Rummu Erikutsekooli põhimäärus – Riigi Teataja
Rummu Erikutsekooli põhimäärus
Haridus- ja teadusminister
RTL 2005, 98, 1468
Vastu võetud 02.09.2005 nr 31
Määrus kehtestatakse « Kutseõppeasutuse seaduse» § 6 lõike 2 alusel.
1. peatükk
ÜLDSÄTTED
§1. Rummu Erikutsekool
(1) Rummu Erikutsekool (edaspidi kool) on Haridus- ja Teadusministeeriumi hallatav riigi kutseõppeasutus. Rummu Erikutsekool korraldab õpet kinnipeetavatele Murru Vanglas ja Ämari Vanglas.
(2) Kool juhindub oma tegevuses kutseõppeasutuse seadusest, kinnipeetavatele hariduse omandamise võimaldamisel vangistusseadusest, käesolevast põhimäärusest, vanglatega sõlmitud kokkulepetest ning teistest õigusaktidest.
(3) Kool on oma õppe- ja arengutegevuses õigusaktidega kehtestatud piires iseseisev. Tal on õigus otsustada oma põhitegevusest tulenevate eesmärkide teede ja vahendite kasutamise viiside üle.
§2. Kooli asukoht
Kool asub Vasalemma vallas. Kooli postiaadress on 76102 Rummu, Vasalemma vald, Harjumaa.
§3. Õppe- ja asjaajamise keel
(1) Kooli õppekeelteks on eesti ja vene keel. Teiste keelte kasutamise õppekeelena otsustab kooli omanik kooskõlas vanglate juhtkondadega.
(2) Kooli asjaajamise keeleks on eesti keel.
§4. Pitsat, eelarve ja sümboolika
Koolil on väikse riigivapi kujutisega oma nimega pitsat, iseseisev eelarve ja sümboolika.
2. peatükk
KOOLI TEGEVUSE EESMÄRGID JA ÜLESANDED
§5. Eesmärgid
Kooli tegevuse eesmärgiks on kinnipeetavatele:
1) põhi- ja keskhariduse baasil kutsekeskhariduse omandamise võimaldamine;
2) põhihariduse puudumisel kutseõppe võimaldamine kursuste vormis;
3) täiskasvanute tööalase koolituse korraldamine;
4) kutsealase eelkoolituse võimaldamine.
§6. Kooli ülesanded
Kooli ülesanded on:
1) kinnipeetavatele (edaspidi õpilased ) eluks ja tööks vajalike teadmiste, oskuste ja eetiliste tõekspidamiste omandamiseks võimaluste loomine;
2) õppemetoodilise töö korraldamine, sealhulgas kooli õppekavade koostamine ning arendamine;
3) osalemine õpetatavate kutsealade ja kooli arengukavade koostamisel ning elluviimisel;
4) õpilaste teavitamine ja nõustamine õppimis- ja karjäärivõimalustest koolis õpetatavatel kutsealadel;
5) õpilaste isiksuse arengut võimaldava töökorralduse ja õhkkonna loomine, et aidata neil saada oma kutseala valdavateks asjatundjateks;
6) töötajatele erialase ja pedagoogilise kvalifikatsiooni tõstmiseks tingimuste loomine;
7) koos vanglate juhtkondadega töötajaskonnale kaasaegsete töö- ja olmetingimuste loomine;
8) kõrge kvalifikatsiooniga asjatundjate kaasamine õppetöö läbiviimiseks;
9) metoodiliste materjalide ja soovituste koostamine, väljaandmine ja levitamine;
10) õpilaste poolt õppetöökodades praktilise väljaõppe käigus valmistatud toodete ja teenuste turustamine;
11) õpetatavate kutsealade õppebaasi pidev täiendamine ja arendamine tulenevalt õppekavade nõuetest;
12) oma tegevusest koostööpartnerite ja üldsuse informeerimine.
3. peatükk
KOOLI JUHTIMINE JA STRUKTUUR
§7. Kooli nõukogu
(1) Nõukogu on kooli tegevust suunav, arengu, vara ja eelarvega seotud küsimuste otsustamiseks moodustatud kogu.
(2) Nõukogu koosseisu kinnitab haridus- ja teadusminister kolmeks aastaks.
(3) Nõukogu tegutseb haridus- ja teadusministri määrusega kehtestatud korras.
§8. Nõukogu ülesanded
Kooli nõukogu:
1) kinnitab kooli arengukavad;
2) esitab Haridus- ja Teadusministeeriumile taotluse eelarveliseks finantseerimiseks;
3) kuulab ära direktori aruande eelarve täitmise kohta ning direktori kava eelarveaastal kooli eelarve kulude planeerimise kohta ja edastab need koos omapoolse hinnanguga Haridus- ja Teadusministeeriumile;
4) kuulab ära kooli direktori ja tema asetäitjate aruanded ja võtab vastu sellest tulenevaid otsuseid.
§9. Kooli direktor
(1) Kooli juhib direktor, kelle ülesanne on tagada kooli tulemuslik töö.
(2) Kooli direktor:
1) esindab kooli ja tegutseb kooli nimel, teostab tehinguid, mis on suunatud tema seaduses sätestatud ülesannete täitmisele;
2) juhatab kooli õppenõukogu;
3) on tööandjaks personalile ja kinnitab käskkirjaga nende ametijuhendid ning loob tingimused personali kvalifikatsiooni täiendamiseks;
4) tagab kooli nõukogu ja õppenõukogu seaduslike otsuste täitmise;
5) määrab kindlaks direktori asendamise korra;
6) kinnitab käskkirjaga kooli sisekorra- ja asjaajamise eeskirjad ning muud töökorralduslikud dokumendid;
7) tagab kooli eelarveprojektide koostamise ja eelarve täitmise;
8) tagab õigusaktidega ettenähtud aruannete koostamise ja esitamise;
9) lahendab talle pandud teisi küsimusi.
(3) Direktori vaba ametikoha täitmiseks korraldatakse avalik konkurss, mille viib läbi kooli nõukogu haridus- ja teadusministri määrusega kehtestatud korras.
(4) Direktori kinnitab konkursi tulemuste alusel kuni viieks aastaks ametisse ja sõlmib, muudab ning lõpetab temaga töölepingu haridus- ja teadusminister.
§10. Õppenõukogu
(1) Koolil on õppenõukogu, kelle ülesandeks on kooli õppetegevusega seotud küsimuste lahendamine. Õppenõukogu liikmeteks on kooli pedagoogid.
(2) Kooli direktor kinnitab nimeliselt õppenõukogu koosseisu iga uue õppeaasta alguses.
§11. Õppenõukogu töökord
(1) Õppenõukogu töövormiks on koosolek, mille kutsub kokku kooli direktor või tema äraolekul teda asendav isik.
(2) Õppenõukogu kutsutakse kokku vastavalt vajadusele, kuid mitte harvemini kui neli korda õppeaastas.
(3) Erakorraline õppenõukogu kutsutakse kokku, kui seda nõuab vähemalt 1/3 õppenõukogu liikmetest.
(4) Õppenõukogu on otsustusvõimeline, kui koosolekust võtab osa vähemalt 2/3 õppenõukogu liikmetest.
(5) Õppenõukogu koosolekud protokollitakse.
§12. Õppenõukogu ülesanded
Õppenõukogu:
1) arutab kooli õppe-kasvatustöö arendamisega seotud küsimusi, õppe- ja kasvatustöö eesmärke ning nendest tulenevaid ülesandeid;
2) analüüsib õppe- ja kasvatustööd, pedagoogide enesetäiendamist andes hinnangu selle tulemustele ja kavandades meetmeid kooli töö parandamiseks ning täiustamiseks;
3) arutab õppekavade rakendamisega, õppepraktika korraldamisega seonduvaid küsimusi, arutab ja teeb ettepanekuid koolikorralduse ja sisekorra küsimustes;
4) otsustab õpilaste ühelt kursuselt järgmisele üleviimise, eksamite korraldamise, eksamitele lubamise ning teisi sellega seonduvaid küsimusi.
4. peatükk
ÕPPEKORRALDUS JA KOOLI LÕPETAMINE
§13. Õppetöö korraldus
(1) Õppetöö koolis toimub riiklike õppekavade alusel koostatud kooli õppekavade järgi.
(2) Õppeaasta on vähemalt 40 õppenädalat. Õppeaasta alguse kutseõpperühmas määrab kooli õppenõukogu õppekava alusel.
(3) Õppetöö põhivormiks on õppetund. Õppetunni kestus on 45 minutit nii teoreetilises kui ka praktilises õppetöös.
(4) Täiskasvanute tööalane ning põhiharidust mitteomavate kinnipeetavate koolitus toimub kursuste vormis.
§14. Kooli lõpetamine
(1) Kool loetakse õpilaste poolt lõpetatuks pärast õppekava täitmist täies mahus.
(2) Positiivsete eksamitulemuste põhjal väljastatakse lõpetanule vastav lõputunnistus.
(3) Täiskasvanute tööalase ning põhiharidust mitteomavate kinnipeetavate kutsekoolituskursuse läbinuile väljastatakse pärast õppekavas ettenähtud arvestuste või eksamite sooritamist tõend.
5. peatükk
KOOLI LIIKMESKOND
§15. Kooli liikmeskond
(1) Kooli liikmeskonna moodustavad kooli pedagoogid ja teised töötajad (edaspidi personal) ning õpilased.
(2) Personaliga sõlmib, muudab, peatab ja lõpetab töölepingud kooli direktor.
(3) Personali ametialased kohustused, õigused ja vastutus määratakse kindlaks töötajatega sõlmitud töölepingus ning selle juurde kuuluvas ametijuhendis, töösuhteid reguleerivate õigusaktide ning koolis töösuhteid reguleerivate eeskirjade alusel.
§16. Kooli pedagoogid
(1) Kooli pedagoogid on õppealal töötavad isikud ning kooli direktor.
(2) Kooli pedagoogi vaba ametikoht täidetakse avaliku konkursi korras.
(3) Pedagoogi ametikohale vastavuse määramiseks korraldatakse nende atesteerimine haridus- ja teadusministri kehtestatud korras.
(4) Pedagoogide põhiülesandeks on õppetöö korraldamine ja läbiviimine.
