamise päevadel (§ 44 lõige 2) võimalik hääletada väljaspool oma elukohajärgset valimisjaoskonda valla- või linnavalitsuse poolt määratud valimisjaoskonnas või elektrooniliselt Vabariigi Valimiskomisjoni veebilehel.
(2) Väljaspool elukohajärgset valimisjaoskonda toimuvat hääletamist korraldab valla- või linnavalitsuse määratud jaoskonnakomisjon. Valla- või linnavalitsus võib m��ärata jaoskonnakomisjoni, kes korraldab lisaks eelhääletamisele hääletamist ainult valija asukohas (§ 49) või kinnipidamiskohas (§ 51).
(1) Valija, kellel on digitaalallkirja sertifikaat, saab eelhääletamise päevadel hääletada elektrooniliselt Vabariigi Valimiskomisjoni veebilehel. Valija hääletab ise.
(2) Valija tõendab oma isikut digitaalallkirja andmisega.
(4) Valija märgistab veebilehel selle oma elukohajärgse valimisringkonna kandidaadi, kelle poolt ta hääletab, ning kinnitab hääletamist.
(5) Valija saab veebilehel teate hääle arvestamise kohta.
(3) Pärast elektroonilise hääletamise lõppu koostab Vabariigi Valimiskomisjon valimisjaoskonna kohta elektrooniliselt hääletanud valijate nimekirja ning edastab maakonna valimiskomisjonidele hiljemalt teisel päeval enne valimispäeva.
(4) Käesoleva paragrahvi lõigetes 2 ja 3 ettenähtud korras teistelt maakonna valimiskomisjonidelt saadud hääletamissedelitega ümbrikud ning elektrooniliselt hääletanud valijate nimekirjad edastab maakonna valimiskomisjon asjaomastele jaoskonnakomisjonidele hiljemalt valimispäevale eelneval päeval.
(5) Saanud hääletamissedelitega ümbrikud ja elektrooniliselt hääletanud valijate nimekirja käesoleva paragrahvi lõikes 4 ettenähtud korras, kontrollib jaoskonnakomisjon, kas valija on kantud valimisjaoskonna valijate nimekirja ja kas valija ei ole hääletanud mitu korda. Kontrollimise juures peab olema vähemalt kolm jaoskonnakomisjoni liiget.
(6) Kui valija ei ole kantud valimisjaoskonna valijate nimekirja või on hääletanud mitu korda, jätab jaoskonnakomisjon kõik valija käesoleva paragrahvi lõikes 4 ettenähtud korras saadud hääletamissedelid arvestamata. Kui valija on hääletanud mitu korda, sealhulgas elektrooniliselt, saadab jaoskonnakomisjon Vabariigi Valimiskomisjonile selle kohta viivitamata vastava teatise. Vabariigi Valimiskomisjon jätab teatise alusel valija elektroonilisel hääletamisel antud hääle arvestamata. Kui valija ei ole elukohajärgses valimisjaoskonnas hääletanud, teeb jaoskonnakomisjoni liige valijate nimekirja märke eelhääletamise kohta.
(7) Pärast käesoleva paragrahvi lõigetes 5 ja 6 ettenähtud toiminguid avab jaoskonnakomisjon välimised ümbrikud ning laseb sisemised hääletamissedelitega ümbrikud eelhääletamisel kasutatud hääletamiskasti ja pitseerib hääletamiskasti ava uuesti.
(1) Jaoskonnakomisjon avab hääletamiskastid valimispäeval pärast hääletamise lõppemist. Avamise juures peab olema üle poole jaoskonnakomisjoni koosseisust.
(6) Väljaspool elukohajärgset valimisjaoskonda hääletanute hääletamissedeleid sisaldavad sisemised ümbrikud avatakse, hääletamissedelite välisküljele pannakse jaoskonnakomisjoni pitsati jäljend ning need sedelid pannakse koos eelhääletanute hääletamissedelitega valimispäeval hääletanute sedelite hulka.
(7) Jaoskonnakomisjon teeb hääletamiskastides olnud sedelite alusel kindlaks hääletamisest osavõtnud valijate arvu, kehtetute sedelite arvu ning kandidaatidele ja erakondadele antud häälte arvu ning kannab need vormikohasesse protokolli.
(1) Jaoskonnakomisjonidelt laekunud protokollide alusel ning elektrooniliselt hääletanud valijate hääletamistulemuste alusel teeb valla või linna valimiskomisjon iga valimisringkonna kohta kindlaks valijate nimekirjadesse kantud valijate arvu, hääletamissedeli saanud valijate arvu, hääletamisest osavõtnud valijate arvu, kehtetute hääletamissedelite arvu ning kandidaatidele ja erakondadele antud häälte arvu. Saadud tulemust kontrollitakse hääletamissedelite ülelugemise teel.
(4) Elektroonilise hääletamise tulemusi ei avaldata enne hääletamise lõppemist valimispäeval.
(3) Valimisringkonnas lihtkvoodi alusel jaotamata jäänud mandaadid jaotatakse nimekirjamandaatidena nende erakondade vahel, kelle kandidaadid kogusid vastavas vallas või linnas kokku vähemalt 5 protsenti häältest.
(4) Nimekirjamandaatide jaotamiseks reastatakse kandidaadid ringkonnanimekirjades vastavalt igaühele antud häälte arvule. Kui vähemalt kahele kandidaadile on antud võrdne arv hääli, siis reastatakse ettepoole kandidaat, kes paiknes nimekirjas eespool. Sama erakonna ringkonnanimekirjas olevate kandidaatide hääled liidetakse.
(5) Nimekirjamandaadid jaotatakse modifitseeritud d’Hondti jagajate meetodil jagajate jadadega 1, 20,9, 30,9, 40,9 jne. Seejuures jäetakse iga erakonna võrdlusarvude arvutamisel vahele nii mitu jada esimest elementi, kui mitu mandaati sai erakond vastavas valimisringkonnas lihtkvoodi alusel. Kui vähemalt kahe erakonna võrdlusarvud on võrdsed, saab mandaadi erakond, kelle kandidaadid on varem registreeritud.
