text:
Ehitusloa tühistamisel tuleb põhjalikult kaaluda nii avalikke kui erahuve ning pidada silmas neid õiguslikke ja faktilisi tagajärgi, mis saabuvad ehitusloa tühistamise tulemusena. Maaomaniku ehitusõiguse realiseerimise keelamine on omandi vaba kasutamise oluline piirang, mille möödapääsmatus peab olema tõendatud asjas tuvastatud asjaoludega.
Ehitusloa kehtetuks tunnistamise menetlus peab tagama menetluse adressaadile võimaluse menetlusõiguste kasutamiseks. EhS § 28 lg 2, millest tuleneb ehitusloa kehtetuks tunnistamise tähtaeg, on menetluslikku tähendust omav säte, mis ei piira ega tohi piirata ärakuulamisõiguse võimaldamist. Ärakuulamisõiguse mittevõimaldamine on haldusmenetluse nõuete sedavõrd jäme rikkumine, mis sõltumata haldusakti sisule antavast hinnangust toob kaasa akti kehtetuks tunnistamise.
3-3-1-60-06 Riigikohus 22.11.2006
Halduskohtumenetluse seadustik § 94
Olukorras, kus isikul ei olnud kuni ringkonnakohtu istungini kvalifitseeritud õigusabi, kuid hiljem tunnustati tema vajadust õigusabi järele ning see talle määrati, ei saa isikule ette heita, et ta ei esitanud kõiki taotlusi kohtumenetluses õigeaegselt ning rikkus HKMS § 19 lg-t 8.
3-3-1-70-06 Riigikohus 30.10.2006
Kui isikule ei ole haldusakti teatavaks tehtud, kuid ta on muul viisil haldusakti andmisest teada saanud ja soovib akti vaidlustada, siis peab isik mõistliku aja jooksul astuma kohaseid samme selleks, et haldusakt talle teatavaks tehtaks. Kui ta on seda teinud, siis võib kaebetähtaeg kuuluda ennistamisele (vt Riigikohtu 21.12.2000. a määrust nr 3-3-1-52-00). Sama põhimõtet on kohaldatav ka kolmandate isikute poolt haldusaktide vaidlustamise tähtajale (vt Riigikohtu 08.10.2002. a määrust nr 3-3-1-56-02). Alates 1. septembrist 2006 kehtiv HKMS § 9 lg 9 sätestab samuti, et kui haldusakti ei ole kaebuse esitajale teatavaks tehtud, kuid ta on haldusaktist muul viisil teada saanud, ent viivitanud kaebuse esitamisega ebamõistlikult, loetakse kaebuse esitamise tähtaeg möödunuks.
Isik võib kohtusse pöörduda ka haldusaktiga vahetult tutvumata ainult haldusakti andmise asjaolusid selgitava kirja põhjal, kuid seda ei saa pidada isikule kohustuslikuks. Haldusakti sisulisele ja vormilisele õiguspärasusele on võimalik lõplikku hinnangut anda vaid haldusakti, mitte haldusorgani selgitava kirja põhjal. Haldusaktiga tutvumata ei ole isikul kindlust selles, et haldusakti andmise asjaolusid tutvustavas kirjas toodud asjaolud kattuvad tegelike asjaoludega, mille alusel haldusakt anti. Otsustamaks oma eduväljavaadete üle haldusakti vaidlustamisel, peab isikul olema võimalus vahetult tutvuda haldusakti endaga.

matches:
§ 28
Riigikohus
§ 94
§ 19
Riigikohus
§ 9


Kohaliku omavalitsuse üksuste liitude seadus – Riigi Teataja
RT eriväljaanne
Süstemaatiline liigitus: HALDUSÕIGUS → Kohalik omavalitsus
Kohaliku omavalitsuse üksuste liitude seadus (lühend - KOLS)
Kohaliku omavalitsuse üksuste liitude seadus - sisukord
§ 1 Seaduse reguleerimisala
§ 2 Maakonna kohaliku omavalitsuse üksuste liit
§ 3 Üleriigiline kohaliku omavalitsuse üksuste liit
2 LIIDU ASUTAMISE JA LIIDU TEGEVUSE ERISUSED
§ 4 Asutamine
§ 5 Põhikiri
§ 6 Liikmed
§ 7 Üldkoosolek
3 LIIDU ÜLESANDED JA LIIDU RAHASTAMINE
§ 8 Liidu esindusülesanded
§ 9 Liidu täidetavad kohaliku omavalitsuse ülesanded
§ 10 Liidu täidetavad riiklikud ülesanded
§ 11 Liidu rahastamine
4 LÕPPSÄTTED
§ 12 Liidu ümberregistreerimine
§ 13 Kohaliku omavalitsuse korralduse seaduse muutmine
§ 14 Seaduse jõustumine
RT I 2002, 96, 565
25.11.2002 otsus nr 268
Kohaliku omavalitsuse üksuste liitude seadus
Vastu võetud 06.11.2002
§ 1. Seaduse reguleerimisala
(1) Seadus näeb ette maakonna kohaliku omavalitsuse üksuste liidu ja üleriigilise kohaliku omavalitsuse üksuste liidu (edaspidi ühiselt liit) asutamise ja tegevuse erisused, võrreldes mittetulundusühingute seadusega (RT I 1996, 42, 811; 1998, 96, 1515; 1999, 10, 155; 23, 355; 67, 658; 2000, 55, 365; 88, 576; 2001, 56, 336; 93, 565; 2002, 53, 336).
(2) Liit on mittetulundusühing, mille suhtes kohaldatakse mittetulundusühingute seadust, arvestades käesolevas seaduses ettenähtud erisusi.
§ 2. Maakonna kohaliku omavalitsuse üksuste liit
(1) Maakonna kohaliku omavalitsuse üksused võivad moodustada maakonna kohaliku omavalitsuse üksuste liidu (edaspidi maakondlik liit).
(2) Maakondliku liidu eesmärgiks on maakonna kohaliku omavalitsuse üksuste ühistegevuse kaudu maakonna tasakaalustatud ja jätkusuutlikule arengule kaasaaitamine, maakonna kultuuritraditsioonide säilitamine ja edendamine, maakonna ja oma liikmete esindamine ja liikmete ühiste huvide kaitsmine, samuti maakonna kohaliku omavalitsuse üksuste koostöö edendamine ja liikmetele seadusega ettenähtud ülesannete paremaks täitmiseks võimaluste loomine.
(3) Maakondliku liidu nimi peab viitama maakonnale, mille kohaliku omavalitsuse üksused sellesse liitu kuuluvad, ning sisaldama eestikeelset täiendit «omavalitsusüksuste liit» või «omavalitsuste liit». Kohaliku omavalitsuse üksuste ühendus, mis ei ole käesoleva seaduse nõuete kohane, ei või oma nimes kasutada täiendit «omavalitsusüksuste liit» või «omavalitsuste liit».
§ 3. Üleriigiline kohaliku omavalitsuse üksuste liit
(1) Kohaliku omavalitsuse üksused võivad moodustada üleriigilise kohaliku omavalitsuse üksuste liidu (edaspidi üleriigiline liit).
(2) Üleriigilise liidu eesmärgiks on kohaliku omavalitsuse üksuste ühistegevuse kaudu kohaliku omavalitsuse üldisele arengule kaasaaitamine, oma liikmete esindamine ja nende ühiste huvide kaitsmine, samuti liikmete koostöö edendamine ja liikmetele seadusega ettenähtud ülesannete paremaks täitmiseks võimaluste loomine.
(3) Üleriigilise liidu nimi peab viitama selle liidu üleriigilisele ulatusele ning asjaolule, et tegemist on kohaliku omavalitsuse üksuste liiduga.
2. peatükk LIIDU ASUTAMISE JA LIIDU TEGEVUSE ERISUSED
§ 4. Asutamine
(1) Maakondliku liidu võivad ühiselt asutada üle poole maakonna kohaliku omavalitsuse üksustest.
(2) Üleriigilise liidu võivad ühiselt asutada üle poole Eesti kohaliku omavalitsuse üksustest või kohaliku omavalitsuse üksused, kelle elanike arv kokku moodustab rahvastikuregistri andmete alusel üle poole Eesti elanike arvust.
(3) Kohaliku omavalitsuse üksus võib samal ajal kuuluda ühte maakondlikku liitu ja ühte üleriigilisse liitu.
§ 5. Põhikiri
(1) Liidu põhikirjas esitatakse järgmised andmed:
1) liidu nimi ja asukoht;
2) liikmete vastuvõtmise ja liikmete liidust väljaastumise või -arvamise kord;
3) liidu ülesanded;
4) liidu organid;
5) üldkoosolekul ja teistes organites liikmete esindatuse määramise alused;
6) liidu organitesse esindajate määramise ja nende vahetamise kord;
7) liidu organite volitused ja esindamise kord;
8) liikmemaksude kehtestamise põhimõtted ja liidu liikmete osalus liidu vara soetamisel ja kasutamisel ning liidu ülesannete täitmisel;
9) liikmete õigused ja kohustused;
10) põhikirja muutmise kord;
11) liidu tegevuse tulemus- ja finantskontroll ning avastatud puudustele reageerimise võimalused ja kord;
12) liidu lõpetamise alused ja kord;
13) vara jaotus liidu lõpetamise korral.
(2) Kui liidu põhikirjas on ette nähtud liidu organites liikmete esindatuse määramisel või muudel juhtudel liidu liikmeteks olevate kohaliku omavalitsuse üksuste elanike arvu proportsiooni arvestamine, lähtutakse kohaliku omavalitsuse üksuse elanike arvust rahvastikuregistri andmete alusel viimase kohaliku omavalitsuse volikogu valimiste aasta 1. juuni seisuga.
§ 6. Liikmed
(1) Liit ei või keelduda maakondliku või üleriigilise liidu liikmele esitatavatele nõuetele vastava kohaliku omavalitsuse üksuse vastuvõtmisest liidu liikmeks.
(2) Kui liidu liikmete arv langeb alla käesoleva seaduse §-s 4 ettenähtud suuruse ning liikmete arvu ei suudeta kuue kuu jooksul suurendada §-s 4 ettenähtud suuruseni, muudetakse liit põhikirja muutmisega muud liiki kohaliku omavalitsuse üksuste ühenduseks või lõpetatakse liidu tegevus.
(3) Haldusterritoriaalse korralduse muutmisel läheb liidu liikme staatus üle uuele kohaliku omavalitsuse üksusele, kui kõik endised kohaliku omavalitsuse üksused olid liidu liikmed.
