redaktsioon 29.05.2020 [RT I, 19.05.2020, 11]
06.06.2012 RT I, 28.06.2012, 1 08.07.2012, osaliselt 01.03.2013
19.02.2014 RT I, 13.03.2014, 3 01.01.2018, 23.03.2014 ja osaliselt 01.01.2016
07.06.2016 RT I, 28.06.2016, 1 01.07.2016, osaliselt 01.01.2017
15.12.2016 RT I, 31.12.2016, 2 01.01.2017, osaliselt 01.02.2017
(7) Põllumajanduslikul otstarbel kasutatava maatulundusmaa sihtotstarbega kinnisasja võõrandamisel või kasutamiseks andmisel on võõrandatavat või kasutamiseks antavat maad enne enampakkumist viimasena põllumajandusliku kasutuslepingu alusel kasutanud või maareformi seaduse § 341 alusel kasutusõigust omanud isikul, kes osales enampakkumisel, kuid ei osutunud võitjaks, õigus kinnisasi omandada või kasutusse saada enampakkumisel kujunenud hinnaga, kui ta viie tööpäeva jooksul enampakkumise tulemuste teatavaks tegemisest arvates kinnitab kirjalikult, et kasutab seda õigust. Kui käesolevas lõikes nimetatud õigustatud isikuid on mitu, eelistatakse isikut, kes kasutas võõrandatavat või kasutamiseks antavat kinnisasja suuremas ulatuses. Kui nimetatud kinnisasja suhtes soovivad oma õigust samal ajal kasutada käesoleva paragrahvi lõikes 6 ja käesolevas lõikes nimetatud isik, eelistatakse viimast. Käesolevas lõikes nimetatud õigust ei ole isikul, kellega sõlmitud kasutusleping lõpetati selle kasutajapoolse rikkumise tõttu.
(71) Käesoleva paragrahvi lõiget 7 ei kohaldata isikule, kes kasutas maareformi käigus kasutusvaldusesse antud maad maareformi seaduse § 341 lõikes 62 sätestatud alusel.
§ 1082. Vabariigi Valitsuse 2020. aasta 12. märtsil väljakuulutatud eriolukorrast tingitud erisused
<!- START 108b2 -!>
Vabariigi Valitsuse 2020. aasta 12. märtsil väljakuulutatud eriolukorra tõttu kohaldatakse järgmisi erisusi:
1) Vabariigi Valitsuse otsuse alusel võib kuni 2020. aasta 31. detsembrini rakendada erisusi käesoleva seaduse § 5 lõike 3, § 75 lõike 1 ja § 88 lõike 1 punkti 4 suhtes;
2) vahetusvõlakirjade omandamist loetakse kuni 2020. aasta 31. detsembrini osaluse omandamiseks äriühingus, milles riik ei osale.
<!- END 108b2 -!>


Biotsiidiseaduse ja riigilõivuseaduse muutmise seadus – Riigi Teataja
Biotsiidiseaduse ja riigilõivuseaduse muutmise seadus
03.03.2015 otsus nr 602
Biotsiidiseaduses tehakse järgmised muudatused:
1) seaduse tekstis asendatakse läbivalt sõna „turustamine” sõnadega „kättesaadavaks tegemine” vastavas käändes, sõna „turustada” sõnadega „kättesaadavaks teha” vastavas pöördes, sõna „turustatav” sõnadega „kättesaadavaks tehtav” vastavas käändes ning sõnad „turustuskoht” ja „turustamiskoht” sõnadega „kättesaadavaks tegemise koht” vastavas käändes;
„(1) Käesolev seadus annab õigusliku aluse biotsiidi ja biotsiidiga töödeldud toote turul kättesaadavaks tegemisele ja kasutamisele, biotsiidi kasutamisega seotud majandustegevuse piiramisele ning riikliku järelevalve korraldamisele käesolevas seaduses ja Euroopa Liidu asjakohases määruses sätestatud nõuete täitmise üle eesmärgiga kaitsta tervist, keskkonda ja vara ning tagada kaupade vaba liikumine.”;
„(11) Biotsiidi ja biotsiidiga töödeldud toote turul kättesaadavaks tegemise ja kasutamise nõuded ja tingimused on kehtestatud Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruses (EL) nr 528/2012, milles käsitletakse biotsiidide turul kättesaadavaks tegemist ja kasutamist (EMPs kohaldatav tekst) (ELT L 167, 27.06.2012, lk 1–123) (edaspidi biotsiidimäärus).
(12) Käesolevat seadust kohaldatakse biotsiidi ja biotsiidiga töödeldud toote turul kättesaadavaks tegemisele ja kasutamisele juhtudel, mida ei ole reguleeritud biotsiidimäärusega.”;
4) paragrahvi 1 lõige 3 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„(3) Käesolevas seaduses ettenähtud haldusmenetlusele kohaldatakse haldusmenetluse seaduse sätteid, arvestades käesoleva seaduse ja biotsiidimääruse erisusi.”;
5) paragrahvid 2–5 tunnistatakse kehtetuks;
6) seadust täiendatakse §-ga 51 järgmises sõnastuses:
„§ 51. Terminid
Käesolevas seaduses kasutatakse termineid biotsiidimääruse tähenduses, kui käesolevas seaduses ei ole sätestatud teisiti.”;
„Käesolevas seaduses ja biotsiidimääruses sätestatud toimingud teeb ja haldusaktid annab Terviseamet, kui käesolevas seaduses või biotsiidimääruses ei ole sätestatud teisiti.”;
8) paragrahvi 8 pealkiri muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„§ 8. Biotsiidi kättesaadavaks tegemise ja kasutamise üldnõuded”;
„(1) Biotsiidi turul kättesaadavaks tegemine on tegevus, millega biotsiid tehakse tasu eest või tasuta kättesaadavaks kasutamiseks või levitamiseks Euroopa Liidu tolliterritooriumil. Biotsiidi kättesaadavaks tegemiseks peetakse ka selle importi ja ladustamist, välja arvatud juhul, kui ladustamisele järgneb selle eksport või ringlusest kõrvaldamine.”;
10) paragrahvi 8 lõige 2 tunnistatakse kehtetuks;
„(3) Biotsiidi on lubatud Eestis kättesaadavaks teha ja kasutada, kui see on saanud asjakohase loa või registreerimistunnistuse käesoleva seaduse või biotsiidimääruse kohaselt.”;
12) seaduse 2. peatükk, § 15 lõige 2, § 16, § 18 lõiked 3 ja 4, §-d 19, 20 ja 22, 3. peatüki 2. jagu ning 4. peatükk tunnistatakse kehtetuks;
13) paragrahvi 33 tekst loetakse lõikeks 1 ja paragrahvi täiendatakse lõigetega 2–6 järgmises sõnastuses:
„(2) Biotsiidimääruse kohaselt kutsealaseks kasutamiseks ettenähtud biotsiide ei tohi kättesaadavaks teha tarbijale tarbijakaitseseaduse tähenduses.
(6) Biotsiidi turul kättesaadavaks tegevatel isikutel peavad olema teadmised biotsiidide ohtlike omaduste, riskide ohjamise ja kasutustingimuste kohta ning valmisolek vajaduse korral nõustada biotsiidi kasutajaid.”;
14) paragrahv 35 tunnistatakse kehtetuks;
„Loaomanik, kes vastutab ohtliku biotsiidi turule laskmise eest Eesti Vabariigis, peab enne biotsiidi turule laskmist esitama Terviseameti mürgistusteabe keskusele Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 1272/2008 artikli 45 kohase teabe, mida kasutatakse mürgistusjuhtumite ennetus- ja ravimeetmete väljatöötamise ning rakendamise eesmärgil.”;
„(1) Isik, kes kasutab biotsiidi kahjulike organismide hävitamiseks, tõrjumiseks, kahjutuks muutmiseks või nende ebasoovitava toime ohjamiseks (edaspidi kahjuritõrjuja), peab kahjuritõrjet tegema üksnes biotsiidi märgistusel ja kasutusjuhendis ettenähtud viisil ja tingimustel.”;
17) paragrahvi 38 lõiked 2 ja 3 tunnistatakse kehtetuks;
18) seadust täiendatakse §-dega 381–383 järgmises sõnastuses:
„§ 381. Biotsiidi kutseline kasutaja
(3) Ettevõtja, kes ei ole kutseline kahjuritõrjeteenuse osutaja, kuid kelle majandustegevuse käigus kasutatakse kutsealaseks kasutamiseks ettenähtud biotsiide, peab tagama, et kahjuritõrjuja on pädev ning vastab käesoleva seaduse § 381 lõikes 2 sätestatud nõuetele.”;
19) paragrahvi 39 lõige 2 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„(2) Vastutaval spetsialistil peab olema kahjuritõrje juhtimiseks ja korraldamiseks omandatud kahjuritõrjuja 5. taseme kutsekvalifikatsioon kutseseaduse tähenduses, mille kohaselt isik korraldab ressursside jagamist ja teiste tööd ning vastutab selle töö eest.”;
20) paragrahvi 39 lõige 4 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„(4) Välisriigis omandatud kahjuritõrjuja kutsekvalifikatsiooni vastavust käesoleva seaduse nõuetele tunnustatakse välisriigi kutsekvalifikatsiooni tunnustamise seaduse kohaselt. Välisriigi kutsekvalifikatsiooni tunnustamise seaduse § 7 lõikes 2 sätestatud pädev asutus on Terviseamet.”;
„(1) Kutseliseks kahjuritõrjeteenuse osutamiseks peab esitama majandustegevusteate.
3) vastutava spetsialisti kvalifikatsiooni tõendava tunnistuse number ja kehtivusaeg, kutse andja nimi, kutse andmise koht ja kuupäev.”;
22) paragrahvi 41 lõikest 2 jäetakse välja sõna „arvukuse”;
23) paragrahvi 41 lõikest 3 jäetakse välja sõnad „(edaspidi kahjuritõrjuja)”;
RIIGILÕIVUD JA TASUD”;
25) paragrahv 42 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„§ 42. Riigilõivud dokumentide menetlemise eest Terviseametis
(2) Käesoleva paragrahvi lõikes 1 sätestatud toimingute eest võetava riigilõivu määrad vaadatakse üle vähemalt iga kahe aasta järel ja vajaduse korral tehakse asjakohased muudatused lõivu suuruses, võttes aluseks möödunud perioodi tegelikud kulutused.”;
26) seaduse 6. peatükki täiendatakse §-dega 421 ja 422 järgmises sõnastuses:
„§ 421. Tasud biotsiidile loa andmise taotluse hindamise eest
(7) Terviseamet väljastab asjakohase otsuse viie tööpäeva jooksul pärast käesoleva paragrahvi lõikes 5 nimetatud summa laekumist.”;
27) paragrahvi 47 pealkiri ja lõige 1 muudetakse ning sõnastatakse järgmiselt:
„§ 47. Biotsiidi ja biotsiidiga töödeldud toote kättesaadavaks tegemisele ja kasutamisele kehtestatud nõuete rikkumine
28) paragrahvi 49 pealkiri muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„§ 49. Seaduse rakendamine biotsiidimääruses ettenähtud üleminekuperioodi reguleeriva tööprogrammi raames”;
29) paragrahvi 49 lõige 1 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„(1) Biotsiide, mille toimeained vastavad biotsiidimääruse artikli 89 lõikes 2 sätestatud tingimustele, võib jätkuvalt kättesaadavaks teha ja kasutada pärast registreerimist Terviseametis.”;
30) paragrahvi 49 lõikes 11 asendatakse tekstiosa „2014. aasta 14. maini” tekstiosaga „2024. aasta 31. detsembrini”;
31) paragrahvi 49 lõike 2 punktis 3 asendatakse sõna „võimaluse” sõnaga „vajaduse”;
32) paragrahvi 49 lõiked 3 ja 4 muudetakse ning sõnastatakse järgmiselt:
„(3) Kui toimeaine on kantud liidu heakskiidetud toimeainete nimekirja, tuleb taotleda registreeritud biotsiidile luba biotsiidimääruses sätestatud nõuete kohaselt. Taotlus loa saamiseks tuleb esitada hiljemalt biotsiidimääruse artikli 89 lõikes 3 nimetatud kuupäevaks.
(4) Eestis registreeritud biotsiidi võib jätkuvalt turul kättesaadavaks teha pärast toimeaine heakskiitmise kuupäeva, kui taotleja on esitanud loataotluse Terviseametile või Euroopa Kemikaaliametile biotsiidiregistri kaudu.”;
33) paragrahvi 49 lõige 5 tunnistatakse kehtetuks;
34) paragrahvi 49 täiendatakse lõikega 7 järgmises sõnastuses:
„(7) Enne 2013. aasta 1. septembrit antud turustuslubade ja registreerimistunnistuste suhtes kohaldatakse käesoleva seaduse § 1 lõiget 2, §-e 13 ja 14, § 15 lõikeid 1 ja 3, § 17, § 18 lõikeid 1 ja 2, § 21, § 32 lõiget 1 ja § 33 lõiget 1.”;
35) seaduse 9. peatüki 1. jagu täiendatakse §-ga 491 järgmises sõnastuses:
„§ 491. Seaduse § 39 lõike 2 rakendamine
Enne 2015. aasta 1. juulit kahjuritõrje juhtimiseks ja korraldamiseks omandatud kahjuritõrjuja III taseme kutsekvalifikatsioon on võrdsustatud käesoleva seaduse § 39 lõikes 2 nõutud 5. taseme kahjuritõrjuja kutsekvalifikatsiooniga.”.
