Nõuded vedelkütusele – Riigi Teataja
Nõuded vedelkütusele
Nõuded vedelkütusele - sisukord
§ 11 Terminid
§ 2 Nõuded kütusele
§ 3 Bensiini, diislikütuse ja parafiinse diislikütuse tähistus
§ 31 Nõuded biokütusele
§ 32 Tarneahelas jagatav teave
§ 33 Toimiv massibilansi süsteem
§ 34 Järelevalveasutusele teabe andmise kohustuse erisus
RT I, 18.04.2019, 5
Nõuded vedelkütusele1
Vastu võetud 17.03.2010 nr 16
RTL 2010, 13, 243
26.11.2010 RT I, 02.12.2010, 3 05.12.2010
12.01.2011 RT I, 19.01.2011, 10 22.01.2011
26.04.2012 RT I, 03.05.2012, 3 06.05.2012
26.07.2013 RT I, 30.07.2013, 1 02.08.2013
12.03.2014 RT I, 18.03.2014, 6 21.03.2014
10.01.2017 RT I, 13.01.2017, 9 16.01.2017
11.04.2019 RT I, 18.04.2019, 4 01.05.2019
Määrus kehtestatakse «Vedelkütuse seaduse» § 8 lõike 1 alusel.
(1) Määruse reguleerimisalasse kuuluvad järgmised vedelkütused (edaspidi kütus):
1) bensiin – kütus, mille nõukogu määrusega (EMÜ) nr 2658/87 tariifi- ja statistikanomenklatuuri ning ühise tollitariifistiku kohta (EÜT L 256, 7.9.1987, lk 1–675) kehtestatud kombineeritud nomenklatuuri (edaspidi KN) kaheksa numbrit on 2710 12 41, 2710 12 45 või 2710 12 49;
[RT I, 03.05.2012, 3 - jõust. 06.05.2012]
2) diislikütus – kütus, mille KN kaheksa numbrit on 2710 19 29, 2710 19 43 või 2710 20 11;
3) biokütus – transpordis kasutatav biomassist toodetud kütus, sealhulgas biodiislikütus, mida saab kasutada puhta kütusena või segatuna bensiinis või diislikütuses.
[RT I, 30.07.2013, 1 - jõust. 02.08.2013]
(2) Nõuded raskele ja kergele kütteõlile sätestatakse atmosfääriõhu kaitse seaduse § 120 lõikes 1 nimetatud määrusega.
[RT I, 13.01.2017, 9 - jõust. 16.01.2017]
(3) Käesolevas määruses nimetatud kaubakoodid põhinevad KN-il seisuga 2012. aasta 1. jaanuar.
§ 11. Terminid
5) massibilansi süsteem on tarneahelas saadetiste liikumise jälgimise süsteem, kus saadetis tarneahela ühest osast tarneahela teise osasse hõlmab toodet ja teavet selle toote kohta, näiteks infot selle koguse, päritolu ja omaduste kohta ning muud teavet.
§ 2. Nõuded kütusele
(1) Bensiin, diislikütus ja parafiinne diislikütus peab vastama atmosfääriõhu kaitse seaduse § 120 lõike 1 alusel kehtestatud määruses toodud nõuetele.
[RT I, 18.04.2019, 4 - jõust. 01.05.2019]
(2) Biodiislikütus peab vastama Eesti standardile EVS-EN 14214.
[RT I, 02.12.2010, 3 - jõust. 05.12.2010]
(21) [Kehtetu - RT I, 18.04.2019, 4 - jõust. 01.05.2019]
(22) [Kehtetu - RT I, 18.04.2019, 4 - jõust. 01.05.2019]
(3) Standardite kohta annab teavet Majandus- ja Kommunikatsiooniministeerium.
§ 3. Bensiini, diislikütuse ja parafiinse diislikütuse tähistus
(1) Bensiini tähistuseks on ring, mille sees on märge EX, kus E märgib, et bensiin sisaldab etanooli ning X on asendatud numbriga, mis märgib bensiini maksimaalset etanoolisisaldust mahuprotsentides.
(2) Diislikütuse tähistuseks on ruut, mille sees on märge BX, kus B märgib, et diislikütus sisaldab biodiislikütust ning X on asendatud numbriga, mis märgib diislikütuse maksimaalset biodiislikütuse sisaldust mahuprotsentides.
(3) Kui kütuse tarnija täidab vedelkütuse seaduse § 21 lõikes 1 nimetatud kohustuse osaliselt või terviklikult tarnijatevahelise või biometaani lõpptarbimisse andnud isikuga sõlmitud kokkuleppega, ei pea enne kokkuleppe sõlmimist paigaldatud tähistusel lõike 1 või lõike 2 kohast tähistust kokkuleppe kehtivuse ajal muutma, kui vastava kütuse biokütuse füüsiliselt maksimaalne osa ei ole märgistusele kantust suurem.
(4) Parafiinse diislikütuse tähistuseks on ruut, mille sees on märge XTL.
(5) Bensiini tähistusele paigutatakse märge, mis on sõltuvalt bensiini oktaaniarvust uurimismeetodil järgmine:
1) bensiin 91 – oktaaniarvuga vähemalt 91, kuid alla 95;
2) bensiin 95 – oktaaniarvuga vähemalt 95, kuid alla 98;
3) bensiin 98 – oktaaniarvuga vähemalt 98.
(6) Kütuse müüja märgib kütuse tähistuse tankurile ja tankuri püstolile.
(7) Tankurile lisatud tähistusele märgitakse viide Eesti standardile, millele käideldav kütus vastab.
(8) Tähistus peab olema mustas kirjas valgel või hõbedasel taustal.
(9) Bensiini tähistuse näide sõltuvalt oktaaniarvust ja etanooli sisaldusest mahuprotsentides, diislikütuse tähistuse näide sõltuvalt biodiislikütuse sisaldusest mahuprotsentides ja parafiinse diislikütuse tähistuse näide on esitatud käesoleva määruse lisas „Bensiini, diislikütuse ja parafiinse diislikütuse tähistuse näited“.
§ 31. Nõuded biokütusele
(1) Paragrahvi 31 lõike 1 punktis 1 nimetatud üldteabeks on
3) segust saadetiste väljastamisel on tagatud, et segust eemaldatud kõigi saadetiste summat kirjeldatakse nii, nagu sellel oleks samad säästlikkuse näitajad ja samad kogused kui segule lisatud kõigi saadetiste summal..
Juhul kui järelevalveasutus nõuab biokütuse käitlejalt või tarneahelas osalevalt isikult andmeid käesoleva määruse § 31 lõike 1 punkti 3 alusel ning saadetise vastavust biokütuse säästlikkuse kriteeriumidele on tõendatud käesoleva määruse § 32 lõike 3 punktis 1 või 2 nimetatud skeemi abil, ei või järelevalveasutus nõuda täiendavaid tõendeid § 32 lõike 1 punktis 3 nimetatud kriteeriumide osas ja § 32 lõike 2 punktides 1–3 nimetatud teavet tarneahela osades, mida see konkreetne skeem hõlmab.
1 Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2009/28/EÜ taastuvatest energiaallikatest toodetud energia kasutamise edendamise kohta ning direktiivide 2001/77/EÜ ja 2003/30/EÜ muutmise ja hilisema kehtetuks tunnistamise kohta (ELT L 140, 5.6.2009, lk 16–62)
Lisa Bensiini, diislikütuse ja parafiinse diislikütuse tähistuse näited


text:
2 märts 2010(*)
Liidu kodakondsus – EÜ artikkel 17 – Liikmesriigi kodakondsus, mis on omandatud sünniga – Liikmesriigi kodakondsus, mis saadakse naturalisatsiooni korras – Sünnijärgse kodakondsuse kaotamine teise kodakondsuse vastuvõtmise tõttu – Naturalisatsiooni korras saadud kodakondsuse tagasiulatuv kaotamine põhjusel, et kodakondsus saadi pettuse teel – Kodakondsuseta isiku staatus, mis toob kaasa liidu kodakondsuse staatuse kaotuse
Kohtuasjas C‑135/08,
mille ese on EÜ artikli 234 alusel Bundesverwaltungsgerichti (Saksamaa) 18. veebruari 2008. aasta otsusega esitatud eelotsusetaotlus, mis saabus Euroopa Kohtusse 3. aprillil 2008, menetluses
koosseisus: koja esimees V. Skouris, kodade esimehed K. Lenaerts, J.‑C. Bonichot, E. Levits ja P. Lindh, kohtunikud C. W. A. Timmermans, A. Rosas, E. Juhász, G. Arestis, A. Borg Barthet, M. Ilešič, A. Ó Caoimh (ettekandja) ja L. Bay Larsen,
arvestades kirjalikus menetluses ja 21. aprilli 2009. aasta kohtuistungil esitatut,
– J. Rottmann, esindajad: professor W. Meng ja Rechtsanwalt H. Heinhold,
– Freistaat Bayern, esindajad: Oberlandesanwalt J. Mehler ja Oberlandesanwalt M. Niese,
– Saksamaa valitsus, esindajad: M. Lumma, N. Graf Vitzthum ja B. Klein,
– Kreeka valitsus, esindajad: K. Georgiadis ning S. Alexandridou ja G. Papagianni,
– Läti valitsus, esindajad: E. Eihmane, U. Dreimanis ja K. Drēviņa,
– Austria valitsus, esindajad: E. Riedl ja T. Fülöp, keda abistas liikmesriigi ekspert H. Eberwein,
– Euroopa Ühenduste Komisjon, esindajad: S. Grünheid ja D. Maidani,
olles 30. septembri 2009. aasta kohtuistungil ära kuulanud kohtujuristi ettepaneku,
1 Eelotsusetaotlus käsitleb EÜ asutamislepingu nende sätete tõlgendamist, mis puudutavad Euroopa Liidu kodakondsust.
2 Taotlus esitati J. Rottmanni ja Freistaat Bayerni vahelises kohtuvaidluses, mis puudutab põhikohtuasja kassaatorile naturalisatsiooni korras antud kodakondsuse äravõtmist Freistaat Bayerni poolt.
3 Deklaratsioon nr 2 liikmesriigi kodakondsuse kohta, mille liikmesriigid lisasid Euroopa Liidu lepingu lõppaktile (EÜT 1992, C 191, lk 98), on sõnastatud järgmiselt:
„Konverents deklareerib, et alati, kui Euroopa Ühenduse asutamislepingus viidatakse liikmesriikide kodanikele, lahendatakse küsimus, kas isikul on liikmesriigi kodakondsus, üksnes asjaomase liikmesriigi seadusele tuginedes. […]”
4 11. ja 12. detsembril 1992 Edinburghis Euroopa Ülemkogus kohtunud riigipeade ja valitsusjuhtide otsuse (mis käsitles Taani poolt tõstatatud teatavaid Euroopa Liidu lepinguga seotud probleeme) (EÜT 1992, C 348, lk 1) jao A kohaselt:
„Euroopa Ühenduse asutamislepingu II osa sätted, mis käsitlevad liidu kodakondsust, annavad liikmesriigi kodanikele käesolevas osas ette nähtud täiendavad õigused ja kaitse. Need sätted ei asenda ühelgi viisil liikmesriigi kodakondsust. Küsimus, kas isikul on liikmesriigi kodakondsus, tuleb lahendada üksnes asjaomase liikmesriigi õiguse alusel”.
5 Saksa põhiseaduse artikli 16 lõige 1 näeb ette:
„Saksa kodakondsust ei saa ära võtta. Kodakondsuse kaotus võib toimuda seaduse alusel, aga asjast huvitatud isiku tahte vastaselt vaid sellisel juhul, kui ta ei muutu kodakondsuseta isikuks.”
6 Reichs- und Staatsangehörigkeitsgesetz’i (kodakondsuse seadus) kuni 31. detsembrini 1999 kohaldatava redaktsiooni § 8 sätestas:
„Välismaalast, kes on asunud elama Saksamaa territooriumile, võib tema vastava taotluse alusel naturaliseerida liidumaa, mille territooriumil ta elab, kui
2. täidetud ei ole väljasaatmise tingimus, mis on ette nähtud [Ausländergesetz’i (välismaalaste seadus)] § 46 lõigetes 1–4 ja § 47 lõigetes 1 või 2,
3. ta on leidnud seal, kuhu ta on elama asunud, oma eluaseme või töö.
7 Põhikohtuasjas kohaldatavate kodakondsust puudutavate Saksa õigusnormide kohaselt sõltub välismaalase naturaliseerimine põhimõtteliselt senisest kodakondsusest loobumisest või selle kaotamisest.
8 Bayerisches Verwaltungsverfahrensgesetz’i (Baierimaa haldusmenetluse seadustik) § 48 lõiked 1 ja 2 on sõnastatud järgmiselt:
„(1) Õigusvastase haldusakti võib isegi siis, kui selle vaidlustamise tähtaeg on möödunud, tunnistada täielikult või osaliselt edasiulatuvalt või tagasiulatuvalt kehtetuks. […]
(2) Õigusvastast haldusakti, milles nähakse ette ühekordse või korduva rahalise hüvitise maksmine või osadeks jagatava mitterahalise kohustuse täitmine, või mis on nende saamise eelduseks, ei saa kehtetuks tunnistada, kui soodustatud isikul on usaldus, et haldusakt jääb püsima ning tema usaldust tuleb, võrreldes avaliku huviga tunnistada haldusakt kehtetuks, kaitsta. […] Asjaomane isik ei saa tugineda usaldusele, kui: […]
1. [haldusakt] on antud pettuse või ähvardusega või altkäemaksu andmise tulemusena,
2. [haldusakt] on antud isiku esitatud põhiliselt ebaõigete või mittetäielike andmete alusel,
3. [isik] oli haldusakti õigusvastasusest teadlik või ei olnud sellest raske hooletuse tõttu teadlik.
Põhimõtteliselt tunnistatakse […] haldusakt neil juhtudel kehtetuks tagasiulatuvalt.”
9 Staatsbürgerschaftsgesetz’i (kodakondsuse seadus, BGBl. 311/1985; edaspidi „StbG”) § 27 lõige 1 sätestab:
„Isik, kes saab välisriigi kodakondsuse kas vastava taotluse, avalduse või sõnaselge nõusoleku alusel, kaotab Austria kodakondsuse, välja arvatud juhul, kui talle on eelnevalt antud õigus kodakondsus säilitada.”
10 StbG § 28 lõike 1 punkti 1 alusel võib anda loa säilitada Austria kodakondsus tingimusel, et selle säilitamine on Austria Vabariigi huvides teenete eest, mida asjaomane isik on juba osutanud või mida see liikmesriik võib temalt oodata, või lähtuvalt erikaalutlustest, mida tuleb arvesse võtta.
11 Austria valitsuse märkustest ilmneb, et Austria õiguses ei too see, kui naturalisatsiooni korras saadud välisriigi kodakondsus isiku naturaliseerinud riigi õiguskorras ex nunc või ex tunc kaotatakse, automaatselt kaasa, et välisriigi kodakondsuse vastuvõtmise tõttu Austria kodakondsuse kaotanud asjaomase isiku Austria kodakondsus tagasiulatuvalt taastatakse.
12 Austria valitsuse sõnul taastatakse Austria kodakondsus sellisel juhul üksnes vastava haldusakti alusel juhul, kui StbG §-s 10 jj selles osas ette nähtud tingimused on täidetud.