§17. Mittepedagoogiline personal
Mittepedagoogilise personali põhiülesandeks on kooli häireteta töö tagamine, vara korrashoid ja majanduslik teenindamine.
6. peatükk
§18. Õpilaskond
(1) Kooli õpilased moodustavad õpilaskonna.
(2) Kooli õpilasteks on kinnipeetavad.
(3) Tööalasel koolitusel ning põhiharidust mitteomavate kinnipeetavate koolituskursustel osalejad ei kuulu õpilaskonda.
§19. Kooli vastuvõtmine
(1) Õpilaste vastuvõtmine kooli toimub isiklike avalduste alusel, mis kooskõlastatakse vanglate juhtkondadega.
(2) Täiskasvanute tööalasest koolitusest osavõtjate vastuvõtu tingimused kehtestab kooli direktor.
§20. Õpilaste tervisekaitse
(1) Õpilaste tervisliku seisundi vastavust õpitavale erialale kontrollivad vanglate meditsiiniteenistused.
(2) Kool koostöös vanglatega tagab õpilase koolis viibimise ajal tema tervisekaitse.
§21. Õpilaskonna õigused
(1) Kooli õpilaskonnal on õigus:
1) tutvuda enne kooli õppima asumist õppekavadega, sisekorra- ja õppekorralduse eeskirjadega ja käesoleva põhimäärusega;
2) nõuda õppekavajärgset õpetust;
3) valida õppeaineid valik- ja vabaainete piires;
4) kasutada väljaspool õppeaega kooli ruume kooli ja vanglate poolt kehtestatud korras;
5) saada konsultatsioone, kui teadmistes on tekkinud lünki.
(2) Õpilaskond võib vastu võtta oma põhikirja nõukogu poolt sätestatud tingimustel arvestades vanglas turvalisuse tagamise nõudeid.
§22. Õpilaskonna kohustused
(1) Kooli õpilasel on kohustus:
1) järgida seaduse, kooli põhimääruse, sisekorraeeskirjade ja muude õigusaktidega kehtestatud kohustusi;
2) hoida kooli kasutuses olevat riigivara ning hüvitada tema poolt nimetatud varale tekitatud kahju;
3) osaleda õppetöös ja sooritada õigeaegselt ettenähtud eksamid ja arvestused.
(2) Õpilased, kes süstemaatiliselt eiravad õpilastele kehtestatud kohustusi, kustutatakse õppenõukogu otsusega õpilaste nimekirjast.
KOOLI FINANTSEERIMINE, VARA, ARUANDLUS JA ASJAAJAMINE
§23. Finantseerimine ja vara
(1) Kooli finantseeritakse riigieelarvest, kooli põhitegevusega seotud tasulistest teenustest, kooli majandustegevusest, laekumistest sihtasutustelt ja muudest laekumistest ja vahenditest.
(2) Põhimäärusest tulenevate ülesannete täitmiseks kasutab kool kinnis- ja vallasvara, mis on riigi omand.
(3) Kool valdab, kasutab ja käsutab rahalisi vahendeid ja vara õigusaktidega kehtestatud korras.
§24. Raamatupidamine
Kool peab raamatupidamist Haridus- ja Teadusministeeriumi poolt kehtestatud korras.
§25. Aruandlus
Koolis toimub õpilaste ja õppetegevuse arvestus ning kool annab oma tegevuse kohta aru õigusaktidega kehtestatud korras, mahus ja tähtaegadel.
KOOLI ÜMBERKORRALDAMINE JA TEGEVUSE LÕPETAMINE
§26. Kooli ümberkorraldamine
(1) Kooli korraldab ümber Vabariigi Valitsus haridus- ja teadusministri ettepanekul.
(2) Kool korraldatakse ümber kutseõppeasutuse seadusega ja teiste õigusaktidega kehtestatud korras.
§27. Kooli tegevuse lõpetamine
(1) Kooli tegevuse lõpetab Vabariigi Valitsus haridus- ja teadusministri ettepanekul.
(2) Kool tegevus lõpetatakse kutseõppeasutuse seadusega ja teiste õigusaktidega kehtestatud korras.
RAKENDUSSÄTTED
§28. Kehtetuks tunnistamine
Haridusministri 17. märtsi 2000. a käskkiri nr 66 «Rummu Erikutsekooli põhimääruse kinnitamine» tunnistatakse kehtetuks.
§29. Määruse rakendamine
Määrust rakendatakse alates 1. septembrist 2005. a.
Minister Mailis REPS
Kantsler Jaan KALLAS


text:
Fredy käest ratta tellimine. II vaatus. - Leht 41 - Biker.ee foorum
Tänane kuupäev on 20 Jaan 2019, 21:48
Lugemata postitus Postitas ranel » 31 Okt 2018, 17:54
VonSten kirjutas: Täpsustavalt mainin, et avalik on ainult lahend, kus on juhtumi kokkuvõtte ja kohtuotsus. Stenogrammid ei ole avalikud. Lahendid on Riigi Teataja lehel.
Seda ma mõtlesingi. Kahju, oleks tahtnud mõlema osapoole väiteid lugeda.
Lugemata postitus Postitas urmas66 » 31 Okt 2018, 18:36
Tegelikult tulevad osapoolte väited ja nõudmised ka otsuses käsitlemisele ehk hageja(Kristjan) hagi sisu ja vastaspoole ehk kostja (Fredy) vastused on otsuse alguses mõlemad välja toodud.Peale seda tuleb kohtuniku analüüs antud asjade kohta ja kokkuvõtteks otsus. Seal ei kajastu lihtsalt istungite protokollides olev kogu jutt,aga faktid ja kõik muu tuleb ka otsuses välja toomisele. Kuni otsuse jõustumiseni on kõik ikkagi ainult asjaosalistele nähtav.
Lugemata postitus Postitas simo5555 » 05 Nov 2018, 19:07
Viimase info kohaselt pidi täna kohus olema. Kellelgi infot, et mis sai?
Lugemata postitus Postitas reimps » 05 Nov 2018, 19:09
Lugemata postitus Postitas will111 » 05 Nov 2018, 20:17
nutitelefoniga tehtud videoülesvõtet ka on parimatest naljadest?
Lugemata postitus Postitas KRR » 06 Nov 2018, 15:15
Istungile saavad kõik huvilised uude kohtumajja 21.veebruaril 2019. a tulla. Viiendale novembrile määratud istung lükati mõni päev enne toimumise algust edasi kuna kohus vajas lisaaega materjalidega tutvumiseks. Võib vaid arvata, et minu kogutud salvestised osutusid pikemaks kuulamiseks kui alguses plaanitud oli. Loodetavasti saab siis asjale joone alla, kuigi oleks tahtnud uude aastasse ilma selle jamata astuda.
Lugemata postitus Postitas Madlobster » 06 Nov 2018, 19:43
omast kogemusest võin öelda, et kusipeadega võitlus võib kesta aastaid.
mul endal ka "isiklik kusipea" ja peale kolme aastat erinevaid komisjone ja kohtuid jms on tunne, et alles "square one"
Igal juhul edu ja jaksu!
Lugemata postitus Postitas ovaaP » 06 Nov 2018, 22:36
Postimehes oli artikkel Rootsi kohtust ja seal oli ühe kohtuniku ütlus. Tema sõnul on levinuim ekslik arusaam, et kohus seab õigluse jalule. Ei sea, vaid proovib läbi tõendite usutavuse. Loodame, et sinu tõendid on usutavamad. Edu.
Lugemata postitus Postitas urmas66 » 07 Nov 2018, 09:42
Sama siin. sain "kusipea üle võidu maakohtus, va minu advokaadi kulud mis ei läinud 100% sissenõudmisele,sest kohus leidis,et advokaadi töötund on liika kõrge ,nii lihtsa asja jaoks.Kärbiti 20% ,aga muu oli puhas võit.Ma olin sellega nõus,ei kaevanud edasi. Nagu ikka edasikaebamise aeg 30 päeva. Reede õhtul 23.59 oli viimane tärmin. Kell 20 paiku vaatasin e-toimikust ,et vaikus. Laup hommikul ärgates oli "kusipea" ikkagi apellatsioon sisse antud. Ehk jah, pikk ja tüütu on selline asi,rahast rääkimata.Maakohus aprill 2016-oktoober 2018.
Lugemata postitus Postitas TiitX11 » 07 Nov 2018, 21:03
Mis on vahet kusi- ja sitapeal? Vahe on aga äraarvamist....
Lugemata postitus Postitas tuman » 08 Nov 2018, 13:13
TiitX11 kirjutas: Mis on vahet kusi- ja sitapeal? Vahe on aga äraarvamist....
Minu elus on olnud kusipead enamasti Soomes, Eestis ikka sitapead.
Lugemata postitus Postitas hollow » 13 Nov 2018, 00:02
TiitX11 kirjutas: Kui oleks neid "ülikasulikke" töid küllaga siis saaks jääda ausaks ja tagasi maksta. Kui isegi tsikli juppides on probleeme siis pole raha asjad korras....lambo ka tahab ja hea elu samuti. Tellijad on debiilideks keda tuleb lüpsta, eestimaa õigusruumis suht "igapäevane" nähtus. Mis oleks 90-ndatel sellise tegelasega tehtud? Ei julge mõeldagi nii jubedaid lõppe.....
Olles nii mõnegi eesti rattaehitajaga jutustanud fredy teemal ja üldse rataste ehitamisest, siis mingil põhjusel on suuresti üks arvamus: Fredy on eestis ainus rattaste ehitaja kes ennast vabalt sellest ka ära elatab ilma mingit muud igapäevatööd tehes. Enamikel ehitajatest satub ette nii võlgasid kui arvete tasumise hilinemisi ja ka nõmedaid kliente kellega lõpuks jamada ei viitsita.
Eks sa võid sellest ühtteist ise järeldada.
Minul on iseenesest savi kas fredy jääb kohtus õigeks või süüdi, tahaks mõlemat tulemust näha. Aga ma ise arvan, et see asi jookseb lõpuks liiva mingi kokkuleppe asjaga.