1) paragrahvid 295–297 tunnistatakse kehtetuks;
2) seaduse 12. peatüki 3. jao 5. jaotist täiendatakse §-dega 2971–2973 järgmises sõnastuses:
„§ 2971. Biotsiidi toimeaine heakskiitmine
(1) Biotsiidi toimeaine heakskiitmiseks esitatud taotluse kinnitamise eest tasutakse riigilõivu 1720 eurot.
(2) Biotsiidi toimeaine heakskiitmise otsuse uuendamiseks esitatud taotluse kinnitamise eest tasutakse riigilõivu 1290 eurot.
(3) Biotsiidi toimeaine kasutamiseks täiendava tooteliigi heakskiitmiseks esitatud taotluse kinnitamise eest tasutakse riigilõivu 1550 eurot.
§ 2972. Biotsiidile loa andmine
(1) Biotsiidile riikliku loa andmise taotluse kinnitamise ja loa andmise või sellest keeldumise otsuse tegemise eest tasutakse riigilõivu 1635 eurot.
(2) Biotsiidile liidu loa andmise taotluse kinnitamise eest tasutakse riigilõivu 1635 eurot.
(3) Biotsiidiperele liidu loa andmise taotluse kinnitamise eest tasutakse riigilõivu 1635 eurot.
(4) Biotsiidiperele riikliku loa andmise taotluse kinnitamise ja loa andmise või sellest keeldumise otsuse tegemise eest tasutakse riigilõivu 1635 eurot.
(5) Biotsiidile või biotsiidiperele antud riikliku loa uuendamise taotluse kinnitamise ja muudetud loa andmise või sellest keeldumise otsuse tegemise eest tasutakse riigilõivu 1375 eurot.
(6) Biotsiidile või biotsiidiperele antud liidu loa uuendamise taotluse kinnitamise eest tasutakse riigilõivu 1375 eurot.
(7) Biotsiidiperele antud loale toote lisamise taotluse menetlemise eest tasutakse riigilõivu 1035 eurot.
(8) Biotsiidile lihtsustatud korras riikliku loa andmise taotluse kinnitamise ja loa andmise või sellest keeldumise otsuse tegemise eest tasutakse riigilõivu 515 eurot.
(9) Biotsiidile lihtsustatud korras antud riikliku loa uuendamise taotluse kinnitamise ja muudetud loa andmise või sellest keeldumise otsuse tegemise eest tasutakse riigilõivu 430 eurot.
(10) Lihtsustatud korras loa saanud biotsiidi Eestis kättesaadavaks tegemise taotluse menetlemise eest tasutakse riigilõivu 175 eurot.
(11) Biotsiidile järjestikku või paralleelse vastastikuse tunnustamise korras riikliku loa andmise taotluse menetlemise eest tasutakse riigilõivu 1375 eurot.
(12) Biotsiidile paralleelse kaubanduse riikliku loa andmise taotluse menetlemise eest tasutakse riigilõivu 1035 eurot.
(13) Samade omadustega biotsiidile riikliku loa andmise taotluse menetlemise eest tasutakse riigilõivu 1035 eurot.
(14) Biotsiidi või toimeaine uurimis- ja arendustegevuse eesmärgil kasutamiseks ja kättesaadavaks tegemiseks riikliku loa andmise taotluse menetlemise eest tasutakse riigilõivu 1805 eurot.
(15) Biotsiidile ajutise riikliku loa andmise taotluse menetlemise eest tasutakse riigilõivu 1805 eurot.
(16) Biotsiidile antud riikliku loa haldusliku muudatuse, nagu toote nimetuse või tootja nime muutmine või muud muudatused, millega ei kaasne toote omaduste, kvaliteedi või toime muutust, taotluse menetlemise eest tasutakse riigilõivu 345 eurot.
(17) Biotsiidile antud riikliku loa vähem tähtsa muudatuse, nagu koostises mittetoimeainete muudatus, kasutustingimuste, säilivusaja, ladustamistingimuste või pakendi suuruse muutmine, taotluse menetlemise eest tasutakse riigilõivu 1460 eurot.
(18) Biotsiidile antud riikliku loa olulise muudatuse, nagu klassifikatsiooni või toote koostise muutmine või muud muudatused, millega võib kaasneda toote omaduste, kvaliteedi või toime muutus, taotluse kinnitamise ja muudetud loa andmise või sellest keeldumise otsuse tegemise eest tasutakse riigilõivu 515 eurot.
(19) Biotsiidile antud liidu loa olulise muudatuse, nagu klassifikatsiooni või toote koostise muutmine või muud muudatused, millega võib kaasneda toote omaduste, kvaliteedi või toime muutus, taotluse kinnitamise eest tasutakse riigilõivu 515 eurot.
§ 2973. Biotsiidi registreerimine üleminekuperioodil
(1) Üleminekuperioodil biotsiidi registreerimistunnistuse taotluse menetlemise eest tasutakse riigilõivu 345 eurot.
(2) Üleminekuperioodil biotsiidi registreerimistunnistuse muudatuse taotluse menetlemise eest tasutakse riigilõivu 150 eurot.”.
Käesoleva seaduse § 1 punktid 13, 17–19 ja 21 jõustuvad 2015. aasta 1. juulil.


text:
Euroopa Kohtu otsus (suurkoda), 13. mai 2014.
Google Spain SL ja Google Inc. versus Agencia Española de Protección de Datos (AEPD) ja Mario Costeja González.
Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Audiencia Nacional.
Isikuandmed – Füüsiliste isikute kaitse isikuandmete töötlemisel – Direktiiv 95/46/EÜ – Artiklid 2, 4, 12 ja 14 – Esemeline ja territoriaalne kohaldamisala – Interneti otsingumootorid – Veebisaitidel sisalduvate andmete töötlemine – Andmete otsimine, indekseerimine ja säilitamine – Otsingumootori haldaja vastutus – Liikmesriigi territooriumil paiknev asutus – Otsingumootori haldaja kohustuste ja andmesubjekti õiguste ulatus – Euroopa Liidu põhiõiguste harta – Artiklid 7 ja 8.
Kohtuasi C‑131/12.
13. mai 2014 ( *1 )
„Isikuandmed — Füüsiliste isikute kaitse isikuandmete töötlemisel — Direktiiv 95/46/EÜ — Artiklid 2, 4, 12 ja 14 — Esemeline ja territoriaalne kohaldamisala — Interneti otsingumootorid — Veebisaitidel sisalduvate andmete töötlemine — Andmete otsimine, indekseerimine ja säilitamine — Otsingumootori haldaja vastutus — Liikmesriigi territooriumil paiknev asutus — Otsingumootori haldaja kohustuste ja andmesubjekti õiguste ulatus — Euroopa Liidu põhiõiguste harta — Artiklid 7 ja 8”
Google Spain SL ja Google Inc, esindajad: abogado F. González Díaz, abogado J. Baño Fos ja abogado B. Holles,
M. Costeja González, esindaja: abogado J. Muñoz Rodríguez,
Hispaania valitsus, esindaja: A. Rubio González,
Kreeka valitsus, esindajad: E.‑M. Mamouna ja K. Boskovits,
Itaalia valitsus, esindaja: G. Palmieri, keda abistas avvocato dello Stato P. Gentili,
Austria valitsus, esindajad: G. Kunnert ja C. Pesendorfer,
Poola valitsus, esindajad: B. Majczyna ja M. Szpunar,
Euroopa Komisjon, esindajad: I. Martínez del Peral ja B. Martenczuk,
Eelotsusetaotlus puudutab küsimust, kuidas tõlgendada Euroopa Parlamendi ja nõukogu 24. oktoobri 1995. aasta direktiivi 95/46/EÜ üksikisikute kaitse kohta isikuandmete töötlemisel ja selliste andmete vaba liikumise kohta (EÜT L 281, lk 31; ELT eriväljaanne 13/15, lk 355) artikli 2 punkte b ja d, artikli 4 lõike 1 punkte a ja c, artikli 12 punkti b ja artikli 14 esimese lõigu punkti a ning Euroopa Liidu põhiõiguste harta (edaspidi „harta”) artiklit 8.
Eelotsusetaotlus on esitatud ühelt poolt äriühingute Google Spain SL (edaspidi „Google Spain”) ja Google Inc. ning teiselt poolt Agencia Española de Protección de Datos’e (andmekaitseamet, edaspidi „AEPD”) ja Mario Costeja Gonzáleze vahelises vaidluses seoses AEPD otsusega, millega rahuldati M. Costeja Gonzáleze kaebus nimetatud kahe äriühingu peale ja kohustati äriühingut Google Inc. võtma vajalikke meetmeid, et eemaldada M. Costeja Gonzáleze isikuandmed otsinguindeksist ja muuta edaspidine juurdepääs neile võimatuks.
Direktiivi 95/46 – mille eesmärk on vastavalt selle artiklile 1 kaitsta isikuandmete töötlemisel füüsiliste isikute põhiõigusi ja -vabadusi ning eelkõige nende õigust eraelu puutumatusele, samuti kõrvaldada selliste andmete vaba liikumise takistused – põhjendused 2, 10, 18–20 ja 25 on sõnastatud järgmiselt:
andmetöötlussüsteemid on loodud selleks, et teenida inimkonda; selliseid süsteeme kasutades tuleb füüsiliste isikute kodakondsusele ja elukohale vaatamata austada nende põhiõigusi ja -vabadusi, eelkõige õigust eraelu puutumatusele, ning aidata kaasa […] üksikisikute heaolule;
isikuandmete töötlemist käsitlevate õigusaktide eesmärk on kaitsta [4. novembril 1950 Roomas alla kirjutatud] Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooni artiklis 8 ja ühenduse õiguse üldistes põhimõtetes tunnustatud põhiõigusi ja -vabadusi, eelkõige õigust eraelu puutumatusele; nimetatud põhjusel ei tohi kõnealuste õigusaktide ühtlustamise tagajärjel nendega pakutav kaitse väheneda, vaid vastupidi – ühenduses tagatava kaitstuse tase peab olema kõrgem;
tagamaks, et üksikisikud ei jää ilma kaitsest, millele neil on käesoleva direktiivi kohaselt õigus, peab igasugune isikuandmete töötlemine ühenduses toimuma ühe liikmesriigi õiguse kohaselt; seoses sellega peaks ühes liikmesriigis registreeritud vastutav töötleja andmeid töötlema vastavalt kõnealuse riigi õigusele;
registreerimine liikmesriigi territooriumil eeldab tegelikku ja tulemuslikku tegutsemist ning stabiilset asukohta; selles suhtes ei ole määravaks asutatud üksuse õiguslik vorm, tegemist võib olla lihtsalt filiaali või juriidilisest isikust tütarettevõtjaga; kui üks vastutav töötleja on registreeritud mitme liikmesriigi territooriumil, eelkõige tütarettevõtjate kaudu, peab ta tagama, et kõik ettevõtjad täidavad oma tegevuse suhtes kohaldatavast siseriiklikust õigusest tulenevaid kohustusi, et vältida võimalikku siseriiklikest eeskirjadest kõrvalehoidmist;
asjaolu, et andmeid töötleb kolmandas riigis registreeritud isik, ei tohi takistada üksikisikute kaitsmist käesoleva direktiivi kohaselt; sellisel juhul peaks töötlemist reguleerima selle liikmesriigi õigus, kus asuvad kasutatavad vahendid, ning tagada tuleks see, et käesolevas direktiivis sätestatud õigusi ja kohustusi tegelikult järgitakse;
kaitsmise põhimõtted peavad kajastuma ühest küljest töötlemise eest vastutavate isikute […] suhtes kehtestatud kohustustes, eelkõige seoses andmete kvaliteedi, tehnilise turvalisuse, järelevalveasutustele teatamise ja andmete töötlemise asjaoludega, ja teisest küljest õigustes, mis on antud üksikisikule, kelle andmeid töödeldakse, ja mille kohaselt tuleb talle töötlemisest teatada, võimaldada tal andmetega tutvuda ning mille kohaselt ta võib nõuda andmete korrigeerimist ja teatavatel asjaoludel isegi esitada vastuväiteid andmete töötlemise suhtes”.