(4) Haldusterritoriaalse korralduse muutmise tulemusel tekkinud kohaliku omavalitsuse üksuse esindatuse proportsioon liidu organites määratakse uue kohaliku omavalitsuse üksuse tunnustest lähtudes.
(5) Liikmestaatuse ülemineku üksikasjalik kord nähakse ette põhikirjas.
(6) Kui kõik endised kohaliku omavalitsuse üksused ei olnud sama liidu liikmed, lõpeb nende liikmestaatus haldusterritoriaalse korralduse muutmisel.
(7) Liidu mittetulundusühingute ja sihtasutuste registrisse kandmise avaldusele lisatakse liidu liikmete nimekiri. Liikme liitu vastuvõtmisel, liidust väljaastumisel, väljaarvamisel või liikmestaatuse üleminekul esitab liit mittetulundusühingute ja sihtasutuste registri pidajale viivitamata sellekohase teate.
§ 7. Üldkoosolek
(1) Üldkoosolekul võivad oma esindaja kaudu osaleda kõik liidu liikmed. Liidu põhikirjas ettenähtud juhtudel võib liikmel olla mitu esindajat.
(2) Liige nimetab oma esindaja liidu üldkoosolekule kohaliku omavalitsuse volikogu volituste tähtajaks. Igale esindajale määratakse asendaja. Esindaja ja tema asendaja nimetatakse kohaliku omavalitsuse volikogu või valitsuse liikmete hulgast. Volikogu võib esindaja või tema asendaja, sõltumata põhjusest, tagasi kutsuda ning nimetada uue esindaja või asendaja.
(3) Üldkoosoleku otsused võetakse vastu üldkoosolekul osalevate esindajate poolthäälteenamusega. Igal esindajal on üks hääl. Seaduses või põhikirjas võib mõne otsuse vastuvõtmiseks näha ette suurema häälteenamuse nõude või näha ette, et otsus on vastu võetud, kui ükski esindaja ei ole selle vastu.
(4) Mittetulundusühingute seaduses nimetatud liikmete häälteenamust käsitatakse liitude puhul käesoleva paragrahvi lõikes 3 nimetatud poolthäälteenamusena.
3. peatükk LIIDU ÜLESANDED JA LIIDU RAHASTAMINE
§ 8. Liidu esindusülesanded
(1) Liit esindab liitu kuuluvaid kohaliku omavalitsuse üksusi kui tervikut suhetes riigiorganite, teiste isikute ja rahvusvaheliste organisatsioonidega.
(2) Maakondlik liit esindab maakonna kohaliku omavalitsuse üksuste ühishuve suhetes riigiorganite, teiste isikute ning rahvusvaheliste organisatsioonidega.
(3) Liidul on õigus oma liikmete ühiste huvide kaitsmiseks pöörduda kaebusega halduskohtusse.
§ 9. Liidu täidetavad kohaliku omavalitsuse ülesanded
(1) Liit täidab kohaliku omavalitsuse ülesandeid, mille liidu kaudu ühiselt täitmise on otsustanud üldkoosolek. Üldkoosolek võib otsustada ülesande täitmiseks võtmise teiselt liidult lepingu alusel.
(2) Kohaliku omavalitsuse ülesandeid täidab liit nende kohaliku omavalitsuse üksuste eest, kelle volikogu on otsustanud ülesande liidu kaudu ühise täitmise.
(3) Avaliku võimu volituse rakendamist eeldava ülesande võib liidule täitmiseks anda ainult seaduses sisalduva sellekohase volituse olemasolu korral.
(4) Seadusega või selle alusel kohalikule omavalitsusele pandud ülesande võib liidule täitmiseks anda ainult seaduses sisalduva sellekohase volituse olemasolu korral.
§ 10. Liidu täidetavad riiklikud ülesanded
(1) Liit täidab ülesandeid, mis on talle pandud seadusega või seaduse alusel.
(2) Liit võib sõlmida valitsusasutusega lepingu, mille alusel ta võtab täita riikliku ülesande.
(3) Riikliku ülesande võtab liit täita juhul, kui ükski liitu kuuluv kohaliku omavalitsuse üksus ei ole selle vastu.
(4) Seadusega või seaduse alusel liidule pandud ülesande täitmisega seotud kulud kaetakse riigieelarvest.
§ 11. Liidu rahastamine
Liidu ülesannete täitmist rahastatakse:
1) liikmemaksudest;
2) toetustest ja annetustest;
3) liidu põhikirjalisest tegevusest saadavast tulust;
4) seaduses või seaduse alusel ettenähtud juhtudel riigieelarvelistest eraldistest.
4. peatükk LÕPPSÄTTED
§ 12. Liidu ümberregistreerimine
(1) Eesti Vabariigi ettevõtete, asutuste ja organisatsioonide registris (edaspidi ettevõtteregister) registreeritud kohaliku omavalitsuse üksuste liidud kuuluvad ümberregistreerimisele mittetulundusühingute ja sihtasutuste registris.
(2) Mittetulundusühingute seaduse nõuete kohane liidu ümberregistreerimise avaldus esitatakse mittetulundusühingute ja sihtasutuste registri pidajale hiljemalt 2004. aasta 1. jaanuariks. Avaldusele lisatakse mittetulundusühingute seaduse § 93 lõikes 2 nõutud dokumendid ning liidu liikmete nimekiri.
(3) Kui ettevõtteregistris registreeritud liitu ei ole 2004. aasta 1. jaanuariks mittetulundusühinguna registrisse kantud või kui registrisse kandmise avaldust ei ole registripidajale selleks ajaks esitatud või kui avaldus on jäetud pärast seda kuupäeva rahuldamata, loetakse liit sundlõpetatuks ja likvideeritakse mittetulundusühingute seaduse §-s 95 ettenähtud korras. Liitude sundlõpetamise teadete avaldamine ametlikus väljaandes Ametlikud Teadaanded on riigilõivuvaba.
(4) Mittetulundusühingute ja sihtasutuste registris registreeritud kohaliku omavalitsuse üksuste liit, kes vastab käesoleva seaduse §-s 4 esitatud nõuetele, viib hiljemalt 2004. aasta 1. jaanuariks oma põhikirja vastavusse käesoleva seadusega või lõpetab liidu nime kasutamise, vastasel juhul loetakse liit sundlõpetatuks ning likvideeritakse mittetulundusühingute seaduse §-s 95 ettenähtud korras.
(5) Käesoleva paragrahvi lõigetes 2 ja 3 ettenähtud korras kuuluvad mittetulundusühingute ja sihtasutuste registris ümberregistreerimisele ka ettevõtteregistris registreeritud kohaliku omavalitsuse üksuste liitude ühendused.
§ 13. Kohaliku omavalitsuse korralduse seaduse muutmine
Kohaliku omavalitsuse korralduse seaduses (RT I 1993, 37, 558; 1999, 82, 755; 2000, 51, 322; 2001, 82, 489; 100, 642; 2002, 29, 174; 36, 220; 50, 313; 53, 336; 58, 362; 61, 375; 63, 387; 64, 390 ja 393; 82, 480) tehakse järgmised muudatused:
1) paragrahvi 22 lõiget 1 täiendatakse punktiga 251 järgmises sõnastuses:« 251) valla või linna esindajate ja nende asendajate nimetamine kohaliku omavalitsuse üksuste liidu üldkoosolekule ja sealt tagasikutsumine;»;
2) paragrahvi 45 lõike 5 teises lauses asendatakse sõnad «ja 24» sõnadega «24 ja 251»;
3) paragrahvi 62 lõike 1 punkt 3 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:« 3) moodustada kohaliku omavalitsuse üksuste liite ja muid ühendusi.»;
4) paragrahv 63 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:« § 63. Kohaliku omavalitsuse üksuste liidud
Maakondliku ja üleriigilise kohaliku omavalitsuse üksuste liitude asutamine ja nende tegevus toimub kohaliku omavalitsuse üksuste liitude seaduses ettenähtud korras.»;
5) paragrahv 64 tunnistatakse kehtetuks;
6) paragrahvi 65 lõiget 3 täiendatakse pärast sõnu «valla või linna volikogul» sõnadega «ja kohaliku omavalitsuse üksuste liidul»;
7) paragrahvid 72 ja 721 tunnistatakse kehtetuks;
8) paragrahvi 721 täiendatakse pärast sõnu «kohalike omavalitsusüksuste liidud» sõnadega «ja nende ühendused».
§ 14. Seaduse jõustumine
Seadus jõustub 2003. aasta 1. jaanuaril, välja arvatud käesoleva seaduse § 13 punkt 8, mis jõustub seaduse Riigi Teatajas avaldamisele järgneval päeval.


Määrus kehtestatakse «Loomatauditõrje seaduse» (RT I 1999, 57, 598; 2002, 13, 80; 61, 375; 63, 387; 96, 566; 2004, 19, 135) § 43 lõike 2 alusel.
(2) Määrus on kohustuslik täitmiseks kõigile loomapidajatele, loomsete saaduste käitlejatele, loomataudi levialal viibivatele isikutele, järelevalveametnikele, volitatud veterinaararstidele, tegevusluba omavatele veterinaararstidele ja veterinaarlaboratooriumidele ning teistele oma tööülesannete tõttu loomatauditõrjega seotud isikutele.
2) üle kuue nädala vanuseid veiseid on volitatud veterinaararst või järelevalveametnik vähemalt kaks korda loomatauditõrje programmi raames tuberkuliininud Euroopa Komisjoni määruse 1226/2002/EÜ, millega muudetakse nõukogu direktiivi 64/432/EMÜ lisa B (EÜT L 179, 09.07.2002, lk 13–18), nõuete kohaselt ning tuberkuliinimise tulemus on negatiivne, kusjuures esimene tuberkuliinimine tehakse vähemalt kuus kuud pärast nakatunud loomade karjast kõrvaldamist ja teine kuus kuud pärast esimest tuberkuliinimist. Kui veisekarja moodustavad üksnes ametlikult tuberkuloosivabadest karjadest pärinevad veised või tuberkuloosivabaks tunnistatud veisekarjadest pärinevad veised, tehakse neile üks tuberkuliinimine. Kui veisekari moodustatakse üksnes ametlikult tuberkuloosivabast veisekarjast pärinevate veistega, tehakse neile üks tuberkuliinimine vähemalt 60 päeva möödumisel arvates karja moodustamisest;
(4) Ametlikult tuberkuloosivaba veisekarja kohta väljastab Veterinaar- ja Toiduameti kohaliku asutuse juht sellesisulise teatise.