13 StbG 23. märtsil 2006 jõustunud redaktsiooni § 10 sätestab:
„(1) Kui käesoleva föderaalse seadusega ei ole ette nähtud teisiti, saab välismaalasele kodakondsuse anda üksnes siis, kui
1. ta on seaduslikult ja püsivalt viibinud Austria territooriumil vähemalt kümme aastat ja elanud seal vähemalt viis aastat;
2. ta ei ole pannud toime üht või mitut tahtlikku kuritegu, mille eest siseriiklik või välisriigi kohus on jõustunud kohtuotsusega mõistnud talle karistusena vabadusekaotuse, […]
3. ta ei ole toime pannud finantssüütegu, mille eest siseriiklik kohus on jõustunud kohtuotsusega mõistnud talle karistusena vabadusekaotuse;
4. siseriiklikus kohtus ei ole tema suhtes algatatud süüteomenetlust tahtliku kuriteo või finantssüüteo toimepanemise eest, mille eest saab karistusena mõista vabadusekaotuse;
(2) Kodakondsust ei saa anda välismaalasele,
2. keda on jõustunud kohtuotsusega karistatud enam kui ühe eriti raske väärteo eest, […]
(4) Lõike 1 punktis 1 osutatud tingimus [ning] lõike 2 punktis 2 osutatud kodakondsuse andmise takistus ei ole kohaldatavad
1. välismaalasele, kes viibib Austria territooriumil ja kes on omanud kodakondsust katkematult vähemalt kümme aastat ning kes on selle kaotanud muul viisil kui selle äravõtmisega […];
14 Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni Peaassamblee poolt 10. detsembril 1948 vastu võetud inimõiguste ülddeklaratsiooni artikkel 15 sätestab:
„1. Igal inimesel on õigus kodakondsusele.
2. Kelleltki ei saa tema kodakondsust või kodakondsuse muutmise õigust meelevaldselt ära võtta.”
Kodakondsusetuse vähendamise konventsioon
15 30. augustil 1961 New Yorgis sõlmitud ja 13. detsembril 1975 jõustunud kodakondsusetuse vähendamise konventsiooni artikkel 7 on sõnastatud järgmiselt:
„1. a) Kui osalisriigi õigus lubab kodakondsusest loobuda, ei ole loobumise tulemuseks kodakondsuse kaotamine, välja arvatud juhul, kui asjaomane isik omab teist kodakondsust või omandab selle;
2. Osalisriigi kodanik, kes taotleb naturalisatsiooni korras kodakondsust välisriigis, kaotab osalisriigi kodakondsuse ainult siis, kui ta omandab kõnealuse välisriigi kodakondsuse või kui talle on antud kinnitus, et ta omandab selle.
3. Kui lõigetest 4 ja 5 ei tulene teisiti, ei kaota osalisriigi kodanik oma kodakondsust ega muutu kodakondsusetuks riigist lahkumise tõttu, välisriiki elama asumise tõttu, registreerimata jätmise tõttu ega muul samalaadsel põhjusel.
4. Naturalisatsiooni korras kodakondsuse saanud isik võib kaotada kodakondsuse seetõttu, et elab välisriigis asjaomase osalisriigi õigusega kindlaksmääratud tähtaja jooksul, mis on vähemalt seitse järjestikust aastat, kui ta ei teata pädevale asutusele oma soovist see kodakondsus säilitada.
6. Välja arvatud käesolevas artiklis nimetatud asjaoludel, ei kaota isik osalisriigi kodakondsust, kui ta muutuks seetõttu kodakondsusetuks, olenemata sellest, et selline kaotamine ei ole konventsiooni teiste sätetega sõnaselgelt keelatud.”
16 Sama konventsiooni artikkel 8 sätestab:
„1. Osalisriik ei võta isikult kodakondsust, kui see muudaks isiku kodakondsusetuks.
2. Olenemata lõikest 1, võib isikult võtta osalisriigi kodakondsuse:
a) asjaoludel, mille puhul artikli 7 lõigete 4 ja 5 alusel on isiku kodakondsuse kaotus lubatud;
b) kui kodakondsus on omandatud valeandmete esitamise või pettuse teel.
4. Osalisriik kasutab talle lõigete 2 või 3 alusel kodakondsuse äravõtmiseks antud volitusi vastavalt seadusele, mis näeb asjaomasele isikule ette õiguse saada kohtu või muu sõltumatu organi ees õiglaselt ära kuulatud.”
17 Sama konventsiooni artikkel 9 sätestab, et osalisriik ei või rassilistel, rahvuslikel, usulistel ega poliitilistel põhjustel võtta üheltki isikult ega isikute rühmalt kodakondsust.
Kodakondsuse Euroopa konventsioon
18 Euroopa Nõukogu võttis kodakondsuse Euroopa konventsiooni vastu 6. novembril 1997 ning see jõustus 1. märtsil 2000. Konventsioon on Austrias kohaldatav viimati nimetatud kuupäevast alates ning Saksamaa Liitvabariik ratifitseeris selle 11. mail 2005. Konventsiooni artikli 3 kohaselt:
„1. Riik määrab oma siseriiklikus õiguses, kes on tema kodanikud.
2. Teised riigid tunnistavad seda niivõrd, kuivõrd see on kooskõlas asjaomaste rahvusvaheliste konventsioonide, rahvusvahelise tavaõiguse ja kodakondsuse üldtunnustatud õiguslike põhimõtetega.”
19 Kõnealuse konventsiooni artikkel 4 näeb ette:
„Osalisriigi kodakondsust käsitlevate eeskirjade aluseks on järgmised põhimõtted:
a. igaühel on õigus kodakondsusele;
b. kodakondsusetust välditakse;
c. kelleltki ei võeta kodakondsust põhjendamatult;
20 Konventsiooni artikkel 7 on sõnastatud järgmiselt:
„1. Osalisriik ei tohi siseriikliku õigusega näha ette kodakondsuse kaotamist ex lege või riigi algatusel, välja arvatud järgmistel juhtudel:
a) muu kodakondsuse vabatahtlik omandamine;
b) osalisriigi kodakondsuse omandamine pettuse, valeinformatsiooni või taotlejaga seotud oluliste asjaolude varjamise abil;
3. Osalisriik ei või oma siseriikliku õigusega ette näha kodakondsuse kaotamist lõigete 1 ja 2 alusel juhul, kui asjaomane isik jääks seetõttu kodakondsuseta, välja arvatud käesoleva artikli lõike 1 punktis b sätestatud juhul.”
21 Kodakondsuse Euroopa konventsiooni artikkel 9 sätestab, et osalisriik soodustab siseriikliku õigusega kehtestatud tingimustel oma endiste kodanike kodakondsuse taastamist juhul, kui nad elavad seaduslikult ja püsivalt tema territooriumil.
22 Põhikohtuasja kassaator sündis Grazis (Austria) ning algselt ehk sünniga omandas ta Austria kodakondsuse.
23 1995. aastal asus põhikohtuasja kassaator elama Münchenisse (Saksamaa) pärast seda, kui Landesgericht für Strafsachen Graz (Grazi esimese astme kriminaalkohus) oli kuulanud ta üle kahtlustatavana kutsetegevuse raames toime pandud raskes kelmuses; kassaator vaidles kahtlustustele vastu.
24 1997. aasta veebruaris koostas Landesgericht für Strafsachen Graz põhikohtuasja kassaatori vahistamiseks siseriikliku vahistamismääruse.
25 Põhikohtuasja kassaator esitas 1998. aasta veebruaris Saksa kodakondsuse taotluse. Naturaliseerimismenetluse käigus jättis ta mainimata, et talle on Austrias esitatud süüdistus kriminaalasjas. Põhikohtuasja kassaator sai 25. jaanuari 1999. aasta dokumendi naturalisatsiooni korras kodakondsuse andmise kohta kätte 5. veebruaril 1999.
26 Vastavalt Austria õigusele kaotas põhikohtuasja kassaator Saksa kodakondsuse vastuvõtmisega Austria kodakondsuse.
27 1999. aasta augustis teatasid Grazi linnavõimud Müncheni linnavõimudele, et Grazi linn on põhikohtuasja kassaatori suhtes teinud vahistamismääruse. Lisaks teavitas Austria prokuratuur 1999. aasta septembris Müncheni linnavõimusid ka sellest, et Landesgericht für Strafsachen Graz oli kuulanud põhikohtuasja kassaatori süüdistatavana üle juba 1995. aasta juulis.
28 Nende asjaolude alusel võttis Freistaat Bayern pärast põhikohtuasja kassaatori ärakuulamist 4. juuli 2000. aasta otsusega temalt tagasiulatuvalt kodakondsuse, kuna viimane oli varjanud asjaolu, et Austrias on tema suhtes algatatud kohtulik uurimine ning seega oli ta saanud Saksa kodakondsuse pettuse teel. Saksamaal saadud kodakondsuse äravõtmine ei ole veel jõustunud, kuna põhikohtuasja kassaator on esitanud selle otsuse peale tühistamiskaebuse.
29 25. oktoobril 2005 apellatsiooniastmena otsuse teinud Bayerischer Verwaltungsgerichtshof (Baieri liidumaa halduskohus) leidis, et põhikohtuasja kassaatori kodakondsuse äravõtmine Baierimaa haldusmenetluse seadustiku artikli 48 lõike 1 esimese lause alusel on Saksa õigusega kooskõlas, isegi kui selle tagajärjel muutub asjaomane isik pärast kõnealuse otsuse jõustumist kodakondsusetuks.
30 Põhikohtuasja kassaator esitas 25. oktoobri 2005. aasta otsuse peale kassatsioonkaebuse, millele Bayerischer Verwaltungsgerichtshof andis menetlusloa ja mis nüüd on Bundesverwaltungsgerichti (föderaalne halduskohus) menetluses.
31 Eelotsusetaotluse esitanud kohus märgib, et põhikohtuasja kassaatori pettusega saadud kodakondsus oli õigusvastane algusest peale ning seetõttu võisid Saksa päevad ametiasutused oma kaalutlusõiguse raames selle ära võtta. Eelotsusetaotluse esitanud kohus täpsustab, et Austria asjaomaste sätete – eelkõige StbG sätete – kohaselt ei vasta põhikohtuasja kassaator praegu Austria kodakondsuse vahetu taastamise tingimustele.
32 Bayerischer Verwaltungsgerichtshof märkis oma otsuses, et juhul, kui isik muutub pettuse teel saadud kodakondsuse äravõtmise tõttu kodakondsusetuks, mille tagajärjel ta kaotab liidu kodakondsuse, siis pidamaks kinni Euroopa Kohtu 7. juuli 1992. aasta otsuses kohtuasjas C‑369/90: Micheletti jt (EKL 1992, lk I‑4239) sõnastatud reservatsioonist – mille kohaselt peavad liikmesriigid oma pädevust kodakondsuse valdkonnas teostama kooskõlas liidu õigusega – piisab sellest, kui Saksa pädev ametiasutus võtab oma kaalutlusõiguse teostamisel liidu kodakondsusest tulenevate õiguste tähtsust arvesse. Kui liidu õigus keelaks Bayerischer Verwaltungsgerichtshofi sõnul võtta pettuse teel saadud kodakondsuse ära, piiraks see sisuliselt liikmesriikide EÜ artikli 17 lõikes 1 tunnustatud suveräänset õigust määrata kindlaks siseriikliku õiguse kohaldamise tingimused.
33 Eelotsusetaotluse esitanud kohus leiab aga, et Euroopa Kohus ei ole eespool nimetatud kohtuotsuses Micheletti jt väljendatud reservatsiooni tähtsust ja ulatust kohtupraktikas veel selgitanud. Euroopa Kohus on üksnes tuletanud sellest reservatsioonist põhimõtte, et liikmesriik ei või piirata teise liikmesriigi kodakondsuse andmise tagajärgi, kehtestades kodakondsuse tunnustamisele asutamislepinguga ette nähtud põhivabaduste kasutamisel lisatingimusi. Eelotsusetaotluse esitanud kohtu sõnul ei ole piisavalt selge, kas kodakondsusetus ja eelnevalt nõuetekohaselt saadud liidu kodakondsuse kaotamine kodakondsuse äravõtmisega on liidu õiguse ning eelkõige EÜ artikli 17 lõikega 1 kooskõlas.
34 Eelotsusetaotluse esitanud kohtu arvates on vähemalt võimalik, et Austria Vabariik on liikmesriigina, mille kodakondsuse põhikohtuasja kassaator omandas sünniga, liidu lojaalsuspõhimõtte alusel ning arvestades kodakondsusetuse vähendamise konventsioonis ning kodakondsuse Euroopa konventsiooni artikli 7 lõike 1 punktis b nimetatud väärtusi, kohustatud tõlgendama ja kohaldama või muutma oma siseriiklikku õigust selliselt, et vältida asjaomase isiku muutumist kodakondsuseta isikuks, kui sel isikul ei ole välisriigi kodakondsuse vastuvõtmise järel lubatud sünnijärgset kodakondsust säilitada (nagu põhikohtuasjas).
35 Neil põhjustel otsustas Bundesverwaltungsgericht menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused:
„1. Kas ühenduse õigusega on vastuolus Euroopa Liidu kodakondsuse (ja sellega seotud õiguste ning põhivabaduste) kaotamine, mis tuleneb sellest, et siseriikliku (Saksa) õiguse kohaselt pettuse teel saadud liikmesriigi (Saksamaa Liitvabariik) kodakondsuse õiguspärane äravõtmine toob koostoimes teise liikmesriigi […] siseriikliku kodakondsusõigusega – nagu kaebuse esitaja juhtumil, kui ei taastu esialgne [teise liikmesriigi (Austria)] kodakondsus – kaasa kodakondsuseta isiku staatuse?
2. Kui vastus esimesele küsimusele on jaatav, siis kas liikmesriik […], mis on andnud Euroopa Liidu kodanikule kodakondsuse naturalisatsiooni korras ning soovib kodakondsuse taas ära võtta [sest see saadi pettuse teel], peab loobuma ühenduse õigust arvestades kodakondsuse äravõtmisest, kui või kuni selle tagajärjeks oleks […] liidu kodakondsuse (ja sellega seotud õiguste ning põhivabaduste) kaotamine, või on teine liikmesriik […], mille kodakondsus kaebajal eelnevalt oli, kohustatud oma siseriiklikku õigust ühenduse õigusele vastavalt tõlgendama ja kohaldama või ka kohandama nii, et sellist õiguslikku tagajärge ei teki?”
Esimene küsimus ja teise küsimuse esimene osa
36 Esimese küsimuse ja teise küsimuse esimese osaga, mida tuleb uurida koos, soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt teada, kas liidu õiguse, eelkõige EÜ artikliga 17 on vastuolus see, kui liikmesriik võtab liidu kodanikult naturalisatsiooni korras pettuse teel saadud kodakondsuse ära nii, et selle äravõtmisega kaotab asjaomane isik liidu kodaniku staatuse ja sellega seotud õigused, muutudes kodakondsusetuks, kui kõnealuse liikmesriigi kodakondsuse vastuvõtmine naturalisatsiooni korras tõi asjaomasele isikule kaasa selle liikmesriigi kodakondsuse kaotamise, mille kodakondsuse ta omandas sünniga.
37 Kõik valitsused, kes on esitanud Euroopa Kohtule oma märkused, – nagu ka Freistaat Bayern ning Euroopa Ühenduste Komisjon – väidavad, et kodakondsuse saamist ja kaotamist käsitlevad õigusnormid kuuluvad liikmesriikide pädevusse. Neist mõned järeldavad sellest, et põhikohtuasjas käsitletav kodakondsuse äravõtmise otsus ei saa kuuluda ühenduse õiguse kohaldamisalasse. Nad viitavad selles osas deklaratsioonile nr 2 liikmesriigi kodakondsuse kohta, mille liikmesriigid lisasid Euroopa Liidu lepingu lõppaktile.