Lugemata postitus Postitas M.T. » 13 Nov 2018, 12:29
Kui see “vabalt sellest ka ära elatab” toimib läbi klientide huiamise, siis see arvamus ei vasta ju tõele. Sellise ärimudeli järgi oleks teisigi “tegijaid”, kes nii suudaks. Loomulikult mitte kõik, sest selliseks ärimudeliks on ka piisavalt nutikust ja mune vaja ning kotiga nahhaalsust.
Kui aga kõik aus ja siis end ära elatab, siis pole muud kui Ma millegipärast aga kahtlen selles. Samas mul fakte ega kokkupuudet temaga pole, seega ei julge teda 100% kindlusega ei üheks ega teiseks nimetada. Meenub ainult ütlus “kus suitsu, seal tuld”.
Lugemata postitus Postitas mx77 » 13 Nov 2018, 12:59
Eks neid probleeme on ka teiste ratastega, pole see ainuke.
Lugemata postitus Postitas hollow » 28 Nov 2018, 01:25
Näita mulle rattaehitajat kellel ei ole probleeme. Arvatavasti sellel kes ehitab ainult endale. Laenud, võlgu jäämine mingiks ajaks, tähtaegade edasilykkumine... need on üsna tavalised nähtused ükskõik mis elualal.
Isegi kui selle teema algataja on õige ja fredy on petis kes talle ~30k€ koti pähe tõmbas... mis summa see 30k€ on sellise elu juures? Ma oletaks, et kui ta iga kuu tõmbaks 30k€ kellelegi koti pähe, siis saaks inimene omale lubada maju, üsna vähelevinud autosid, mingeid kohtuasju milles on 50:50 võimalus, et syydi jääb ja olla kogu selle hea ja jamaga üsna rahulik. See 30k on mingi selline summa millega tavaline eesti pere elab aasta... tavaline sellesmõttes, et elavad korteris või pisikeses majas, sõidavad liisingu priusega, teenivad ~1200€/kuus, sellega ei saa osta alla autole velgi mis maksavad kahe priuse hinna. Fredy peab ikka päris kõvasti selliseid 30k projekte üle laskma... 4-5-6tk aastas et see took niipalju sisse, et sedasi lubada omale kulinaid ja vidinaid.
Lugemata postitus Postitas chief » 28 Nov 2018, 02:49
Teisipäeva puhul end koomajoobesse laskmine on veel ehk kuidagi vabandatav, aga nii lolli jutu ajamine avalikus foorumis on karistatav.
Lugemata postitus Postitas reimps » 28 Nov 2018, 07:51
chief kirjutas: ↑
Kamoon, vabandatav, tal oli sünnipäev. Üldse FB teadetel ja foorumi sünnipäevalaste nimekirjal pilku peal ei hoia?
Lugemata postitus Postitas hollow » 28 Nov 2018, 09:44
Ei maksa väga ärrituda. Kui fredy on petis siis kyll ta saab oma karistuse (kui asi kohtus nii kaugele jõuab) aga see 30k ei ole kindlasti see raha mille arvelt saab inimene endale lambosid lubada, maju ja teisi autosid ehitada. Selleks peaks see summa olema ikka 10x suurem.
Lugemata postitus Postitas Krl » 28 Nov 2018, 10:16
Lambosid ei osta võibolla, aga selle konkreetse 30k eest on tsirkust ikka stax saanud ju.
Lugemata postitus Postitas mx77 » 28 Nov 2018, 10:47
Firmaga, mille tööjõukulud on 10.000 eur ja aastakasum -410 eur ei osta kah endale Lambosid.
Seega, mida sa õieti tahtsid öelda?
Lugemata postitus Postitas Andrea » 28 Nov 2018, 12:45
Oot, miks peab firmaga ostma? Ja mida näitavad ühemehe firma puhul tööjõukulud? Dividendi saab ka maksta ju, kahjum/kasum on lihtsalt raamatupidaja suva
Lugemata postitus Postitas mx77 » 28 Nov 2018, 14:13
See virma on iga aasta nulli või kahjumit teinud, milles neid dividende maksta, hoovis kasvavate marjadena või? Sulle infoks (kui sa TÕESTI seda ei teadnud), et divikaid saab maksta vaid puhaskasumist, mitte nii, et vaatad, et kassas on patakas sularaha, ma võtan täna siit umbes 2 sentmeetrit endale divikateks.
Lugemata postitus Postitas Tort » 28 Nov 2018, 14:22
Käivet tehakse ikkagi just nii palju tavaliselt, et kulud ära kataks. Rohkem kahjuks aastast aastasse ei õnnestu teha paljudes ettevõtetes, eriti pisemates Keha omamise point on tihti ainult see, et ostetud tegutsemiseks vajalikelt teenustelt ja toodetelt km maha saaks arvestada. Kui leidub inimesi, kes sularaha pakiga ostma tulevad, siis nii saabki sündida.
Lugemata postitus Postitas KRR » 28 Nov 2018, 21:57
Mis krdi majad ja autod. Tüüp elab viimased kümme aastat garaazi eesruumis 10m2 toas, imetleb läbi klaasseina oma seest tühjas puukuuris seisvat kolmerattalist Lambot ja poes käib mingi kollase panniga.
Mäda on seest see punane õun, väga mäda. Õnneks on ta pidanud minult saadud raha oma advokaadile ära maksma. See on küll ka mulle kopsaka summa maksma läinud aga õilsa eesmärgi nimel tuleb ohvreid tuua.
Lugemata postitus Postitas hollow » 28 Nov 2018, 22:22
Viimati kui ma seda lambot nägin (suvel) oli tal kõik 4 ratast all ja auto igati komplektne... ja no las ta olla see yks ja ainus garaashieesruum linnapildis võiks silmad lahti hoida kus see “kollane pann” seisab väga tihti... aga no mida ma ka tean
Lugemata postitus Postitas TiitX11 » 28 Nov 2018, 22:23
Mis krdi majad ja autod. Tüüp elab garaazi eesruumis 10m2 toas, imetleb läbi klaasseina oma seest tühjas puukuuris seisvat kolmerattalist Lambot ja poes käib mingi kollase panniga.
Igal inimesel on valikud kuidas elada. Mõni kohe ei saa petmata ja võlgu jäämata elada....lihtsaslt ei saa! Adrenaliin? Vaevalt, olen mitmeid selliseid kohanud. Paljud mõtlevad, et alkohol ja narkots, esimene vaevalt, see on odav, teine ehk võimalik, siis tuleb inimesele kaasa tunda. See on iseloomus kinni. Kes ennast väga kiidab ja reklaamib see on üldjuhul vilets tegija. Õigel ja heal tegijal on järjekord, kvaliteet, hind mitte päris kirves aga vastuvõetav. Milleks ennast kiita ja reklaamida kui tööd on ülearu? Tegijaid on kahte tüüpi:
A) Ostab osad, mugandab mõnda kinnitust ja on "kõva" tegija.
B) Teeb lehest kätevahel keerulise paagi, juhtraua ja veel palju muudki mida kõike ei jõua üles lugeda.
Tunnen ühte B tüüpi meest...kiuslikud muidugi küsivad kas ise ka teed? Ei tee ei reklaami ka ja kui pakutaks ütlen kohe välja, et ei oska ilma keerutamata. Kas see kuulus ja "maailma parim" on A tüüpi "tegija"? Vist küll.....
Lugemata postitus Postitas KRR » 11 Jaan 2019, 16:49
Viimased uudised on, et kohus pani Fredy OÜ neljale sõidukile käsutamise keelumärked peale. Sõidukiteks on Buell, Chevrolet Nova ning ilusad kollased Renault ja MB kaubikud.
Kohtuistung toimub 21.02.19, kell 10:00, saal 1008 uues Lubja tänava kohtumajas.
Lugemata postitus Postitas KRR » 15 Jaan 2019, 16:24
Fredy püüab MB ja Renault kaubikuid aresti alt vabaks saada, et need suure tõenäosusega OÜ-st välja kantida nagu ta seda Tartu mnt kinnistuga peale minu eelmist hagi tagamise taotluse tagasilükkamist tegi. Idee on tagatiseks jätta Buell mida hiljem tühja raamina esitleda ja Nova millest jääb järgi vaid number ja ämber.
Saame näha mida kohtunik otsustab.
http://www.fredy.ee/69-chevrolet-nova/
http://www.fredy.ee/03-buell-xb9s-lightning-240-4/
http://www.fredy.ee/91-mercedes-benz-260e-ambulance/
https://www.google.com/search?biw=1389& ... 7562100630
Lugemata postitus Postitas will111 » 15 Jaan 2019, 17:04
paistab, et sõimumehel on siis elu ikkagi vaikselt kibedaks läinud ja kõik ei olegi nii "õige ja aus ning auväärne" nagu sealt värava tagant kunagi kisati.
muuhulgas vaatan, et kõva kontrast seal kodulehel esitletud sõidukite osas. see buell näeb pildi pealt isegi päris tore välja. v.a saba, mis on täiesti full homo. aga too chevy nova on jällegi nii kole, et jäin peaaegu pimedaks pilku peale visates. kuidas küll saab tulla sellise värdmõtte peale, et paneks nihukesele autole alla mingi ultramodernse lambo veljed plekikääridega näsitud auk kapoti sees on ka päris "kaunis". huvitav, mismoodi kohus selliste imeliste saavutuste väärtust küll hindab? või seal ei hinnatagi midagi, lihtsalt arestitakse kõikvõimalikku vara, mida veel on arestida jäänud?
Lugemata postitus Postitas reimps » 15 Jaan 2019, 19:03
Aeg on siin oluline faktor, olles jäginud meedia vahendusel teisi leebelt öeldes "skeemitajaid" - vara väljakantimine käppelt oma nimelt kuhugi OÜ-sse on parim viis lasta need üles, kellele võlgu ollakse. Ja jätkub sama kõvamehe-elustiil veel ägedamalt, sest tehniliselt pole enam miskit võtta, palkagi pole. Avo Viiol on kehv näide, too lihtsalt varas ja eluaegne võlglane, aga kohe ei meenu igast muid värdjaid kahjuks nimepidi, kes niimoodi oma vara säilitanud on.
Huvitav, et issi J on ka FB-s tasa jäänud, tuututas seal vahepeal päris julgelt ja häbitult, kuigi oleks võinud mehena käituda ning tasa olla, oleks augi alles jäänud.
