text:
Äriseadustiku §-de 509 ja 511 ning notari tasu seaduse §-de 3, 22 ja 31 muutmise ja täiendamise seadus – Riigi Teataja
Äriseadustiku §-de 509 ja 511 ning notari tasu seaduse §-de 3, 22 ja 31 muutmise ja täiendamise seadus
I. Äriseadustikus (RT I 1995, 26--28, 355; 1996, 52--54, 993; 1997, 16, 258; 48, 774; 77, 1313) tehakse järgmised muudatused ja täiendused:
§ 1. Paragrahvi 509:
1) lõikes 9 asendatakse sõna «ja» sõnaga «või» ning lõiget täiendatakse teise ja kolmanda lausega järgmises sõnastuses:
«Riigiettevõtte, riikliku ettevõtte või riikliku väikeettevõtte või riikliku fondi ümberkujundamisel äriühinguks loetakse neile riigi poolt õiguslikul alusel üleantud vara, selle vara baasil või muul viisil soetatud ja äriregistrisse kandmise ajal tema seaduslikus valduses olev vara, välja arvatud nende nimele kinnistamata maa ning osalus teistes äriühingutes (osad ja aktsiad), riigilt äriühingu omandisse üleläinuks äriühingu registrisse kandmise hetkest. Sama kehtib riikliku fondi kandmisel sihtasutusena mittetulundusühingute ja sihtasutuste registrisse.»;
2) täiendatakse lõigetega 91 ja 92 järgmises sõnastuses:
«(91) Käesoleva paragrahvi lõike 9 teises lauses sätestatut kohaldatakse vastavalt lõikes 9 nimetatud ettevõtete ühinemise korral äriühingule, kellele läheb üle ühinevate ettevõtete valduses olev vara.
(92) Riigiettevõtte jagunemisel käesoleva paragrahvi lõike 3 alusel kehtestab Vabariigi Valitsus riigiettevõtte valduses oleva vara äriühingu omandisse ülemineku korra.»;
«(12) Riikliku fondi võib ümber kujundada osaühinguks, aktsiaseltsiks, sihtasutuseks või avalik-õiguslikuks juriidiliseks isikuks. Osaühinguks või aktsiaseltsiks ümberkujundatava riikliku fondi avaldus peab olema äriregistri pidajale esitatud hiljemalt 1997. aasta 1. septembriks, sihtasutuseks ümberkujundatava riikliku fondi avaldus peab mittetulundusühingute ja sihtasutuste registri pidajale olema esitatud hiljemalt 1998. aasta 1. oktoobriks.».
§ 2. Paragrahvi 511:
«(4) Ettevõtteregistrisse kantud ettevõtte samas vormis või ümberkujundamise või ühinemise teel äriregistrisse kandmise avalduse peab kandeotsuse tegemiseks pädev isik läbi vaatama kuue kuu jooksul, arvates selle esitamisest. Avaldused vaadatakse läbi nende laekumise järjekorras. Kohtu registriosakonna juhataja võib mõjuval põhjusel lubada avalduse läbi vaadata eelisjärjekorras. Mõjuvaks põhjuseks loetakse eeskätt tõendatud osavõttu tehingust, mille puhul vastav füüsiline või juriidiline isik peab maareformi seaduse (RT 1991, 34, 426; RT I 1996, 41, 796; 1997, 13, 210; 37/38, 570; 81, 1363) kohaselt olema kantud äriregistrisse.»;
«(5) Maa ja linnakohtute registriosakondade ajutise ebavõrdse töökoormuse korral võib justiitsminister teenistuslikes huvides lähetada väiksema töökoormusega registriosakonna kohtunikuabi või registrisekretäri kuni üheks kuuks oma teenistuskohustusi täitma suurema töökoormusega registriosakonna juurde. Lähetatud kohtunikuabile või registrisekretärile tasutakse majutus- ja sõidukulud ning makstakse lisatasu justiitsministri määratud ulatuses, kuid mitte alla 25 protsendi ja mitte üle 50 protsendi ametipalgast.».
II. Notari tasu seaduses (RT I 1996, 23, 456) tehakse järgmised muudatused ja täiendused:
§ 3. Paragrahvi 3 täiendatakse lõikega 7 järgmises sõnastuses:
«(7) Kui notariaaltoimingu tehinguväärtus ületab 100 000 000 krooni, siis loetakse notari tasu määramisel, et tehinguväärtus on 100 000 000 krooni, kui käesolev seadus ei kehtesta madalamat ülempiiri.».
§ 4. Paragrahvis 22 sisalduva tehinguväärtuste ja täistasude tabeli viimane lause muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
«Kuni 20 000 000 krooni -- 15 000 krooni + 0,14% tehinguväärtuse summast, mis ületab 10 000 000 krooni;
kuni 30 000 000 krooni -- 29 000 krooni + 0,12% tehinguväärtuse summast, mis ületab 20 000 000 krooni;
kuni 40 000 000 krooni -- 41 000 krooni + 0,1% tehinguväärtuse summast, mis ületab 30 000 000 krooni;
kuni 50 000 000 krooni -- 51 000 krooni + 0,08% tehinguväärtuse summast, mis ületab 40 000 000 krooni;
kuni 100 000 000 krooni -- 59 000 krooni + 0,05% tehinguväärtuse summast, mis ületab 50 000 000 krooni;
üle 100 000 000 krooni -- 84 000 krooni + 0,02% tehinguväärtuse summast, mis ületab 100 000 000 krooni.».
§ 5. Paragrahvi 31 täiendatakse punktiga 27 järgmises sõnastuses:
«27) sihtasutuse asutamisotsuse, sealhulgas selle lisana kinnitatava põhikirja tõestamine ning sihtasutuste ühinemis- ja jagunemislepingu ning sihtasutuse jagunemiskava tõestamine -- 500 krooni.».
§ 6. Käesolev seadus jõustub avaldamisele järgneval päeval.

matches:
§ 1
§ 2
§ 3
§ 4
§ 5
§ 6


Hiiumaa Gümnaasium - Hankekord
Õppenõustaja
Majutuskulude hüvitamine
Lähetuskord
Kvaliteedikokkulepe
Blanketid õpetajale
Blanketid õpilasele
Sisseastumisankeet
Konto loomine eKooli
Kursuste jaotus
Kitsas matemaatika
Lai matemaatika
Kohustuslikud kursused
Uurimistööde ajakava
Kollokviumi esitluse juhendid
Uurimistööde hindamisleht
Kalender HIIG
Hiiumaa Gümnaasiumi
direktori 16.03.2018.a
käskkirjaga nr 1-2/11
HIIUMAA GÜMNAASIUMI HANKEKORD
1.1. Juhindudes Haridus- ja teadusministeeriumi ning tema valitsemisala hankekorrast (17.01.2018 käskkiri nr 22) on koostatud Hiiumaa Gümnaasiumi (edasi Kool) hankekord.
1.2. Hankekorra (edaspidi kord) eesmärk on tagada Kooli rahaliste vahendite säästlik ja otstarbekas kasutamine, riigihangete läbipaistvus ja kontrollitavus, kohelda kõiki isikuid võrdselt ning tagada konkurentsi korral erinevate pakkumiste võrdlemise teel asjade, teenuste või ehitustööde tellimine parima võimaliku hinna ja kvaliteedi suhtega.
1.3. Kord reguleerib Kooli poolt Hankijana läbiviidavate riigihangetega seotud toiminguid.
1.4. Kool ei korralda hankeid asjade või teenuste ostmiseks, mille suhtes on ministeerium teavitanud ühishanke korraldamisest või keskses hankes osalemisest või mille ostmiseks ei sea Riigihangete seadus (edaspidi RHS) kohustust.
1.5. Riigihankeid koordineerib koolis direktor.
1.6. Riigihanke hankemenetluses antavad haldusaktid peavad vastama haldusmenetluse seaduses ning asutuse eeskirjades toodud vorminõuetele. E-menetlusena läbiviidavate riigihangete protokollid vormistatakse ja allkirjastatakse üldjuhul e-riigihangete keskkonnas lähtudes e-riigihangete keskkonna vormist.
2. Hankeplaan
2.1. Hankeplaan on avalik dokument, kuhu märgitakse eelarve aastal kooli planeeritavad ostud, mille eeldatav maksumus on summaarselt (ostu sooritamise hetkel eeldatav maksumus) vähemalt 20 000 eurot (siin ja edaspidi summad käibemaksuta). Samalaadsed või funktsionaalselt kokku kuuluvad kaubad või teenused ning sama eesmärgi saavutamiseks vajalikud asjad, teenused või ehitustööd tuleb hankida ühtse riigihankena.
2.2. Hankeplaanis näidatakse ära vähemalt hanke nimi, lühikirjeldus, hanke eeldatav maksumus, hankeliik ja menetluse liik, hanke eest vastutav isik, hankelepingu täitmise eest vastutav isik, ajakava ning võimalusel ühtse riigihangete klassifikaatori koodid (CPV-koodid).
2.3. Kool kinnitab hankeplaani hiljemalt kahe nädala pärast asutuse eelarve kinnitamist. Hankeplaan tehakse avalikult kättesaadavaks kooli kodulehel või läbi Koolide Infosüsteemi (KIS) nädala jooksul pärast hankeplaani või selles tehtud muudatuste kinnitamist. Hankeplaani kinnitab kooli direktor käskkirjaga.
2.4.Hankeplaanis võetakse hangete eeldatava maksumuse arvutamisel aluseks kõik teadaolevad vahendid, sh jooksva aasta riigieelarve ning kõik välisfinantseeritavad projektid (sh ESF, ERF, Norra/EMP, KIK jne).
3. Alla lihthanke piirmäära jäävate asjade ostmise ning teenuste ja ehitustööde tellimise kord
3.1. Alla lihthanke piirmäära jäävatel ostudel arvestatakse RHS § 3 sätestatud riigihanke korraldamise üldpõhimõtteid ning:
3.1.1. järgitakse riigihangete teostamise head tava;
3.1.2. peetakse mitme võimaliku pakkuja olemasolul pakkumuste osas läbirääkimisi võimaluse korral erinevate pakkujatega.
3.2. Käesolevas peatükis nimetatud ostude sooritamise korraldab kooli direktor, kes võib ostude sooritamise korraldamise delegeerida oma alluvatele.
3.3. Üle 10 000 eurose maksumusega (kogumaksumus eeldatava maksumuse alusel) ostude eest vastutav isik korraldab iseseisvalt hinnapäringute võtmise ja lisab hankelepingule või arvele elektroonilises dokumendihaldussüsteemis arve või lepingu menetluses kooskõlastuse andmisel lühikese selgituse, mitmelt pakkujalt on hinnapakkumus võetud ja mis on valitud pakkuja objektiivselt hinnatavad eelised või miks on hinnapakkumus võetud ainult ühelt pakkujalt.
3.4. Struktuuritoetuste vahendite ja nende kaasfinantseerimiseks ette nähtud riigieelarveliste vahendite kasutamisel tuleb täiendavalt 5 000-10 000 eurose maksumusega asjade või teenuste ostmisel fikseerida, kuidas järgiti riigihangete läbiviimise üldpõhimõtteid. Ostude eest vastutav isik võib võtta pakkumised suuliselt või võrrelda hindu muul moel, kuid hankelepingule või arvele lisatakse kirjalikult lühike selgitus, kuidas on pakkumusi võrreldud, mis on valitud pakkuja eelised või miks on pakkumus võetud ainult ühelt pakkujalt (kontrolljälg).
3.5. Ostude eest vastutav isik peab üle 10 000 euro maksumusega ostude arvestust ja sarnaste hangete maksumuste summeerimisel riigihanke piirmäära ületamise korral eelarveaastas teeb direktorile ettepaneku vastava hankemenetluse korraldamiseks.
3.6. Käesolevas peatükis nimetatud hangete korral peab vastavate rahaliste vahendite kasutamise eest vastutaja tagama, et hankelepingute muutmisel ei rikutaks RHS-is sätestatud põhimõtteid, sealhulgas ei võetaks asutusele antud lepingu raames täiendavaid rahalisi kohutusi, mis kokkuvõttes kohustaks hankijat korraldama muu käesolevas korras nimetatud hankemenetluse.
4. Üle riigihangete seaduses sätestatud lihthanke piirmäära asjade, teenuste ja ehitustööde tellimise kord
4.1. Lihthanke viib läbi hankeplaanis näidatud hanke eest vastutav isik.
4.2. Lihthanke alusdokumentides määratakse lihthankemenetluse kord ja hanke olulised tingimused (pakkujale ja taotlejale esitatud tingimused ja dokumentide esitamise nõuded, tehniline kirjeldus, hankelepingu olulised tingimused või hankelepingu projekt ning pakkumuste hindamise kriteeriumid) ning selles tuleb ette näha võimalus pidada läbirääkimisi.
4.3. Lihthanke alusdokumendid kinnitab digiallkirjaga kooli direktor ning need avaldatakse üldjuhul riigihangete registris.
4.4. Pärast lihthanke alusdokumentide kinnitamist sisestab hanke eest vastutav isik lihthanke teate registrisse ja lisab sinna vajalikud lihthanke alusdokumendid. Kui kasutatakse väljakuulutamiseta läbirääkimistega hankemenetlust, siis hanketeadet ei esitata.
4.5. Riigihanke eest vastutav isik valmistab ette ja edastab kooli direktorile otsuse kinnitamiseks andmed pakkuja kvalifitseerimise või kvalifitseerimata jätmise kohta, pakkumuse vastavaks tunnistamise või pakkumuse tagasilükkamise kohta, pakkumuse edukaks tunnistamise või kõigi pakkumuste tagasilükkamise kohta ja hankelepingu projekti. Otsuse allkirjastab kooli direktor.
4.6. Lihthanke alusdokumendid ning otsused lisatakse dokumendihalduses lepingu või arve menetlusse.
5. Sotsiaal- ja eriteenuste, sealhulgas maksumusega alla sotsiaal- ja eriteenuste riigihanke piirmäära, tellimise kord.
5.1. Sotsiaal- ja eriteenuste hankelepingu sõlmimisel, kui hankelepingu eeldatav maksumus jääb alla RHS § 14 lg 1 p 2 sätestatud piirmäära lähtutakse käesoleva korra 3. peatükist.
5.2. Eriteenuste hankelepingu sõlmimisel, kui hankelepingu eeldatav maksumus on võrdne või suurem RHS § 14 lg 1 p 2 sätestatud piirmäärast, lähtutakse RHS 3. peatüki 2. jaos ja korra 4. peatükis sätestatud korrast ning viiakse läbi eriteenuse erimenetlus.
5.3. Sotsiaalteenuste hankelepingu sõlmimisel, kui hankelepingu eeldatav maksumus on võrdne või suurem RHS § 14 lg 1 p 2 sätestatud piirmäärast, kuid väiksem RHS § 14 lg 2 p 3 s sätestatud sotsiaalteenuste riigihanke piirmäärast, lähtutakse käesoleva korra 4. peatükis v.a. p 4.4., võttes arvesse teenuste tellimise eripära.