(7) Erakond ei või saada rohkem mandaate, kui on tema ringkonnanimekirjas kandidaate.
(8) Kui erakonna kandidaat sureb pärast eelhääletamise algust, jäävad temale antud hääled sellele erakonnale. Kui üksikkandidaat sureb pärast eelhääletamise algust, siis temale antud hääli valimistulemuste kindlakstegemisel ei arvestata.
(9) Kui valimisringkonna kandidaatide koondnimekirjas on ainult üksikkandidaadid, osutuvad valituks enim hääli saanud kandidaadid. Kui vähemalt kahele kandidaadile on antud võrdne arv hääli, osutub valituks kandidaat, kes registreeriti varem.
§ 59. Erakonna ja üksikkandidaadi valimiskampaania rahastamise aruanne
(1) Erakond esitab Vabariigi Valimiskomisjonile ühe kuu jooksul, arvates valimispäevast, aruande valimiskampaania kulude ning kasutatud vahendite päritolu kohta (edaspidi aruanne). Vabariigi Valimiskomisjon avalikustab aruanded.
(3) Valimiskampaania kuludeks loetakse kulud, mis on tehtud alates 90. päevast enne valimispäeva.
(4) Kui nimekirjas kandideerinud isik tegi valimiskampaaniaks kulutusi erakonna kampaania kuludest eraldi, peab aruanne sisaldama andmeid ka nende kulude kohta. Nimetatud kuludele kohaldatakse vastavalt erakonna aruande kohta ettenähtut.
(5) Aruanne koostatakse Vabariigi Valimiskomisjoni määrusega kehtestatud vormi kohaselt.
2) annetus (rahaline annetus, mitterahaline kingitus ja tegevustoetus);
4) eraldised riigieelarvest;
5) tulu erakonna rahaliste vahendite hoiustamisest Eesti või välisriikide krediidiasutustes;
6) laekumised erakonnale lubatud majandustegevusest;
7) tulu erakonna varalt;
8) laen.
(4) Anonüümsed annetused on keelatud.
(1) Kui üksikisik, kandidaat või erakond (edaspidi huvitatud isik) leiab, et jaoskonnakomisjoni toiminguga või valla või linna valimiskomisjoni otsuse või toiminguga rikutakse tema õigusi, võib ta esitada kaebuse maakonna valimiskomisjonile.
2) tunnistada jaoskonnakomisjoni toimingu või valla või linna valimiskomisjoni otsuse või toimingu seadusevastaseks ning teha jaoskonnakomisjonile või valla või linna valimiskomisjonile ettekirjutuse seaduserikkumise kõrvaldamiseks;
3) tunnistada hä��letamistulemused valimisjaoskonnas, valimisringkonnas või vallas või linnas kehtetuks ning korraldada kordushääletamine, kui seaduserikkumine mõjutas või võis hääletamistulemusi oluliselt mõjutada.
(4) Täiendavatel valimistel valitud volikogu liikmete volitused lõpevad samaaegselt käesoleva seaduse §-s 2 ettenähtud ajal valitud volikogu liikmete volitustega.
(2) Asendusliikmed registreeritakse valimisringkondade kaupa erakondadele, kelle kandidaadid kogusid vastavas vallas või linnas kokku vähemalt 5 protsenti kehtivatest häältest. Kui valimisringkonna kandidaatide koondnimekirjas on ainult üksikkandidaadid, registreeritakse asendusliikmeteks samas valimisringkonnas valimata jäänud üksikkandidaadid.
(3) Asendusliikmeteks registreeritakse valimata jäänud kandidaadid reastatult saadud häälte arvu järgi. Kui kandidaadid said valijatelt hääli võrdselt, siis paigutatakse ettepoole kandidaat, kes paiknes erakonna ringkonnanimekirjas eespool.
(1) Lisamandaatide jaotamise aluseks on erakondade võrdlusarvude tabel, mis on kinnitatud valla või linna valimiskomisjoni otsusega. Valla või linna valimiskomisjon edastab otsuse volikogu esimehele.
(2) Võrdlusarvude tabelis on erakondadele arvutatud võrdlusarvud (§ 56 lõige 5) suuruse järjekorras, alates võrdlusarvust, mis esimesena jäi nimekirjamandaatide jaotamisel arvesse võtmata.
(3) Kui vähemalt kaks võrdlusarvu on võrdsed, saab kõrgema järjekoha valijatelt rohkem hääli saanud erakonna võrdlusarv. Kui erakondade häälte arvud on võrdsed, saab kõrgema järjekoha erakond, kelle kandidaadid on varem registreeritud.
§ 71. Riigikogu töökorra seaduse muutmine
Riigikogu töökorra seaduses (RT 1992, 46, 582; RT I 1999, 2, 44; 16, 271; 2000, 25, 145; 2002, 29, 174) tehakse järgmised muudatused:
1) § 6 lõiget 2 täiendatakse teise lausega järgmises sõnastuses:«Riigikogu liikme valimisel valla- või linnavolikogu liikmeks tema volitused valla- või linnavolikogu liikmena peatuvad.»;
2) § 7 lõiget 2 täiendatakse punktiga 3 järgmises sõnastuses:« 3) olla valla- või linnavolikogu liige.»