Kõigest minu kui eikellegi seisukoht

matches: kohus kohus kohus kohus kohus kohus


2-18-18420/26 Riigikohtu tsiviilkolleegium 03.04.2020
TsMS § 367
Garantiileping ja sellest tulenev nõue ei ole seotud võlgniku laenukohustuse olemasolu ega selle suurusega (vt ka nt Riigikohtu 16. mai 2012. a otsus tsiviilasjas nr 3-2-1-49-12, p 10). (p 11)
TsMS § 367 järgi võib viivist nõuda selliselt, et kohus mõistaks selle välja kindla summana kuni otsuse tegemiseni ja edasi protsendina põhinõudest.
Põhinõudeks selle sätte mõttes on nõue, mille kohus põhinõudena rahuldab, mitte nõue, mille rahuldamist hagis esialgu taotleti. (p 14)
2-16-8219/39 Riigikohtu tsiviilkolleegium 10.10.2018
VÕS § 143 lg 1
VÕS § 142 lg 1
VÕS § 143 lg 2 on analoogia korras kohaldatav ka lepingule, millega füüsiline isik kohustub võtma üle käenduslepingu. Viidatud sätte järgi on tarbijakäendusleping tühine, kui ei ole kokku lepitud käendaja vastutuse rahalises maksimumsummas. VÕS § 143 lg 1 järgi on tarbijakäendusleping selline käendusleping, kus käendajaks on füüsiline isik. (p 14.1)
Kokkulepe, millega füüsiline isik võtab endale kohustuse sõlmida tulevikus tarbijakäendusleping ja mille täitmist on võimalik temalt nõuda, peab sarnaselt tarbijakäenduslepingu endaga sisaldama kokkulepet tulevase käendaja vastutuse rahalise maksimumsumma kohta. Olukorras, kus sellise kokkuleppe täitmist on võimalik hageda, on selle õiguslikud tagajärjed tulevase käendaja jaoks samaväärsed käenduslepingu sõlmimisega. Seetõttu on ka kirjeldatud kokkuleppe puhul vajalik, et tulevasel käendajal oleks võimalik hinnata võetavate kohustuste suurust ja oma suutlikkust neid täita.
Kuna maksimumsummas kokkuleppimine tagab selle, et tulevaselt käendajalt ei saa nõuda seda summat ületavate käenduskohustuste ülevõtmist, saavutab see kaudselt ka käenduslepingus käendaja vastutuse piirmääras kokkuleppimise eesmärki kaitsta käendajat tagatud võla suurenemise eest (vt nt Riigikohtu 27. novembri 2012. a otsus tsiviilasjas nr 3-2-1-136-12, p 15; 20. juuni 2018. a otsus tsiviilasjas nr 2-17-1601/21, p 24). Kui tulevase tarbijast käendaja vastutuse maksimumsummas ei ole kokku lepitud, on käenduslepingut üle võtta kohustav tehing tühine. (p 14.2)
Kuigi tarbijakäenduse maksimumsumma märkimise nõue on täidetud ka siis, kui lepingus on nimetatud käendatavate kohustuste rahaline suurus (vt Riigikohtu 20. juuni 2018. a otsus tsiviilasjas nr 2-17-1601/21, p 23), ei ole piisav üksnes umbmäärane viide põhivõlgniku sõlmitud käenduslepingutele. (p 14.3)
VÕS § 145 lg 1 sätestab, et kohustuse rikkumise korral vastutavad põhivõlgnik ja käendaja võlausaldaja ees solidaarselt, kui käenduslepinguga ei ole ette nähtud, et käendaja vastutab üksnes juhul, kui võlausaldaja ei saa nõuet põhivõlgniku vastu rahuldada. VÕS § 152 lg 1 esimese lause kohaselt läheb põhivõlgniku kohustuse täitnud käendajale rahuldatud ulatuses üle võlausaldaja nõue põhivõlgniku vastu. Kui käendaja on täitnud põhivõlgniku kohustused liisinguandjate ees, on talle vastavas ulatuses läinud üle liisinguandjate nõuded põhivõlgnikuvastu.
Sellises olukorras saab käendaja kahjuna käsitada vaid seda osa väidetavast kahjust, mille võrra käendaja tagasinõudeõiguse väärtus on kahjuna nõutavast summast väiksem (vt analoogselt nt Riigikohtu 9. novembri 2016. a otsus tsiviilasjas nr 3-2-1-114-16, p 15 ja seal viidatud kohtupraktika). (p 16)
Käenduslepingu ülevõtmine on õiguslikult võrreldav selle sõlmimisega. (p 13)
Kirjalikus menetluses peab kohus hoolikalt selgeks tegema, mis tähendusega tähtaegu ta pooltele annab ning millal saab eelmenetluse lugeda lõppenuks. (p 14)
Hüpoteegi osahüpoteekideks jagamine on ainult üks võimalus käendajale tagatise andmiseks VÕS § 167 lg 1 järgi. Osal juhtudel võib hüpoteegi osahüpoteekideks jagamine viia vastuolus VÕS § 167 lg-ga 5 senise võlausaldaja eesõiguse kahjustamiseni. Sellistes olukordades on kohtul võimalik kanda senine võlausaldaja ja käendaja kinnistusraamatusse hüpoteegipidajatena ühiselt. (p 14)
AÕS § 70 lg 7 kohaselt, kui õigus kuulub mitmele isikule ühiselt (ühisus), kohaldatakse sellele vastavalt ühise omandi kohta käivaid sätteid, kui seadusest ei tulene teisiti. Käendajal on võimalik oma VÕS § 152 lg-st 1 ja § 167 lg-st 1 tulenevaid õigusi realiseerida, nõudes mh enda ühise hüpoteegipidajana kinnistusraamatusse kandmist. Hüpoteegi realiseerimise järel on võimalik arvestada, millises summas nõue kummalgi hüpoteegipidajal sel hetkel hüpoteegiga tagatud on, ning VÕS § 167 lg-s 5 sätestatut arvestades hüpoteegi realiseerimise tulem jagada. (p 17)
VÕS § 167 lg 5 reguleerib ainult tagatise realiseerimise tulemi jagamist. (p 15)
VÕS § 167 lg-s 5 sätestatust tuleneb, et loovutuse saaja saab tagatisi kasutada üksnes ulatuses, milles tagatise realiseerimisest saadu ei ole vajalik nõude loovutanud võlausaldaja nõude rahuldamiseks. VÕS § 167 lg 5 reguleerib ainult tagatise realiseerimise tulemi jagamist. (p 15)
Uue võlausaldaja õigusi ei saa mõjutada see, et tõenäoliselt saab senise võlausaldaja nõue pankrotimenetluses osaliselt või täielikult rahuldatud. VÕS § 167 lg 5 kohaldamist saaks piirata vaid juhul, kui senise võlausaldaja nõuet oleks ka tegelikult rahuldatud, st pankrotivarast väljamakse tehtud. (p 16)
AÕS § 70 lg 7 kohaselt, kui õigus kuulub mitmele isikule ühiselt (ühisus), kohaldatakse sellele vastavalt ühise omandi kohta käivaid sätteid, kui seadusest ei tulene teisiti. Käendajal on võimalik oma VÕS § 152 lg-st 1 ja § 167 lg-st 1 tulenevaid õigusi realiseerida, nõudes mh enda ühise hüpoteegipidajana kinnistusraamatusse kandmist. (p 17)
3-2-1-160-16 Riigikohus 22.02.2017
VÕS § 14 lg 2 koosneb kahest lausest, mis suhestuvad kui üldreegel (esimene lause) ja erand sellest (teine lause). (p 13)
Laenuandjal on käenduslepingu sõlmimisel üldine VÕS § 14 lg st 2 (täpsemalt esimesest lausest) tulenev kohustus teavitada käendajat olulistest asjaoludest, sh võlgniku majanduslikust seisundist. Laenuandjal on käenduslepingu sõlmimisel teavitamiskohustus sõltumata sellest, kas käendaja teavet nõuab (vt RKTKo nr 3-2-1-30-16, p 12). (p 14)
Laenuandjal tuleb käendaja VÕS § 14 lg 2 (teise lause) alusel teavitamise kohustuse rikkumisest tuleneva kahju hüvitamise tasaarvestusnõude maksmapanemise vältimiseks tõendada, et ta kas teavitas käendajat laenusaaja majanduslikust olukorrast või ei olnud kohustatud käendajat sellest teavitama (vt RKTKo nr 3-2-1-30-16, p 13, 14). (p 17.1.)
Laenuandjale VÕS § 14 lg 2 esimesest lausest tulenev selgitamiskohustus ei välista seda, et käendaja võib olla või peaks olema vastavatest asjaoludest teadlik ning sellest tulenevalt ei vaja selgitamiskohustus täitmist (lg 2 teine lause). (p 17.3.)