5.4. Sotsiaalteenuste hankelepingu sõlmimisel, kui hankelepingu eeldatav maksumus on suurem RHS § 14 lg 2 p 3 sätestatud sotsiaalteenuste riigihanke piirmäärast, lähtutakse RHS 3. peatüki 2. jaos ja käesoleva korra 4. peatükis sätestatust ning viiakse läbi sotsiaalteenuste erimenetlus.
5.5. Sotsiaal- ja eriteenuse tellimise erimenetluse kord sätestatakse riigihanke alusdokumentides.
6. Üle riigihangete seaduses sätestatud riigihanke piirmäära asjade ja teenuste hankimine
6.1. Riigihanke korraldamise alustamiseks algatab riigihanke eest vastutav isik kooli direktori käskkirja koostamise.
6.2. Kooli direktori käskkirjaga:
6.2.1. määratakse hankemenetluse liik;
6.2.2. määratakse hanke korraldamise eest vastutav isik;
6.2.3. moodustatakse hanke läbiviimise komisjon ja nimetatakse komisjoni esimees;
6.2.4. määratakse vajadusel hanke läbiviimise ajakava ning eeldatav lepingu täitmise tähtaeg;
6.2.5. kinnitatakse hanke alusdokumendid;
6.2.6. võetakse vastu kõik otsused hankemenetluses, sh:
6.2.6.1. hankest kõrvaldamata jätmise või kõrvaldamise otsus;
6.2.6.2. kvalifitseerimise otsus;
6.2.6.3. kvalifitseerimata jätmise otsus;
6.2.6.4. pakkumuse vastavaks tunnistamise otsus;
6.2.6.5. pakkumuse tagasilükkamise otsus;
6.2.6.6. pakkumuse edukaks tunnistamise otsus;
6.2.6.7. kõigi pakkumuste tagasilükkamise otsus;
6.2.6.8. hankemenetluse kehtetuks tunnistamise otsus;
6.2.6.9. muu menetluses tehtav otsus, mida ei ole eelnevalt nimetatud;
6.2.6.10. antakse vajadusel volitus hankelepingu sõlmimiseks;
6.2.6.11. määratakse raamlepingu alusel hankelepingute sõlmimise kord, kui see erineb käesoleva korraga kehtestatud hankelepingute sõlmimise korrast.
6.3. Kooli direktori käskkiri võib sisalda ühte või mitut eelpool nimetatud otsustust.
6.4. Kui koolis puudub riigihanke objekti spetsiifilisuse tõttu tehnilise kirjelduse koostamiseks piisav tehniline pädevus, peab tehnilist kirjeldust ettevalmistav osakond kaasama sõltumatu vastavate tehniliste teadmistega isiku (eksperdi), kes peab eelnevalt andma kirjaliku nõusoleku ja kinnituse sõltumatuse kohta. Tehniliste teadmistega isiku võib kaasata ka riigihanke läbiviimise komisjon.
6.5. Hanke eest vastutav isik vastutab järgmiste toimingute eest:
6.5.1. hanke alusdokumentide koostamine;
6.5.2. menetluse valiku tegemine;
6.5.3. vajalike toimingute ja kannete tegemine riigihangete registris (sisestab hanketeate, eelteate, vabatahtliku teate, riigihanke aruande, aruande lisa jne) ja riigihanke välja kuulutamine;
6.5.4. vastutab RHS-s sätestatud menetlustähtaegadest kinnipidamise eest;
6.5.5. pakkujate esitatud küsimustele ja selgitustaotlustele vastamine;
6.5.6. hankedokumentide väljastamise ja/või juurdepääsu korraldamine e-riigihangete keskkonnas ning pakkumuste vastuvõtmine, sh e-menetluse korral nende avamine;
6.5.7. vastuste ette valmistamine selgitustaotlustele, mis puudutavad hanketeates ja/või hanke alusdokumentides sätestatud tingimusi;
6.5.8. taotlejatega peetava dialoogi ja pakkujatega peetavate läbirääkimiste juhtimine, dialoogi ja läbirääkimiste protokollide allkirjastamine;
6.5.9. pakkuja või taotleja kvalifitseerimisel, pakkumuste vastavaks tunnistamisel, hindamisel ja majanduslikult soodsaima pakkumuse väljaselgitamisel esitatud nõuetele vastavuse hindamine;
6.5.10. pakkujate teavitamine hankija otsustest;
6.5.11. riigihanke menetluse käigus loodud ja saadud dokumentatsiooni süstematiseerimise ja säilitamise korraldamine;
6.5.12. riigihanke otsuste või käskkirjade eelnõude ettevalmistamine;
6.5.13. lepingu sõlmimise korraldamine ja lepingu korrektse täitmise jälgimine (kui lepingu täitmise eest vastutavat isikut ei määrata eraldi);
6.5.14. hankeplaani täitmise jälgimine ja vajadusel hankeplaani täitmise kokkuvõtte juhtkonna koosolekule esitamine.
6.6. Käesolevast korrast tulenevad kooli hankelepingud sõlmib koolidirektor või tema volitatud isik.
6.7. Riigihanke läbiviimise komisjon (edaspidi komisjon):
6.7.1. valmistab vajadusel ette hankedokumendid;
6.7.2. avab laekunud pakkumused;
6.7.3. kontrollib pakkujate kvalifikatsiooni ja hankest kõrvaldamise aluseid ning esitab kooli direktorile vastava ettepaneku otsustamiseks;
6.7.4. teostab pakkumuste vastavuse kontrolli ja esitab kooli direktorile vastava ettepaneku otsustamiseks;
6.7.5. hindab pakkumusi ja esitab kooli direktorile vastava ettepaneku otsustamiseks;
6.7.6. annab seisukoha muudes hankemenetlusega seotud küsimustes;
6.7.7. kooli direktorilt saadud volituse korral võtab vastu hankija otsused.
6.8.Komisjoni koosseis on vähemalt kolmeliikmeline. Komisjoni koosseisu peab kuuluma ka isik, kes omab riigihanke objektile vastavas valdkonnas eriteadmisi. Kui vastav eriteadmiste tase asutuses puudub, tuleb komisjoni töösse kaasata sõltumatuid eksperte.
6.9. Riigihanke komisjoni juhib ja komisjoni liikmete vahelist infovahetust korraldab komisjoni esimehena riigihanke eest vastutav isik.
6.10. Hankemenetluse ajal toimuv suhtlemine pakkujatega peab toimuma kirjalikult läbi riigihangete registri. Kirjalik suhtlemine ei ole nõutav, kui pakkujatele edastatakse informatsiooni, mis ei sea pakkujat võrreldes teiste pakkujatega eelisseisu (seaduse selgitamine, menetluse hetkeseisust teavitamine vms).
6.11. Riigihanke tehnilise kirjelduse ning hindamiskriteeriumite koostamisel tuleb analüüsida keskkonnahoidlike, säästva arengu printsiipe või sotsiaalseid kaalutlusi arvestavate pakkumuste (nt madal energiatarve, kokkuhoidlikkus, tagasivõtukohustus, toote ohutus, taaskäideldavus, monteeritavus, funktsionaalsus, vastupidavus, mõju tööturule või töötuse vähendamisele jmt) eelistamise võimalusi.
6.12. Pakkumuste hindamiskriteeriumid peavad olema objektiivset võrdlemist ja hindamist võimaldavad.
7. Erandite kohaldamine
7.1. RHS § 11 ja 12 sätestatud erandite esinemise korral hankemenetlust ei korraldata. Erandite kasutamine otsustatakse valdkonna eest vastutava kooli direktori otsusega, mis lisatakse dokumendihalduses lepingu või arve menetlusse.
8. Hankelepingu sõlmimine
8.1. Leping asjade ostmiseks maksumusega alates 10 000 eurost (koos käibemaksuga) sõlmitakse kirjalikku taasesitamist võimaldavas vormis. Leping teenuste tellimiseks maksumusega alates 5000 eurost (koos käibemaksuga) sõlmitakse kirjalikku taasesitamist võimaldavas vormis, v.a osavõtt avatud koolitusest, mille puhul selline lepingu vorm ei ole vajalik.
8.2. Sõltumata maksumusest sõlmitakse kirjalikku taasesitamist võimaldavas vormis lepingud järgmistel juhtudel:
8.2.1. etapiviisilise tasumisega tellitav teenus;
8.2.2. ettemaksuga ostetavad asjad või tellitavad teenused;
8.2.3. füüsilise isikuga sõlmitav leping;
8.2.4. töövõtuleping, mille täitmine tagatakse garantiiga;
8.2.5. eritellimusel hangitavad asjad või teenused;
8.2.6. autoriõigusega seotud lepingud;
8.2.7. üüri- ja rendilepingud;
8.2.8. teise lepingupoole soovil;
8.2.9. riigivaraga seotud tehingud;
8.2.10. kui poolte ühesuguse arusaama tagamiseks on teenuse osutamise tingimustes ja teenuse kvaliteedis oluline eelnevalt kirjalikult kokku leppida.
8.3. Pooled ei alusta lepinguliste kohustuste täitmist ega tee muid lepingust tulenevaid toiminguid enne lepingu sõlmimist.
8.4. Sõlmitud hankelepingu muutmine toimub RHS-s sätestatud korras.
9. Järelevalve ja vastutus
9.1. Kõik riigihangete ettevalmistamise, läbiviimisega või lepingute täitmisega seotud isikud peavad vältima huvide konflikti ning järgima juhiseid korruptsiooni ennetamiseks Haridus- ja Teadusministeeriumi allasutustes.
9.2. Riigihankes esitatud pakkumised on konfidentsiaalsed. Kõik riigihangete dokumentidega kokku puutuvad isikud on kohustatud hoidma pakkujate ärisaladust ning muud konfidentsiaalset infot.
9.3. Käesolevas korras sätestatud kohustuste rikkumise eest vastutavad riigihangetega seotud isikud distsiplinaar- ja muus korras vastavalt õigusaktidele.
10. Rakendussätted
10.1 Hankekorda rakendatakse alates 19. märtsist 2018.
Avaldatud: 16 Märts 2018
Viimati uuendatud: 16 Märts 2018
Klikke: 108
© Hiiumaa Gümnaasium
Uus 4, Kärdla linn, Hiiu maakond 92413
kool[ät]hiig.edu.ee
Teisipäev, 24 Aprill 2018 Template designed by LernVid.com


text:
InfoKuller - oktoober 2019 - KPMG Eestis
› InfoKuller - oktoober 2019
InfoKuller - oktoober 2019
Kohus tõlgendab kitsalt eluaseme võõrandamisest saadud kasu maksuvabastust
Kevadel jõudsid Tallinna Ringkonnakohtus lõpule kaks kohtuasja, milles vaieldi tulumaksuseaduse (TuMS) § 15 lg 5 punkti 1 tõlgendamise üle. Nimetatud sätte järgi ei maksustata tulumaksuga sellise kinnisasja müügist saadud tulu, mille oluline osa on eluruum, mida võõrandaja kasutas kuni võõrandamiseni enda elukohana. Mõlemas lahendis leidis kohus, et kõnealust maksuvabastust tuleb tõlgendada kitsalt.
Kohtuasjas nr 3-18-1861/16 ei olnud kohus nõus kaebaja seisukohaga, et tema kasutuses olnud garaažiboksi võõrandamisest saadud kasu peaks olema tulumaksuvaba. Kaebaja, kes müüs esmalt korteri ning seejärel garaažiboksi, väitis, et garaaži müügist saadud kasu maksustamisel ei kohelda teda võrdselt majaomanikega, kelle eluase ja garaaž asuvad samal kinnistul, mistõttu peaks mõlema müügist saadud kasu olema maksuvaba. Kohus põhjendas enda seisukohta asjaoluga, et apellant ei müünud korterit ja garaažiboksi ühe tervikuna, vaid sõlmis iseseisvad müügitehingud eri aegadel eri isikutega. Sellel põhjusel puudus ka igasugune alus käsitada korteri ja garaaži müüki ühe tervikuna. TuMS-i § 15 lg 5 punkti 1 rakendamiseks ei piisa asjaolust, et kaebaja omas garaažiboksi ainult selle pärast, et see asus tema elukoha lähedal.
Kohtuasjas nr 3-17-1884/25 oli kaebaja ostnud mitu kõrvuti asetsevat kinnistut, millest ühel oli tema eluase. Üks soetatud kinnistutest jagati hiljem neljaks kinnistuks. Seejärel võõrandas kaebaja kõik kinnistud ühel ajal, kuid ei deklareerinud ühegi kinnistu müügist saadud kasu. Kaebaja väitel oli tegemist terviklikul maaüksusel asunud elukoha müügiga. Nii maksuhaldur kui ka kohus leidis, et maksuvabastus kohaldub ainult sellele kinnistule, millel asus müüja elukoht. Kuna ülejäänud kinnistud olid kinnistusraamatusse kantud eraldi üksustena, siis ei kohaldata neile maksuvabastust ning müüjal tuleb kinnistute võõrandamisest saadud kasult tasuda tulumaks.
Ringkonnakohtu lahenditega saab tutvuda siin ja siin.
Fiktiivne töösuhe
Kohtuasjas nr 3-18-1876 analüüsis Tallinna Ringkonnakohus väidetava töösuhte olemasolu. Maksu- ja Tolliameti (MTA) seisukoht oli, et töötajana deklareeritud isik ei olnud tegelikult äriühingus töötanud, ning MTA koostas äriühingule maksuotsuse tööjõumaksude vähendamiseks. Väidetavalt töötasu maksnud äriühing oli esitanud tulu- ja sotsiaalmaksudeklaratsioonid, aga jätnud deklareeritud tööjõumaksud riigile tasumata. Lisaks ei olnud väljamakseid saanud isik töötamise registris registreeritud.
Kohus leidis, et äriühingu ja töötaja vahel sõlmitud tööleping oli üldsõnaline ning ei sisaldanud tööülesannete täpsemat kirjeldust ega töötasu suurust. Kohus pidas oluliseks sedagi, et isikul puudus väidetavalt tehtud tööks vajalik kvalifikatsioon ja kogemus.
Samuti leidis kohus, et väljamakstav töötasu oli lepingus toodud tööülesandeid arvestades ebaproportsionaalselt suur ning väljamakseid oli tehtud summadest, mis laekusid äriühingule samal päeval sisuliselt samas summas ettevõttelt, mille juhatuse liige oli tuttav väljamakseid saanud isikuga. Maksumenetluse käigus tuvastati, et erinevate isikute koostöös deklareeriti väljamakseid saanud isikule töötasu selleks, et luua talle võimalus saada suuremat sünnitus- ja vanemahüvitist, ning ilmselt ka selleks, et saada krediidiasutustelt suuremat eluasemelaenu.
Nii halduskohus kui ka ringkonnakohus otsustas, et vaidlusalune töösuhe oli fiktiivne, kuna deklaratsioonid esitati korraga ja hilinemisega, maksud jäeti töötasult tasumata ning töötaja ei olnud töötamise registris registreeritud.
Kohtulahendiga saab tutvuda siin.
