2 LINNAVALITSUSE, LINNAVALITSUSE STRUKTUURIÜKSUSTE JA OSAVALLAKESKUSTE PÄDEVUS VÄLIREKLAAMI VALDKONNA KORRALDAMISEL
§ 5 Linnavara- ja heakorrateenistuse pädevus
§ 6 Taristu- ja ehitusteenistuse pädevus
§ 7 Osavallakeskuse pädevus
§ 8 Välireklaami avalikustamise õiguslik alus
§ 9 Reklaamiloa taotlemine
§ 10 Reklaamiloa väljastamine
§ 11 Reklaamiloa väljastamisest keeldumine
§ 12 Reklaamiloa kehtetuks tunnistamine
§ 13 Reklaami avalikustaja kohustused
§ 15 Alkoholi välireklaami keelupiirkond
RT IV, 08.05.2019, 3
RT IV, 04.05.2018, 44
06.09.2018 RT IV, 13.09.2018, 14 01.10.2018
25.04.2019 RT IV, 08.05.2019, 1 15.05.2019
(1) Määrus reguleerib välireklaami paigaldamise ning likvideerimise tingimusi Pärnu linna haldusterritooriumil.
(3) Kui välireklaami paigaldamiseks ettenähtud reklaamikandja vastab ehitusseadustikus sätestatud ehitise tunnustele, toimub reklaamikandja paigaldamine ja likvideerimine valdkonda reguleerivate õigusaktide alusel.
(4) Kui välireklaami paigaldamiseks ettenähtud reklaamikandja asub Pärnu linna valduses oleval rajatisel või selle osal (edaspidi linnarajatis) või Pärnu linna omandis oleval kinnistul või selle osal (edaspidi linnakinnistu), lähtutakse reklaamikandja paigaldamiseks linnarajatise või kinnistu kasutusse andmisel valdkonda reguleerivatest õigusaktidest.
(2) Reklaamikandja käesoleva määruse tähenduses on välireklaami paigaldamiseks kasutatav alus, seadeldis, konstruktsioon (reklaampost, -tahvel jms), haagis või ühissõiduk.
2. peatükk LINNAVALITSUSE, LINNAVALITSUSE STRUKTUURIÜKSUSTE JA OSAVALLAKESKUSTE PÄDEVUS VÄLIREKLAAMI VALDKONNA KORRALDAMISEL
Pärnu Linnavalitsuse (edaspidi linnavalitsus) pädevus välireklaami valdkonna korraldamisel on järelevalve teostamine välireklaami suhtes ja järelevalve teostamiseks volituse andmine ametiisikule.
Linnavalitsuse planeerimisosakonna (edaspidi planeerimisosakond) pädevus välireklaami valdkonna korraldamisel on:
6) reklaamikandja paigaldamiseks linnavara kasutusse andmine.
[RT IV, 08.05.2019, 1 - jõust. 15.05.2019]
§ 5. Linnavara- ja heakorrateenistuse pädevus
[Kehtetu - RT IV, 08.05.2019, 1 - jõust. 15.05.2019]
§ 6. Taristu- ja ehitusteenistuse pädevus
Linnavalitsuse taristu- ja ehitusteenistuse (edaspidi taristu- ja ehitusteenistuse) pädevus välireklaami valdkonna korraldamisel on:
2) loa andmine reklaamikandja ühendamiseks tänavavalgustuse võrguga.
§ 7. Osavallakeskuse pädevus
Osavallakeskuse pädevus välireklaami valdkonna korraldamisel on selle osavalla haldusterritooriumil linnarajatise või -kinnistu kasutusse andmine reklaamikandja paigaldamiseks.
