§ 3 Reovee kohtkäitluse tingimused
§ 5 Reovee kogumismahuti ja septiku ehitamine ja kasutuselevõtmine
§ 6 Omapuhasti rajamine ja kasutuselevõtmine
RT IV, 30.08.2018, 22
Vastu võetud 28.08.2018 nr 36
(1) Reovee kohtkäitluse ja äraveo eeskiri (edaspidi eeskiri) reguleerib Kambja valla haldusterritooriumil õigussuhteid, mis tekivad reovee kohtkäitluse planeerimisel, ehitamisel ja kasutamisel, sealhulgas reguleerib kogumismahutitest reovee äravedu ja selle transportimist ühiskanalisatsiooni purgimiskohta.
(1) Eeskirjas kasutatakse mõisteid veeseaduse, ehitusseadustiku, ühisveevärgi ja -kanalisatsiooni seaduse ning nende rakendusaktides sätestatud tähenduses ning legaaldefinitsiooni puudumisel sõna üldlevinud tähenduses.
5) kuja – kanalistsiooniehitiste, torustik välja arvatud, lubatud kõige väiksem kaugus hoonest, joogivee salv- või puurkaevust ning muuks kui joogiveeotstarbeks kasutatavast puurkaevust;
6) omapuhasti ehk kohtpuhasti - rajatis, kus kõrvaldatakse reoained ja ebasoovitavad organismid reoveest mehaaniliste, bioloogiliste või füüsikalis-keemiliste võtetega ning mille projekteeritud reostuskoormus on kuni 50 inimekvivalenti (edaspidi ie);
7) purgimiskoht – purgimisteenust osutava ettevõtja ja vee-ettevõtja vahel sõlmitud lepinguga määratud koht äraveetava reovee ühiskanalisatsiooni juhtimiseks;
9) reovee bioloogiline puhastamine ehk sekundaarne puhastamine - reoveest reoainete kõrvaldamine bioloogiliste protsesside toimel, mille tulemusena heitvesi vastab Vabariigi Valitsuse 29.11.2012. a määruses nr 99 “Reovee puhastamise ning heit- ja sademevee suublasse juhtimise kohta esitatavad nõuded, heit- ja sademevee reostusnäitajate piirmäärad ning nende nõuete täitmise kontrollimise meetmed“ esitatud heitvee reostusnäitajate piirväärtustele biokeemilise hapnikutarbe, heljuvaine ja keemilise hapnikutarbe osas;
10) reoveekogumisala – ala, kus on piisavalt elanikke või majandustegevust reovee kanalisatsiooni kaudu kogumiseks ja reovee reoveepuhastisse või heitvee suublasse juhtimiseks;
13) purgimissõiduk – mahutiga sõiduk, mille abil tühjendatakse reovee kogumismahutit ja veetakse reovesi/fekaal purgimiskohta.
§ 3. Reovee kohtkäitluse tingimused
(1) Reovee kohtkäitlus on lubatud olmes tekkiva reovee kohtkäitluseks selle tekkekoha kinnistu või kinnistute (juhul kui tegemist on ühise süsteemiga) piires väljaspool ühiskanalisatsiooniga hõlmatud reoveekogumisalasid.
(2) Üle 2000 ie reostuskoormusega Tartu reoveekogumisalal on omapuhastite, välja arvatud eelpuhastite ja tööstusreoveepuhastite, kasutamine ja heitvee pinnasesse immutamine keelatud. Lekkekindla kogumismahuti paigaldamine on lubatud, kui reoveekogumisalal ühiskanalisatsiooni rajamine toob kaasa põhjendamatult suuri kulutusi.
(3) Alla 2000 ie reostuskoormusega Kambja ja Vana-Kuuste reoveekogumisaladel, kus puudub ühiskanalisatsioon, on lubatud lekkekindlate kogumismahutite kasutamine ja vähemalt bioloogiliselt puhastatud reovee immutamine tingimusel, et on tagatud immutuskoha nõuetekohane kaugus ümbruskonna puur- ja salvkaevudest (minimaalselt 50 m kaevust).
(4) Reoveekogumisalata kompaktse asustusega aladel (näiteks külasüdamed, aiandus- või suvilakooperatiivid vms), kus ei ole võimalik tagada heitvee immutuskoha nõuetekohast kaugust ümbruskonna puur- ja salvkaevudest ja kus on oht puur- ja salvkaevude vee saastumiseks, tuleb kasutada reovee kogumist kogumismahutisse.
(5) Reovee eelpuhastites (muda-, liiva-, rasva- ja õlipüünised ning nende kombinatsioonid) tekkivad kontsentreeritud jäätmed (rasv, õli jms) tuleb sellekohase kokkuleppe olemasolul üle anda jäätmekäitlusettevõttele või vee-ettevõtjale.
(2) Lubatud on paigaldada vaid Euroopa Liidu standardite alusel sertifitseeritud reovee kogumismahutit või omapuhastit.
(3) Reovee kohtkäitlussüsteem ja sellega ühendatud torustik peavad olema lekkekindlad, tühjendatavad ning kaitstud külmumise eest.
(4) Reovee kohtkäitlussüsteem ei tohi paikneda puurkaevu sanitaarkaitsealas (10 - 200 m) ning puur- ja salvkaevu hooldusalas (vähemalt 10 m kaevust). Reovee kohtkäitlussüsteem (väljaarvatud kuivkäimla lampkast) peab jääma elamust vähemalt 10 m kaugusele ning septik või pealt kinnine mahuti vähemalt 5 m kaugusele.
(5) Reovee kohtkäitlussüsteemile peab olema tagatud purgimissõiduki aastaringne hõlbus juurdepääs.
(6) Reovee kohtkäitlussüsteemi paigaldus ja kasutamine peavad vastama tootele esitatud nõuetele, süsteemi luugid peavad olema terved ja sulguma tihedalt.
(7) Reovee kogumismahutit tuleb regulaarselt tühjendada ja selle täituvust kontrollida.
(8) Tuleb vältida vihma- ja lumesulamisvee sattumist reovee kohtkäitlussüsteemi.
§ 5. Reovee kogumismahuti ja septiku ehitamine ja kasutuselevõtmine
(1) Uue hoone ehitamisel tuleb lahendada reovee kohtkäitlus koos hoone ehitusprojektiga.
(2) Kogumismahuti paigaldamisel iseseisva ehitisena või olemasoleva reovee kogumismahuti väljavahetamisel/asendamisel tuleb esitada vallavalitsusele ehitusteatis, välja arvatud käesoleva paragrahvi lõikes 3 sätestatud juhul. Ehitusteatis tuleb esitada vähemalt kümme päeva enne rajatise paigaldamise alustamist.
(3) Reovee kogumismahuti kasutuselevõtmise tingimused:
1) kui reovee kogumismahuti paigaldatakse hoone ehitamisel või ümberehitamisel ehitusprojekti ja ehitusloa kohaselt, tuleb reovee kogumismahuti andmed (sealhulgas sertifikaat) esitada koos hoone kasutusloa taotlusega ning eraldi teatist esitama ei pea;
2) ehitusteatise alusel paigaldatud reovee kogumismahuti kohta tuleb esitada kasutusteatis koos kogumismahuti sertifikaadiga vähemalt kümme päeva enne ehitise kasutamise alustamist või selle kasutusotstarbe muutmist. Kui kasutusteatise esitajat ei teavitata kümne päeva jooksul pärast kasutusteatise esitamist vajadusest kasutusteatises esitatud andmete täiendavaks kontrollimiseks, siis võib asuda rajatist kasutama või muuta selle kasutusotstarvet.
3) vallavalitsusel on õigus nõuda paigaldatud reovee kogumismahuti või septiku ülevaatust ja katsetamist selle lekkekindluse tõendamiseks.
§ 6. Omapuhasti rajamine ja kasutuselevõtmine
(1) Omapuhasti rajamisel tuleb aluseks võtta veeseaduses, ehitusseadustikus ning Vabariigi Valitsuse 29.11.2012 määruses nr 99 „Reovee puhastamise ning heit- ja sademevee suublasse juhtimise kohta esitatavad nõuded, heit- ja sademevee reostusnäitajate piirmäärad ning nende nõuete täitmise kontrollimise meetmed“ ja 16.05.2001 määruses nr 171 „Kanalisatsiooniehitiste veekaitsenõuded“ sätestatud tingimused.
(2) Omapuhasti rajamiseks jõudlusega alla 5 m³ ööpäevas tuleb esitada ehitusseadustiku kohane ehitusteatis ja ehitusprojekt. Muu kanalisatsiooniehitise (näiteks omapuhasti jõudlusega üle 5 m³ ööpäevas) rajamiseks tuleb esitada ehitusseadustiku kohane ehitusloa taotlus ning ehitusprojekt.
1) kinnistu hüdrogeoloogiliste tingimuste kirjeldust (põhjavee kaitstus, põhjavee liikumissuund, maapinna absoluutkõrgused);
3) informatsiooni tarbitava vee koguse ja vee tarbimise hooajalisuse kohta;
7) vee erikasutusluba, kui heitvett juhitakse veekogusse.
(4) Ehitusprojekt ja ehitusteatis esitatakse elektrooniliselt läbi ehitisregistri keskkonna. Ehitusprojekti seletuskiri ja asendiplaan peavad olema vaadeldavad üldlevinud vormingutes (*.pdf).
(5) Omapuhasti kujade ulatumisel naaberkinnistule lisatakse ehitusprojektile naaberkinnistu omanike nõusolekud.
(6) Omapuhasti kasutuselevõtuks tuleb taotleda ehitusseadustiku kohane kasutusluba, millele lisatakse:
1) teostusjoonis või asendiplaan;
2) üleandmis-vastuvõtuakt;
4) kasutus- ja hooldusjuhend;
5) vallavalitsuse nõudmisel puhastisse või suublasse juhitava heitvee analüüsid.
(7) Kui põhjavee seisundi halvenemise ohtu ei ole, võib omapuhasti heitvett juhtida pinnasesse, arvestades veeseaduse § 24¹ lõigetes 8 ja 9 sätestatud erisusi, järgmistes kogustes:
3) kuni 5 m³ ööpäevas nõrgalt kaitstud põhjaveega aladel pärast reovee mehaanilist puhastamist juhul, kui puhastatakse ainult olmereovett, välja arvatud vesikäimlast pärit reovesi;
4) kuni 10 m³ ööpäevas kaitsmata ja nõrgalt kaitstud põhjaveega aladel pärast reovee bioloogilist puhastamist.
(2) Reovee kogumismahutit ja omapuhastit tuleb kasutada vastavalt kasutusotstarbele ja kasutusjuhendile.
(4) Reovee kohtkäitlussüsteemi omanik peab tagama reovee kogumismahuti, omapuhasti või kuivkäimla korrasoleku ja ümbruse hooldamise ning rajatise õigeaegse tühjendamise, et vältida mahutite ületäitumisest tingitud reovee sattumist keskkonda.
(5) Omapuhasti seisukorda tuleb kontrollida ja hooldustöid teostada vastavalt omapuhasti hooldusjuhendile, kuid mitte harvem kui 1 kord aasta jooksul.
(6) Reovee kohtkäitlussüsteemi omanik võib tellida purgimisteenuse osutamist vaid ettevõtjalt, kes omab vee-ettevõtjaga purgimislepingut.
(7) Reovee kohtkäitlussüsteemi omanik säilitab tema poolt tellitud purgimisteenuse arvet/kviitungit, kus on märgitud veetud kogus, kuupäev, purgimiskoht, vähemalt 2 aastat ning esitab arved/kviitungid järelevalve teostajale viimase nõudmisel.
(8) Kuivkäimla tühjendamise tingimused:
3) kompostitud kuivkäimla sisu tohib väetamiseks kasutada kõige varem aasta peale komposti valmimist 31. märtsist 1. detsembrini järgides keskkonna- ning tervisekaitse nõudeid;
(1) Purgimise teenust osutaval ettevõtjal peab teenuse osutamiseks olema sõlmitud leping vee-ettevõttega, kelle hallatavasse ühiskanalisatsioonisüsteemi reovesi purgitakse. Lepingus määratakse ära purgimiskoht, purgitava reovee lubatud kogused, selle reostusaste ja muud füüsikalis-keemilised näitajad ning purgitava reovee koguse arvestuse pidamise ja purgimise eest tasu maksmise tingimused ja kord.
(2) Ettevõtja on kohustatud väljastama tellijale igakordse teenuse osutamise kohta dokumendi, kus on kirjas teenuse lühikirjeldus, ära veetud kogus ja kuupäev ning reovee purgimiskoht.
(3) Reovee ja fekaalide immutamine pinnasesse või laialilaotamine ning mahutite tühjendamine loodusesse (metsadesse, soodesse, põldudele, rohumaadele, jõgedesse, kraavidesse jne) või mujale selleks mitteettenähtud kohtadesse on keelatud.
(2) Reovee kohtkäitlussüsteemi likvideerimiseks tuleb 10 päeva enne lammutamise alustamist esitada ehitusteatis. Kui kohalik omavalitsus ei teavita ehitusteatise esitajat kümne päeva jooksul vajadusest ehitusteatises esitatud andmete täiendavaks kontrollimiseks, võib alustada lammutamist.
(1) Kohtkäitlussüsteemide kasutamise üle teostab järelevalvet Kambja Vallavalitsus ja Keskkonnainspektsioon vastavalt keskkonnajärelevalve seadusele, ehitusseadustikule ning käesolevale eeskirjale, kaasates vajadusel spetsialiste ning eksperte.
(2) Järelevalve teostajal on kohtkäitlussüsteemi seaduslikkuse kontrollimiseks ja ebaseadusliku tegevuse peatamiseks või lõpetamiseks õigus nõuda kohtkäitlussüsteemi omanikult rajatiste ehitusjooniste, kasutamis- ja hooldusjuhendi esitamist, samuti ülemõõtmise ja kontrolli teostamist ning reovee kogumismahuti puhul reovee äravedu tõendava dokumentatsiooni esitamist. Rajatise kontrolli korral peab järelevalve teatama rajatise omanikule 5 tööpäeva ette kohtkäitlussüsteemi kontrollist. Teates tuuakse välja kas on vajalik kohtkäitlussüsteemi tühjendamine. Juhul, kui kohtkäitlussüsteemi tühjendamine on vajalik, tellib kohtkäitlussüsteemi omanik omal kulul kontrolli teostamise ajaks ettevõtja, kes tühjendab kohtkäitlussüsteemi.