Lisainfo: maksunõustaja Einar Rosin, erosin@kmpg.com

matches:
Kohus
§ 15
kohus
Kohus
§ 15
kohus
Kohus
Kohus


Autoriõiguse seaduse muutmise seadus – Riigi Teataja
Väljaandja:RiigikoguAkti liik:seadusTeksti liik:algtekstJõustumise kp:29.10.2004Avaldamismärge:RT I 2004, 71, 500
Autoriõiguse seaduse muutmise seadusVastu võetud 22.09.2004
Välja kuulutatud Vabariigi Presidendi 7. oktoobri 2004. a otsusega nr 694
Autoriõiguse seaduses (RT 1992, 49, 615; RT I 2000, 16, 109; 78, 497; 2001, 50, 289; 56, 335; 2002, 53, 336; 63, 387; 90, 521; 92, 527; 2004, 18, 131; 30, 208) tehakse järgmised muudatused:
§ 1. Paragrahv 8 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« § 8. Autoriõigus avalikustamata ja avalikustatud teostele
(2) Üldsuseks loetakse määramata isikute ringi väljaspool perekonda ja lähimat tutvusringkonda.»
§ 2. Paragrahv 10 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« § 10. Üldsusele suunatud teosed
(2) Teose üldsusele suunamiseks loetakse muu hulgas:1) teose avalikustamist kohas, mis on üldsusele avatud, või ka kohas, mis pole küll üldsusele avatud, kuid kus viibib määramata arv isikuid väljastpoolt perekonda ja lähimat tutvusringkonda, sõltumata sellest, kas üldsus teost tegelikult tajus või mitte;2) edastatud või taasedastatud teose üldsusele suunamist mis tahes tehnilise vahendi või protsessi vahendusel, sõltumata sellest, kas üldsus teost tegelikult tajus või mitte.
(5) Teos loetakse edastatuks, kui see on edastatud kaablita edastamise teel (raadio, televisiooni, satelliidi vahendusel). Kodeeritud signaalid loetakse edastatuks, kui nende üldsusele suunamiseks võimaldatakse ringhäälinguorganisatsiooni poolt või tema nõusolekul dekodeerimisvahendeid.
(7) Üldsusele avatud kohaks käesoleva seaduse tähenduses loetakse territoorium, ehitis või ruum, mis on antud üldiseks kasutamiseks või kuhu sellise koha omanik või valdaja võimaldab sissepääsu individuaalselt (tänav, väljak, park, spordirajatis, lauluväljak, turg, puhkeala, teater, näitusesaal, kino, klubi, diskoteek, kauplus, jaekaubandusettevõte, teenindusettevõte, ühissõiduk, majutusettevõte jms).»
§ 3. Paragrahvi 102 pealkirjas ja tekstis asendatakse sõnad «üldsusele edastamine» sõnaga «edastamine» vastavas käändes.
§ 4. Paragrahvi 103 pealkirjas ja tekstis asendatakse sõna «kaabellevi» sõnaga «kaabellevivõrgu».
§ 5. Paragrahvi 13:
1) lõike 1 punkti 1 teine lause muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
«Reprodutseerimiseks loetakse teosest või teose osast ühe või mitme ajutise või alalise koopia otsest või kaudset tegemist mis tahes vormis või mis tahes viisil;»;
2) lõike 1 punkti 2 kolmas lause muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
«Pärast autori poolt või tema loal teose koopia esmamüüki või omandiõiguse muul viisil üleandmist Euroopa Liidu liikmesriigis või Euroopa Majanduspiirkonna lepinguga ühinenud riigis lõpeb käesolevas punktis nimetatud õigus ja teose koopiat võib Euroopa Liidu liikmesriigis või Euroopa Majanduspiirkonna lepinguga ühinenud riigis edasi levitada autori nõusolekuta.»;
3) lõike 1 punkt 9 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« 9) edastada teos raadio, televisiooni ja satelliidi kaudu ning taasedastada kaabellevivõrgu kaudu, samuti suunata teos üldsusele muude tehnikavahendite vahendusel, välja arvatud käesoleva paragrahvi punktis 9
1 nimetatud viisil (õigus teose edastamisele);»;
4) lõiget 1 täiendatakse punktiga 91 järgmises sõnastuses:
« 91) teha teos üldsusele kättesaadavaks sellisel viisil, et isikud saavad teoseid kasutada nende poolt individuaalselt valitud kohas ja ajal (õigus teose üldsusele kättesaadavaks tegemisele);»;
5) lõige 5 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« (5) Andmebaasi koopia esmane müük lõpetab õiguse kontrollida selle andmebaasi koopia edasist müüki.»;
6) lõige 6 tunnistatakse kehtetuks.
§ 6. Paragrahvi 131:
1) lõiked 4 ja 5 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« (4) Teose edastamine raadio, televisiooni või satelliidi kaudu või taasedastamine kaabellevivõrgu kaudu võib toimuda ainult juhul, kui teost edastav või taasedastav isik on saanud autorilt, tema õigusjärglaselt või autorit esindavalt kollektiivse esindamise organisatsioonilt eelnevalt loa (litsentsi) teose edastamiseks või taasedastamiseks.
(5) Käesoleva paragrahvi 2. lõikes ettenähtud kord kehtib ka juhul, kui 4. lõikes nimetatud viisil edastatud või taasedastatud teost kavatsetakse avalikult esitada raadio, televisiooni, satelliidi või kaabellevivõrgu vahendusel üldsusele avatud kohas või teha üldsusele kättesaadavaks sellisel viisil, et isikud saavad teoseid kasutada nende poolt individuaalselt valitud kohas ja ajal.»;
2) lõige 6 tunnistatakse kehtetuks.
§ 7. Seadust täiendatakse §-dega 132 ja 133 järgmises sõnastuses:
« § 132. Täiendavad varalised õigused seoses arvutiprogrammidega
§ 133. Tasu teose koopia laenutamise eest avalikest raamatukogudest
(1) Autoril ei ole õigust keelata oma teose koopia laenutamist avalikest raamatukogudest, kuid autoril on õigus saada sellise laenutamise eest tasu.
(2) Autorile väljamakstava tasu suuruse arvutamise aluseks võetakse eelarveaastas tasude maksmiseks eraldatud riigieelarvelised vahendid ja kalendriaastas avalikes raamatukogudes elektrooniliselt registreeritud laenutused.
(3) Tasu väljamaksjaks on kultuuriministri poolt määratud juriidiline isik, kes esindab autoreid või autorite organisatsioone.
(4) Tasu makstakse kirjaliku avalduse alusel.
(5) Audiovisuaalse teose ning fonogrammi laenutamise eest autoritele makstav tasu makstakse kollektiivse esindamise ühingutele, kes esindavad audiovisuaalse teose ning fonogrammi autoreid.
(6) Vabariigi Valitsus kehtestab käesoleva paragrahvi 1. lõikes ettenähtud tasu maksmiseks:1) avalike raamatukogude loetelu, kust laenutamise korral tasu võetakse;2) tasu jaotamise määrad erinevate autorite vahel;3) tasu arvutamise ja väljamaksmise alused ja korra.
(7) Tasu väljamaksjal on õigus saada avalikelt raamatukogudelt kõiki tasu maksmiseks vajalikke andmeid. Sellega seotud lisakulutused kannab tasu väljamaksja.»
§ 8. Paragrahvi 18:
« (1) Autori nõusolekuta ja autoritasu maksmiseta on lubatud teise isiku õiguspäraselt avaldatud teose füüsilise isiku poolt reprodutseerimine isiklikeks vajadusteks. Selline reprodutseerimine ei tohi taotleda mis tahes ärilisi eesmärke.»;
« (31) Teose reprograafiline reprodutseerimine on lubatud käesoleva seaduse §-s 271 ettenähtud korras.»;
§ 9. Seaduse 4. peatüki 2. osa täiendatakse §-ga 18
1 järgmises sõnastuses:
« § 181. Autori reprodutseerimisõiguse piiramine
(2) Käesoleva paragrahvi 1. lõige ei laiene arvutiprogrammidele.»
§ 10. Paragrahvi 19:
1) punktid 31 ja 32 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« 31) ajalehtedes, ajakirjades ja perioodilistes väljaannetes päevakajalisel majanduslikul, poliitilisel või religioossel teemal avaldatud artiklite reprodutseerimine ja levitamine ajakirjanduses või samal teemal eetrisse antud raadio- ja televisioonisaadete edastamine raadio, televisiooni või satelliidi vahendusel või taasedastamine kaabellevivõrgus, välja arvatud juhud, kui teose autor või autoriõiguse valdaja on sellise reprodutseerimise või edastamise õiguse sõnaselgelt endale jätnud;32
) päevasündmuste kajastamisel nende sündmuste käigus nähtud või kuuldud kirjandus- ja kunstiteoste osaline reprodutseerimine ja üldsusele suunamine raadio, televisiooni, fotograafia, kino või satelliidi vahendusel või taasedastamine kaabellevivõrgus, kuid sellises vormis ja ulatuses, mis vastab päevasündmuste kajastamise vajadusele;»;
2) punkt 7 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« 7) avalikult peetud kõnedest väljavõtete, ettekannete, jutluste, kohtukõnede jms suuliste teoste kasutamine ajakirjanduses, kinos, raadios, televisioonis või kaabellevivõrgu vahendusel päevasündmuste kohta informatsiooni edasiandmise eesmärgil ja ulatuses, mis vastab sellise informatsiooni edasiandmise vajadustele. Poliitilise sisuga kõnesid võib nimetatud tingimustel kasutada täies mahus. Käesolevas punktis nimetatud avalikult esitatud teoste kogumike väljaandmise õigus kuulub autorile;»;
3) punkt 9 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« 9) avalikustatud teoste reprodutseerimine ja levitamine reljeefses punktkirjas või muul tehnilisel viisil pimedate jaoks (välja arvatud teosed, mis on spetsiaalselt loodud pimedate jaoks sellisel viisil reprodutseerimiseks) tingimusel, et selline kasutamine ei taotle ärilisi eesmärke.»
§ 11. Paragrahvi 20:
« (1) Autori nõusolekuta ja autoritasu maksmiseta on lubatud reprodutseerida arhiivi, avaliku raamatukogu või avaliku muuseumi kogus või kollektsioonis olevat teost ühe koopiana, selleks et:»;
2) lõikes 2 asendatakse sõnad «otsest ega kaudset majanduslikku kasu» sõnadega «mis tahes ärilist eesmärki»;
3) lõiget 3 täiendatakse teise lausega järgmises sõnastuses:
«Avalikud raamatukogud ja avalikud muuseumid, samuti arhiivid võivad oma territooriumil asuvate eriseadmete kaudu oma kogudesse kuuluvaid teoseid või autoriõigusega kaasnevate õiguste objekte kättesaadavaks teha füüsilise isiku tellimuse alusel õppe- või teaduslikul eesmärgil kasutamiseks.»
§ 12. Paragrahvis 201 asendatakse sõnad «edastamine üldsusele» sõnadega «üldsusele suunamine» ja sõnad «üldsusele edastamisel» sõnadega «üldsusele suunamisel».
§ 13. Paragrahvi 27:
1) lõikes 1 asendatakse sõnad «ning importijad» sõnadega «, importijad, müüjad ning isikud, kes toovad käesolevas paragrahvis nimetatud seadmeid ja vahendeid ühendusesisesest riigist Eestisse»;
2) lõike 4 punkt 1 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« 1) mis on eksporditud või Eestist ühendusesisesesse riiki viidud;»;
3) lõiget 5 täiendatakse pärast sõnu «tootja- ja impordiorganisatsioonidelt» sõnadega «ning müüjatelt».
§ 14. Paragrahvi 62:
1) lõikes 1 asendatakse sõna «edastab» sõnaga «suunab»;
« (4) Pärast autoriõigusega kaasnevate õiguste objekti esmamüüki Euroopa Liidu liikmesriigis või Euroopa Majanduspiirkonna lepinguga ühinenud riigis õiguste omaja poolt või tema nõusolekul lõpeb käesolevas peatükis ettenähtud õigus levitamisele ja autoriõigusega kaasnevate õiguste objekti võib Euroopa Liidu liikmesriigis või Euroopa Majanduspiirkonna lepinguga ühinenud riigis edasi levitada õiguste omaja nõusolekuta ja tasu maksmata.»
§ 15. Seadust täiendatakse §-ga 621 järgmises sõnastuses:
« § 621. Autoriõigusega kaasnevate õiguste presumptsioon
(3) Kui autoriõigusega kaasnevate õiguste objektile või selle pakendile on kantud tähis, mida saab otseselt seostada autoriõigusega kaasnevate õiguste omaja või tema õigusjärglasega, või sellist tähist kasutatakse muus seoses vastava autoriõigusega kaasnevate õiguste objektiga, eeldatakse tähisega seostatava autoriõigusega kaasnevate õiguste omaja õigusi vastavale objektile.»
§ 16. Paragrahvi 67:
1) lõike 2 punktid 2 ja 3 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« 2) esituse raadio, televisiooni või satelliidi vahendusel edastamine, välja arvatud juhud, kui edastamine toimub esituse salvestiselt või toimub esituse taasedastamine, milleks on loa andnud raadio- või televisiooniorganisatsioon, kes esituse esmakordselt edastas;3) esituse suunamine üldsusele mis tahes tehnilise vahendi abil väljaspool paika, kus esitus toimub, välja arvatud juhud, kui üldsusele suunamine toimub esituse salvestiselt või raadio või televisiooni vahendusel;»;
2) lõiget 2 täiendatakse punktiga 31 järgmises sõnastuses:
« 31) esituse salvestise üldsusele kättesaadavaks tegemine sellisel viisil, et isikud saavad esitust kasutada nende poolt individuaalselt valitud kohas ja ajal;»;
3) lõike 2 punkt 5 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« 5) esituse salvestise otsene või kaudne, ajutine või alaline, osaline või täielik reprodutseerimine mis tahes vormis või mis tahes viisil;»;
4) lõige 3 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« (3) Teose esitaja võib käesoleva paragrahvi 2. lõikes toodud õigusi teostada iseseisvalt või kollektiivse esindamise organisatsioonide kaudu.»;
« (5) Oma otseste tööülesannete täitmise korras teoste esitamisel lähevad esitaja varalised õigused tööandjale üle ainult poolte kirjaliku kokkuleppe alusel.»
§ 17. Paragrahvi 68 lõige 1 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« (1) Esituse kasutamiseks peab olema antud esitaja eelnev kirjalik nõusolek.»
§ 18. Paragrahv 69 muudetakse ning sõnastatakse järgmiselt:
« § 69. Fonogrammitootja mõiste
Fonogrammi (helisalvestise) tootja käesoleva seaduse tähenduses on füüsiline või juriidiline isik, kelle algatusel ja vastutusel toimub teose esitamisest lähtuva heli või muu heli esmakordne õiguspärane salvestamine.»
§ 19. Paragrahvi 70:
« 1) fonogrammi otsene või kaudne, ajutine või alaline, osaline või täielik reprodutseerimine mis tahes vormis või mis tahes viisil;»;
2) lõiget 1 täiendatakse punktiga 5 järgmises sõnastuses:
« 5) fonogrammide üldsusele kättesaadavaks tegemine sellisel viisil, et isikud saavad fonogrammi kasutada nende poolt individuaalselt valitud kohas ja ajal.»