§ 8. Välireklaami avalikustamise õiguslik alus
§ 9. Reklaamiloa taotlemine
6) [kehtetu - RT IV, 08.05.2019, 1 - jõust. 15.05.2019]
8) taristu- ja ehitusteenistuse väljastatud liiklusvälise teabevahendi paigaldamise loa, kui välireklaam paigaldatakse teemaale kohalikul teel või teekaitsevööndi alal;
9) tehnovõrgu või –rajatise omaniku/valdaja kirjaliku nõusoleku või loa, kui välireklaam paigaldatakse tehnovõrgu või -rajatise kaitsetsooni või ühendatakse tänavavalgustuse võrguga;
10) Muinsuskaitseameti kirjaliku nõusoleku, kui välireklaam paigaldatakse muinsuskaitsealale või muinsuskaitseala kaitsevööndisse, kinnismälestisele või selle kaitsevööndisse, välireklaami paigaldamiseks teostatakse kaevetöid arheoloogiamälestisega alal või ajaloolise linnakindlustuse vööndis;
11) kasutusteatise, kui see on nõutav ehitusseadustikuga.
§ 10. Reklaamiloa väljastamine
§ 11. Reklaamiloa väljastamisest keeldumine
Planeerimisosakond võib reklaamiloa väljastamisest keelduda, kui:
§ 12. Reklaamiloa kehtetuks tunnistamine
Planeerimisosakonnal on õigus reklaamiluba kehtetuks tunnistada juhul, kui:
3) reklaamiloa kehtetuks tunnistamist taotleb välireklaami paigaldamise asukoha maa, hoone või ühistranspordivahendi omanik;
§ 13. Reklaami avalikustaja kohustused
4) paigaldama välireklaami kooskõlas ehitusseadustikuga;
9) esitama vormikohase maksudeklaratsiooni viie tööpäeva jooksul reklaamiloa väljastamisest arvates.
(1) Välireklaam peab olema oma välisilmelt antud paika sobilik, eelkõige:
1) sobima miljöölisse ja arhitektuursesse keskkonda;
3) vastama heale tavale ja olema esteetiliselt kõlblik.
(2) Välireklaami ei paigaldata olemasoleva välireklaami vahetusse lähedusse, et mitte kahjustada vaadet varem paigaldatud välireklaamile, samuti ei tohi välireklaam varjata hoone arhitektuuri olulisi detaile ja linnaruumis olulisi vaateid.
(6) Välireklaam ei tohi varjata liikluskorraldusvahendit, ega asetseda liikluskorraldusvahendiga samal alusel.
(8) Paberkandjal reklaamkuulutused ja plakatid paigutatakse ainult linnavalitsuse või osavallakeskuse poolt selleks ettenähtud reklaamikandjatele (kuulutusestendid, -tulbad, jne).
[Kehtetu - RT IV, 13.09.2018, 14 - jõust. 01.10.2018]
§ 15. Alkoholi välireklaami keelupiirkond


3-2-1-45-08 Riigikohus 18.06.2008
TsMS § 442 lg 8 ja § 654 lg 5 kohaselt, kui ringkonnakohus tühistab esimese astme kohtu otsuse ja teeb uue otsuse, siis tuleb tal võtta seisukoht vastustaja esimese astme kohtus esitatud faktiliste väidete kohta.
Lepingu tõlgendamisel tuleb lähtuda poolte tegelikust tahtest, arvestades kõiki kohtule esitatud asjaolusid ning seda, kuidas lepingupooled ise sõlmitud lepingut mõistsid. Juhul kui poolte ühist tegelikku tahet ei saa kindlaks teha, tuleb VÕS § 29 lg 4 järgi lepingu tõlgendamisel arvesse võtta ka seda, kuidas pidi lepingust aru saama lepingupooltega sarnane mõistlik isik. See tähendab lepingu objektiivset tõlgendamist mõistliku isiku positsioonilt, kes lähtub mõlema lepingupoole arusaamadest. Objektiivsel tõlgendamisel tuleb arvestada VÕS § 29 lg 5 p-des 4-6 märgitud asjaoludega.