(3) Järelevalve teostajal on õigus rikkumiste avastamisel teha rikkujale kohustuslikke ettekirjutusi rikkumiste kõrvaldamiseks. Rikkumiste tähtajaks mittekõrvaldamisel on Kambja vallavalitsusel õigus korraldada erakorralisel vajadusel rikkuja kulul rajatise nõuetele vastavusse viimine või likvideerimine.
(4) Kohtkäitlussüsteemide kasutamise ja hoolduse eest vastutab nende omanik, järgides ehitise kasutamis- ja hooldusjuhendit ning reovee kohtkäitlusloa nõudeid ja Kambja vallavalitsuse ettekirjutusi. Kohtkäitlussüsteemide omanik on kohustatud koheselt teavitama Kambja vallavalitsust ja Keskkonnainspektsiooni igast avariist, sealhulgas reoveemahutite lekkest või ületäitumisest ning võtma viivitamatult tarvitusele kõik meetmed tekkinud reostuse kõrvaldamiseks ja keskkonnaohutuse tagamiseks.


Eurole ülemineku kajastamine raamatupidamises
Muudetud: 23.09.2010
17. Kuidas arvestada ümber eurodesse bilansikirje (või ka raamatupidamiskonto) „Ostjatelt laekumata arved“ kui see koosneb näiteks 100-st laekumata arvest?
V: Kui tõenäoliselt need 100 saldot (või näiteks ka arvet) laekuvad eraldi, siis tuleks need saldod ka üksikult ümber arvestada. Selliselt konverteerides ei kehti aga seos: summa EEKides (bilansis)/ 15,6466 = summa EURides (bilansis) ehk siis üksikud saldod eraldi ümberarvutatuna ja siis kokku summeerituna erineb summast, mis tekiks korraga terve bilansikirje „Ostjatelt laekumata arvete“ ümberarvestamisel.
Tekkivad ümardamise vahed kajastatakse raamatupidamises tuludena või kuludena kasumiaruandes ning vormistatakse raamatupidamisõiendiga.
18. Milline RTJ käsitleb euro kasutuselevõttu Eestis?
V: Euro kasutuselevõttu Eestis käsitleb RTJ 18 „Euro kasutuselevõtt“, mis on kinnitatud Raamatupidamise Toimkonna poolt 14.05.2010.
19. Kuidas kajastada raamatupidamises vahesid, mis tekivad valuutakursside ümberarvestamisel ja ümardamisel?
V: Saldode ümardamisel tekkinud võimalikud vahed kajastatakse aruandeperioodi kasumi või kahjumina. Kus täpselt valuuta muutumisest tulenevaid vahesid kajastada, sõltub ümberhinnatud vara või kohustuse iseloomust. Siinkohal jagatakse varad ja kohustused kahte gruppi: põhitegevusega seotud ning investeerimis- ja finantseerimistegevusega seotud ümberhindluse vahed. Põhitegevuse nõuetelt ja kohustustel tekkinud muutuse vahe kajastatakse muudes ärituludes või -kuludes. Sellise kajastamise aluseks võivad olla tavapärased ostu-müügitehingud klientidega ja hankijatega. Finantseerimisest või investeerimistegevusest tulenevad kursivahed kajastatakse finantstulude või -kulude all. Sellisteks kursivahedeks võivad olla kursikasumid ja -kahjumid antud ja võetud laenudelt ning investeeringutelt varadesse, mida kajastatakse õiglase väärtuse meetodil. Tulude-kulude kajastamisel kasutatakse netomeetodit. See tähendab, et kulud ja tulud üheliigilistest (kas siis äritulud-kulud või siis finantstulud-kulud) kursivahedest tasaarvestatakse nii, et perioodi tulemuseks jääb kokkuvõttes kas tulu või kulu (RTJ 18.9, RTJ 1.93-95).
20. Millal ma pean rakendama RTJ 18 nõudeid ja kas on kohustuslik rakendada RTJ 18 nõudeid?
V: Raamatupidamise Toimkonna juhendit RTJ 18 “Euro kasutuselevõtt” tuleb rakendada kõigis Eesti hea raamatupidamistava kohaselt koostatavates raamatupidamise aastaaruannetes, mille bilansikuupäev on pärast €-päeva (RTJ 18.4). Raamatupidamise Toimkonna juhendi RTJ 18 „Euro kasutuselevõtt“ rakendamine on kohustuslik raamatupidamise aastaaruannetele, mille bilansikuupäev on pärast €-päeva (RTJ 18.13). Raamatupidamise Toimkonna juhendiga RTJ 18 “Euro kasutuselevõtt” on võimalik tutvuda siin.
21. Kui ma rakendan IFRS aruandlust, kas pean järgima RTJ 18 nõudeid?
V: Kui rakendatakse IFRS aruandlust, siis tuleb lähtuda vastavatest IFRS standarditest ja tõlgendustest. Finantsaruandluse standardist IAS 21 „Valuutakursside muutuste mõjud“ ja tõlgendusest SIC 7 „Euro kasutuselevõtt“ olid RTJ 18 koostamisel lähtekohaks.
22. Kuidas vormistatakse raamatupidamiskontode saldode ümberarvestus?
V: Raamatupidamiskontode saldod arvestatakse ümber €-päevale eelneva päeva lõpul Eesti kroonidest eurodesse (RTJ 18.8), lähtudes Euroopa Liidu Nõukogu määruses kinnitatud valuutakursist. Raamatupidamiskontode saldode ümberarvestus vormistatakse raamatupidamisõiendina ning see peab vastama raamatupidamise seaduse § 7 lõikes 3 kehtestatud nõuetele.
23. Milline dokumentatsioon on veel vajalik seoses raamatupidamise saldode konverteerimisega Eesti kroonidest eurodesse?
V: Raamatupidamise saldode konverteerimine Eesti kroonidest eurodesse peaks olema vormistatud raamatupidamisõiendina vastavalt RPS § 7 lõikes 3 kirjeldatud andmetele. Vastavalt nimetatud viitele peaksid raamatupidamisõiendile olema järgmised rekvisiidid: dokumendi nimetus ja number, koostamise kuupäev, tehingu majanduslik sisu, tehingu arvnäitajad (nt kurss, summad), koostaja nimi, majandustehingut kirjendavat raamatupidamiskohustuslast esindava isiku allkiri (allkirjad), mis kinnitab (kinnitavad) majandustehingu toimumist, vastava raamatupidamiskirjendi järjekorranumber.
24. Kus kajastatakse raamatupidamises aktsia- või osakapitali suurendamisel või vähendamisel tekkinud vahed?
V: Aktsia- või osakapitali suurendamise või vähendamise korral kajastatakse tekkinud ümberarvestuse vahet kirjel eelmiste perioodide jaotamata kasum.
25. Millised ajaloolised raamatupidamisandmed tuleb konverteerida eurodesse ning millised jätta Eesti kroonidesse?
V: Sõltub sellest , milliseid ajaloolisi andmeid läheb hiljem raamatupidamisel eurodes vaja nt: varud (FIFO arvestus), põhivara soetusmaksumus, töötasud (puhkusetasu arvestuseks) jne. Need raamatupidamisandmed tuleb ümber konverteerida eurodesse.
26. Kuidas kajastada raamatupidamises seisuga 31.12.2010 2010. aasta detsembris kaaseeljaotuse käigus saadud eurosid, mis hakkavad kehtima 1. jaanuarist 2011?
V: Kaaseeljaootuse käigus saadud eurosid ettevõte oma bilansis ei kajasta, kuna kaaseeljaotuse kohta sõlmitavate lepingute järgi kuutuvas saadud eurod kuni 1. jaanuarini 2011 Eesti Pangale ning ettevõte peab tagama, et kaaseeljaotatud euro pangatähed ja mündid asuvad selle ajani nende ruumides, kus neid tuleb ladustada eraldi mis tahes muudest euro pangatähetdest ja müntidest, muust vääringust või muust varast, et ära hoida nende ringlusse sattumine enne 1. jaanuari 2011. Samuti on Eesti Pangal ning kaaseeljaotuse teostanud pangal õigus teostada ettevõtte ruumide kontrolli, et kindlaks teha, kas kaaseeljaotatud pangatähed ja mündid on alles. Kaaseeljaotuse käigus saadud eurode kohta tuleb ettevõttel pidada koguselist arvestust (sarnaselt kui näiteks varud vastaval hoiul saaja juures).
27. Kuidas peab 31.12.2010 lõppeva majandusaasta aruandes käsitlema fakti, et Eesti läheb peale bilansipäeva üle eurole?
V: Eurole üleminekul tuleks avalikustada aruande lisades arvestusvaluuta ja esitusvaluuta muutmise põhjus (RTJ 18.12). See sobib näiteks lisasse „Sündmused pärast bilansipäeva”.
Näide ühest Slovakkia ettevõtte aruandest:
Lisa x. Sündmused pärast bilansipäeva
Alates 1. jaanuarist 2009 ühines Slovakkia eurotsooniga ja Slovakkia kroon (SKK) asendus euroga (EUR). Sellest tulenevalt konverteeris Ettevõte sellest kuupäevast alates oma raamatupidamisarvestuse eurodesse ning 2009. aasta ja järgnevaid finantsaruandeid hakatakse koostama eurodes.
Võrdlusandmed konverteeritakse ametliku üleminekukursiga 30,1260 SKK/EUR.
28. Millises valuutas esitatakse majandusaasta aruanne, kui majandusaasta lõpeb 31.03.2011?
V: Vastavalt raamatupidamise seaduse § 15 lõikele 5 koostatakse ja esitatakse raamatupidamise aastaaruanne Eestis ametlikult kehtivas vääringus. Alates 1. jaanuarist 2011 on Eestis kehtivaks valuutaks euro, seega aruanded, mille bilansikuupäev on pärast €-päeva, koostatakse ja esitatakse eurodes. Aruandeperioodile eelneva perioodi võrdlusandmete ümberarvestamisel Eesti kroonidest eurodesse lähtutakse Euroopa Liidu Nõukogu kinnitatud valuutakursist (RTJ 18.11).
29. Millised on uued kohustusliku konsolideerimise piirmäärad?
V: Lähtudes kehtivast raamatupidamise seaduse § 29 lõike 1 punktist 3 ning audiitortegevuse seaduse § 92 lõigetest 1 ja 2 on konsolideerimisgrupi majandusaasta aruande koostamise kohustus konsolideerivatel üksustel, kui:
a) raamatupidamise aastaaruandes toodud aruandeaasta näitajatest vähemalt kaks ületab alljärgnevaid tingimusi:
1) müügitulu või tulu 1 000 000 eurot;
2) varad bilansipäeva seisuga kokku 500 000 eurot;
3) keskmine töötajate arv 15 inimest.
b) raamatupidamise aastaaruandes toodud aruandeaasta näitajatest vähemalt üks ületab alljärgnevaid tingimusi:
1) müügitulu või tulu 3 000 000 eurot;
2) varad bilansipäeva seisuga kokku 1 500 000 eurot;
3) keskmine töötajate arv 45 inimest.
30. Millised on uued auditeerimise piirmäärad?
V: Kui seaduses ei ole sätestatud teisiti, on raamatupidamise aastaaruande audit kohustuslik raamatupidamise seaduse tähenduses raamatupidamiskohustuslasele, kelle raamatupidamise aastaaruandes toodud aruandeaasta näitajatest vähemalt kaks ületavad alljärgnevaid tingimusi:
1) müügitulu või tulu 2 000 000 eurot;
2) varad bilansipäeva seisuga kokku 1 000 000 eurot;
3) keskmine töötajate arv 30 inimest (audiitortegevuse seadus §91 (1) ).
Raamatupidamise aastaaruande audit on kohustuslik raamatupidamise seaduse tähenduses raamatupidamiskohustuslasele, kelle raamatupidamise aastaaruandes toodud aruandeaasta näitajatest vähemalt üks ületab alljärgnevaid tingimusi:
1) müügitulu või tulu 6 000 000 eurot;
2) varad bilansipäeva seisuga kokku 3 000 000 eurot;
3) keskmine töötajate arv 90 inimest (audiitortegevuse seadus §91 (2) ).
Hoolimata eeltoodust on endiselt raamatupidamise aastaaruande audit kohustuslik igale aktsiaseltsile, riigiraamatupidamiskohustuslasele, kohaliku omavalitsuse üksusele, avalik-õiguslikule juriidilisele isikule, sihtasutusele ja riigieelarvest eraldist saavale erakonnale (audiitortegevuse seadus §91 (3) ).
31. Kuidas arvestada ümber eurodesse bilansikirje „Lühiajalised laenud“, kui see kirje koosneb 5-st erinevast saadud laenust?
V: Eurodesse tuleb arvestada iga laen eraldi ning saadud eurodesse ümberarvestatud laenude summa kajastada bilansikirjel „Lühiajalised laenud“.
32. Mis on arvestusvaluuta?
V: Arvestusvaluuta on valuuta, milles peetakse jooksvat arvestust ettevõtte majandustehingute üle (RTJ 18.5). Kuni €-päevani on enamiku Eesti ettevõtete arvestusvaluutaks Eesti kroon, pärast €-päeva euro.
33. Mis on esitusvaluuta ja mis valuuta on Eestis esitusvaluutaks kuni 31.12.2010 ning alates 01.01.2011?
V: Esitusvaluuta on valuuta, milles ettevõte koostab ja esitab oma aruandeid (RTJ 18.5). Kuni 31.12.2010 on ettevõtetele Eestis esitusvaluuta EEK (RPS §15 (5), RTJ 18.11 (a)). Alates 01.01.2011 jõustub seadus, mille kohaselt on Eesti Vabariigis seaduslikuks maksevahendiks euro. Võttes siia juurde raamatupidamise seaduse § 15 lõike 5 ja RTJ 18.7, on alates 1. jaanuarist 2011 Eestis esitusvaluutaks samuti euro.
34. Mille alusel valitakse arvestusvaluuta?
V: Eestis määrab arvestusvaluuta valikukriteeriumid ära RTJ 1 oma paragrahvides 84-85. Nende paragrahvide järgi tuleb arvestusvaluutaks valida ettevõtte põhilise majanduskeskkonna valuuta – see on valuuta, millest on kõige enam mõjutatud ettevõtte laekumised ja väljaminekud, millest sõltuvad põhiliselt ettevõtte müügihinnad ja põhilised ettevõtte kulutused.
35. Kui senimaani on arvestusvaluutana kasutatud Eesti krooni, siis kuidas käituda peale €-päeva?
V: Alates €-päevast (01.01.2011) muutub arvestusvaluutana Eesti krooni kastutanud ettevõtete arvestusvaluuta euroks ehk siis alates €-päevast peavad varem Eesti kroonis arvestust pidanud ettevõtted hakkama oma jooksvat arvestust pidama eurodes (RTJ 18.7).