§ 20. Paragrahv 72 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« § 72. Tasu fonogrammi kasutamise eest
(1) Kui kaubanduslikul eesmärgil avaldatud fonogrammi või selle reproduktsiooni (koopiat) kasutatakse raadios või televisioonis edastamiseks või muude tehniliste vahendite (sh plaadi-, kasseti- või CD-mängija jms) kaudu üldsusele suunamiseks, siis on teose esitajal ja fonogrammitootjal õigus saada igalt fonogrammi edastavalt ja üldsusele suunavalt isikult õiglast tasu iga sellise edastamise või üldsusele suunamise eest. Tasu nõude peavad teose esitaja ja fonogrammitootja esitama ühiselt.
(2) Käesoleva paragrahvi 1. lõikes toodud kasutusviiside eest teose esitajatele ja fonogrammitootjale ühekordselt makstav õiglane tasu makstakse välja võrdsetes osades, kui teose esitajate ja fonogrammitootja kokkuleppega ei ole ette nähtud teisiti.»
§ 21. Paragrahvi 73:
1) lõike 1 punktid 2–4 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« 2) saate salvestamine;3) saate salvestise otsene või kaudne, ajutine või alaline, osaline või täielik reprodutseerimine mis tahes vormis või mis tahes viisil;4) saate üldsusele suunamine juhul, kui selline suunamine toimub kohas, mis on üldsusele avatud sisenemistasu eest;»;
2) lõiget 1 täiendatakse punktiga 41 järgmises sõnastuses:
« 41) saate salvestise üldsusele kättesaadavaks tegemine sellisel viisil, et isikud saavad saadet kasutada nende poolt individuaalselt valitud kohas ja ajal;»;
3) paragrahvi täiendatakse lõikega 11 järgmises sõnastuses:
« (11) Käesoleva paragrahvi 1. lõikes sätestatud õigused ei olene sellest, kas saade edastatakse või taasedastatakse traadi või õhu, kaasa arvatud kaabellevivõrgu või satelliidi kaudu.»
§ 22. Paragrahvi 731:
« 1) filmi originaali või selle koopia otsene või kaudne, ajutine või alaline, osaline või täielik reprodutseerimine mis tahes vormis või mis tahes viisil;»;
2) lõiget 1 täiendatakse punktiga 4 järgmises sõnastuses:
« 4) filmi originaali või selle koopia üldsusele kättesaadavaks tegemine sellisel viisil, et isikud saavad filmi kasutada nende poolt individuaalselt valitud kohas ja ajal.»
§ 23. Paragrahvi 74 lõike 1:
1) punktis 1 asendatakse sõna «edastamine» sõnaga «suunamine» ja sõna «edastamist» sõnaga «suunamist»;
2) punktid 2 ja 3 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« 2) fonogrammitootja suhtes – fonogrammi esmakordsest salvestamisest arvates. Kui selle tähtaja jooksul toimub fonogrammi salvestise õiguspärane avaldamine, kehtivad fonogrammitootja õigused 50 aastat pärast fonogrammi esimest õiguspärast avaldamist. Kui esimeses lauses nimetatud tähtaja jooksul ei ole toimunud õiguspärast avaldamist ning fonogramm on õiguspäraselt üldsusele suunatud, kehtivad nimetatud õigused 50 aastat pärast fonogrammi esimest õiguspärast üldsusele suunamist;3) raadio- ja televisiooniorganisatsiooni suhtes – saate esmakordsest edastamisest arvates, olenemata sellest, kas saade edastati või taasedastati traadi või õhu, kaasa arvatud kaabellevivõrgu või satelliidi kaudu;»;
3) punktis 4 asendatakse sõna «edastamine» sõnaga «suunamine» ja sõna «edastamist» sõnaga «suunamist».
§ 24. Paragrahvi 741 lõikes 1 asendatakse sõna «edastab» sõnaga «suunab» ja sõna «edastamisest» sõnaga «suunamisest».
§ 25. Paragrahv 75 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« § 75. Autoriõigusega kaasnevate õiguste piiramine
(1) Teose esitaja, fonogrammitootja, raadio- ja televisiooniorganisatsiooni, filmi esmasalvestuse tootja, samuti isiku, kes pärast autoriõiguse kehtivuse tähtaja lõppemist esimesena õiguspäraselt avaldab või suunab üldsusele varem avaldamata teose, ja isiku, kes annab välja autoriõigusega mittekaitstava teose kirjanduskriitilise või teadusliku väljaande, loata ning tasu maksmiseta on lubatud teose esituse, fonogrammi, raadio- või telesaate ning nende salvestiste ja filmi kasutamine, sealhulgas reprodutseerimise teel:
1) füüsilistel isikutel oma isiklikeks vajadusteks, arvestades käesoleva seaduse §-de 26 ja 27 sätteid ning tingimusel, et selline reprodutseerimine ei taotle mis tahes ärilisi eesmärke;2) illustreeriva materjalina hariduslikel või teaduslikel eesmärkidel nende eesmärkidega motiveeritud mahus ja tingimusel, et selline kasutamine ei taotle mis tahes ärilisi eesmärke ning tingimusel, et märgitakse ära allikas, kui see on võimalik;3) lühikeste väljavõtetena lülitamiseks päevasündmuste ülevaatesse informatsiooniliste eesmärkidega motiveeritud mahus ning tingimusel, et märgitakse ära allikas, kui see on võimalik;4) õiguspäraselt avaldatud kaasnevate õiguste objektist lühikeste väljavõtetena (tsitaatidena) informatsiooni andmise eesmärgil ja nende eesmärkidega motiveeritud mahus ning järgides esituse, fonogrammi, raadio- või telesaate, filmi kui terviku mõtte õige edasiandmise kohustust ning tingimusel, et märgitakse ära allikas, kui see on võimalik;5) raadio- ja televisiooniorganisatsiooni poolt ajutise salvestise tegemiseks ja selle reprodutseerimiseks oma tehniliste vahenditega ja oma saadete tarbeks esitusest, saatest või fonogrammist, mille edastamiseks ta on eelnevalt saanud õiguste omajalt loa või mille edastamine või taasedastamine tema poolt on seaduspärane muul alusel. Selline salvestis ja selle reproduktsioon (koopiad) tuleb hävitada 30 päeva möödumisel nende tegemisest, välja arvatud üks koopia, mida võib säilitada arhiivieksemplarina käesoleva seaduse § 23 3. lõikes toodud tingimustel;6) muudel juhtudel, mil teoste autorite õigusi on piiratud käesoleva seaduse 4. peatükis.
(2) Käesolevas paragrahvis ettenähtud vaba kasutamine on lubatud vaid tingimusel, et ei piirata põhjendamatult autoriõigusega kaasnevate õiguste omaja seaduslikke huvisid või selline kasutamine pole vastuolus nende resultaatide normaalse majandusliku kasutamisega.»
§ 26. Paragrahvi 76 lõike 2 punktis 2 asendatakse sõna «edastamine» sõnadega «üldsusele suunamine».
§ 27. Paragrahvi 77:
1) lõike 1 punkt 6 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« 6) arendavad muud tegevust autoriõiguste ja autoriõigusega kaasnevate õiguste teostamise alal vastavalt autoritelt või autoriõigusega kaasnevate õiguste omajatelt saadud volitustele.»;
« (5) Kollektiivse esindamise organisatsioonid esindavad välisriigi autoreid ja autoriõigusega kaasnevate õiguste omajaid kas nendega vahetult sõlmitud lepingu, välisriikide kollektiivse esindamise organisatsioonidega sõlmitud kahepoolsete või mitmepoolsete kokkulepete või liikmelisuse alusel.»
§ 28. Paragrahvi 78 punkt 4 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« 4) tuleb välisriikide autorite ja autoriõigusega kaasnevate õiguste omajate suhtes kohaldada samu eeskirju, mis Eesti autorite ja autoriõigusega kaasnevate õiguste omajate suhtes;».
§ 29. Seadust täiendatakse §-dega 803 ja 804 järgmises sõnastuses:
« § 803. Tehniline kaitsemeede
(4) Käesoleva seaduse §-ga 18, § 19 punktidega 2, 3, 8 ja 9 ning §-dega 20 ja 23 lubatud teose ja § 75 1. lõike punktides 1, 2, 5 ja 6 lubatud autoriõigusega kaasnevate õiguste objekti vaba kasutamise juhtudel peab õiguste omaja kohaldama oma teosele või autoriõigusega kaasnevate õiguste objektile selliseid meetmeid, mis võimaldavad teose vabaks kasutamiseks õigustatud isikul kasutada teost või autoriõigusega kaasnevate õiguste objekti ulatuses, mis on vajalik vabaks kasutamiseks seadusega ettenähtud juhtudel ja tingimusel, et vabaks kasutamiseks õigustatud isikutel oleks seaduslik juurdepääs kaitstud teosele või autoriõigusega kaasnevate õiguste objektile. Kui teose või autoriõigusega kaasnevate õiguste objekti vabaks kasutamiseks õigustatud isik ning õiguste omaja ei saavuta mõistliku aja jooksul kokkulepet vastavate meetmete kohaldamise osas, on teose või autoriõigusega kaasnevate õiguste objekti vabaks kasutamiseks õigustatud isikul õigus pöörduda autoriõiguse asjatundjate komisjoni poole käesoleva seaduse §-s 87 toodud tingimustel.
(3) Käesoleva paragrahvi 1. lõiget kohaldatakse üksnes juhul, kui õiguste teostamist käsitlev teave kuulub teose, autoriõigusega kaasnevate õiguste objekti või andmebaasi käesoleva seaduse 8
1. peatüki mõistes juurde või esitatakse samal ajal nende üldsusele suunamisega.»
§ 30. Paragrahvi 811 lõiked 3–5 tunnistatakse kehtetuks.
§ 31. Paragrahv 812 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« § 812. Õiguste teostamist käsitleva teabe kõrvaldamine või muutmine
(1) Autori või autoriõigusega kaasnevate õiguste omaja õiguste teostamist käsitleva elektroonilise teabe muutmise või kõrvaldamise eest; samuti teose või autoriõigusega kaasnevate õiguste objekti või andmebaasi, millelt on loata kõrvaldatud õiguste teostamist käsitlev teave või on seda muudetud, levitamise, edastamise, üldsusele suunamise, üldsusele kättesaadavaks tegemise eest – karistatakse rahatrahviga kuni 300 trahviühikut.
§ 32. Seadust täiendatakse §-dega 813 ja 814 järgmises sõnastuses:
« § 813. Menetlus
(1) Käesoleva seaduse §-des 811 ja 812 sätestatud väärtegudele kohaldatakse karistusseadustiku (RT I 2001, 61, 364; 2002, 86, 504; 82, 480; 105, 612; 2003, 4, 22; 83, 557; 90, 601; 2004, 7, 40; 46, 329; 54, 387; 56, 401) üldosa ja väärteomenetluse seadustiku (RT I 2002, 50, 313; 110, 654; 2003, 26, 156; 83, 557; 88, 590; 2004, 46, 329; 54, 387 ja 390; 56, 403) sätteid.
(2) Käesoleva seaduse §-des 811 ja 812 sätestatud väärtegude kohtuväline menetleja on:
1) politseiprefektuur;2) Tarbijakaitseamet.
(3) Politseiprefektuur või kohus konfiskeerib käesoleva seaduse §-s 81
1 sätestatud väärteo toimepanemise vahetuks objektiks olnud eseme.
§ 814. Autoriõiguste ja autoriõigustega kaasnevate õiguste tsiviilõiguslik kaitse
(1) Autor või autoriõigusega kaasnevate õiguste omaja võib teose või autoriõigusega kaasnevate õiguste objekti õigusvastase kasutamise korral muu hulgas nõuda:1) teose või autoriõigusega kaasnevate õiguste objekti õigusvastase kasutamisega tekitatud varalise ja mittevaralise kahju hüvitamist vastavalt võlaõigusseaduse §-le 1043;
2) teose või autoriõigusega kaasnevate õiguste objekti õigusvastase kasutamise lõpetamist ja edasisest rikkumisest hoidumist vastavalt võlaõigusseaduse §-le 1055;3) teose või autoriõigusega kaasnevate õiguste objekti õigusvastase kasutamise teel saadu väljaandmist vastavalt võlaõigusseaduse §-dele 1037 ja 1039.
(2) Kui teos või autoriõigusega kaasnevate õiguste objekt on autoriõigusakte rikkudes avalikustatud, reprodutseeritud, levitatud, muudetud jne, võib õigustatud isik nõuda:1) teose või autoriõigusega kaasnevate õiguste objekti taastamist esialgsel kujul;
2) teose või autoriõigusega kaasnevate õiguste objekti koopia muutmist spetsiifiliste vahenditega või3) piraatkoopia hävitamist.
(4) Piraatkoopia üleandmine autorile, autoriõigusega kaasnevate õiguste omajale või nende esindajale ei ole lubatud.»
§ 33. Paragrahvi 87 lõiget 1 täiendatakse punktiga 4
« 41) lahendab käesoleva seaduse § 803
4. lõike alusel esitatud avaldusi teose või autoriõigusega kaasnevate õiguste objekti teatud vaba kasutamise juhtude võimaldamiseks kohaldatavate meetmete osas. Kui vastavasisulise vaidluse lahendamiseks on üks pool autoriõiguse asjatundjate komisjoni poole pöördunud, on pooled kohustatud astuma läbirääkimistesse komisjoni vahendusel ja pidama läbirääkimisi heas usus. Pooled ei tohi vältida läbirääkimistesse astumist ega läbirääkimisi takistada ilma mõjuva põhjuseta;».
§ 34. Paragrahvi 89 lõikes 13 asendatakse sõnad «2004. aasta 1. jaanuaril» sõnadega «2006. aasta 1. jaanuaril».
§ 35. Paragrahvi 95 pealkirjas ja tekstis asendatakse sõnad «üldsusele edastamine» ja «üldsusele edastamise» sõnaga «edastamine» vastavas käändes.
§ 36. Paragrahvi 96 pealkirjas ja tekstis asendatakse sõna «kaabellevi» sõnaga «kaabellevivõrgu».
§ 37. Kogu seaduses asendatakse sõnad «õiguste valdaja» sõnadega «õiguste omaja» vastavas käändes.
§ 38. Vabariigi Valitsusel korraldada autoriõiguse seaduse tervikteksti avaldamine Riigi Teatajas ühe kuu jooksul pärast käesoleva seaduse jõustumist.
1 Euroopa Parlamendi ja EL Nõukogu direktiiv 2001/29/EÜ autoriõiguse ja sellega kaasnevate õiguste teatavate aspektide ühtlustamise kohta infoühiskonnas (ELT L167, 22.06.2001, lk 0010–0019). ← Tagasi | Üles ↑


text:
esitatud 29. novembril 2012(1)
Kohtuasi C‑228/11
(eelotsusetaotlus, mille on esitanud Landgericht Düsseldorf (Saksamaa))
Kohtualluvus tsiviil‑ ja kaubandusasjades – Määruse (EÜ) nr 44/2001 artikli 5 punkti 3 tõlgendamine – Valikuline kohtualluvus lepinguvälise kahjuga seotud asjades – Mitme isiku piiriülene osalemine sama teo toimepanemisel, mis tekitas väidetavalt kahju – Võimalik võimalus tunnistada ühe liikmesriigi kohus pädevaks teises liikmesriigis elava kostja puhul paiga alusel, kus üks oletatava teo täideviija või sellele kaasaaitaja, keda ei ole kohtusse kaevatud, põhjustas väidetavalt eelmainitud teo esile kutsunud sündmuse
1. Landgericht Düsseldorfi (Saksamaa) esitatud eelotsusetaotluses palutakse tõlgendada nõukogu 22. detsembri 2000. aasta määruse (EÜ) nr 44/2001 kohtualluvuse ja kohtuotsuste täitmise kohta tsiviil- ja kaubandusasjades(2) artikli 5 punkti 3 ja täpsemalt küsitakse lauseosa „pai[k], kus kahjustav sündmus on toimunud”, tähendust selles õigusnormis lepinguvälise vastutusega seotud asjades ette nähtud kohtualluvuse eeskirja raames juhul, kui niisuguse sündmuse moodustavad asjaolud leidsid oletatavalt aset kahes erinevas liikmesriigis ja samuti ühes nendest.