VÕS § 127 lg-st 1 tulenevalt on lepingu rikkumise korral kahju hüvitamise eesmärgiks kahju kandnud isiku asetamine olukorda, milles ta oleks olnud, kui lepingut ei oleks rikutud, kusjuures kahju hüvitamine ei tohi olla kannatanu rikastumise allikaks. Kahju hüvitamise eesmärgiks ei ole kohustust rikkunud poole karistamine.
VÕS § 127 lg 4 mõtte kohaselt peab teo ja kahju vahel põhjusliku seose tuvastamisel lähtuma nn conditio sine qua non põhimõttest, mille kohaselt ajaliselt eelnev sündmus loetakse hilisema sündmuse põhjuseks, kui ilma esimese sündmuseta poleks ajaliselt hilisemat sündmust toimunud. Selleks saab kasutada nn elimineerimise meetodit, mille abil jäetakse isiku väidetav tegu mõtteliselt kõrvale ja uuritakse, kas kahjulik tagajärg oleks ilma selleta saabunud. Kui kahjulik tagajärg oleks saabunud ka ilma kostja väidetava teota, pole isiku tegu kahju põhjuseks. Põhjuslik seos ei pea VÕS § 127 lg 4 järgi olema alati vahetu, st tekkinud kahju ei pea igal juhul olema kohustuse rikkumise vahetu tagajärg. Põhjuslik seos on olemas juhul, kui ilma isikule etteheidetava teota ei oleks kahju tekkinud.
VÕS § 135 lg 1 kohaldub analoogia alusel ka lepingu ülesütlemise korral.
VÕS § 135 lg 1 ei välista ega piira hinnavahet ületava kahju hüvitamise nõude esitamise õigust (VÕS § 135 lg 3). VÕS § 135 lg 1 kohaldub ka juhul, kui hageja nõuab kahju hüvitamist VÕS § 115 lg 2 järgi, s.o nõuab kahju hüvitamist täitmise asemel ka siis, kui ta ütles lepingu üles konkludentselt.


text:
Kas osaühing võib juhatuse liikmele makstud tasu tagasi nõuda? - RMP.ee
Esileht » Ettevõtlus » Ettevõtlusest ja ettevõtjale » Kas osaühing võib juhatuse lii ...
LEADELL Pilv Advokaadibüroo vandeadvokaat ja partner
Vandeadvokaat ja partner Pirkka-Marja Põldvere kirjutab Postimehes teemal "Kas osaühing võib juhatuse liikmele makstud tasu tagasi nõuda?".
Riigikohus asus oma hiljutises otsuses (RKTSKo lahend nr 3-2-1-44-17) seisukohale, et kui osanikud määravad juhatuse liikmele tasu, mis ei ole ÄS §-ga 1801 lg 2 kooskõlas, on osaühingul õigus nõuda juhatuse liikmelt ülemäärase tasu tagastamist. Äriseadustiku kohaselt peavad osanikud või nõukogu juhatuse liikme tasustamise korra ning tasude ja muude hüvede suuruse määramisel ning juhatuse liikmega lepingu sõlmimisel tagama, et juhatuse liikmele osaühingu poolt tehtavate maksete kogusumma oleks mõistlikus vastavuses juhatuse liikme ülesannete ja osaühingu majandusliku olukorraga.
Kokkulepitud ja väljamakstud tasu tagastamist seadus otsesõnu ette ei näe. Küll aga võib osaühing nõuda tasude ja muude hüvede vähendamist, kui osaühingu majanduslik olukord halveneb oluliselt ja juhatuse liikmele määratud või temaga kokkulepitud tasude edasimaksmine või muude hüvede jätkuv võimaldamine oleks osaühingu suhtes äärmiselt ebaõiglane. Riigikohus on seaduses sätestatud vähendamise õigust tõlgendanud laiendavalt, võimaldades ka nn enammakstud summa tagasinõudmist.