Direktiivi 95/46 artikli 2 kohaselt „kasutatakse [selles direktiivis] järgmisi mõisteid:
isikuandmed – igasugune teave tuvastatud või tuvastatava füüsilise isiku (edaspidi „andmesubjekt”) kohta. Tuvastatav isik on isik, keda saab otseselt või kaudselt tuvastada, eelkõige isikukoodi põhjal või ühe või mitme tema füüsilisele, füsioloogilisele, vaimsele, majanduslikule, kultuurilisele või sotsiaalsele identsusele omase joone põhjal;
isikuandmete töötlemine (edaspidi „töötlemine”) – iga isikuandmetega tehtav toiming või toimingute kogum, olenemata sellest, kas see on automatiseeritud või mitte, näiteks kogumine, salvestamine, korrastamine, säilitamine, kohandamine või muutmine, väljavõtete tegemine, päringu teostamine, kasutamine, üleandmine, levitamine või muul moel avaldamine, ühitamine või ühendamine, sulgemine, kustutamine või hävitamine;
vastutav töötleja – füüsiline või juriidiline isik, riigiasutus, esindused või mõni muu organ, kes määrab üksi või koos teistega kindlaks isikuandmete töötlemise eesmärgid ja vahendid; kui töötlemise eesmärgid ja vahendid on kindlaks määratud siseriiklike või ühenduse õigusnormidega, võib vastutava töötleja või tema ametissemääramise sätestada siseriiklikus või ühenduse õiguses;
Direktiivi artikli 3 „Reguleerimisala” lõikes 1 on sätestatud:
Direktiivi artikkel 4 „Kohaldatav siseriiklik õigus” sätestab:
töötlemine toimub liikmesriigi territooriumil paikneva vastutava töötleja asutuse tegevuse raames; kui sama vastutav töötleja on registreeritud mitme liikmesriigi territooriumil, peab ta võtma vajalikke meetmeid tagamaks, et kõik kõnealused asutused järgivad kohaldatavates siseriiklikes õigusnormides sätestatud kohustusi;
vastutav töötleja ei ole registreeritud mitte liikmesriigi territooriumil, vaid kohas, kus asjaomase liikmesriigi õigusnorme kohaldatakse rahvusvahelise avaliku õiguse kohaselt;
vastutav töötleja ei ole registreeritud ühenduse territooriumil, kuid kasutab isikuandmete automatiseeritud või automatiseerimata töötlemiseks vahendeid, mis paiknevad kõnealuse liikmesriigi territooriumil, välja arvatud juhul, kui selliseid vahendeid kasutatakse ainult andmete edastamiseks ühenduse territooriumi kaudu.
Direktiivi 95/46 II peatüki I jaos „Põhimõtted andmete kvaliteedi kohta” paiknev artikkel 6 on sõnastatud järgmiselt:
isikuandmeid töödeldakse õiglaselt ja seaduslikult;
isikuandmeid kogutakse täpselt ja selgelt kindlaksmääratud ning õiguspärastel eesmärkidel ega töödelda hiljem viisil, mis on vastuolus kõnealuste eesmärkidega. Täiendavat töötlemist ajaloo, statistika või teadusega seotud eesmärkidel ei peeta vastuolus olevaks tingimusel, et liikmesriigid kannavad hoolt vajalike tagatiste eest;
isikuandmed on piisavad, asjakohased ega ületa selle otstarbe piire, mille tarvis neid kogutakse ja/või hiljem töödeldakse;
isikuandmed on täpsed ja vajaduse korral ajakohastatud; võetakse kõik mõistlikud meetmed, et kustutada või parandada andmete kogumise või hilisema töötlemise eesmärgi seisukohast ebaõiged või mittetäielikud andmed;
isikuandmeid säilitatakse kujul, mis võimaldab andmesubjekte tuvastada ainult seni, kuni see on vajalik seoses andmete kogumise või hilisema töötlemise eesmärkidega. Liikmesriigid kehtestavad vajalikud tagatised nende isikuandmete jaoks, mida säilitatakse pikema aja jooksul, et neid kasutada seoses ajaloo, statistika või teadusega.
Direktiivi 95/46 II peatüki II jaos „Andmetöötluse seaduslikkuse kriteeriumid” paiknev artikkel 7 sätestab:
töötlemine on vajalik vastutava töötleja või andmeid saava kolmanda isiku või kolmandate isikute õigustatud huvide elluviimiseks, kui selliseid huve ei kaalu üles artikli 1 lõike 1 kohaselt kaitstavate andmesubjekti põhiõiguste ja -vabadustega seotud huvid.”
Direktiivi artikkel 9 „Isikuandmete töötlemine ja sõnavabadus” sätestab:
Direktiivi artiklis 12 „Õigus tutvuda andmetega” on ette nähtud:
võimalust vastavalt vajadusele parandada, kustutada või sulgeda need andmed, mille töötlemine ei vasta käesoleva direktiivi sätetele, eelkõige seetõttu, et andmed on ebatäielikud või ebaõiged;
Direktiivi 95/46 artikkel 14 „Andmesubjektide õigus esitada vastuväiteid” sätestab:
esitada alati konkreetse olukorraga seotud õigustatud ja veenvatel põhjustel vastuväiteid teda käsitlevate andmete töötlemise suhtes vähemalt artikli 7 punktides e ja f osutatud juhtudel, kui siseriiklikes õigusaktides ei ole sätestatud teisiti. Kui tegemist on õigustatud vastuväitega, ei tohi vastutav töötleja kõnealuseid andmeid edasi töödelda;
Direktiivi artikkel 28 „Järelevalveasutus” on sõnastatud järgmiselt:
uurimisvolitused, näiteks volitused tutvuda töödeldavate andmetega ja koguda oma järelevalvekohustuse täitmiseks vajalikku teavet;
tõhusad sekkumisvolitused, näiteks […] anda korraldus andmete sulgemiseks, kustutamiseks või hävitamiseks, keelata töötlemine ajutiselt või alaliselt [...]
Direktiiv 95/46 on Hispaania õigusesse üle võetud isikuandmete kaitset käsitleva 13. detsembri 1999. aasta konstitutsioonilise seadusega nr 15/1999 (Boletín Oficial del Estado nr 298, 14.12.1999, lk 43088).
Hispaanias elav Hispaania kodanik M. Costeja González esitas 5. märtsil 2010 AEPD‑le kaebuse La Vanguardia Ediciones SL (edaspidi „La Vanguardia”) peale, kes annab välja ajalehte, mis on eelkõige Kataloonias (Hispaania) väga suure levikuga, ning äriühingute Google Spain ja Google Inc. peale. Kaebuse aluseks oli asjaolu, et kui internetikasutaja sisestab Google’i otsingumootorisse (edaspidi „Google Search”) M. Costeja Gonzáleze nime, kuvatakse otsingutulemustes lingid kahele La Vanguardia ajalehe 19. jaanuari ja 9. märtsi 1998. aasta leheküljele, kus on koos M. Costeja Gonzáleze nimega avaldatud teade sotsiaalkindlustusvõlgade tõttu arestitud kinnisvara enampakkumise kohta.
M. Costeja González nõudis selles kaebuses esiteks, et La Vanguardiat kohustataks need leheküljed eemaldama või muutma neid nii, et tema isikuandmed ei oleks nähtavad, või kasutama otsingumootorite võimaldatavaid vahendeid tema isikuandmete kaitseks. Teiseks nõudis ta, et äriühingut Google Spain või Google Inc. kohustataks eemaldama või peitma tema andmed nii, et need ei ilmuks enam otsingutulemustes ega annaks linke La Vanguardia ajalehele. M. Costeja González kinnitas sellega seoses, et teda puudutav vara arestimise küsimus on juba aastaid tagasi lõplikult lahendatud ega oma käesoleval ajahetkel enam tähtsust.
AEPD jättis 30. juuli 2010. aasta otsusega selle kaebuse La Vanguardiat puudutavas osas rahuldamata, pidades teabe avaldamist seaduslikult õigustatuks, kuna see toimus töö- ja sotsiaalministeeriumi korraldusel ning selle eesmärk oli võimalikult laialdane teavitamine enampakkumisest, et sellel osaleks võimalikult palju pakkujaid.
Äriühinguid Google Spain ja Google Inc. puudutavas osas kaebus aga rahuldati. AEPD leidis selle kohta, et andmekaitset käsitlevad õigusaktid laienevad otsingumootori haldajatele, kuna nad on andmete vastutavad töötlejad ja tegutsevad infoühiskonna vahendajana. AEPD oli seisukohal, et ta on pädev nõudma, et otsingumootori haldajad kõrvaldaksid andmed ja keelaksid juurdepääsu teatud andmetele, kui ta leiab, et nende leidmine ja levitamine võib riivata põhiõigust isikuandmete kaitsele ja inimväärikust laias tähenduses, mis hõlmab ka seda, et asjassepuutuv isik lihtsalt ei taha, et tema andmed saaksid kolmandatele isikutele teatavaks. AEPD arvates võib see kohustus olla otseselt otsingumootori haldajatel, ilma et andmeid või teavet oleks vaja esialgu veebisaidilt kustutada, eriti kui nende säilitamiseks sellel veebisaidil on õiguslik alus.
Google Spain ja Google Inc. esitasid selle otsuse peale eraldi kaebused Audiencia Nacionalile, kes liitis need ühiseks menetlemiseks.
Nimetatud kohus selgitab eelotsusetaotluses, et kaebused tõstatavad küsimuse, millised kohustused on otsingumootori haldajatel kaitsta selliste isikute andmeid, kes ei taha, et kolmandate isikute veebisaidil avaldatud ja nende isikuandmeid sisaldavat teavet, mida on võimalik nende isikuga seostada, otsitaks, indekseeritaks ja tehtaks internetikasutajatele piiramatult kättesaadavaks. Küsimusele vastamine sõltub sellest, kuidas tuleb tõlgendada direktiivi 95/46, arvestades pärast direktiivi avaldamist kasutusse tulnud tehnoloogiat.
Neil asjaoludel otsustas Audiencia Nacional menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused:
Mis puudutab [direktiivi 95/46] ja sellest tulenevalt Hispaania andmekaitsenormistiku territoriaalset kohaldamisala, siis:
kas tuleb asuda seisukohale, et [direktiivi 95/46] artikli 4 lõike 1 punkti a tähenduses „asutuse” kriteerium on täidetud, kui on täidetud üks või mitu järgmistest eeldustest:
kui otsingumootoriteenust osutav ettevõtja asutab liikmesriigis otsingumootori reklaamipinna turustamise ja müügi eesmärgil filiaali või tütarettevõtja, mille tegevus on suunatud isikutele, kelle elu‑ või asukoht on selles riigis,
kui emaettevõtja nimetab selles liikmesriigis asuva tütarettevõtja oma esindajaks ja vastutavaks töötlejaks kahe konkreetse andmekataloogi osas, mis on seotud sellelt ettevõtjalt lepinguliselt reklaami ostnud klientide andmetega,
kui liikmesriigis asuv filiaal või tütarettevõtja annab väljaspool Euroopa Liitu asuvale emaettevõtjale üle talle nii andmesubjektide kui ka andmekaitseõiguse järgimise tagamise eest vastutavate ametiasutuste esitatud taotlused ja nõuded, isegi kui sellist koostööd tehakse vabatahtlikult?
Kas [direktiivi 95/46] artikli 4 lõike 1 punkti c tuleb tõlgendada nii, et „kasuta[takse] […] vahendeid, mis paiknevad kõnealuse liikmesriigi territooriumil”,
kui otsingumootor kasutab selle liikmesriigi serverites asuvatel veebilehtedel sisalduva info leidmiseks ja indekseerimiseks nn ämblikke või roboteid
kasutab liikmesriigiga seostuvat domeeninime ning korraldab otsingute tegemise ja otsingutulemuste kuvamise selle liikmesriigi keeles?
Kas interneti otsingumootoritega indekseeritud info ajutist säilitamist saab pidada [direktiivi 95/46] artikli 4 lõike 1 punkti c tähenduses vahendite kasutamiseks? Kas juhul, kui vastus sellele küsimusele on jaatav, saab asuda seisukohale, et see seose kriteerium on täidetud, kui ettevõtja keeldub konkurentsi ettekäändel avaldamast seda, kus ta neid indekseid säilitab?
Olenemata sellest, kuidas vastatakse eelnevatele küsimustele, ja eriti juhul, kui [Euroopa Kohus] asub seisukohale, et direktiivi [95/46] artiklis 4 viidatud seoste kriteeriumid ei ole täidetud:
Mis puudutab otsingumootorite tegevust sisupakkujana seoses [direktiiviga 95/46], siis:
kas [Google Searchi] tegevust internetis sisupakkujana, mis seisneb kolmandate isikute poolt internetis avaldatud või lisatud info leidmises, automaatses indekseerimises, ajutises säilitamises ja lõpuks internetikasutajatele kättesaadavaks tegemises teatavas eelistusjärjekorras, juhul kui see info sisaldab kolmandate isikute isikuandmeid, tuleb tõlgendada nii, et see kuulub [direktiivi 95/46] artikli 2 punktis b määratletud mõiste „isikuandmete töötlemine” alla?
Kui vastus eelmisele küsimusele on jaatav, siis kas seoses eespool kirjeldatud tegevusega tuleb [direktiivi 95/46] artikli 2 punkti d tõlgendada nii, et [Google Searchi] käitavat ettevõtjat tuleb pidada selle otsingumootoriga indekseeritavatel veebilehtedel sisalduvate isikuandmete „vastutavaks töötlejaks”?
Järgmine küsimus puudutab seda, millise ulatusega on seoses õigusega olla unustatud õigus andmete kustutamisele ja/või õigus esitada vastuväiteid:
Teise küsimuse punktidega a ja b, mida tuleb analüüsida esimesena, palub eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt selgitada, kas direktiivi 95/46 artikli 2 punkti b tuleb tõlgendada nii, et otsingumootori tegevust sisupakkujana, mis seisneb kolmandate isikute poolt internetis avaldatud või sinna lisatud teabe leidmises, automaatses indekseerimises, ajutises säilitamises ja lõpuks internetikasutajatele kättesaadavaks tegemises teatavas eelistusjärjekorras, tuleb pidada selle sätte tähenduses „isikuandmete töötlemiseks”, kui see teave sisaldab isikuandmeid. Kui vastus sellele küsimusele on jaatav, palub eelotsusetaotluse esitanud kohus veel selgitada, kas artikli 2 punkti d tuleb tõlgendada nii, et otsingumootori haldajat tuleb pidada isikuandmete „vastutavaks” töötlejaks selle sätte tähenduses.