2. Eelotsusetaotluse esitanud kohus, kellele on esitatud piiriülene lepinguvälise vastutuse tuvastamise hagi, esitab selleks, et teha kindlaks, kas tal on territoriaalne pädevus teha selle kohta otsus, küsimuse, kas ühe väidetava kahju eest oletatavasti vastutavatest isikutest, kellel on alaline elukoht ühes liikmesriigis,(3) võib anda teise liikmesriigi kohtusse paiga alusel, kus kaasaaitaja või kaastäideviija pani kahjustava teo toime, kuigi viimane ei ole kostja.
3. Landgericht Düsseldorf teeb eelotsusetaotluse kohaselt Euroopa Kohtule ettepaneku sedastada uus kohtualluvuse alus, mis annab hagejale täiendava valikuvõimaluse(4) peamise alternatiivse valikuvõimaluse kõrvale, mis tuleneb sellest, et kohtupraktikas tehakse lepinguvälist kahju põhjustavate sündmuste ruumilise hajutatuse korral juba pikka aega vahet kahju tekkimise paiga ja kahju põhjustanud sündmuse toimumise paiga vahel,(5) st luua kohtualluvus selle paiga alusel, kus kahjustava sündmuse mõni teine põhjustaja peale kostja pani teo toime, ning seda vastavalt Saksamaa siseriiklikus õiguskorras kehtivale reeglile.(6)
4. Praegune kohtuasi näitab veel kord liikmesriikide mõne kohtu kalduvust arvata, et määrust nr 44/2001 võib tõlgendada nii, et arvesse võetakse siseriiklikke eripärasid, mille mõju piiriülesel tasandil palutakse Euroopa Kohtul tunnustada,(7) hoolimata selle liidu õigusakti sisuliselt ühtlustavast eesmärgist. Peale selle kohtuasja märkimisväärse olulisuse kirjeldatud teoreetilises plaanis peaks käesolev kohtuasi teabe kohaselt, mille pooled Euroopa Kohtule edastasid, avaldama tähelepanuväärset mõju ka praktilisel tasandil.(8)
5. Määruse nr 44/2001 põhjendusest 2 ilmneb, et selle määruse eesmärk on kehtestada siseturu häireteta toimimise huvides „sätted, millega ühtlustataks eeskirjad kohtualluvuse konflikti kohta tsiviil- ja kaubandusasjades [...]”.
6. Määruse põhjendus 11 näeb ette, et „[k]ohtualluvuse eeskirjad peavad olema hästi etteaimatavad ning lähtuma põhimõttest, et tavaliselt on kohtualluvus seotud kostja alalise elukohaga ning seepärast peab kohtualluvus alati olemas olema, välja arvatud teatavatel täpselt määratletud juhtudel, kui kohtuvaidluse sisu või osapoolte autonoomia eeldab teistsugust seotust”.
7. Määruse põhjenduses 12 on märgitud, et „[l]isaks kostja alalisele elukohale peaks kohtualluvusel olema ka muid aluseid, mis toetuksid tihedale seosele kohtu ja menetluse vahel või aitaksid kaasa tõrgeteta õigusemõistmisele”.
8. Määruse põhjenduses 15 on juhitud tähelepanu, et „[h]armoonilise kohtumõistmise huvides tuleb samaaegsete menetluste võimalust võimalikult vähendada ja tagada, et kahes liikmesriigis ei tehta vastuolulisi kohtuotsuseid. [...]”.
9. Kohtualluvuse eeskirjad on toodud määruse nr 44/2001 II peatükis.
10. Määruse II peatüki 1. jakku „Üldsätted” kuuluva artikli 2 lõige 1 on sõnastatud järgmiselt:
11. Kõnealuse määruse artikli 3 lõige 1, mis kuulub samasse jakku, sätestab, et „[i]sikuid, kelle alaline elukoht on liikmesriigis, saab teise liikmesriigi kohtusse kaevata üksnes käesoleva peatüki 2.–7. jaos sätestatud korras”.
12. Määruse nr 44/2001 II peatüki 2. jakku „Kohtualluvus erandjuhtudel” kuuluva artikli 5 punktid 1 ja 3 on sõnastatud järgmiselt:
13. Viidatud määruse artikli 6 punktis 1, mis kuulub samasse jakku, on sätestatud, et „[i]siku, kelle alaline elukoht on liikmesriigis, võib kaevata ka [...] juhul kui kostjaid on mitu, selle paiga kohtusse, kus on neist ühe alaline elukoht, tingimusel, et nõuded on sedavõrd tihedalt seotud, et eri menetlustest tulenevate vastuoluliste otsuste ohu vältimiseks oleks soovitav neid menetleda ning otsuseid teha üheskoos”.
14. Berliinis (Saksamaa) elav hr Melzer värvati telefoni teel kliendiks ja tema toimikut haldas äriühing Weise Wertpapier Handelsunternehmen (edaspidi „W.W.H.”), mille asukoht on Düsseldorf. Viimane avas hr Melzeri nimele konto äriühingus MF Global UK, mis on Londonis (Ühendkuningriik) asuv maaklerfirma, ja tegi sellelt kontolt tasu eest optsioontehinguid kõnesoleva isiku huvides.
15. 2002. ja 2003. aastal tegi hr Melzer sellele kontole sissemakseid kogusummas 172 000 eurot. 9. juulil 2003 maksis MF Global UK talle välja 924,88 eurot. MF Global UK koostas talle arve 120 USA dollari suuruse komisjonitasu kohta, millest pidas kinni 25 USA dollarit ja kandis ülejäänud 95 USA dollarit üle äriühingule W.W.H.
16. Hr Melzer pöördus Landgericht Düsseldorfi poole, et viimane mõistaks äriühingult MF Global UK tema kasuks välja kahjuhüvitise nende tehingute käigus tasutud ja saadud summade vahe ulatuses, milleks on 171 075,12 eurot, millele lisandub intress.(9)
17. Hr Melzer põhjendas oma nõudeid sellega, et W.W.H. ega MF Global UK ei informeerinud teda piisavalt tähtajaliste börsitehingutega seotud riskidest, mis puudutab optsioonilepinguid. Tema sõnul ei vastanud W.W.H. edastatud dokumendid(10) tingimustele, mis peavad olema täidetud, et klienti võiks pidada sellistest riskidest piisavalt teavitatuks, nagu on tema väitel nõutud Saksa kohtupraktikas. Samuti ei teavitatud hagejat asjakohaselt MF Global UK ja W.W.H. vahel sõlmitud vahendaja tasu käsitlevast kick-back-lepingust ning sellest tulenevast huvide konfliktist. Lisaks väitis hr Melzer, et MF Global UK arvutatud komisjonitasu on liiga suur. Ta leidis, et viimane on kohustatud maksma talle hüvitist tahtliku ja õigusvastase kaasaaitamise eest W.W.H. poolt kahju tekitamisele.
18. MF Global UK vaidlustas Landgericht Düsseldorfi territoriaalse kohtualluvuse ja palus jätta põhikohtuasjas esitatud hagi rahuldamata.
19. Eelotsusetaotluse esitanud kohus märgib, et määrus nr 44/2001 on põhikohtuasjas kohaldatav, sest kostja on juriidiline isik, mille põhikirjajärgne asukoht on ühes liikmesriigis. Täpsustades, et praegusel juhul ei ole kohaldatav üksi kohtualluvuse klausel,(11) leiab see kohus, et Saksamaa kohtute rahvusvaheline pädevus tuleneb kahju tekkimise tõttu Saksamaal selle määruse artikli 5 punktist 3. Ta märgib, et hageja väidete kohaselt tekkis viimasel finantskahju, mille hüvitamise nõude ta hagis esitab, Saksamaal, kuna sissemaksed Londonis asuvale kontole tegi ta Saksamaalt ja kahju tema pangakonto saldole tekkis selles liikmesriigis.
20. Ta avaldab seevastu kahtlust, kas tema ise on määruse nr 44/2001 artikli 5 punkti 3 alusel territoriaalselt pädev. Ta meenutab, et selle õigusnormi alusel võib kostja kaevata hageja valikul kas selle paiga kohtusse, kus kahju tekkis – nn „kahju tekkimise paik” – või selle paiga kohtusse, kus kahju tekkimise aluseks olev sündmus toimus – nn „kahju tekkimise aluseks oleva sündmuse toimumise paik” –, kui need kaks kohta ei ole samad. See kohus leiab, et kahju tekkis Berliinis, kus on hr Melzeri alaline elukoht, mitte Düsseldorfis, kus ta ise asub. Võttes arvesse seda kahju „tekkimise paika”, on praegusel juhul määrav „kahju tekkimise aluseks oleva sündmuse toimumise paik”. Et MF Global UK tegutseb aga ainult Londonis, saab territoriaalne kohtualluvus põhineda üksnes W.W.H. tegevusel Düsseldorfis.
21. Eelotsusetaotluse esitanud kohtu sõnul on Saksa õiguses niisugune sidumise tegur olemas, sest selles on nähtud ette, et kui kahjustava teo toimepanemises osaleb mitu isikut, on igaüks neist kaasvastutav teise osaluse eest selle teo toimepanemisel. Kui tugineda hr Melzeri väidetele, mille kohaselt MF Global UK vähemalt aitas tahtlikult W.W.H.‑l toime panna neid õigusvastaseid tegusid, mida viimane Saksamaal ja täpsemalt Düsseldorfis väidetavalt toime pani, on praegusel juhul mõeldav, et selle kohtu pädevuse aluseks on niisuguse kaastäideviija või kaasaaitaja tegutsemise paik.(12)
22. Et määruses nr 44/2001 ei ole ühtegi õigusnormi, mis näeks ette seda liiki sidumise kolmanda isiku tegevuse alusel, mis õigustab rahvusvahelist või kohalikku pädevust, kerkib seega küsimus, kas selle määruse artikli 5 punkti 3 tuleb tõlgendada nii, et põhitäideviija või kaasaaitaja lepinguvälist kahju põhjustav tegu võib samuti õigustada rahvusvahelist või territoriaalset pädevust selle isiku suhtes, kes on kohtusse kaevatud. Eelotsusetaotluse esitanud kohus märgib, et nii siseriiklikus kohtupraktikas kui ka õigusteoorias lähevad arvamused selles küsimuses lahku.
23. Selles olukorras otsustas Landgericht Düsseldorf 16. mail 2011 Euroopa Kohtu kantseleis registreeritud kohtumäärusega menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmise eelotsuse küsimuse:
„Kas võttes arvesse [määruse nr 44/2001] artikli 5 punktis 3 lepinguvälise kahju puhul sätestatud territoriaalset kohtualluvust, on selle paiga määramiseks, kus kahju tekkis, lubatud alternatiivne sidumine kahju tekkimise aluseks oleva sündmuse toimumise paigaga juhul, kui lepinguvälist kahju põhjustava teo panid piiriüleselt toime mitu isikut?”
24. Kirjalikke märkusi esitasid Euroopa Kohtule hr Melzer ja MF Global UK, Saksamaa, Tšehhi, Portugali ja Šveitsi valitsus ning Euroopa Komisjon.
25. 5. juulil 2012 toimunud kohtuistungil olid esindatud hr Melzer, MF Global UK, Saksamaa valitsus ja komisjon.
26. Arvestades esitatud eelotsuse küsimuse sõnastust, mis võib tunduda veidi segane, näib mulle, et alustada tuleb sellest, et piiritleda selle eelotsusetaotluse ese ja tähtsus, ning alles siis teha ettepanek, kuidas sellele võiks vastata.
A. Eelotsuse küsimuse ulatus
27. Praegune kohtuasi on algatatud niisuguse hagi tulemusena, millega taotletakse lepinguvälise vastutuse tuvastamist. Tõlgendades määruse nr 44/2001 artiklit 2 koostoimes artikli 5 punktiga 3, ilmneb, et selles valdkonnas võib ühes liikmesriigis elava isiku kaevata hageja valikul kas selle liikmesriigi kohtutesse, mille territooriumil on isiku alaline elukoht, või teises liikmesriigis asuvasse kohtusse, st sellesse kohtusse, mille alluvuses asub „pai[k], kus kahjustav sündmus on toimunud” või „võib toimuda”.
28. See viimane osa sättest, millega laiendatakse kohtute pädevust lepinguvälise vastutuse puhul ennetavatele õiguskaitsevahenditele, kujutab määruse nr 44/2001 artikli 5 punktis 3 endast ainukest lisandust võrreldes selle määrusega asendatud Brüsseli konventsiooni(13) artikli 5 punktiga 3. Hoolimata nõnda lisatud elemendist(14) − mis ei ole pealegi praegusel juhul asjakohane – on viidatud õigusnormid sisuliselt samad, nagu on möönnud ka Euroopa Kohus, nii et konventsioonis sätestatud kohtualluvuse eeskirja tõlgendus kehtib ka määruses sätestatud kohtualluvuse eeskirja puhul.(15)
29. Kuna on märgitud, et hr Melzer on põhikohtuasjas kahtlemata lepingulistes suhetes nii MF Global UK kui ka W.W.H.‑ga, võib esmapilgul tunduda üllatav, et eelotsusetaotluse esitanud kohus ei leidnud, et praegusel juhul võiks määruse nr 44/2001 artikli 5 punkti 1, mis käsitleb kohtualluvust lepingutega seotud asjades, kohaldada vähemalt sama hästi kui selle artikli punkti 3, mis käsitleb kohtualluvust lepinguvälise vastutuse korral.(16) MF Global UK on esitanud sellesisulisi sissejuhatavaid märkusi, leides, et kasulik oleks teha vahet selle määruse artikli 5 punkti 1 ja punkti 3 vastavate kohaldamisalade vahel. Hoolimata sellest märkusest tuleneb väljakujunenud kohtupraktikast igal juhul, et eelotsusetaotluse eseme määrab kindlaks selle esitanud kohus üksi ning et kuna see kohus ei ole eelotsuse küsimust püstitanud nõnda, ei pea Euroopa Kohus tegema otsust küsimuses, mille on tõstatanud üks põhikohtuasja pooltest.(17)
30. Eelotsusetaotluse esitanud kohus märgib kõigepealt, et Saksamaa kohtute kui kogumi rahvusvaheline pädevus ei tekita tema silmis probleeme. Ta leiab, et see pädevus on vaieldamatu, sest kahjustava sündmuse toimumise paik määruse nr 44/2001 artikli 5 punkti 3 tähenduses on tema meelest Berliin – linn, kus on ühteaegu hr Melzeri alaline elukoht ja kus asub ka pangakonto, mille abil vaidlusaluseid tehinguid rahastati.