36. Millest lähtub juhend RTJ 18, kust ma võin leida detailsemat infot?
V: RTJ 18 lähtub rahvusvahelisest finantsaruandluse standardist IAS 21 „Valuutakursside muutuste mõjud“, tõlgendusest SIC 7 „Euro kasutuselevõtt“ ja raamatupidamise seadusest. Konkreetsed viited on leitavad RTJ-st 18 (avaldatud elektroonilises Riigi Teatajas: https://www.riigiteataja.ee/ert/act.jsp?id=13314110).
37. Millal (mis kuupäeva seisuga) teostavad ettevõtted raamatupidamiskontode saldode ümberarvestuse, kui arvestusvaluuta muutub Eesti kroonidest eurodeks?
V: Kui arvestusvaluuta muutub Eesti kroonidest eurodeks, tuleb raamatupidamiskontode saldode ümberarvestus teostada €-päeva seisuga (RTJ 18.8), s.o 01.01.2011 päeva alguse seisuga.
38. Millise valuutakursi alusel arvestatakse ümber €-päevale eelneva päeva lõpul Eesti kroonides kajastatud saldod?
V: Vastavalt Euroopa Liidu Nõukogu poolt kinnitatud valuutakursile: 1 EUR=15,6466 EEK.
39. Kuidas ümardatakse raamatupidamises ümberarvestatud saldod?
V: Kui seadusest ei tulene teisiti, ümardatakse saldod 1 sendi täpsusega kolmanda koha järgi pärast koma. Kui kolmas koht pärast koma on 0 kuni 4, jäetakse teine koht peale koma muutmata. Kui kolmas koht peale koma on 5 kuni 9, ümardatakse ümberarvestatud väärtus ühe numbri võrra ülespoole. Saldode ümardamisel tekkinud võimalikud vahed kajastatakse aruandeperioodi kasumi või kahjumina (RTJ 18.9; euro kasutusele võtmise seadus § 5 lg 2).
40. Kuidas välisvaluuta saldo (näiteks USD) ümber arvestada ja esitada raamatupidamise aastaaruandes 31.12.2010 ja peale €-päeva esitatavates aruannetes?
V: Aruanded, mille bilansikuupäev on enne €-päeva ehk siis näiteks raamatupidamise aastaaruanne seisuga 31.12.2010, koostatakse ja esitatakse Eesti kroonides (raamatupidamise seaduse § 15 (5) ). Sellest lähtuvalt tuleks näiteks USD saldo ümber arvutada Eesti kroonidesse usaldusväärse panga kursiga seisuga 31.12.2010. Peale €-päeva koostatakse ja esitatakse aruanded eurodes, sest Eestis kehtivaks vääringuks alates 01.01.2011 on euro. Samuti tuleks siis USD saldo arvutada peale €-päeva esitatavates aruannetes otse eurodesse usaldusväärse panga poolt noteeritud kursiga, näiteks Euroopa Keskpanga poolt avaldatud kursiga:http://www.ecb.int/stats/exchange/eurofxref/html/index.en.html.
41. Millises vääringus tuleb esitada raamatupidamise aastaaruanne?
V: Aruanded, mille bilansikuupäev on enne €-päeva (01.01.2011), koostatakse ja esitatakse Eesti kroonides. Aruanded, mille bilansikuupäev on pärast €-päeva, koostatakse ja esitatakse eurodes. Aruandeperioodile eelneva perioodi võrdlusandmete ümberarvestamisel Eesti kroonidest eurodesse lähtutakse Euroopa Liidu Nõukogu kinnitatud valuutakursist 1€=15,6466EEK (RTJ 18.11).
42. Vastavalt raamatupidamise seadusele § 15 lõikele 5 tuleb siis 31.12.2011 aruanne esitada eurodes ja 31.12.2010 aruanne kroonides?
V: Jah, aruanded, mille bilansikuupäev on enne €-päeva (01.01.2011), koostatakse ja esitatakse Eesti kroonides. Aruanded, mille bilansikuupäev on pärast €-päeva, koostatakse ja esitatakse eurodes (RTJ 18.11).
43. Kas 31.12.2011 esitatav raamatupidamise aruanne esitatakse eurodes ning võrdlev periood Eesti kroonides?
V: Aruanne, mille bilansikuupäev on 31.12.2011, koostatakse ja esitatakse eurodes. Samuti tuleb aruandeperioodile eelneva perioodi võrdlusandmed ümber arvutada Eesti kroonidest eurodesse, lähtudes Euroopa Liidu Nõukogu kinnitatud valuutakursist (1 EUR=15,6466 EEK) (RTJ 18.11), et aruandeperioodi arvandmed oleks võrreldavad.
44. Millise kursi alusel muudetakse 31.12.2010 esitatava aruande andmed (Eesti kroonides) võrreldavaks 31.12.2011 esitatava aruandega (eurodes)?
V: Vastavalt Euroopa Liidu Nõukogu (ECOFIN) poolt 13. juuli 2010 kinnitatud valuutakursile (1 EUR=15,6466 EEK).
45. Kas on vajalik peale €-päeva koostatavas aruandes avalikustada arvestus- ja esitusvaluuta muutmise põhjus?
V: Jah on küll. Eurole üleminekul tuleks avalikustada aruande lisades arvestusvaluuta ja esitusvaluuta muutmise põhjus (RTJ 18.12).
Võrdlusandmed konverteeritakse ametliku üleminekukursiga 30,1260 SKK/EUR
46. Millises perioodis kajastatakse tekkinud kursivahed?
V: Saldode ümardamisel tekkinud võimalikud vahed kajastatakse aruandeperioodi kasumi või kahjumina, st €-päeval 01.01.2011.
47. Varude, nõuete, võlgade jm analüütilise ümberarvestuse tulemusena tekkiv uus summa kokku eurodes ei ole võrdne vastava konto ümberarvestatud saldoga. Kas vormistada vahesumma kohta lausend jaanuarisse 2011?
V: Jah, €-päeval arvestatakse varud, võlad, nõuded jne ümber eurodesse. Vastava konto ümberarvestatud saldo ning ümberarvestatud analüütiliste registrite vahe kajastatakse €-päeval aruandeperioodi kasumi või kahjumina.
48. Kui algne tehing on välisvaluutas, näiteks 100 000 USD = 1 142 170 EEK. Kas ümberarvestus teha välisvaluuta summa alusel või Eesti kroonides arvestussumma alusel? Kas kasutada Eesti Panga 31. detsembri 2010 USD ristkurssi EUR-i suhtes (n. 0,7299796761) või 1. jaanuari 2011 USD kurssi?
V: Eesti kroonides kajastatud saldod arvestatakse eurodesse ümber €-päevale eelneva päeva lõpul, s.t ümberarvestus tuleks teha Eesti kroonides oleva arvestussumma alusel, lähtudes ametlikust kursist. Kui saldo seisuga 31.12.2010 on 100 000 USD = 1 142 170 EEK, siis €-päeval tuleks teostada ümberarvestus 1 142 170 EEK:15,6466=72 997,97 EUR.


Terki Tunise kaebuse läbivaatamine – Riigi Teataja
Terki Tunise kaebuse läbivaatamine
RT III, 17.06.2014, 1
Vastu võetud 13.06.2014 nr 57
Terki Tunis pöördus 8.06.2014 Vabariigi Valimiskomisjoni poole omakäelise allkirjastamata taotlusega tühistada hääletamistulemused 2014. a Euroopa Parlamendi valimistel Tartu linnas, seoses sellega, et temal ei võimaldatud nendel valimistel hääletajana osaleda. Kaebus laekus Vabariigi Valimiskomisjonile 11.06.2014. Kaebaja kannab kuriteo eest süüdimõistetuna Tartu vanglas vanglakaristust. Kaebuse kohaselt esitas kaebaja Tartu vanglale 25.04.2014 taotluse valimistel hääletajana osalemiseks, kuid vangla ei kohaldanud HMS § 15 lõiget 4, millega takistas teda oma õiguste taotlemisel. Kaebaja leiab, et juhul kui valimiste läbiviimisel on oluliselt rikutud seadust – näiteks on eemale jäänud mõni grupp valijaid, nagu antud juhul on süüdimõistetud, sh kaebaja – on rikutud tema subjektiivseid õiguseid (RKPJKo nr 3-4-1-7-11, p 7-8). EPVS sätestab kaebuse esitamisel Riigikohtule kohustusliku eelmenetluse, mille raames kaebaja kaebuse Vabariigi Valimiskomisjonile esitas. Kaebaja taotleb, et tema õigusi rikkunud valimiskomisjonide otsused tühistataks ja nende toimingud, millega jäeti teda kõrvale hääletamisest, tunnistatakse õigusvastaseks. Vabariigi Valimiskomisjon peab tagama valimiste õiguspärasuse ja seaduslikkuse. EPVS § 4 lõike 3 punktist 2 ja 20 lõike 3 punktist 1 tulenev piirang on vastuolus PS § 11 ja 58 nende koostoimes. Kaebaja taotleb, et Vabariigi Valimiskomisjon teostaks vajaminevad toimingud tema õiguste tagamiseks. Kaebaja vaidlustab Vabariigi Valimiskomisjoni tegevusetuse valimiste läbiviimisel, mille tõttu teda kui süüdimõistetut ei kaasatud, tegemist on olulise õigusküsimusega ja sellega rikuti tema subjektiivseid õigusi.
Kaebaja esitas kaebuse posti teel otse Vabariigi Valimiskomisjonile. EPVS § 69 lg 2 kohaselt oleks kaebus tulnud esitada maakonna valimiskomisjonile. Tartu Linna Valimiskomisjoni esimehe ja Tartu linnasekretäri Jüri Möldri telefoni teel esitatud selgituse kohaselt ei ole Tartu linnasekretär 2014. a saanud ega läbi vaadanud EPVS § 24 lõike 2 kohast avaldust Terki Tunise valijate nimekirja kandmiseks.
1. Terki Tunis vaidlustab hääletamistulemust Tartu linnas põhjendusel, et tal ei olnud võimalik hääletada ning et selle läbi on tema subjektiivseid õigusi on rikutud. Sellest tulenevalt on kaebaja huvitatud isikuks EPVS § 69 lõike 1 mõttes, kuna ta leiab, et Tartu Linna Valimiskomisjoni toiminguga (hääletamistulemuste protokolli kinnitamine) on tema õigusi rikutud.
2. Hääletamistulemused Tartu linnas tegi Tartu Linna Valimiskomisjon kindlaks 26.05.2014 ning allkirjastas samal päeval hääletamistulemuste protokolli. EPVS § 69 lõige 2 sätestab, et kaebus esitatakse Vabariigi Valimiskomisjonile maakonna valimiskomisjoni kaudu vaidlustatava otsuse või toimingu tegemisest alates kolme päeva jooksul. Tartu Linna Valimiskomisjon allkirjastas hääletamistulemuste protokolli 26.05.2014, kuid Terki Tunis esitas kaebuse 8.06.2014. Seega ei ole kaebuse esitamisel järgitud EPVS § 69 lõikes 2 sätestatud tähtaega.
3. Hääletamine kinnipidamiskohas korraldati 2014. a Euroopa Parlamendi valimistel vastavalt EPVS § 44 lõikele 1 kuuendast päevast kuni neljanda päevani enne valimispäeva, s.t 19-21.05.2014. Kui kaebaja soovinuks vaidlustada Tartu vanglas hääletamist korraldanud jaoskonnakomisjoni toiminguid, tulnuks kaebus seega esitada kolme päeva jooksul alates neljandast päevast enne valimispäeva. Vastavalt EPVS § 68 lõikele 2 tulnuks kaebus esitada Tartu Linna Valimiskomisjonile, kes täidab maakonna valimiskomisjoni ülesandeid vastavalt EPVS § 8 lõikele 2. Seetõttu on ka jaoskonnakomisjoni toimingute vaidlustamise tähtaeg ületatud.
4. Kaebaja on kaebuses märkinud, et ta vaidlustab Vabariigi Valimiskomisjoni tegevusetust valimiste läbiviimisel, kuid ei täpsusta, milliseid EPVS-i kohaseid toiminguid oleks Vabariigi Valimiskomisjon pidanud tegema. Samuti ei saa Vabariigi Valimiskomisjoni otsuse või toimingu peale esitada kaebust Vabariigi Valimiskomisjonile, vaid Riigikohtule vastavalt EPVS § 70 lõikele 1.
5. EPVS § 67 sätestab kaebusele esitatavad nõuded. EPVS § 67 lõige 2 sätestab, et kaebusele kirjutab alla selle esitaja. Terki Tunise kaebus on allkirjastamata.
6. EPVS § 67 lõige 3 sätestab, et kui kaebus ei vasta EPVS § 67 lõigetes 1 ja 2 ettenähtud nõuetele või on esitatud §-des 68 ja 69 ettenähtud korda rikkudes, võib organ, kellele kaebus esitati, jätta selle läbi vaatamata. Ülaltoodust tulenevalt jätab Vabariigi Valimiskomisjon kaebuse läbi vaatamata.
7. Vabariigi Valimiskomisjon selgitab täiendavalt, et hääletamine kinnipidamiskohas korraldatakse vastavalt EPVS §-le 44 ning hääletamise korraldamisel lähtuvad valimiskomisjonid EPVS §-s 20 alusel koostatud valijate nimekirjadest. Valijate nimekirja koostajaks ei ole valimiskomisjon, vaid rahvastikuregistri vastutav töötleja vastavalt EPVS § 20 lõikele 1. Kaebajat ei ole kantud valijate nimekirja EPVS § 20 lõike 3 punkti 1 alusel. Sätte kohaselt ei kanta valijate nimekirja isikut, kelle kohus on karistusregistri andmetel süüdi mõistnud kuriteos ja kes valimispäevale eelneva 30. päeva seisuga kannab valimispäevani vanglakaristust. Kui kaebaja leiab, et teda siiski tuleb kanda valijate nimekirja, saab ta esitada avalduse valijate nimekirjas muudatuse tegemiseks valla- või linnasekretärile vastavalt EPVS § 24 lõikele 2. Kui valla- või linnasekretär jätab taotluse rahuldamata, võib avaldaja esitada valla- või linnasekretäri toimingu peale kaebuse oma elukohajärgsele halduskohtule (EPVS § 24 lg 5). Ka Riigikohus on leidnud, et hääletamisõiguse tagamise tõhusaks õiguskaitsevahendiks tuleb pidada võimalust vaidlustada isiku valijate nimekirja kandmata jätmist (vt RKPJKm 22.01.2013, 3-4-1-26-12 p 31). Valla- või linnasekretäri toimingut ei saa aga vaidlustada valimiskaebemenetluse korras, kuna EPVS § 66 kohaselt saab vaidlustada ainult valimiskomisjoni otsust või toimingut.