Google Spaini ja Google Inc. arvates ei saa otsingumootorite tegevust pidada otsingutulemustes kuvatavatel kolmandate isikute veebilehtedel olevate andmete töötlemiseks, sest otsingumootorid töötlevad internetis kättesaadavat teavet, eristamata isikuandmeid muudest andmetest. Isegi kui eeldada, et sellist tegevust peaks pidama „andmete töötlemiseks”, ei saa otsingumootori haldajat pidada „vastutavaks” töötlejaks, sest talle ei ole teada andmete sisu ja tal ei ole selle üle kontrolli.
Seevastu on M. Costeja González, Hispaania, Itaalia, Austria ja Poola valitsus ning Euroopa Komisjon seisukohal, et nimetatud tegevusega kaasneb kahtlemata direktiivi 95/46 tähenduses „andmete töötlemine”, mis on teistsugune ja teiste eesmärkidega kui andmete töötlemine veebisaitide avaldajate poolt. Otsingumootori haldaja on tema poolt läbi viidaval andmete töötlemisel „vastutav”, sest just tema määrab kindlaks andmete töötlemise eesmärgid ja vahendid.
Kreeka valitsuse arvates on kõnesoleva tegevuse puhul tegemist küll andmete „töötlemisega”, kuid et otsingumootorid toimivad lihtsalt vahendajana, ei saa neid haldavaid ettevõtjaid pidada „vastutavaks” töötlejaks, välja arvatud kui nad säilitavad andmeid puhvermälus või vahemälus kauem kui tehniliselt vajalik.
Selle kohta olgu märgitud, et direktiivi 95/46 artikli 2 punktis b on „isikuandmete töötlemine” määratletud kui „iga isikuandmetega tehtav toiming või toimingute kogum, olenemata sellest, kas see on automatiseeritud või mitte, näiteks kogumine, salvestamine, korrastamine, säilitamine, kohandamine või muutmine, väljavõtete tegemine, päringute teostamine, kasutamine, üleandmine, levitamine või muul moel kättesaadavaks tegemine, andmete ühitamine või ühendamine, sulgemine, kustutamine või hävitamine”.
Konkreetselt internetiga seoses on Euroopa Kohus juba tõdenud, et toimingut, mis seisneb isikuandmete panemises veebilehele, tuleb pidada selliseks töötlemiseks direktiivi 95/46 artikli 2 punkti b tähenduses (vt kohtuotsus Lindqvist, C‑101/01, EU:C:2003:596, punkt 25).
Põhikohtuasjas kõne all oleva tegevuse puhul ei ole vaidlustatud seda, et andmete hulgas, mida otsingumootorid leiavad, indekseerivad, säilitavad ja teevad kasutajatele kättesaadavaks, on ka teave tuvastatud või tuvastatavate füüsiliste isikute kohta, seega „isikuandmed” direktiivi artikli 2 punkti a tähenduses.
Järelikult tuleb asuda seisukohale, et internetis avaldatud teabe otsimise eesmärgil automatiseeritult, pidevalt ja süstemaatiliselt internetti läbi kammides „kogub” otsingumootori haldaja andmeid, millest ta seejärel teeb oma indekseerimisprogrammide raames „väljavõtteid” ning mida ta „salvestab” ja „korrastab”, oma serverites „säilitab” ning vajadusel „annab üle” või „teeb kättesaadavaks” kasutajatele otsingutulemuste loetelu kujul. Kuna need toimingud on direktiivi 95/46 artikli 2 punktis b sõnaselgelt ja tingimusteta loetletud, tuleb neid pidada „töötlemiseks” selle sätte tähenduses, ning seejuures ei ole oluline, et otsingumootori haldaja teeb samasuguseid toiminguid ka muud liiki teabe puhul ega tee isikuandmetel ja muudel andmetel vahet.
Eeltoodud seisukohta ei kummuta ka asjaolu, et andmed on juba varem internetis avaldatud ja otsingumootor neid ei muuda.
Euroopa Kohus on varem tõdenud, et direktiivi 95/46 artikli 2 punktis b loetletud toiminguid tuleb pidada isikuandmete töötlemiseks ka juhul, kui need puudutavad üksnes teavet, mis on meedias juba avaldatud. Nimelt märkis Euroopa Kohus, et kui direktiivi 95/46 kohaldamisel tehtaks üldine erand avaldatud teabe osas, kaotaks direktiiv suuresti oma mõtte (vt selle kohta kohtuotsus Satakunnan Markkinapörssi ja Satamedia, C‑73/07, EU:C:2008:727, punktid 48 ja 49).
Lisaks tuleneb direktiivi 95/46 artikli 2 punktis b toodud määratlusest, et kuigi isikuandmete muutmine on kahtlemata nende töötlemine direktiivi tähenduses, ei ole andmete muutmine ülejäänud selles sättes loetletud toimingute eelduseks.
Seoses küsimusega, kas sellise tegevuse raames, nagu on kõne all põhikohtuasjas, tuleb otsingumootori haldajat pidada isikuandmete „vastutavaks töötlejaks”, olgu meenutatud, et direktiivi 95/46 artikli 2 punktis d on vastutav töötleja määratletud kui „füüsiline või juriidiline isik, riigiasutus, esindused või mõni muu organ, kes määrab üksi või koos teistega kindlaks isikuandmete töötlemise eesmärgid ja vahendid”.
Kõnesoleva tegevuse eesmärgid ja vahendid ning ühtlasi ka selle tegevuse raames toimuva isikuandmete töötlemise eesmärgid ja vahendid määrab aga kindlaks otsingumootori haldaja, keda tuleb järelikult pidada „vastutavaks töötlejaks” artikli 2 punkti d tähenduses.
Olgu lisatud, et mitte ainult selle sätte selge sõnastuse, vaid ka selle eesmärgiga – tagada mõiste „vastutav töötleja” laia määratluse kaudu andmesubjektide tõhus ja täielik kaitse – oleks vastuolus, kui otsingumootori haldaja arvatakse välja selle mõiste kohaldamisalast põhjendusel, et tal puudub kontroll kolmandate isikute veebilehtedel avaldatud isikuandmete üle.
Seoses sellega olgu toonitatud, et otsingumootori tegevuse raames toimuv isikuandmete töötlemine erineb sellest ja lisandub sellele, mida teevad veebisaidi väljaandjad, kes lisavad need andmed internetileheküljele.
Vaidlust ei ole ka selles, et otsingumootorite tegevusel on andmete ülemaailmses levikus otsustav roll, sest see muudab andmed kättesaadavaks igale internetikasutajale, kes teeb otsingut andmesubjekti nime põhjal, sealhulgas internetikasutajatele, kes ei oleks muidu leidnud veebilehekülge, kus need andmed on avaldatud.
Internetis avaldatud teabe korraldamine ja koondamine, mida teevad otsingumootorid, et hõlbustada oma kasutajatel sellistele andmetele juurdepääsu, võib tuua kaasa selle, et kui otsing tehakse füüsilise isiku nime põhjal, saavad otsingumootori kasutajad tulemuste loetelu näol struktureeritud ülevaate selle isiku kohta internetis leiduvast teabest, mis võimaldab neil koostada andmesubjekti kohta rohkem või vähem üksikasjaliku profiili.
Otsingumootori tegevus võib seega märkimisväärselt ja veebisaitide väljaandjate tegevusele lisanduvalt mõjutada eraelu puutumatuse põhiõigust ja põhiõigust isikuandmete kaitsele, mistõttu peab otsingumootori haldaja kui selle tegevuse eesmärke ja vahendeid kindlaks määrav isik oma ülesannete, pädevuse ja võimaluste piires tagama tegevuse vastavuse direktiivi 95/46 nõuetele, et direktiivis ette nähtud tagatised saaksid oma täielikku mõju avaldada ning et andmesubjektid ja eeskätt nende õigus eraelu puutumatusele oleksid tõepoolest tõhusalt ja täielikult kaitstud.
Asjaolu, et veebisaidi väljaandjatel on võimalus anda otsingumootori haldajatele teada – kasutades näiteks välistusprotokolli, mis on tuntud kui „robot.txt”, või koodi „noindex” või „noarchive” –, et nad soovivad täielikult või osaliselt välistada teatava nende saidil avaldatud teabe lisamise otsingumootori automaatsesse indeksisse, ei tähenda, et kui väljaandjad sellest teada ei anna, siis vabaneb otsingumootori haldaja vastutusest otsingumootori tegevusega seoses toimuva isikuandmete töötlemise eest.
Nimelt ei muuda see asjaolu fakti, et isikuandmete töötlemise eesmärgid ja vahendid määrab kindlaks otsingumootori haldaja. Isegi kui eeldada, et kõnesolev veebisaidi väljaandjate võimalus tähendab, et nad määravad andmete töötlemise vahendid kindlaks koos otsingumootori haldajaga, ei kahanda see kuidagi otsingumootori haldaja vastutust, kuna direktiivi 95/46 artikli 2 punkt d näeb sõnaselgelt ette, et niisugune kindlaksmääramine võib toimuda „üksi või koos teistega”.
Kõigist eeltoodud kaalutlustest tulenevalt peab teise küsimuse punktidele a ja b vastama, et direktiivi 95/46 artikli 2 punkte b ja d tuleb tõlgendada esiteks nii, et otsingumootori tegevust, mis seisneb kolmandate isikute poolt internetis avaldatud või sinna lisatud teabe leidmises, automaatses indekseerimises, ajutises säilitamises ja lõpuks internetikasutajatele kättesaadavaks tegemises teatavas eelistusjärjekorras, tuleb pidada „isikuandmete töötlemiseks” artikli 2 punkti b tähenduses, kui see teave sisaldab isikuandmeid, ja teiseks, et otsingumootori haldajat tuleb pidada isikuandmete „vastutavaks töötlejaks” artikli 2 punkti d tähenduses.
Esimese küsimuse punktidega a–d palub eelotsusetaotluse esitanud kohus selgitada, kas niisugustel asjaoludel nagu põhikohtuasjas on võimalik kohaldada direktiivi 95/46 üle võtnud siseriiklikku õigusakti.
Eelotsusetaotluse esitanud kohus on sellega seoses tuvastanud järgmised asjaolud:
Google Searchi pakutakse ülemaailmselt veebisaidi „www.google.com” kaudu. Paljudes riikides on riigikeelele kohandatud kohalikud versioonid. Google Searchi hispaaniakeelset versiooni pakutakse saidi „www.google.es” kaudu, mis on registreeritud alates 16. septembrist 2003. Google Search on üks enamkasutatavaid otsingumootoreid Hispaanias.
Google Searchi haldab Google Inc., kes on Google’i kontserni emaettevõtja ja kelle registrijärgne asukoht on Ameerika Ühendriikides.
Google Search indekseerib kogu maailma veebilehti, sealhulgas Hispaanias asuvaid veebilehti. Google Searchi „veebiämblike” või indekseerimisrobotite – s.o arvutiprogrammid, mida kasutatakse veebilehtede sisu metoodiliseks ja automaatseks ülesotsimiseks ja sirvimiseks – indekseeritavat teavet säilitatakse ajutiselt serverites, mille asukoht ei ole teada, kuna seda peetakse konkurentsi põhjustel saladuses.
Google Search ei piirdu ligipääsu võimaldamisega indekseeritud veebilehtede sisule, vaid kasutab seda tegevust, et lisada tasu eest selliste ettevõtjate reklaami – tavaliselt seostatuna internetikasutaja otsingutekstiga –, kes soovivad selle vahendi abil pakkuda internetikasutajatele oma kaupu või teenuseid.
Google’i kontsern kasutab oma tütarettevõtjat Google Spain veebisaidil „www.google.com” loodud reklaamipinna müügi edendamiseks. 3. septembril 2003 asutatud Google Spainil on eraldiseisva juriidilise isiku staatus ja registrijärgne asukoht Madridis (Hispaania). Tema tegevus on suunatud põhiliselt Hispaanias asuvatele ettevõtjatele, toimides kontserni kaubandusagendina selles liikmesriigis. Google Spaini eesmärk on edendada, hõlbustada ja teostada internetireklaami toodete ja teenuste müüki kolmandatele isikutele ning sellist reklaami turustada.
Google Inc. määras Google Spaini vastutavaks töötlejaks Hispaanias kahe andmekataloogi osas, mille Google Inc. on AEPD‑s registreerinud ja mis sisaldavad nende klientide andmeid, kes on sõlminud Google Inc‑ga reklaamiteenuste lepingud.
Eelotsusetaotluse esitanud kohtu tõstatatud peamised probleemid puudutavad täpsemalt direktiivi 95/46 artikli 4 lõike 1 punktis a kasutatud mõistet „asutus” ja artikli 4 lõike 1 punktis c kasutatud väljendit „[kasutab] vahendeid, mis paiknevad kõnealuse liikmesriigi territooriumil”.