(3) Laboratoorsed uuringud tehakse Veterinaar- ja Toidulaboratooriumis või veterinaarlaboratooriumis, kellel on tunnustatud analüüsimetoodika tuberkuloosi diagnoosimiseks (edaspidi laboratoorium).
1) kui iga-aastaste tuberkuliinimise tulemuste alusel ei ole kahel viimasel aastal tuberkuloosi nakatunud rohkem kui keskmiselt 1% kõikidest veisekarjadest (keskmine protsent on mõlemal aastal määratud 31. detsembri seisuga), võib uuringute intervalli suurendada kahe aastani; nuumpullid eraldi asuvas epidemioloogilises üksuses võib jätta tuberkuliinimata eeldusel, et loomad pärinevad ametlikult tuberkuloosivabast veisekarjast ning Veterinaar- ja Toiduameti kohalik asutus kinnitab, et neid ei kasutata aretuses ja saadetakse kohe tapmisele;
(1) Paragrahvi 1 lõikes 2 nimetatud isikud on kohustatud viivitamata teavitama Veterinaar- ja Toiduameti kohalikku asutust tuberkuloosi kahtlusest või diagnoosimisest.
Tuberkuloosi kahtluse korral peab loomapidaja haiguse kliiniliseks diagnoosimiseks, vajalike proovide võtmiseks, epidemioloogilise uurimise tegemiseks ning loomataudi leviku tõkestamiseks vajalike kitsenduste ja abinõude rakendamiseks kutsuma viivitamata kohale piirkonda teenindava volitatud veterinaararsti või järelevalveametniku.
(1) Veterinaar- ja Toiduameti kohaliku asutuse juht peatab karja ametlikult tuberkuloosivaba veisekarja staatuse, kui:
(2) Veterinaar- ja Toiduameti kohaliku asutuse juht kehtestab pärast ametlikult tuberkuloosivaba veisekarja staatuse peatamist ettevõttele kitsendused ning annab vajadusel «Loomatauditõrje seaduse» §-s 45 nimetatud korraldusi ja rakendab seal toodud abinõusid.
(1) Pärast tuberkuloosi kahtlusest teate saamist rakendab Veterinaar- ja Toiduameti kohaliku asutuse juht ettevõttes järgmisi kitsendusi ja abinõusid:
(3) Veterinaar- ja Toiduameti kohaliku asutuse juht võib lubada isoleerida lõike 1 punktis 4 nimetatud veise teistest veistest tema teistkordseks tuberkuliinimiseks või võrdleva tuberkuliinimise tegemiseks veise- ja linnutuberkuliiniga (edaspidi võrdlev tuberkuliinimine).
1) karjast, kust tahetakse veiseid välja vedada, ei ole viimasel kolmel aastal järelevalveametnik otsustanud tuberkuloosikahtlust positiivse tuberkuliinireaktsiooni tõttu;
Tuberkuloosikahtluse lõpetab Veterinaar- ja Toiduameti kohaliku asutuse juht, kui § 13 lõike 1 punktis 4 või § 13 lõigete 2 kuni 5 nimetatud uuringute tulemused on negatiivsed.
(3) Loomi tuberkuliinib järelevalveametnik või volitatud veterinaararst.
(5) Tuberkuloosile iseloomulike patoloogiliste muutuste avastamisel organites võtab järelevalveametnik või volitatud veterinaararst proovid histopatoloogiliseks ja bakterioloogiliseks uurimiseks.
(6) Proov märgistatakse ning varustatakse kaaskirjaga. Kaaskirjas peab olema märgitud teave, mis võimaldaks kindlaks teha loomapidaja, karja, kuhu loom kuulus, looma, kellelt proov on võetud ning proovi võtmise aja. Proovi säilitatakse ja transporditakse lekkekindlas konteineris temperatuuril +2 kuni +4 ºC. Järelevalveametnik, volitatud veterinaararst või laboratooriumi vastava ala spetsialist toimetab proovi viivitamata laboratooriumisse.
(1) Pärast tuberkuloosi ametlikku diagnoosimist rakendab Veterinaar- ja Toiduameti kohaliku asutuse juht taudipunktis järgmisi kitsendusi ja abinõusid:
(4) Kui Euroopa Komisjon on peatanud Eesti ametlikult tuberkuloosivaba staatuse, esitab Veterinaar- ja Toiduameti peadirektor Euroopa Komisjonile tuberkuloosi tõrjeprogrammi. Aruanne tuberkuloosi tõrjeprogrammi raames teostatud järelevalvetoimingutest ja nende tulemustest esitatakse igal aastal kuni Eesti ametlikult tuberkuloosivaba staatuse taastamiseni.
(5) Lisaks selles paragrahvis sätestatud kitsenduste ja abinõude rakendamisele võib Veterinaar- ja Toiduameti peadirektor vajaduse kohaselt anda «Loomatauditõrje seaduse» §-s 45 nimetatud korraldusi ning rakendada seal toodud kitsendusi ja abinõusid.
(2) Lõike 1 punktis 2 nimetatud ettevõtetes korraldab Veterinaar- ja Toiduameti kohaliku asutuse juhi määratud järelevalveametnik või volitatud veterinaararst tuberkuloosile vastuvõtlike loomade kliinilise ülevaatuse, tuberkuliinib kõik vähemalt kuuenädalased veised ja selgitab välja taudipunktis olnud veistega epidemioloogiliselt seotud muudest tuberkuloosile vastuvõtlikest loomaliikidest loomade tuberkuloosialase staatuse.
(1) Pärast positiivse tuberkuliinireaktsiooni andnud veise kõrvaldamist veisekarjast puhastatakse ja desinfitseeritakse loomakasvatushooned ja -rajatised järelevalveametniku järelevalve all.
(1) Veterinaar- ja Toiduameti kohaliku asutuse juht taastab veisekarja ametlikult tuberkuloosivaba veisekarja staatuse, mis on peatatud § 12 lõike 1 punktide 1 ja 2 alusel, kui staatuse peatamise tinginud asjaolud on ära langenud ja karjas ei ole ühtegi tuberkuloosikahtlast või nakatunud veist.
(2) Veterinaar- ja Toiduameti kohaliku asutuse juht taastab karja ametlikult tuberkuloosivaba veisekarja staatuse, mis on peatatud § 13 lõike 1 punkti 1 või § 17 lõike 1 punkti 1 alusel, kui:
(3) Veterinaar- ja Toiduameti kohaliku asutuse juht taastab karja ametlikult tuberkuloosivaba veisekarja staatuse, mis on kehtetuks tunnistatud § 17 lõike 1 punkti 1 alusel, kui:
(6) Kui lõikes 5 nimetatud laboratoorseks diagnoosimiseks võetud proovi tulemus on positiivne, annab Veterinaar- ja Toiduamet «Loomatauditõrje seaduse» §-s 45 nimetatud korraldusi ja rakendab seal toodud abinõusid.
1 EÜ Nõukogu direktiiv 64/432/EMÜ ühendusesisest veiste ja sigadega kauplemist mõjutavate loomatervishoiu probleemide kohta (EÜT P 121, 29.07.1964, lk 1977–2012); 75/379/EMÜ (EÜT L 172, 03.07.1975, lk 17); 77/98/EMÜ (EÜT L 026, 31.01.1977, lk 81–84); 80/1274/EMÜ (EÜT L 375,31.12.1980, lk 75); 81/476/EMÜ (EÜT L 186, 08.07.1981, lk 20–21); 82/893/EMÜ (EÜT L 387, 31.12.1982, lk 57); 84/336/EMÜ (EÜT L 177, 04.07.1984, lk 22); 84/643/EMÜ (EÜT L 339, 27.12.1984, lk 27–29); 3768/85/EMÜ (EÜT L 362, 31.12.1985, lk 8–16); 85/586/EMÜ (EÜT L 372, 31.12.1985, lk 44–45); 87/231/EMÜ (EÜT L 099, 11.04.1987, lk 18–19); 87/489/EMÜ (EÜT L 280, 03.10.1987, lk 28–29); 89/662/EMÜ (EÜT L 395, 30.12.1989, lk 13–22); 90/423/EMÜ (EÜT L 224, 18.08.1990, lk 13–18); 90/425/EMÜ (EÜT L 224, 18.08.1990, lk 29–41); 91/687/EMÜ (EÜT L 377, 31.12.1991, lk 16–17); 92/65/EMÜ (EÜT L 268, 14.09.1992, lk 54–72); 92/102/EMÜ (EÜT L 355, 05.12.1992, lk 32–36); 97/12/EÜ (EÜT L 109, 25.04.1997, lk 1–37); 98/46/EÜ (EÜT L 198, 15.07.1998, lk 22–39); 2000/15/EÜ (EÜT L 105, 03.05.2000, lk 34–35); 2000/20/EÜ (EÜT L 163, 04.07.2000, lk 35–36); 2001/298/EÜ (EÜT L 102, 12.04.2001, lk 63–68); 535/2002/EÜ (EÜT L 080, 23.03.2002, lk 22–28); 1226/2002/EÜ (EÜT L 179, 09.07.2002, lk 13–18).


Valla alusdokumendid
Valla statuudid
Asjaajamise korraldus
Riigi Teatajas avaldatud
Valimisjaoskonnad riigikogu 2015 valimistel
Kohaliku omavalitsuse volikogude valimised 2013
Kohaliku omavalitsuse volikogude valimised 2009
Riigikogu valimised 2007
Kuusalu Vallavolikogu valimised 2002
VALLASEKRETÄRI TÕESTAMISTOIMINGUD
Notariaadiseaduse § 53 lg 1 p 2 alusel teostab vallasekretär järgmisi tõestamistoiminguid:
1. pensioni, elatisraha ja toetuste vastuvõtmise volikirja tõestamine;
- Volikiri on esindatava poolt esindajale antud kirjalik dokument, mis väljendab esindaja volitust.
- Volikirja koostamiseks ja tõestamiseks peab vallasekretäri poole pöörduma volitaja.
- Volitaja peab olema teo- ja otsustusvõimeline ning selgelt suutma väljendada, milliste õiguste teostamiseks ta soovib volikirja koostada. Kui volitajaks on juriidiline isik, kontrollib vallsekretär volitaja esindusõigust.