31. Komisjon avaldas siiski vastupidist arvamust, väites, et kohtuotsus Kronhofer(18) keelab anda pädevuse selle paiga kohtule, kus asub hageja alaline elukoht, kui selle paiga kohtule, kus asub tema „varaliste huvide kese”, ainuüksi asjaolu tõttu, et ta on seal kandnud finantskahju osa oma varast kaotamise tagajärjel teises konventsiooni osalisriigis, samal ajal kui kõik vastutust põhjustavad asjaolud leidsid aset viimase riigi territooriumil.(19)
32. Ma nõustun komisjoni arvamusega selles mõttes, et finantskahju, mille hüvitamist hr Melzer nõuab ja mis seisneb ühe osa investeeritud kapitali kaotuses, näib olevat tekkinud Londonis, mitte Berliinis. Vaidlusalused vahendid kanti Londoni maaklerfirmas avatud kontole ning kaotati seal, sest optsioonilepingu täitmine või optsiooni tähtaja möödumine tõi kaasa selle, et sellele kontole väljamakstud summad jäid alla investeeritud summade.
33. Eelotsusetaotluse esitanud kohtu otsusest ilmneb, et ta küsib üksnes seda, kas tema ise on „territoriaalselt” ehk teiste sõnadega riigi tasandil pädev selles mõttes, et kas just tema on kõikide Saksamaa kohtute hulgast see, kes peab määruse nr 44/2001 artikli 5 punkti 3 alusel otsuse tegema.
34. Selles osas rõhutan, et selle määruse järgmised sätted on sõnastatud erinevalt: esiteks artikli 2 lõige 1, milles määratletakse liikmesriigi kohtute pädevus üldiselt,(20) ja teiseks artikli 5 punktid 1 ja 3, milles määratletakse konkreetne kohus, mis määratakse kindlaks paiga põhjal, millega vaidlus on eriliselt seotud.(21) Õigusnorm, mida tõlgendada palutakse, võimaldab seega tõesti – nagu eelotsusetaotluse esitanud kohus soovib – teha kindlaks konkreetse kohtu territoriaalse pädevuse ühe liikmesriigi kõikide esemeliselt pädevate kohtute hulgas ja seda otseselt. Juhindumine rahvusvahelise pädevuse kontseptsioonist kui etapist, mis eelneb selle sätte kohaldamist käsitlevale arutlusele – mida eelotsusetaotluse esitanud kohus tegi – tundub mulle seega tarbetu ja isegi ekslik.
35. Selle kohtu raskus seisneb konkreetselt selles, et ta ei tea, kas piiriüleses vaidluses, mis talle lahendamiseks esitati, on võimalik otsustada, et kahjustava sündmuse teise esilekutsuja, st MF Global UK osas – kes näis tegutsevat ainult Ühendkuningriigis – on pädev Düsseldorfi kohus, sest seal tegutses üks kahest oletatavast kahju põhjustajast, kuna selles linnas oli W.W.H. asukoht.
36. Selles osas tuleb meenutada, et isikul, kes soovib, et talle hüvitataks kahju lepinguvälise vastutuse alusel, on kaks põhilist valikuvõimalust: kas pöörduda määruse nr 44/2001 artikli 2 alusel selle paiga kohtusse, kus on kostja alaline elukoht, või kasutada valikulist kohtualluvust, mis põhineb selle määruse artikli 5 punktil 3.
37. Selle viimase kohtualluvuse aluse enda võib jaotada kahte põhilisse ossa ja isegi suuremaks arvuks osadeks, kui võtta arvesse konkreetseid kohtuvaidlusi, milles Euroopa Kohus on sõnastanud täiendavad sidumise kriteeriumid,(22) juhul kui lepinguvälise kahju asjaolud ja seega sidumise tegurid on hajutatud mitme liikmesriigi vahel. Euroopa Kohus on määruse nr 44/2001 artikli 5 punktis 3 kasutatud väljendit „paik, kus kahjustav sündmus on toimunud” nimelt korduvalt tõlgendanud nii, et see tähistab niisugusel juhul nii kahju tekkimise paika, st liikmesriiki, kus kahjustav sündmus avaldas otseselt oma kahjustavat mõju kannatanule, kui ka kahju tekkimise aluseks oleva sündmuse toimumise paika, st liikmesriiki, kus kahjustav sündmus lepinguvälise kahju põhjustanud isiku tegude tõttu alguse sai.(23) Sellest tuleneb, et kostja võib hageja valikul kaevata kohtutesse, mille alluvuses asub üks või teine nendest kohtadest.
38. Käesolevas kohtuasjas on põhikohtuasja asjaolud järgmised. Kahju tekkimise paik, mis vastab esimesele viidatud osale, on Saksamaa, nagu väidab eelotsusetaotluse esitanud kohus, kes leiab, et väidetav kahju tekkis täpsemalt Berliinis, ja seda seepärast, et hr Melzeri alaline elukoht ja debiteeritud konto on seal,(24) mitte Düsseldorfis. Seega püüab Landgericht Düsseldorf omaenese pädevuse kindlakstegemiseks välja selgitada, kas praegusel juhul on olemas kohtualluvuse alus, mis võib põhineda teisel nimetatud harul, arvestades lepinguvälise kahju oletatavatele põhjustajatele vastavalt süükspandavat süülist tegevust. Kahju tekkimise aluseks olevate sündmuste toimumise paik võib seega olla kas London, sest MF Global UK tegi börsitehingud seal, või Düsseldorf kui linn, kus asus W.W.H. − äriühing, mida pole kohtusse kaevatud, kuid mis tegi ainsa kostjaga koostööd.
39. Tuleb teha kindlaks, kas toimingud, mille tegi Düsseldorfis asutatud äriühing, st telefoni teel kliendiks värbamine ja tema toimiku haldamine, isegi tema õhutamine tegutsema liiga suurt riski võttes, võib arvata sündmuste hulka, mis põhjustasid sellele kliendile tema kantud kahju. Eelkõige palutakse Euroopa Kohtul võtta seisukoht, kas nende toimingute paik võib-olla omaette alus, mis võimaldab Landgericht Düsseldorfil teha otsuse selle Ühendkuningriigis asutatud äriühingu lepinguvälise vastutuse kohta, kes on kahest isikust ainsana kohtusse kaevatud, sest viimane tunnistatakse vastutavaks selle Saksamaa äriühingu tegevuse eest, kes on teine oletatav kahju põhjustaja.
40. Seega näib, et eelotsuse küsimus on piiratud mõiste „kahju tekkimise koht” tõlgendamisega juhul, kui on olemas kolm keerukuse tegurit: esiteks on kahju põhjustanud tegude toimepanemise paigad hajutatud erinevate liikmesriikide vahel; teiseks vastutavad kahju eest mitu isikut koos, st neid tegusid ei ole toime pannud mitte üks isik, vaid mitu isikut, kes on täideviijad või kaasaaitajad, ja kolmandaks on kaevanud kohtusse ainult üks kahju oletatavatest põhjustajatest ja seda liikmesriigis, kus tegutses üks teine nendest täideviijatest. Kui kahte esimest elementi on Euroopa Kohtu praktikas juba erinevatest aspektidest käsitletud, siis nende kombinatsiooni kolmandaga mitte.
41. Kohtutoimikus toodud teabe põhjal toon välja ühe konkreetse probleemi, mis puudutab MF Global UK ja W.W.H. vastavate õiguslike seisundite kindlakstegemist selles mõttes, et Euroopa Kohtule esitatud märkustes on sageli aetud segi kõnesoleva tsiviilõigusrikkumise põhitäideviija ja kaasaaitaja või kaastäideviija. Eelotsusetaotlusest ilmneb, et kuigi hr Melzer taotleb hüvitist ainult MF Global UK‑lt − kes näib seega olevat tema silmis mänginud määravat osa kahju tekkimises − on põhitäideviija pigem W.W.H., samal ajal kui MF Global UK on hageja väidete ja nõuete kohaselt vähemalt kaasaaitaja. Igal juhul on eelotsuse küsimus sõnastatud piisavalt laialt, et hõlmata mõlemat juhtumit, milleks on kohtusse mitte kaevatud isiku kaasaaitamine ja koos täideviimine. Käesolevas ettepanekus väljapakutud vastuse puhul on seega võetud arvesse neid kahte aspekti.
42. Eelotsusetaotluse esitanud kohus küsib seega sisuliselt, kas oleks võimalik esitada hagi selle paiga kohtule, kus kaasaaitaja või kaastäideviija oma süülised teod toime pani, kui on mitu kahju tekkimise aluseks olevat sündmust, mis toimusid erinevates liikmesriikides. See tähendaks täpsemalt, et arvesse tuleb võtta paika, kus kahju tekkimise aluseks olev sündmus ühe kahju põhjustanud isiku tõttu toimus, ning seda ilma, et väidetav kannatanu oleks kohustatud kaebama kohtusse seda kaasaaitajat või kaastäideviijat – olukord, millega on tegemist põhikohtuasjas.
43. See kohus soovib teiste sõnadega, et Euroopa Kohus tunnustaks täiendavat võimalust valida kohus juhul, kui erinevates liikmesriikides elavad või asuvad kostjad vastutavad lepinguvälise kahju tekitamise eest koos, ning seda nii, et ta sedastab „sidumise lepinguvälise kahju tekkimise aluseks oleva sündmuse paigaga”, kui kasutada eelotsusetaotluse sõnastust. Uue kohtualluvuse aluse loomine, mida soovitatakse teha, laiendaks valikuvõimalusi, mida Euroopa Kohtu praktikas on siiani hagejale pakutud. Minu arvates ei eelda see tingimata, et luuakse uus põhiharu, mis lisandub „kahju tekkimise paigale” või „kahju tekkimise aluseks oleva sündmuse toimumise paigale”. See kohus pakub välja pigem teise haru laiema tõlgenduse, mis seisneb võimalikus nõustumises sellega, et kui lepinguvälise kahju tekitamises osales piiriüleselt mitu isikut, võib nendest ühe toime pandud kahju tekkimise põhjustanud tegude paiga tõttu kaastäideviija puhul olla pädev selle paiga kohus.
B. Vastus eelotsuse küsimusele
1. Erinevad seisukohad
44. Lugedes Euroopa Kohtule esitatud märkusi, võib märgata, et on kaks vastukäivat seisukohta: hr Melzer ning Saksamaa, Tšehhi, Portugali ja Šveitsi valitsus teevad ettepaneku nõustuda uue kohtualluvuse alusega, mille eelotsusetaotluse esitanud kohus välja pakub, samal ajal kui MF Global UK ja komisjon leiavad, et esitatud küsimusele tuleb vastata eitavalt.
45. Eelotsusetaotluse esitanud kohtu määruse põhjendustest ilmneb, et tema omalt poolt kaldub pooldama võimalust siduda rahvusvaheline kohtualluvus – sidumine, mida ta nimetab „alternatiivseks” − paigaga, kus oletatav kaastäideviija või kaasaaitaja lepinguvälise kahju põhjustanud teo toime pani, isegi kui viimane ei ole esitatud hagi puhul kostja.
46. See kalduvus, samuti eelotsuse küsimuse esitamise põhjus on seletatavad teabega, mille Landgericht Düsseldorf on siseriikliku õiguse sisu kohta esitanud. Selgub, et Saksamaa tsiviilkoodeksi (Bürgerliches Gesetzbuch) § 830 on nähtud ette, et kui kahjustava teo toimepanemises osaleb koos mitu isikut, peetakse iga täideviijat ja kaasaaitajat vastutavaks teise isiku osaluse eest selle teo toimepanemisel. Lisaks täpsustab eelotsusetaotluse esitanud kohus, et Saksamaa tsiviilkohtumenetluse seadustiku (Zivilprozessordnung) § 32 kohaselt võib kohtualluvus lepinguvälise kahju valdkonnas põhineda erinevate kaastäideviijate toime pandud rikkumistel, sest nad vastutavad oma tegude eest vastastikku.
47. Kui põhikohtuasi oleks olnud täielikult siseriiklik, siis võttes arvesse väiteid, mis hageja hr Melzer kostja MF Global UK ja teise oletatava kaastäideviija või kaasaaitaja W.W.H. vastu esitas,(25) oleks selle paiga kohus, kus tegutses üks väidetava lepinguvälise kahju põhjustanud isik, saanud sellel alusel tunnistada ennast pädevaks tegema otsust lepinguvälise kahju tuvastamise hagi kohta, mis ühe kaastäideviija vastu esitati.(26)
48. Lahendus on siiski palju vähem enesestmõistetav, kui olukorral on nagu praegusel juhul seoseid mitme liikmesriigi territooriumiga, st see ei ole piiratud Saksamaa territooriumiga. Eelotsusetaotluses on nimelt toodud välja, et Saksamaa kohtupraktikas ja õigusteoorias on selles osas lahknevusi. Ta märgib, et mõned kohtud on leidnud, et määruse nr 44/2001 artikli 5 punkt 3 võimaldab siduda piiriülese vaidluse lepinguvälist kahju põhjustanud kaastäideviija või kaasaaitaja teo toimepanemise paigaga, sest lepinguvälise kahju põhjustanud tegevuse või tegevusetuse kese on selles paigas.(27) Neid kohtuotsuseid on kinnitanud mõne õigusteoreetiku kokkulangevad arvamused, samal ajal kui paljud teised autorid on olnud nende vastu, tuginedes argumentidele, mille juurde ma tulen hiljem tagasi, sest ma nõustun viimaste arvamusega.