Eelotsusetaotluse esitanud kohus palub esimese küsimuse punktiga a sisuliselt selgitada, kas direktiivi 95/46 artikli 4 lõike 1 punkti a tuleb tõlgendada nii, et isikuandmete töötlemine toimub liikmesriigi territooriumil paikneva vastutava töötleja asutuse tegevuse raames selle sätte tähenduses, kui üks või mitu järgmisest kolmest tingimusest on täidetud:
otsingumootori haldaja asutab liikmesriigis filiaali või tütarettevõtja, mille eesmärk on tagada otsingumootori reklaamipinna turustamine ja müük ja mille tegevus on suunatud selle liikmesriigi elanikele, või
emaettevõtja määrab selles liikmesriigis asuva tütarettevõtja oma esindajaks ja vastutavaks töötlejaks kahe konkreetse andmekataloogi osas, mis on seotud sellelt ettevõtjalt lepinguliselt reklaami ostnud klientide andmetega, või
liikmesriigis asuv filiaal või tütarettevõtja annab väljaspool Euroopa Liitu asuvale emaettevõtjale üle talle nii andmesubjektide kui ka andmekaitseõiguse järgimise tagamise eest vastutavate ametiasutuste esitatud taotlused ja nõuded, isegi kui sellist koostööd tehakse vabatahtlikult.
Neist tingimustest esimese kohta märgib eelotsusetaotluse esitanud kohus, et Google Searchi käitab ja haldab Google Inc. ning ei ole tuvastatud, et Google Spaini tegevus Hispaanias oleks otseselt seotud kolmandate isikute veebisaitidel leiduva teabe või andmete indekseerimise või säilitamisega. Kuid reklaamipinna turustamine ja müük, millega Google Spain Hispaanias tegeleb, on oluline osa Google’i kontserni äritegevusest ning seda võib pidada Google Searchiga tihedalt seotuks.
M. Costeja González, Hispaania, Itaalia, Austria ja Poola valitsus ning komisjon leiavad, et võttes arvesse lahutamatut seost Google Inc. haldatava otsingumootori tegevuse ja Google Spaini tegevuse vahel, tuleb viimast pidada esimese asutuseks seoses tegevusega, mille käigus toimub isikuandmete töötlemine. Seevastu Google Spain, Google Inc. ja Kreeka valitsus on seisukohal, et direktiivi 95/46 artikli 4 lõike 1 punkti a ei kohaldata siis, kui on tegemist esimese tingimusega eelotsusetaotluse esitanud kohtu loetletud kolmest tingimusest.
Selle kohta olgu kõigepealt meenutatud, et direktiivi 95/46 põhjenduses 19 on täpsustatud, et „registreerimine liikmesriigi territooriumil eeldab tegelikku ja tulemuslikku tegutsemist ning stabiilset asukohta; selles suhtes ei ole määravaks asutatud üksuse õiguslik vorm, tegemist võib olla lihtsalt filiaali või juriidilisest isikust tütarettevõtjaga”.
Vaidlustatud ei ole Google Spaini tegelikku ja tulemuslikku tegutsemist stabiilse asukoha kaudu Hispaanias. Kuna Google Spain on ka juriidiline isik, on järelikult tegemist Google Inc. tütarettevõtjaga Hispaania territooriumil ja seetõttu „asutusega” direktiivi 95/46 artikli 4 lõike 1 punkti a tähenduses.
Selles sättes ette nähtud kriteeriumi täitmiseks on veel vaja, et isikuandmete töötlemine vastutava töötleja poolt toimuks liikmesriigi territooriumil paikneva vastutava töötleja asutuse „tegevuse raames”.
Google Spaini ja Google Inc. arvates ei ole antud juhul sellega tegemist, kuna põhikohtuasjas kõne all olevat isikuandmete töötlemist viib läbi üksnes Google Inc., kes haldab Google Searchi, ilma et selles mingil viisil osaleks Google Spain, kelle tegevus piirdub toe pakkumisega Google’i kontserni reklaamitegevusele, mis erineb tema otsingumootori teenusest.
Nagu eeskätt Hispaania valitsus ja komisjon toonitasid, ei nõua direktiivi 95/46 artikli 4 lõike 1 punkt a siiski seda, et asjaomane asutus ise peaks läbi viima isikuandmete töötlemise, vaid üksnes seda, et see toimuks tema „tegevuse raames”.
Pealegi kui võtta arvesse direktiivi 95/46 eesmärki, milleks on tagada isikuandmete töötlemisel füüsiliste isikute põhiõiguste ja -vabaduste ning eelkõige nende eraelu puutumatuse tõhus ja täielik kaitse, ei või seda väljendit tõlgendada kitsalt (vt analoogia alusel kohtuotsus L’Oréal jt, C‑324/09, EU:C:2011:474, punktid 62 ja 63).
Seoses sellega olgu märgitud, et eelkõige direktiivi 95/46 põhjendustest 18–20 ja artiklist 4 nähtuvalt on liidu seadusandja soovinud vältida seda, et isikud jääksid ilma direktiiviga tagatud kaitsest või et sellest kaitsest mindaks mööda ning on seetõttu näinud ette eriti laia territoriaalse kohaldamisala.
Direktiivi 95/46 eesmärki ja artikli 4 lõike 1 punkti a sõnastust arvesse võttes tuleb asuda seisukohale, et isikuandmete töötlemine, mida tehakse sellise otsingumootori teenuse tarbeks nagu Google Search, mida haldab ettevõtja, kellel on registrijärgne asukoht kolmandas riigis, kuid asutus liikmesriigis, toimub selle asutuse „tegevuse raames”, kui selle eesmärgiks on tagada selles liikmesriigis otsingumootori reklaamipinna turustamine ja müük, et muuta otsingumootori teenus kulutõhusaks.
Niisuguses olukorras on otsingumootori haldaja tegevus lahutamatult seotud tema liikmesriigis asuva asutuse tegevusega, kuna reklaamipinnaga seotud tegevus on vahend, et muuta otsingumootori tegevus majanduslikult kulutõhusaks, ning otsingumootor on samal ajal vahend, mis võimaldab seda tegevust sooritada.
Seoses sellega olgu meenutatud, et nagu käesoleva otsuse punktides 26–28 täpsustatud, on juba isikuandmete kuvamine otsingutulemuste leheküljel nende andmete töötlemine. Kuna koos tulemustega kuvatakse aga samal leheküljel ka otsingusõnadega seotud reklaam, siis peab tõdema, et kõnesolev isikuandmete töötlemine toimub vastutava töötleja sellise asutuse reklaami- ja äritegevuse raames, mis paikneb liikmesriigi territooriumil, antud juhul Hispaania territooriumil.
Neil asjaoludel ei saa nõustuda sellega, et otsingumootori toimimiseks toimuv isikuandmete töötlemine lahutataks direktiivis 95/46 ette nähtud kohustustest ja tagatistest – see kahjustaks direktiivi kasulikku mõju ning põhiõiguste ja -vabaduste tõhusat ja täielikku kaitset, mille tagamine on direktiivi eesmärk (vt analoogia alusel kohtuotsus L’Oréal jt, EU:C:2011:474, punktid 62 ja 63), eelkõige isikuandmete töötlemisel eraelu puutumatuse kaitset, millele direktiiv omistab erilise tähtsuse, nagu nähtub muu hulgas direktiivi artikli 1 lõikest 1 ja põhjendustest 2 ja 10 (vt selle kohta kohtuotsused Österreichischer Rundfunk jt, C‑465/00, C‑138/01 ja C‑139/01, EU:C:2003:294, punkt 70; Rijkeboer, C‑553/07, EU:C:2009:293, punkt 47, ning IPI, C‑473/12, EU:C:2013:715, punkt 28 ja seal viidatud kohtupraktika).
Kuna eelotsustaotluse esitanud kohtu loetletud kolmest tingimusest on esimene tingimus piisav järeldamaks, et niisugune asutus nagu Google Spain vastab direktiivi 95/46 artikli 4 lõike 1 punktis a ette nähtud kriteeriumile, ei ole kahte ülejäänud tingimust vaja analüüsida.
Eeltoodust tulenevalt peab esimese küsimuse punktile a vastama, et direktiivi 95/46 artikli 4 lõike 1 punkti a tuleb tõlgendada nii, et isikuandmete töötlemine toimub liikmesriigi territooriumil paikneva vastutava töötleja asutuse tegevuse raames selle sätte tähenduses, kui otsingumootori haldaja asutab liikmesriigis filiaali või tütarettevõtja, mille eesmärk on tagada otsingumootori reklaamipinna turustamine ja müük ja mille tegevus on suunatud selle liikmesriigi elanikele.
Arvestades esimese küsimuse punktile a antud vastust, ei ole esimese küsimuse punktidele b–d tarvis vastata.
Eelotsusetaotluse esitanud kohus palub teise küsimuse punktidega c ja d sisuliselt selgitada, kas direktiivi 95/46 artikli 12 punkti b ja artikli 14 esimese lõigu punkti a tuleb tõlgendada nii, et nendes sätetes ette nähtud õiguste tagamiseks on otsingumootori haldaja kohustatud kõrvaldama isiku nime põhjal tehtud otsingu järel kuvatavast tulemuste loetelust lingid veebilehtedele, mille on avaldanud kolmandad isikud ja mis sisaldavad teavet selle isiku kohta, ka sellisel juhul, kui seda nime või teavet ei ole varem või samal ajal neilt veebilehtedelt kustutatud, isegi kui selle nime või teabe avaldamine neil veebilehtedel on seaduslik.
Google Spain ja Google Inc. leiavad, et proportsionaalsuse põhimõtte kohaselt tuleb igasugune teabe kõrvaldamise nõue esitada vastava veebilehe väljaandjale, sest tema vastutab teabe avaldamise eest, on võimeline hindama sellise avaldamise seaduslikkust ning tema käsutuses on kõige tõhusamad ja vähem piiravad vahendid, et muuta selline teave kättesaamatuks. Pealegi kui panna otsingumootori haldajale kohustus kõrvaldada oma indeksitest internetis avaldatud teave, ei võtaks see piisavalt arvesse veebisaitide väljaandjate, teiste internetikasutajate ja otsingumootori haldaja enda põhiõigusi.
Austria valitsuse arvates võib siseriiklik järelevalveasutus anda otsingumootori haldajale korralduse kustutada oma kataloogidest kolmandate isikute avaldatud teave üksnes juhul, kui eelnevalt on tuvastatud kõnesolevate andmete ebaseaduslikkus või ebaõigsus või kui andmesubjekt on esitanud selle teabe avaldanud veebisaidi väljaandjale vastuväite ja see on rahuldatud.
M. Costeja González, Hispaania, Itaalia ja Poola valitsus ning komisjon leiavad, et siseriiklik ametiasutus võib anda otse otsingumootori haldajale korralduse kõrvaldada oma indeksitest ja puhvermälust teave, mis sisaldab kolmandate isikute avaldatud isikuandmeid, ilma et ta peaks eelnevalt või samal ajal pöörduma seda teavet sisaldava veebilehe väljaandja poole. M. Costeja González, Hispaania ja Itaalia valitsus ning komisjon lisavad, et asjaolu, et see teave avaldati õiguspäraselt ja on jätkuvalt üleval veebilehel, kust see esialgu pärines, ei mõjuta direktiivist 95/46 tulenevaid otsingumootori haldaja kohustusi. Poola valitsuse arvates aga vabastab see asjaolu otsingumootori haldaja tema kohustustest.
Kõigepealt olgu meenutatud, et direktiivi 95/46 artiklist 1 ja põhjendusest 10 nähtuvalt on direktiivi eesmärk tagada isikuandmete töötlemisel füüsiliste isikute põhiõiguste ja -vabaduste, eelkõige eraelu puutumatuse kõrgetasemeline kaitse (vt selle kohta kohtuotsus IPI, EU:C:2013:715, punkt 28).
Vastavalt direktiivi 95/46 põhjendusele 25 peavad direktiivis ette nähtud kaitsmise põhimõtted kajastuma ühest küljest töötlemise eest vastutavate isikute suhtes kehtestatud kohustustes, eelkõige seoses andmete kvaliteedi, tehnilise turvalisuse, järelevalveasutustele teatamise ja andmete töötlemise asjaoludega, ning teisest küljest õigustes, mis on antud üksikisikule, kelle andmeid töödeldakse, ja mille kohaselt tuleb talle töötlemisest teatada, võimaldada tal andmetega tutvuda ja nõuda andmete korrigeerimist ning teatavatel asjaoludel isegi esitada vastuväiteid andmete töötlemise suhtes.
Euroopa Kohus on varem juba otsustanud, et kuivõrd direktiivi 95/46 sätted reguleerivad isikuandmete töötlemist, mis võib riivata põhivabadusi ja eriti õigust eraelu puutumatusele, tuleb nende tõlgendamisel lähtuda põhiõigustest, mis moodustavad väljakujunenud kohtupraktika kohaselt õiguse üldpõhimõtete lahutamatu osa ning mille järgimise tagab Euroopa Kohus ja mis on praegu sätestatud hartas (vt eelkõige kohtuotsused Connolly vs. komisjon, C‑274/99 P, EU:C:2001:127, punkt 37, ning Österreichischer Rundfunk jt, EU:C:2003:294, punkt 68).