§ 72. Kohaliku omavalitsuse korralduse seaduse muutmine
Kohaliku omavalitsuse korralduse seaduses (RT I 1993, 37, 558; 1999, 82, 755; 2000, 51, 322; 2001, 82, 489; 100, 642; 2002, 29, 174) tehakse järgmised muudatused:
1) § 18 lõike 1 punkt 7 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:« 7) asumisega tegevteenistusse kaitseväes või sellega võrdsustatud teenistuses, välja arvatud osavõtt õppekogunemisest.»;
2) § 19 lõiget 2 täiendatakse punktiga 11 järgmises sõnastuses:« 11) Riigikogu liikme volituste täitmise ajaks kuni Riigikogu liikme volituste lõppemiseni;»;
3) § 20 lõige 5 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:« (5) Volikogu liikme volituste ennetähtaegsel lõppemisel või peatumisel saab volikogu liikmeks esimene sama erakonna valimata jäänud kandidaat, kes kandideeris samas valimisringkonnas, milles kandideeris asendatav volikogu liige. Kui esimene asendusliige loobub või ei saa volikogu töös osaleda käesoleva seaduse § 18 1. lõikes või § 19 2. lõikes märgitud põhjustel, saab volikogu liikmeks järgmine sama erakonna samas valimisringkonnas valimata jäänud kandidaat.»;
4) § 20 lõige 8 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:« (8) Kui asendatav volikogu liige kandideeris üksikkandidaadina või kui selles valimisringkonnas samal erakonnal rohkem asendusliikmeid ei ole, saab volikogu liikmeks asendusliige, kes on määratud erakondade vahel jaotatud lisamandaadi alusel, mille on registreerinud valla või linna valimiskomisjon. Kui selles valimisringkonnas ühelgi erakonnal rohkem asendusliikmeid ei ole, saab volikogu liikmeks selles valimisringkonnas valimata jäänud kandidaatidest kõige rohkem hääli saanud kandidaat.»;
5) § 201 lõige 2 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:« (2) Volikogu liikme volituste taastumisel lõpevad selle asendusliikme volitused, kes on viimasena määratud asendama lisamandaadi alusel või samas erakonnas kandideerinud volikogu liiget sellest valimisringkonnast.»
§ 73. Senise kohaliku omavalitsuse volikogu valimise seaduse kehtetuks tunnistamine
Kohaliku omavalitsuse volikogu valimise seadus (RT I 1996, 37, 739; 1999, 60, 618; 2001, 95, 588; 2002, 29, 174) tunnistatakse kehtetuks.
(3) Paragrahvi 72 punktid 1 ja 3–5 jõustuvad 2002. aasta 21. oktoobril.
(4) Paragrahvi 5 lõiked 1 ja 5, § 14 lõiked 1 ja 2, § 17 lõike 4 punkt 3 ja § 25 Euroopa Liidu kodanike kohta ettenähtu osas jõustuvad Eesti ühinemisel Euroopa Liiduga.
(5) Elektroonilist hääletamist ei rakendata enne 2005. aastat.


Leiti 102 otsust1 2 3
Aktsiaselts Plastor 10.05.2019 28-1/18-009921-028 AS Plastor, AS FEB: kahju hüvitamine Tarbija kasuks Avaldatav Eriarvamus 28-1-18-009921.pdf
Otsus nr 28-1-18-009921.pdf
Märksõnad: Müügileping, müügigarantii, kahju hüvitamine
Poolte vahel on vaidlus eelkõige selles, kas soojaveeboileril ilmnenud puuduse eest vastutab Kaupleja I, või on puuduse põhjustanud Tarbijast tulenevad asjaolud (seadme paigaldamisest tingitud vead). Teadaolevate asjaolude kohaselt otsustas Kaupleja I esindaja Tarbijalt saadud infomaterjali põhjal, et tegemist on toote ebaõigest paigaldusest tingitud puudusega ega pidanud vajalikuks toodet kohapeal üle vaadata. Kuigi Kaupleja I enda väitel (07.12.2018 vastus) oleks antud juhul olnud asjaolude väljaselgitamiseks "ainus, kiire ja lihtne viis" boileri survetest, siis seda ta ei teinud, pakkudes küll Tarbijale tasulise survetesti tegemise võimalust.
Kuna tegemist on vaidlusega garantiivastutuse üle, tuli Kauplejal I oma sellekohaseid väiteid tõendada, mistõttu ei olnud asjakohane nõuda seadme ekspetiisi eest Tarbijalt raha. Seda arvestades oli igati mõistlik, et Tarbija tasuliselt testist keeldus (testi maksumuseks oli ca ½ boileri hinnast). Samas on Kaupleja I esindaja andnud Tarbijale spetsialisti kontaktid, mille puhul võis Tarbija järeldada, et nimetatud isik tuleb kohapeale asjaolusid selgitama. See, et esindaja väitel ei olnud selle kontakti edastmine garantiiga seotud, vaid sooviga Tarbijat aidata ja leida lahendus (vajadusel boiler "ümber pakkida"), ei muuda toimunu tegelikku sisu. Mõistlik inimene võib eeldada, et müügigarantii andja on ise huvitatud toote puuduse tekkepõhjuse väljaselgitamisest ja vastavalt ka toimib. Kui isik, kelle kontakti Tarbija Kauplejalt I sai, kahe päeva jooksul kohale ei ilmunud, oli Tarbija edasine käitumine lahenduse leidmiseks igati põhjendatud.
Kuna seadusest tulenevalt eeldatakse, et müügigarantiiga on hõlmatud kõik asjal garantiitähtaja jooksul ilmnenud puudused, siis vastutusest vabanemiseks tuli Kauplejal I tõendada, et asja puuduse on põhjustanud Tarbijast tulenev asjaolu. Seda ei ole Kaupleja I teinud. Üksnes tema esindaja väite ning Tarbija edastatud fotode ja video põhjal ei saa selle kohta ühest järeldust teha. Selle vastu räägib ka Tarbija selgitus, mis tugineb OÜ Santehnik24.ee spetsialisti väidetavale seisukohale. Veenvaid tõendeid, mis võimaldaksid Kauplejat I vastutusest vabastada, ei ole komisjonile esitatud. Tarbija esitatud fotod lahti lõigatud boilerist viitavad pigem vastupidisele.
Seega oli Tarbijal seadusest tulenevalt õigus nõuda asja tasuta parandamist või asendamist (VÕS § 231 lg 4 p 1). Kuna Kaupleja kõnealust kohustust ei täitnud, siis oli Tarbijal endal õigus asi samaväärse asjaga asendada (arvestades, et soojaveeboileri puhul on tegemist igapäevases kasutuses oleva tootega). Sellest tulenevalt on Kaupleja I kohustatud Tarbijale hüvitama asendamiseks ostetud toote hinna 152,10 eurot. Muude kulutuste hüvitamise kohustust müügigarantii ei reguleeri.