- Volikirja koostamiseks esitatakse vallasekretärile nii volitaja kui volitatava isikut tõendav dokument (pass, isikutunnistus, juhiluba).
- Vallasekretär loeb volikirja volitajale ette ja annab volitajale läbivaatamiseks. Volitaja kiidab volituse heaks allkirjastades selle vallasekretäri juuresolekul omakäeliselt.
- Volikiri võib olla koostatud tähtajalisena või tähtajatuna. Pensioni väljavõtmiseks antud volikiri kehtib maksimaalselt kolm aastat. Kui volikirjas pole kehtivusaega märgitud, kehtib see ühe aasta jooksul tõestamise päevast arvates.
- Volikiri koostatakse kahes originaaleksemplaris, millest ühte säilitatakse Kuusalu Vallavalitsuses ning teine väljastatakse volitajale.
- Volikirja tõestamise eest tasutakse riigilõivu 1.91 eurot ( riigilõivuseadus § 325) vallavalitsuse rahandusteenistusele
- Riigilõivu ei võeta pensioni saamiseks vajaliku volikirja tõestamise eest (riigilõivuseadus § 45).
- Juhul, kui pensionär viibib ravil, võib pensioni kätte saamiseks koostatud volikirja tõestada ka statsionaarse raviasutuse juht. Sel juhul kehtib see ühekordsena 6 kuu saamata jäänud pensioni väljavõtmiseks (riikliku pensionikindlustuse seadus § 44).
2. pensioni ja toetuste teise isiku arvelduskontole kandmise avalduse tõestamine.
- Avaldaja peab olema teo- ja otsustusvõimeline ning selgelt oma tahet väljendama.
- Avaldaja esitab avalduse tõestamiseks linnasekretärile oma isikut tõendava dokumendi (pass, isikutunnistus, juhiluba) ning isiku, kelle arveldusarvele pension või toetus soovitakse kanda, nimi, isikukood, arveldus konto number konkreetses pangas).
- Vallasekretär loeb avalduse avaldajale ette ja annab avaldajale läbivaatamiseks. Avaldaja kiidab avalduse heaks, allkirjastades selle vallasekretäri juuresolekul omakäeliselt.
- Avaldus koostatakse ühes originaaleksemplaris, mida säilitatakse Kuusalu Vallavalitsuses.
- Avaldajale väljastatakse originaalakti alusel koostatud ja vallasekretäri poolt tõestatud ärakiri.
3. dokumendi ärakirja ja väljavõtte õigsuse kinnitamine;
- Isik esitab dokumendi ärakirja või väljavõtte vallasekretärile koos originaaliga.
- Vallasekretär kontrollib ärakirja või väljavõtte vastavust originaalile ja kinnitab selle.
- Dokumendi ärakirja või väljavõtte õigsuse kinnitamise eest tasutakse riigilõivu 0.63 eurot iga lehekülje eest riigilõivuseadus § 324).
- Riigilõiv tasutakse vallavalitsuse rahandusteenistusele.
- Riigilõivu ei võeta riikliku toetuse ja pensioni saamiseks ning eestkoste, hoolduse ja lapsendamise asjas vajaliku dokumendi ärakirja või väljavõtte õigsuse kinnitamise eest (riigilõivuseadus § 45).
- Riigilõivu ei võeta pensioni ja toetuste teise isiku arvelduskontole kandmise avalduse tõestamise eest (riigilõivuseadus § 45).
Vallasekretär Maire Link, kontakttelefon: 606 6374,E-post: maire.link@kuusalu.ee
Puhkused 2015
Kantseleiteenuste hinnakiri
Kirjaotsing
Majanduslike huvide deklaratsioonid 2013
Majanduslike huvide deklaratsioonid 2012
Majanduslike huvide deklaratsioonid 2011
Majanduslike huvide deklaratsioonid 2010
Majanduslike huvide deklaratsioonid 2009
Majanduslike huvide deklaratsioonid 2008
Majanduslike huvide deklaratsioonid 2007
Vallavolikogu liikmete majanduslike huvide deklaratsioonid 2006
Vallavalitsuse liikmete majanduslike huvide deklaratsioonid 2006


text:
Maksumaksja portaal - Sisendkäibemaksu osaline mahaarvamine. Kaspar Lind - 2005 > mai (nr 5) - EML ajakiri MaksuMaksja
EML ajakiri MaksuMaksja > 2005 > mai (nr 5) > Sisendkäibemaksu osaline mahaarvamine. Kaspar Lind
Sisendkäibemaksu osaline mahaarvamine. Kaspar Lind
Riigikohtu halduskolleegiumi 2004. a 2. detsembri otsus ASi NG Investeeringud asjas<?xml:namespace prefix = o ns = "urn:schemas-microsoft-com:office:office" />
Sisendkäibemaksu osalise mahaarvamine on üks keerulisimaid käibemaksuküsimusi ja õiglase lahenduse leidmine võib tekitada tõsiseid probleeme. Eesti kohtupraktikas on käibemaksu osalist mahaarvamist juba käsitletud varem nii ettevõtluse-mitteettevõtluse kontekstis kui ka maksuvaba-maksustatava käibe kontekstis[1]. Vaidlused nendes küsimustes kestavad ja järjekordselt on Riigikohtu halduskolleegium oma otsuses käsitlenud sisendkäibemaksu osalist mahaarvamist.
Riigikohtu halduskolleegium tegi 2004. a 2. detsembril otsuse haldusasjas nr 3-3-1-74-04[2]. Selles asjas oli kaebajaks AS NG Investeeringud, kellele maksuhaldur tegi ettekirjutuse, milles piiras mahaarvatavat sisendkäibemaksu seoses sellega, et maksumaksja oli teinud tehinguid väärtpaberitega.
Kuna vaidlusaluse tehingu tegemisel ajal (1999–2001) kehtinud käibemaksuseaduse (KMS) § 2 p 2 teise lause kohaselt ei olnud väärtpaberid kaup, siis leidis maksuhaldur, et maksumaksja oleks pidanud rakendama KMS § 18 lõikest 3 tulenevat sisendkäibemaksu osalist mahaarvamist[3].
Riigikohtu otsus seda seisukohta ei jaga. Kuigi praegu kehtiv seadus on väärtpaberitega seonduva probleemi lahendanud[4], on kõnealune Riigikohtu otsus siiski aktuaalne, sest see annab sisendkäibemaksu osalise mahaarvamise kohta üldisi juhtnööre, mis on rakendatavad ka muude tehingute suhtes, mida kehtiv KMSi ettevõtluseks ei kvalifitseeri.
Vaidlusalune säte (kuni 2001. a 31. detsembrini kehtinud KMS § 18 lg 3) oli järgmine: Kui registreeritud maksukohustuslane kasutab kaupa või teenust nii ettevõtluses või sellega võrdsustatud oma tarbimises kui ka omatarbeks muudel juhtudel, kuulub vastava kauba või teenuse soetamisel makstud käibemaks mahaarvamisele rahandusministri poolt kehtestatud korras.
Rahandusministri poolt kehtestatud kord[5] nägi ette järgmist: Maksukohustuslase maksustatavalt käibelt arvatakse maha ainult ettevõtluse ja sellega võrdsustatud omatarbimise tarbeks soetatud kaupade ja teenuste ostmisel makstud käibemaks. Kui maksukohustuslase raamatupidamises ei ole võimalik ettevõtluseks ja sellega võrdsustatud omatarbimiseks tehtud kulutusi ning omatarbeks muudel juhtudel tehtud kulutusi eraldi välja tuua, määrab ostmisel makstud käibemaksu mahaarvamise korra maksukohustuslase taotluse alusel tema elu- või asukohajärgne Maksuameti kohalik asutus, lähtudes kaupade ja teenuste tegelikust ettevõtluse ja sellega võrdsustatud omatarbimise ning muu omatarbimise vajadusteks kasutamisest.
Samasisuline säte oli alates 2002. a 1. jaanuarist kehtinud KMS § 23 lõikes 8 ja alates 2004. a 1. maist kehtiva KMS § 29 lõikes 4[6]. Igaks juhuks tuletan meelde, et käibemaksuseaduses on ka teine sisendkäibemaksu osalise mahaarvamise alus ettevõtjatele, kellel on osaliselt maksustavat ja maksuvaba käivet.
Paljud probleemid tekivadki sellest, et tihti ei osata või taheta neid kahte erineva eesmärgi ja sisuga reeglit eristada. Nii oli ka käesolevas kaasuses, sest sisuliselt üritas maksuhaldur rakendada maksuvaba käibe kohta kehtestatud reeglit niinimetatud mitte-ettevõtluse juhtudele.
Abistava iseloomuga majandustegevus
KMS § 18 lõikest 3 ja seda täiendavast määrusest võib pealiskaudsel tutvumisel jääda mulje, justkui tooks mistahes mittemaksustatava tulu saamine endaga kaasa sisendkäibemaksu osalise mahaarvamise. Riigikohus sellist seisukohta ei toetanud ja viitas asjaolule, et iga sissetuleku saamiseks ei ole vaja teha sisendkäibemaksuga koormatud kulusid.
Riigikohus märkis: Kui mittemaksustatava sissetuleku saamine on maksukohustuslase majandustegevuse laadi arvestades vaid abistava iseloomuga, siis ei piira mittemaksustatava sissetuleku saamine sisendkäibemaksu mahaarvamist. Näiteks võib maksukohustuslane saada oma ettevõtluse arendamiseks toetusi või muud finantsabi, samuti võib ettevõtja hoiustada oma vabu vahendeid näiteks pangahoiustel või väärtpaberitesse, et kasutada saadud finantstulu ettevõtluse arendamiseks.
Tänasel päeval tasub eriti silmas pidada Riigikohtu näidet toetuste kohta. Näiteks mitmesugused ettevõtlusega seotud toetused (põllumajandustoetused, Euroopa Liidu fondidest saadud abi) ei piira sisendkäibemaksu mahaarvamist, sest toetusi kasutatakse maksustatava käibega seotud kulutuste tegemiseks.
Riigikohus püüdis selgitada ka abistava (juhusliku) tegevuse sisu: Abistav on tegevus sellisel juhul, kui põhitegevuse puudumisel oleks abistav tegevus ja sellest tekkinud tulud ära jäänud. Näiteks kui ettevõtja põhitegevus on toidukaupade müük ja ettevõtja hoiab oma vaba raha pangas või laenab teisele ettevõtjale, siis on tegemist abistava tegevusega sõltumata sellest, kui suurtes summades raha hoiustatakse (laenatakse), kui suur on intressitulu ja kui tihti intresse makstakse. Kui ettevõtja kaubandusega ei tegeleks, ei oleks tal ka raha, mida investeerida. Kui ettevõtja investeeriks klientidelt laenatud raha, saaksime juba rääkida püsivast ja regulaarselt tegevusest.