VÕS § 14 lg 2 esimese lause ja § 115 lg 1 alusel esitatava nõude puhul peab käendaja tõendama, et ta ei oleks käenduslepingut sõlminud, kui laenuandja oleks käendajat laenusaaja majanduslikust olukorrast kohaselt teavitanud (vt RKTKo nr 3-2-1-30-16, p 13). (p 19)
Käendajal on kolm õiguslikku võimalust oma õiguste kaitsmiseks. Esiteks saab ta VÕS § 149 lg te 1 ja 3 järgi kasutada laenuandja vastu samu vastuväiteid nagu põhivõlgnikust laenusaaja, mh tasaarvestada võlgniku kahju hüvitamise nõude, mis tuleneb vastutustundliku laenamise põhimõtte rikkumisest, laenuandja nõudega. Teiseks saab käendajal olla VÕS § 14 lg 2 esimese lause alusel teavitamiskohustuse rikkumisest tulenev kahju hüvitamise nõue (mida saab samuti tasaarvestada). Kolmandaks võib tal olla õigus käendusleping eksimuse või pettuse tõttu tühistada (vt RKTKo nr 3-2-1-30-16, p 11 ja seal viidatud varasem praktika). (p 15)
VÕS § 145 lg 5 kohaldub ka juhul, kui esialgse võlausaldaja asemele astub nõude loovutamise teel esialgsele võlausaldajale tagatise andnud isik. Seadus ei näe ette olukorda, kus käendajal ei oleks võimalik esitada võlausaldajale vastuväiteid tulenevalt võlausaldaja enda tegevusest. Võlausaldaja nõude loovutamisel ühele tagatise andjatest tuleb käendaja kahju arvestamiseks võrrelda käendaja positsiooni olukorraga, milles käendaja oleks olnud, kui nõuet ei oleks loovutatud ühele tagatise andjatest, kes hüpoteegi vastavalt kustutas. Kui hüpoteegid oleksid säilinud ja käendajalt oleks nõutud võlgniku nõude rahuldamist, siis oleks käendaja saanud VÕS § 69 lg-te 1, 2 ja 7 alusel esitada tagasinõude muuhulgas pantija vastu temale langeva osa ulatuses. Seetõttu väheneb pantija nõue käendaja vastu temale VÕS § 69 järgi langevas osas. (p 15)
Kui kinnisasjale kantud hüpoteek oleks katnud ka põhivõlgnevuselt arvestatava viivise vähemalt osas, mille eest pantija oleks VÕS § 69 järgi tagatise andjate sisesuhtes vastutanud, tuleb vastavalt vähendada ka käendajatelt väljamõistetavat viivist. (p 16)
Arvestades käendaja vastutuse otsest seotust täitemenetlusega on käendaja TMS § 5 lg 1 mõttes käsitatav täitemenetluse osalisena, kui täitemenetluses pööratakse sissenõuet kinnisasjale, millele on käendatava kohustuse tagamiseks seatud hüpoteek. (p 13)
Üldjuhul ei pruugi täituril olla teavet selle kohta, kas konkreetsel juhul on nõue lisaks pandiõigusele tagatud ka käendusega. Sellist teavet valdab igal juhul võlausaldaja, st pandipidaja (nt laenuandja). Seetõttu on hea usu põhimõttest tulenevalt pandipidaja kohustatud teavitama kohtutäiturit käendusest juhul, kui ta esitab hüpoteegi realiseerimiseks täitemenetluse algatamise määruse. (p 15)
VÕS § 149 lg-st 1 ei tulene käendaja õigust kasutada kõiki TMS-is sätestatud võlgniku õigusi, nagu täitemenetluse hinna vaidlustamine (TMS § 74 lg 7 ja § 217) või enampakkumise kuulutuse teistes väljaannetes avaldamise taotlemine (TMS § 84 lg 2 kolmas lause). Eelnimetatud võlgniku õigused ei ole käsitatavad võlgniku vastuväidetena võlausaldajale VÕS § 149 lg 1 mõttes. (p 14)
Selleks, et käendaja saaks enda õigusi efektiivselt kaitsta, peab pandipidaja hea usu põhimõttest tulenevalt teatama ka pantijaks mitteolevale käendajale oma kavatsusest asuda panti realiseerima, st kavatsusest algatada pandi realiseerimiseks täitemenetlus. (p 15)
Hea usu põhimõttest tuleneva võlausaldaja teatamiskohustuse rikkumine ei anna käendajale iseenesest õigust keelduda käenduskohustuse täitmisest. Kui aga käendajale tekkis teatamiskohustuse rikkumise tõttu kahju, siis on tal õigus esitada võlausaldaja vastu kahju hüvitamise nõue. Seda kahju hüvitamise nõuet saab ta kasutada võlausaldaja nõude tasaarvestamiseks VÕS § 197 järgi. Kahju hüvitamise nõude esitamisel tuleb käendajal tõendada, et ta oleks täitemenetlusest teadasaamisel enda tegevusega hoidnud ära oma vara vähenemise. (p 16)
Müügihinna ja turuhinna erinevus võiks olla üks asjaoludest, mida saaks kasutada käendajale tekkinud kahju suuruse hindamiseks. (p 17)
Üldjuhul ei pea krediidiandja käendajat uue käenduslepingu sõlmimisel informeerima, et käenduslepingu sõlmimisel lisaks käendusele muid tagatisi ei ole ning seda ka siis, kui varasema käenduslepingu puhul oli selline lisatagatis olemas. (p 14)
Käendajal, kelle suhtes võlausaldaja rikub teavitamiskohustust ega teata talle põhivõlgnike halvast majanduslikust olukorrast, võib tulenevalt VÕS §-st 14 olla kahju hüvitamise nõue krediidiandja vastu. Neist asjaoludest, mille teatamist teine pool tulenevalt VÕS § 14 lg-st 2 mõistlikult oodata ei saa, ei pea teatama (vt RKTKo nr 3-2-1-136-12, p 25). (p 17)
Kui laenuandja jätab käendaja teavitamata põhivõlgniku halvast majanduslikust olukorrast, võib see olla käenduslepingu tühistamise aluseks. Samas kannab käendaja üldjuhul tagatava kohustusega mittetutvumisest tingitud võimaliku eksimuse riisikot. (p 14)
Tehingu tühistamise materiaalsete eelduste täidetuse hindamisel tuleb arvestada TsÜS §-ga 95, mille kohaselt selleks, et kindlaks teha, kas TsÜS §-s 92 nimetatud juhtudel peab asjaolu teisele poolele teatavaks tegema, tuleb eelkõige arvestada, kas asjaolu on teisele poolele ilmselt tähtis, millised eriteadmised on pooltel, millised on teise poole mõistlikud võimalused saada vajalikke andmeid ja kui suured on vajalikud kulutused, mida ta peaks nende andmete saamiseks tegema. Tühistamisõiguse hindamisel tuleb arvestada ka TsÜS § 92 lg-ga 5, mille kohaselt ei või tehingu teinud isik tehingut tühistada, kui ta vastavalt tehingu tegemise asjaoludele ja tehingu sisule kandis eksimuse riisikot. (p 13)
Seadusest ei tulene otseselt, millal võib liisinguandja nõuda lepingu ülesütlemisega seotud kulude hüvitamist. Kuna liisingulepingu ülesütlemisest tekkiva liisinguandja kulutuste hüvitamise kohustuse täitmise tähtpäev ei ole kindlaks määratud, peab liisinguvõtja VÕS § 82 lg 3 järgi täitma kohustuse ning liisinguandja võib VÕS § 82 lg 7 kolmanda lause järgi nõuda selle kohustuse täitmist kohustuse täitmiseks mõistlikult vajaliku aja jooksul (vt RKTKo nr 3-2-1-33-09, p 10). (p 12)
Kui liisingueset ei tagastata pärast liisingulepingu ülesütlemist VÕS § 367 lg 3 kohaselt liisinguandja valdusesse ja liisinguandjal ei ole võimalik liisingueseme valdust tagasi saada, siis on liisinguandjal võimalik VÕS § 367 lg-te 2 ja 4 alusel kindlaks määrata kulutuste hüvitamise nõude suurus pärast mõistliku aja möödumist hetkest, mil liisinguandja pidi teada saama liisingueseme valduse tagasisaamise võimatusest, kuivõrd liisinguandjale hüvitatava kahju suurus sõltub sellest, kas liisinguandjale tagastatakse liisingueseme valdus ja kas liisinguandjal on võimalik liisinguese võõrandada. Liisingulepingu ülesütlemisel tekkiv VÕS § 367 lg-st 1 tulenev liisinguandja kulutuste hüvitamise põhinõue muutub sissenõutavaks VÕS § 82 lg 7 kohaselt mõistliku aja möödudes liisinguandja poolt liisingulepingu ülesütlemisest ja hetkest, mil liisinguandja pidi mõistlikult teada saama liisingueseme valduse tagasisaamise võimatusest. Liisingueseme tagastamise küsimuses selguse saamine liisinguandja jaoks on vajalik, selgitamaks välja nõude täpne suurus, sest juhul, kui liisinguandja jääb pärast lepingu ülesütlemist liisingueseme omanikuks ning liisinguese on võimalik tagasi saada, siis tuleb liisingueseme väärtus liisinguandja nõudest maha arvata (vt RKTKo nr 3-2-1-104-14, p 14). (p 13)
Seadusest ei tulene otseselt, millal võib liisinguandja nõuda lepingu ülesütlemisega seotud kulude hüvitamist. Kui liisingulepingu ülesütlemisest tekkiva liisinguvõtja kulutuste hüvitamise kohustuse täitmise tähtpäev ei ole kindlaks määratud, peab liisinguvõtja VÕS § 82 lg 3 järgi täitma kohustuse ning liisinguandja võib VÕS § 82 lg 7 kolmanda lause järgi nõuda selle kohustuse täitmist kohustuse täitmiseks mõistlikult vajaliku aja jooksul (vt RKTKo nr 3-2-1-33-09, p 10). (p 12)
3-2-1-166-14 Riigikohus 04.03.2015
Osaühingu juhatuse liikme tahteavaldust kinnitav allkiri lepingul võib olla käsitatav ka tema kui füüsilise isiku tahteavaldusena, mh võib sellisest lepingust tuleneda juhatuse liikme isiklik vastutus osaühingu kohustuste täitmise eest, sh käendus. (p 10)
Juhatuse liiget ei saa lugeda isiklikku käenduslepingut sõlminuks, kui tema käenduskohustus tuleneb osaühingu ja võlausaldaja vahel sõlmitud lepingu tüüptingimustest. (p 11)
Riigikohtu 30. aprilli 2014. a otsuse tsiviilasjas nr 3-2-1-29-14 p-s 19 märgib tsiviilkolleegium, et VÕS § 69 lg-st 7 tuleneb, et sama paragrahvi lg-d 2−6 kohaldatakse ka nende isikute vahelistele suhetele, kes on andnud tagatised võlgniku kohustuse täitmise tagamiseks. VÕS § 69 lg-tes 2−6 reguleeritakse solidaarvõlgnike omavahelisi suhteid. Seega võrdsustatakse tagatiste andjad (sh käendaja ja kolmandast isikust pantija või mitu kolmandast isikust pantijat) vähemalt selles osas solidaarvõlgnikega. Sama lahendi p-s 21 on Riigikohus leidnud muu hulgas ka seda, et kui üks tagatiste andjatest rahuldab võlausaldaja nõude, läheb talle üle nõue võlgniku vastu. Hüpoteegiga koormatud kinnisasjast nõude rahuldamise korral läheb nõue üle AÕS § 349 lg 3 või VÕS § 173 lg 3 p 1 alusel. Kui nõude rahuldab käendaja, siis läheb talle nõue võlgniku vastu üle VÕS § 152 lg 1 alusel. Nõude üleminekul tuleb arvestada ka VÕS § 173 lg-tes 4 ja 5 sätestatut. Tagatiste andjate omavahelistes suhetes saab VÕS § 173 lg 2 kaudu kohaldada ka VÕS § 167 lg-t 1, mille kohaselt lähevad nõude rahuldanud tagatise andjale koos nõudega võlgniku vastu üldjuhul üle ka nõuet tagavad tagatised. Hüpoteegi korral on oma kinnisasjaga teise isiku võlga taganud tagatise andjal võlaõiguslik nõudeõigus senise hüpoteegipidaja vastu hüpoteegi üleandmiseks. VÕS § 167 lg 6 teise lause kohaselt peab hüpoteegiga tagatud nõude üleminekul varasem võlausaldaja kaasa aitama pandiõiguse ülemineku registreerimisele.