38 Saksa ja Austria valitsus väidavad ka seda, et põhikohtuasja kassaatori naturalisatsiooni korras saadud kodakondsuse äravõtmise otsuse tegemise ajal oli viimane Saksa kodanik, kelle elukoht oli Saksamaal ning kellele saadeti Saksa ametiasutuse koostatud haldusakt. Nende valitsuste ja komisjoni arvates on tegemist puht siseriikliku olukorraga, millel puudub igasugune seos liidu õigusega, kuna viimane ei kuulu kohaldamisele ainuüksi asjaolu tõttu, et liikmesriik võtab ühe oma kodaniku suhtes teatava meetme. Asjaolu, et isik on (nagu põhikohtuasjas kõne all oleval juhul) kasutanud enne naturalisatsiooni korras kodakondsuse saamist oma õigust vabalt liikuda, ei anna vaidlusele iseenesest piiriülest elementi, mis võiks selle kodakondsuse äravõtmise osas tähtsust omada.
39 Sellega seoses tuleb meenutada, et väljakujunenud kohtupraktikast tuleneb, et rahvusvahelise õiguse kohaselt on kodakondsuse saamise ja kaotamise tingimuste kindlaksmääramine iga liikmesriigi pädevuses (eespool viidatud kohtuotsus Micheletti jt, punkt 10; 11. novembri 1999. aasta otsus kohtuasjas C‑179/98: Mesbah, EKL 1999, lk I‑7955, punkt 29, ning 19. oktoobri 2004. aasta otsus kohtuasjas C‑200/02: Zhu ja Chen, EKL 2004, lk I‑9925, punkt 37).
40 Vastab tõele, et EÜ asutamislepingu tõlgendamisel ja eelkõige selle isikulise kohaldamisala kindlaksmääramisel tuleb arvesse võtta nii deklaratsiooni nr 2 liikmesriigi kodakondsuse kohta, mille liikmesriigid lisasid Euroopa Liidu lepingu lõppaktile, kui ka 11. ja 12. detsembril 1992 Edinburghis Euroopa Ülemkogus kohtunud riigipeade ja valitsusjuhtide otsust, mis käsitleb Taani poolt tõstatatud teatavaid Euroopa Liidu lepinguga seotud probleeme, mille (mõlema) eesmärk oli selgitada liikmesriikide jaoks eriti olulist küsimust, nimelt liidu kodaniku mõistele viitavate liidu õigusnormide isikulise kohaldamisala piiramist.
41 Teatava valdkonna kuulumine liikmesriikide päevusse ei tähenda siiski seda, et liidu õiguse kohaldamisalasse jäävates olukordades ei peaks asjassepuutuvad siseriiklikud õigusnormid olema liidu õigusega kooskõlas (vt selle kohta 24. novembri 1998. aasta otsus kohtuasjas C‑274/96: Bickel ja Franz, EKL 1998, lk I‑7637, punkt 17 (seoses karistusõigust ja kriminaalmenetlust reguleerivate siseriiklike õigusnormidega); 2. oktoobri 2003. aasta otsus kohtuasjas C‑148/02: Garcia Avello, EKL 2003, lk I‑11613, punkt 25 (seoses isikunime reguleerivate siseriiklike õigusnormidega); 12. juuli 2005. aasta otsus kohtuasjas C‑403/03: Schempp, EKL 2005, lk I‑6421, punkt 19 (seoses otsest maksustamist puudutavate siseriiklike õigusnormidega), ning 12. septembri 2006. aasta otsus kohtuasjas C‑145/04: Hispaania vs. Ühendkuningriik, EKL 2006, lk I‑7917, punkt 78 (seoses siseriiklike õigusnormidega, millega määratakse kindlaks Euroopa Parlamendi valimistel hääletamis- ja kandideerimisõigust omavad isikud)).
42 On ilmne, et sellise liidu kodaniku olukord, kellelt liikmesriigi ametiasutused otsustavad sarnaselt põhikohtuasja kassaatoriga võtta ära naturalisatsiooni korras saadud kodakondsuse, pannes ta pärast niisuguse teise liikmesriigi kodakondsuse kaotamist, mille ta omandas sünniga, olukorda, mis võib tuua kaasa EÜ artiklis 17 ette nähtud staatuse ja sellega seotud õiguste kaotamise, kuulub oma olemuse ja tagajärgede poolest liidu õiguse valdkonda.
43 Euroopa Kohus on mitmel korral märkinud, et liikmesriikide kodanike põhistaatus on olla liidu kodanik (vt eelkõige 20. septembri 2001. aasta otsus kohtuasjas C‑184/99: Grzelczyk, EKL 2001, lk I‑6193, punkt 31, ning 17. septembri 2002. aasta otsus kohtuasjas C‑413/99: Baumbast ja R, EKL 2002, lk I‑7091, punkt 82).
44 EÜ artikli 17 lõikega 2 seotakse liidu kodaniku staatusega EÜ asutamislepingus ette nähtud õigused ja kohustused, mille hulka kuulub õigus tugineda EÜ artiklile 12 kõigis olukordades, mis kuuluvad liidu õiguse esemelisse kohaldamisalasse (vt eelkõige 12. mai 1998. aasta otsus kohtuasjas C‑85/96: Martínez Sala, EKL 1998, lk I‑2691, punkt 62, ja eespool viidatud kohtuotsus Schempp, punkt 17).
45 Nii peavad liikmesriigid kodakondsuse valdkonnas oma pädevust teostades järgima liidu õigust (eespool viidatud kohtuotsus Micheletti jt, punkt 10; eespool viidatud kohtuotsus Mesbah, punkt 29; 20. veebruari 2001. aasta otsus kohtuasjas C‑192/99: Kaur, EKL 2001, lk I‑1237, punkt 19, ning eespool viidatud kohtuotsus Zhu ja Chen, punkt 37).
46 Neil asjaoludel tuleb Euroopa Kohtul vastata eelotsusetaotluse esitanud kohtu eelotsuse küsimustele selle kohta, mis tingimustel võib liidu kodanik kodakondsuse kaotamise tõttu kaotada ka liidu kodaniku staatuse ja seega sellega seotud õigused.
47 Selles osas on eelotsusetaotluse esitanud kohtu küsimused seotud eelkõige käesoleva kohtuotsuse punktis 45 viidatud kohtupraktikas sõnastatud reservatsiooniga, mille kohaselt liikmesriigid peavad kodakondsuse valdkonnas oma pädevust teostades järgima liidu õigust, ning selle reservatsiooni tagajärgedega olukorrale, millega on tegemist põhikohtuasjas.
48 Reservatsioon, mille kohaselt tuleb järgida liidu õigust, ei riiva Euroopa Kohtu tunnustatud ja käesoleva kohtuotsuse punktis 39 meenutatud rahvusvahelise õiguse põhimõtet, mille järgi on kodakondsuse saamise ja kaotamise tingimuste kindlaksmääramise pädevus liikmesriikidel, vaid kinnitab põhimõtet, et mis puudutab liidu kodanikke, on selle pädevuse teostamine niivõrd, kuivõrd see mõjutab liidu õiguskorrast tulenevaid ja sellega kaitstavaid õigusi – nagu kodakondsuse äravõtmise puhul, millega on tegemist põhikohtuasjas – allutatud liidu õigusele vastamise osas kohtulikule kontrollile.
49 Vastupidi eespool viidatud Kauri kohtuasja hagejale, kes ei vastanud Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriigi kodaniku määratlusele ja kellelt ei saanud liidu kodaniku staatusest tulenevaid õigusi seega ära võtta, oli põhikohtuasja kassaatoril vaieldamatult Austria ja seejärel Saksa kodakondsus ning tal olid seetõttu liidu kodaniku staatus ja sellega seotud õigused.
50 Nagu mitu Euroopa Kohtule märkusi esitanud valitsust märgivad, võib niisugune kodakondsuse äravõtmise otsus, nagu on käsitlusel põhikohtuasjas, olla liidu õigusega kooskõlas, sest see põhineb asjaomase isiku poolt kodakondsuse saamise menetluses toime pandud pettusel.
51 Kodakondsuse äravõtmine toime pandud pettuse tõttu on üldistes huvides. Selles osas on õiguspärane liikmesriigi soov kaitsta tema ja tema kodanike vahelist erilist solidaarsuse ja lojaalsuse suhet ning vastastikusi õigusi ja kohustusi, mis on kodakondsuse suhte alus.
52 Järeldust, et niisugustel asjaoludel nagu põhikohtuasjas oli kodakondsuse äravõtmise otsus põhimõtteliselt õiguspärane, kinnitavad kodakondsusetuse vähendamise konventsiooni asjakohased sätted. Nimetatud konventsiooni artikli 8 lõike 2 kohaselt võib isikult võtta osalisriigi kodakondsuse, kui kodakondsus on omandatud valeandmete esitamise või pettuse teel. Kodakondsuse Euroopa konventsiooni artikli 7 lõiked 1 ja 3 ei keela osalisriigil ka siis, kui isik jääks seetõttu kodakondsuseta, asjaomaselt isikult kodakondsust ära võtta, kui kodakondsus omandati pettuse, valeinformatsiooni või selle isikuga seotud oluliste asjaolude varjamise abil.
53 Nimetatud järeldus on kooskõlas ka rahvusvahelise õiguse üldpõhimõttega, et kelleltki ei tohi tema kodakondsust meelevaldselt ära võtta, mida korratakse inimõiguste ülddeklaratsiooni artikli 15 lõikes 2 ja kodakondsuse Euroopa konventsiooni artikli 4 punktis c. Kui riik võtab isiku kodakondsuse ära pettuse tõttu, mille toimepanemine konkreetse isiku poolt on õiguslikult tuvastatud, siis ei saa seda äravõtmist pidada meelevaldseks.
54 Seisukoht, et naturalisatsiooni korras saadud kodakondsuse äravõtmine selle saamiseks toime pandud pettuse tõttu on põhimõtteliselt õiguspärane, on põhimõtteliselt asjakohane ka siis, kui kodakondsuse äravõtmise tagajärjel kaotab asjaomane isik lisaks naturalisatsiooni korras saadud liikmesriigi kodakondsusele ka liidu kodakondsuse.
55 Sellisel juhul tuleb aga eelotsusetaotluse esitanud kohtul kontrollida, kas põhikohtuasjas käsitletav kodakondsuse äravõtmise otsus on kooskõlas proportsionaalsuse põhimõttega, mis puudutab nimetatud otsuse tagajärgi asjaomase isiku olukorrale seoses liidu õigusega, ning viia vajaduse korral läbi selle otsuse proportsionaalsuse kontroll siseriikliku õiguse alusel.
56 Arvestades seda, kui tähtsaks peetakse esmases õiguses liidu kodaniku staatust, tuleb naturalisatsiooni korras saadud kodakondsuse äravõtmise otsuse uurimisel võtta liidu kodaniku õiguste kaotamist puudutavas osas arvesse võimalikke tagajärgi, mida see otsus toob kaasa huvitatud isikule ja sõltuvalt olukorrast tema perekonnaliikmetele. Kontrollida tuleb eelkõige seda, kas arvestades isiku poolt toime pandud õigusrikkumise raskust, kodakondsuse andmise ja selle äravõtmise otsuste vahele jäänud ajavahemikku ning asjaomase isiku võimalust taastada algne kodakondsus, on kodakondsuse kaotamine õigustatud.
57 Mis puudutab konkreetsemalt viimati nimetatud aspekti, siis ei saa pidada liikmesriiki, kelle kodakondsus saadi pettuse teel, EÜ artikli 17 alusel kohustatuks kodakondsuse äravõtmisest loobuma ainuüksi põhjusel, et selle liikmesriigi kodakondsus, mille kodakondsuse omandas asjaomane isik sünniga, ei ole taastatud.
58 Siiski tuleb siseriiklikul kohtul hinnata, kas kõiki asjakohaseid asjaolusid arvestades nõuab proportsionaalsuse põhimõtte järgimine seda, et enne naturalisatsiooni korras saadud kodakondsuse äravõtmise otsuse jõustumist antakse asjaomasele isikule mõistlik tähtaeg üritada taastada selle liikmesriigi kodakondsus, mille kodakondsuse ta omandas sünniga.
59 Eeltoodut arvestades tuleb esimesele küsimusele ja teise küsimuse esimesele osale vastata, et liidu õiguse, eelkõige EÜ artikliga 17 ei ole vastuolus see, kui liikmesriik võtab liidu kodanikult naturalisatsiooni korras pettuse teel saadud kodakondsuse ära, kui kodakondsuse äravõtmise otsus on proportsionaalsuse põhimõttega kooskõlas.
60 Teise küsimuse teise osaga soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt teada, kas juhul, kui põhikohtuasja kassaatori olukorras olevalt liidu kodanikult otsustatakse kodakondsus ära võtta, mis võib kaasa tuua liidu kodaniku staatuse kaotamise, tuleb liidu õigust ja eelkõige EÜ artiklit 17 tõlgendada nii, et liikmesriik, mille kodakondsus tal algselt oli, on kohustatud tõlgendama oma siseriiklikke õigusnorme nii, et kodakondsuse kaotamise vältimiseks lubataks tal kodakondsus taastada.
61 Käesoleval juhul tuleb märkida, et otsus põhikohtuasja kassaatori naturalisatsiooni korras saadud Saksa kodakondsuse äravõtmise kohta ei ole jõustunud ning liikmesriik, kelle kodakondsuse ta sünniga omandas – Austria Vabariik – ei ole isiku staatuse kohta veel ühtki otsust teinud.
62 Vaadeldava eelotsusetaotluse raames tuleb märkida, et põhimõtted, mis tulenevad käesolevast kohtuotsusest seoses liikmesriikide pädevusega kodakondsuse valdkonnas ning nende kohustusega teostada seda päevust kooskõlas liidu õigusega, on kohaldatavad nii naturalisatsiooni korras kodakondsuse andnud liikmesriigi kui selle liikmesriigi suhtes, kelle kodakondsus omandati sünniga.
63 Siiski ei saa Euroopa Kohus teha otsust küsimuse kohta, kas otsus, mida ei ole veel tehtud, on liidu õigusega kooskõlas. Nagu Austria valitsus kohtuistungil märkis, tuleb Austria ametiasutustel kõigepealt teha otsus selle kohta, kas põhikohtuasja kassaatori sünnijärgne kodakondsus taastatakse, ning kui see on tehtud, siis tuleb Austria kohtutel vajaduse korral hinnata selle otsuse õiguspärasust, arvestades käesolevast kohtuotsusest tulenevaid põhimõtteid.
64 Eeltoodu põhjal ei ole käesoleva eelotsusetaotluse teise küsimuse teisele osale vaja vastata.
Liidu õiguse, eelkõige EÜ artikliga 17 ei ole vastuolus see, kui liikmesriik võtab liidu kodanikult naturalisatsiooni korras pettuse teel saadud kodakondsuse ära, kui kodakondsuse äravõtmise otsus on proportsionaalsuse põhimõttega kooskõlas.

matches:
§ 8
§ 46
§ 47
§ 48
§ 27
§ 28
§ 10
kohus
kohus
kohus
kohus
kohus
Kohus
Kohus
kohus
Kohus
kohus
Kohus


text:
Raasiku valla reovee kohtkäitluse ja äraveo eeskiri – Riigi Teataja
Raasiku valla reovee kohtkäitluse ja äraveo eeskiri
Raasiku valla reovee kohtkäitluse ja äraveo eeskiri - sisukord
§ 3 Reovee kohtkäitlusrajatis
§ 5 Omapuhasti või septik
§ 6 Nõuded reovee veole ja purgimisele
§ 7 Vastutus ja järelevalve
RT IV, 03.09.2019, 4
Vastu võetud 13.08.2019 nr 14
(1) Reovee kohtkäitluse ja äraveo eeskiri (edaspidi eeskiri) kehtestab nõuded reovee kohtkäitluse planeerimisele, ehitamisele, kasutamisele, kohtkäitlusrajatisest reovee äraveole ning reovee ühiskanalisatsiooni juhtimisele Raasiku valla territooriumil.