DIGITAL RETAILING OÜ 29.04.2019 28-1/19-000487-010 DIGITAL RETAILING OÜ (shopezo.ee): lepingust taganemine Tarbija kasuks Avaldatav Otsus nr 28-1-19-000487.pdf
Märksõnad: sidevahendi abil sõlmitud müügileping, lepingust taganemine 14 päeva jooksul
Tarija on Kauplejale kauba tagasi saatnud, kuid kaupleja ei ole ostusummat Tarbijale tagastanud. Komisjon rahuldas tarbija nõude.
VÕS § 56 lg 1
OÜ pärnu kunn 24.04.2019 28-1/18-011746-014 OÜ pärnu kunn: lepingust taganemine, kahju hüvitamine Tarbija kasuks Avaldatav Otsus nr 28-1-18-011746.pdf
Märksõnad: sõiduki ost, kaubandus, lepingust taganemine, kahju hüvitamine.
Sisu: Tarbija ostis Kauplejalt auto hinnaga 11200 eurot. Müügileping sõlmiti Pärnu Maanteeameti ruumides ja ostuhind tasuti sularahas. Tarbijale esitati eelnevalt teabena odomeetri näiduks 147 000 km, mille põhjal tarbija sooritas ostuotsuse. Tarbija nõuab Kauplejalt sõiduki ostuhinna tagastamist summas 11 200 eurot ning tekkinud kahju summas 192 eurot hüvitamist. Tarbija on dokumentaalselt tõendanud, et odomeetri tegelik näit on Kaupleja esitatust palju suurem. Müüja poolt tegelikkusele mittevastava läbisõidu näiduga auto müümisel jäi tarbija olulisel määral ilma sellest, mida ta õigustatult lepingust lootis. Komisjon leiab, et auto läbisõidu teave on oluline lepingu sõlmimist mõjutav asjaolu. Läbisõidu alusel on võimalik hinnata auto potentsiaalse kasutusaja pikkust, kulumuse astet ning planeerida ette kulutusi, mida tuleb auto korrashoidmiseks edaspidi teha. Samuti mõjutab läbisõit oluliselt auto müügihinda ja kindlustuse tingimusi. Komisjon tuvastas, et sõlmitud leping vastab väljaspool äriruume sõlmitud lepingu tunnustele. Väljaspool äriruume sõlmitav leping on leping, mis sõlmitakse ettevõtja ja tarbija üheaegsel kohalviibimisel kohas, mis ei ole ettevõtja äriruum. Nimetatud lepingust taganemise õigus on 14 päeva jooksul. Tarbija on taganenud nimetatud lepingust õiguspäraselt. Komisjon leidis, et kaupleja poolse olulise lepingurikkumise tõttu osutus tarbija poolt tehtud kulutus riigilõivu tasumiseks asjatuks lepingust taganemise tõttu ning tõi kaasa tarbijal vara vähenemise summas 192 eurot. Kauplejal tuleb lisaks auto maksumusele hüvitada ka lepingu rikkumisega kaasnenud kahju suuruses 192 eurot tarbijale.
TKS § 48 lg 6, 40 lg 1-3, § 57, § 58; VÕS § 208 lg 1, 4, § 46 lg 1 p 1, lg 3, 47 lg 2, § 48 lg 1 p 12, § 49 lg 1, lg 2 prim 1 ja 4, § 49 prim 2 ja 3, § 101 lg 1 p 3, § 218 lg 2, 3, § 116 lg 2 p 1,
Q&L Engineering OÜ 23.04.2019 28-1/19-001006-013 Q&L Engineering OÜ: lepingust taganemine ja kahju hüvitamine Tarbija kasuks Avaldatav Otsus nr 28-1-19-001006.pdf
Märksõnad:ettemaks teenuse osutamise eest, lepingu alusel tasutud summa tagastamise ja kahju hüvitamise nõue.
Sisu: Tarbija ostis kauplejalt eramu elektrikilbi ning tasus selle eest ettemaksu 300 eurot. Tarbija on korduvalt kauplejalt uurinud, millal toimub kauba üleandmine ja paigaldus, kaupleja on korduvalt lubanud elektrikilbi erinevatel kuupäevadel paigaldada, kuid pole seda siiski teinud. Tarbija nõuab kauplejalt 300 euro tagastamist ja 25 euro ulatuses kahju hüvitamist õigusabi kulude eest. Komisjon leiab, et Kaupleja on lepingut rikkunud ning tarbija nõue kaupleja vastu summas 325 eurot kuulub rahuldamisele.
VÕS § 208 lg 4, § 116 lg 2, § 189 lg 1, § 128 lg 3, § 127 lg 4.
RUG Mööbel OÜ 23.04.2019 28-1/19-001827-012 RUG Mööbel OÜ: toote parandamine või asendamine Tarbija kasuks Avaldatav Otsus nr 28-1-19-001827.pdf
Märksõnad: tugitool, puudusega kaup, parandamine või asendamine
Tarbija ostis Kauplejalt mööbli komplekti, kuhu kuulus ka tugitool Recliner Dallas Must/A30 (kiikuv ja pöörlev.) Poolte vahel puudub sisuliselt vaidlus, et Tarbijale müüdud tugitooli osas esines probleem, mis seisnes asjaolus, et sellele istudes käis Tarbija ülepea. Kaupleja väidetel võis see olla tingitud asjaolust, kui istutakse hooga kiikuvasse tugitooli. Kaupleja poolt saadetud tehnikud käisid samuti ülepea, kui prooviti antud tugitooli. Pärast tehnikute ülepea käimist tõid nad uue kilesse pakitud kiikuva, pöörleva tugitooli ja peale paigaldust prooviti seda esialgu tehnikute ja ka Tarbija poolt. Mõlemal korral käidi ülepea. Tarbija esitas komisjoni istungil rida fotosid tugitoolist, millest ilmneb, et tugitooli all raamil esineb puuritud auke, kuid kruvid puuduvad. Komisjon leiab, et Tarbija avaldus on põhjendatud. Kaupleja on kohustatud tugitooli parandama ning selle võimatuse korral asendama samaväärse tugitooliga.