Lähtudes EPVS § 67 lõikest 3 Vabariigi Valimiskomisjon otsustab:
Jätta Terki Tunise kaebus läbi vaatamata.
Vastavalt Euroopa Parlamendi valimise seaduse §-le 70 võib huvitatud isik, kes leiab, et Vabariigi Valimiskomisjoni otsusega rikutakse tema õigusi, esitada otsuse peale kaebuse põhiseaduslikkuse järelevalve kohtumenetluse seaduses ettenähtud korras Riigikohtule. Kaebus esitatakse Riigikohtule kolme päeva jooksul Vabariigi Valimiskomisjoni otsuse teatavakstegemisest arvates Vabariigi Valimiskomisjoni kaudu.


Veterinaarnõuded hobuslastega kauplemisel – Riigi Teataja
Veterinaarnõuded hobuslastega kauplemisel
Veterinaarnõuded hobuslastega kauplemisel - sisukord
2 HOBUSLASTEGA KAUPLEMISE VETERINAARNÕUDED
§ 3 Hobuslaste teise liikmesriiki toimetamisele esitatavad veterinaarnõuded
§ 4 Hobuslaste kohta esitatavad veterinaarnõuded
§ 5 Loomatauditõrje programmi heakskiitmine
§ 6 Hobuslaste veo kohta esitatavad veterinaarnõuded
§ 7 Nõuded saatedokumentide kohta
RT I, 02.07.2014, 17
Veterinaarnõuded hobuslastega kauplemisel1
Vastu võetud 01.06.2004 nr 103
RTL 2004, 74, 1215
16.12.2005/121 RTL 2005, 121, 1889 1.01.2006
30.06.2014 RT I, 02.07.2014, 7 05.07.2014
Määrus kehtestatakse loomade ja loomsete saadustega kauplemise ning nende impordi ja ekspordi seaduse § 10 lõike 2 alusel.
[RT I, 02.07.2014, 7 - jõust. 05.07.2014]
Määrusega kehtestatakse veterinaarnõuded Euroopa Liidu liikmesriikidega (edaspidi liikmesriik) toimuva hobuslastega kauplemise suhtes.
1) ettevõte – põllumajandusettevõte või treeningkeskus, tall või mis tahes loomakasvatushoone ja -rajatis, kus peetakse või aretatakse hobuslasi ükskõik millisel eesmärgil;
2) hobuslane – metsik või kodustatud hobuslane, kaasa arvatud sebra või eesel, või tema nende ristamisel saadud loom;
3) registreeritud hobuslane – hobuslane, kes on registreeritud EÜ Nõukogu direktiivis 90/427/EMÜ zootehniliste ja genealoogiliste tingimuste kohta ühendusesisesel kauplemisel hobuslastega (EÜT L 224, 18.08.1990, lk 55–59)hobuslaste liikumist ja importimist reguleerivates veterinaarnõuetes kirjeldatud viisil, kes on identifitseeritud asjakohase dokumendi abil, mille on väljastanud «Põllumajandusloomade aretuse seaduse» alusel aretusühing, mille kohta on väljastatud tegevusluba, või hobuslase päritoluriigi asjaomane isik, kes tegeleb hobuslaste tõuraamatu või aretusregistri pidamisega või võistlus- või traavihobustega tegelev rahvusvaheline assotsiatsioon või organisatsioon;
4) tapahobuslane – hobuslane, kes toimetatakse teise liikmesriigi tapamajja tapmisele või kogumisekeskusesse, loomaoksjonile või -laadale, et ta sealt tapamajja edasi toimetada;
5) aretus- ja tootmishobuslane – hobuslane, keda ei ole nimetatud punktides 3 ja 4;
6) teatamiskohustuslik loomataud – loomataud, mis on kantud «Loomatauditõrje seaduse» § 38 lõike 4 alusel kehtestatud teatamiskohustuslike loomataudide loetellu.
2. peatükk HOBUSLASTEGA KAUPLEMISE VETERINAARNÕUDED
§ 3. Hobuslaste teise liikmesriiki toimetamisele esitatavad veterinaarnõuded
(1) Teise liikmesriiki võib toimetada Eestis registreeritud hobuslase, kes vastab selle määruse nõuetele.
(2) Sihtkohaliikmesriigi pädev asutus võib lubada erisusi lõikes 1 nimetatud nõuetest, kui hobuslane viiakse Eestiga piirnevasse liikmesriiki nendevahelise sisepiiri lähedal kulgevaid teid mööda ratsa või muul viisil spordivõistlusele, puhkama, kultuuriüritusele, kohaliku omavalitsuse korraldatavale üritusele või muule sarnasele üritusele, ajutiselt karjatamiseks piiriäärsele karjamaale või tööle. Sihtkohaliikmesriigi pädeva asutusega nimetatud erisustes kokkuleppimisest teavitab Veterinaar- ja Toiduamet Euroopa Komisjoni.
§ 4. Hobuslaste kohta esitatavad veterinaarnõuded
(1) Hobuslase tervisliku seisundi kindlakstegemiseks teeb veterinaarjärelevalve ametnik või volitatud veterinaararst kliinilise läbivaatuse vähemalt 48 tundi enne hobuslase teise liikmesriiki toimetamiseks laevale lastimist või veovahendile laadimist ja tal ei tohi olla ühegi hobuslastele nakkava loomataudi tunnuseid.
(2) Veterinaarjärelevalve ametnik kontrollib eelkõige loomapidaja või aretaja ütlustele tuginedes, et hobuslane ei ole kokku puutunud teiste hobuslastega, kes on kliinilisele läbivaatusele eelnenud 15 päeva jooksul põdenud mõnd loomataudi.
(3) Hobuslane identifitseeritakse komisjoni määruses (EÜ) nr 504/2008, millega rakendatakse nõukogu direktiivid 90/426/EMÜ ja 90/427/EMÜ hobuslaste identifitseerimise meetoditega seoses (ELT L 149, 07.06.2008, lk 3–32), sätestatud nõuete kohaselt.
(4) Teise liikmesriiki toimetatav hobuslane ei tohi pärineda ettevõttest, mille suhtes on kehtestatud järgmisi loomade liikumist piiravaid loomatauditõrje alaseid kitsendusi:
1) kui hobuslase päritolukarjas on diagnoositud hobuslastele nakkav loomataud ja kui kõik loomataudile vastuvõtlikud loomad ettevõttes ei ole tapetud, kehtib kitsendus loomade liikumisele kargtaudi puhul kuus kuud arvates viimasest võimalikust kokkupuutest haige loomaga või täkkude puhul kuni nende kastreerimiseni, malleuse või hobuste entsefalomüeliidi puhul kuus kuud alates päevast, millal loomataudi kahtlusega loom tapeti, nakkava kehvveresuse puhul seni, kuni nakatunud loomad on tapetud ja ülejäänud loomi on uuritud kolmekuulise vahega kaks korda cogginsi testiga, mille tulemus on olnud negatiivne, vesikulaarse stomatiidi puhul kuus kuud, marutaudi puhul üks kuu ja siberi katku puhul 15 päeva;
2) kui hobuslase päritolukarjas on diagnoositud hobuslastele nakkav loomataud ja kõik vastuvõtlikud loomad on tapetud ning ruumid on desinfitseeritud, peab viimasest hobustele nakkava loomataudi diagnoosimisest päritolukarjas olema möödunud vähemalt 30 päeva arvates tapmise ja desinfitseerimise päevast, välja arvatud siberi katk, mille puhul peab olema möödunud 15 päeva. Veterinaar- ja Toiduamet võib lubada erisusi hipodroomide ja traaviradade suhtes, teavitades sellest Euroopa Komisjoni.
§ 5. Loomatauditõrje programmi heakskiitmine
Kui Veterinaar- ja Toiduamet rakendab mõne § 4 lõikes 4 loetlemata hobuselistele nakkava loomataudi suhtes kohustuslikku või vabatahtlikku loomatauditõrje programmi, esitab ta Euroopa Komisjonile EÜ Nõukogu direktiivi 90/426/EMÜ artikli 4 lõikes 6 loetletud andmed programmi heakskiitmiseks.
§ 6. Hobuslaste veo kohta esitatavad veterinaarnõuded
(1) Hobuslane toimetatakse päritoluettevõttest võimalikult kiiresti ja ilma teda vahepeal veovahendilt maha laadimata või EÜ Nõukogu direktiivi 64/432/EMÜ ühendusesisese veiste ja sigadega kauplemist mõjutavate loomatervishoiu probleemide kohta (EÜT L 121, 29.07.1964, lk 1977–2012) artikli 3 lõikes 3 nimetatud loomaoksjoni või -laada või kogumiskeskuse kaudu teises liikmesriigis asuvasse sihtkohta veoki või konteineriga, mis on regulaarselt puhastatud ja desinfitseeritud Veterinaar- ja Toiduameti määratud sagedusega. Veovahend peab olema ehitatud nii, et sellest ei pudeneks välja allapanu, sööta või muud materjali ja et veo kestel oleks tagatud loomade heaolu.
(2) Sihtkohaliikmesriigi pädev asutus võib lubada erisusi § 4 lõikes 4 sätestatud nõuetest selle hobuslase suhtes, kes on märgistatud tapahobuslasena ja kui see märgistus kajastub ka veterinaarsertifikaadil. Selline hobuslane tuleb vedada vahepeal veovahendilt maha laadimata sihtkohaks olevasse tapamajja.
(3) Sihtkohaliikmesriigi pädeva asutuse ametnik registreerib lõikes 2 nimetatud looma või selle identifitseerimisdokumendi numbri ja edastab Veterinaar- ja Toiduametile kinnituse selle kohta, et loom on tapetud.
[RTL 2005, 121, 1889 - jõust. 01.01.2006]
§ 7. Nõuded saatedokumentide kohta
(1) Registreeritud hobuslasega on kuni sihtkohani kaasas § 4 lõike 3 punktis 1 nimetatud identifitseerimisdokument koos nõukogu direktiivi 2009/156/EÜ hobuslaste liikumist ja kolmandatest riikidest importimist reguleerivate loomatervishoiunõuete kohta (ELT L 192, 23.07.2010, lk 1–24) II lisas sätestatud tunnistusega.
(2) Aretus-, tootmis- ja tapahobuslasega on kuni sihtkohani kaasas loomatervisesertifikaat, mis on avalikustatud loomade ja loomsete saadustega kauplemise ning nende impordi ja ekspordi seaduse § 46 lõike 1 kohaselt ning mis vastab nõukogu direktiivi 2009/156/EÜ III lisas toodud näidisele. Kaubasaadetise kohta võib väljastada ühise loomatervisesertifikaadi.
(3) Loomatervisesertifikaat või looma tervisliku seisukorra kohta andmeid sisaldav identifitseerimistunnistuse osa väljastatakse 48 tunni vältel enne looma teise liikmesriiki toimetamiseks laevale lastimist või muudel juhtudel hiljemalt viimasel laadimiseelsel tööpäeval. Loomatervisesertifikaat kehtib 10 päeva väljastamise kuupäevast arvates.
1Nõukogu direktiiv 2009/156/EÜ hobuslaste liikumist ja kolmandatest riikidest importimist reguleerivate loomatervishoiunõuete kohta (ELT L 192, 23.07.2010, lk 1–24), muudetud direktiiviga 2013/20/EL (ELT L 158, 10.06.2013, lk 234–239).


text:
Eelotsusetaotlus – Käibemaks – Näilikud tehingud – Maksu mahaarvamise võimatus – Arve väljastaja kohustus tasuda sellel märgitud käibemaksu – Trahvisumma, mis võrdub alusetult maha arvatud käibemaksu summaga – Kooskõla käibemaksu neutraalsuse ja proportsionaalsuse põhimõtetega
Kohtuasjas C‑712/17,
mille ese on Commissione tributaria regionale di Lombardia (Lombardia maakonna maksukohus, Itaalia) 9. oktoobri 2017. aasta otsusega ELTL artikli 267 alusel esitatud eelotsusetaotlus, mis saabus Euroopa Kohtusse 20. detsembril 2017, menetluses
– Itaalia valitsus, esindaja: G. Palmieri, keda abistasid avvocato dello Stato M. Capolupo ja avvocato dello Stato G. De Bellis,
– Euroopa Komisjon, esindajad: N. Gossement ja F. Tomat,
1 Eelotsusetaotlus puudutab nõukogu 28. novembri 2006. aasta direktiivi 2006/112/EÜ, mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi (ELT 2006, L 347, lk 1; edaspidi „käibemaksudirektiiv“) tõlgendamist.
2 Taotlus on esitatud EN.SA. Srl ja Agenzia delle Entrate – Direzione Regionale della Lombardia (Lombardia maakonna maksuamet, Itaalia; edaspidi „maksuamet“) vahelises kohtuasjas, mis puudutab selle äriühingu poolt tasumisele kuuluva maksu kohta tehtud muudetud maksuotsust, millega nähti ette täiendava käibemaksu tasumise kohustus, viivised ja rahatrahvid.
3 Käibemaksudirektiivi artikkel 63 sätestab:
4 Direktiivi artiklis 167 on ette nähtud:
5 Nimetatud direktiivi artiklis 168 on märgitud:
6 Selle direktiivi artiklis 203 on sätestatud:
„Käibemaksu tasub iga isik, kes märgib arvele käibemaksu.“
7 Käibemaksudirektiivi artiklis 273 on sätestatud:
8 Vabariigi Presidendi 26. oktoobri 1972. aasta dekreedi nr 633, mis näeb ette käibemaksu kehtestamise ja kohaldamisala (Decreto del Presidente della Repubblica n. 633 – Istituzione e disciplina dell’imposta sul valore aggiunto; edaspidi „DPR nr 633/1972“) põhikohtuasja asjaolude esinemise ajal kehtinud redaktsiooni artikli 17 lõikes 1 oli sätestatud:
„Maksukohustuslikud on kõik isikud, kes teostavad maksustatavaid kauba- või teenusetarneid ja kes on kohustatud seda tasuma riigikassasse kumulatiivselt kõikidelt tehingutelt, mille osas on vastavalt II jaotises sätestatud eeskirjadele ja tingimustele tehtud artiklis 19 ettenähtud mahaarvamine“.