(3) Eeskiri on kohustuslik täitmiseks kõigile Raasiku vallas asuvatele juriidilistele ja füüsilistele isikutele, kes:
2) teostavad reovee äravedu.
(5) Eeskirjas kasutatakse mõisteid veeseaduse, ehitusseadustiku ja nende rakendusaktides sätestatud tähenduses, vastava definitsiooni puudumisel aga sõna üldlevinud tähenduses. Lisaks kasutatakse käesolevas eeskirjas järgmisi mõisteid:
1) biopuhasti – omapuhasti, milles reoveest reoainete kõrvaldamine toimub bioloogiliste protsesside toimel ja mille tulemusel heitvesi vastab Vabariigi Valitsuse 29.11.2012. a määruses nr 99 “ Reovee puhastamise ning heit- ja sademevee suublasse juhtimise kohta esitatavad nõuded, heit- ja sademevee reostusnäitajate piirmäärad ning nende nõuete täitmise kontrollimise meetmed“ lisas 1 esitatud heitvee reostusnäitajate piirväärtustele biokeemilise hapnikutarbe, heljuvaine ja keemilise hapnikutarbe osas;
2) ehitis– hoone või rajatis ehitusseaduse mõistes;
3) fekaalid – kuivkäimlatest väljaveetav heide;
4) heitvesi – suublasse juhitav kasutusel olnud vesi;
5) 5imbsüsteem – omapuhasti, mille kaudu majapidamise reovesi immutatakse pinnasesse;
6) inimekvivalent (edaspidi ie) – ühe inimese põhjustatud keskmise ööpäevase tingliku veereostuskoormuse ühik. Biokeemilise hapnikutarbe kaudu väljendatud ie väärtus on 60 grammi hapnikku ööpäevas;
7) kinnistu kanalisatsioon – liitumispunktist kinnistupoolsed ehitised ja seadmed (sealhulgas ehitiste sisekanalisatsioon) kinnistult reovee ärajuhtimiseks ühiskanalisatsiooni või kohtkäitlusrajatisse;
8) kohtkäitlussüsteem – reovee tekkimise asukohas kasutatav tehnoloogiline rajatis, mida kasutatakse reovee kogumiseks (sh kuivkäimla), puhastamiseks (sh septik) või maapinda immutamiseks;
9) kuja – kanalisatsiooniehitiste (v.a torustik) väikseim lubatud kaugus hoonest, joogivee salv- või puurkaevust ning muuks kui joogiveeotstarbeks kasutatavast puurkaevust;
10) liitumine – kinnistu veevärgi torustiku ühendamine ühisveevärgi torustikuga või kinnistu kanalisatsiooni ühendamine ühiskanalisatsiooni rajatistega veevarustuse ja/või reovee ärajuhtimiseks;
11) omapuhasti ehk kohtpuhasti – reoveepuhasti, mille projekteeritud reostuskoormus on kuni 50 ie-d;
12) purgimiskoht ehk purgimissõlm – koht, mis on määratud kohaliku omavalitsuse ühisveevärgi ja -kanalisatsiooni arendamise kavas tekkekohast äraveetud reovee ühiskanalisatsiooni juhtimiseks;
13) purgimisteenus – reovee kohtkäitlusesüsteemist reovee või –sette eemaldamine ja äravedu purgimissõidukiga ning selle väljutamine purgimiskohta;
14) purgimissõiduk (edaspidi sõiduk) – mahutiga auto, mille abil tühjendatakse reovee kogumismahutit ja veetakse reovesi/fekaal purgimiskohta;
15) rajatis – maapinnaga püsivalt ühendatud, inimtegevuse tulemusena valminud ehitis, mis ei ole hoone.
18) reovee kohtkäitlus – reovee kogumine kogumismahutisse või puhastamine omapuhastis, sh selle tulemusena tekkiva heitvee immutamine pinnasesse või suublasse juhtimine, reovee kogumine kogumismahutisse ja käitlemine omapuhastiga;
19) reovee kogumismahuti – pealt suletav lekkekindel äravooluta rajatis reovee ajutiseks hoidmiseks;
20) reovee kohtkäitlusrajatis – reovee kogumismahuti (sh kuivkäimla lampkast) või omapuhasti (sh septik);
21) reoveekogumisala – keskkonnaministri käskkirjaga kinnitatud reoveekogumisala, kus on piisavalt elanikke või majandustegevust reovee ühiskanalisatsiooni kaudu reoveepuhastisse kogumiseks või heitvee suublasse juhtimiseks;
22) septik – pealt kinnine setiti, millesse on sadestunud, läbivoolava reoveega kokku puutuva sette orgaaniline aine laguneb anaeroobselt;
23) suubla – veekogu või maapõue osa, millesse voolab heitvesi;
24) veehaare – ehitis vee võtmiseks veekogust või põhjaveekihist;
25) vee-ettevõtja – eraõiguslik juriidiline isik, kes varustab kliendi kinnistu veevärki ühisveevärgi kaudu veega või korraldab kliendi kinnistu kanalisatsioonist reo-, sademe- ja drenaaživee ning muu pinnase- ja pinnavee ärajuhtimist ning puhastamist;
26) ühisveevärk ja -kanalisatsioon – ehitiste ja seadmete süsteem, mille kaudu toimub kinnistute veega varustamine või reovee ärajuhtimine ja mis on vee-ettevõtja hallatav või teenindab vähemalt 50 elanikku. Ühisveevärgi ja -kanalisatsioonina käsitletakse ühisveevärki või ühiskanalisatsiooni eraldi või mõlemat üheskoos.
(1) Ühiskanalisatsiooniga reoveekogumisalal ei ole reovee kohtkäitlus lubatud.
(2) Kui reoveekogumisalale on reovee kogumismahuti rajatud enne ühiskanalisatsiooni väljaehitamist, on erandkorras lubatud kogumismahuti kasutamine 4 aasta jooksul ühiskanalisatsioonile kasutusloa andmisest.
(3) Reoveekogumisala piirkonnas, kus puudub ühiskanalisatsioon, peab reovee tekitaja koguma reovee lekkekindlasse kogumismahutisse.
(4) Reostuskoormusega alla 2000 ie ja kus ei ole ühiskanalisatsioon välja ehitatud, on lubatud kasutada biopuhastit ja lubatud on nõuetekohaselt pinnasesse immutada bioloogiliselt puhastatud reovett.
(5) Reoveekogumisalal reostuskoormusega üle 2000 ie on kohtpuhastite, välja arvatud eelpuhastite ja tööstusreoveepuhastite kasutamine ja heitvee pinnasesse immutamine keelatud. Kui reoveekogumisalal ühiskanalisatsiooni rajamine toob kaasa põhjendamatult suuri kulutusi, võib kasutada lekkekindlaid kogumismahuteid ja on lubatud reoveepuhastite rajamine, tingimusel, et iga rajatava reoveepuhasti ühiskanalisatsioonisüsteemiga on seotud vähemalt 50 inimest.
(6) Reovee kohtkäitluse projekteerimiseks ja ehitamiseks tuleb kinnistu omanikul taotleda Raasiku Vallavalitsuselt (edaspidi vallavalitsus) nõusolek kohtkäitlusrajatise ehitamiseks. Peale kohtkäitlusrajatise valmimist esitada vallavalitsusele kasutusteatis ning kohtkäitlusloa taotlus.
(7) Olemasolevate kohtkäitlusrajatiste puhul tuleb hiljemalt 2 aasta jooksul peale käesoleva määruse jõustumist taotleda vallavalitsuselt kohtkäitlusluba.
(8) Vee-ettevõtjal on õigus saada vallavalitsuselt informatsiooni vee-ettevõtja tegevuspiirkonda väljastatud kohtkäitluslubade kohta.
(9) Vallavalitsus võib reovee kohtkäitlusloa kehtetuks tunnistada eelkõige siis kui reovee kohtkäitlusel on rikutud reovee kohtkäitlusloaga määratut, Raasiku valla ühisveevärgi ja -kanalisatsiooni kasutamise eeskirja või käesolevat eeskirja.
§ 3. Reovee kohtkäitlusrajatis
2) reovee kogumismahuti tuleb ehitada selliselt, et oleks võimalik reovee takistusteta regulaarne äravedu ning pärast ühiskanalisatsiooni ehitamist kinnistu kanalisatsiooni ühendamine ühiskanalisatsiooniga;
3) kohtkäitlusrajatise luugid peavad olema terved ja sulguma tihedalt;
4) kohtkäitlusrajatis tuleb paigaldada pinnasesse, tagades selle liikumatuse.
(5) Reovee kohtkäitlusrajatise kasutamisel tuleb järgida ehitise kasutamis- ja hooldusjuhendit, reovee kohtkäitlusloa nõudeid ja vallavalitsuse ettekirjutusi. Reovee kohtkäitlusrajatise kasutamise ja hoolduse eest vastutab reovee kohtkäitlusrajatise omanik.
(6) Reovee kohtkäitlusrajatise kasutamine peab toimuma viisil, mil tagatakse ohutus inimese tervisele, keskkonnale ja varale.
(7) Reovee kohtkäitlusrajatise omanik on kohustatud koheselt teavitama vallavalitsust rajatise avariidest, sealhulgas reoveemahutite lekkest või ületäitumisest ning võtma tarvitusele kõik meetmed tekkinud reostuse kõrvaldamiseks ja keskkonnaohutuse tagamiseks.
(8) Reovee kohtkäitlusrajatise omanik või valdaja on kohustatud säilitama kohtkäitlusrajatise vastavussertifikaati või -deklaratsiooni ja esitama selle vallavalitsuse esindaja või järelevalve teostaja nõudmisel.
(9) Reovee kogumismahuti likvideerimisel tuleb reovee kogumismahuti enne likvideerimist tühjaks vedada ja tühjendusjärgselt puhtaks pesta ja välja kaevata.
(10) Reovee omapuhasti likvideerimiseks:
1) tuleb kümme päeva enne lammutamise alustamist esitada vallavalitsusele ehitusteatis. Kui vallavalitsus ei teavita ehitusteatise esitajat kümne päeva jooksul vajadusest ehitusteatises esitatud andmete täiendavaks kontrollimiseks, võib alustada lammutamist;
2) tuleb viie tööpäeva jooksul pärast reovee omapuhasti likvideerimist esitada vallavalitsusele teatis ehitise likvideerimise kohta, millele lisatakse tööde kirjeldus, tööde käigus tehtud fotod ning ehitus- ja lammutusjäätmete utiliseerimist tõendavad dokumendid.
(11) Reovee omapuhasti likvideerimise käigus tekkivate ehitus- ja lammutusjäätmete käitlemisele kehtestatakse järgmised nõuded:
3) reovee omapuhasti sisaldis ning pesemise käigus kogunenud vedelikud tuleb üle anda eeskirja § 6 lõikes 1 nimetatud isikule.
(12) Reovee omapuhasti likvideerimise tähtajad on järgmised:
(1) Kinnistu omanik, kes taotleb reovee kohtkäitlusluba, esitab vallavalitsusele:
(2) Kui samaaegselt taotletakse luba ka veeheiteks, on vallavalitsusel sõltuvalt reovee käitlusviisist õigus nõuda täiendavaid andmeid pinnakatte, pinnase, põhjavee taseme ja joogivee saamise rajatiste kohta, viimast ka kinnistuga piirneva ala kohta.
(3) Nõuetekohase taotluse ja vajalikud lisaandmed esitanud kinnistu omanikule väljastab vallavalitsus korraldusega reovee kohtkäitlusloa ühe kuu jooksul arvates taotluse esitamisest tingimusel, et reovee käitlemine on võimalik keskkonna- ja tervisekaitse ning käesoleva eeskirja nõudeid järgides. Loa väljastamisel tuleb lähtuda veeseadusest ja heidetava reovee kohta esitatud nõuetest.
(4) Reovee kohtkäitlusloas määratakse käidelda lubatava reovee maksimaalne kogus, kohtkäitluse asukoht, kirjeldus ja tingimused ning loa kehtivuse tähtaeg.
(5) Reovee kohtkäitlusluba antakse kuni viieks (5) aastaks.
(6) Reovee kohtkäitlusloa andmisest võib keelduda eelkõige järgmistel põhjustel:
(7) Kui ühiskanalisatsioon ehitatakse välja reovee kohtkäitlusloa kehtivuse ajal, kehtib kohtkäitlusluba selle kehtivusaja lõpuni, kuid mitte kauem kui kaks (2) aastat ühiskanalisatsioonile kasutusloa andmisest.
(8) Vallavalitsus teavitab reovee kohtkäitlusloa omajat ühiskanalisatsioonile kasutusloa andmisest ning selle tõttu reovee kohtkäitlusloa kehtivusaja piiramisest.
(9) Reovee kohtkäitlusloa tähtaja saabudes on kinnistu omanikul õigus taotleda loa pikendamist. Loa pikendamiseks tuleb lisaks taotlusele esitada andmed kasutatud vee ja reovee kohtkäitluse koguste kohta viimasel kalendriaastal, kogumismahutite kasutamisel reovee äraveo dokumendid vähemalt viimase kolme aasta kohta. Luba pikendatakse järgnevaks perioodiks, kui on järgitud varasema loa nõudeid ja tingimusi. Varasema loa tingimusi muudetakse, kui see tuleneb seadusest või reovee kohtkäitluse käigus on selgunud selle ohtlikkus keskkonnale.
§ 5. Omapuhasti või septik
(1) Omapuhasti rajamine on lubatud vastavalt veeseaduse nõuetele. Omapuhasti (välja arvatud septik), mille jõudlus on alla 5 m³ ööpäevas (reostuskoormus kuni 50 ie), rajamiseks tuleb vallavalitsusele esitada projekteerimistingimuste taotlus, millele on lisatud hüdrogeoloogiliste tööde litsentsi omava eksperdi poolt teostatud eksperthinnang. Septiku paigaldamiseks ei ole vaja taotleda projekteerimistingimusi.
6) kujade (s.h imbsüsteemi kuja) suurust lähtuvalt eeskirjas kehtestatud nõuetest ja kinnistu geoloogiast.
(4) Omapuhasti, mille jõudlus on alla 5 m3 ööpäevas (reostuskoormus kuni 50 ie), ja septiku rajamiseks tuleb esitada vallavalitsusele ehitusteatis. Kui vallavalitsus ei teavita ehitusteatise esitajat kümne päeva jooksul pärast ehitusteatise esitamist vajadusest ehitusteatises esitatud andmete täiendavaks kontrollimiseks, siis võib alustada ehitamist.
(5) Suurema kui 5 m3 ööpäevase (reostuskoormus suurem kui 50 ie) jõudlusega reoveepuhasti rajamiseks tuleb taotleda ehitusluba.
(7) Heitvee pinnasesse juhtimine ei ole lubatud:
(8) Omapuhasti rajamisel peab arvestama, et:
(9) Omapuhasti seisukorda tuleb kontrollida ja hooldada vastavalt omapuhasti hooldusjuhendile või projekteerija või ehitaja koostatud hooldusjuhendile, kuid mitte harvem kui üks (1) kord aastas.
(10) Omanik peab tagama reovee kogumismahuti, omapuhasti või kuivkäimla korrasoleku ja ümbruse hooldamise ning rajatise õigeaegse tühjendamise, et vältida mahutite ületäitumisest tingitud reovee sattumist keskkonda.
§ 6. Nõuded reovee veole ja purgimisele
(2) Teenusepakkuja, kes ei ole vee-ettevõtjaks, peab purgimisteenuste osutamiseks sõlmima lepingu vee-ettevõtjaga, kelle tegevuspiirkonnas toimub purgimine, ja vallavalitsuse väljastatud purgimisluba.