49. Selles väga eripärases kontekstis toimuski arutluskäik, mille tulemusena esitati eelotsusetaotlus. Euroopa Kohus ei ole siiski kuidagi seotud lähenemisega, mida pooldatakse liikmesriigis. Väljakujunenud kohtupraktika kohaselt tuleb määruses nr 44/2001 kasutatud mõisteid tõlgendada autonoomselt, et tagada selle määruse ühetaoline kohaldamine kõikides liikmesriikides.(28)
2. Väljapakutud tõlgendus
a. Tõlgendamissuunised
50. On selge, et määruse nr 44/2001 artikli 5 punktis 3 kasutatud mõistet „pai[k], kus kahjustav sündmus on toimunud” tuleb tõlgendada sõltumatult liikmesriikide õigussüsteemide sisust, sest selles määruses sätestatud kohtualluvuse eeskirjade rakendamine ei saa sõltuda siseriiklikest eripäradest, vastasel juhul kaotab ühtlustamine, mida püütakse nendega saavutada, oma kasuliku mõju.(29)
51. Vastavalt Euroopa Kohtu praktikale tuleb määruse nr 44/2001 sätte sisu analüüsida mitte üksnes selle sätte sõnastust, vaid ka selle määrusega loodud korda ja selle kavandatud eesmärke arvestades.(30)
52. Täpsustan kohe, et ma ei poolda määruse nr 44/2001 artikli 5 punkti 3 niisugust tõlgendust, mis viib selleni, et nõustutakse – nagu mõtles Landgericht Düsseldorf –, et asjaomane hageja võis õiguspäraselt otsustada pöörduda nimetatud kohtu poole, mis on selle paiga kohus, kus kohtusse mitte kaevatud kaasaaitaja või kaastäideviija osales väidetavalt etteheidetava kahjustava teo toimepanemises, st mitte üksnes valida, kas ta pöördub selle paiga kohtusse, kus on kostja alaline elukoht, või selle paiga kohtusse, kus kahju tekkis, või selle paiga kohtusse, kus kahju tekkimise aluseks olev sündmus toimus, nagu seda kohtupraktikas tavaliselt mõistetakse. Selline tõlgendus on minu arvates liiga lai, seda lähtudes nii analüüsi süsteemsetest kui ka teleoloogilistest nüanssidest, mida nüüd kirjeldan.(31)
b. Tõlgendamine määruse nr 44/2001 süsteemist lähtudes
53. Kõigepealt märgin, et määruses nr 44/2001 on sätteid, näiteks artikli 6 punkt 1, mis näevad sõnaselgelt ette võimaluse kaevata kostja kohtusse, mis on teda puudutava vaidluse puhul pädev teise isiku kaudu, kuid see tuletatud kohtualluvus eksisteerib eranditult mitme kostja olemasolu korral, mis toob kaasa vastuoluliste kohtuotsuste tegemise ohu,(32) mida ei ole põhikohtuasjas vaadeldaval juhtumil. Eelotsusetaotluses täpsustamata põhjusel(33) otsustas hr Melzer esitada Landgericht Düsseldorfile hagi ainult MF Global UK vastu, mille asukoht on London, mitte W.W.H. vastu, mille asukoht on Düsseldorf, ja seda vaatamata sellele, et Londoni äriühingule näib ta heitvat ette ainult kaasaaitamist. Tehes niisuguse valiku − mille võimalike negatiivsete tagajärgedega tal tuleb nõustuda − kaotas hageja võimaluse tugineda kohtualluvuse laiendamisele kolmanda isiku alalise elukoha ja seega tegelikkuses nende tegude paiga alusel, mille see isik võis selles paigas toime panna, nagu lubab teha viidatud artikkel 6.
54. Määruse nr 44/2001 artikli 2 lõikes 1 sätestatud üldine kohtualluvuse eeskiri, millega püütakse kaitsta selle poole huve, kes ei algatanud piiriülest menetlust, näeb lisaks ette, et põhimõtteliselt on pädevad selle liikmesriigi kohtud, kus on kostja alaline elukoht. Väljakujunenud kohtupraktika kohaselt tuleb niisugust õigusnormi nagu selle määruse artikli 5 punkt 3, milles on sätestatud kohtualluvuse eeskiri, mis võimaldab sellest üldpõhimõttest kõrvale kalduda, pakkudes hagejale kohtusse pöördumisel valikuvõimalust, tõlgendada rangelt, isegi kitsendavalt.(34) Seega ei tohi selle viimase artikli ulatust laiendada nii, et see läheb kaugemale määruses nr 44/2001 sõnaselgelt kirjeldatud juhtumitest,(35) vastasel juhul kahjustatakse selles osas artikli 2 kasulikku mõju ja minnakse kaugemale liidu seadusandja kavatsusest. Et Euroopa Kohus on leidnud, et mõistet „pai[k], kus kahjustav sündmus on toimunud”, ei tohi tõlgendada liiga laiendavalt seoses sidumisega kahju tekkimise paigaga,(36) peaks see minu arvates olema samamoodi ka seoses sidumisega kahju tekkimise aluseks oleva sündmuse toimumise paigaga, nii et ei ole mõeldav, et kostja vastutus tegude eest, mille pani teises liikmesriigis toime kolmas isik, õigustab kohtu pädevust lepinguvälise kahju asjas.
55. Lisaks võimaldab määruse nr 44/2001 artikli 5 punktis 3 sätestatud eeskiri – nagu ma juba märkisin – teha vastupidi selle määruse artiklile 2 liikmesriikide kõikide kohtute hulgast, millele kuulub esemeline pädevus, kindlaks ühe konkreetse kohtu. Selle määruse põhjendusest 12 ilmneb, et sel viisil kaldub viidatud artikkel 5 näitama ära kohtu, mis on vaidlusele geograafiliselt lähedal ja mis suudab seega kõige paremini selles küsimuses otsust teha.
56. Euroopa Kohus on korduvalt leidnud, et see eeskiri põhineb eriti tihedal seosel vaidluse ning selle paiga kohtute vahel, kus kahjustav sündmus on toimunud, mis õigustab kohtuasja nende kohtute alluvusse arvamist korrakohase õigusemõistmise ja menetluse otstarbeka korraldamise põhjusel, eelkõige seepärast, et vaidlus ja tõendite kogumise koht on lähedal.(37)
57. Kui sedastatakse uus kohtualluvuse alus, mille eelotsusetaotluse esitanud kohus välja pakub, viib see arutluskäik aga selleni, et niisuguses olukorras nagu põhikohtuasjas vaadeldav peab kohus, kes tunnistatakse pädevaks kohtusse mitte kaevatud kolmanda isiku tegevuse alusel, milleks on praegusel juhul Saksamaa kohus, tegema otsuse kostja vastutuse kohta – kusjuures käesoleval juhul asub see kostja Ühendkuningriigis –, kelle väidetavalt süülised teod ei asu lähedal selle kohtu territooriumile, vaid sellest kaugel, sest ei ole vaidlustatud, et MF Global UK tegutses ainult Ühendkuningriigi territooriumil. Kui ei ole piisavalt märkimisväärset seost vaidlusega, ei ole see kohus objektiivselt kõige paremas olukorras, et niisugustel asjaoludel otsust teha.
58. Mulle näib järelikult, et see, kui pädevaks tunnistatakse selle paiga kohus, kus elab või asub ükskõik missugune lepinguvälise kahju peamise põhjustaja kaasaaitaja või kaastäideviija, kui kahju tekkimise aluseks oleva sündmuse toimumise täiendava paiga kohus, on vastuolus määruse nr 44/2001 üldise ülesehitusega ja seda isegi siis, kui kahju tekkimise aluseks oleva sündmuse toimumise peamine paik asub teises liikmesriigis. Seda lähenemist kinnitavad muudki kaalutlused, mis on seotud selle määruse eesmärgiga.
c. Tõlgendamine määruse nr 44/2001 eesmärkidest lähtudes
59. Mis puudutab kõigepealt menetluslikku laadi argumente, mis tulenevad määruse nr 44/2001 põhjenduse 12 lõpus toodud tõrgeteta õigusemõistmise eesmärgist, siis ma ei saa aru, kuidas vastaks see, kui ainult ühe kostja olemasolu korral nagu praegusel juhul omistatakse kohtualluvus laiendavalt teise täideviija tegevuse alusel − keda ei ole teadlikult kohtusse kaevatud − otseselt sellele eesmärgile. Teine lugu oleks ilmselgelt siis, kui oleks vaja soodustada erinevate kostjate vastu suunatud mitme menetluse koondamist samasse kohtusse, kuid niisugune kohtualluvuse tsentraliseerimine ei ole praegusel juhul mängus.(38)
60. Nagu annab mõista Saksamaa valitsus, võib täiendava valikuvõimaluse andmine eelotsuse küsimuses väljapakutud tingimustel tõesti täita esmapilgul kiiduväärse ülesande, milleks on väidetavalt lepinguvälist kahju kannatanud isiku valiku laiendamine, et ta ei peaks esitama hagi kohtule paigas, kus see oleks talle kulukam või juhuslikum, eriti tõendite seisukohast, mis tuleb tuua. Määruse nr 44/2001 artikli 5 punktis 3 sätestatud kohtualluvuse eeskiri ei ole siiski kantud soovist asetada kannatanu soodsamasse olukorda. Euroopa Kohus on nimelt leidnud, et vastupidi selle määruse teistele sätetele ei ole selle õigusnormi eesmärk tagada kaitse sellele kohtuvaidluse poolele, kes näib olevat nõrgim.(39)
61. Nõue soodustada vaidluse faktiliste asjaolude asetleidmisele „lähima” kohtu poole pöördumist, mis on sõnaselgelt ette nähtud viidatud põhjenduse 12 lõpus, sunnib vastama praegusel juhul esitatud eelotsuse küsimusele pigem eitavalt. Minu arvates tuleb hagejale pakutavaid kohtualluvuse valikuvõimalusi „forum shopping” riski leevendamiseks teataval määral piirata ning seda isegi siis, kui tegemist on poolega, kes väidab, et talle on tekitatud kahju.(40)
62. Lisaks on väga oluline tagada, et järgitaks õiguskindluse põhimõtet, millest määruse nr 44/2001 andjad juhindusid.(41) Selle määruse põhjenduses 11 on seega rõhutatud kohtualluvuse eeskirjade „hästi etteaimatavuse” nõuet. Vastavalt Euroopa Kohtu praktikale nõuab õiguskindluse põhimõte, et kohtualluvuse eeskirju, mis kalduvad kõrvale selle määruse artiklis 2 ette nähtud üldisest kohtualluvuse eeskirjast, tuleb tõlgendada nii, et keskmiselt informeeritud kostjal oleks võimalik mõistlikult ette näha, millisesse kohtusse, mis ei ole tema alalise elukoha järgse liikmesriigi kohus, võib teda kaevata.(42)
63. Lisan, et soov võtta vastu ühtsed eeskirjad, et „taga[d]a mõistli[k] tasakaa[l] väidetavalt vastutava isiku ja kahju kannatanud isiku huvide vahel”,(43) oligi määruse nr 44/2001 koostajate eesmärk.(44) Selle tasakaalu poole püüdlemine peaks minu arvates samuti juhtima Euroopa Kohut, kui ta tõlgendab selle määruse artikli 5 punkti 3.
64. Lepinguvälise kahju valdkonnas on kahju oletataval põhjustajal vaja teatavat kohtualluvuse ennustatavust, sest olukord, kus seda ei ole, võib veenda ettevõtjaid mitte tegutsema piiriüleselt. See, kui hagejal on lubatud pöörduda niisuguse liikmesriigi ükskõik missuguse kohtu poole, mille alluvuses osales ükskõik missugune osavõtja või kaastäideviija lepinguvälise kahju põhjustamises, ilma et viimast ennast oleks kohtusse kaevatud, näib mulle minevat liiga kaugele, võttes arvesse õiguskindluse ja poolte huvide tasakaalu põhimõtteid.
65. Nagu märgitud aruandes määruse nr 44/2001 konkreetse kohaldamise kohta,(45) võib see, kui lepinguvälise kahju valdkonnas mitmekordistatakse kohtualluvuse aluste arvu peaaegu lõpmatuseni, sundida isikut, kelle vastutuse tuvastamist taotletakse, ennast kaitsma erinevate liikmesriikide kohtutes ja seega arvukates õigussüsteemides, mille hulgast jääb tõenäoliselt peale kõige karmim.
66. Selgub, et määruse nr 44/2001 artikli 5 punkti 3 on juba praegu tõlgendatud teatava paindlikkusega. Esineb siiski oht, et uusi sidumise alused juurde lisades loob Euroopa Kohus mitte ainult kohtupraktika, mis on selle mitmeharulisuse tõttu raskesti mõistetav, vaid kirjutab nimetatud artikli 5 punkti 3 ka varjatult ümber. Kui niisugune tendents valida seda õigusnormi laiendav lähenemine jätkub ilma vajaliku pidurdamiseta, võib see viia määruse nr 44/2001 keskse mehhanismi täieliku ümberpööramiseni, sest tahaplaanile jääb aluspõhimõte, mille kohaselt tuleb isikud, kelle alaline elukoht on teatavas liikmesriigis, üldiselt kaevata selle riigi kohtutesse.(46) Minu arvates on seega vaja, et Euroopa Kohus ei läheks viidatud artikli tõlgendamisel selles mõttes liiga kaugele.
67. Leian seega, et korraga määruse nr 44/2001 süsteemist ja eesmärkidest tulenevaid nõudeid rahuldab paremini see, kui eelotsusetaotluse esitanud kohtu eelotsuse küsimusele vastatakse eitavalt.
68. Esitatud kaalutlustest lähtudes teen Euroopa Kohtule ettepaneku vastata Landgericht Düsseldorfi esitatud eelotsuse küsimusele järgmiselt:
Nõukogu 22. detsembri 2000. aasta määruse (EÜ) nr 44/2001 kohtualluvuse ja kohtuotsuste täitmise kohta tsiviil- ja kaubandusasjades artikli 5 punkti 3 tuleb tõlgendada nii, et selles õigusnormis lepinguvälise kahjuga seotud asjades ette nähtud valikulist kohtualluvust ei kohaldata, kui olukorras, kus väidetavate kahjustavate tegude toimepanemises osales mitu isikut, kes tegutsesid erinevates liikmesriikides, on neist ühe vastu esitatud hagi seotav selle kohtuga, mille poole pöörduti, üksnes sellise kahju tekkimise aluseks oleva sündmuse toimumise paiga alusel, mille eest loetakse vastutavaks kaasaaitaja või kaastäideviija, keda ei ole sellesse kohtusse kaevatud.
2 −	EÜT 2001, L 12, lk 1; ELT eriväljaanne 19/04, lk 42.
3 −	Vastavalt määruse nr 44/2001 artikli 1 lõikele 3 tähendab „liikmesriik” selles ettepanekus kõiki Euroopa Liidu liikmesriike peale Taani Kuningriigi.
4 −	Valikuvõimalus, mida eelotsusetaotluse esitanud kohus nimetab „alternatiivseks sidumiseks”.
5 −	30. novembri 1976. aasta otsusest kohtuasjas 21/76: Bier (EKL 1976, lk 1735, punkt 19) alates hakati eristama „kahju tekkimise paika” ja selle kahju „põhjustanud sündmuse toimumise paika” – vahetegemine, mida meenutati hiljuti 25. oktoobri 2012. aasta kohtuotsuses C‑133/11: Folien Fischer ja Fofitec (punkt 39 ja seal viidatud kohtupraktika).
6 −	Eelotsusetaotluse esitanud kohus kasutab mõistet „wechselseitige Handlungsortzurechnung”, mis vabas tõlkes oleks „kahjustava teo paiga vastastikune omistamine”.
7 −	Bundesgerichtshof tegi näiteks Euroopa Kohtule ettepaneku otsustada, et niisugune hagi nagu Saksa õiguses tuntud „negative Feststellungsklage” (lepinguvälise võlasuhte puudumise tuvastamise hagi), kuulub määruse nr 44/2001 artikli 5 punkti 3 kohaldamisalasse, samal ajal kui Prantsusmaa Cour de cassation küsis, kas „kohtualluvuse klausel, milles on ühendusesiseste lepingute ahela raames kokku leppinud teatava asja tootja ja ostja vastavalt [...] määruse nr 44/2001 [...] artiklile 23, kehtib allomandaja suhtes”, nagu see oleks võimalik Prantsusmaa siseriikliku õiguse kohaselt. Nende küsimuste kohta vt ettepanekud, mille ma esitasin vastavalt kohtuasjas Folien Fischer ja Fofitec, milles tehti eespool viidatud kohtuotsus, ja kohtuasjas C‑543/10: Refcomp, mis on Euroopa Kohtus veel pooleli.