Võib oletada, et Riigikohtu poolt avatud uks võib praktikas tekitada rohkem segadust kui selgust. Äriseadustiku kohaselt on tasu vähendamise eelduseks majandusliku olukorra halvenemine võrreldes tasu suuruse määramise ajaga. Riigikohus ei ole oma otsuses seda võimalikku eeldust üldse käsitlenud. Äriseadustik näeb juhatuse liikmele ette õiguse tasu vähendamise korral leping ühekuulise etteteatamistähtajaga üles öelda. Riigikohus ei ole tasu tagasinõude õiguse ajalisi piire analüüsinud. Vastuseta on küsimus, kas tõesti võivad osanikud näiteks pärast aasta otsa teatud tasu juhatuse liikmele kokkuleppe kohaselt väljamaksmist nõuda osa tasust terve aasta eest tagasiulatuvalt tagasi? Kaheldav.
Samas lahendis käsitles Riigikohus ka osanike hääleõiguse piiranguid juhatuse liikmete tasudega seotud otsuste vastuvõtmisel. Kohus leidis, et samamoodi nagu osanikul on õigus hääletada enda juhtorgani liikmeks valimise, tagasikutsumise ja ametiaja pikendamise otsuse poolt, on tal õigus hääletada ka endaga juhatuse liikme lepingu sõlmimise ja endale tasu määramise otsustamisel. Vastasel korral muutuks mõttetuks enamusosaniku võimalus määrata ennast juhatuse liikmeks, kuna tasu ta endale määrata ei saaks ja see tähendaks, et pahatahtlikul vähemusel ei oleks küll võimalik takistada enamusosaniku saamist juhatuse liikmeks, kuid tal oleks võimalus takistada enamusosanikul saada juhatuse liikme tasu. Riigikohus leidis, et juhatuse liikme tasu tagastamise nõude üle otsustamise puhul on vastava juhatuse liikmeks oleva osaniku hääleõigus piiratud. Seega juhul, kui osaühingu osanikud otsustavad juhatuse liikme vastu saadud tasu tagastamise nõude üle, see juhatuse liige ise (kui ta on ühtlasi osanik) otsustada ei saa.
Autor: Pirkka-Marja Põldvere, LEADELL Pilv Advokaadibüroo vandeadvokaat ja partner
Seotud märksõnad: ettevõtlus, juhatuse liige, juhatuse liikme tasu, osanik, osanike otsus
Kas 50% osanik saab äriühingut teise osaniku ja juhatuse liikme omavoli eest kaitsta? 01.08.2017
Reoveesette kasutamiseks kehtestati nõuded 28.07.2017
Kohus: riik ei pea tasuma juhatuse liikme isapuhkuse eest 22.06.2017
Reinsalu: ebaausate "ärimeeste" taltsutamiseks on vaja tõhusamaid abinõusid 21.06.2017
Kuula Marketingi Instituudi Turundusraadiot 14.08.2017
Küsimus: mis on OSKA? Vastus: OSKA on tööjõuvajaduse seire- ja prognoosisüsteem, mis aitab mõista, milliste oskustega inimesi tööturul vajatakse lähema 10 aasta jooksul. OSKA analüüsi tulemusena on võimalik täpsemini kavandada ...
50%-50% osalusega äriühingud toimivad edukalt ja mõlemat osanikku ja juhatuse liiget rahuldavalt üksnes seni, kuni suhted on head. Julgen väita, et paljudes 50-50 osaühingutes saab ilus aeg ükskord otsa ja kaks teravnenud suhetega võrdset hää ...
Enne konkreetse ettevõtlusvormi kasuks otsustamist tutvuge valikuvõimalustega. Valikut mõjutavad ennekõike kavandatav tegevusala ning sellega seotud riskid ja vajadused, aga samuti ka rahalised ressursid ja eesmärgid. Ettevõtlusvormid erinevad üksteisest ...
Korruptsioonikuritegevus on lubamatu ja ausa konkurentsi printsiibi järgmine äritegevuses on väga oluline. Korruptsiooni ja huvide konfliktsituatsioonides õigesti käitumiseks on Kaitsepolitseiametil, Keskkriminaalpolitseil ja prokuratuuril üksikisikutele, ettevõ ...