(3) Reovett on lubatud purgida üksnes detailplaneeringuga või selle puudumisel ehitusprojektiga määratud purgimiskohtadesse. Purgimiskohtade projekteerimine, ehitamine ja kasutusse võtmine toimub vastavalt kehtivale seadusandlusele. Purgimiskohtade asukohad määrab vallavalitsus, kooskõlastades asukohavaliku eelnevalt Terviseametiga.
(4) Väljaspool nimetatud kohti on reovee purgimine keelatud.
(5) Projektijärgsed purgimiskohad, mida võib kasutada purgimisteenust osutav ettevõtja, purgitava reovee lubatud kogused, reostusaste ja muud näitajad, samuti purgitava reovee koguse arvestuse ning purgimise eest tasu maksmise tingimused ja kord määratakse vee-ettevõtja ja purgimisteenust osutava ettevõtja vahelises lepingus.
(6) Reovee äraveo eest tasub tellija purgimisteenuse osutajale vastavalt omavahelisele lepingule või maksedokumendile.
(7) Purgimise teenuse osutaja on kohustatud säilitama andmeid purgimise teenuse kasutamise kohta vähemalt viimase kolme aasta osas ning need andmed vallavalitsusele või teistele järelevalvet teostavatele isikutele nõudmisel esitama.
(8) Purgimisluba antakse vallavalitsuse poolt kehtestatud vormi kohaselt kuni viieks (5) aastaks.
(9) Purgimisluba antakse iga reovee vedamiseks kasutatava sõiduki kohta eraldi, loale kantakse sõiduki ja ettevõtja andmed, purgimissõlme aadress, loa kehtivuse aeg.
(10) Purgimisluba peab olema kinnitatud sõiduki esiklaasile nähtavalt.
(11) Vallavalitsus võib purgimisloa kehtetuks tunnistada eelkõige järgmistel põhjustel:
1) purgimise teenuse osutamisel on rikutud Raasiku valla ühisveevärgi ja -kanalisatsiooni kasutamise eeskirja või käesoleva eeskirja nõudeid;
§ 7. Vastutus ja järelevalve
(2) Eeskirja nõuete täitmise eest vastutab reovee kohtkäitlusrajatise omanik või valdaja.
(3) Purgimise ning purgimise ajal tekkiva keskkonnareostuse eest vastutab purgimise teenuse osutaja.
(4) Reovee kohtkäitlusrajatise omanik või valdaja on kohustatud koheselt teavitama vallavalitsust kohtkäitlusrajatise avariidest, sealhulgas reovee kogumismahuti lekkest või ületäitumisest ning võtma tarvitusele kõik meetmed tekkinud reostuse kõrvaldamiseks ja keskkonnaohutuse tagamiseks.
(5) Eeskirja täitmise järelevalvet teevad vallavalitsus ja Keskkonnainspektsioon.
(6) Järelevalvel on õigus nõuda reovee äraveo teenust osutava sõiduki sõitude väljavõtet või päevikukannet.
(7) Järelevalvel on õigus nõuda reovee kohtkäitlusrajatiste omanikult rajatiste kasutusjuhendi ning kasutusteatise esitamist ning reovee kogumismahuti puhul reovee äravedu tõendava dokumentatsiooni esitamist ning saada ülevaadet hooldusest.
(8) Järelevalvel on õigus rikkumiste avastamisel teha rikkujale ettekirjutusi rikkumiste kõrvaldamiseks. Rikkumiste tähtajaks mittekõrvaldamisel on vallavalitsusel õigus tühistada reovee äraveo teenuse osutamise tegevusluba või väljaantud reovee kohtkäitlusluba, samuti korraldada asendustäitmise korras rajatiste nõuetele vastavusse viimine või likvideerimine.
(9) Reovee kohtkäitlusrajatiste likvideerimistähtaja ületamisel on järelevalvel õigus korraldada kohtkäitlusrajatise likvideerimine asendustäitmise korras.
(1) Raasiku valla üldplaneeringuga määratud uutel hoonestusaladel toimub ühisveevärgi ja kanalisatsiooni arendamine vastavalt Raasiku valla ühisveevärgi ja -kanalisatsiooni arendamise kavale ja kehtestatud detailplaneeringule.
(2) Raasiku valla kanaliseerimata piirkondades, kuhu on planeeritud rajada ühiskanalisatsioon ning kus on enne 22.03.1999. a rajatud kohtkäitlussüsteemid ning juhul, kui ei ole otsest ohtu keskkonnale ja elanike tervisele, hakkab käesolev eeskiri vastavate kinnistute suhtes täies mahus kehtima vastavalt Raasiku valla ühisveevärgi ja -kanalisatsiooni arendamise kavale.
(3) Enne käesoleva eeskirja jõustumist väljastatud reovee kohtkäitlusload kehtivad kuni nendel märgitud tähtaja lõpuni.
(4) Raasiku Vallavolikogu 15.10.2014 määrus nr 26 „Reovee kohtkäitluse ja äraveo eeskirja kinnitamine“ tunnistatakse kehtetuks.
(5) Reovee kohtkäitlusloa taotluse, reovee kohtkäitlusloa, purgimisloa taotluse ja purgimisloa vormid kehtestab vallavalitsus.
(6) Määrus jõustub kolmandal päeval pärast Riigi Teatajas avaldamist. Määruse § 6 lg 1 jõustub 01. juulil 2020. a.

matches:
§ 3
§ 5
§ 6
§ 7
§ 3
§ 6
§ 5
§ 6
§ 7
§ 6


Piirikontrolli andmekogu pidamise põhimäärus – Riigi Teataja
Piirikontrolli andmekogu pidamise põhimäärus
Piirikontrolli andmekogu pidamise põhimäärus - sisukord
§ 1 Piirikontrolli andmekogu asutamine
§ 2 Piirikontrolli andmekogu asutamise eesmärk
§ 3 Piirikontrolli andmekogusse kantud andmete õiguslik tähendus
§ 4 Piirikontrolli andmekogu pidamise viis
§ 5 Piirikontrolli andmekogu vastutav töötleja
§ 6 Infosüsteemi volitatud töötlejad
2 PIIRIKONTROLLI ANDMEKOGU KOOSSEIS
§ 7 Infosüsteemi andmekategooriad
§ 8 Andmekogudevaheline andmevahetus
§ 9 Andmekategooriate koosseis
3 ANDMETE TÖÖTLEMINE
§ 11 Andmete piirikontrolli andmekogusse kandmise aluseks olevad dokumendid
§ 12 Andmete infosüsteemi kandmise kord
§ 14 Piirikontrolli andmekogu andmetele juurdepääs
§ 15 Piirikontrolli andmekogust andmete väljastamine
§ 16 Andmete edastamine välisriigile
4 ANDMETE KAITSE
§ 17 Andmete kaitse
5 ANDMETE SÄILITAMINE, JÄRELEVALVE PIIRIKONTROLLI ANDMEKOGU PIDAMISE ÜLE, PIIRIKONTROLLI ANDMEKOGU RAHASTAMINE JA LIKVIDEERIMINE
§ 18 Andmete säilitamine
§ 19 Järelevalve piirikontrolli andmekogu pidamise üle
§ 20 Piirikontrolli andmekogu rahastamine
§ 21 Piirikontrolli andmekogu likvideerimine
RT I, 10.12.2013, 6
Vastu võetud 20.12.2007 nr 83
RTL 2008, 2, 18
jõustumine 12.01.2008
25.06.2008 RTL 2008, 55, 768 05.07.2008
02.04.2013 RT I, 05.04.2013, 10 08.04.2013, rakendatakse alates 1.04.2013
04.12.2013 RT I, 10.12.2013, 3 13.12.2013
Määrus kehtestatakse «Politsei ja piirivalve seaduse» § 19 lõike 1 alusel.
§ 1. Piirikontrolli andmekogu asutamine
Määrusega asutatakse piirikontrolli andmekogu ametliku nimetusega «Piirikontrolli andmekogu PKIS» (edaspidi infosüsteem).
§ 2. Piirikontrolli andmekogu asutamise eesmärk
(1) Piirikontrolli andmekogu asutamise eesmärk on piirikontrolli läbivate isikute ja sõidukite üle arvestuse pidamine ja kontrolli teostamine, et tagada riigi sisejulgeolek.
(2) Piirikontrolli andmekogu andmeid kasutatakse piirikontrolli ja politsei tegevuse ning nendega seonduvate sündmuste analüüsimisel ja statistilistel eesmärkidel.
§ 3. Piirikontrolli andmekogusse kantud andmete õiguslik tähendus
(1) Piirikontrolli andmekogu andmetel ei ole õiguslikku tähendust, kui õigusaktidest ei tulene teisiti.
(2) Piirikontrolli andmekogu on piiratud juurdepääsuga ning selle andmed on ainult ametialaseks kasutamiseks, kui käesolevas määruses ei ole sätestatud teisiti.
§ 4. Piirikontrolli andmekogu pidamise viis
(1) Piirikontrolli andmekogu peetakse ühetasandilise infotehnoloogilise andmekoguna.
(2) Piirikontrolli andmekogu pidamisel kasutatakse automatiseeritud andmetöötlust ja andmed säilitatakse digitaalsel kujul.
§ 5. Piirikontrolli andmekogu vastutav töötleja
Piirikontrolli andmekogu vastutav töötleja on Politsei- ja Piirivalveamet (edaspidi vastutav töötleja).
§ 6. Infosüsteemi volitatud töötlejad
[Kehtetu – RTL 2009, 99, 1476 - jõust. 01.01.2010]
2. peatükk PIIRIKONTROLLI ANDMEKOGU KOOSSEIS
§ 7. Infosüsteemi andmekategooriad
§ 8. Andmekogudevaheline andmevahetus
Piirikontrolli andmekogu vastutav töötleja võib seadusega või seaduse alusel antud õigusaktiga talle pandud ülesannete täitmiseks esitada päringuid ja saada andmeid teistest riigi või kohaliku omavalitsuse andmekogudest.
§ 9. Andmekategooriate koosseis
(1) Piirikontrolli andmekogusse kantakse isiku piiriületuse kohta vaid alljärgnevad andmed:
1) perekonnanimi (-nimed);
2) eesnimi (-nimed);
5) isikukood;
6) isiku dokumendi välja andnud riik (riigi kolmekohaline kood, riigi nimetus);
7) dokumendi liigi nimetus;
8) dokumendi number;
9) kodakondsus (riigi kolmekohaline kood, riigi nimetus);.
10) viisa tüüp;
11) viisa number;
12) isikuga kaasas olevate ja tema dokumenti kantud isikute (laste) arv;
13) piirikontrollitempli number;
14) reisi tähis;
15) piiriületuse suund;
16) piiripunkti nimetus;
17) piiriületuse aeg (kuupäev ja kellaaeg);
18) piiriületuse edukus;
19) isiku roll piiriületuses;
20) kontrollija (andmete sisestaja) identifikaator;
21) eelmise piiriületussündmuse tunnus piiriületussündmuste grupeerimiseks.
(2) Piirikontrolli andmekogusse kantakse maismaasõiduki piiriületuse kohta vaid alljärgnevad andmed:
1) sõiduki registreerimise riik (riigi kolmekohaline kood, riigi nimetus);
2) riiklik registreerimismärk;
3) registreerimistunnistuse number;
4) sõiduki id-kood (Eesti autoregistrisse kantud sõidukitel);
5) sõiduki tüübikood (kategooria);
9) ehitusaasta;
10) värvus (värvi nimetus);
11) sõiduki kasutamise volituse andmed (volituse number, volituse kuupäev, volituse kinnitamise andmed);
12) tunnus, kas sõiduk on koormaga;
13) reisi tähis;
14) piiriületuse suund;
15) piiripunkti nimetus;
16) piiriületuse aeg (kuupäev ja kellaaeg);
17) piiriületuse edukus;
18) sõiduki roll piiriületuses;
19) kontrollija (andmete sisestaja) identifikaator;
20) sõidukit vabas õhus kontrollinud isiku identifikaator;
(3) Piirikontrolli andmekogusse kantakse veesõiduki piiriületuse kohta vaid alljärgnevad andmed:
1) laeva IMO number;
2) laeva nimi;
3) laeva registreerimisnumber;
4) laeva lipuriik (riigi kolmekohaline kood, riigi nimetus);
5) laeva kodusadam;
6) laeva tüüp;
7) laeva kutsung;
8) meeskonnaliikmete arv;
9) reisijate arv;
10) saabumis- või lahkumisaeg (saabumisaeg, kui suund on «Sisse», vastasel juhul lahkumisaeg);
11) lähte- või sihtkoht (lähtekoht, kui suund on «Sisse», vastasel juhul sihtkoht);
12) kontrollimise algusaeg;
13) kontrollimise lõpuaeg;
14) piiripunkti sadama nimetus;
15) piiripunkti kai number;
16) laeva laadung;
17) laeva korpuse materjal;
18) laeva värvus (värvi nimetus);
19) laeva pikkus;
20) laeva laius;
21) laeva parda kõrgus;
22) laeva süvis;
23) laeva veeväljasurve BRT-des;
24) laeva mootori tüüp;
25) laeva mootori number;
26) laeva mootori võimsus KW-des;
27) laeva mootori võimsus Hj-des;
28) laeva ajam;
29) laeva maksimaalne kiirus;
30) laeva valmistamise aasta;
31) laeva valmistamise riik (riigi kolmekohaline kood, riigi nimetus);
32) reisi tähis;
33) piiriületuse suund;
34) piiripunkti nimetus;
35) piiriületuse registreerimise aeg (kuupäev ja kellaaeg);
36) piiriületuse edukus;
37) laeva roll piiriületuses;
38) kontrollija (andmete sisestaja) identifikaator;
39) eelmise piiriületussündmuse tunnus piiriületussündmuste grupeerimiseks.
(4) Piirikontrolli andmekogusse kantakse õhusõiduki piiriületuse kohta vaid alljärgnevad andmed:
1) lennuki registreerimistähis;
2) lennuki registreerimisriik (riigi kolmekohaline kood, riigi nimetus);
3) lennuki mark (klassifikaator);
4) meeskonnaliikmete arv;
5) reisijate arv;
6) lennuki registreerimisnumber;
7) lennuki roll piiriületuses;
8) saabumisaeg või lahkumisaeg (sõltuvalt piiriületuse suunast);
9) reisi tähis;
10) piiriületuse suund;
11) piiripunkti nimetus;
12) piiriületuse registreerimise aeg (kuupäev ja kellaaeg);
13) piiriületuse edukus;
14) kontrollija (andmete sisestaja) identifikaator;
15) eelmise piiriületussündmuse tunnus piiriületussündmuste grupeerimiseks.
(5) Piirikontrolli andmekogusse kantakse isiku ja tema sõiduki piiriületamise kohta käesoleva paragrahvi lõigetes 1–4 nimetatud andmetega seotud sisejulgeolekualast teavet.
[RT I, 10.12.2013, 3 - jõust. 13.12.2013]
3. peatükk ANDMETE TÖÖTLEMINE
§ 11. Andmete piirikontrolli andmekogusse kandmise aluseks olevad dokumendid
Andmete piirikontrolli andmekogusse kandmise aluseks on järgmised dokumendid:
1) isikut tõendavad ja piiriületust lubavad dokumendid;
2) maismaasõiduki registreerimistunnistus või ostu-müügiarve;
3) veesõiduki munsterroll ja ülddeklaratsioon, väikelaevadel isikute nimekiri;
4) õhusõiduki ülddeklaratsioon;
5) NATO osalisriigi sõjaväelase ID-kaart koos lähetuskorraldusega.
6) sisejulgeolekualast teavet sisaldavad dokumendid.
§ 12. Andmete infosüsteemi kandmise kord
(1) Ametnik vastutab tema poolt piirikontrolli andmekogusse kantud andmete õigsuse eest andmete piirikontrolli andmekogusse kandmise ajal.