Eesti vabariigi rakendamise_seadus
1. 28. novembril 1995 esitas Eesti Vabariik taotluse ühinemiseks EL-ga, tuginedes Riigikogus sama aasta augustis ühehäälselt heaks kiidetud Eesti ja EL liikmesriikide vahelisele Euroopa lepingule. 1996. a moodustas Vabariigi Valitsus PS juriidilise ekspertiisi komisjoni, mille üks ülesandeid oli välja selgitada, kas EL-ga ühinemiseks on vaja muuta Eesti PS. Komisjon jõudis järeldusele, et EL-ga ühinemine on võimalik vaid juhul, kui PS eelnevalt muudetakse.
2. Komisjoni nõustanud väliseksperdid andsid EL-ga ühinemist võimaldavate PS muudatuste tegemiseks põhimõtteliselt erinevaid nõuandeid. Analüüsinud EL liikmesriikide kogemust, tegi McKenna & Co (Suurbritannia) eksperdiarvamuste enamiku ühisnimetajaks oleva järelduse, mille kohaselt EL õiguse ülimuslikkuse doktriin toob kaasa olulisima riigiõigusliku muudatuse, mille kajastamine PS-s on möödapääsmatu. Võimalik on piirduda üldmuudatusega või muuta kõiki paragrahve, mille sisu EL-ga ühinemine mõjutab. McKenna & Co märkis sellistena ära §-d 1, 3, 15, 28–32, 34, 36, 44, 48, 57–59, 65, 78, 87, 102, 106, 120, 123 ja 152. J. P. Gardner (Suurbritannia) ja L. Lopez Guerra (Hispaania) tõid PS muutmise vajaduse põhjendusena välja suveräänsuse põhimõttega seotud probleemid, sh EL õiguse ülimuslikkuse, mille lahendamiseks pidasid nad piisavaks üldmuudatust. M. Niemivuo (Soome) aga ei pidanud PS I ptk muutmist vajalikuks, kuivõrd EL-ga ühinemine ei muuda Eesti kui iseseisva ja sõltumatu riigi staatust. G. Carcassonne (Prantsusmaa) esitas Prantsuse ja Austria õigusest inspireeritud ettepaneku lisada PS-le eraldiseisev peatükk, mis lahendaks EL õiguse ülimuslikkuse probleemi ja koondaks muud olulisemad muudatused. H. Beemelmans (Holland) soovitas sätestada PS-s põhimõtte, mille järgi oleks Eestil võimalik minna kaasa järgnevate EL arenguetappidega vajaduseta PS muuta. Samuti pidas ta vajalikuks sätestada PS-s EL kodanike passiivne valimisõigus KOV volikogu valimisel ning täiendada PS § 111 võimalusega kanda Eesti Panga volitusi üle Euroopa Keskpangale.
3. PS juriidilise ekspertiisi komisjon sõnastas 1998. a oma tegevuse aruandes kaks PS muudatusettepanekut:
1) täiendada PS § 1 lg-ga 3 järgmises sõnastuses: “Eesti võib liituda rahvahääletuse alusel Euroopa Liiduga põhiseaduse §-s 123 1 ettenähtud tingimustel”;
2) täiendada IX peatükki §-ga 1231 järgmises sõnastuses: “Eesti võib vastastikkuse ja võrdsuse põhimõttel Euroopa Liidu organitele delegeerida põhiseadusest tulenevaid riigivõimuvolitusi nende ühiseks teostamiseks Euroopa Liidu liikmesriikide poolt ulatuses, mis on liidu aluseks olevate lepingute rakendamiseks vajalik, ja tingimusel, et see ei ole vastuolus põhiseaduse preambulis sätestatud Eesti riikluse aluspõhimõtete ja ülesannetega. Vabariigi Valitsus informeerib Riigikogu võimalikult vara ja laialdaselt Euroopa Liitu puudutavates küsimustes ning arvestab osalemisel Euroopa Liidu õigusloomes Riigikogu seisukohti. Täpsem kord kehtestatakse seadusega.”
Õiguskirjanduses pakuti PS muutmiseks välja veel mõned variandid (vt A. Albi. Põhiseaduse muutmine Euroopa Liitu astumiseks. – Juridica 2001, nr 9, lk 603–615; R. Maruste ja A. Albi. Eesti Vabariigi põhiseadus Euroopa Liidu õiguskorras. – Juridica 2003, nr 1, lk 3–7). Neis variantides käsitati EL supranatsionaalse organisatsioonina ning lähtuti jagatud, ühiselt teostatava või ülekantud suveräänsuse kontseptsioonist. Tegemist oli põhiseaduse täiendamise seadusest (PSTS) laiemate üldmuudatustega, millest enamik nägi ette muudatusi väljaspool PS I ptk ja andis võimaluse minna EL arengutega kaasa edaspidiste PS muudatusteta.
4. PS muudatuste ettevalmistamisega hakati tõsiselt tegelema alles 2002. a, mil moodustati vastav Riigikogu fraktsioonide ja ekspertide töörühm. Arutati kahte erineva sisu ja mahuga lähenemisviisi: põhjalikku PS teksti muutmist, mille käigus kirjutatakse riigiõigusliku taustsüsteemi muutus teemade kaupa üksikasjalikult lahti, ning PS üldmuudatust, s.o PS muutmist ühe üldise paragrahvi või peatükiga, mis üksikuid paragrahve sõnaliselt muutmata võimaldaks kasutada EL liikme õigusi ja täita kohustusi. PS üldmuudatuse võimalustena kaaluti PS-i EL sätte või peatüki lisamist ning PS muutmist Eesti ja EL õiguse suhet määrava eraldiseisva PS üldsätete tasandil oleva põhiseaduse täienduse kaudu.
5. PS üksikute sätete muutmise eeliseks on muudatuste selgus ja ülevaatlikkus, puuduseks aga see, et mõni vajalik muudatus võib jääda küllaldaselt läbi mõtlemata või hoopis tegemata, ohustades nõnda PS süsteemsust. Ühtki sobivat PS üksikasjaliku muutmise eelnõu ei olnud 2002. aastaks välja töötatud. Mahukate muudatuste mõne kuuga kokkuleppimine olnuks aga ebatõenäoline: mida rohkem on eelnõus valikuvõimalusi, seda rohkem kulub aega ja seda raskem on saavutada piisavat konsensust Riigikogus ja juristide hulgas.