Hommikuseminar: Maksukorralduse seaduse muudatus laiendab äriühingu faktilise juhi vastutust 27.09.2017 Tallinn Eesti Koolitus- ja Konverentsikeskus OÜ

matches: Riigikohus Riigikohus Riigikohus Riigikohus Riigikohus Kohus Riigikohus


Mäealuse maastikukaitseala kaitse alla võtmine ja kaitse-eeskirja kinnitamine – Riigi Teataja
Mäealuse maastikukaitseala kaitse alla võtmine ja kaitse-eeskirja kinnitamine
RT IV, 26.04.2014, 50
Vastu võetud 14.06.2005 nr 25
Tulenevalt looduskaitseseaduse (edaspidi LKS) § 4 lg 1 p 6, § 4 lg 7 ja § 7 on kohalikul omavalitsusel õigus võtta kohaliku looduskaitse alla maastik, väärtuslik põllumaa, väärtuslik looduskooslus, maastiku üksikelement, park, haljasala või haljastuse üksikelement, mida saab lugeda ohustatuks, haruldaseks, tüüpiliseks, teaduslikuks, ajaloolis-kultuuriliselt või esteetiliselt väärtuslikuks või mille kaitse alla võtmine tuleneb rahvusvahelisest lepingust. Kohaliku kaitse alla võtmise algatab LKS § 9 lg 2 tulenevalt kohalik omavalitsus ja § 10 lg 7 kohaselt on loodusobjekti võimalik kohaliku kaitse alla võtta üldplaneeringu või detailplaneeringu kehtestamisega või volikogu määrusega.
LKS viidatud sätetest tuleneva loodusobjektide kohaliku kaitse alla võtmise õiguse eesmärgiks on LKS §-s 1 sätestatud eesmärgid: looduse kaitsmine selle mitmekesisuse säilitamise, looduslike elupaikade ning loodusliku loomastiku, taimestiku ja seenestiku liikide soodsa seisundi tagamisega; kultuurilooliselt ja esteetiliselt väärtusliku looduskeskkonna või selle elementide säilitamine; loodusvarade kasutamise säästlikkusele kaasa aitamine. Looduskaitseseaduse eelnõu seletuskirja kohaselt on kohaliku omavalitsuse kaitse korraldamise võimaluse taastamine vajalik, et anda võimalus omavalitsustel kaitsta loodusobjekte, mille väärtus on eelkõige paikkondlik.
Plaanitava Mäealuse maastikukaitseala loodusobjektina kohaliku kaitse alla võtmiseks on olemas oluline avalik huvi. Tegemist on Viimsi vallas ainulaadse maastikuga, mille säilimine võib edaspidi olla ohustatud. Kavandatava Mäealuse maastikukaitseala kaitse alla võtmise eesmärk on säilitada Viimsi poolsaare väärtuslikke maastikuelemente ning kooslusi, mille hulka kuuluvad miljööväärtuslik, pikka aega karjamaana ja heinamaana säilinud rohumaa, väärtuslikud soo- ja metsakooslused ning geoloogilised suurvormid.
Loodusobjekti kaitse alla võtmise eelduste selgitamiseks on Viimsi vald vastavalt LKS § 8 lõikele 3 tellinud eksperthinnangud Tallinna Pedagoogikaülikooli bioloogia õppetooli assistendilt Tõnu Ploompuult. Eksperthinnangus Soosepa raba kohta on ekspert asunud seisukohale, et Soosepa raba on oluline roheala komponent ning selle säilitamine on vajalik Viimsi poolsaare bioloogilise mitmekesisuse ja väärtuslike maastike säilitamise eesmärgil. Eksperthinnangus Viimsi paekalda ja põllumaa osas (Mäealuse) on ekspert märkinud, et klindimets on elupaigana unikaalne ja toonud välja selle väärtused; samuti on ekspert märkinud, et klindialune põllumaa moodustab klindiga ühtse terviku ja miljööväärtusliku maastiku. Lisaks nendele eksperthinnangutele on Viimsi vald tellinud eksperthinnangu Mäealuse ja Soosepa kaitsealade projektile Piret Kiristajalt. P.Kiristaja eksperthinnangus märgitakse, et Mäealuse kaitseala peamiseks loodusväärtuseks on pangaalused metsakooslused ja pärandkultuurmaastik, Soosepa rabas esinevad väärtuslikud soo- ja metsakooslused, alal on ainulaadne maastikuline ja esteetiline väärtus, mis tervikuna rikastab elukeskkonda. Kuna eksperthinnangud on põhjalikud, ei ole otstarbekas nendes esitatut käesoleva määruse motiveerivas osas esitada ning eksperthinnanguid loetakse täies ulatuses osaks määruse motivatsioonist, kuivõrd need sisaldavad põhjendusi kaitse alla võetavate alade väärtuse kohta.