9 DPR nr 633/1972 artikli 19 lõige 1 sätestab:
„Artikli 17 esimese lõigu kohaselt tasumisele kuuluva maksu või artikli 30 teises lõigus käsitletud enammakstud maksu summa kindlaksmääramisel võib toimunud tehingutega seotud maksusummast maha arvata maksukohustuslase tasutud või tema poolt tasumisele kuuluva või talle edasi kantud maksusumma, mis on seotud ettevõtluse-, kunsti- või kutsealal tegutsedes imporditud või soetatud kaupade ja saadud teenustega. Ostetud või imporditud kaupadelt või teenustelt ettenähtud maksu mahaarvamise õigus tekib mahaarvatava maksu sissenõutavaks muutumise hetkel ja seda võib kasutada hiljemalt mahaarvamisõiguse tekkimise aastale järgneva teise aasta deklaratsioonis vastavalt õiguse tekkimise hetkel kehtinud tingimustele“.
10 DPR nr 633/1972 artiklis 21 on sätestatud:
„Kui arve on esitatud tehingu eest, mida ei ole toimunud või kui arvel on tehingute maksumus või nendega seotud maksud näidatud tegelikkusest suuremana, kuulub maks tasumisele kogu arvel näidatud summa ulatuses.“
11 18. detsembri 1997. aasta seadusandliku dekreedi nr 471 (Decreto legislativo n. 471) põhikohtuasja asjaolude esinemise ajal kehtinud redaktsiooni artikli 6 lõikes 6 oli sätestatud:
„Iga isikut, kes õigusvastaselt arvab maha tasutud, tasumisele kuuluva või talle määratud maksu, karistatakse haldustrahviga, mis on võrdne maha arvatud summaga“.
12 EN.SA. on Itaalia elektrienergia tootmise ja jaotusega tegelev äriühing. Maksuamet korrigeeris EN.SA. 2009. ja 2010. aasta maksustamisperioodide kohta esitatud käibedeklaratsioone. Maksuamet ei lubanud DPR nr 633/1972 artikli 19 alusel käibemaksu maha arvata elektrienergia ostutehingutelt, mis tema hinnangul olid näilikud, kuna tegelikult elektrienergiat üle ei kantud ning määras käesoleva kohtuotsuse punktis 11 nimetatud seadusandliku dekreedi artikli 6 lõike 6 alusel EN.SA.-le rahatrahvi, mille summa võrdus maha arvatud käibemaksusummaga.
13 Samas ei tuvastanud maksuamet, et EN.SA. on jätnud täitmata kohustuse tasuda käibemaksu kõikidelt elektrienergia müügitehingutelt.
14 Maksuameti hinnangul on need erinevad tehingud osa samasse kontserni kuuluvate äriühingute vahel samas koguses ja sama hinnaga müüdava elektrienergia ringikujulisest mehhanismist. Maksuameti arvates tehti neid tehinguid üksnes selleks, et võimaldada Green Network kontsernil näidata raamatupidamises suuri summasid, mis võimaldaks saada pankadelt rahastust.
15 Maksuamet esitas EN.SA.-le kaks muudetud maksuotsust, mille kohaselt tuli äriühingul täiendavalt tasuda käibemaksu, millele lisanduvad viivised ja rahatrahv: 2009. aasta eest summas 47 618 491 eurot ja 2010. aasta eest summas 22 001 078 eurot.
16 EN.SA. esitas maksuameti otsuse peale kaebuse, mille Commissione tributaria provinciale di Milano (Milano provintsi maksukohus, Itaalia) jättis rahuldamata. Nimetatud äriühing esitas selle kohtuotsuse peale apellatsioonkaebuse Commissione tributaria regionale di Lombardiale (Lombardia maakonna maksukohus, Itaalia).
17 Eelotsusetaotluse esitanud kohus märgib, et põhikohtuasjas kõnealused näilikud elektrienergia müügitehingud ei andnud tehingu pooltele mingit maksueelist, arvestades selliste ringtehingute laadi ning et riigikassale ei tekitatud tulude puudujääki. Ta küsib, kas antud asjas on näilike tehingute puhul liidu õiguse põhimõtetega kooskõlas see, kui jätta käibemaksu tasumise kohustus ettevõtja kanda. Kuna tegu ei ole maksupettusega, siis leiab eelotsusetaotluse esitanud kohus, et lähtuda tuleb maksu neutraalsuse põhimõttest ning et nõuetekohaselt tasutud käibemaksu mahaarvamisest keeldumine ja alusetult maha arvatud käibemaksusummale vastava täiendava trahvi määramine ei ole proportsionaalne rikkumisega, mis seisneb näilike tehingute eest arvete esitamises.
18 Neil asjaoludel otsustas Commissione tributaria regionale di Lombardia (Lombardia maakonna maksukohus) menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmise eelotsuse küsimuse:
„Kas siis, kui tegemist on tehingutega, mida loetakse näilikeks, kuid mis ei ole põhjustanud riigile kahju ega andnud maksumaksjale mingit maksueelist, on liikmesriigi õigusnormid, mis on sätestatud DPR nr 633/1972 artiklis 19 („Mahaarvamine“) ja artikli 21 lõikes 7 („Tehingute kohta arvete koostamine“) ning 18. detsembri 1997. aasta seadusandliku dekreedi nr 471 artikli 6 lõikes 6 („Tehingute dokumenteerimise, kirjendamise ja määratlemise kohustuste rikkumine“), kooskõlas Euroopa Kohtus välja töötatud liidu õiguse põhimõtetega käibemaksuvaldkonnas, kui liikmesriigi õigusnormide samaaegne kohaldamine toob kaasa:
a) soetaja tasutud maksu mahaarvamisõiguse korduva äravõtmise seoses iga vaidlusaluse tehinguga, kusjuures tegemist on sama isiku ja sama maksustatava summaga;
b) maksu kohaldamise võõrandaja suhtes ning selle tasumise tema poolt (ilma võimaluseta alusetult tasutud summasid tagasi nõuda) seoses neile tehingutele vastavate müügitehingutega, mida käsitatakse samuti näilikena;
c) ostutehingute pealt tasutud ja mahaarvamatuks tunnistatud maksusummaga võrduva trahvi kohaldamise.“
19 Kuigi formaalselt piirdus eelotsusetaotluse esitanud kohus oma küsimustes sellega, kuidas tõlgendada „Euroopa Kohtus välja töötatud liidu õiguse põhimõtteid käibemaksuvaldkonnas“, viidates konkreetselt proportsionaalsuse ja neutraalsuse põhimõtetele, ei takista see asjaolu Euroopa Kohut esitamast sellele kohtule kogu tõlgenduslikku teavet, mis võib viimasel aidata menetletavat kohtuasja lahendada, olenemata sellest, kas liikmesriigi kohus on neile aspektidele oma küsimustes viidanud või mitte. Sellisel juhul on Euroopa Kohtu ülesanne tuletada liikmesriigi kohtu esitatud kõigist asjaoludest ja eelkõige eelotsusetaotluse põhjendustest need liidu õiguse aspektid, mida on vaidluse eset silmas pidades vaja tõlgendada (vt selle kohta 4. oktoobri 2018. aasta kohtuotsus L.E.G.O., C‑242/17, EU:C:2018:804, punkt 43; 7. veebruari 2019. aasta kohtuotsus Escribano Vindel, C‑49/18, EU:C:2019:106, punkt 32, ja 12. veebruari 2019. aasta kohtuotsus TC, C‑492/18 PPU, EU:C:2019:108, punkt 37).
Küsimuse kaks esimest osa
20 Eelotsusetaotluse esitanud kohus palub oma küsimuse kahes esimeses osas selgitada sisuliselt, kas sellises olukorras nagu põhikohtuasjas, kus näilikud elektrienergia müügitehingud, mis toimusid ringtehingutena samade ettevõtjate vahel ja samades summades, ei põhjustanud maksutulude saamata jäämist, tuleb käibemaksudirektiivi tõlgendada nii, et sellega on vastuolus liikmesriigi õigusnormid, mis välistavad käibemaksu mahaarvamise näilikelt tehingutelt, kohustades samas isikuid, kes on arvele käibemaksu märkinud, seda maksu tasuma, sealhulgas näiliku tehingu eest.
21 Sissejuhatuseks tuleb märkida, et eespool viidatud kaks liikmesriigi õigusnormi peegeldavad käibemaksudirektiivi analoogseid sätteid.
22 Esiteks tuleneb näilike tehingutega seotud käibemaksu mahaarvamise lubamatus selle direktiivi artiklist 168.
23 Nimelt nähtub sellest artiklist, et maksukohustuslane võib maha arvata käibemaksu, mille ta tasunud kaupadelt ja teenustelt, mida kasutatakse tema maksustatavate tehingute tarbeks. Seega eeldab mahaarvamisõigus käibemaksu osas, mis makstakse kaupade ja teenuste soetamisel, et kaupade ja teenuste soetamisega kaasnenud kulutused moodustavad osa sellise müügitehingu hinnast, mis annab mahaarvamisõiguse (vt selle kohta 6. septembri 2012. aasta kohtuotsus Portugal Telecom, C‑496/11, EU:C:2012:557, punkt 36).
24 Ent kui kauba või teenuse ostutehing on näilik, ei saa see kuidagi olla seotud maksukohustuslase eelmises etapis maksustatud tehingutega. Järelikult juhul, kui kaupu tegelikult ei tarnita või teenuseid tegelikult ei osutata, ei saagi tekkida mahaarvamisõigust (27. juuni 2018. aasta kohtuotsus SGI ja Valériane, C‑459/17 ja C‑460/17, EU:C:2018:501, punkt 36).
25 Seega on käibemaksumehhanismiga lahutamatult seotud see, et näilik tehing ei saa mingil juhul tekitada selle maksu mahaarvamise õigust.
26 Teiseks, iga isiku, kes märgib arvele käibemaksu, kohustus tasuda seda maksu, on sõnaselgelt välja toodud käibemaksudirektiivi artiklis 203. Euroopa Kohus on selle kohta täpsustanud, et isik, kes märgib arvele käibemaksu, on kohustatud seda tasuma sõltumata sellest, kas maksustatav tehing tegelikult toimus (vt selle kohta 31. jaanuari 2013. aasta kohtuotsus Stroy trans, C‑642/11, EU:C:2013:54, punkt 38).
27 Põhimõtteliselt ei kohaldata kahte eespool viidatud normi sama ettevõtja suhtes. Arve väljastaja on see isik, kellel tuleb tasuda sellele märgitud käibemaksu, samas kui näilike tehingutega seotud käibemaksu mahaarvamatuse võib pöörata arve saaja vastu.
28 Sellegipoolest rakendatakse põhikohtuasjas kõne all oleva konkreetse olukorra puhul käibemaksudirektiivi artiklites 168 ja 203 kehtestatud nõudeid sama ettevõtja suhtes ühiselt. Nimelt, samasse kontserni kuuluvad äriühingud müüsid sama kogust elektrienergiat sama hinna eest näilikult edasi ringtehingutena, mistõttu need äriühingud müüsid ja ostsid elektrienergiat uuesti tagasi sama hinna eest. Nii oli iga ettevõtja samal ajal arve väljastaja, millel oli märgitud käibemaksusumma, ning teise arve saaja, mis oli seotud sama elektrienergia koguse ostmisega sama hinna eest, ja millele oli märgitud sama käibemaksusumma. EN.SA. oli seega arve väljastajana ja vastavalt käibemaksudirektiivi artiklis 203 sätestatud reeglile kohustatud tasuma riigikassale käibemaksu summas, mille ta oli arvele märkinud. Arvestades aga asjaomaste tehingute näilist laadi, ei olnud sellel äriühingul lubatud vastavalt nimetatud direktiivi artiklist 168 tulenevale nõudele arvata maksu maha samas summas, mis oli märgitud elektrienergia tagasiostu eest esitatud arvel.
29 Neil põhjustel palub eelotsusetaotluse esitanud kohus selgitada, kas nende nõuete, mis tulenevad liikmesriigi õigusest ja mis põhinevad käibemaksudirektiivil, koostoimes kohaldamine ettevõtja suhtes, kes on samasuguses olukorras nagu EN.SA., rikub käibemaksu neutraalsuse põhimõtet.
30 Käibemaksu mahaarvamise mehhanismi, nagu see on ette nähtud käibemaksudirektiivi artiklis 167 ja järgnevates artiklites, mõte on tõepoolest vabastada ettevõtja oma majandustegevuse raames tasumisele kuuluva või tasutud käibemaksu tasumise koormast, kui see tegevus on käibemaksuga maksustatav. Ühine käibemaksusüsteem tagab seega maksukoormuse täieliku neutraalsuse mis tahes majandustegevuse osas, tingimusel et see tegevus ise on põhimõtteliselt käibemaksuga maksustatud (vt selle kohta 29. oktoobri 2009. aasta kohtuotsus NCC Construction Danmark, C‑174/08, EU:C:2009:669, punkt 27 ja 22. detsembri 2010. aasta kohtuotsus RBS Deutschland Holdings, C‑277/09, EU:C:2010:810, punkt 38).
31 Maksudest kõrvalehoidumise, maksustamise vältimise ning muude kuritarvituste vastane võitlus on käibemaksudirektiivi üldtunnustatud eesmärk (31. jaanuari 2013. aasta kohtuotsus Stroy trans, C‑642/11, EU:C:2013:54, punkt 46). Ent maksutulude saamata jäämise oht ei ole põhimõtteliselt täielikult välistatud, kuna sellise arve saaja, millele käibemaks on alusetult märgitud, võib arvet selle maksu mahaarvamise eesmärgil kasutada (31. jaanuari 2013. aasta kohtuotsus Stroy trans, C‑642/11, EU:C:2013:54, punkt 31).
32 Neil asjaoludel on selle direktiivi artiklis 203 sätestatud kohustuse eesmärk ära hoida maksutulude saamata jäämise ohtu, mis võiks mahaarvamisõigusega kaasneda (31. jaanuari 2013. aasta kohtuotsus Stroy trans, C‑642/11, EU:C:2013:54, punkt 32).
33 Siiski ei või nimetatud kohustus vastavalt proportsionaalsuse põhimõttele minna kaugemale sellest, mis on vajalik nimetatud eesmärgi saavutamiseks ega ülemäära piirata käibemaksu neutraalsuse põhimõtet. Sellises olukorras nagu põhikohtuasjas, kus tehingute näilik laad takistab maksu mahaarvamist, on neutraalse maksustamise põhimõttest kinnipidamine tagatud liikmesriikidele antud võimalusega korrigeerida kogu alusetult arvele märgitud maksu, kui arve väljastaja tõendab oma heausksust või kui ta on õigel ajal täielikult kõrvaldanud maksutulu saamata jäämise ohu (31. jaanuari 2013. aasta kohtuotsus Stroy trans, C‑642/11, EU:C:2013:54, punkt 43).