Kolleegium jääb eelnimetatud lahendis väljendatud seisukohtade juurde ja leiab, et eelnimetatu kehtib ka käendaja puhul – ka nõude rahuldanud käendajal on võlaõiguslik nõudeõigus senise hüpoteegipidaja vastu hüpoteegi üleandmiseks (p 14).
VÕS § 145 lg 5 kohaselt, kui võlausaldaja tegevuse tulemusena vähenevad käenduslepingu sõlmimise ajal olemas olnud ja käendatava nõude tagamiseks antud muud tagatised, väheneb käendaja vastutus tagatiste vähenemisele vastava summa võrra, kui võlausaldaja ei tõenda, et käendaja kahju on väiksem. Tõlgendus, et VÕS § 145 lg-le 5 saaks tugineda vaid siis, kui muu tagatise andjaks on põhivõlgnik, on liialt kitsendav. VÕS § 145 lg-le 5 saab käendaja tugineda ka siis, kui nõuet tagav pant (hüpoteek) on seatud kolmanda isiku varale, mitte põhivõlgniku varale. Tegemist on käendaja vastuväitega VÕS § 145 lg 5 alusel (vt ka Riigikohtu 30. aprilli 2014. a otsus tsiviilasjas nr 3-2-1-29-14, p 17) (p 13).
TsMS § 652 lg 5 kohaselt võib ringkonnakohus, kui ta peab tõendi uut uurimist ja hindamist vajalikuks, koguda, uurida ja hinnata uuesti esimese astme kohtu menetluses kogutud, uuritud ja hinnatud tõendeid, mh siis, kui pool vaidlustab esimese astme kohtu otsuses vastava tõendi hindamise alusel tuvastatud asjaolu. (p 11)
Olukorras, kus ringkonnakohus soovib tõendeid maakohtust erinevalt hinnata, peab ringkonnakohus põhjendama, miks ta tõendit teisiti hindab. Kui ringkonnakohus tühistab maakohtu otsuse ja teeb uue otsuse, tuleb tal võtta seisukoht kõigi poolte maakohtus esitatud väidete ja vastuväidete kohta ning otsuses analüüsida kõiki esitatud tõendeid. (p 12)


text:
3-1-1-124-13 Riigikohus 13.12.2013
KrMS § 142 lg 1 teise lause kohaselt saab konkreetse isiku vara kriminaalmenetluses arestida üksnes juhul, kui see isik on samas kriminaalasjas kahtlustatav, süüdistatav, süüdimõistetu, tsiviilkostja või kolmas isik. Erisus, mis võimaldab rahapesu objektina arestida vara, mis ei kuulu ühelegi menetlusosalisele, kohaldub üksnes juhul, kui rahapesu objektiks oleva vara omanikku ei ole võimalik kindlaks teha (vt ka RKKKm 3-1-1-62-13). KrMS § 40^1 lg-st 1 tulenevalt ei ole kolmanda isiku menetlusseisundi tekkimise vältimatuks eelduseks see, et tema kolmandaks isikuks tunnistamise määrust oleks talle tutvustatud. Kolmandat isikut tuleb tema menetlusse kaasamisest teavitada hetkeks, mil tal tekib võimalus kasutada kriminaalmenetluslikke õiguskaitsevahendeid. Kolmandat isikut, kes kaasatakse kriminaalmenetlusse seoses tema vastu suunatud varalise nõudega, mille täitmise tagamiseks soovitakse arestida talle kuuluv vara, tuleb kolmandaks isikuks tunnistamise määrusest teavitada KrMS § 142 lg-s 5 sätestatud korras, s.t koos vara arestimise määruse tutvustamisega.
KrMS § 40^1 lg-st 1 tulenevalt ei ole kolmanda isiku menetlusseisundi tekkimise vältimatuks eelduseks see, et tema kolmandaks isikuks tunnistamise määrust oleks talle tutvustatud. Kolmandat isikut tuleb tema menetlusse kaasamisest teavitada hetkeks, mil tal tekib võimalus kasutada kriminaalmenetluslikke õiguskaitsevahendeid. Kolmandat isikut, kes kaasatakse kriminaalmenetlusse seoses tema vastu suunatud varalise nõudega, mille täitmise tagamiseks soovitakse arestida talle kuuluv vara, tuleb kolmandaks isikuks tunnistamise määrusest teavitada KrMS § 142 lg-s 5 sätestatud korras, s.t koos vara arestimise määruse tutvustamisega.
KrMS § 142 lg 1 teise lause kohaselt saab konkreetse isiku vara kriminaalmenetluses arestida üksnes juhul, kui see isik on samas kriminaalasjas kahtlustatav, süüdistatav, süüdimõistetu, tsiviilkostja või kolmas isik. Erisus, mis võimaldab rahapesu objektina arestida vara, mis ei kuulu ühelegi menetlusosalisele, kohaldub üksnes juhul, kui rahapesu objektiks oleva vara omanikku ei ole võimalik kindlaks teha (vt ka RKKKm 3-1-1-62-13).
Karistusseadustiku kohaselt tuleb eristada rahapesukuriteo (KarS § 394) vahetuks objektiks olnud vara (KarS § 394 lg 5 ja KarS § 83 lg 2) ning rahapesukuriteoga saadud vara (KarS § 83^1). Rahapesu vahetu objekt on kuritegeliku tegevuse tulemusel saadud vara või selle asemel saadud vara, mille tõelist olemust, päritolu, asukohta, käsutamisviisi, ümberpaigutamist, omandiõigust või varaga seotud muid õigusi on rahapesu toimepanija varjanud või saladuses hoidnud või mida ta on muundanud, üle kandnud, omandanud, vallanud või kasutanud eesmärgiga varjata või hoida saladuses vara ebaseaduslikku päritolu või abistada kuritegelikus tegevuses osalenud isikut, et ta saaks hoiduda oma tegude õiguslikest tagajärgedest (vt RahaPTS § 4 lg 1). Rahapesukuriteoga saadud varana on aga käsitatav selline vara, mille rahapesu toimepanija on omandanud rahapesuna käsitatava tegevuse tulemusena (näiteks tasu kriminaaltulu muundamise eest, rahapesu käigus rahapesu objektilt teenitud intress või muu finantstulu jmt). Üldjuhul puudub alus eeldada, et rahapesukuriteo vahetuks objektiks olev vara on ühtlasi ka rahapesu toimepanija poolt rahapesuga saadud vara KarS § 83^1 tähenduses. Teatud juhtudel võib see aga nii olla. Seda eeskätt siis, kui rahapesu toimepanija omandab rahapesu tulemusena kogu rahapesu objektiks olnud vara.
KarS § 83^1 alusel konfiskeeritav vara, samuti vara, mille KarS § 83^1 alusel konfiskeerimise asendamiseks võib kohus isikult KarS § 84 alusel rahasumma välja mõista, peab pärinema sellest samast kuriteost, mis on konkreetse kriminaalmenetluse esemeks. See tähendab muu hulgas, et kui Eestis menetletakse üksnes rahapesukuritegu, mille eelkuritegu menetletakse Soomes, ei saa Eesti kriminaalmenetluse raames isikult KarS § 83^1 alusel konfiskeerida eelkuriteoga saadud vara ega eelkuriteoga saadud vara konfiskeerimist KarS § 84 alusel asendada. Karistusseadustiku kohaselt tuleb eristada rahapesukuriteo (KarS § 394) vahetuks objektiks olnud vara (KarS § 394 lg 5 ja KarS § 83 lg 2) ning rahapesukuriteoga saadud vara (KarS § 83^1). Rahapesu vahetu objekt on kuritegeliku tegevuse tulemusel saadud vara või selle asemel saadud vara, mille tõelist olemust, päritolu, asukohta, käsutamisviisi, ümberpaigutamist, omandiõigust või varaga seotud muid õigusi on rahapesu toimepanija varjanud või saladuses hoidnud või mida ta on muundanud, üle kandnud, omandanud, vallanud või kasutanud eesmärgiga varjata või hoida saladuses vara ebaseaduslikku päritolu või abistada kuritegelikus tegevuses osalenud isikut, et ta saaks hoiduda oma tegude õiguslikest tagajärgedest (vt RahaPTS § 4 lg 1). Rahapesukuriteoga saadud varana on aga käsitatav selline vara, mille rahapesu toimepanija on omandanud rahapesuna käsitatava tegevuse tulemusena (näiteks tasu kriminaaltulu muundamise eest, rahapesu käigus rahapesu objektilt teenitud intress või muu finantstulu jmt). Üldjuhul puudub alus eeldada, et rahapesukuriteo vahetuks objektiks olev vara on ühtlasi ka rahapesu toimepanija poolt rahapesuga saadud vara KarS § 83^1 tähenduses. Teatud juhtudel võib see aga nii olla. Seda eeskätt siis, kui rahapesu toimepanija omandab rahapesu tulemusena kogu rahapesu objektiks olnud vara.