Harta artikkel 7 tagab õiguse eraelu puutumatusele ja harta artikkel 8 näeb otsesõnu ette õiguse isikuandmete kaitsele. Viimati nimetatud artikli lõigetes 2 ja 3 on täpsustatud, et selliseid andmeid tuleb töödelda asjakohaselt ning kindlaksmääratud eesmärkidel ja asjaomase isiku nõusolekul või muul seaduses ette nähtud õiguslikul alusel, et igaühel on õigus tutvuda tema kohta kogutud andmetega ja nõuda nende parandamist ning et nende sätete täitmist kontrollib sõltumatu asutus. Need nõuded on ellu viidud muu hulgas direktiivi 95/46 artiklitega 6, 7, 12, 14 ja 28.
Direktiivi 95/46 artikli 12 punktis b on sätestatud, et liikmesriigid tagavad, et igal andmesubjektil on õigus nõuda vastutavalt töötlejalt võimalust vastavalt vajadusele parandada, kustutada või sulgeda need andmed, mille töötlemine ei vasta direktiivi 95/46 sätetele, eelkõige seetõttu, et andmed on ebatäielikud või ebaõiged. Kuna viimane täpsustus, mis puudutab olukorda, kui teatavaid direktiivi 95/46 artikli 6 lõike 1 punktis d sätestatud nõudeid ei ole täidetud, on näitlik, mitte ammendav, siis järeldub sellest, et töötlemine võib olla direktiiviga vastuolus ja anda andmesubjektile alust tugineda direktiivi artikli 12 punktiga b tagatud õigusele ka seetõttu, et ei ole täidetuid muid direktiivis ette nähtud isikuandmete töötlemise seaduslikkuse tingimusi.
Selles osas peab meenutama, et kui direktiivi 95/46 artiklis 13 toodud erandid ei sätesta teisiti, tuleb isikuandmete töötlemisel ühelt poolt järgida põhimõtteid andmete kvaliteedi kohta, mis on sätestatud direktiivi artiklis 6, ning teiselt poolt peab töötlemine vastama mõnele direktiivi artiklis 7 loetletud andmetöötluse seaduslikkuse kriteeriumile (vt kohtuotsused Österreichischer Rundfunk jt, EU:C:2003:294, punkt 65; ASNEF ja FECEMD, C‑468/10 ja C‑469/10, EU:C:2011:777, punkt 26, ning Worten, C‑342/12, EU:C:2013:355, punkt 33).
Vastavalt artiklile 6 ja võttes arvesse erisätteid, mida liikmesriigid võivad kehtestada töötlemisele ajaloo, statistika või teadusega seotud eesmärkidel, peab vastutav töötleja tagama, et isikuandmeid „töödeldakse õiglaselt ja seaduslikult”, et isikuandmeid „kogutakse täpselt ja selgelt kindlaksmääratud ning õiguspärastel eesmärkidel ega töödelda hiljem viisil, mis on vastuolus kõnealuste eesmärkidega”, et need on „piisavad, asjakohased ega ületa selle otstarbe piire, mille tarvis neid kogutakse ja/või hiljem töödeldakse”, et need on „täpsed ja vajaduse korral ajakohastatud” ning et neid „säilitatakse kujul, mis võimaldab andmesubjekte tuvastada ainult seni, kuni see on vajalik seoses andmete kogumise või hilisema töötlemise eesmärkidega”. Seoses sellega peab vastutav töötleja võtma kõik mõistlikud meetmed, et kustutada või parandada andmed, mis ei vasta selle sätte nõuetele.
Andmetöötluse seaduslikkuse kohta direktiivi 95/46 artikli 7 alusel olgu märgitud, et niisugust töötlemist, nagu on kõne all põhikohtuasjas ja mida teeb otsingumootori haldaja, võib hõlmata artikli 7 punktis f ette nähtud alus.
See säte lubab isikuandmete töötlemist juhul, kui töötlemine on vajalik vastutava töötleja või andmeid saava kolmanda isiku või kolmandate isikute õigustatud huvide elluviimiseks, kui selliseid huve ei kaalu üles huvid, mis on seotud direktiivi artikli 1 lõike 1 kohaselt kaitstavate andmesubjekti põhiõiguste ja -vabadustega, eeskätt õigusega eraelu puutumatusele. Artikli 7 punkti f kohaldamisel on niisiis vajalik kõnealuste vastanduvate õiguste ja huvide kaalumine, mille raames peab võtma arvesse harta artiklitest 7 ja 8 tulenevate andmesubjekti õiguste olulisust (vt kohtuotsus ASNEF ja FECEMD, EU:C:2011:777, punktid 38 ja 40).
Töötlemise vastavust direktiivi 95/46 artiklile 6 ja artikli 7 punktile f saab kontrollida direktiivi artikli 12 punkti b kohase avalduse alusel ning lisaks võib teatud tingimustel kasutada andmesubjekt direktiivi artikli 14 esimese lõigu punktis a ette nähtud õigust vastuväiteid esitada.
Artikli 14 esimese lõigu punkti a kohaselt annavad liikmesriigid andmesubjektidele õiguse esitada alati konkreetse olukorraga seotud õigustatud ja veenvatel põhjustel vastuväiteid teda käsitlevate andmete töötlemise suhtes vähemalt direktiivi 95/46 artikli 7 punktides e ja f osutatud juhtudel, kui siseriiklikes õigusaktides ei ole sätestatud teisiti. Niisiis võimaldab artikli 14 esimese lõigu punkti a raames toimuv kaalumine võtta eraldi arvesse kõiki andmesubjekti konkreetset olukorda puudutavaid asjaolusid. Kui tegemist on õigustatud vastuväitega, ei tohi vastutav töötleja andmeid edasi töödelda.
Direktiivi 95/46 artikli 12 punkti b ja artikli 14 esimese lõigu punkti a kohased avaldused võib andmesubjekt esitada otse vastutavale töötlejale, kes peab nõuetekohaselt kontrollima avalduse põhjendatust ja vajadusel lõpetama kõnesolevate andmete töötlemise. Kui vastutav töötleja avaldustele ei reageeri, võib andmesubjekt pöörduda järelevalveasutusse või kohtusse, et need viiksid läbi vajalikud kontrollimised ja annaksid vastutavale töötlejale korralduse konkreetsete meetmete võtmiseks.
Seoses sellega olgu märgitud, et direktiivi 95/46 artikli 28 lõigetest 3 ja 4 nähtuvalt võivad kõik isikud esitada igasse järelevalveasutusse avalduse nende õiguste ja vabaduste kaitse kohta seoses isikuandmete töötlemisega ning järelevalveasutusel on uurimisvolitused ja tõhusad sekkumisvolitused, mis võimaldavad tal anda korralduse andmete sulgemiseks, kustutamiseks või hävitamiseks või keelata töötlemise ajutiselt või alaliselt.
Neid kaalutlusi tuleb silmas pidada andmesubjekti õigusi käsitlevate direktiivi 95/46 sätete tõlgendamisel ja kohaldamisel, kui andmesubjekt esitab järelevalveasutusele või kohtule niisuguse avalduse nagu põhikohtuasjas.
Sellega seoses tuleb kõigepealt märkida, et nagu käesoleva otsuse punktides 36–38 tõdetud, võib niisugune nagu põhikohtuasjas kõne all olev isikuandmete töötlemine, mida teeb otsingumootori haldaja, eraelu puutumatuse põhiõigust ja põhiõigust isikuandmete kaitsele oluliselt mõjutada, kui otsingumootori abil tehakse päring füüsilise isiku nime põhjal, kuna kõnesolev töötlemine võimaldab igal internetikasutajal saada tulemuste loetelu kujul struktureeritud ülevaate selle isiku kohta internetis leiduvast teabest, mis tõenäoliselt puudutab tema eraelu mitut aspekti ja mida oleks ilma selle otsingumootorita olnud võimatu või väga raske omavahel ühendada ning mis võimaldab neil koostada andmesubjekti kohta rohkem või vähem üksikasjaliku profiili. Pealegi mitmekordistub andmesubjekti põhiõiguste riive selle olulise rolli tõttu, mis on tänapäeva ühiskonnas internetil ja otsingumootoritel, mille tõttu on niisuguses tulemuste loetelus sisalduv teave kõikjal kättesaadav (vt selle kohta kohtuotsus eDate Advertising jt, C‑509/09 ja C‑161/10, EU:C:2011:685, punkt 45).
Selle riive potentsiaalset raskust silmas pidades tuleb tõdeda, et riivet ei saa õigustada pelgalt otsingumootori haldaja majandushuviga sellise töötlemise suhtes. Kuid kuna tulemuste loetelust linkide kõrvaldamine võib vastavast teabest sõltuvalt mõjutada selliste internetikasutajate õiguspäraseid huve, kellel võib olla huvi sellisele teabele ligi pääseda, tuleb niisugustes olukordades nagu põhikohtuasjas püüda saavutada õiglast tasakaalu eelkõige sellise huvi ja andmesubjektide harta artiklitest 7 ja 8 tulevate põhiõiguste vahel. Nende artiklitega kaitstud andmesubjekti õigused kaaluvad internetikasutajate seesuguse huvi küll üldjuhul kindlasti üles, kuid üksikjuhtudel võib see tasakaal siiski sõltuda teabe laadist ja delikaatsusest andmesubjektide eraelu suhtes ning üldsuse huvist seda teavet saada, mis omakorda võib varieeruda vastavalt sellele, milline on selle andmesubjekti roll avalikus elus.
Pärast direktiivi 95/46 artikli 12 punkti b ja artikli 14 esimese lõigu punkti a kohaldamise tingimuste hindamist, mida tuleb järelevalveasutusel või kohtul teha, kui neile esitatakse selline avaldus nagu põhikohtuasjas, võib järelevalveasutus või kohus anda otsingumootori haldajale korralduse kõrvaldada isiku nime põhjal tehtud otsingu järel kuvatavast tulemuste loetelust lingid veebilehtedele, mille on avaldanud kolmandad isikud ja mis sisaldavad teavet selle isiku kohta, ilma et selline korraldus eeldaks, et veebilehe väljaandja oleks selle nime ja teabe omal tahtel või järelevalveasutuse või kohtu korraldusel eelnevalt või samal ajal kõrvaldanud veebilehelt, kus need avaldati.
Nagu käesoleva kohtuotsuse punktides 35–38 tõdetud, kuivõrd otsingumootori tegevuse raames toimuv isikuandmete töötlemine erineb sellest ja lisandub sellele, mida teevad veebisaidi väljaandjad, ning mõjutab täiendavalt andmesubjekti põhiõigusi, peab otsingumootori haldaja kui vastutav töötleja oma ülesannete, pädevuse ja võimaluste piires tagama andmetöötluse vastavuse direktiivi 95/46 nõuetele, et direktiivis ette nähtud tagatised saaksid oma täielikku mõju avaldada.
Seoses sellega olgu märgitud, et arvestades seda, kui lihtne on veebisaidil avaldatud teavet teistel saitidel jagada, ja arvestades asjaolu, et liidu õigusaktid ei ole teabe avaldamise eest vastutavate isikute suhtes alati kohaldatavad, ei ole andmesubjektide tõhus ja täielik kaitse võimalik, kui andmesubjektid peavad eelnevalt või paralleelselt saavutama selle, et veebisaitide väljaandjad kustutaksid neid puudutava teabe.
Pealegi võib veebisaidi väljaandja füüsilise isiku kohta teavet avaldades töödelda andmeid „ainult ajakirjanduse jaoks” ning kuuluda seega direktiivis sätestatud nõuetest direktiivi 95/46 artikliga 9 tehtud erandi alla, kuid see ei laiene andmetöötlusele, mida teeb otsingumootori haldaja. Niisiis ei saa välistada, et teatud tingimustel võib andmesubjekt teostada direktiivi 95/46 artikli 12 punktis b ja artikli 14 esimese lõigu punktis a ette nähtud õigusi otsingumootori haldaja suhtes, aga mitte veebilehe väljaandja suhtes.
Veel tuleb tõdeda, et alus, mis direktiivi 95/46 artikli 7 kohaselt õigustab isikuandmete avaldamist veebisaidil, ei lange tingimata kokku alusega, mida kohaldatakse otsingumootori tegevusele, ning pealegi kui see nii ka oleks, võib direktiivi 95/46 artikli 7 punktis f ja artikli 14 esimese lõigu punktis a ette nähtud huvide kaalumise tulemus olla erinev sõltuvalt sellest, kas andmeid töötles otsingumootori haldaja või veebilehe väljaandja, kuna esiteks võivad töötlemist õigustavad huvid olla erinevad ja teiseks ei tarvitse tagajärjed, mis on sellisel töötlemisel andmesubjektile ja eelkõige tema eraelule, olla samasugused.
Kuna see, et isiku nime põhjal tehtud otsingu järel kuvatavale tulemuste loetelule lisatakse veebileht ja sellel sisalduv teave andmesubjekti kohta, lihtsustab oluliselt selle teabe kättesaadavust kõigile internetikasutajatele, kes teevad andmesubjekti kohta otsingu, ning võib mängida otsustavat rolli selle teabe levikus, on see tõenäoliselt suurem andmesubjekti eraelu puutumatuse põhiõiguse riive kui selle veebilehe avaldamine väljaandja poolt.