34 Antud asjas nähtub eelotsusetaotluse esitanud kohtu poolt Euroopa Kohtule antud selgitustest, et EN.SA. koostas teadlikult arved, mis ei vastanud ühelegi tegelikule tehingule. Neil asjaoludel ei saa see äriühing tugineda heausksusele. Eelotsusetaotluse esitanud kohtu sõnul ei tekitanud aga elektrienergia näilik müük asjaomaste ettevõtjate vahel mingisugust maksutulude puudujääki. Nagu kohtujurist oma ettepaneku punktis 47 märkis, on see tingitud asjaolust, et seotud ettevõtjad tasusid oma elektrienergia müügilt nõuetekohaselt käibemaksu ning et olles seejärel sama koguse elektrienergiat sama hinna eest tagasi ostnud, arvasid nad käibemaksu maha samas summas nagu nad seda olid tasunud.
35 Neil asjaoludel nähtub käesoleva kohtuotsuse punktist 33, et käibemaksudirektiiv, tõlgendatuna neutraalsuse ja proportsionaalsuse põhimõtetest lähtudes, paneb liikmesriikidele kohustuse võimaldada näiliku tehinguga seotud arve väljastajal nõuda tagasi sellel arvel märgitud maksu, mida tal tuli tasuda, kui ta on õigel ajal täielikult kõrvaldanud maksutulude saamata jäämise ohu.
36 Eelnevaid kaalutlusi arvesse võttes tuleb kahele esimesele küsimusele vastata, et sellises olukorras nagu põhikohtuasjas, kus näilikud elektrienergia müügitehingud, mis toimusid ringtehingutena samade ettevõtjate vahel ja samades summades, ei põhjustanud maksutulude saamata jäämist, tuleb käibemaksudirektiivi koostoimes neutraalsuse ja proportsionaalsuse põhimõtetega tõlgendada nii, et sellega on vastuolus liikmesriigi õigusnormid, mis välistavad käibemaksu mahaarvamise näilikelt tehingutelt, kohustades samas isikuid, kes on arvele käibemaksu märkinud, seda maksu tasuma, sealhulgas näiliku tehingu eest, tingimusel, et liikmesriigi õigus võimaldab sellest kohustusest tulenevat maksuvõlga korrigeerida, kui asjaomase arve väljastaja, kes ei tegutsenud heas usus, on õigel ajal täielikult kõrvaldanud maksutulude saamatajäämise ohu, viimati nimetatud asjaolu tuleb kontrollida eelotsusetaotluse esitanud kohtul.
Küsimuse kolmas osa
37 Eelotsusetaotluse esitanud kohus palub oma kolmanda küsimusega selgitada, kas proportsionaalsuse põhimõtet tuleb tõlgendada nii, et sellega on niisuguses olukorras, nagu on arutusel põhikohtuasjas, vastuolus liikmesriigi õigusnorm, mille kohaselt käibemaksu õigusvastase mahaarvamise eest karistatakse rahatrahviga, mis võrdub mahaarvatava summaga.
38 Käibemaksudirektiivi artikli 273 alusel on liikmesriikidel lubatud võtta meetmeid maksu täpse kogumise ja maksudest kõrvalehoidumise vältimise tagamiseks. Kuna liidu õiguse sätted selles küsimuses puuduvad, siis on liikmesriigid pädevad valima karistused, mida nad peavad asjakohaseks mahaarvamisõiguse kasutamist puudutavates liidu õigusnormides ettenähtud tingimuste mittejärgimise korral (vt selle kohta 15. septembri 2016. aasta kohtuotsus Senatex, C‑518/14, EU:C:2016:691, punkt 41, ja 26. aprilli 2017. aasta kohtuotsus Farkas, C‑564/15, EU:C:2017:302, punkt 59 ja seal viidatud kohtupraktika).
39 Liikmesriigid on siiski kohustatud nimetatud pädevust teostama liidu õigust ja selle üldpõhimõtteid ja seega ka proportsionaalsuse põhimõtet järgides (vt selle kohta 26. aprilli 2017. aasta kohtuotsus Farkas, C‑564/15, EU:C:2017:302, punkt 59 ja seal viidatud kohtupraktika). Nii ei või karistused minna kaugemale sellest, mis on vajalik käibemaksudirektiivi artiklis 273 märgitud eesmärkide saavutamiseks, ega seada kahtluse alla selle maksu neutraalsust (vt selle kohta 9. juuli 2015. aasta kohtuotsus Salomie ja Oltean, C‑183/14, EU:C:2015:454, punkt 62).
40 Esiteks, et hinnata karistuse vastavust proportsionaalsuse põhimõttele, tuleb võtta arvesse eelkõige selle rikkumise laadi ja raskust, mille eest karistatakse, ning karistuse määra kindlaksmääramise korda (26. aprill 2017. aasta kohtuotsus Farkas, C‑564/15, EU:C:2017:302, punkt 60 ja seal viidatud kohtupraktika).
41 Sellega seoses tuleb märkida, et antud juhtumi puhul näeb liikmesriigi õigus ette, selleks et tagada käibemaksu täpne kogumine ja ära hoida maksudest kõrvalehoidumist, rahatrahvi, mille summa ei arvutata maksukohustuslase maksuvõla põhjal, vaid mis võrdub viimase poolt alusetult maha arvatud maksu summaga. Kuna käibemaksukohustuslase maksuvõlg on võrdne tarnitud kaupade ja osutatud teenuste eest tasumisele kuuluva maksu ja sisendina ostetud kaupade ja teenustega seotud mahaarvatava maksu vahelise erinevusega, ei vasta alusetult maha arvatud maksu summa tingimata sellisele maksuvõlale.
42 Just niisuguse olukorraga on tegemist põhikohtuasjas. Nagu kohtujurist oma ettepaneku punktis 63 märkis, siis kuna EN.SA. ostis ja müüs sama elektrienergia kogust sama hinna eest, oli tema käibemaksuvõlg nende tehingute osas null. Sellises olukorras kujutab trahvisumma, mis vastab täielikult alusetult maha arvatud maksusummale ja mis määrati ilma, et arvesse oleks võetud asjaolu, et sama käibemaksusumma on nõuetekohaselt tasutud ning riigikassal ei ole selle tõttu maksutulu saamata jäänud, endast taotletava eesmärgi suhtes ebaproportsionaalset sanktsiooni.
43 Teiseks, sellises olukorras nagu põhikohtuasjas on neutraalse maksustamise põhimõttega vastuolus ka sellise sanktsiooni kohaldamine, mis on ette nähtud liikmesriigi õigusega. Niisuguses olukorras, nagu on märgitud käesoleva kohtuotsuse punktis 33, on neutraalse maksustamise põhimõttest kinnipidamine tagatud liikmesriikidele antud võimalusega korrigeerida kogu alusetult arvele märgitud maksu, kui arve väljastaja tõendab oma heausksust või kui ta on õigel ajal täielikult kõrvaldanud maksutulu saamata jäämise ohu.
44 Ent nagu kohtujurist oma ettepaneku punktis 57 märkis, siis trahvisumma määramine summas, mis on täielikult võrdne alusetult maha arvatud maksusummaga, muudab tähtsusetuks võimaluse korrigeerida maksuvõlga, mis on tekkinud käibemaksudirektiivi artikli 203 alusel. Nimelt, isegi kui seda võlga saab maksutulude saamata jäämise ohu puudumisel korrigeerida, kuulub alusetult maha arvatud maksuga võrdne summa endiselt rahatrahvina tasumisele.
45 Seetõttu tuleb eelotsuse küsimuse kolmandale osale vastata, et käibemaksu proportsionaalsuse ja neutraalsuse põhimõtet tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus liikmesriigi õigusnorm, mille kohaselt käibemaksu õigusvastase mahaarvamise eest karistatakse rahatrahviga, mis võrdub mahaarvatava summaga.
1. Sellises olukorras nagu põhikohtuasjas, kus näilikud elektrienergia müügitehingud, mis toimusid ringtehingutena samade ettevõtjate vahel ja samades summades, ei põhjustanud maksutulu saamata jäämist, tuleb nõukogu 28. novembri 2006. aasta direktiivi 2006/112/EÜ, mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi, koostoimes neutraalsuse ja proportsionaalsuse põhimõtetega tõlgendada nii, et sellega on vastuolus liikmesriigi õigusnormid, mis välistavad käibemaksu mahaarvamise näilikelt tehingutelt, kohustades samas isikuid, kes on arvele käibemaksu märkinud, seda maksu tasuma, sealhulgas näiliku tehingu eest, tingimusel, et liikmesriigi õigus võimaldab sellest kohustusest tulenevat maksuvõlga korrigeerida, kui asjaomase arve väljastaja, kes ei tegutsenud heas usus, on õigel ajal täielikult kõrvaldanud maksutulu saamata jäämise ohu, viimati nimetatud asjaolu tuleb kontrollida eelotsusetaotluse esitanud kohtul.
2. Käibemaksu proportsionaalsuse ja neutraalsuse põhimõtteid tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus liikmesriigi õigusnorm, mille kohaselt käibemaksu õigusvastase mahaarvamise eest karistatakse rahatrahviga, mis võrdub mahaarvatava summaga.

matches: kohus kohus kohus kohus Kohus kohus kohus


Enamus avaliku sektori veebilehtedest peab läbima uuenduskuuri | Andmekaitse Inspektsioon
Enamus avaliku sektori veebilehtedest peab läbima uuenduskuuri
Astudes sisse võõrasse hoonesse, otsib pilk enamasti ikka esimese asjana majajuhist. Sealt leiame info, millisele korrusele vaja minna ja seejärel uurime, kas majas lift töötab või kust läheb trepp üles.
Kui aga mõnes hoones ei antagi võimalust valida trepist üles minemise või lifti vahel? Muidugi pole see tänapäevastes hoonetes just väga reaalne, aga kui oleks nii, tekitaks ju meelehärmi. Analoogses olukorras leiavad aga end pahatihti erivajadusega inimesed, kes soovivad jõuda vajaliku infoni oma digiekraani taga. Veebiküljele jõuab, aga tema jaoks vajaliku infoni väga raskesti või koguni üldse mitte.
Maailmas, kus järjest enam teenuseid ja infot on kolinud internetti ja kust ka erivajadusega inimesed oma info ammutavad, peab olema veebileht ka nende jaoks kasutatav ilma meelehärmita. Kuigi võib tunduda, et veebis olevale infole on palju lihtsam juurde pääseda kui kaldteeta hoonesse ratastooliga, pole see kaugeltki üheselt nii must-valge.
Jättes hetkeks kõrvale erivajadusega inimesed, on paljudel veebilehtedel isegi igati korras silmanägemise ja tajuvõimega inimesel raske navigeerida, sest tekst on liiga väike või uppunud plinkivate bännerite või tähelepanu hajutavate animatsioonide keskele. Veebil puuduvad lihtsasti arusaadavad viited või juhised ringiliikumiseks ja info on „ära maetud“ menüüde sügavustesse. Probleemiks on sageli ka kontaktvormid, kust ei pruugi ka kullipilguga kasutaja leida kontaktinfot, ammugi veel vaegnägija.
Veebilehtede koolitajate erinevates artiklites välja öeldud märkusi resümeerides koondab suuremate puuduste nimekiri julgesti kuni paarkümmend kasutajamugavust mõjutavat probleemi. Eks koguarv sõltub sellest, kelle ootustest või millistest eesmärkidest lähtutakse. Erivajadustega inimeste eest seisja saaks ilmsesti nimekirja oluliselt pikendada.
Mis asi on juurdepääsetavus?
Juurdepääsetavus tähendab kõige laiemas mõistes kättesaadavust alates tehnilisest poolest kuni sisu mõistmiseni.
Selleks, et veebisisu oleks kasutaja meeltele arusaadav ja lihtsasti kasutatav, on avaliku teabe seadusesse üle võetud Euroopa Liidu direktiiv (EL 2016/2102), mis käsitleb avaliku sektori asutuste veebisaitide ja mobiilirakenduste juurdepääsetavust. Kui hoone muudab juurdepääsetavaks esmalt trepp ja uks, seejärel viited, kus mis asub, siis veebi puhul on see sarnane. Sisuliselt on vaja veebileht teha juurdepäästavaks nii aeglases internetiühenduses vanema seadega kui inimeste jaoks, kel on keerulisem navigeerida kas nägemis-, kuulmis-, kõne-, tajupuude tõttu, samuti mõne füüsilise ning neuroloogilise puude pärast.
Avalikku teabe seadusesse üle võetud üleeuroopaline direktiiv põhineb omakorda rahvusvahelisel suuniste standardil WCAG (Web Content Accessibility Guidelines ), mis on välja töötatud veebidele ja mobiilirakendustele.
WCAG ei anna veebilehtedele ette nõudeid tehnoloogia valikuks, vaid kirjeldab arendajatele, disaineritele ja sisutoimetajatele kriteeriume, mida tuleb saavutada selleks, et kasutaja saaks veebisaidi ja mobiilirakenduse sisu paremini tajuda, lihtsamini kasutada, selgemalt tõlgendada ja mõista ning kätte saada ka väiksemate internetikiiruste juures.
Ennekõike tuleb olla kõigi inimeste jaoks võrdselt olemas nii veebis kui mobiilirakendustes avalikul sektoril, mistõttu on WCAG juurdepääsetavuse nõuete viimane versioon 2.1 tehtud kohustuslikuks ennekõike neile, kes tegutsevad riigi- ja kohaliku omavalitsuse asutustena, avalik-õiguslike juriidiliste isikutena või eraõigusliku avaliku ülesande täitjana (eraõiguslik juriidilise isik või füüsiline isik), sh kui nad osutavad avalikke teenuseid.
Kohustuslikus korras nõuete täitjate nimekirja kõrval seisab ka veel nimekiri eranditega. Näiteks ei kehti nõuded avaliku sektori ringhäälingule, kelleks Eestis on ERR. Täies mahus ei pea nõudeid arvestama tavakoolid ja koolieelsed asutused. Haridusasutused peavad tagama nõuetekohase juurdepääsu vaid üldinfole, milleks on tavaliselt asukoha ja asutuse kontaktid koos avatud olemise aegadega. Erandite alla kuuluvad ka need teabevaldajaga võrdsustatud isikud, kelleks saab olla näiteks juriidiline isik, kes kasutab riigi või omavalitsuse eelarvest saadud vahendeid või omab tegevuses eri- või ainuõigust või monopoolset turuosa (vt täpsemalt avaliku teabe seaduse § 5 lõiget 3).