(2) Kui vastutav töötleja tuvastab piirikontrolli andmekogus ebaõigeid andmeid või teavitatakse teda sellest, on ta kohustatud need andmed parandama hiljemalt 5 tööpäeva jooksul vastava teate saamisest.
(3) Andmesubjektil on õigus nõuda vastutavalt töötlejalt ebaõigete isikuandmete parandamist. Kui andmesubjekti nõudmine on põhjendatud, parandab vastutav töötleja andmesubjekti ebaõiged isikuandmed viivitamata. Kui andmesubjekti nõudmine ei ole põhjendatud, keeldub vastutav töötleja andmete parandamisest, põhjendades seda kirjalikult.
§ 14. Piirikontrolli andmekogu andmetele juurdepääs
(1) Andmetele võimaldatakse juurdepääs kooskõlas «Avaliku teabe seaduse» ja «Isikuandmete kaitse seadusega».
(2) Piirikontrolli andmekogus olevatele andmetele on juurdepääs vastutava ja volitatud töötleja ametnikel ja töötajatel nende teenistus- või tööülesannetega määratud ulatuses ja viisil.
[RT I, 05.04.2013, 10 - jõust. 08.04.2013, rakendatakse alates 1.04.2013]
(3) [Kehtetu – RTL 2009, 99, 1476 - jõust. 01.01.2010]
(4) Piirikontrolli andmekogule juurdepääs on isikul, kes teostab infotehnoloogilisi arendus- ja hooldustöid vastavalt vastutava töötlejaga sõlmitud lepingus sätestatud tingimustel, ulatuses ja korras.
§ 15. Piirikontrolli andmekogust andmete väljastamine
(1) Andmete väljastamine toimub Politsei- ja Piirivalveameti peadirektori poolt kehtestatud korras ja piirikontrolli andmekogust väljastatakse andmeid:
1) andmesubjektile, kelle andmeid andmekogus töödeldakse;
2) seoses teabenõude täitmisega kooskõlas «Avaliku teabe seadusega» ja «Isikuandmete kaitse seadusega»;
3) Statistikaametile andmekategooriate koondandmeid riikliku statistika tootmiseks ja avaldamiseks avalikus statistika andmebaasis.
(2) Andmesubjektil on õigus saada volitatud töötlejalt kõiki tema kohta andmekogusse kantud andmeid, kui seaduses ei ole sätestatud teisiti.
(3) Andmeid väljastatakse tasuta, välja arvatud «Avaliku teabe seaduse» § 25 lõikes 2 sätestatud juhtudel.
(4) Andmete väljastaja peab arvestust selle üle, kellele, mis eesmärgil, millal, kuidas ja missuguseid andmeid väljastati.
§ 16. Andmete edastamine välisriigile
4. peatükk ANDMETE KAITSE
§ 17. Andmete kaitse
(1) Isikuandmete töötlemisel tagatakse «Isikuandmete kaitse seaduse» ja «Avaliku teabe seaduse» nõuete järgimine.
[RTL 2008, 55, 768 - jõust. 05.07.2008]
(2) Piirikontrolli andmekogu turvaklass on K2 T2 S1 R1, andmete kaitsmiseks rakendatakse organisatsioonilisi, füüsilisi ja infotehnoloogilisi turvameetmeid.
(3) Piirikontrolli andmekogu kasutamise õigus antakse üksnes neile ametnikele, kellel see on vajalik teenistuskohustustest tulenevalt.
(4) Andmete sisestamise ja päringute tegemise õigus määratakse teadmisvajadusest lähtuvalt tööülesannete täitmiseks. Õigusi võib määrata kasutajagruppide kaupa või isikuliselt.
(5) Piirikontrolli andmekogu kasutamise õiguspärasust kontrollitakse tarkvaraliselt. Iga piirikontrolli andmekogusse tehtud päringu või kande (andmete lisamine, muutmine, sulgemine või kustutamine) kohta säilitatakse vähemalt järgmised andmed:
1) kasutaja nimi;
2) päringu või kande tegemise kuupäev ja kellaaeg.
5. peatükk ANDMETE SÄILITAMINE, JÄRELEVALVE PIIRIKONTROLLI ANDMEKOGU PIDAMISE ÜLE, PIIRIKONTROLLI ANDMEKOGU RAHASTAMINE JA LIKVIDEERIMINE
§ 18. Andmete säilitamine
(1) Piirikontrolli andmekogusse kantavate andmete säilitamise aeg on 10 (kümme) aastat.
(2) Käesoleva paragrahvi lõikes 1 sätestatud säilitustähtaja möödumisel andmed kustutatakse.
§ 19. Järelevalve piirikontrolli andmekogu pidamise üle
(1) Järelevalvet piirikontrolli andmekogu pidamise üle teostatakse vastavalt «Isikuandmete kaitse seadusele» ning «Avaliku teabe seadusele».
(2) Järelevalvet teostama volitatud isikul on õigus tutvuda piirikontrolli andmekogusse kantud andmete ja nende alusdokumentidega, siseneda ruumidesse, kus andmeid töödeldakse või kus paiknevad nende töötlemiseks kasutatavad seadmed, ja saada vastutavalt töötlejalt teavet andmete väljastamise ja kasutamise kohta.
(3) Puuduste ilmnemisel on piirikontrolli andmekogu vastutav töötleja kohustatud likvideerima järelevalvet teostanud isikute ettekirjutustes kajastatud puudused nende poolt määratud tähtajaks.
§ 20. Piirikontrolli andmekogu rahastamine
Piirikontrolli andmekogu pidamist ning hooldus- ja arendustöid rahastatakse riigieelarvest vastutavale töötlejale selleks otstarbeks eraldatud vahenditest.
§ 21. Piirikontrolli andmekogu likvideerimine
Piirikontrolli andmekogu likvideerimise otsustab siseminister. Piirikontrolli andmekogu likvideerimisel otsustatakse andmete teise andmekogusse või riiklikku arhiivi üleandmine või andmete hävitamisele kuulumine ja nende üleandmise või hävitamise tähtaeg.


text:
3-1-1-3-98 Riigikohus 06.01.1998
Vasturääkivate või üksteist välistavate tõendite esinemisel peab kohus otsuse rajama tõeseid asjaolusid kajastavatele asjaoludele, põhistades seejuures, miks ta on osa tõendeid mitteusaldusväärseks tunnistanud. Sel juhul ei ole KrMK § 262 lgss 2 ja § 274 psdes 2 ja 4 sätestatut eiratud.
piiritlemine omavolist (KrK § 188)
Omavoliks võib olla süüdlase poolt niisuguse õiguse ebaseaduslik teostamine, mis tegelikult on olemas või mille esinemist on süüdlasel õigus ühiskonnas eksisteerivate õigussuhete raames oletada. Nimetatud tingimuste puudumisel võib isiku käitumine moodustada väljapressimise.
3-1-1-82-97 Riigikohus 02.09.1997
ebaseadusliku väljatõstmise mõiste
Elamispinnalt väljatõstmise ainsaks seaduslikuks aluseks on jõustunud kohtuotsus. Selle puudumisel on väljatõstmine omavoliline ja ebaseaduslik.
ebaseadusliku väljatõstmise piiritlemine omavolist
Elamispinnalt ebaseaduslik väljatõstmine võib olla KrK erisättes ette nähtud omavoli erijuhtum.
Kui kohus on KrK § 133 kohaldamist põhjendanud, puudub vajadus motiveerida seda, miks kohtualuse tegevus ei moodusta muud kuritegu.
Elamispinnalt ebaseaduslik väljatõstmine võib olla omavoli erijuhtum, mis KrK -s on ette nähtud erisättes.
III-1/1-88/95 Riigikohus 05.12.1995

matches:
Riigikohus
kohus
§ 262
§ 274
§ 188
Riigikohus
kohus
§ 133
Riigikohus


Toetuse andmise tingimused meetme „Kaitsealuste liikide ja elupaikade säilimine ning taastamine” tegevuse „Vooluveekogude tervendamine” jaoks avatud taotlemise korral – Riigi Teataja
Toetuse andmise tingimused meetme „Kaitsealuste liikide ja elupaikade säilimine ning taastamine” tegevuse „Vooluveekogude tervendamine” jaoks avatud taotlemise korral - sisukord
RT I, 14.07.2015, 3
Vastu võetud 10.07.2015 nr 44
Määrusega kehtestatakse vastavalt perioodi 2014–2020 struktuuritoetuse seaduse (edaspidi struktuuritoetuse seadus) § 5 lõikele 2 kinnitatud rakenduskava prioriteetse suuna „Roheline infrastruktuur ja hädaolukordadeks valmisoleku suurendamine” meetme „Kaitsealuste liikide ja elupaikade säilimine ning taastamine” tegevuse „Vooluveekogude tervendamine” eesmärkide ja tulemuste saavutamiseks toetuse andmise ning selle kasutamise tingimused ja kord.
(1) Määruses kasutatakse termineid struktuuritoetuse seaduse, veeseaduse ning muude valdkondade reguleerivate õigusaktide tähenduses.
2) kalapääs on rajatis, mille kaudu kalad ületavad rändel nii üles- kui ka allavoolu veekogus oleva tehistõkke;
3) omafinantseering on toetuse saaja või partneri kantav osa abikõlblikest kuludest, mida toetusest ei hüvitata;
4) väike- ja keskmise suurusega ettevõtja on ettevõtja konkurentsiseaduse § 2 mõistes, kes vastab Euroopa Komisjoni määruse (EÜ) nr 651/2014EÜ asutamislepingu artiklite 107 ja 108 kohaldamise kohta, millega teatavat liiki abi tunnistatakse ühisturuga kokkusobivaks (ELT L 187, 26.06.2014 – edaspidi üldine grupierandi määrus), lisas I sätestatud kriteeriumitele;
6) projekti kogumaksumus on projekti elluviimiseks tehtavate abikõlblike ja mitteabikõlblike kulude kogusumma;
7) rahastamiskava on toetuse kasutamise kava aastate lõikes, millest toetuse saaja on kohustatud toetuse saamiseks kinni pidama;
8) eelprojekt on määruse lisa 2 kohaselt koostatud taotlusele lisatav dokument;
9) projekti väljundinäitaja on näitaja, mis kirjeldab projekti käigus sisendite (ressursside) kasutamise tulemusena toodetud väljundit;
10) projekti tulemusnäitaja on näitaja, mis kirjeldab projekti väljundite kasutusse võtmise tulemusena projekti järgselt saavutatud olukorda ja panust meetme tegevuste väljundnäitajasse;
11) inimtekkeline tõkestusrajatis käesoleva määruse tähenduses on vooluveekogule inimese rajatud tehisrajatis nagu pais, truup või sild mis tekitab veekogu paisutamise;
12) veekogu paisutamine on määratud veeseaduse § 17 lõikes 2;
13) paisu ostmine käesoleva määruse tähenduses on projekti eesmärkide elluviimiseks vajaliku paisu ja selle teenindamiseks vajaliku kinnisasja olulise osa omandamine või hoonestusõigusega koormatud kinnistu hoonestusõiguste omandamine;
14) pinnaveekogum – mõistet kasutatakse veeseaduse § 2 punkti 37 tähenduses;
15) materiaalne vara on üldise grupierandi määruse artikli 2 punkti 29 tähenduses maast, hoonetest ja tootmisrajatistest, masinatest ja seadmetest koosnev vara, mis on tingimata vajalik keskkonnakaitse eesmärkide saavutamiseks ning investeeringud tootmismeetodite kohandamisse keskkonnakaitsega;
16) looduslähedane kalapääs on jõe looduslikku elupaika jäljendav kalapääs. Looduslähedaseks kalapääsuks ei loeta näiteks kamber-tüüpi kalapääse ja kalalifti;
17) partner on taotluses nimetatud füüsiline isik, juriidiline isik, riigiasutus, kohaliku omavalitsuse asutus või rahvusvaheline organisatsioon, kes osaleb projektis toetatava tegevuse rakendamisel ja kellel tekivad selle käigus kulud.
(1) Toetuse andmise eesmärk on parandada kaitstavate liikide ja elupaikade seisundit.
(2) Toetuse abil ellu viidud projekt peab panustama vähemalt ühte meetme tegevuste väljundinäitajasse (edaspidi projekti tulemusnäitaja), milleks on: soetatud, rajatud, likvideeritud või rekonstrueeritud objektide arv, mis aitab kaasa kaitstavate liikide või elupaikade seisundi parandamisele.
(1) Meetme raames toetatakse tegevusi ainult keskkonnaministri 15. juuni 2004. a määruses nr 73 „Lõhe, jõeforelli, meriforelli ja harjuse kudemis- ja elupaikade nimistu” nimetatud vooluveekogudel.
1) kalapääsude rekonstrueerimiseks ja rajamiseks olemasolevale paisule, vajadusel koos paisu rekonstrueerimise ning sette eemaldamisega paisjärvest;
2) kalade rännet takistavate paisude või paisuvarede likvideerimiseks, vajaduse korral koos sette eemaldamise ja endise paisutusala likvideerimisjärgse korrastamisega;
3) truupide ja sildade rekonstrueerimiseks kalade rände soodustamiseks mahus, mis on vajalik kalade läbipääsu tagamiseks;
4) koprapaisude likvideerimiseks;
5) kaldapuistu mosaiiksuse kujundamiseks;
6) jõkke varisenud voolutõkete eemaldamiseks.
(3) Kui lõikes 2 nimetatud tegevuse elluviimiseks on vajalik läbi viia keskkonnamõjude hindamine, antakse toetust tegevuse tehnilisele lahendusele, mis keskkonnamõjude hindamise aruande kohaselt tagab keskkonnakaitse (sealhulgas kalade vaba liikumise) eesmärkide saavutamise. Keskkonnamõjude hindamine peab olema läbi viidud vastavalt keskkonnamõjude hindamise ja keskkonnajuhtimissüsteemi seadusele.
(4) Lõike 2 punktides 1 ja 3 nimetatud tegevusi toetatakse ainult olukorras, kus tõkestusrajatisel on kalade läbipääsu tagamine vajalik kalade rändeks.
(5) Lõike 2 punktides 4–6 nimetatud tegevusi toetatakse tingimusel, et projekti raames tehakse ka lõigetes 1–3 nimetatud tegevust.
(1) Kui käesolevas määruses nimetatud tegevuseks antav toetus on riigiabi, tuleb selle andmisel kohaldada üldise grupierandi määruse sätteid, mis on seotud väike- ja keskmise suurusega ettevõtjate nõustamiseks antava abiga artikli 18 alusel ja keskkonnakaitseks artikli 36 alusel antava abiga ning konkurentsiseaduse §-s 342 sätestatut.
(2) Kui lõikes 1 nimetatud riigiabi saaja on vesiviljeluse või kalandusega tegelev ettevõtja tuleb riigiabi andmisel kohaldada Euroopa Komisjoni määruse (EL) nr 1388/2014, 16. detsember 2014, millega tunnistatakse teatavat liiki abi kalandus- ja vesiviljelustoodete tootmise, töötlemise ja turustamisega tegelevatele ettevõtjatele Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklite 107 ja 108 kohaldamisel siseturuga kokkusobivaks artikleid 14, 29 ja 31 ning kalandusturu korraldamise seaduse peatükis 6 sätestatut.
(3) Kui § 5 lõike 2 punktides 1–6 nimetatud tegevuseks antava toetuse summa selle eraldamise eelarveaastal koos kahe varasema eelarve aasta toetusega ei ületa 200 000 eurot ettevõtja ja projekti kohta on tegemist vähese tähtsusega abiga, mille andmisel järgitakse Euroopa Komisjoni määrust (EL) nr 1407/2013, milles käsitletakse Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklite 107 ja 108 kohaldamist vähese tähtsusega abi suhtes (ELT L 352, 24.12.2013, lk 1–8) ning konkurentsiseaduse § 33.