Kõiki eeltoodud kaalutlusi arvesse võttes peab teise küsimuse punktidele c ja d vastama, et direktiivi 95/46 artikli 12 punkti b ja artikli 14 esimese lõigu punkti a tuleb tõlgendada nii, et nendes sätetes ette nähtud õiguste tagamiseks ja kui neis sätestatud tingimused on tõepoolest täidetud, on otsingumootori haldaja kohustatud kõrvaldama isiku nime põhjal tehtud otsingu järel kuvatavast tulemuste loetelust lingid veebilehtedele, mille on avaldanud kolmandad isikud ja mis sisaldavad teavet selle isiku kohta, ka sellisel juhul, kui seda nime või teavet ei ole varem või samal ajal neilt veebilehtedelt kustutatud, isegi kui selle nime või teabe avaldamine neil veebilehtedel on seaduslik.
Eelotsusetaotluse esitanud kohus palub kolmanda küsimusega sisuliselt selgitada, kas direktiivi 95/46 artikli 12 punkti b ja artikli 14 esimese lõigu punkti a tuleb tõlgendada nii, et need võimaldavad andmesubjektil nõuda otsingumootori haldajalt, et see kõrvaldaks andmesubjekti nime põhjal tehtud otsingu järel kuvatavast tulemuste loetelust lingid veebilehtedele, mille on õiguspäraselt avaldanud kolmandad isikud ja mis sisaldavad tõest teavet andmesubjekti kohta, tuues põhjenduseks selle, et see teave võib talle kahjulikud olla, või kui ta soovib, et teatud aja möödudes see teave „unustataks”.
Google Spain, Google Inc., Kreeka, Austria ja Poola valitsus ning komisjon leiavad, et sellele küsimusele tuleks vastata eitavalt. Google Spain, Google Inc., Poola valitsus ja komisjon väidavad sellega seoses, et direktiivi 95/46 artikli 12 punkt b ja artikli 14 esimese lõigu punkt a annavad andmesubjektidele õigusi üksnes tingimusel, et kõnesolev töötlemine on direktiiviga vastuolus, või nende olukorraga seotud õigustatud ja veenvatel põhjustel, mitte aga pelgalt seetõttu, et nad leiavad, et see töötlemine võib olla neile kahjulik, või kui nad soovivad, et töödeldud andmed unustataks. Kreeka ja Austria valitsus leiavad, et andmesubjekt peab pöörduma vastava veebisaidi väljaandja poole.
M. Costeja González ning Hispaania ja Itaalia valitsus on seisukohal, et andmesubjekt võib esitada vastuväite sellele, et otsingumootor tema isikuandmeid indekseeriks, kui selliste andmete levitamine otsingumootori kaudu on talle kahjulik ja kui tema põhiõigus isikuandmete kaitsele ja eraelu puutumatusele – mille hulka kuulub ka „õigus olla unustatud” – on otsingumootori haldaja õiguspäraste huvide ja teabevabadust puudutava üldise huvi suhtes ülimuslikud.
Seoses direktiivi 95/46 artikli 12 punktiga b, mille kohaldamise eelduseks on tingimus, et isikuandmete töötlemine oleks direktiiviga vastuolus, olgu meenutatud, et nagu käesoleva kohtuotsuse punktis 72 märgitud, võib niisugune vastuolu olla tingitud mitte üksnes sellest, et andmed on ebaõiged, vaid eelkõige ka sellest, et need ei ole piisavad või asjakohased või ületavad selle otstarbe piire, mille tarvis neid töödeldakse, et neid ei ajakohastata või säilitatakse pikema aja jooksul kui vajalik, välja arvatud kui neid säilitatakse ajaloo, statistika või teadusega seotud eesmärkidel.
Neist direktiivi 95/46 artikli 6 lõike 1 punktidest c–e tuleneb, et isegi alguses seaduslik täpsete andmete töötlemine võib aja möödudes sattuda direktiiviga vastuollu, kui neid andmeid ei ole enam vaja eesmärkidel, milleks neid koguti või töödeldi. Nii on see eelkõige juhul, kui need andmed ei ole adekvaatsed, ei ole või enam ei ole asjakohased või kui andmed on neid eesmärke ja möödunud aega arvestades ülemäärased.
Järelikult juhul, kui direktiivi 95/46 artikli 12 punkti b alusel esitatud andmesubjekti avalduse kohta tõdetakse, et andmesubjekti nime põhjal tehtud otsingu järel kuvatavasse tulemuste loetellu linkide lisamine veebilehtedele, mille on õiguspäraselt avaldanud kolmandad isikud ja mis sisaldavad tõest teavet andmesubjekti isiku kohta, on praeguses olukorras artikli 6 lõike 1 punktidega c–e vastuolus seetõttu, et konkreetse juhtumi kõiki asjaolusid silmas pidades ei ole see teave adekvaatne, ei ole või enam ei ole asjakohane või on otsingumootori haldaja poolt töötlemise eesmärke arvestades ülemäärane, tuleb see teave ja vastavad lingid otsingutulemuste loetelus kustutada.
Mis puudutab artikli 12 punkti b kohaseid avaldusi, mille aluseks on direktiivi 95/46 artikli 7 punktis f sätestatud tingimuste väidetav täitmata jätmine, ja direktiivi artikli 14 esimese lõigu punkti a kohaseid avaldusi, siis tuleb märkida, et igasugune isikuandmete töötlemine peab olema vastavalt artiklile 7 seaduslik kogu aja jooksul, mille kestel see toimub.
Eeltoodut arvestades peab tõdema, et niisuguste avalduste hindamisel, mis on esitatud põhikohtuasjas kõne all olevaga sarnase töötlemise peale, tuleb eelkõige kontrollida, kas andmesubjektil on õigus sellele, et tema isiku kohta käiv teave ei oleks käesoleval ajal enam tema nimega seostatav tulemuste loetelu kaudu, mis kuvatakse tema isiku põhjal tehtud otsingu järel. Sellega seoses olgu toonitatud, et niisuguse õiguse tuvastamine ei eelda seda, et kõnesoleva teabe lisamine tulemuste loetellu tekitaks andmesubjektile kahju.
Andmesubjekt võib harta artiklitest 7 ja 8 tulenevaid õigusi arvesse võttes nõuda, et kõnesolevat teavet ei tehtaks enam laiale üldsusele kättesaadavaks selle teabe lisamisega tulemuste loetellu, mistõttu tuleb tõdeda, et eelkõige käesoleva otsuse punktist 81 nähtuvalt kaaluvad need õigused üldjuhul üles mitte üksnes otsingumootori haldaja majandushuvi, vaid ka üldsuse huvi vastava isiku nime põhjal tehtud otsinguga seda teavet leida. See ei kehti aga juhul, kui konkreetsetel põhjustel, näiteks isiku rolli tõttu avalikus elus, õigustab tema põhiõiguste riivet ülekaalukas üldsuse huvi pääseda niisuguse loetellu lisamisega kõnesolevale teabele ligi.
Mis puudutab niisugust olukorda, nagu on kõne all põhikohtuasjas ja mis puudutab tulemuste loetelus, mille internetikasutaja saab andmesubjekti nime põhjal Google Searchi abil otsingut tehes, linkide kuvamist ajalehe internetiarhiivi kahele lehele, mis sisaldavad teateid, kus on mainitud selle isiku nime ja mis käsitlevad sotsiaalkindlustusvõlgade tõttu arestitud kinnisvara enampakkumist, siis tuleb asuda seisukohale, et arvestades neis teadetes sisalduva teabe delikaatsust selle isiku eraelu seisukohalt ja asjaolu, et nende esmakordne avaldamine toimus 16 aastat tagasi, on andmesubjektil õiguspärane huvi selle vastu, et niisuguse loetelu kaudu ei seostataks seda teavet enam tema nimega. Kuna antud juhul näivad puuduvat konkreetsed põhjused, mis õigustaksid üldsuse ülekaalukat huvi pääseda niisuguse otsinguga ligi sellele teabele – mida tuleb aga kontrollida eelotsusetaotluse esitanud kohtul –, võib andmesubjekt direktiivi 95/46 artikli 12 punkti b ja artikli 14 esimese lõigu punkti a alusel nõuda selliste linkide kõrvaldamist tulemuste loetelust.
Eeltoodud kaalutlustest tulenevalt peab kolmandale küsimusele vastama, et direktiivi 95/46 artikli 12 punkti b ja artikli 14 esimese lõigu punkti a tuleb tõlgendada nii, et nende sätete kohaldamise tingimuste hindamisel tuleb eelkõige uurida, kas andmesubjektil on õigus sellele, et tema isiku kohta käiv teave ei oleks käesoleval ajal enam tema nimega seostatav tulemuste loetelu kaudu, mis kuvatakse tema isiku põhjal tehtud otsingu järel, ilma et niisuguse õiguse tuvastamine siiski eeldaks, et selle teabe lisamine tulemuste loetellu tekitaks andmesubjektile kahju. Kuna andmesubjekt võib harta artiklitest 7 ja 8 tulenevaid õigusi arvesse võttes nõuda, et kõnesolevat teavet ei tehtaks enam laiale üldsusele kättesaadavaks selle teabe lisamisega tulemuste loetellu, siis kaaluvad need õigused üldjuhul üles mitte üksnes otsingumootori haldaja majandushuvi, vaid ka üldsuse huvi vastava isiku nime põhjal tehtud otsinguga seda teavet leida. See ei kehti aga juhul, kui konkreetsetel põhjustel, näiteks isiku rolli tõttu avalikus elus, õigustab tema põhiõiguste riivet ülekaalukas üldsuse huvi pääseda niisuguse loetellu lisamisega kõnesolevale teabele ligi.
Kuna põhikohtuasja poolte jaoks on käesolev menetlus eelotsusetaotluse esitanud kohtus pooleli oleva asja üks staadium, otsustab kohtukulude jaotuse siseriiklik kohus. Euroopa Kohtule seisukohtade esitamisega seotud kulusid, välja arvatud poolte kohtukulud, ei hüvitata.
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 24. oktoobri 1995. aasta direktiivi 95/46/EÜ üksikisikute kaitse kohta isikuandmete töötlemisel ja selliste andmete vaba liikumise kohta artikli 2 punkte b ja d tuleb tõlgendada esiteks nii, et otsingumootori tegevust, mis seisneb kolmandate isikute poolt internetis avaldatud või sinna lisatud teabe leidmises, automaatses indekseerimises, ajutises säilitamises ja lõpuks internetikasutajatele kättesaadavaks tegemises teatavas eelistusjärjekorras, tuleb pidada „isikuandmete töötlemiseks” artikli 2 punkti b tähenduses, kui see teave sisaldab isikuandmeid, ja teiseks, et otsingumootori haldajat tuleb pidada isikuandmete „vastutavaks” töötlejaks artikli 2 punkti d tähenduses.
Direktiivi 95/46 artikli 4 lõike 1 punkti a tuleb tõlgendada nii, et isikuandmete töötlemine toimub liikmesriigi territooriumil paikneva vastutava töötleja asutuse tegevuse raames selle sätte tähenduses, kui otsingumootori haldaja asutab liikmesriigis filiaali või tütarettevõtja, mille eesmärk on tagada otsingumootori reklaamipinna turustamine ja müük ja mille tegevus on suunatud selle liikmesriigi elanikele.
Direktiivi 95/46 artikli 12 punkti b ja artikli 14 esimese lõigu punkti a tuleb tõlgendada nii, et nendes sätetes ette nähtud õiguste tagamiseks ja kui neis sätestatud tingimused on tõepoolest täidetud, on otsingumootori haldaja kohustatud kõrvaldama isiku nime põhjal tehtud otsingu järel kuvatavast tulemuste loetelust lingid veebilehtedele, mille on avaldanud kolmandad isikud ja mis sisaldavad teavet selle isiku kohta, ka sellisel juhul, kui seda nime või teavet ei ole varem või samal ajal neilt veebilehtedelt kustutatud, isegi kui selle nime või teabe avaldamine neil veebilehtedel on seaduslik.
Direktiivi 95/46 artikli 12 punkti b ja artikli 14 esimese lõigu punkti a tuleb tõlgendada nii, et nende sätete kohaldamise tingimuste hindamisel tuleb eelkõige uurida, kas andmesubjektil on õigus sellele, et tema isiku kohta käiv teave ei oleks käesoleval ajal enam tema nimega seostatav tulemuste loetelu kaudu, mis kuvatakse tema isiku põhjal tehtud otsingu järel, ilma et niisuguse õiguse tuvastamine siiski eeldaks, et selle teabe lisamine tulemuste loetellu tekitaks andmesubjektile kahju. Kuna andmesubjekt võib harta artiklitest 7 ja 8 tulenevaid õigusi arvesse võttes nõuda, et kõnesolevat teavet ei tehtaks enam laiale üldsusele kättesaadavaks selle teabe lisamisega tulemuste loetellu, siis kaaluvad need õigused üldjuhul üles mitte üksnes otsingumootori haldaja majandushuvi, vaid ka üldsuse huvi vastava isiku nime põhjal tehtud otsinguga seda teavet leida. See ei kehti aga juhul, kui konkreetsetel põhjustel, näiteks isiku rolli tõttu avalikus elus, õigustab tema põhiõiguste riivet ülekaalukas üldsuse huvi pääseda niisuguse loetellu lisamisega kõnesolevale teabele ligi.