Erandeid on tehtud ka teatavale veebilehe või mobiilirakenduse sisule. Kõikide erandite kohta on mõistlik vaadata täpset loetelu otse direktiivi 2016/2102 artikkel 1 lõikest 4, kuid mõned näited saab siia artiklisse tuua.
Mõistlik viia läbi hindamine
Näiteks ei pea ainult asutuse või ettevõtte sisekasutuseks tehtud veeb või mobiilirakendus olema juurdepääsetav vastavalt WCAG. 2.1 nõuetele. Ka kultuuripärandi kogude veebiküljel või mobiilirakenduses, näiteks raamatukogude või muuseumide puhul, ei tule kõikidest WCAG 2.1 nõuetest rangelt kinni pidada, aga kui selleks ressurssi ja tahet on, pole see keelatud. Küll aga peab teave olema avaldatud kooskõlas oma valdkonna õigusaktidega ja kui kehtivad varasemad WCAG nõuded, siis samuti nendega.
Erandeid on teisigi, millele 100%-se juurdepääsu tagamine pole nõutud, näiteks internetipõhised kaardistamisteenused. Selle erandi puhul tuleb arvestada, et kui kogu sisule kõiki nõudeid rakendama ei pea, siis mingile osale ikkagi peab. Kaartide juures tuleb teha kõigile kätte saadavaks ehk juurdepääsetavaks esmatähtis teave navigeerimise kohta.
Seadusandja on näinud ette, et kui tegemist on asutuse või ettevõttega, kellel tuleb täita WCAG 2.1 nõudeid, siis peab veebikülje või mobiilirakenduse haldaja ise hindama, mil määral on mõistlik ja ühtlasi võimalik tagada inimese erivajadusi arvestav ligipääs veebisisule. Kui ikka info sihtgrupiks on erivajadusega inimesed, siis ilmselgelt tuleb veebilehele või mobiilirakendusele juurdepääs võimaldada. Kui hindamise tulemusena selgub, et sisu juurdepääsetavaks tegemine nõuab liiga suuri pingutusi, siis tuleb juurdepääsetavuse avalduses seda selgitada ning pakkuda juurdepääsuks alternatiive.
Nõuded hakkavad kehtima eri aegadel
Juurdepääsetavuse nõuete kehtima hakkamiseks kulub veel aega ja jõustumine toimub omakorda erinevatel aastatel. Seda vastavalt sellele, kas tegemist on sisuga mobiilrakenduses või sisuga veebilehel.
Kui veebileht on esmakordselt avaldatud enne 23.09.2018, peavad nõuded olema tagatud alates 23.09.2020. Kui veebileht on esmakordselt avaldatud pärast 23.09.2018, peavad nõuded olema tagatud alates 23.09.2019. Mobiilirakenduste kooskõlla viimiseks WCAG 2.1 nõuetega antakse kõige rohkem aega. Kuupäev, millest alates peavad olema WCAG 2.1 nõudeid mobiilirakendustes täidetud, on 23.06.2021. Kui mobiilirakendust ei ole, pole kohustust seda spetsiaalselt luua. Juurdepääsetavaks peab tegema olemasolevad mobiilirakendused.
WCAG juurdepääsetavuse nõuetele hakkab 2020. aastast järelevalvet tegema Andmekaitse Inspektsioon, mille veebilehekülg on läbimas uuenduskuuri viimast faasi.
Kontrollküsimustik: Kas juurdepääsetavuse nõuded puudutavad teie organisatsiooni?
Kui soovite testida, kas peate WCAG 2.1 nõudeid täitma, siis selleks on AKI koostanud neljapunktilise kontrollküsimustiku.
• Esmalt kontrollige, kas teie asutus või ettevõtte on märgitud nimekirja, millele rakenduvad WCAG 2.1 nõuded. Nimekirja kuuluvad:
-riigi- ja kohaliku omavalitsuse asutused
-avalik-õiguslikud juriidilised isikud
-eraõiguslikud juriidilised isikud ja füüsilised isikud, kes täidavad seaduse, haldusakti või lepingu alusel avalikke ülesandeid, sh osutavad avalikke teenuseid. Vaadake ka avaliku teabe seaduse § 32 lõiget 1 ning sama seaduse § 5 lõikeid 1 ja 2.
• Kui olete nimekirjas, siis kontrollige veelkord, et kas teie asutus või ettevõte võib olla selle nimekirja erandite hulgas. Sellisteks on:
meediateenust osutavad teabevaldajad (Eestis ERR);
koolide ja koolieelsed lasteasutused (v.a. üldinfo, sh vastuvõtuinfo, asukoha ja kontaktandmete avaldamisel);
teabevaldajaga võrdsustatud isikud, kelleks saab olla näiteks juriidiline isik, kes kasutab riigi või omavalitsuse eelarvest saadavaid vahendeid või omab tegevuses eri- või ainuõigust või monopoolset turuosa (vt täpsemalt avaliku teabe seaduse § 5 lg 3).
Vaadake ka avaliku teabe seaduse § 32 lõiget 6 ning sama seaduse § 5 lõiget 3.
• Kui te ei leidnud end erandite hulgast, siis kontrollige, kas ligipääsetavuse nõuded laienevad kogu veebilehe või mobiilirakenduse sisule.
Selle kohta leiab informatsiooni avaliku teabe seaduse § 32 lõikest 3 ning direktiiv 2016/2102 artikkel 1 lõikest 4.
• Kui teie veebilehe või mobiilirakenduse sisu ei ole välistuste nimekirjas, kuid leiate, et nende nõuete rakendamine nõuab ebaproportsionaalselt suurt pingutust, siis viige läbi vastav hindamine või analüüs ning esitage see juurdepääsetavuse avalduses.
Ebaproportsionaalse suure pingutuse osas tutvuge avaliku teabe seaduse § 32 lg 1 punktiga 6 ning lõikega 4, lisaks ka direktiivi 2016/2102 põhjenduspunktiga 39 ning artikliga 5.


Riigihangete seaduse ja halduskohtumenetluse seadustiku muutmise seadus – Riigi Teataja
Riigihangete seaduse ja halduskohtumenetluse seadustiku muutmise seadus
RT I, 23.12.2013, 2
18.12.2013 otsus nr 340
§ 1. Riigihangete seaduse muutmine
Riigihangete seaduses tehakse järgmised muudatused:
1) paragrahvi 8 lõige 3 tunnistatakse kehtetuks;
2) paragrahvi 36 täiendatakse lõikega 11 järgmises sõnastuses:
„(11) Kui pakkumusi või hankemenetluses osalemise taotlusi saab esitada üksnes elektrooniliselt ja riigihangete register ei ole pakkumuste või hankemenetluses osalemise taotluste esitamise tähtpäeva saabumisel või kaheksa tunni jooksul enne nimetatud tähtpäeva saabumist töökorras, peatub hankemenetlus automaatselt ja pakkumuste või hankemenetluses osalemise taotluste esitamise tähtpäev ei saabu. Riigihangete registri töö taastumise järgselt pikendab hankija pakkumuste või hankemenetluses osalemise taotluste elektroonilise esitamise tähtaega mõistliku aja võrra, kuid mitte vähem kui 24 tundi arvates muudetud hanketeate avaldamisest või muudetud hankedokumentide edastamisest käesoleva paragrahvi lõikes 3 nimetatud isikutele. Riigihangete puhul, mille eeldatav maksumus on võrdne rahvusvahelise piirmääraga või ületab seda, pikendab hankija pakkumuste või hankemenetluses osalemise taotluste esitamise tähtaega vähemalt viie päeva võrra.”;
3) paragrahvi 69 lõige 1 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„(1) Hankija ei või anda nõustumust hankelepingu sõlmimiseks enne 14 päeva möödumist pakkumuse edukaks tunnistamise otsuse kohta teate esitamisest arvates (edaspidi ooteaeg). Enne ooteaja möödumist sõlmitud hankeleping on tühine. Ooteaega ei pea kohaldama hankelepingu sõlmimisel raamlepingu või dünaamilise hankesüsteemi alusel, väljakuulutamiseta läbirääkimistega hankemenetluse korral või juhul, kui muud liiki hankemenetluses on esitanud pakkumuse ainult üks pakkuja.”;
4) paragrahvi 69 lõike 11 punkt 2 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„2) hankija ei ole hanketeates märkinud, et riigihanke eeldatav maksumus on võrdne rahvusvahelise piirmääraga või ületab seda või ei ole märkinud, et ta soovib hanketeate edastamist Euroopa Liidu Väljaannete Talitusele vastavalt käesoleva seaduse §-le 106, kui hanketeate edastamine oli käesoleva seaduse kohaselt nõutav;”;
5) paragrahvi 69 lõiget 11 täiendatakse punktiga 4 järgmises sõnastuses:
„4) hankija on dünaamilise hankesüsteemi alusel hankelepingu sõlmimisel rikkunud käesoleva seaduse §-des 715−717 sätestatud nõudeid.”;
6) paragrahvi 69 lõige 13 loetakse lõikeks 14 ja paragrahvi täiendatakse lõikega 13 järgmises sõnastuses:
„(13) Hankeleping ei ole vastavalt käesoleva paragrahvi lõike 11 punktis 4 sätestatule tühine, kui hankija on esitanud igale dünaamilise hankesüsteemiga liidetud pakkujale pakkumuse edukaks tunnistamise otsuse kohta teate, milles sisalduvad edukat pakkumust iseloomustavad andmed ja selle eelised teate saaja pakkumusega võrreldes ning edukaks tunnistatud pakkumuse esitanud pakkuja nimi või pakkujate nimed, ja on kohaldanud ooteaega.”;
7) paragrahvi 71 täiendatakse lõikega 41 järgmises sõnastuses:
„(41) Hankija võib teha põhjendatud kirjaliku otsuse hankelepingu sõlmimise kohta ja esitada igale raamlepingu pooleks olevale pakkujale selle otsuse kohta teate, milles sisalduvad väljavalitud pakkumust iseloomustavad andmed ja selle eelised teate saaja pakkumusega võrreldes ning väljavalitud pakkuja nimi või pakkujate nimed.”;
8) seadust täiendatakse §-ga 711 järgmises sõnastuses:
„§ 711. Raamlepingu alusel sõlmitud hankelepingu tühisus
(1) Käesoleva seaduse § 71 lõike 4 alusel sõlmitud hankeleping on tühine, kui hankija on rikkunud nimetatud lõikes sätestatud hankelepingute sõlmimise korda, välja arvatud juhul, kui hankija on kohaldanud käesoleva seaduse § 71 lõikes 41 sätestatut ja hankelepingut ei sõlmitud 14 päeva jooksul käesoleva seaduse § 71 lõikes 41 nimetatud teate esitamise päevale järgnevast päevast arvates.
(2) Hankelepingu tühisusele käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud alusel on võimalik tugineda üksnes juhul, kui hankelepingu tühisus on tuvastatud vastavalt käesolevas seaduses sätestatule.”;
9) seaduse 2. peatükki täiendatakse 13. jaoga järgmises sõnastuses:
„13. jagu
Dünaamiline hankesüsteem
§ 712. Dünaamilise hankesüsteemi loomine
Dünaamilise hankesüsteemi loomisel lähtub hankija käesolevas seaduses sätestatud avatud hankemenetluse korrast.
§ 713. Hankedokumendid dünaamilises hankesüsteemis
Hankija koostab enne hankemenetluse alustamist elektroonilises vormis hankedokumendid, milles peavad sisalduma lisaks käesoleva seaduse §-s 31 sätestatule andmed dünaamilise hankesüsteemi rakenduses kasutatavate tehniliste ühenduste ja lahenduste kohta.
§ 714. Hanketeate avaldamine dünaamilises hankesüsteemis
(1) Hankija esitab registrile avaldamiseks hanketeate, milles teavitab dünaamilise hankesüsteemi loomisest ja selle kasutusajast. Hankija lisab viite selle veebilehe aadressile, kus ta tagab piiramatu ja täieliku elektroonilise juurdepääsu hankedokumentidele ja teistele dokumentidele hanketeate avaldamisest kuni dünaamilise hankesüsteemi kasutusaja lõpuni.
(2) Kui hankija kavatseb dünaamilise hankesüsteemi alusel hankelepingute sõlmimisel korraldada elektroonilise oksjoni, teavitab ta sellest hanketeates.
§ 715. Esialgse pakkumuse esitamine dünaamilises hankesüsteemis
(1) Hankelepingu sõlmimiseks dünaamilise hankesüsteemi alusel esitab hankija registris avaldamiseks vormikohase dünaamilise hankesüsteemi lihtsustatud hanketeate, milles kutsub kõiki huvitatud isikuid esitama elektrooniliselt esialgset pakkumust dünaamilise hankesüsteemiga liitumiseks. Esialgse pakkumuse esitamise tähtaeg ei tohi olla lühem kui 15 päeva lihtsustatud hanketeate registris avaldamisest arvates.
(2) Esialgse pakkumuse laekumisel kontrollib hankija 15 päeva jooksul, kas pakkujal esinevad käesoleva seaduse §-s 38 sätestatud hankemenetlusest kõrvaldamise alused, kas pakkuja majanduslik ja finantsseisund ning tehniline ja kutsealane pädevus vastavad hanketeates esitatud kvalifitseerimise tingimustele ning kas esitatud esialgne pakkumus vastab hanketeates ja hankedokumentides esitatud tingimustele. Nimetatud tähtaega võib pikendada juhul, kui hankija ei ole pakkumuse esitamise ettepanekut teinud.
(3) Esitatud esialgset pakkumust on pakkujal õigus dünaamilise hankesüsteemi kasutusajal uuendada tingimusel, et see vastab hankija koostatud tehnilisele kirjeldusele.
(4) Dünaamilise hankesüsteemiga liitmise või sellest keeldumise otsusest teavitab hankija pakkujat elektrooniliselt kolme tööpäeva jooksul otsuse tegemisest arvates.