Avalikku huvi toetab ka Viimsi valla arengukava aastani 2020 (Viimsi Vallavolikogu 12.10.2004. a määrus nr. 17) (edaspidi arengukava), milles on muuhulgas leitud, et oluline on säilitada mere, metsade ja mikroreljeefi kombineeritud mõjust tulenev bioloogiline mitmekesisus, ökosüsteemi kooskõla ja maastike taluvus ning seista vastu lausalisele inimkoormusele (lk 17). Arengukava üheks põhieesmärgiks on kvaliteetse elukeskkonna ja vallaelanike kõrge keskkonnateadlikkuse saavutamine, kusjuures on pandud paika, et jõupingutused peavad olema suunatud looduse ja tehiskeskkonna tasakaalustamisele; valla looduskaitsealade, väärtuslike maastike, loodus- ja vaatamisväärsuste ning arhitektuuriobjektide kaitse on tagatud ja jätkub nende väärtustamine; eristatakse miljööväärtuslikud piirkonnad, kus tagatakse iseloomulike pinnavormide säilimine, hoonete maastikku arvestav arhitektuurilahendus ja kõrghaljastus (arengukava lk 29). Arengukava lk 35 on paika pandud plaanitava tegevusena võtta arvele valla loodusväärtused ja laiendada looduskaitsealade süsteemi. Arengukava elluviimise tegevuskavas 2005-2007 (Viimsi Vallavolikogu 12.10.2004. a määruse nr. 17 Lisa) on ühe tegevusena kavandatud kohaliku tasandi looduskaitseobjektide kaardistamine ja kaitse alla võtmine. Olulise ohuna just plaanitava kaitsealaga kaitstavatele väärtustele võib käsitleda arengukavas välja toodud valglinnastumise ohtu, mis lähtub elamute, tootmise ja transpordivoogudega kaasnevast inimtegevuse koormuse kiirest kasvust, mille tulemusena hakkab vallas domineerima tehiskeskkond (arengukava lk 42).
Avalikku huvi kõnealuse loodusobjekti kohaliku kaitse alla võtmiseks toetab ka asjaolu, et Harju maakonna teemaplaneeringus „Asustust ja maakasutust suunavad keskkonnatingimused“ on klindialune ala määratud rohealade võrgustikku. Loodava kaitseala osa, millel on kasvav mets, on Viimsi valla üldplaneeringus määratud kaitsemetsaks (Viimsi Vallavolikogu 11.01.2000. a otsus nr. 1).