Tuvastades määruses, millega maakohus on vara arestinud, KrMS § 339 lg 1 p-s 7 nimetatud kriminaalmenetlusõiguse olulise rikkumise, ei saa ringkonnakohus määruskaebemenetluse eripärast (KrMS § 390 lg 1) tulenevalt juhinduda KrMS § 341 lg-st 1 ja arestimisasja maakohtu määrust tühistades esimese astme kohtule uueks arutamiseks saata. Ringkonnakohus peab vaatamata maakohtu põhistuste puudulikkusele andma prokuratuuri arestimistaotlusele omapoolse hinnangu ja sellest lähtuvalt otsustama, kas maakohtu arestimismäärus jäetakse muutmata, täiendades või asendades selle põhistused, või tuleb arestimismäärus tühistada ja prokuratuuri taotlus rahuldamata jätta. Kui Riigikohtu arvates on kohtute hinnang prokuratuuri arestimistaotlusele vastuoluline või puudulik või kui kohtud on jätnud välja selgitamata mõne taotluse põhjendatuse üle otsustamiseks olulise asjaolu, tuleb kohtuasi - juhul kui Riigikohus ei saa rikkumist ise kõrvaldada - saata uueks arutamiseks ringkonnakohtule, mitte maakohtule. Seda ka siis, kui menetlusõiguse oluline rikkumine sai alguse juba maakohtust.
Vara arestimisel piisab põhjendatud kuriteokahtluse tuvastamiseks piisab sellest, kui konkreetsed tõendid viitavad asjaoludele, mis üldinimliku, kriminalistikalise ja kriminaalmenetlusliku kogemuse põhjal annavad alust rääkida arvestatavast tõenäosusest, et isik võib olla pannud toime teatud kuriteo tunnustele vastava teo. Põhjendatud kuriteokahtlust kinnitavad tõendid ei pea olema kaugeltki sedavõrd kaalukad, et nende alusel oleks võimalik teha süüdimõistev kohtuotsus. Samuti ei saa eeldada, et kohtueelses menetluses vara arestimisel kuriteokahtluse põhjendatust kontrollides peaks menetleja suutma lõplikult ja veenvalt ümber lükata kõik vara omaniku vastuväited kuriteokahtlusele ja olema muu hulgas suuteline hindama kõigi vara omaniku esitatud tõendite usaldusväärsust. Kuriteokahtluse põhjendatust peab eitama eeskätt siis, kui kahtluse aluseks olevaid asjaolusid kinnitavad tõendid puuduvad üldse või on ilmselgelt ebapiisavad või ebausaldusväärsed või kui kuriteokahtluse aluseks olevad väidetavad asjaolud ilmselgelt ei vasta kuriteokoosseisu tunnustele. Vara arestimiseks tuleb tuvastada ka KrMS § 142 lg 1 esimesest lausest tulenev vara arestimise alus, s.t põhjendatud kahtlus, et esinevad asjaolud, mille alusel võidakse kriminaalasjas esitada tsiviilhagi, kohaldada konfiskeerimist, selle asendamist või varalist karistust, ja et tsiviilhagis esitatud nõude, riigi konfiskeerimisnõude või varalise karistuse täitmine võib ilma vara arestimata osutuda võimatuks või muutuda oluliselt raskemaks. Kohus võib arestimistaotlust lahendades muuta küll vara arestimise materiaalõiguslikku alust, ent ei saa vara arestides tugineda faktilistele asjaoludele, mis oluliselt erinevad prokuratuuri taotluse aluseks olevatest asjaoludest. KrMS § 142 lg-st 5 nähtuvalt teeb maakohus vara arestimise määruse vara omaniku osavõtuta ja isikule, kelle vara arestitakse, tutvustatakse määrust alles pärast selle tegemist (vt ka RKKKm 3-1-1-74-13, p 17). Tuvastades määruses, millega maakohus on vara arestinud, KrMS § 339 lg 1 p-s 7 nimetatud kriminaalmenetlusõiguse olulise rikkumise, ei saa ringkonnakohus määruskaebemenetluse eripärast (KrMS § 390 lg 1) tulenevalt juhinduda KrMS § 341 lg-st 1 ja arestimisasja maakohtu määrust tühistades esimese astme kohtule uueks arutamiseks saata. Ringkonnakohus peab vaatamata maakohtu põhistuste puudulikkusele andma prokuratuuri arestimistaotlusele omapoolse hinnangu ja sellest lähtuvalt otsustama, kas maakohtu arestimismäärus jäetakse muutmata, täiendades või asendades selle põhistused, või tuleb arestimismäärus tühistada ja prokuratuuri taotlus rahuldamata jätta. Kui Riigikohtu arvates on kohtute hinnang prokuratuuri arestimistaotlusele vastuoluline või puudulik või kui kohtud on jätnud välja selgitamata mõne taotluse põhjendatuse üle otsustamiseks olulise asjaolu, tuleb kohtuasi - juhul kui Riigikohus ei saa rikkumist ise kõrvaldada - saata uueks arutamiseks ringkonnakohtule, mitte maakohtule. Seda ka siis, kui menetlusõiguse oluline rikkumine sai alguse juba maakohtust.
KarS § 83^1 alusel konfiskeeritav vara, samuti vara, mille KarS § 83^1 alusel konfiskeerimise asendamiseks võib kohus isikult KarS § 84 alusel rahasumma välja mõista, peab pärinema sellest samast kuriteost, mis on konkreetse kriminaalmenetluse esemeks. See tähendab muu hulgas, et kui Eestis menetletakse üksnes rahapesukuritegu, mille eelkuritegu menetletakse Soomes, ei saa Eesti kriminaalmenetluse raames isikult KarS § 83^1 alusel konfiskeerida eelkuriteoga saadud vara ega eelkuriteoga saadud vara konfiskeerimist KarS § 84 alusel asendada.
3-1-1-96-13 Riigikohus 31.10.2013
Rahapesu objektiks oleva raha eest omandatud asi võib samuti olla käsitatav rahapesu objektina. Vara, mis on juba mingite teiste tegudega rahapesu objektiks muudetud, ei lakka olemast rahapesu objekt pelgalt seetõttu, et seda vara kasutati (pärast rahapesu) isiklikuks tarbimiseks. KrMS § 142 lg 1 teise lause kohaselt saab üldjuhul arestida üksnes konkreetse kahtlustatava, süüdistatava või süüdimõistetu, tsiviilkostja või kolmanda isiku vara, mis ühtlasi tähendab seda, et arestitav vara peab kuuluma arestimismääruse adressaadile. Rahapesu või terrorismi rahastamise objektiks oleva vara arestimine on küll erandina võimalik ka n-ö impersonaalselt, kuid seda vaid juhul, kui rahapesu objektiks oleva vara omanikku ei ole võimalik kindlaks teha (RKKKm 3-1-1-62-13, p-d 10-11.)
Olukorras, kus vara arestimise määruse peale esitatud kolmanda isiku määruskaebus jääb rahuldamata, puudub Riigikohtul KrMS §-st 187 tulenevalt alus jätta määruskaebemenetluse kulu riigi kanda. Samas ei ole teada kriminaalmenetluse lõpptulemus, mistõttu ei saa Riigikohus, pidades silmas KrMS §-des 180, 181 ja 187^1 sätestatut, otsustada, kelle kanda kolmanda isiku valitud esindajale määruskaebemenetluses osutatud õigusabi eest makstav tasu menetluskuluna jääb. See summa tuleb arvata menetluskulude hulka ja küsimuse, kelle kanda see kulu jääb, peab otsustama kohus või kohtueelne menetleja kriminaalasjas lõpplahendi tegemisel. (Vt ka RKKKm 3-1-1-36-05, p-d 10-12.)
Vara arestimisel piisab põhjendatud kuriteokahtluse tuvastamiseks piisab sellest, kui konkreetsed tõendid viitavad asjaoludele, mis üldinimliku, kriminalistikalise ja kriminaalmenetlusliku kogemuse põhjal annavad alust rääkida arvestatavast tõenäosusest, et isik võib olla pannud toime teatud kuriteo tunnustele vastava teo. Põhjendatud kuriteokahtlust kinnitavad tõendid ei pea olema kaugeltki sedavõrd kaalukad, et nende alusel oleks võimalik teha süüdimõistev kohtuotsus. Samuti ei saa eeldada, et kohtueelses menetluses vara arestimisel kuriteokahtluse põhjendatust kontrollides peaks menetleja suutma lõplikult ja veenvalt ümber lükata kõik vara omaniku vastuväited kuriteokahtlusele ja olema muu hulgas suuteline hindama kõigi vara omaniku esitatud tõendite usaldusväärsust. Kuriteokahtluse põhjendatust peab eitama eeskätt siis, kui kahtluse aluseks olevaid asjaolusid kinnitavad tõendid puuduvad üldse või on ilmselgelt ebapiisavad või ebausaldusväärsed või kui kuriteokahtluse aluseks olevad väidetavad asjaolud ilmselgelt ei vasta kuriteokoosseisu tunnustele. (Vt RKKKm 3-1-1-1-12, p 9.). Vara arestimiseks tuleb tuvastada ka KrMS § 142 lg 1 esimesest lausest tulenev vara arestimise alus, s.t põhjendatud kahtlus, et esinevad asjaolud, mille alusel võidakse kriminaalasjas esitada tsiviilhagi, kohaldada konfiskeerimist, selle asendamist või varalist karistust, ja et tsiviilhagis esitatud nõude, riigi konfiskeerimisnõude või varalise karistuse täitmine võib ilma vara arestimata osutuda võimatuks või muutuda oluliselt raskemaks. KrMS § 142 lg 1 teise lause kohaselt saab üldjuhul arestida üksnes konkreetse kahtlustatava, süüdistatava või süüdimõistetu, tsiviilkostja või kolmanda isiku vara, mis ühtlasi tähendab seda, et arestitav vara peab kuuluma arestimismääruse adressaadile. Rahapesu või terrorismi rahastamise objektiks oleva vara arestimine on küll erandina võimalik ka n-ö impersonaalselt, kuid seda vaid juhul, kui rahapesu objektiks oleva vara omanikku ei ole võimalik kindlaks teha (RKKKm 3-1-1-62-13, p-d 10-11.)