( *1 )	Kohtumenetluse keel: hispaania.

matches: kohus kohus kohus Kohus Kohus kohus kohus kohus kohus Kohus Kohus kohus kohus


text:
3-3-1-51-10 Riigikohus 04.10.2010
HKMS § 741 lg-t 1 tuleb tõlgendada laiendavalt. HKMS § 741 lg-s 1 sätestatu hõlmab nii juhtumeid, kus tegemist on kohtuasja menetluse edasise takistamisega kui ka juhtumeid, kus takistatud on kohtuasja menetluse mõistliku aja jooksul lõpetamine. Samuti hõlmab see säte ka juhtumeid, kus määrus takistab kohtuasja ökonoomset ning efektiivset menetlemist (vt Riigikohtu 29.04.2009 määruse kohtuasjas nr 3-3-1-19-09 p-i 12 ja 19.06.2009 määruse kohtuasjas nr 3-3-1-47-09 p-i 16).
Kui isik vaidlustab oma õiguste kaitseks haldusakti või toimingut, mis puudutab ka teiste isikute õigusi, siis ei sõltu tema võimalus menetlusabi saada teiste puudutatud isikute käitumisest ja majanduslikust seisundist, sest vastasel juhul oleks isiku kohtusse pöördumise õigus ebaproportsionaalselt piiratud. Ainuüksi asjaolu, et teised puudutatud isikud ei soovi oma õiguste kaitseks kohtusse pöörduda, ei saa välistada kaebaja võimalust oma õigusi kohtus kaitsta. RÕS § 7 lg 1 p 9 kohaldamine on võimalik ainult olukorras, kus kohtul on põhjendatud kahtlus, et riigi õigusabi saamise võimalust püütakse kuritarvitada. Sel juhul peab kohus tuvastama konkreetsed isikud, kellel on kaebajaga ühine huvi ning need isikud puudutatud isikutena kohtumenetlusse kaasama.
Kohus peab menetlusabi taotluse lahendamisel omal algatusel kontrollima, kas menetlusabi andmise kõik tingimused on täidetud ega esine mõnda menetlusabi andmisest keeldumise alust (vt Riigikohtu 19.03.2008 määruses tsiviilasjas nr 3-2-1-9-08). Samasugune kohustus on kohtul ka väljaspool kohtumenetlust esitatud riigi õigusabi taotluse lahendamisel. Samuti tuleb välja selgitada olulised asjaolud kohtu pädevuse üle otsustamiseks, sest RÕS § 10 lg-st 7 tulenevalt on kohtul kohustus edastada taotlus viivitamata vastavalt kuuluvusele, kui riigi õigusabi andmise otsustamine ei ole selle kohtu pädevuses. Kohus peab lahendama taotluse riigi õigusabi saamiseks taotleja tegelikust eesmärgist lähtudes ning seda ka juhul, kui taotleja on eksinud tema poolt soovitud eesmärgi saavutamiseks kohase õigusabi liigi märkimisel. Käesoleval juhul on isik taotluses küll märkinud õigusabi liigiks isiku esindamise halduskohtumenetluses, kuid tema poolt avaldatud tegeliku eesmärgi saavutamiseks on vajalik taotluse esitamine vaidemenetluses. Seetõttu tuleb taotlust mõista taotlusena riigi õigusabi saamiseks isiku esindamisena haldusmenetluses, mille lahendamine kuulub vastavalt RÕS § 10 lg-le 3 maakohtu pädevusse.
3-3-1-4-08 Riigikohus 20.02.2008
RÕS § 7 lg 1 p 1 alusel võib riigi õigusabi andmisest keelduda üksnes juhul, kui taotleja on iseseisvalt omaenda kvalifikatsioonist tulenevalt võimeline kaitsma oma õigusi või on konkreetne menetlus õigusaktidega taotluslikult kujundatud sedavõrd lihtsaks, et igaüks on võimeline selles isiklikult osalema ning puudub vajadus õigusabi järele. Nimetatud säte ei anna alust keelduda riigi õigusabi andmisest põhjusel, et taotlejal on kohtumenetluse varasemas staadiumis olnud esindaja. RÕS § 7 lg 1 p-s 5 ettenähtud alusel riigi õigusabi andmisest keeldumisel peab kohus määruses selgitama, miks ta peab asja perspektiivituks. Kui ka kaebus on esimese astme kohtus jäänud rahuldamata, ei saa ringkonnakohus ilma põhjendusi esitamata asuda seisukohale, et taotleja võimalus oma õiguste kaitseks on ilmselt vähene. Määruse põhjendamata jätmisega rikub kohus Tsiviilkohtumenetluse seadustiku § 465 lg 2 p-i 8, mille kohaselt märgitakse kirjalikus määruses, mille peale saab esitada määruskaebuse, muu hulgas põhjendused, mille alusel kohus järeldusteni jõudis.
3-3-1-58-05 Riigikohus 02.11.2005
Riigi õigusabi määramine ei ole vajalik, kui isiku puhul saab eeldada piisavate õigusalaste teadmiste olemasolu. Isiku võimelisus kaitsta halduskohtumenetluses ise oma õigusi ei tähenda seda, et see kehtib vaid isikute kohta, kes omavad õigusalast haridust. Hinnang, kas isik suudab ise oma õigusi kaitsta, oleneb eelkõige vaidlusaluse haldusasja keerukusest ning samuti ka isiku senisest käitumisest protsessis. Kui taotlus riigi õigusabi määramiseks on esitatud enne Riigi õigusabi seaduse kehtimahakkamist, kuid kohus lahendab seda nimetatud seaduse kehtimise ajal, peab kohus TsMS §-st 2 tulenevalt taotluse lahendama Riigi õigusabi seaduse alusel. Taotluse lahendamisel tuleb ka jälgida, et isik ei satuks halvemasse olukorda, kui ta olnuks siis, kui tema taotlus oleks lahendatud enne Riigi õigusabi seaduse jõustumist kehtinud õiguse alusel. Muuhulgas tähendab see ka seda, et isik ei pea esitama täiendavalt selliseid dokumente, mida tuleb riigi õigusabi saamiseks esitada Riigi õigusabi seaduse järgi.

matches:
Riigikohus
§ 741
§ 741
§ 7
kohus
Kohus
§ 10
Kohus
§ 10
Riigikohus
§ 7
§ 7
kohus
kohus
§ 465
kohus
Riigikohus
kohus
kohus


Põhikiri | Eesti Golfiseenioride Ühendus
EESTI GOLFISEENIORIDE ÜHENDUS
§ 1 Nimi ja aadress
Ühingu nimi on Eesti Golfiseenioride Ühendus. Rahvusvahelises suhtluses kasutatakse ka inglise keeles mitteametlikult Estonian Senior Golfers Association. Ühingu asukoht on Rae vald, Harjumaal.
§ 2 Eesmärk ja selle rakendamine
Ühingu eesmärk on aidata kaasa seenioride golfimängu harrastamisele ja selle kaudu tervislike eluviiside viljelemisele. Eesmärgi saavutamiseks korraldab ühing oma liikmetele võistlusi, juhendamist ja treeningtegevust, teavitamist ja avalikke suhteid ning koosviibimisi.
Tegevuse rahastamiseks võib ühing vastu võtta annetusi ja testamente ning teenida tulu.
§ 3 Liikmed
Ühingu täisliikmeks saab isik, kes kohustub järgima ühingu põhikirja jt eeskirju ja kelle ühingu juhatus tema taotluse alusel liikmeks võtab tingimusel, et
a) kandidaat on mees kel on või tal täitub 60 eluaastat selle kalendriaasta jooksul, kui ta astub
ühingu liikmeks. Daamidele vanusepiirangut ei ole.
b) kandidaat on tasunud ühingu liikmemaksu
c) kandidaadil on kahe ühingu täisliikme soovitus.
Ühingu toetajaliikmeks võib olla üksikisik, juriidiline isik, õigus-ja teovõimeline ühendus või sihtasutus, kes soovib toetada ühingu tegevust ja mille juhatus taotluse alusel toetajaliikmeks võtab. Toetajaliikmel on õigus ühingu koosolekul sõna võtta, kuid mitte hääletada otsuste vastuvõtmisel.
Korraline üldkoosolek võib juhatuse ettepanekul kutsuda ühingu auliikmeks isiku, kes on oluliselt toetanud ühingu tegevust või selle eesmärgi saavutamist.
§ 4 Liikme väljaastumine ja väljaarvamine
Kui liige soovib Ühingust välja astuda, teatab ta sellest kirjalikult juhatusele või vahetult ühingu üldkoosolekule. Juhatus võib liikme ühingust välja arvata kui liige on jätnud liikmemaksu tähtajaks tasumata või muul viisil ei ole täitnud endale võetud kohustusi või on käitumisega ühingus või väljaspool seda oluliselt kahjustanud ühingu mainet. Liige, kes saadud meeldetuletusest hoolimata ei ole tasunud ühingule liikmemaksu jooksva kalendriaasta lõpuni, loetakse ühingust välja astunuks.
§ 5 Ühingu liikmemaks
Täisliikmed tasuvad ühingule üldkoosoleku poolt määratud suuruses iga-aastase liikmemaksu. Hilinenud makselt on ühingul õigus nõuda viivist. Auliikmed on liikmemaksust vabastatud. Liige maksab iga-aastase liikmemaksu märtsi lõpuks. Toetajaliige maksab ühekordse liikmemaksu 25-kordses määras ja on seejärel iga-aastasest liikmemaksust vaba.
§ 6 Juhatus
Ühingu asutamiskoosolek valib juhatuse esimehe (presidendi) ning kuni 3 juhatuse liiget kolmeks aastaks. Edaspidi vabastab üldkoosolek igal aastal ühe juhatuse liikme ja valib tema asemele uue liikme Juhatusest enne oma ametiaja lõppu välja astunud liikme asemele valib üldkoosolek uue liikme lahkunud liikme ametiaja lõpuni. Juhatus valib oma liikmete hulgast aseesimehe ja liikmete hulgast või väljastpoolt sekretäri. Juhatus koguneb esimehe või tema äraolekul aseesimehe kutsel või kui vähemalt 3 juhatuse liiget teeb sellekohase ettepaneku. Juhatus on otsustusvõimeline, kui esimees või aseesimees ja vähemalt pool selle liikmetest osaleb otsuste tegemisel. Hääletamine lahendatakse lihthäälteenamusega. Häälte võrdse jagunemise korral otsustab esimehe hääl, valimistel siiski liisk. Juhatuse koosolekud tuleb protokollida.
§ 7 Aruandlus
Ühingu raamatupidamise aastaaruanne koostatakse juhatuse poolt kalendriaasta kohta. Aruanne tuleb koostada hiljemalt üks kuu enne kevadist üldkoosolekut.
§ 8 Ühingu koosolekud
Ühingu korraline üldkoosolek toimub kaks korda aastas, kevadine märtsis-aprillis ja sügisene novembrisdetsembris. Erakorraline üldkoosolek toimub vajadusel siis kui juhatus peab seda vajalikuks või kui vähemalt 1 / 10 ühingu hääleõiguslikest liikmetest kirjalikult teatatud eesmärgil seda nõuab. Ühingu erakorraline koosolek tuleb kokku kutsuda 1 kuu jooksul pärast seda, kui sellekohane ettepanek on juhatusele tehtud.
§ 9 Kutse koosolekule
Kutse nii korralisele kui ka erakorralisele üldkoosolekule saadetakse ühingu liikmetele kirjalikult või eposti kaudu vähemalt 2 nädalat enne koosoleku toimumist.
§ 10 Ühingu koosolekul käsitletakse järgmisi teemasid:
– Valitakse koosoleku juhataja ja sekretär
Peale selle kevadisel üldkoosolekul:
– Arutatakse juhatuse aruannet ja raamatupidamise aastaaruannet ning otsustatakse selle kinnitamine,
– käsitletakse muid koosolekukutses märgitud küsimusi,
ning sügiskoosolekul:
– Vastavalt rotatsioonile valitakse uus juhatuse esimees või -liige
– kinnitatakse järgmise aasta eelarve ja tegevuskava
– otsustatakse järgmise aasta liikmemaksu suurus ja hilinenud makselt võetava viivise suurus
– käsitletakse muid koosolekukutses märgitud küsimusi.
§ 11 Hääleõigus
Ühingu üldkoosolekul on igal liikmemaksu tasunud kohaloleval täisliikmel ja auliikmel 1 hääl. Ühingu toetajaliikmel on sõnaõigus, kuid mitte hääleõigust koosolekutel.
§ 12 Põhikirja muutmine
Põhikirja muutmiseks on nõutav vähemalt 3 / 4 ühingu liikmete poolt hääled.
§ 13 Ühingu likvideerimine
Ühingu tegevuse lõpetamiseks on nõutav vähemalt 3 / 4 ühingu liikmete poolt hääled. Ühingu likvideerimise korral tuleb tema vara kasutada golfi toetamise eesmärgil ühingu viimase üldkoosoleku poolt ettenähtud viisil.
§ 14 Muud sätted
Käesolevas põhikirjas sätestamata küsimuste lahendamisel kohaldatakse mittetulundusühingute seaduse sätteid.
Käesolev täiendatud põhikiri on kinnitatud üldkoosolekul 29.03.2017.
Põhikiri PDF failina.