8 −	Kohtuistungil kinnitas MF Global UK Ltd (edaspidi „MF Global UK”) esindaja nimelt, et Euroopa Kohtu vastust oodatakse väga just seepärast, et sama liiki kohtuasjad on algatatud suure hulga börsimaaklerite vastu, ning täpsustas, et tema advokaadibüroo tegeleb umbes 150 samasuguse juhtumiga, nagu on tegemist põhikohtuasjas.
9 −	Kohtuistungil kinnitas hr Melzeri esindaja, et otsustati, et W.W.H.‑d ei kaevata kohtusse, sest see äriühing oli hagi esitamise hetkel maksejõuetu (Landgericht Düsseldorfi poole pöördumise kuupäeva ei ole eelotsusetaotluses täpsustatud, kuid kuna eelotsusetaotlus kannab 29. aprilli 2011. aasta kuupäeva, näib, et see toimus millalgi sellal), samal ajal kui oma kirjalikes märkustes märkis ta, et MK Global UK oli likvideerimisel alates 31. detsembrist 2011.
10 −	Eelotsusetaotluses on selles osas mainitud „Tähtajaliste börsitehingute vahendamise lepingut”, trükist „Ülevaade börsitehingute riskidest” ja meelespead „Oluline teave kahjumiriskide kohta börsitehingute puhul”.
11 −	Et ühes allkirjastatud lepingutest oli ette nähtud kohtualluvuse klausel, heidab eelotsusetaotluse esitanud kohus seega kaudselt kõrvale võimaluse, et viidatud vastutus tuleneb lepingust.
12 −	Märgin juba praegu, et eelotsusetaotluse lugemisel jääb segaseks, kumb oli kahjustava teo põhitäideviija ja kumb sellele kaasaaitaja, kas MF Global UK või W.W.H.
13 −	27. septembri 1968. aasta konventsioon kohtualluvuse ja kohtuotsuste täitmise kohta tsiviil‑ ja kaubandusasjades (EÜT 1972, L 299, lk 32), muudetud hilisemate konventsioonidega, mis käsitlevad uute liikmesriikide ühinemist selle konventsiooniga (edaspidi „Brüsseli konventsioon”).
14 −	Element, mille uudsus on kõigest suhteline, sest seda põhimõtet oli juba tunnustatud Euroopa Kohtu praktikas, mis käsitleb Brüsseli konventsiooni tõlgendamist, kuigi komisjoni arvates säilis selles küsimuses teatav ebaselgus (vt ettepanek: nõukogu määrus (EÜ) kohtualluvuse, kohtuotsuste tunnustamise ja täitmise kohta tsiviil- ja kaubandusasjades – KOM(1999) 348 (lõplik), lk 15).
15 −	Vt eespool viidatud kohtuotsus Folien Fischer ja Fofitec (punktid 31 ja 32 ning seal viidatud kohtupraktika).
16 −	Nimelt asetub dolus ehk culpa in contrahendo, millele hr Melzer tugineb, siin raamistikku, kus pooltevahelised läbirääkimised viisid lepingu sõlmimiseni. Mis puudutab vastupidist juhtumit, siis 17. septembri 2002. aasta otsuses kohtuasjas C‑334/00: Tacconi ((EKL 2002, lk I‑7357) on märgitud, et kui lepingu sõlmimisele suunatud läbirääkimiste tulemustena ei sõlmitud lepingut, ei kuulu hagi, mille puhul tuginetakse kostja lepingueelsele vastutusele, mitte lepingulise vastutuse, vaid lepinguvälise vastuse valdkonda.
17 −	Vt eelkõige 20. märtsi 1997. aasta otsus kohtuasjas C‑352/95: Phytheron International (EKL 1997, lk I‑1729, punkt 14) ja 16. septembri 1999. aasta otsus kohtuasjas C‑435/97: WWF jt (EKL 1999, lk I‑5613, punkt 29).
18 –	Vt 10. juuni 2004. aasta otsus kohtuasjas C‑168/02: Kronhofer (EKL 2004, lk I‑6009, punkt 18 jj).
19 −	Komisjon täpsustab, et isegi kui hr Melzerile avaldavad kahjustavad teod, st MF Global UK Ühendkuningriigis tehtud suure riskiastmega börsitehingud, kahju tekitavat mõju Saksamaal selle mõju ülekandumise tõttu sinna, ei saa see asjaolu vastavalt Euroopa Kohtu praktikale olla sidumise aluseks, mis muudab selle artikli 5 punkti 3 alusel pädevaks Saksamaa kohtud, samal ajal kui kahju tekkimise aluseks olev tegu pandi toime ja ka kogu kahju tekkis Ühendkuningriigi territooriumil.
20 −	Selles õigusnormis kasutatud terminid, nimelt väljend „selle liikmesriigi kohtud” näitab, et selles on sätestatud üldine kohtualluvuse eeskiri, kuivõrd sellega viidatakse liikmesriigi kohtusüsteemile tervikuna, kusjuures tuleb täpsustada, et kohtualluvus kohalikul tasandil määratakse vastavalt määruse nr 44/2001 artiklile 59 kindlaks, juhindudes siseriiklikest menetlusnormidest, milles on määratletud mõiste „elukoht”.
21 −	Näidates, et hageja võib pöörduda selle paiga „kohtusse”, kus asuvad vastavalt kohustus ja kahjustav sündmus, sätestavad need õigusnormid erandlikku laadi kohtualluvuse eeskirja.
22 –	Kohtupraktika on tekkinud eelkõige konkreetsete probleemide tõttu, mida on põhjustanud ajakirjanduse või telekommunikatsioonivahendite teel (raadio, televisioon või internet) toimunud piiriülese lepinguvälise kahju tekitamise paiga kindlakstegemine, ja seda alates 7. märtsi 1995. aasta otsusest kohtuasjas C‑68/93: Shevill jt (EKL 1995, lk I‑415). Näiteks veebisaidile ülespandud materjalidega isikuõiguste rikkumise juhtumil leiti, et pädev võib olla ka selle paiga kohus, kus asub kannatanu huvide kese (vt 25. oktoobri 2011. aasta otsus liidetud kohtuasjades C‑509/09 ja C‑161/10: eDate Advertising ja Martinez, EKL 2011, lk I-10269, punkt 47 jj).
23 −	Kaks valikuvõimalust, mis on hagejal alates Brüsseli konventsiooni artikli 5 lõike 3 tõlgendamist käsitlevast eespool viidatud kohtuotsusest Bier (punkt 19) ning mida on mitu korda kinnitatud, eelkõige eespool viidatud kohtuotsuses Folien Fischer ja Fofitec (punktid 39 ja 40).
24 −	Käesoleva ettepaneku punktides 31 ja 32 kirjeldatud põhjustel ei ole asjaolu, et oletatava kannatanu pangakonto asub ühe liikmesriigi territooriumil, piisav sidumise tegur, mille tõttu võib pädevaks tunnistada selle riigi kohtu, sest see kriteerium on täiesti juhuslik.
25 −	Eelotsusetaotluse kohaselt väidab hr Melzer esiteks, et W.W.H. eiras kohustust teda informeerida ning tekitas talle tahtlikult ja õigusvastaselt kahju, sest sõlmis optsioontehinguid ilma mingi eduvõimaluseta, rikkudes sellega Saksamaa tsiviilseadustiku § 826, ning teiseks, et MF Global UK aitas tahtlikult vähemalt kaasa sellele lepinguvälist kahju põhjustanud tegevusele Saksamaal.
26 −	Landgericht Düsseldorf märgib, et kui kohaldataks Saksamaa õigust, oleks ta territoriaalselt pädev tegema talle esitatud hagi kohta otsust, sest W.W.H. pani oma kahjustava teo toime, st värbas hr Melzeri kliendiks Düsseldorfis.
27 −	Eelotsusetaotluses on täpsemalt märgitud, et mis puudutab sellist olukorda nagu põhikohtuasjas, siis otsustav takistus oletatava kannatanu värbamisel kliendiks või tema mõjutamisel avada välismaise maaklerifirma juures konto, optsioonilepingud sinna ümber kanda laskmisel, rahasummade eraldamisel optsioonide paigutamiseks, loobudes võetud positsioonide väärtuse väljavõtmisest, tuli ületada seal.
28 −	Vt 6. septembri 2012. aasta otsus kohtuasjas C‑190/11: Mühlleitner (punkt 28 ja seal viidatud kohtupraktika) ja eespool viidatud kohtuotsus Folien Fischer ja Fofitec (punkt 30 ja seal viidatud kohtupraktika).
29 −	Vt selle määruse põhjendus 2.
30 –	Vt eelkõige 6. septembri 2012. aasta otsus kohtuasjas C‑619/10: Trade Agency (punkt 27).
31 −	Mis puudutab määruse nr 44/2001 artikli 5 punkti 3 tekkelugu, siis minu teada ei ole võimalik saada sellest teavet, mis aitaks esitatud küsimusele vastata, sest on märgitud, et see õigusnorm on praegusel kujul lühike ja selge. Selle kohta vt sünteesi, mille esitas professor F. Pocar oma selgitavas aruandes Luganos 30. oktoobril 2007 allkirjastatud tsiviil- ja kaubandusasjade kohtualluvuse ja neid käsitlevate kohtuotsuste tunnustamise ja täitmise konventsiooni kohta (ELT 2009, C 319, lk 1, punkt 58 jj).
32 −	Selle õigusnormi kohaselt on mitme kostja korral sama hageja poolt erinevate kostjate vastu esitatud hagide kohta pädev otsust tegema selle paiga kohus, kus on neist kostjatest ühe alaline elukoht, tingimusel et need hagid on omavahel seotud nii, et neid tuleks arutada koos, et vältida lahendusi, mis võiksid olla vastuolulised, kui kohtuasju lahendataks eraldi, ja seda isegi siis, kui õiguslikud alused on erinevad (11. oktoobri 2007. aasta otsus kohtuasjas C‑98/06: Freeport, EKL 2007, lk I‑8319, punkt 38 jj).
33 −	Põhjenduste kohta, mis hr Melzeri esindaja selles küsimuses esitas, vt käesoleva ettepaneku 9. joonealune märkus.
34 –	Vt eelkõige 16. juuli 2009. aasta otsus kohtuasjas C‑189/08: Zuid-Chemie (EKL 2009, lk I‑6917, punkt 22).
35 −	Vt analoogia alusel 17. septembri 2009. aasta otsus kohtuasjas C‑347/08: Vorarlberger Gebietskrankenkasse (EKL 2009, lk I‑8661, punkt 39) ja 12. mai 2011. aasta otsus kohtuasjas C‑144/10: BVG (EKL 2011, lk I-3961, punkt 30).
36 −	Eespool viidatud kohtuotsuses Kronhofer (punkt 19) on meenutatud, et seda mõistet ei saa tõlgendada nii laialt, et see hõlmab kõiki paiku, kus teatava tegelikult teises paigas tekkinud kahju kahjustavad tagajärjed võivad end tunda anda.
37 −	Vt eelkõige 19. aprilli 2012. aasta otsus kohtuasjas C‑523/10: Wintersteiger (punkt 18) ja eespool viidatud kohtuotsus Folien Fischer ja Fofitec (punktid 37 ja 38).
38 −	Vt analoogia alusel eespool viidatud kohtuotsus Kronhofer (punkt 18), mille kohaselt ei ole kohtualluvuse andmiseks kohtutele, kes asuvad mingis muus osalisriigis kui selles, kus toimus nii kahju tekkimise aluseks olev sündmus kui tekkis ka kahju, tõendite esitamise või menetluse korraldamise seisukohast mingisugust objektiivset vajadust.
39 −	Vt eespool viidatud kohtuotsus Folien Fischer ja Fofitec (punktid 45 ja 46 ning seal viidatud kohtupraktika).
40 −	Seda probleemi on käsitlenud Euroopa Parlament, kes on praegu käimasolevate määruse nr 44/2001 konsolideerimise tööde käigus teinud ettepaneku kehtestada „piisava olulise või märkimisväärse seose” nõue, et „piirata võimalust valida meelepärane kohtualluvus” lepinguvälise kahju valdkonnas. Vt 7. septembri 2010. aasta resolutsioon määruse nr 44/2001 rakendamise ja läbivaatamise kohta (2009/2140(INI), P7_TA(2010)0304, põhjendus Q ja punkt 25).
41 −	Komisjon viitas näiteks oma eespool viidatud ettepanekus, mille alusel võeti vastu määrus nr 44/2001, „õiguskindlusele kohtualluvuse valdkonnas” ja eesmärgile „määrata kindlaks selged kohtualluvuse eeskirjad” (KOM(1999) 348 (lõplik), punkt 1.1).
42 −	Vt eelkõige 1. märtsi 2005. aasta otsus kohtuasjas C‑281/02: Owusu (EKL 2005, lk I‑1383, punkt 40). Õiguskindluse eesmärki ei saa mõista nii, et see peab ainult võimaldama hagejal teha kindlaks kohtu, mille poole ta võib pöörduda, nagu meenutavad muu hulgas eespool viidatud kohtuotsused Kronhofer (punkt 20) ning Folien Fischer ja Fofitec (punkt 33).
43 −	Analoogia alusel Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. juuli 2007. aasta määruse (EÜ) nr 864/2007 lepinguväliste võlasuhete suhtes kohaldatava õiguse kohta („Rooma II”) (ELT L 199, lk 40) põhjenduses 16 kasutatud väljendiga.
44 −	Komisjoni eespool nimetatud ettepanek, mille tulemusena võeti vastu määrus nr 44/2001, „lisab selle nõukogus sõlmitud kokkuleppe sisu, mis käsitleb vajalikku tasakaalu võimalike vaidlusesse kaasatud poolte huvide vahel” (KOM(1999) 348 (lõplik), punkt 2.1).
45 −	Vt vastuväited nn mosaic theory lähenemisele, mis tekkis eespool viidatud kohtuotsuse Shevill jt tulemusena, Hess, B., Pfeiffer, T., ja Schlosser, P., Report on the Application of Regulation Brussels I in the Member States, Study JLS/C4/2005/03, 2007. aasta lõplik versioon, punkt 214.
46 −	Vt analoogia alusel 22. mai 2008. aasta otsus kohtuasjas C‑462/06: Glaxosmithkline ja Laboratoires Glaxosmithkline (EKL 2008, lk I‑3965, punkt 32), kus Euroopa Kohus rõhutab, et „[k]ui ühenduse kohus muudaks valikulise kohtualluvuse eeskirjad, mille eesmärk on korrakohase õigusemõistmise soodustamine, ühekülgseteks kohtualluvuse eeskirjadeks, mis kaitseksid väidetavalt nõrgemat poolt, läheks see kaugemale huvide tasakaalust, mille ühenduse seadusandja on praegu kehtiva õigusega loonud”.

matches:
kohus
kohus
kohus
kohus
kohus
kohus
kohus
Kohus
kohus
kohus
kohus
Kohus
Kohus
kohus
kohus
Kohus
kohus
kohus
kohus
§ 830
§ 32
Kohus
Kohus
Kohus
kohus
kohus
Kohus
Kohus
Kohus
kohus
kohus
kohus
§ 826
Kohus
kohus