Kulupõhine või tulupõhine mahaarvamine ehk kuidas erandist sai reegel
Vaadeldav Riigikohtu otsus käsitleb veel teistki olulist probleemi. Riigikohus on edasi arendanud oma varasemat praktikat. Riigikohtu halduskolleegium aktsepteeris 2001. a 22. veebruari otsuses haldusasjas nr 3-3-1-62-00 (nn ETV kaasus) ETV suhtes käibemaksu määramist sissetulekutest lähtuva suhtarvu alusel. Riigikohus märkis tookord: Maksuhaldurile ei saa panna kohustust hakata korrastama maksumaksja raamatupidamist. Mahaarvatava käibemaksu proportsioonide määramine sissetulekute alusel ei ole vastuolus käibemaksuseaduse mõttega, sest näiteks KMS § 21 alusel[7] võib kasutada käibemaksu mahaarvamisel proportsionaalset meetodit (mahaarvatava käibemaksu proportsioon leitakse maksustatava käibe ja kogukäibe suhte alusel).
Praktika näitas, et maksuhaldur hakkas Riigikohtu seisukohti liiga avaralt tõlgendama ja püüdis tulude alusel suhte määramisest kujundada üldreeglit kõikidele KMS § 18 lg 3 rakendamise juhtudele, näiteks kinnisvaraarendajatele[8] ja finantseerimisasutustele. Eriti ilmekalt tuli taolise meetodi ebasobivus aga välja just ASi NG Investeeringud puhul.
Maksuhaldur võrdsustas pikaajalise investeeringu müügist laekunud summa maksuvaba käibega ja arvutas 1999. aasta eest mahaarvatava sisendkäibemaksu osaks 1,79%, samas kui maksumaksja ise oli kulupõhise meetodi alusel saanud sama aasta suhtarvuks 94,5%.
Samas peaks olema arusaadav, et aktsiate müük ei saa 53-kordselt suurendada ettevõtja kulusid transporditeenustele või kontoritarvetele. Riigikohus panigi taoliste majandusliku loogikaga vastuolus olevale maksustamisele käe ette.
Riigikohus selgitas, et ETV kaasuse puhul oli tegemist erandliku olukorraga, sest ETV eitas osalise sisendkäibemaksu mahaarvamise kohustust üldse ega esitanud ka tõendeid, mis oleksid võimaldanud soetatud kaupade ja teenuste kasutusotstarvet täpsemalt liigitada. Kuna maksumaksja rikkus kaasaaitamiskohustust, siis oli Riigikohtu arvates selles kaasuses maksustatavate ja mittemaksustatavate tulude suhtarvust lähtumine õigustatud, kuna see oli ainus meetod, mida maksuhaldur oleks saanud olemasolevate tõendite baasil rakendada.
Seetõttu pidaski Riigikohus nüüd vajalikuks täiendavalt selgitada, et KMS § 18 lg 3 ja selle rakendusakt ei kirjutanud täpselt ette, milliste meetodite abil tuleb sisendkäibemaksu osaline mahaarvamine läbi viia. Sellest saab järeldada, et tulude struktuurist lähtuv meetod on vaid üks võimalikest meetoditest.
Riigikohtu eelpooltoodud seisukohad on kohaldatavad ka praegu kehtiva KMS § 29 lg 4 rakendamisel. Vastav säte puudutab praegusel ajal kõige rohkem füüsilisest isikust ettevõtjaid, samuti mittetulundusühinguid, sihtasutusi, avalik-õiguslikke juriidilisi isikuid, riigi- ja omavalitsusasutusi.
Milline on siis õige meetod?
Üldjuhul tuleb rakendada nn puhast otsearvestust ehk iga tehtud kulutuse puhul tuleb otsustada, kas see on seotud ettevõtlusega või mitte. Osalise seotuse puhul võib käibemaksu mahaarvamisel aluseks võtta näiteks erinevate tegevustega hõivatud töötajate arvu, kulutatud tööaja, ruumide kasutusotstarbe jne.
Tulude struktuurist lähtuv sisendkäibemaksu mahaarvamine annab enamikel juhtudel moonutatud tulemuse. Näiteks füüsilisest isikust ettevõtja või mittetulundusühing võivad enda tegevust finantseerida ettevõtluse arvelt. Samuti ei saa välistada sellist olukorda, kus kõik käibemaksu sisalduvad ostud on soetud ainult ettevõtlusega, aga võimalik on ka täpselt vastupidine olukord, et ükski käibemaksu sisaldav ost ei ole ettevõtlusega seotud.
Tulude struktuurist lähtuv meetod on õigustatud näiteks siis, kui isiku maksustatavad ja mittemaksustatavad tegevused on oma tulude ja kulude struktuurilt enam-vähem sarnased. Samuti võib taolist meetodit kasutada siis, kui üks kahest tegevusest (kas ettevõtlus või mitte-ettevõtlus) on teisega võrreldes väga väike, mistõttu annaksid erinevad meetodid suhteliselt sarnased tulemused ning maksumaksja on huvitatud sellise meetodi rakendamisest, mida oleks kõige lihtsam ja odavam.
Advokaadibüroo Kraavi & Partnerid advokaat
[1] Vt Riigikohtu halduskolleegiumi 22.02.2001.a otsus haldusasjas nr 3-3-1-62-00 (nn ETV kaasus), 28.05.2003.a otsus haldusasjas nr 3-3-1-21-02 (nn AS-i Balti Investeeringute Grupp kaasus).
[2] Otsus on kättesaadav elektroonilises Riigi Teatajas (RT III 2005, 1, 4) ja Riigikohtu veebilehel (http://www.nc.ee/klr/lahendid/tekst/RK/3-3-1-74-04.html)
[3] Kuni 31. detsembrini 2001. a kehtinud KMS § 18 lg 3 sätestas: Kui registreeritud maksukohustuslane kasutab kaupa või teenust nii ettevõtluses või sellega võrdsustatud oma tarbimises kui ka omatarbeks muudel juhtudel, kuulub vastava kauba või teenuse soetamisel makstud käibemaks mahaarvamisele rahandusministri poolt kehtestatud korras. Kehtivas seaduses on analoogiline säte KMS § 29 lg 4.
[4] Alates 01.05.2004 kehtiva KMS § 16 lg 2 p 6 kohaselt on väärtpaberi müük maksuvaba käive ning KMS § 32 lg 2 kohaselt ei võeta abistava iseloomuga finantstehingud arvesse mahaarvatava käibemaksu suhtarvu arvutamisel. Sisuliselt Riigikohus laiendas praegu kehtiva seaduse põhimõtet varasemate seaduste kehtivusajale, põhjendades seda järgmiselt: ”Kuna enne 2002. aastat kehtinud Käibemaksuseaduse kohaselt rakendus käibemaks samuti lisandunud väärtuse maksuna, siis tuleb lähtuda eeldusest, et enne 2002. aastat kehtinud Käibemaksuseaduse § 18 lg 3 rakendamine peab andma väärtpaberitehingute puhul võimalikult sarnase tulemuse võrreldes alates 2002. aastast kehtiva täpsema regulatsiooni rakendamise tulemusega”.
[5] Rahandusministri 24. septembri 1996. a määrusega nr 73 kehtestatud "Tasumisele kuuluva maksusumma arvutamise erijuhud" punktid 2, 3 ja 4.
[6] “Kui maksukohustuslane kasutab kaupa või teenust nii käesoleva paragrahvi lõikes 1 sätestatud tehingute tarbeks kui ka ettevõtlusega mitteseotud eesmärkidel, arvatakse maha ainult lõikes 1 sätestatud tehingute tarbeks kasutatava kauba või teenuse sisendkäibemaks. Kui maksukohustuslase raamatupidamises ei ole võimalik käesoleva paragrahvi lõikes 1 sätestatud tehingute tarbeks kasutatava kauba või teenuse sisendkäibemaksu eristada ettevõtlusega mitteseotud eesmärkidel kasutatava kauba või teenuse sisendkäibemaksust, määratakse sisendkäibemaksu mahaarvamise kord maksukohustuslase taotluse alusel maksuhalduri juhi otsusega, lähtudes kaupade ja teenuste tegelikust kasutusest. Sõiduauto sisendkäibemaks arvatakse maha, sõltumata selle ettevõtluses kasutamise osatähtsusest”.
[7] Viidatud kuni 31.12.2001.a kehtinud käibemaksuseadusele.