6. Üldmuudatuse puhul ei reguleerita kõiki muutusi põhiseaduslike institutsioonide pädevuses ja töökorras ning isikute õigustes ja kohustustes PS tasandil. Need küsimused tuleb sel juhul reguleerida seadustes. PS muutmisel eraldiseisva seadusega peeti eeliseks seda, et täiendus hõlmab kõiki EL-ga ühinemisel tekkivaid konstitutsioonilisi küsimusi ja vajadus võimalikke vigu hiljem parandada jääb ära, samuti välistas taoline valik teiste teemade lisamise põhiseaduse täiendamise seaduse eelnõusse. Sellises eelnõus oli võimalik piirduda vaid kõige olulisema, mitmeid teisi küsimusi hõlmava EL õiguse ülimuslikkuse teema lahendamisega. Üldmuudatuse puudus on see, et õiguse subjektidele ei pruugi alati olla selge, mis põhikorras tegelikult muutub – millised õigused ja kohustused tekivad Eesti riigil ja millised inimesel. Samas tuleb märkida, et kõiki või ka olulisemaid EL-ga ühinemisest tulenevaid mõjusid ei ole võimalik ega vajalik PS tekstis kajastada, parem lahendus on viide ühinemislepingule (termineid “liitumisleping” ja “ühinemisleping” kasutatakse järgnevalt sünonüümidena, PSTS kasutab terminit “liitumisleping”).
7. Eesti 1920. ja 1937. a PS § 1 sätestas, et Eesti on iseseisev ja sõltumatu vabariik. Kehtiva PS avaparagrahv sisaldab ka teist lõiget, mille järgi Eesti iseseisvus ja sõltumatus on aegumatu ning võõrandamatu. Seda, et tegemist on tähendusliku lisandusega, kinnitavad Põhiseaduse Assamblee arutelud ja PS juriidilise ekspertiisi komisjoni analüüs (vt ka PS § 1 komm 10).
8. Olulisim suveräänsuse aspekt, mis EL-ga ühinemisel muutus, sisaldub PS § 3 lg-s 1, mille järgi teostatakse riigivõimu üksnes PS ja sellega kooskõlas olevate seaduste alusel. EL-i kuulumisel tuleb riigivõimu teostada ka EL määruste ja teiste vahetult kohaldatavate EL õigusaktide täitmiseks ning seda ELK praktika järgi isegi juhul, kui EL õigusakt on PS-ga vastuolus. Järelikult oli § 3 lg-s 1 sätestatud põhimõtte muutmine EL-ga ühinemise eeltingimus. See määras ka PS muutmise viisi: vastavalt §-le 162 saab PS I ptk muuta vaid rahvahääletusel. Selle põhjal võttis Eesti rahvas 14. septembri 2003. a rahvahääletusel PS § 162 alusel Eesti Vabariigi põhiseaduse täiendamiseks vastu PSTS.
Eesti rahvas võttis 2003. a 14. septembri rahvahääletusel põhiseaduse § 162 alusel Eesti Vabariigi põhiseaduse täiendamiseks vastu järgmise seaduse.
9. PSTS eelnõu algatas 74 Riigikogu liiget 16. mail 2002. PSTS pani PS § 163 lg 2 ja § 164 alusel rahvahääletusele Riigikogu IX koosseis (18.12.2002, nr 1067 SE ja 1251 OE), rahvahääletuse aeg määrati Riigikogu X koosseisu volituste ajale. Seega ei oleks PSTS rahva toetuseta jäämine põhjustanud Riigikogu erakorralisi valimisi. Riigikogu 18. detsembri 2002. a otsus “Rahvahääletuse korraldamine Euroopa Liiduga ühinemise ja Eesti Vabariigi põhiseaduse täiendamise küsimuses” võeti vastu PS §-de 105, 162, 163, 164 ja 167 ning tollal kehtinud RaHS § 30 lg 1 ja RKKS § 1552 alusel. Riigikogu otsusel kanti hääletamissedelile PSTS tekst ja küsimus: “Kas Teie olete Euroopa Liiduga ühinemise ja Eesti Vabariigi põhiseaduse täiendamise seaduse vastuvõtmise poolt?” ning lahtrid vastusevariantidega “jah” ja “ei”.
10. Riigikogu IX koosseisu menetluses oli ka EL-ga ühinemiseks eraldi rahvahääletuse korraldamise eelnõu (nr 1214 OE), mis võeti menetlusest tagasi enne täiskogus arutamist. Tagasivõtmise põhjuseks oli tõenäoliselt asjaolu, et PS § 106 lg 1 kohaselt ei saa välislepingu ratifitseerimise küsimust rahvahääletusele panna (vt ka PS § 106 komm).
11. Vastavalt PS § 106 lg-le 1 ei saa välislepingute ratifitseerimise ega denonsseerimise küsimusi rahvahääletusele panna ei seaduseelnõu ega muu riigielu küsimuse vormis. Küsimuses, kas nimetatud paragrahv hõlmab ka rahvusvaheliste organisatsioonidega, sh EL-ga liitumise üle otsustamist, ei olda õiguskirjanduses üksmeelel. Ühe seisukoha järgi välistas PS § 106 rahvahääletuse korraldamise EL-ga ühinemise küsimuses. Selle seisukoha järgi oli 14. septembri 2003. a rahvahääletuse näol tegemist üksnes põhiseaduse muutmise seaduse eelnõu, mitte muu riigielu küsimuse rahvahääletusega. Teise seisukoha pooldajad leiavad, et EL-ga ühinemist ei saa käsitada vaid välislepingu ratifitseerimisena, mis välistaks rahvahääletuse võimaluse, kuna tegemist on äärmiselt olulise riigielulise valikuga. Juriidiliselt võib tunduda probleemivabam käsitleda toimunud rahvahääletust üksnes kui referendumit põhiseaduse täiendamise seaduse eelnõu üle. Samas tuntakse 14. septembril 2003 toimunud rahvahääletust pigem kui EL-ga ühinemise rahvahääletust (rahvahääletuse tähenduse kohta vt ka järgnevad komm-d).