(4) Kui § 5 lõike 2 punktides 1–6 nimetatud tegevuseks antakse toetust vesiviljeluse- või kalandusega tegelevale ettevõtjale ja toetuse summa selle eraldamise eelarveaastal koos kahe varasema eelarve aasta toetusega ei ületa 30 000 eurot tuleb toetuse andmisel juhinduda Euroopa Komisjoni (EL) määrusest nr 717/2014, milles käsitletakse Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklite 107 ja 108 kohaldamist vähese tähtsusega abi suhtes kalandus- ja vesiviljelussektoris ning kalandusturu korraldamise seaduse peatükis 7 sätestatut.
(5) Üldise grupierandi määruse artikli 1 lõike 3 punktides b–e ja Euroopa Komisjoni määruse (EL) nr 1407/2013 artikli 1 lõike 1 punktides b–e nimetatud majandussektori ettevõtjatele abi ei anta.
(6) Käesolevat määrust ei kohaldata raskustes olevale ettevõtjale üldise grupierandi määruse artikli 2 punkti 18 mõistes.
(7) Riigiabi ja vähese tähtsusega abi andmise reeglid kohalduvad taotlejale või kasusaajale, kui projekti tegelik kasusaaja on ettevõtja konkurentsiseaduse § 2 mõistes.
(8) Käesolevat määrust ei kohaldata ettevõtjale, kelle suhtes on Euroopa Komisjoni eelneva otsuse alusel, millega abi on tunnistatud ebaseaduslikuks ja siseturuga kokkusobimatuks, tehtud toetuse tagasinõudmise otsus, mis on täitmata.
1) projekti kulud, mis on seotud projekti väljundite loomisega § 5 lõikes 2 nimetatud tegevuste elluviimisel ning meetme tulemuste ja projekti eesmärkide ja tulemuste saavutamiseks;
3) paisu ja selle teenindamiseks vajaliku kinnisasja ostmise või kinnisasjale seatud hoonestusõiguse omandamise kulu;
4) ehitusliku projekteerimise kulu;
5) õigusnõustamise tasu, notaritasu, riigilõiv, tehnilise või finantsekspertiisi kulu ning raamatupidamiskulu, kui need on otseselt seotud § 5 lõikes 2 nimetatud tegevusega või vajalikud selle tegevuse ettevalmistamiseks või elluviimiseks;
6) määruse lisas 2 nõutud tingimustele vastava eelprojekti ja keskkonnamõju eelhinnangu tegemise kulud, kui eelprojekti on koostanud vesiehitiste projekteerimise pädevust omav insener, kellel on kogemus vähemalt kahe kalapääsu projekteerimisel. Eelprojekti osaks loetakse ka ekspertarvamust, mis on kajastatud eelprojektis või lisatud eelprojektile;
7) keskkonnamõju hindamise kulud kui keskkonnamõju eelhinnangu tulemusena, keskkonnamõjude hindamise ja keskkonnajuhtimissüsteemi seadusest tulenevalt või käesoleva määruse § 13 lõike 2 punktis 4 toodud Keskkonnaameti arvamusest tulenevalt selgub, et projekti elluviimiseks on keskkonnamõjude hindamise läbiviimine vajalik;
8) omanikujärelevalve teenuse kulud.
1) kulud paisu ja selle teenindamiseks vajaliku kinnisasja või hoonestusõiguse ostmiseks, sealhulgas asjakohased tasud ja lõivud, võivad moodustada maksimaalselt 10% projekti abikõlblikest kuludest. Kulu on abikõlblik ainult juhul, kui taotluse eesmärk on paisu likvideerimine või paisule looduslähedase kalapääsu rajamine;
2) projekti toetuse maksimaalne summa on 500 000 eurot;
3) käibemaks on abikõlblik ainult Vabariigi Valitsuse 1. augusti 2014. a määruses nr 143 „Perioodi 2014–2020 struktuuritoetusest hüvitatavate kulude abikõlblikuks lugemise, toetuse maksmise ning finantskorrektsioonide tegemise tingimused ja kord” §-s 4 sätestatud tingimustel;
4) ehitusliku projekteerimise kulu on abikõlblik kuni 10% ulatuses projekti abikõlblikest kuludest;
5) paragrahvi 5 lõike 2 punktis 1 nimetatud tegevuse tegemisel võivad paisjärvest sette eemaldamise kulud olla kuni 25% projekti abikõlblikest kuludest;
6) paisjärvest setete eemaldamist toetatakse ainult samast paisjärvest, mille paisul tagatakse projekti tulemusena kalade rändetingimused;
7) paisu rekonstrueerimiseks antakse toetust ainult mahus, mis on vajalik kalapääsu rekonstrueerimiseks või rajamiseks;
8) paragrahvi 5 lõike 2 punktides 4–6 nimetatud tegevustele antakse toetust tingimusel, et tegevuste rahaline kogumaht moodustab projekti abikõlblikest kuludest kuni 10% ja tegevus toetab § 5 lõike 2 punktides 1–3 nimetatud tegevust.
(4) Paragrahvi 6 lõikes 1 nimetatud keskkonnakaitseks antava abi andmisel on abikõlblikud täiendavad investeerimiskulud, mida arvestatakse vastavalt üldise grupierandi määruse artikli 36 lõikes 5 toodud tingimustele.
(5) Paragrahvi 6 lõikes 1 nimetatud väike- ja keskmise suurusega ettevõtjate nõustamiseks abi andmisel on abikõlblikud väliskonsultantide poolt osutatud teenuste kulud. Nõustamiskulud on abikõlblikud taotluse esitamise päevast arvates.
1) käesoleva paragrahvi lõike 2 punktis 6 nimetatud keskkonnamõju eelhinnangu kulud kui keskkonnamõjude hindamise ja keskkonnajuhtimissüsteemi seaduse § 6 lõike 1 kohaselt on taotluses kavandatav tegevus olulise keskkonnamõjuga tegevus;
2) käesoleva paragrahvi lõike 2 punktis 7 nimetatud eelprojekti ja keskkonnamõju eelhinnangu kulud kui toetuse saaja ei ole erinevate pakkumuste võrdlemise teel ära kasutanud olemasolevat konkurentsi;
3) käibemaks, välja arvatud, kui Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 1303/2013 artikli 69 lõike 3 punkti c kohaselt ei ole käibemaks käibemaksuseaduse alusel tagasi saadav.
(7) Riigiabi korral ei ole enne taotluse esitamist tekkinud kulud abikõlblikud kulud.
(1) Toetuse maksimaalne osakaal on Ühtekuuluvuspoliitika Fondide rakenduskava prioriteetse suuna „Roheline infrastruktuur ja hädaolukordadeks valmisoleku suurendamine” kaasfinantseerimise määrast lähtuvalt 85% projekti abikõlblikest kuludest tingimusel, et toetuse saaja omafinantseering katab vähemalt 15% projekti abikõlblikest kuludest.
(2) Kui taotletakse toetust määruse § 5 lõike 2 punktides 2 või 3 nimetatud tegevuseks või looduslähedase kalapääsu rajamiseks või rekonstrueerimiseks on võimalik taotleda projekti omafinantseeringu asendamist riikliku kaasfinantseeringuga keskkonnaministri 17. veebruari 2006. a määruse nr 13 „Keskkonnakaitse valdkonna projekti rahastamise taotluse kohta esitatavad nõuded, taotluste hindamise tingimused, kord ja kriteeriumid, otsuse tegemise, lepingu täitmise üle kontrolli teostamise ning aruandluse kord” alusel antavatest vahenditest.
(3) Lõikes 2 nimetatud kaasfinantseerimist ei anta projektile, millele käesoleva määruse alusel antav toetus on riigiabi. Vähese tähtsusega abi andmisel saab kaasfinantseerimiseks toetust küsida kuni käesoleva paragrahvi lõigetes 7 ja 8 sätestatud piirmäärade ulatuses ühe taotleja või partneri kohta.
(4) Kui toetus on § 6 lõikes 1 nimetatud keskkonnakaitseks antav abi, on toetuse maksimaalne määr keskmise suurusega ettevõtjale 65% ja väikeettevõtjale 75% abikõlblikest kuludest.
(5) Kui toetus on § 6 lõikes 2 nimetatud teatavat liiki abi kalandus- ja vesiviljelustoodete tootmise, töötlemise ja turustamisega tegelevale ettevõtjale, on toetuse maksimaalne määr 50% abikõlblikest kuludest.
(6) Kui toetus on § 6 lõikes 1 nimetatud väike- ja keskmise suurusega ettevõtjate nõustamiseks antav abi, on toetuse piirmäär 50% abikõlblikest kuludest.
(7) Kui toetus on § 6 lõikes 3 nimetatud vähese tähtsusega abi, on maksimaalne toetuse summa 200 000 eurot ühe taotleja või kasusaaja kohta kolme järjestikuse (käesoleva ja kahe eelneva) majandusaasta jooksul.
(8) Kui toetus on § 6 lõikes 4 nimetatud vähese tähtsusega abi, on maksimaalne toetuse summa 30 000 eurot ühe taotleja või partneri kohta kolme järjestikuse (käesoleva ja kahe eelneva) majandusaasta jooksul.
(9) Kui projekti tegevust, mille jaoks antakse riigiabi või vähese tähtsusega abi, finantseeritakse lisaks taotlusele ka muudest riigi, kohaliku omavalitsuse, Euroopa Liidu või selle liikmesriikide vahenditest, ei tohi tegevuse kogu finantseerimise määr ületada käesoleva paragrahvi lõigetes 4–8 sätestatud piirmäärasid.
(10) Käesoleva paragrahvi lõigetes 4–8 nimetatud abi andmisel ei arvestata omafinantseeringuna Euroopa Liidu institutsioonidelt või fondidelt saadud tagastamatut abi.
(11) Toetuse summa ja maksimaalne toetuse määr sätestatakse toetuse taotluse rahuldamise otsuses, tuues (vajaduse korral) eraldi välja toetuse määrad toetuse saajale ja partnerile.
(12) Taotlusvooru eelarve kinnitab rakendusasutuse juht. Kui taotluse täielik rahuldamine ei ole taotlusvooru eelarve tõttu võimalik, võib rakendusasutus taotlusvooru eelarvet rakendusüksuse ettepanekul suurendada.
(1) Toetust antakse voorupõhiselt. Informatsioon taotlusvooru avamise kohta avaldatakse kahes üleriigilises päevalehes ja rakendusüksuse veebilehel vähemalt 30 kalendripäeva enne taotluste esitamise tähtpäeva.
5) äriühing (v.a suurettevõtja).
5) taotleja või maaomanik või selle paisu valdaja, kus taotluses käsitletud tegevus toimuma hakkab, peab omama veekogu paisutamiseks vee-erikasutusluba. Vee-erikasutusluba paisutamiseks ei pea olema juhul, kui selle vajadus projekti elluviimisest tingituna kaob;
6) taotleja on majanduslikult jätkusuutlik.
(4) Taotleja võib ühes taotlusvoorus esitada ühe konkreetse projekti teostamiseks ühe taotluse. Üks projekt võib sisaldada vaid ühel vooluveekogul planeeritavaid töid.
(5) Kui toetuse taotlejaks on lõike 1 punktides 1–4 nimetatud taotleja, kelle projekti partneriks on äriühingust ettevõtja, kohaldatakse taotleja partnerile lõike 1 punktis 5 nimetatud taotlejale kohalduvaid riigiabi või vähese tähtsusega abi nõudeid.
6) taotlus ei tohi sisaldada teostamisel olevaid või teostatud töid (v.a määruse § 8 lõike 2 punktides 6 ja 7 nimetatud tööd);
7) taotluses planeeritud tegevus peab olema kooskõlas Euroopa Liidu ja riigisiseste õigusaktidega, sealhulgas veeseaduse ja Vabariigi Valitsuse korraldusega kinnitatud veemajanduskavadega;
8) kui taotleja on taotluse esitamise ja sellele eelneva kahe majandusaasta jooksul saanud vähese tähtsusega abi, esitab ta sellekohase teabe vastavalt lisa 1 vormile 2;
1) eelprojekt, mis on koostatud vastavalt käesoleva määruse lisa 2 esitatud juhendile ning mis on ajakohane;
2) dokumendid, mis tõendavad projekti tegevusega seotud kinnisasja, maatüki või ehitise või nende osa omandit või eelnimetatute kasutusõigust abikõlblikkuse perioodil ning kümne aasta jooksul pärast selle lõppemisest;
3) projekti keskkonnamõju eelhinnang, mis on koostatud vastavalt Euroopa Komisjoni juhendile ja mis ei ole taotluse esitamise ajal vanem kui kaks aastat või keskkonnamõju hindamise aruande kokkuvõte koos järelduste ning aruande heakskiitmise otsusega. Keskkonnamõju hindamise aruande kokkuvõte koos järeldustega tuleb esitada kui keskkonnamõjude hindamise ja keskkonnajuhtimissüsteemi seadus sätestab või projekti keskkonnamõju eelhinnangu või käesoleva lõike punktis 4 toodud Keskkonnaameti arvamuse kohaselt on projekti elluviimiseks keskkonnamõjude hindamise läbiviimine vajalik. Juhend keskkonnamõju eelhindamiseks on kättesaadav aadressil http://www.envir.ee/sites/default/files/kmh_eelhind_juhend_est.pdf;
4) Keskkonnaameti arvamus keskkonnamõju eelhinnangu kohta. Arvamus peab andma seisukoha, kas keskkonnamõju eelhinnang on koostatud vastavalt punktis 3 nimetatud juhendile ning kas taotluses planeeritud tegevusteks on vajalik läbi viia keskkonnamõjude hindamine. Keskkonnaametilt arvamuse saamiseks peab taotleja esitama Keskkonnaametile käesoleva määruse kohase eelprojekti ja keskkonnamõju eelhinnangu;
5) kui taotleja või partner (olemasolul) on väike- või keskmise suurusega ettevõtja esitab taotleja sellekohase teabe;
6) vooluveekogu paisutamiseks vajalik vee-erikasutusluba, juhul kui taotluses planeeritav tegevus toimub paisul, mille kohta loa olemasolu on veeseadusega nõutud. Veeluba paisutamiseks ei pea esitama juhul, kui projekti tulemusena likvideeritakse inimtekkeline tõkestusrajatis või rajatakse tehiskärestik;
7) kinnituskiri, milles taotleja kinnitab kirjalikult omafinantseeringu olemasolu ja valmisolekut projekti rahastamiseks nõutud ulatuses, välja arvatud juhul, kui taotleja taotleb omafinantseeringu katmist § 9 lõike 2 alusel. Kinnituskirjale lisatakse dokumendid, mille alusel taotleja tõendab, et suudab omafinantseeringu ja projekti mitteabikõlblikud kulud tasuda, kui see ei nähtu avalikult kättesaadavatest dokumentidest;
8) Muinsuskaitseameti arvamus projekti kohta. Arvamus tuleb taotlusele lisada ainult juhul, kui taotluses planeeritav tegevus toimub muinsuskaitsealusel objektil;
9) keskkonnamõjude eelhinnangu, eelprojekti ja keskkonnamõjude hinnangu koostamise tellimiseks küsitud erinevad pakkumused või riigihanke läbiviimist tõendava aruande;
10) Põllumajandusameti arvamus projekti kohta. Arvamus tuleb taotlusele lisada ainult juhul, kui taotluses kavandatud tegevus toimub riigi poolt korrashoitaval ühiseesvoolul;
11) rajatiste turuväärtusele antud sõltumatu eksperdi hinnang, mis on valminud kuni 90 kalendripäeva enne taotluse esitamist ning rajatiste omaniku nõusolek rajatiste võõrandamiseks, kui projekti elluviimiseks soetatakse käesoleva määruse § 8 lõike 3 punktis 1 nimetatud rajatis ja selle teenindamiseks vajalik kinnisasi või soetatakse hoonestusõigus;
12) taotleja kinnitus, et ta ei ole võtnud tööle Eestis ilma seadusliku aluseta viibivat isikut, kellel puudub õiguslik alus Eestis töötamiseks;
13) taotleja kinnitus, et ta nõustub elektroonilisel teel teabe saamisega taotluses avaldatud elektronposti aadressil.