[8] Kuni 31.12.2001 kehtinud KMS kohaselt ei olnud ka kinnisasjad kaubad ning seetõttu ei loetud kinnisvara müüki samuti ettevõtluseks. Alates 2002. aastast kuuluvad kinnisasjade müügi ja üürimisega seotud käibed enamalt jaolt maksuvaba käibe hulka, mistõttu ei ole viidatud Riigikohtu otsus praegusel ajal kohaldatav kinnisvaratehingutele

matches:
§ 2
§ 18
§ 18
§ 23
§ 29
§ 18
Riigikohus
Riigikohus
Riigikohus
Riigikohus
Riigikohus
§ 21
§ 18
Riigikohus
Riigikohus
Riigikohus
§ 18
§ 29
§ 18
§ 29
§ 16
§ 32
Riigikohus
§ 18


Narkootiliste ja psühhotroopsete ainete meditsiinilisel ja teaduslikul eesmärgil käitlemise ning sellealase arvestuse ja aruandluse tingimused ja kord ning narkootiliste ja psühhotroopsete ainete nimekirjad – Riigi Teataja
Narkootiliste ja psühhotroopsete ainete meditsiinilisel ja teaduslikul eesmärgil käitlemise ning sellealase arvestuse ja aruandluse tingimused ja kord ning narkootiliste ja psühhotroopsete ainete nimekirjad - sisukord
§ 3 Narkootilised ja psühhotroopsed ained
§ 4 Narkootiliste ja psühhotroopsete ainete käitlemise ning arvestuse ja aruandluse eeskiri ning narkootiliste ja psühhotroopsete ainete käitlemise eest vastutav isik
2 NARKOOTILISTE JA PSÜHHOTROOPSETE AINETE KÄITLEMINE
§ 5 Sisse- ja väljavedu
§ 6 Säilitamise üldnõuded
§ 7 Eriarvestusele kuuluvate ainete säilitamine
§ 8 Arvestusele kuuluvate ainete säilitamine
§ 9 Vastuvõtt ja väljastamine
§ 10 Narkootiliste ja psühhotroopsete ainete hävitamiseks kokkukogumine ja hävitamine
3 NARKOOTILISTE JA PSÜHHOTROOPSETE AINETE ARVESTUS
§ 11 Eriarvestusele ja arvestusele kuuluvate ainete arvestuse pidamise üldine kord
§ 12 Eriarvestusele kuuluvate ainete arvestus ravimite tootmis- või hulgimüügiettevõttes ja apteegis
§ 13 Eriarvestusele kuuluvate ainete arvestus teistes ettevõtetes
§ 14 Arvestusele kuuluvate ainete arvestus ravimite tootmis- või hulgimüügiettevõttes ning apteegis
§ 15 Arvestusele kuuluvate ainete arvestus tervishoiuteenuse osutamisel ja veterinaararsti tegevusloa omaja poolt
§ 16 Arvestusele kuuluvate ainete arvestus teistes ettevõtetes
4 ERIARVESTUSELE JA ARVESTUSELE KUULUVATE AINETE ARUANDLUS
§ 17 Üldsätted
§ 18 Aruandlus ravimite tootmis- või hulgimüügiettevõttes
§ 19 Aruandlus apteegis
§ 20 Aruandlus teistes ettevõtetes
RT I, 29.11.2017, 14
13.11.2007 RTL 2007, 88, 1477 26.11.2007
09.07.2008 RTL 2008, 61, 875 26.07.2008, osaliselt 1.01.2009
10.07.2009 RTL 2009, 59, 872 24.07.2009
27.11.2009 RTL 2009, 89, 1308 11.12.2009
18.11.2010 RT I, 26.11.2010, 5 29.11.2010
03.02.2011 RT I, 09.02.2011, 3 12.02.2011
08.09.2011 RT I, 30.11.2011, 13 03.12.2011
27.03.2013 RT I, 02.04.2013, 4 05.04.2013
07.06.2013 RT I, 14.06.2013, 1 17.06.2013
18.09.2013 RT I, 20.09.2013, 5 23.09.2013
21.11.2013 RT I, 26.11.2013, 4 29.11.2013
27.02.2014 RT I, 28.02.2014, 11 03.03.2014
28.05.2014 RT I, 30.05.2014, 6 02.06.2014
28.11.2014 RT I, 03.12.2014, 7 06.12.2014
11.12.2014 RT I, 12.12.2014, 5 15.12.2014
31.03.2015 RT I, 02.04.2015, 10 05.04.2015
02.06.2015 RT I, 05.06.2015, 6 08.06.2015
07.08.2015 RT I, 12.08.2015, 3 15.08.2015
30.10.2015 RT I, 04.11.2015, 1 07.11.2015
10.02.2016 RT I, 12.02.2016, 3 15.02.2016
09.05.2016 RT I, 11.05.2016, 1 14.05.2016
20.07.2016 RT I, 22.07.2016, 3 25.07.2016
07.09.2016 RT I, 13.09.2016, 4 16.09.2016
17.10.2016 RT I, 18.10.2016, 3 21.10.2016
29.05.2017 RT I, 01.06.2017, 5 04.06.2017
22.11.2017 RT I, 29.11.2017, 12 02.12.2017
2. peatükk NARKOOTILISTE JA PSÜHHOTROOPSETE AINETE KÄITLEMINE
3. peatükk NARKOOTILISTE JA PSÜHHOTROOPSETE AINETE ARVESTUS
4. peatükk ERIARVESTUSELE JA ARVESTUSELE KUULUVATE AINETE ARUANDLUS
[RT I, 29.11.2017, 12 - jõust. 02.12.2017]
[Kehtetu - RTL 2006, 33, 598 - jõust. 23.04.2006]


Ravikindlustuse seaduse muutmise ja sellega seonduvalt teiste seaduste muutmise seadus – Riigi Teataja
RT I, 28.12.2017, 5
15.12.2017 otsus nr 191
1) paragrahvi 25 lõike 2 punkt 2 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„2) ravim või meditsiiniseade (ravimihüvitis, täiendav ravimihüvitis ja meditsiiniseadmehüvitis).”;
2) paragrahvi 25 lõike 4 punkt 4 tunnistatakse kehtetuks;
3) paragrahvi 42 lõikes 13 ning § 45 lõigetes 3 ja 31 asendatakse sõna „Sotsiaalministeerium” sõnaga „haigekassa” vastavas käändes;
4) paragrahvi 42 lõige 21 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„(21) Ravimite piirhinnad kehtestab valdkonna eest vastutav minister määrusega haigekassa nõukogu ettepanekul.”;
5) paragrahvi 42 lõikes 3 asendatakse sõna „kehtestatakse” sõnaga „määratakse”;
6) paragrahvi 42 lõikes 4 asendatakse sõnad „valdkonna eest vastutava ministri” sõnaga „haigekassa”;
7) paragrahvi 42 lõige 5 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„(5) Apteegist ravimi väljastamisel on omaosaluse alusmäär 2,5 eurot retsepti kohta. Omaosaluse alusmäära rakendatakse ainult haigekassas kindlustatud isiku suhtes ambulatoorse ravi korral.”;
8) paragrahvi 42 lõikest 6 jäetakse välja sõnad „Sotsiaalministeeriumi ja”;
9) paragrahvi 43 lõige 1 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„(1) Ravimite loetelu kehtestab valdkonna eest vastutav minister määrusega haigekassa nõukogu ettepanekul.”;
10) paragrahvi 43 lõike 2 sissejuhatav lauseosa muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„Ravimi ravimite loetellu kandmise ettepaneku tegemisel ja ravimite loetelu kehtestamisel arvestatakse järgmisi kriteeriume:”;
11) paragrahvi 43 täiendatakse lõigetega 31 ja 32 järgmises sõnastuses:
„(31) Haigekassa viib läbi käesoleva paragrahvi lõike 3 alusel sätestatud haldusmenetluse ravimite loetelu koostamiseks ja selle muutmiseks. Menetluse läbiviimiseks moodustab haigekassa nõuandva ravimikomisjoni, mille liikmete määramine ja töökord kehtestatakse käesoleva paragrahvi lõikes 3 nimetatud valdkonna eest vastutava ministri määruses.
(32) Ravimitootja esitatud taotlus ravimi ravimite loetellu kandmise või loetelu muutmise kohta on avalik teave, välja arvatud taotluse lisa või muu teave, mis võib kahjustada menetluse läbiviimise erapooletust.”;
12) paragrahvi 45 lõikes 51 asendatakse sõnad „algatab Sotsiaalministeerium” sõnadega „võib haigekassa algatada”;
13) paragrahvi 47 tekst muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„(1) Haigekassa võtab täiendavalt tasu maksmise kohustuse üle, kui kindlustatud isiku tasutud summa kalendriaastas ambulatoorseks raviks vajalike ja ravimite loetellu kantud ravimite ostmiseks ületab kalendriaastas 100 eurot (edaspidi täiendav ravimihüvitis).
(8) Kui käesoleva paragrahvi lõike 2 kohaselt arvutatud summa ületab 300 eurot, hüvitab haigekassa lisaks käesoleva paragrahvi lõikes 7 arvutatule 300 eurot ületavast osast 90 protsenti.”;
14) paragrahvi 89 täiendatakse lõigetega 23–25 järgmises sõnastuses:
„(23) Enne 2018. aasta 1. jaanuari kehtinud ravikindlustuse seaduse § 42 lõike 4 alusel ravimitootja ja valdkonna eest vastutava ministri vahel sõlmitud halduslepingus sätestatud valdkonna eest vastutava ministri õigused ja kohustused lähevad üle haigekassale alates 2018. aasta 1. jaanuarist.
(25) Enne 2018. aasta 1. jaanuari ravikindlustuse seaduse § 43 lõike 3 alusel esitatud taotluste menetlemisele kohaldab haigekassa 2018. aasta 1. jaanuaril jõustunud käesoleva seaduse redaktsiooni.”.
1) paragrahvi 5 lõike 4 punkti 2 täiendatakse pärast sõnu „õigusaktid või” sõnaga „haigekassa”;
2) paragrahvi 12 lõike 1 punkt 22 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„22) teeb valdkonna eest vastutavale ministrile ettepaneku haigekassa meditsiiniseadmete ja ravimite loetelu kehtestamiseks, ravimite piirhindade kehtestamiseks, tervishoiuteenuste korraldamise seaduse § 504 lõikes 1 sätestatud juurdepääsupiirangu ja ravikindlustuse seaduse § 663 lõikes 1 sätestatud eelloa nõude kehtestamiseks, kohaldamiseks või kohaldamise lõpetamiseks ning ravikindlustuse seaduse § 661 lõikes 1 sätestatud tervishoiuteenuste loetelu ja väljaspool ravijärjekorda osutatud tervishoiuteenuse kulu hüvitamise korra kehtestamiseks;”.
1) paragrahvi 42 lõike 1 punkt 1 tunnistatakse kehtetuks;
„(11) Eesti Haigekassa eelarvest rahastatakse antiretroviirusravimeid ja tuberkuloosiravimeid ning tuberkuloosiravimitega seonduvaid kõrvaltoimeravimeid.
(12) Eesti Haigekassa eelarvest rahastatakse immuniseerimiskava täitmiseks ja vältimatu abi korras immuniseerimiseks vajalike vaktsiinide ning immuunglobuliinide hankimist, säilitamist, vedu ja külmahela toimimist ning elanike immuunsustausta uuringuid.”.