12. 14. septembri 2003. a rahvahääletusel “Euroopa Liiduga ühinemise ja Eesti Vabariigi põhiseaduse täiendamise küsimuses” osales 64% hääleõiguslikest kodanikest. PSTS vastuvõtmise poolt hääletas neist 66, 8% ja vastu 33, 2%. Kehtetuid hääletamissedeleid oli alla poole protsendi, märgatavalt vähem kui Riigikogu valimistel.
PSTS õiguslik olemus
Põhiseaduse I ja XV peatükiga võrdne asend normihierarhias
13. PSTS preambulis märgitud PS § 162 viitab PS I peatükki muutva ja üldsätete tasandil oleva põhiseaduse täienduse hilisema muutmise ainsale võimalusele – rahvahääletusele (vt ka PS § 162 komm).
14. Õigusteoreetiliselt on PS täiendamine eraldiseisva seadusega, tegemata PS tekstis muudatusi, samuti PS muutmine. PS teksti tuleb lugeda alati koos PSTS-ga ja PS tekstist kohaldatakse üksnes seda osa, mis ei ole PS täiendustega vastuolus. PSTS kehtetuks tunnistamisel taastuks taoliselt PS täiendamisega muudetud normide muutmiseelne sisu.
PSTS on tähistatud ka terminiga “PS kolmas akt”, teise aktina käsitatakse sel juhul PSRS, mille mõned sätted evivad ajaliselt piiramata regulatiivset tähendust.
PSTS kui põhiseaduse muutunud sisuga paragrahvides kajastamata muudatus
15. PSTS § 2 järgi kohaldatakse PS, arvestades ühinemislepingust tulenevaid õigusi ja kohustusi. Sisuliselt tähendab see PS olulist ja läbivat muutmist osas, milles see ei vasta EL õigusele (vt riigikohtunik J. Laffranque’i eriarvamus RKÜKo 19.04.2005, 3-4-1-1-05, millega on ühinenud riigikohtunikud T. Anton, P. Jerofejev, H. Kiris, I. Koolmeister ja H. Salmann).
16. Selgitamaks välja, missugune osa PS-st on kohaldatav, tuleb seda tõlgendada koostoimes Eesti jaoks ühinemislepingu kaudu siduvaks muutunud EL õigusega. Kohaldada saab seda osa PS-st, mis on EL õigusega kooskõlas või reguleerib suhteid, mida EL õigus ei reguleeri. EL ainupädevuses või EL-ga jagatud pädevuses olevates valdkondades kohaldatakse Eesti seaduste, RKPJK 11.05.2006 seisukoha järgi ka PS vastuolu korral EL õigusega EL õigust. (RKPJKa 11.05.2006, 3-4-1-3-06.) RKPJK ei ole käesoleva kommentaari koostamise ajaks käsitlenud EL õiguse ülimuslikkuse põhimõtet piirava PSTS § 1 tähendust, kuivõrd Riigikohtu hinnangul ei ole seniste kaasuste asjaolud seda nõudnud (vt riigikohtunike V. Kõve ja E. Kergandbergi eriarvamusi 11.05.2006, 3-4-1-3-06-e1 ja 3-4-1-3-06-e2).
17. PSTS §-s 1 sisalduva nn kaitseklausli tähenduse asjus on õigusteadlastel erinevad seisukohad. Mõttevahetuse juured peituvad PSTS ettevalmistamise ajas, mil osa õigusteadlasi leidis, et EL liikmena tuleb faktiliselt täita EL liikme kohustusi, sh kohaldada EL õigust ka siis, kui see on vastuolus PS-ga, või EL-st lahkuda. See tähendab, et tegelikku võimalust olla EL liige, ent mitte täita EL liikme kohustusi, vältides samas negatiivseid tagajärgi, ei ole. Seetõttu saab EL õiguse ülimuslikkuse doktriinist kõrvalekaldumine olla ülimalt erandlik ja ilmselt EL-st lahkumisega päädiv samm.
Taolisele sirgjoonelisele pragmatismile vastandus teine koolkond, kes leidis, et vastupidi, tegelikult on võimalik ja vajalik rõhutada suhetes EL-ga liikmesriike kui EL pädevuse allikat, mistõttu tuleb ette näha avar võimalus tõstatada probleem aluslepingute ja teisese õiguse kooskõlast PS-ga, ning seda võimalust praktikas ka kasutada. Selle seisukoha esindajad on kritiseerinud Riigikohut liigse kaasaminemise pärast EL õiguse ülimuslikkuse põhimõttega ning sellepärast, et samal ajal ei kasutatud võimalust sisustada PS aluspõhimõtete tähendus EL õiguse ülimuslikkuse printsiibi suhtes.
Nimetatud seisukoht järgib mõnedes teistes EL liikmesriikides – näiteks Poolas ja teatud ulatuses ka Saksamaal – konstitutsioonikohtute poolt väljendatud seisukohti, mille kohaselt põhiseadustest tulenevad teatud piirid ja kontrolli võimalused EL õiguse (ja vastavalt selle ülimuslikkuse põhimõtte) tõlgendamiste suhtes. EL liikmesriigid on endiselt “lepingute isandad” ja see tähendab ka seda, et neil peab säilima viimase instantsi – kas või hüpoteetiline – kontrolli võimalus selle üle, kuidas EL õigust ning selle ülimuslikkust praktikas tõlgendatakse. Lõppastmes on ülimuslikud PS aluspõhimõtted, millest lähtudes ja mida järgides on toimunud ka Eesti EL-ga liitumine. Kuna EL lõplik iseloom on ajalooliselt alles kujunemisjärgus ning teooriaski vaieldav, on teatud pragmaatiline pluralism – situatsioon, kus ülimuslikkust nõudlevad endale korraga ja konkureeriva legitiimsusega nii EL õigus kui PS alusnormid – aktsepteeritav. Oluline on, et liikmesriikides säiliks hüpoteetilinegi kontrolli võimalus EL õiguse liigdünaamiliste tõlgenduste suhtes.