Viimsi Vallavolikogu on otsuse tegemisel põhjalikult kaalunud ka teisi asjassepuutuvaid huve. Puudutatud isikute õiguste riivega seondub kavandatava kaitseala kaitse alla võtmisel eelkõige omandiõiguse kitsendamise küsimus. Selgitamaks asjassepuutuvate kinnistuomanike huve ning võimalikke vastuväiteid, on Viimsi vald vastavalt LKS § 9 nõuetele korraldanud plaanitava kaitseala kaitse-eeskirja eelnõu avaliku väljapaneku, teatades sellest ning kaitse-eeskirja eelnõule ettepanekute ja vastuväidete esitamise võimalustest nii Viimsi Teatajas (2004.a. juunikuu ja augustikuu numbrites) kui ka kaitseala alale jääva 58 kinnistu omanikele tähtkirjadega, millele vastas 16 maaomanikku. 20. aprillil 2005. a toimus asja arutamise avalik arutelu, millel osales 41 inimest. Vastuväidete põhisisu oli järgmine: viitamine kaitseala loomisega tekkivatele omandiõiguse kitsendustele, ettepanek maaüksuste väljaarvamiseks kavandatava maastikukaitseala piiridest. Ekspert Piret Kiristaja poolt on tehtud ettepanek piiride korrigeerimise osas 28.04.2005. a, millest on Viimsi Vallavalitsus oma Mäealuse maastikukaitseala piiriettepaneku tegemisel lähtunud.
Seega on Viimsi vald andnud huvitatud isikutele võimaluse oma huve kaitsta ning on piisava hoolsusega kogunud infot asjas esinevate põhjendatud huvide ja oluliste asjaolude kohta.
Seonduvalt kinnistuomanike õiguste võimaliku kitsendamisega peab Viimsi Vallavolikogu oluliseks, et kinnistutealuse maa looduskaitse alla võtmisega ei toimu omandiõiguse niivõrd ulatuslikku kitsendamist, mis kaaluks üles avaliku huvi Mäealuse kaitseala loomiseks. Kaitsealale jäävate maaüksuste sihtotstarbeks on enamalt jaolt maatulundusmaa, elamumaa sihtotstarbega maaüksused hõlmavad vaid vanu talusüdameid, millel asuvad juba olemasolevad elamud. Praegustel maatulundusmaa sihtotstarbega maaüksuste omanikel on vastavalt maa sihtotstarbele võimalik kasutada oma maad põllumajandusmaana või metsamaana. Seega puudub praegustel kinnistuomanikel õiguspärane ootus selles osas, et nad saaksid kinnistule rajada uusi elamuid või kasutada oma kinnistuid tööstuslikuks tootmiseks. Samuti tuleb kinnistuomanike õiguspärase ootuse mahtu hinnates arvestada sellega, et kohaliku väärtusega loodusobjektide kaitse alla võtmise võimaluse on andnud vastav muudatus seadusandluses (looduskaitseseaduse kehtestamine), mistõttu tuleb järeldada, et seadusandja on lugenud seadusemuudatuse nii oluliseks, et on kehtestanud selle hoolimata seadusemuudatuse läbi tekkinud õiguskindluse ja õiguspärase ootuse printsiibi riivest.
Oluline on ka see, et kaitse-eeskirjas on enamik piiranguid sõltuvad kaitseala valitseja nõusolekust, mistõttu need ei ole absoluutsed (sh rohkem kui 50 osalejaga rahvaürituste korraldamise keeld, tootmisotstarbeta ehitise püstitamine kaitsealal paikneva kinnistu tarbeks, olemasolevate ehitiste hooldustööd, puu- ja põõsarinde harvendamine jne). Absoluutne keeld on seatud üksikute tegevuste jaoks ning sellise keelu vajaduse põhjenduste osas tugineb Vallavolikogu P.Kiristaja eksperthinnangule, milles selgitatakse, et pärandkultuurmaastiku kaitseks ja säilitamiseks peaks olema piisav piiranguvööndi kui kõige leebema kaitsekorraga režiim, kuid et ala väärtuste hoidmiseks on siiski vajalik maaparanduse, maavarade ja maa-ainese kaevandamise, metsaraiete ja ehitiste rajamise reguleerimine.
Maaomanike õiguste kitsendamise leevendamiseks peab määruse jõustumisele järgnema kaitseala piiresse jäävate maaüksuste maaomanikele loodushoiutoetuse maksmise kord.