§ 4. Ravimiseaduse muutmine
1) paragrahvi 39 lõige 1 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„(1) Ravimiameti tegevuslubade register (edaspidi tegevuslubade register) on valdkonna eest vastutava ministri asutatud riiklik register. Tegevuslubade registri põhimääruse kehtestab valdkonna eest vastutav minister määrusega.”;
2) paragrahvi 39 täiendatakse lõikega 31 järgmises sõnastuses:
„(31) Ravimiameti tegevuslubade registrisse kantud andmeid säilitatakse kümme aastat nende registrisse kandmise hetkest arvates.”;
3) paragrahvi 79 lõige 1 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„(1) Ravimiregister on valdkonna eest vastutava ministri asutatud Ravimiameti juures asuv riiklik register. Ravimiregistri põhimääruse kehtestab valdkonna eest vastutav minister määrusega.”;
4) paragrahvi 79 täiendatakse lõikega 21 järgmises sõnastuses:
„(21) Ravimiregistrisse kantud andmeid säilitatakse tähtajatult.”;
5) paragrahvi 79 lõige 4 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„(4) Ravimiregistri vastutavad töötlejad on Ravimiamet ja Eesti Haigekassa.”;
6) paragrahvi 81 täiendatakse lõikega 11 järgmises sõnastuses:
„(11) Retseptikeskusesse kantud andmeid säilitatakse seitse aastat nende andmekogusse kandmise hetkest arvates.”;
7) paragrahvi 81 lõige 2 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„(2) Retseptikeskuse asutab ja selle põhimääruse kehtestab valdkonna eest vastutav minister määrusega.”;
8) paragrahvi 81 lõike 4 punkt 4 tunnistatakse kehtetuks.
(1) Käesoleva seaduse §-d 1, 2 ja 4 jõustuvad 2018. aasta 1. jaanuaril.
(2) Käesoleva seaduse § 3 jõustub 2019. aasta 1. jaanuaril.


Eesti Vabariigi alalise esinduse Euroopa Liidu juures põhimäärus – Riigi Teataja
Eesti Vabariigi alalise esinduse Euroopa Liidu juures põhimäärus
Eesti Vabariigi alalise esinduse Euroopa Liidu juures põhimäärus - sisukord
§ 1 Eesti Vabariigi alaline esindus Euroopa Liidu juures
§ 2 Esinduse asukoht
2 PÕHIÜLESANNE JA TEGEVUSVALDKONNAD
§ 3 Esinduse põhiülesanne
§ 4 Esinduse juhtimine
3 ESINDUSE KOOSSEIS JA STRUKTUUR NING STRUKTUURIÜKSUSTE ÜLESANDED
§ 5 Esinduse koosseis ja struktuur
§ 6 Esinduse struktuur
§ 7 Struktuuriüksuste ülesanded
4 JUHTIMINE JA STRUKTUURIÜKSUSTE JUHTIDE ÜLESANDED
§ 8 Esinduse juhtimine
§ 9 Esinduse juhi ülesanded
§ 10 Esinduse asejuhid ja nende ülesanded
§ 11 Esinduse asejuhi lisaülesanded
§ 12 Talituse juht ja tema ülesanded
§ 13 Pitsat
§ 131 Väike ja suur riigivapp
§ 132 Riigilipp
§ 14 Esinduse eelarve
RT I, 30.10.2018, 14
Vastu võetud 15.01.2007 nr 1
RTL 2007, 6, 109
23.10.2009 RTL 2009, 81, 1180 02.11.2009
06.12.2010 RT I, 13.12.2010, 6 16.12.2010
25.07.2011 RT I, 29.07.2011, 42 01.08.2011
26.06.2014 RT I, 04.07.2014, 4 07.07.2014
22.10.2018 RT I, 30.10.2018, 4 02.11.2018
Määrus kehtestatakse «Välissuhtlemisseaduse» § 5 ja «Välisministeeriumi põhimääruse» § 46 lõike 1 alusel.
§ 1. Eesti Vabariigi alaline esindus Euroopa Liidu juures
(1) Eesti Vabariigi alaline esindus Euroopa Liidu juures (edaspidi esindus) on Eesti diplomaatiline esindus, kes esindab Eestit Euroopa Liidu (edaspidi EL) juures ning täidab oma pädevuse piires Eesti õigusaktidest tulenevaid ülesandeid. Esindus lähtub välissuhtlemisel ja oma töökorralduslike küsimuste lahendamisel lisaks Eesti õigusaktidele ka EL Nõukogu reglemendist ja otsustest, samuti rahvusvahelise õiguse normidest, üldtunnustatud põhimõtetest ning rahvusvahelisest tavast ja praktikast.
(2) Esindus on Välisministeeriumi (edaspidi ministeerium) struktuuriüksus, mis on aruandekohustuslik ministeeriumi kantsleri ees. Teenistuslikku järelevalvet esinduse teenistujate üle teostatakse õigusaktide ja ministeeriumi põhimääruse kohaselt.
[RT I, 04.07.2014, 4 - jõust. 07.07.2014]
§ 2. Esinduse asukoht
(1) [Kehtetu - RT I, 04.07.2014, 4 - jõust. 07.07.2014]
(2) [Kehtetu - RT I, 04.07.2014, 4 - jõust. 07.07.2014]
(3) [Kehtetu - RT I, 04.07.2014, 4 - jõust. 07.07.2014]
(4) Esindus asub Brüsselis Belgia Kuningriigis ja tema postiaadress on rue Guimard 11–13, 1040 Brussels, Belgium.
2. peatükk PÕHIÜLESANNE JA TEGEVUSVALDKONNAD
§ 3. Esinduse põhiülesanne
(1) Esinduse põhiülesanne on Eesti esindamine ELis.
(2) Eesti esindamisel esindus:
1) viib EL institutsioonides ellu Vabariigi Valitsuse poliitikat;
2) kaitseb EL institutsioonides Eesti Vabariigi huve ja õigusi;
3) teeb koostööd ministeeriumite ja muude ametiasutustega ning teiste EL liikmesriikide esindajatega;
4) osaleb EL alase poliitika väljatöötamisel;
5) vahendab ministeeriumile ning teistele ametiasutustele olulist poliitilist ja diplomaatilist teavet.
§ 4. Esinduse juhtimine
(1) Esinduse tegevusvaldkonnad on rühmitatud temaatiliselt:
1) alaliste esindajate komitee, II osa (Comite des Representants Permanents, II partie – edaspidi Coreper II), kuhu kuuluvad EL üldasjad ning välispoliitilised, väliskaubanduse, arengukoostöö, rahandus-, sise-, justiits- ja tuumaküsimused;
[RT I, 30.10.2018, 4 - jõust. 02.11.2018]
2) alaliste esindajate komitee, I osa (Comite des Representants Permanents, I partie – edaspidi Coreper I), kuhu kuuluvad majandus-, sotsiaal-, keskkonna-, põllumajandus-, haridus-, noorte-, teadus- ja kultuuriküsimused;
3) poliitika- ja julgeolekukomitee (Political and Security Committee, edaspidi PSC), kuhu kuuluvad EL ühine välis- ja julgeolekupoliitika, sealhulgas EL kaitsepoliitika;
4) [kehtetu - RT I, 30.10.2018, 4 - jõust. 02.11.2018]
(2) Esinduse tegevusvaldkondade juhid on:
1) Coreper II küsimustes erakorraline ja täievoliline suursaadik, Eesti Vabariigi alaline esindaja EL juures (edaspidi ka esinduse juht);
2) Coreper I küsimustes Coreper I valdkonna asejuht, erakorraline ja täievoliline suursaadik, esindaja alaliste esindajate komitees;
3) PSC küsimustes esinduse PSC valdkonna asejuht, erakorraline ja täievoliline suursaadik poliitika- ja julgeolekukomitees;
3. peatükk ESINDUSE KOOSSEIS JA STRUKTUUR NING STRUKTUURIÜKSUSTE ÜLESANDED
§ 5. Esinduse koosseis ja struktuur
(1) Esinduse koosseisu kuuluvad ministeeriumi ja lähetajaministeeriumi või nende valitsemisala asutuste diplomaatilistel ja muudel teenistuskohtadel töötavad koosseisulised või koosseisuvälised teenistujad ning kaitseväelased.
(2) Esinduse koosseisulised ja koosseisuvälised ametikohad kinnitab välisminister, arvestades asjaomaste ministeeriumite ettepanekuid.
(4) [Kehtetu - RT I, 04.07.2014, 4 - jõust. 07.07.2014]
(5) Esinduse struktuuri kuuluvad järgmised talitused:
1) asjaajamise talitus;
2) põllumajandustalitus;
3) rahandustalitus;
4) julgeoleku- ja haldustalitus.
§ 6. Esinduse struktuur
[Kehtetu - RT I, 04.07.2014, 4 - jõust. 07.07.2014]
§ 7. Struktuuriüksuste ülesanded
(2) Asjaajamise talitus:
1) korraldab ja koordineerib nii esinduse kui ka Eesti Vabariigi suursaatkonna Brüsselis asjaajamist, dokumendihaldust ning dokumentide arhiveerimist;
2) korraldab esinduse tööga seotud vastuvõtte ning muid protokollilisi üritusi;
3) korraldab ja koordineerib kõrgete Eesti ametiisikute visiite nii ELi institutsioonidesse kui ka Eesti Vabariigi suursaatkonda Brüsselis.
(3) Põllumajandustalitus:
1) korraldab Maaeluministeeriumi ja tema valitsemisala asutuste tegevust EL institutsioonides;
2) teeb Maaeluministeeriumi tegevusvaldkonnas koostööd teiste riikide asjaomaste asutustega Brüsselis ning vahendab Maaeluministeeriumile ja tema valitsemisala asutustele olulist teavet;
3) nõustab Maaeluministeeriumi teenistujaid ja valitsemisala asutusi EL küsimustes;
4) teeb oma tegevusvaldkonnas rahvusvahelist koostööd, sealhulgas osaleb EL otsustusprotsessis.
(4) Rahandustalitus:
1) korraldab Rahandusministeeriumi ja tema valitsemisala asutuste tegevust EL institutsioonides;
2) teeb Rahandusministeeriumi tegevusvaldkonnas koostööd teiste riikide asutustega Brüsselis ning vahendab Rahandusministeeriumile ja tema valitsemisala asutustele nendele olulist teavet;
3) nõustab Rahandusministeeriumi teenistujaid ja valitsemisala asutusi EL küsimustes;
4) Rahandusministeeriumi ja Eesti Panga kokkuleppe alusel teeb Eesti Panga tegevusvaldkonnas koostööd teiste riikide asutustega Brüsselis, vahendab Eesti Pangale selle tegevusvaldkonda käsitlevat olulist teavet ning nõustab Eesti Panga teenistujaid EL küsimustes;
5) teeb oma tegevusvaldkonnas rahvusvahelist koostööd, sealhulgas osaleb EL otsustusprotsessis.