5) tõendama omafinantseeringu tasumise suutlikkust või taotlema riiklikku kaasfinantseerimist § 9 lõike 2 alusel;
6) tõendama mitteabikõlblike kulude, sealhulgas Vabariigi Valitsuse määruse nr 133 „Perioodi 2014–2020 struktuuritoetuse taotlemise ja taotluste menetlemise nõuded ja tingimused toetuse andmise tingimuste määruse kehtestamiseks” § 4 lõike 1 punktis 12 nimetatud kulude, tasumise suutlikust;
(1) Taotlus esitatakse rakendusüksusele hiljemalt taotluse esitamise tähtpäevaks ning sellele lisatakse käesoleva määruse § 12 lõikes 2 nimetatud dokumendid. Taotluse vorm on kättesaadav elektroonilisel kujul rakendusüksuse veebilehel www.kik.ee hiljemalt taotlusvooru väljakuulutamise päeval.
(2) Taotluse menetlemine rakendusüksuses koosneb taotluse registreerimisest, taotleja ja taotluse nõuetele vastavuse kontrollimisest, taotluse hindamisest, mille käigus hinnatakse taotluse nõuetele vastavust ja antakse vajadusel taotlusele hindepunktid, ning taotluse rahuldamise või rahuldamata jätmise otsuse tegemisest.
(3) Rakendusüksus teostab 20 kalendripäeva jooksul taotluse registreerimisest arvates taotluse esmase kontrolli, mille käigus tuvastab § 12 lõikes 2 nimetatud dokumentide olemasolu ja nõuetelevastavuse ning kas taotlusvorm on nõuetekohaselt täidetud. Kui taotlus ei ole vormistatud nõuetekohaselt, teavitab rakendusüksus sellest taotlejat ja määrab puuduste kõrvaldamiseks tähtaja kuni 10 kalendripäeva.
(4) Rakendusüksus kontrollib 85 kalendripäeva jooksul taotluste esitamise tähtpäevast arvates taotleja ja taotluse vastavust struktuuritoetuse seaduse ja käesoleva määruse nõuetele, sealhulgas §-s 12 esitatud nõuetele. Kui taotluses avastatakse puudusi, teavitab rakendusüksus sellest taotlejat ja määrab puuduste kõrvaldamiseks tähtaja kuni 30 kalendripäeva. Taotluste menetlemise tähtaega pikendatakse puuduste kõrvaldamiseks määratud aja võrra.
(1) Rakendusüksus kontrollib taotluse vastavust käesoleva määruse §-s 12 ning taotleja ja partneri vastavust käesoleva määruse §-s 11 sätestatud nõuetele. Kui rakendusüksus avastab taotluse nõuetele vastavuse kontrollimisel taotluses puudusi, teatab ta sellest taotlejale ja määrab puuduste kõrvaldamiseks tähtaja. Kui puudust ei kõrvaldata tähtaegselt loetakse puudusega seotud nõue mittetäidetuks ning rakendusüksus võib jätta taotluse rahuldamata.
1) taotleja või partner, taotlus või selles kirjeldatud projekt ei vasta kas või ühele käesolevas määruses sätestatud nõudele;
4) eelprojekt ei sisalda määruse lisa 2 esitatud nõutud teavet projektis kajastatud nõuete kohaselt.
(4) Vastavuskriteeriumitele vastavat taotlust hinnatakse järgmiste eelistuskriteeriumide järgi:
1) projekti mõju lõhelaste elupaikadele:
a) projekti raames tagatakse kalade rändetingimus Ühtekuuluvusfondi Tehnilise abi projekti 2003/EE/16/P/PA/012 „Vooluveekogude ökoloogilise kvaliteedi parandamine” raames (http://www.envir.ee/et/vooluveekogude-projekt) uuritud paisul või paisul, mis on inventariseeritud töös „Tõkestusrajatiste inventariseerimine vooluveekogudel kalade rändetingimuste parandamiseks” (http://keskkonnaagentuur.ee/et/kalade-randetingimuste-parandamine) ja saanud hindamisel koondhinnang 1 või 2. Taotlus saab eelistuskriteeriumi täitmise eest 20 punkti;
b) projekti raames tagatakse kalade rändetingimus variandis a nimetamata inimtekkelisel tõkestusrajatisel. Taotlus saab eelistuskriteeriumi täitmise eest 15 punkti;
2) projekti mõju Natura 2000 liigile või elupaigale. Projekti raames planeeritud tegevus toimub Natura 2000 elupaigas või parandab Natura liigi seisundit. Eelistuskriteeriumi täitmine annab 15 punkti;
3) projekti mõju veekogu seisundile. Projekti raames planeeritud tegevus toimub veekogumil, mille mittehea seisundi põhjuseks on kvaliteedielement „kalastik”. Seisundi määramisel võetakse aluseks veemajanduskava 2015–2021 eelnõus nimetatud seisundiklassid ja pärast veemajanduskavade Vabariigi Valitsuses kinnitamist nendes kajastatud seisundiklassid. Juhul kui planeeritav tegevus toimub sama veekogu erinevatel veekogumitel, võetakse seisundi määramisel aluseks halvimas klassis olev veekogum. Veemajanduskavad on kättesaadavad elektroonilisel kujul rakendusasutuse veebilehel www.envir.ee/vmk. Eelistuskriteeriumi täitmine annab 20 punkti;
4) tõkestusrajatiste arv projektis. Suuremat arvu inimtekkelisi tõkestusrajatisi hõlmav projekt, millel planeeritakse määruse § 5 lõike 1 punktides 1–3 toetatavat tegevust reastub pingereas kõrgemale. Eelistuskriteeriumi täitmine annab maksimaalselt 10 punkti arvestades käesoleva paragrahvi lõikes 6 sätestatut;
5) tõkestusrajatise likvideerimine. Projekti raames planeeritud tegevuse tulemus on inimtekkelise tõkestusrajatise ja paisutuse täielik likvideerimine. Eelistuskriteeriumi täitmine annab 10 punkti;
6) projekti tulemusena avatavate paisude prioriteetsus vooluveekogule. Mida lähemale suudmele projekti tulemusena kalade rändeks avatav pais asub, seda rohkem projekt pingereas punkte saab. Projekti tulemusena avatava paisu loendamist alustatakse jõe suudmealalt üles voolu liikudes. Arvesse lähevad paisud, mis on kaladele läbimatud. Eelistusskriteeriumi täitmine annab maksimaalselt 15 punkti arvestades käesoleva paragrahvi lõikes 7 sätestatut;
7) projekti tulemusena paisust ülesvoolu rändeks avatava vooluveekogu lõigu pikkus. Projekt, mis avab kalade rändeks pikima jõelõigu paisust üles voolu reastub pingereas kõrgemale. Avatava lõigu pikkuse arvutamisel võetakse arvesse ainult keskkonnaministri 15. juuni 2004. a määruses nr 73 „Lõhe, jõeforelli, meriforelli ja harjuse kudemis- ja elupaikade nimistu” nimetatud vooluveekogu osa. Eelistuskriteeriumi täitmine annab maksimaalselt 10 punkti arvestades käesoleva paragrahvi lõikes 6 sätestatut.
(5) Vastavuskriteeriumitele vastavaid taotlusi hinnatakse käesoleva paragrahvi lõikes 4 sätestatud eelistuskriteeriumite alusel. Kui projekti planeeritav tulemus või taotluse tegevused ei sisalda eelistuskriteeriumis kajastatud tegevusi, siis antakse vastava hindamiskriteeriumi eest 0 punkti.
(6) Lõike 4 punktides 4 ja 7 nimetatud eelistuskriteeriumite põhjal reastatakse taotlused mõlema kriteeriumi alusel eraldi pingeritta, seejuures mõlema pingerea esimesel kohal asetsev taotlus saab 10 punkti. Pingereas iga järgmisel kohal asetseva taotluse punktide leidmiseks lahutatakse eespool asetseva taotluse punktidest järgmine jagatis: 10 jagatud konkreetse eelistuskriteeriumiga seotud nõuetele vastavate taotluste arvuga.
(7) Lõike 4 punktis 6 nimetatud eelistuskriteeriumi põhjal reastatakse taotlused kriteeriumi alusel pingeritta, seejuures pingerea esimesel (vooluveekogu suudmele lähim kalade rändeks avatav pais) kohal asetsev taotlus saab 15 punkti. Pingereas iga järgmisel kohal asetseva taotluse punktide leidmiseks lahutatakse eespool asetseva taotluse punktidest järgmine jagatis: 15 jagatud konkreetse eelistuskriteeriumiga seotud nõuetele vastavate taotluste arvuga.
(8) Taotluse hindamisel summeeritakse lõike 4 punktides 1–7 nimetatud eelistuskriteeriumite eest saadud punktid.
(9) Eelistuskriteeriumite põhjal järjestatud taotlused rahuldatakse alates suurima punktisumma saanud taotlusest taotlusvooru rahalise mahu piires.
(10) Võrdse hindepunktide summa korral asetub kõrgemale kohale taotlus, mis sai rohkem hindepunkte lõike 4 punktis 6 nimetatud eelistuskriteeriumi järgi.
(11) Taotlusi ei hinnata lõigetes 4–10 kajastatud eelistuskriteeriumite alusel, kui vastavuskriteeriumitele vastavaid taotlusi on alla taotlusvooru eelarve.
(1) Rakendusüksus teeb taotluse rahuldamise otsuse juhul, kui taotleja ja taotlus vastavad nõuetele.
(2) Rakendusüksus teeb taotluse rahuldamise või rahuldamata jätmise otsuse 130 kalendripäeva jooksul taotluse esitamise tähtpäevast arvates. Rakendusüksus võib põhjendatud juhtudel menetluse tähtaega pikendada.
3) taotlus jääb käesoleva määruse § 17 kohase hindamise tulemusel väljapoole taotlusvooru eelarvet;
4) taotlus ei vasta vähemalt ühele § 17 lõikes 1 nimetatud vastavuskriteeriumile.
(7) Koos taotluse rahuldamise otsusega saadab rakendusüksus taotlejale kinnituskirja. Kui taotleja, kelle taotlus on rahuldatud, on nõus taotluse rahuldamise otsuses sätestatud tingimustega, tagastab ta kinnituskirja allkirjastatult rakendusüksusele 14 kalendripäeva jooksul taotluse rahuldamise otsuse kättesaamisest arvates.
(3) Juhul kui hange ei ole läbi viidud riigihangete registris, esitatakse rakendusüksusele hanke korraldamist tõendavad dokumendid, kui tehingu eeldatav maksumus käibemaksuta on võrdne 10 000 euroga või sellest suurem ning hankelepingu koopia viivitamata pärast hankelepingu sõlmimist, aga mitte hiljem kui koos esimese maksetaotlusega.
(5) Paragrahv 5 lõike 2 punktides 1–3 nimetatud toetatava tegevuse korral esitatakse koos lõpparuandega kalastikuseire tulemused või eksperthinnang. Kalastikuseire tulemus peab tõendama tehtud investeeringu positiivset mõju kalastiku seisundile. Kalastikueksperdi hinnang peab kinnitama, et projekti tulemusena rajatud lahendus võimaldab tagada kalade vaba rände. Hinnangus tuleb esitada pildimaterjal lõpptulemuse kohta, mõõta ja hinnata kalapääsus voolukiirusi ja veetaset ning hinnata saadud tulemuste sobivust jões elavate kalade rändele, kirjeldada voolurežiimi kalapääsus ning hinnata kalapääsu toimimist. Lisaks tuleb hinnangus anda ülevaade ja seisukoht kalade allarände võimalikkusele ja ohutusele ning hinnata projekti raames paigaldatud (juhul kui projekt neid sisaldas) võre või muude rändetõkkeseadmete efektiivsust ja sobivust.
(6) Lõikes 5 nimetatud seiret võib teha või lõikes 5 nimetatud eksperthinnangu koostada hüdrobioloogia või ihtüoloogia erialaharidusega ekspert, kellel on eelnev töökogemus vähemalt kahe kalapääsu projekteerimistööde töös osalemisel või kalapääsude efektiivsuse hindamisel.
(7) Toetuse saaja esitab projekti lõpparuande 60 kalendripäeva jooksul pärast projekti abikõlblikkuse perioodi lõppu. Rakendusüksus võib põhjendatud juhul tähtaega pikendada.
(8) Rakendusüksusel on õigus toetuse sihipärase kasutamise hindamiseks nõuda toetuse saajalt aruannete esitamist projekti abikõlblikkuse perioodile järgneva viie aasta jooksul.
1) hanke korraldamist tõendavad dokumendid, kui hange ei ole läbi viidud riigihangete registris ja tehingu eeldatav hind on 10 000 eurot või suurem käibemaksuta ja dokumente ei ole eelnevalt rakendusüksusele esitatud;
Lisa 1 Vormid 1–3
Lisa 2 Juhendmaterjal veekogude seisundi parandamise eelprojekti koostamiseks


Isumaginninnermi perorsaasussanik ilinniartitsineq pillugu Inatsisartut peqqussutaanni nr. 2, 20. maj 1998-imeersumi makku allanngortinneqarput:
1. § 7, imm. 1, nr. 1, atorunnaarpoq.
Nr. 2 aamma 3 tamatuma kingorna tassaalerput nr.1 aamma 2.
2. § 7, imm. 2, nr. 1 imaalissaaq:
”1) imm. 1, nr. 2-mi piumasaqaat naammassineqarpoq.
3. § 14, imm.3, imaalissaaq:
”Imm. 3. Rektorip imm. 2 tunngavigalugu aalajangigai aalajangiinerup ullulerneraniit sapaatip-akunneri 4-t qaangiutsinnagit Ilinniartitaanermut Siunnersuisoqatigiinnut allakkatigut maalaarutigineqarsinnaapput, tak. § 4, imm. 3, nr. 3 aamma 4.”.
4. § 20, stk. 3, imaalissaaq:
”Imm. 3. Rektorip imm. 2 tunngavigalugu aalajangigai aalajangiinerup ullulerneraniit sapaatip-akunneri 4-t qaangiutsinnagit Ilinniartitaanermut Siunnersuisoqatigiinnut allakkatigut maalaarutigineqarsinnaapput, tak. § 4, imm. 3, nr. 2.”.
5. § 21, imm. 2. 2. pkt. imaalissaaq:
” Tamatumani aalajangikkat aalajangiinerup ullulerneraniit sapaatip-akunneri 4-t qaangiutsinnagit Ilinniartitaanermut Siunnersuisoqatigiinnut allakkatigut maalaarutigineqarsinnaapput, tak. § 4, imm. 3, nr. 1.”.
6. Peqqussummi tamakkiisumi allaqqasoq ”landsstyret” allanngortinneqassaaq imaalillugu ”Naalakkersuisut” aamma ”landsstyrets” imaalillugu ”Naalakkersuisuts”.
Inatsisartut peqqussutaat ulloq 1. august 2010 atuutilissaaq.
Kalaallit Nunaanni Namminersorlutik Oqartussat, ulloq 19. maj 2010
F_nr_02-2010_bemaerk_kn
F_nr_02-2010_betaenk_kn