Viimsi Vallavolikogu leiab, et plaanitava Mäealuse maastikukaitseala kaitse alla võtmine on kohane, vajalik ja proportsionaalne meede, saavutamaks taotletavat eesmärki – Viimsi vallas ainulaadse ja miljööväärtusliku maastiku kaitsmist valglinnastumise ja tehiskeskkonna domineerimise eest. Ehkki ehituspiiranguid on vallal võimalik seada ka ehituslubade väljaandmise reguleerimisel, tooks ala kaitse lahendamine iga üksiku kinnistu kaupa Viimsi vallale kaasa ebamõistliku halduskoormuse, samuti ei ole ilma ala kaitse alla võtmiseta piisavaid aluseid ehituslubade mitteandmiseks. Maastikukaitseala kaitse alla võtmine võimaldab reguleerida korraga kogu kaitset vajava maa-ala kasutust ning on aluseks edasiste ehituslubade väljaandmise korraldamisel.
Kavandatava kaitseala kaitse alla võtmisel on Viimsi vald järginud vastavaid menetlusnõudeid. Loodusobjekti kohaliku kaitse alla võtmine on algatatud Viimsi Vallavolikogu 08. juuni 2004. a otsusega nr 61 ja 17. augusti 2004. a otsusega nr 74. Otsustest teavitati avalikkust Viimsi Teatajas (2004.a. juuni ja augusti numbris). Vastavalt LKS § 8 lõikele 3 telliti vastavatelt ekspertidelt (T.Ploompuu ja P.Kiristaja) eksperthinnangud loodusobjekti kaitse alla võtmise põhjendatuse kohta. Kaitse-eeskirja eelnõu tutvustamiseks korraldati avalik väljapanek Viimsi Vallavalitsuses, mis kestis 21.03 - 15.04.2004; avaliku väljapaneku kohta avaldati teade 24.03.2005. a Viimsi Teatajas ning selle kohta saadeti tähitud kirjad 58 kinnistu omanikele. Ettepanekuid ja vastuväiteid esitanud 16 kinnistuomanikele saadeti tähitud kirjadega vastused. 20. aprillil 2004. a toimus kaitse-eeskirja eelnõu avalik arutelu, mis on protokollitud ning Viimsi Vallavolikogu Keskkonnakomisjoni (04.05.2005) poolt kinnitatud. Protokoll on digitaalselt ja paberkandjal arhiveeritud. Protsessi kestel on kõigil asjast huvitatud isikutel olnud võimalus oma seisukohti esitada ning neile vastuseid saada.
Mäealuse maastikukaitseala kaitse-eeskirja eelnõu on kooskõlastanud ja heaks kiitnud Harjumaa Keskkonnateenistus.Eeltoodud kaalutluste alusel on Viimsi Vallavolikogu jõudnud seisukohale, et Mäealuse maastikukaitseala kaitse alla võtmine on vajalik ja õigustatud.
Eeltoodust tulenevalt ning juhindudes LKS § 10 lg 7 ja § 11, Kohaliku omavalitsuse korralduse seaduse § 6 lg 3 p 1, Viimsi Vallavolikogu määrab:
1.	Võtta kaitse alla Mäealuse maastikukaitseala vastavalt lisatud piirikirjeldusele ning kaardile (määruse Lisa 1).
2.	Määrata Mäealuse maastikukaitseala kaitse-eesmärgiks Viimsi vallas asuva Põhja-Eesti klindi, väärtuslike metsa- ja sookoosluste ning pärandkultuurmaastiku kaitse.
< 3.	Kinnitada ala piir (määruse Lisa 1).
4.	Kinnitada Mäealuse maastikukaitseala kaitse-eeskiri (määruse Lisa 2).
5.	Mäealuse maastikukaitseala valitseja on Viimsi Vallavalitsus.
6.	Määrus avaldatakse ajalehes Viimsi Teataja, Viimsi valla elektroonilisel kodulehel ja Riigi Teataja elektroonilises andmekogus.
7.	Määrus jõustub 01. augustil 2005.a.
Lisa 2 Mäealuse maastikukaitseala kaitse-eeskiri