3-1-1-62-13 Riigikohus 10.06.2013
Erisused rahapesu objektiks oleva vara arestimisel KrMS § 142 lg 1 alusel kohalduvad üksnes juhul, kui rahapesu objektiks oleva vara omanikku ei ole võimalik kindlaks teha. Seejuures ei peeta silmas mitte rahapesust ja selle objektiks olevast varast tegelikku kasusaajat RahaPTS § 8 mõistes. Rahapesu objektiks oleva vara omanikuna tuleb kindlasti käsitada rahapesus kahtlustatavat, kelle arvelduskontol paikneva summa osas on olemas rahapesu põhjendatud kahtlus ja kellele kuulub nõue panga (kontopidaja) vastu kontol märgitud ulatuses. Selline nõue panga vastu kuulub kontoomanikule, s.o konto avamise aluseks oleva arvelduslepingu (VÕS § 709 lg 1) poolele (käsundiandjale), kelle korralduste alusel on kontopidaja õigustatud ja kohustatud kontol oleva rahaga toiminguid tegema. Nn kontoraha ehk nõue panga vastu kuulub kontoomanikule sõltumata sellest, millisel viisil kontole kantud raha on kontoomaniku käsutusse jõudnud ja kas kontoomanikul lasuvad seoses selle raha kasutamisega mingid õiguslikud kohustused kolmanda isiku ees. Arvelduslepingust tulenev varaline nõue kontopidaja vastu kuulub vaid kontoomanikule kui selle konto avamise aluseks oleva arvelduslepingu poolele (RKKKo 3-1-1-89-11, p 19.1).
Isikut tuleb käsitada kahtlustatavana näiteks ka siis, kui on esitatud tema vara arestimise taotlus, milles on sedastatud kriminaalasjas kogutud tõenditele tuginev põhjendatud kahtlus, et isik on toime pannud kuriteo. Selline taotlus vastab kolleegiumi hinnangul menetlustoimingule allutamise mõistele KrMS § 33 lg 1 tähenduses. Vara arestimise taotlus on suunatud sellele, et isiku suhtes võetaks vastu teda tema vara kaudu vahetult puudutav menetluslik otsustus (RKKKm 3-1-1-2-13, p 5.3).
KrMS § 40^1 lg 1 mõtte kohaselt tuleb kolmanda isikuna kriminaalmenetlusse kaasata iga isik, kes ei ole asjas kahtlustatav, süüdistatav, kannatanu ega tsiviilkostja, kuid kelle subjektiivsete õiguste üle võidakse KrMS § 142 lg-s 1 nimetatud küsimuse lahendamisel otsustada (vt ka RKÜKo 3-1-2-3-12, p 58, RKKKo 3-1-1-89-11, p 19.3 ja 3-1-1-53-12, p 13). Lähtuvalt KrMS § 40^1 lg 1 mõttest ja PS § 32 lg-test 1 ja 2 taandub menetleja kaalutlusõigus nullini, kui menetlustoiminguga oluliselt piiratakse kolmanda isiku põhiõigusi. Sellisel juhul tuleb kolmas isik vahetult või esindaja kaudu viivitamatult menetlusse kaasata. Erisused rahapesu objektiks oleva vara arestimisel KrMS § 142 lg 1 alusel kohalduvad üksnes juhul, kui rahapesu objektiks oleva vara omanikku ei ole võimalik kindlaks teha. Seejuures ei peeta silmas mitte rahapesust ja selle objektiks olevast varast tegelikku kasusaajat RahaPTS § 8 mõistes. Rahapesu objektiks oleva vara omanikuna tuleb kindlasti käsitada rahapesus kahtlustatavat, kelle arvelduskontol paikneva summa osas on olemas rahapesu põhjendatud kahtlus ja kellele kuulub nõue panga (kontopidaja) vastu kontol märgitud ulatuses. Selline nõue panga vastu kuulub kontoomanikule, s.o konto avamise aluseks oleva arvelduslepingu (VÕS § 709 lg 1) poolele (käsundiandjale), kelle korralduste alusel on kontopidaja õigustatud ja kohustatud kontol oleva rahaga toiminguid tegema. Nn kontoraha ehk nõue panga vastu kuulub kontoomanikule sõltumata sellest, millisel viisil kontole kantud raha on kontoomaniku käsutusse jõudnud ja kas kontoomanikul lasuvad seoses selle raha kasutamisega mingid õiguslikud kohustused kolmanda isiku ees. Arvelduslepingust tulenev varaline nõue kontopidaja vastu kuulub vaid kontoomanikule kui selle konto avamise aluseks oleva arvelduslepingu poolele (RKKKo 3-1-1-89-11, p 19.1).
KrMS § 40^1 lg 1 mõtte kohaselt tuleb kolmanda isikuna kriminaalmenetlusse kaasata iga isik, kes ei ole asjas kahtlustatav, süüdistatav, kannatanu ega tsiviilkostja, kuid kelle subjektiivsete õiguste üle võidakse KrMS § 142 lg-s 1 nimetatud küsimuse lahendamisel otsustada (vt ka RKÜKo 3-1-2-3-12, p 58, RKKKo 3-1-1-89-11, p 19.3 ja 3-1-1-53-12, p 13). Lähtuvalt KrMS § 40^1 lg 1 mõttest ja PS § 32 lg-test 1 ja 2 taandub menetleja kaalutlusõigus nullini, kui menetlustoiminguga oluliselt piiratakse kolmanda isiku põhiõigusi. Sellisel juhul tuleb kolmas isik vahetult või esindaja kaudu viivitamatult menetlusse kaasata.
Näiliku tehingu olemusse kuulub tehingu teinud isikute eesmärk jätta kolmandatele isikutele tehingu sisust ekslik mulje. Seega ei kajastu näilikus tehingus mitte tehingu teinud isikute tegelik tahe, vaid püüd seda varjata. Oleks mõeldamatu piirduda tehingu näilikkuse tõendamisel üksnes tehingu teinud isikute ütlustega. Tehingu näilikkust ei välista selle tegemine notariaalses vormis. Osaühingute vahel tehtud tehingute tegelik eesmärk oli varjata asjaolu, et tehingute objektiks olev vara on äriühingult ja viimase tarnijatelt omastatud, samuti seda, et süüdistataval oli kõnealuse vara üle faktiline kontroll juba enne selle omandamist tema ainuosalusega osaühingu poolt. Nendel asjaoludel on põhjendatud seisukoht, et süüdistatava käitumine vastab rahapesu koosseisulistele tunnustele (vt RKKKo 3-1-1-34-05, p 23).
Kui tarnija andis koos kauba valduse üleminekuga äriühingule üle ka kauba omandiõiguse, siis sellistel tarnijatel on üksnes ostu-müügi lepingust tulenev nõue äriühingu vastu, mille lahendamine saab toimuda äriühingu pankrotistumise järel vaid pankrotimenetluses. Kui tarnija müüs kauba omandireservatsiooniga ja kui äriühing võõrandas talle omandireservatsiooniga üle antud kauba teisele äriühingule enne pankroti väljakuulutamist, kuid teine äriühing selle kauba eest tegelikult ei tasunud, siis tekkis tarnijal tulenevalt 1992. a pankrotiseaduse § 53 lg 4 p-st 2 õigus nõuda teiselt äriühingult kui pahauskselt omandajalt vindikatsiooni korras kauba üleandmist. Samuti tekkis tarnijal õigus esitada pankrotimenetluses võlaõiguslik nõue äriühingu vastu, kuid sel juhul ei olnuks tal eelistusi teiste võlausaldajate ees.
Ütluste usaldusväärsuse kontrollimisel ei saa alati piirduda üksnes kontrollitavate ütluste kõrvutamisega teiste tõenditega. Oluline on muu hulgas ka hinnata ütlustes väljendatud asjaolude "elulist usutavust" ehk seda, milline on ütlustes kajastuvate asjaolude esinemise üldine tõenäosus. Süüdistataval ja tema kaitsjal on õigus esitada tõendeid kogu kohtuliku uurimise vältel. Samas ei ole millegagi välistatud see, et kohus arvestab tõendi usaldusväärsuse hindamisel muu hulgas selle esitamise aega (vt ka RKKKo 3-1-1-26-99, p 2.1). Seejuures on oluline silmas pidada, kas tõendi oodatust hilisemal esitamisel võib olla mõistlik põhjus.
Isikut võidakse karistada samaaegselt nii eelkuriteo kui ka selle kuriteo läbi saadud vara suhtes toime pandud rahapesu eest. Kuritegelikul teel saadud vara kasutamine ei ole mitte alati käsitatav rahapesuna. Rahapesu koosseisu realiseerimiseks peab vara ebaseadusliku päritolu ja selle tegeliku omaniku varjamisel olema kuritegelikul teel saadud varaga tehtavates õigustoimingutes keskne osa. Rahapesust ei saa rääkida juhul kui vara ebaseadusliku päritolu ja tegeliku omaniku varjamine on varaga tehtavates toimingutes üksnes kõrvaleesmärk või -tagajärg. Nii ei ole rahapesuga tegemist üldjuhul olukorras, kus kuritegelikul teel saadud vara suunatakse lihtsalt n.-ö. vahetusse lõpptarbimisse (nt ostetakse tarbeesemeid).
Kui tsiviilhagi on esitatud, ei saa kohus teha selle lahendamise käigus otsust nõude osas, mida tsiviilhagi ei sisalda. Küsimust vastutuse jaotumisest kuriteoga kahju tekitanud isikute omavahelises suhtes ei lahendata kannatanu tsiviilhagi otsustamisel kriminaalmenetluse raames, vaid regressinõudena tsiviilkohtumenetluses.

matches:
Riigikohus
§ 142
§ 40
§ 142
§ 40
§ 142
§ 142
§ 394
§ 394
§ 83
§ 83
§ 4
§ 83
§ 83
§ 83
kohus
§ 84
§ 83
§ 84
§ 394
§ 394
§ 83
§ 83
§ 4
§ 83
§ 339
§ 390
§ 341
Riigikohus
§ 142
Kohus
§ 142
§ 339
§ 390
§ 341
Riigikohus
§ 83
§ 83
kohus
§ 84
§ 83
§ 84
Riigikohus
§ 142
kohus
§ 142
§ 142
Riigikohus
§ 142
§ 8
§ 709
§ 33
§ 40
§ 142
§ 40
§ 32
§ 142
§ 8
§ 709
§ 40
§ 142
§ 40
§ 32
§ 53
kohus
kohus