§ 716. Pakkumuste esitamine hankelepingu sõlmimiseks dünaamilises hankesüsteemis
(1) Pärast kõigi tähtaegselt esitatud esialgsete pakkumuste hanketeates ja hankedokumentides nimetatud tingimustele vastavuse kontrollimist esitab hankija kõigile pakkujatele, kes on dünaamilise hankesüsteemiga liidetud, ettepaneku pakkumuste esitamiseks iga konkreetse hankelepingu kohta, mis dünaamilise hankesüsteemi alusel sõlmitakse. Pakkumuse esitamise ettepanek peab sisaldama neid käesoleva seaduse § 31 lõikes 2 nimetatud andmeid, mis on vajalikud pakkumuste esitamiseks ja riigihanke nõuetekohaseks läbiviimiseks ning mida ei ole nimetatud hanketeates. Hankija teeb pakkumuse esitamise ettepaneku elektrooniliselt.
(2) Hankija määrab pakkumuste esitamise ettepanekus pakkumuste esitamiseks mõistliku tähtaja. Pakkumused esitatakse elektrooniliselt.
§ 717. Hankelepingu sõlmimine dünaamilises hankesüsteemis
Hankeleping sõlmitakse pakkujaga, kes on esitanud hanketeates nimetatud ja vajaduse korral pakkumuse esitamise ettepanekus täpsustatud pakkumuste hindamise kriteeriumide põhjal madalaima hinnaga või majanduslikult soodsaima pakkumuse vastavalt käesoleva seaduse § 50 lõigetes 2 ja 3 sätestatule.
§ 718. Riigihanke aruanne dünaamilises hankesüsteemis
(1) Hankija esitab registrile registri veebilehe kaudu riigihanke aruande käesoleva seaduse § 37 lõikes 1 sätestatud tähtaja jooksul pärast iga hankelepingu sõlmimist või 45 päeva jooksul pärast iga kvartali lõppu selle kvartali jooksul sõlmitud hankelepingute kohta.
(2) Hankija esitab registrile pärast iga hankelepingu lõppemist riigihanke aruande lisa vastavalt käesoleva seaduse § 37 lõikes 4 sätestatule.”;
10) paragrahvi 103 lõiget 1 täiendatakse kolmanda lausega järgmises sõnastuses:
„Raamlepingu alusel sõlmitud hankelepingutele ei kohaldu §-s 711 sätestatu.”;
11) paragrahvi 111 lõike 3 punktis 8 asendatakse sõna „Ühenduste” sõnaga „Liidu”;
12) paragrahvi 117 lõiget 21 täiendatakse punktidega 4−6 järgmises sõnastuses:
„4) vaidlustada hankelepingu, kui hankija ei ole hanketeates märkinud, et riigihanke eeldatav maksumus on võrdne rahvusvahelise piirmääraga või ületab seda, või ei ole märkinud, et ta soovib hanketeate edastamist Euroopa Liidu Väljaannete Talitusele vastavalt käesoleva seaduse §-le 106, kui hanketeate edastamine oli käesoleva seaduse kohaselt nõutav;
5) vaidlustada hankelepingu, kui hankija on sõlminud dünaamilise hankesüsteemi alusel hankelepingu käesoleva seaduse §-des 715−717 sätestatud tingimusi rikkudes;
6) vaidlustada hankelepingu, kui hankija on sõlminud hankelepingu käesoleva seaduse § 71 lõikes 4 sätestatud korda rikkudes.”;
13) paragrahvi 117 lõige 22 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„(22) Käesoleva paragrahvi lõike 21 punkte 2, 3, 5 ja 6 ei kohaldata juhul, kui sõlmitud hankelepingu maksumus on alla riigihanke piirmäära.”;
14) paragrahvi 121 lõike 1 esimene lause muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„Vaidlustus peab olema laekunud vaidlustuskomisjonile kümne päeva jooksul alates päevast, kui vaidlustaja sai teada või pidi teada saama oma õiguste rikkumisest või huvide kahjustamisest, kuid mitte pärast hankelepingu sõlmimist.”;
15) paragrahvi 121 lõige 11 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„(11) Käesoleva seaduse § 117 lõike 21 punkti 1 alusel esitatud vaidlustus peab olema vaidlustuskomisjonile laekunud kümne päeva jooksul vabatahtliku teate registris avaldamisest arvates.”;
16) paragrahvi 121 lõige 12 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„(12) Käesoleva seaduse § 117 lõike 21 punktide 2, 4 ja 5 alusel võib esitada vaidlustuse vaidlustuskomisjonile 30 päeva jooksul riigihanke aruande registris avaldamisest arvates.”;
17) paragrahvi 121 täiendatakse lõikega 14 järgmises sõnastuses:
„(14) Käesoleva seaduse § 117 lõike 21 punkti 6 alusel võib esitada vaidlustuse vaidlustuskomisjonile 30 päeva jooksul arvates päevast, kui vaidlustaja sai teada või pidi teada saama oma õiguste rikkumisest või huvide kahjustamisest.”;
18) paragrahvi 126 lõige 12 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„(12) Käesoleva seaduse § 117 lõike 21 punktide 2−6 alusel esitatud vaidlustuse rahuldamisel võib vaidlustuskomisjon oma otsusega:
1) tuvastada hankelepingu tühisuse käesoleva seaduse § 69 lõike 11 või § 711 lõike 1 alusel või
2) jätta hankelepingu jõusse, lühendades hankelepingu tähtaega, kui on tuvastatud tühisuse asjaolude olemasolu käesoleva seaduse § 69 lõike 11 või § 711 lõike 1 alusel. Otsuse tegemisel võetakse arvesse olulist avalikku huvi, mida võidakse kahjustada hankelepingu tühisuse korral.”;
19) seadust täiendatakse §-ga 1315 järgmises sõnastuses:
„§ 1315. Hankelepingute sõlmimine ja vaidlustuste esitamine
(1) Enne käesoleva paragrahvi jõustumist loodud dünaamiliste hankesüsteemide või sõlmitud raamlepingute alusel hankelepingute sõlmimisel lähtutakse hankelepingu sõlmimise ajal kehtivast riigihangete seadusest.
(2) Vaidlustused, mille esitamise tähtaja kulgemine algas enne käesoleva paragrahvi jõustumist, esitatakse ja vaidlustuskomisjon vaatab need läbi, lähtudes vaidlustuse esitamise ajal kehtivast riigihangete seadusest.”.
Halduskohtumenetluse seadustikus tehakse järgmised muudatused:
1) paragrahvi 268 lõige 1 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„(1) Pakkuja, taotleja või riigihankes osalemisest huvitatud isik võib esitada oma õiguste kaitseks kaebuse hankija tegevuse peale, kui ta on läbinud menetluse riigihangete vaidlustuskomisjonis, välja arvatud riigisaladuse ja salastatud välisteabega seotud hankeasjas.”;
2) paragrahvi 268 täiendatakse lõikega 11 järgmises sõnastuses:
„(11) Riigisaladuse ja salastatud välisteabega seotud hankeasjas võib pakkuja, taotleja või riigihankes osalemisest huvitatud isik esitada oma õiguste kaitseks kaebuse hankija tegevuse peale halduskohtusse.”;
3) paragrahvi 270 täiendatakse lõikega 11 järgmises sõnastuses:
„(11) Riigisaladuse ja salastatud välisteabega seotud hankeasjas on kaebuse esitamise tähtaeg:
1) kümme päeva arvates päevast, mil kaebaja sai teada või pidi teada saama oma õiguste rikkumisest või huvide kahjustamisest, kuid mitte pärast hankelepingu sõlmimist;
2) kümme päeva riigihangete registris vabatahtliku teate avaldamisest arvates, kui kaebus esitatakse riigihangete seaduse § 117 lõike 21 punktis 1 sätestatud alusel;
3) 30 päeva riigihangete registris riigihanke aruande avaldamisest arvates, kui kaebus esitatakse riigihangete seaduse § 117 lõike 21 punktides 2, 4 ja 5 sätestatud alusel;
4) 30 päeva arvates päevast, mil kaebaja sai teada või pidi teada saama oma õiguste rikkumisest või huvide kahjustamisest, kui kaebus esitatakse riigihangete seaduse § 117 lõike 21 punktis 6 sätestatud alusel;
5) kuus kuud hankelepingu sõlmimisest arvates, kui kaebus esitatakse riigihangete seaduse § 117 lõike 21 punktis 3 sätestatud alusel.”.
Käesolev seadus jõustub 2014. aasta 1. jaanuaril.


text:
Kui täisühingu vastu on esitatud maksunõue, mille täitmist nõutakse täisühingu osanikult, tuleb osanikule teha MKS § 96 järgi vastutusotsus või esitada vastav nõue maksukorralduse seaduses sätestatud tähtaja jooksul, mis on sarnane aegumistähtajaga (p 13-14)
3-2-1-80-12 Riigikohus 17.10.2012
Riigikohus on varasemas praktikas viidanud sellele, et PankrS § 106 lg-s 1 sätestatud tähtaeg on aegumistähtaeg (vt Riigikohtu 21. märtsi 2006. a otsus tsiviilasjas nr 3-2-1-10-06, p 10). Kolleegium muudab viidatud lahendis märgitud seisukohta. Enne 1. jaanuari 2004 kehtinud pankrotiseaduse 74 lg-s 1 oli määratud, et tegemist on aegumistähtajaga. Praegu kehtiva PankrS § 106 lg 1 neljanda lause sõnastuses ei ole enam kasutatud aegumistähtaja mõistet, mis viitab sellele, et seadusandja on soovinud PankrS § 106 lg-s 1 sätestatud tähtaja olemust võrreldes varasema pankrotiseaduse § 74 lg-s 1 sätestatuga muuta. PankrS § 106 lg 1 neljandas lauses sätestatud ühekuuline tähtaeg on oma olemuselt menetlustähtaeg, st see näitab, mis aja jooksul tuleb hagi nõude tunnustamiseks kohtusse esitada (menetlustoiming teha), kui nõuete kaitsmise koosolekul ei tunnustatud nõuet. PankrS § 106 lg 1 neljandas lauses sätestatud menetlustähtaega saab mõjuva põhjuse olemasolul ennistada.
3-2-1-112-00 Riigikohus 07.11.2000
Vara tagasinõudmine on sätestatud PankrS § 52^1 lg-s 2, mille kohaselt, kui vara on võlgniku omandist välja läinud tehingu või muu õigustoiminguga, võib haldur selle tehingu või muu õigustoimingu vaidlustada ja vara pankrotivarasse tagasi nõuda ka tsiviilseadustes sätestatud alustel. Vara tagasinõudele ei ole lühendatud aegumistähtaega ette nähtud.
3-2-1-70-98 Riigikohus 04.06.1998
Pankrotiseaduse muutmise seaduse §-s 135 ja PankrS §-s 50 ei kehtestatud hagi aegumise pikemat tähtaega nendele nõuetele, mis olid aegunud 1. veebruariks 1997.a. Kolmele aastale pikenes nende tagasivõitmise hagide aegumistähtaeg, mis polnud möödunud 1. veebruariks 1997.a.

matches:
§ 96
Riigikohus
Riigikohus
§ 106
§ 106
§ 106
§ 74
§ 106
§ 106
Riigikohus
§ 52
Riigikohus


PS Planet - PS4, PS3, PS Vita • Juhtpaneel • Kasutamistingimused
PS Planet - PS4, PS3, PS Vita - Kasutamistingimused
Foorumi administraatorid ja moderaatorid annavad oma parima, et eemaldada siit ebasobilik materjal. Siiski on võimatu kõiki postitusi läbi vaadata. Seepärast pead Sa nõustuma, et administraatorid ja moderaatorid ei vastuta siinsete postituste sisu eest ja need ei esinda nende huve.
1. Teiste foorumite reklaamimine, mis on oma põhimõttelt sarnased PS3 Planet foorumile, on keelatud.
2. Mõtle enne postitamist ja teema loomist hoolega järgi mida kirjutad. Postita ainult siis kui post sisaldab mingit infot vöi midagi huvitavat ka teiste foorumi kasutajate jaoks. Püüa kasutada korrektset eesti keelt. Enne teema loomist leia õige alafoorum kuhu sinu teema sobib. Püsige etteantud teemas!
3. Ära tee postitusi, mis sisaldavad ainult ühte-kahte sõna või smileyt. Sellised postitused kuuluvad kustutamisele. Korduval eksimisel bännitakse konto!
4. Loe läbi ka KKK, sealt leiad vastused enamlevinud küsimustele foorumi kohta.
5. Kasuta otsingut veendumaks, et sarnane teema või vastus Sinu küsimusele juba foorumis ei eksisteeri.
6. Teema pealkirjasta nii, et seda nähes võiks aru saada mille kohta sa seal küsid, ära tee teemasid pealkirjaga Appi!, Kas keegi saab aidata? jne.
7. Kui tahad kellegagi omavahel vestlust pidada, kasuta PM-i. Isiklikud vaidlused lahendage samuti PM-i teel!
8. Ära tee mitut posti järjest. Saad oma eelmist postitust muuta, kasutades MUUDA nuppu.
9. Ära kasuta postituste sees pilte mis on suuremad kui 550x550 pikselit, kui on soov näidata pilti, mis on suurem, tee link millele klikkides avaneb see pilt.
11. ÄRA KASUTA FOORUMIS SUURI TÄHTI!
10. Ära kasuta foorumis ebasündsaid, solvavaid, viha õhutavaid, ähvardavaid või seksuaalseid väljendeid, ära sõima teisi foorumi kasutajaid (samuti mitte PM kaudu). Seda eirates võid sa saada kohese ja alatise bänni! Iga postituse IP aadress salvestatakse, et aidata neid tingimusi täide viia.
11. Keelatud on teha postitusi, milles olev informatsioon on selgelt vale ja teisi foorumi kasutajaid eksitav.
12. Keelatud on pornograafiliste, rassismi ning rahvuste vahelist vaenu õhutavate materjalide (lingid sellistele saitidele, filmid, pildid...) levitamine foorumi kaudu (ka PM kaudu).
13. Ära pane omale ülipikka/mahukat allkirja. PS3 Planet foorum jätab omale õiguse seda korrigeerida vöi kustutada!
14. Andke modedele teada teemades toimuvatest läbudest ja idiootsetest kasutajatest ja kõigest, mis silma häirib. Koostöö tulemusel muutub ka foorumi OLEK paremaks.
Need on üldised reeglid, millest kõik foorumi kasutajad peavad kinni pidama, reeglite eiramine võib kaasa tuua postituste kustutamise või teema sulgemise, halvemal juhul kasutaja eemaldamise foorumist (bännimise).
Loodetavasti möödub sinu foorumis veedetud aeg kasulikult, leiad siit vajalikku infot ning vastused oma küsimustele ning lahendused oma probleemidele. Samuti on sul võimalus jagada oma teadmisi teiste foorumikasutajatega, andes neile asjalikku nõu ning abistades neid probleemide lahendamisel.