Õigusteoreetiliselt peegeldavad need lahkarvamused erimeelsusi EL ja selle liikmesriikide suveräänsuse olemuse, aga ka Riigikohtu põhiseaduslikkuse järelevalve otsuste stiili ja tähenduse suhtes. Nimetatud arutelu pole Eestile ainuomane; ka vanemates EL liikmesriikides on juba pikemat aega toimunud samalaadsed debatid.
Seisukohtade ühisosa on selles, et Eesti ei tohi ratifitseerida välislepinguid, sh EL aluslepingute muudatusi, mis on vastuolus PS-ga (sh PSTS ja selles sisalduva kaitseklausliga).
Praeguseks on kahe vaidleva koolkonna seisukohad lähenenud ka teises vaidlusküsimuses: kuivõrd on lubatav põhiseaduslikkuse järelevalve EL õigusega seotud Eesti õigustloovate aktide üle ja kas juhul, kui mõni EL teisese õiguse norm on vastuolus PS aluspõhimõtetega, tuleb seda esmalt kohaldada või tuleb see jätta kohaldamata.
EL õiguse ülimuslikkuse doktriini selge tunnistamise korral tuleks EL õigusega kooskõlas olevate EL õigust ülevõtvate Eesti seaduste ja määruste põhiseaduslikkuse järelevalvet üldiselt eitada (nõnda ka RKPJKo 26.06.2008, 3-4-1-5-08). Osutatud otsuse kriitikud leiavad, et Riigikohus ei oleks pidanud põhiseaduslikkuse järelevalve võimalust nii selgelt eitama ja oleks pidanud eraldi käsitlema põhiseaduslikkuse järelevalve võimalust juhul, kui EL teisene õigus ja seda ülevõtvad Eesti õigustloovad aktid on vastuolus PS aluspõhimõtetega, samuti hoiduma EL õiguse ülimuslikkuse sõnaselgest tunnustamisest.
Praktikas on selge, et juhul, kui Eesti ei täida EL liikme kohustusi, tuleb alustada läbirääkimisi EL-st lahkumiseks või saavutada poliitiline lahendus, mis võimaldab Eestil EL liikme kohustuse negatiivsete tagajärgedeta (sh trahvita) täitmata jätta.
PSTS tähendab küll EL õiguse ülimuslikkuse põhimõttelist tunnustamist, kuid seda siiski teatud piirangutega, mida väljendabki PSTS kaitseklausel. Näiteks tähendab PS aluspõhimõtete prioriteet seda, et riiklik suveräänsus kui üks PS aluspõhimõtteid pole ka EL liikmesuse tingimustes minetatud. Seega näiteks sammsammuline sisenemine selgelt föderalistlikusse EL-i poleks kehtiva PS-ga kaetud ning vajaks PS muutmist rahvahääletuse teel, millele on viidanud ka Riigikohus (RKÜKo 12.07.2012, 3-4-1-6-12, p 223). Seda nõuet on tehniliselt lihtne täita juhul, kui EL föderaliseerumine lepitakse EL liikmesriikide vahel kokku rahvusvaheliste lepingute vormis. Kui EL liikmesriikide iseotsustusõiguse senisest oluliselt ulatuslikum piiramine tuleneb EL teisesest õigusest, st aluslepinguid ei muudeta ja välislepinguid ei sõlmita, on olukord keerulisem. PS-ga (sh PSTS ja selle kaudu PS aluspõhimõtetega) vastuolus olevate EL teisese õiguse aktide täitmise kohta vt eelöeldut. Praktikas tuleb analüüsida ka EL teisese õiguse kavandite põhiseadusele vastavust ja taotleda nende kavandite muutmist või algatada PS muutmiseks rahvahääletus.
18. Rahvahääletuse ajal ei sisaldanud EL aluslepingud otsesõnu võimalust EL-st lahkuda. Teisisõnu puudus EL õiguse poolelt tõhus võimalus täita PSTS §-st 1 tulenevat kohustust püsiva vastuolu korral põhiseaduse aluspõhimõtetega EL-st lahkuda. Lahkumisel tulnuks kohaldada Viini konventsioonist tulenevaid piiratud aluseid ja ühepoolse avalduse alusel lahkumise võimalus sisuliselt puudus. Lissaboni lepinguga nimetatud lünk täideti ja ELL art-ga 50 loodi võimalus, mille kohaselt iga liikmesriik võib otsustada vastavalt oma põhiseadusest tulenevatele nõuetele liidust välja astuda. Selleks tuleb esitada ühepoolne avaldus Euroopa Ülemkogule, millele järgneb kuni kaheaastane läbirääkimiste periood. Läbirääkimiste ebaõnnestumisel lõpeb aluslepingute kohaldamine asjaomase liikmesriigi suhtes kahe aasta möödumisel avalduse esitamisest. 23. juunil 2016. aastal toimus Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriigis rahvahääletus EL liikmesuse üle, milles küsiti “Kas Suurbritannia peaks jääma Euroopa Liidu liikmeks või lahkuma Euroopa Liidust?“. Enamik pooldas EL-st lahkumist.
19. Õiguslikult problemaatiline on asjaolu, et euroala liikmete vahel sõlmitav euroala liikmesriikide finantsstabiilsuse tagamiseks mõeldud ESM-leping sarnast sõnaselget väljumise võimalust ette ei näe. Artiklid 8(4) ja 9(3) teevad kohustuste pöördumatuse ja tingimusetuse ilmselgeks. ESML-st lahkumise võimalused on piiratud Viini konventsioonist tulenevate alternatiividega. Selliselt võib õigusteoreetiliselt tekkida olukord, kus liikmesriik lahkub küll EL-st, kuid jääb edasiselt seotuks ESML-st tulenevate kohustustega. Mistõttu võib ESML ratifitseerimine piirata de facto Eesti võimalusi teostada ELL art-st 50 tulenevat õigust liidust lahkuda.
20. PSTS §-dest 1 ja 2 võib tuleneda keeld sõlmida EL õigusega vastuolus olevat välislepingut.