[RT I, 29.07.2011, 42 - jõust. 01.08.2011]
(5) Julgeoleku- ja haldustalitus:
1) vastutab esinduse julgeoleku, turvalisuse ja tuleohutuse korraldamise eest ning korraldab ja koordineerib mehitatud valve tegevust;
2) peab esinduses töödeldavate Eesti ning välisriikide ja rahvusvaheliste organisatsioonide salastatud teabekandjate registreid ning vastutab registriandmete terviklikkuse, turvalisuse ja käideldavuse eest, samuti korraldab ja jälgib riigisaladuse seaduse ja teiste asjakohaste õigusaktide nõuete täitmist salastatud teabekandjate töötlemisel esinduses;
3) korraldab esinduse kinnisvara ning kontoritehnika korrashoidu;
4) tagab infotehnoloogia- ja sidesüsteemide toimivuse;
5) korraldab esinduse sõidukite kasutamist ning vastutab esinduse juhi ja vajaduse korral teiste esinduse ametnike sõidutamise eest.
4. peatükk JUHTIMINE JA STRUKTUURIÜKSUSTE JUHTIDE ÜLESANDED
§ 8. Esinduse juhtimine
(1) Esindust juhib erakorraline ja täievoliline suursaadik, Eesti Vabariigi alaline esindaja EL juures. Esinduse juht planeerib, korraldab ja juhib esinduse tööd ministeeriumi põhimääruse ja muude õigusaktide kohaselt.
(2) Esinduse juht allub vahetult ministeeriumi kantslerile. Ministeeriumi asekantslerid ja osakondade peadirektorid annavad esinduse juhile juhiseid oma pädevuse piires.
(3) Esinduse juht planeerib, korraldab ja juhib esinduse tööd ministeeriumi põhimääruse ja muude õigusaktide kohaselt.
(4) Esinduse juhile alluvad vahetult:
1) esinduse asejuhid;
2) esinduse teenistujad, kes ei kuulu struktuuriüksuste koosseisu;
3) esinduse teenistujad, kes ei ole esinduse asejuhtide vahetus alluvuses.
(5) Esinduse teenistujad võivad alluda tegevusvaldkonna järgi esinduse juhile, esinduse asejuhile või paragrahvi 5 lõikes 5 nimetatud talituse juhile. Teenistujate täpsed alluvussuhted sätestatakse käesolevas põhimääruses või teenistuja ametijuhendis.
(6) Teisest ministeeriumist lähetatud teenistuja allub välispoliitilistes ja esinduse töökorralduslikes küsimustes välisesinduse juhile või asejuhile ning erialaküsimustes lähetajaministeeriumi kantslerile ja tema poolt või õigusaktides määratud teenistujale.
(7) Esinduse juhi äraolekul asendab teda Coreper I valdkonna asejuht, viimase äraolekul PSC valdkonna asejuht. Nende mõlema üheaegsel äraolekul asendab esinduse juhti haldusküsimuste asejuht.
§ 9. Esinduse juhi ülesanded
§ 10. Esinduse asejuhid ja nende ülesanded
(1) Esindusel on asejuhid järgmistes valdkondades:
1) Coreper I;
2) PSC;
3) [kehtetu - RT I, 30.10.2018, 4 - jõust. 02.11.2018]
4) haldus.
(2) Esinduse asejuhile alluvad vahetult:
1) talituste direktorid või talituste juhatajad;
2) ametijuhendi järgi asejuhile vahetult alluvad esinduse teenistujad.
(3) Coreper I valdkonna asejuht ja PSC valdkonna asejuht oma tegevusvaldkonnas:
1) tagab esinduse tegevusvaldkondade omavahelise seostamise ja arendamise kaudu esinduse ülesannete täitmise;
2) vastutab Eesti seisukohtade teatavaks tegemise ja huvide kaitsmise eest EL institutsioonides, sealhulgas Euroopa välisteenistuses;
3) annab juhiseid sisuliste küsimuste lahendamise kohta;
4) vahendab teavet ministeeriumile ja teistele Eesti ametiasutustele;
5) nõustab Eesti ametiasutusi ja EL institutsioone külastavaid Eesti ametlikke delegatsioone;
6) planeerib, korraldab ja juhib talle tegevusvaldkonna järgi vahetult alluvate teenistujate tööd;
7) annab teenistujatele tööalaseid juhiseid ja korraldusi ning kontrollib ülesannete täitmist;
8) teeb esildisi teenistujate palkade, lisatasude, preemiate, distsiplinaarkaristuste määramise, samuti koolitusvajaduste ja muude teenistusalaste olukordade kohta;
9) peab teenistujatega arenguvestlusi;
10) kooskõlastab teenistujate puhkuse-, teenistuslähetus- ja muid avaldusi.
(4) Coreper I valdkonna asejuhi ja PSC valdkonna asejuhi asendajaks on:
1) haldusküsimustes esinduse juht või tema asendaja;
2) välispoliitilistes küsimustes sama valdkonna diplomaat ametijuhendi kohaselt.
(5) Haldusküsimuste asejuhi ülesandeks on tagada haldus-, kinnisvara-, eelarve- ja raamatupidamis-, infotehnoloogia- ja side-, transpordi-, protokolli-, asjaajamis-, julgeoleku-, sisekorra- ja töökorraldusküsimuste, kohapealt palgatud töötajate töösuhetega seonduvate küsimuste ning riigihangete ja kolmandate isikutega sõlmitavate lepingutega seotud küsimuste lahendamine.
(6) Haldusküsimuste asejuhi ametikoha täpsed teenistusülesanded ning asendamise kord sätestatakse ametijuhendis.
§ 11. Esinduse asejuhi lisaülesanded
§ 12. Talituse juht ja tema ülesanded
(1) Talituse direktor või talituse juhataja:
1) planeerib, korraldab ja juhib talituse tööd ning tagab talituse ülesannete täitmise;
2) nõustab esinduse teenistujaid talituse tegevusvaldkonda kuuluvates küsimustes.
(2) Talituse direktori või talituse juhataja täpsed teenistusülesanded ja asendamise kord sätestatakse ametijuhendis.
§ 13. Pitsat
(1) Esindusel on sõõrikujuline 35 mm läbimõõduga pitsat, mille keskel on väikese riigivapi kujutis ning ülemises ääres tekst „Eesti Vabariigi alaline esindus Euroopa Liidu juures – Permanent Representation of Estonia to the EU” ning alumises ääres „Brüssel – Brussels”.
§ 131. Väike ja suur riigivapp
(1) Väikest riigivappi kasutatakse esinduse kirjaplangil.
(2) Suurt riigivappi kasutatakse esinduse peasissekäigu asukoha tähistamiseks ning esinduse juhi ja erakorraliste ja täievoliliste suursaadikute vastuvõtu kutsetel ja nende nimekaartidel.
§ 132. Riigilipp
Esindus kasutab Eesti riigilippu Eesti lipu seaduse kohaselt.
6. peatükk EELARVE
§ 14. Esinduse eelarve
(1) Esindusel on oma eelarve, mis on ministeeriumi eelarve osa.
(2) Erialadiplomaatide ja koosseisuväliste haldusteenistujate kulud kaetakse välisteenistuse seaduse alusel.
Määrust rakendatakse alates 1. jaanuarist 2007. a.


Sotsiaalhoolekandelise abi andmise kord Jõgeva linnas – Riigi Teataja
Sotsiaalhoolekandelise abi andmise kord Jõgeva linnas
Sotsiaalhoolekandelise abi andmise kord Jõgeva linnas - sisukord
§ 3 Sotsiaalhoolekandelise abi suurus
§ 4 Sotsiaalhoolekandelise abi andmise korraldus
§ 12 Eluruumi tagamine
§ 14 Muu vajaduspõhine sotsiaalteenus
§ 15 Lapse osalustasu toetus
§ 17 Muu vajaduspõhine toetus
§ 18 Hooldajatoetus
RT IV, 13.04.2016, 11
Vastu võetud 31.03.2016 nr 51
(1) Sotsiaalhoolekandelise abi andmise kord (edaspidi kord) reguleerib isiku ja perekonna toimetuleku soodustamiseks Jõgeva linnas antavate sotsiaalteenuste ja makstavate sotsiaaltoetuste taotlemise tingimusi ja korda.
(2) Korras on kirjeldatud sotsiaalteenuseid ja -toetusi, mida finantseeritakse linnaeelarvest.
(3) Riigieelarvest finantseeritavaid sotsiaalteenuseid ja -toetusi määratakse ning makstakse sotsiaalhoolekande seaduses või selle alusel kehtestatud tingimustel ja korras.
(4) Riigi rahastatava lapsehoiuteenuse rahaliste vahendite ülejääki võib kasutada raske või sügava puudega laste ja nende peredega seotud ning käesolevas korras loetletud sotsiaalteenuste osutamiseks ning arendamiseks korras kehtestatud tingimustel.
(5) Korras reguleerimata juhtudel korraldab Jõgeva Linnavalitsus kui ametiasutus (edaspidi linnavalitsus) sotsiaalhoolekande seaduses kohaliku omavalitsuse üksusele pandud teiste ülesannete täitmist.
(1) Sotsiaalteenust ja -toetust on õigustatud taotlema Jõgeva linnas alaliselt elav isik, kes on kantud rahvastikuregistrisse Jõgeva linna elanikuna või kelle rahvastikuregistrijärgset elukohta ei saa kindlaks määrata.
(2) Vältimatut sotsiaalabi on õigustatud taotlema ka isik, kes ajutiselt viibib Jõgeva linna haldusterritooriumil.
(3) Sotsiaaltoetuse taotlemiseks on õigus, kui pärast üksi elava isiku või perekonna kõigi liikmete eelmise kuu netosissetulekust toimetulekutoetuse määramisel arvesse võetava eluruumi alaliste kulude kandmisest jääb pere iga liikme kohta kätte vähem kui pooleteistkordne kehtestatud pere esimese liikme toimetulekupiir. Toimetulekupiiri ei arvestata hooldajatoetuse taotlemisel.
(4) Sotsiaalteenuse taotlemiseks on õigus, kui isiku enda või tema seadusjärgsete ülalpidajate sissetulek ja kasutuses või omandis olev vara, selle üürimine, rentimine või müümine ei taga toimetulekuks piisavaid elatusvahendeid.
§ 3. Sotsiaalhoolekandelise abi suurus
(1) Sotsiaalteenuste ja -toetuste üldmaht kinnitatakse Jõgeva linna eelarve vastuvõtmisega.
(2) Isikule osutatavate sotsiaalteenuste maht, isikult võetava tasu suurus, isiku omaosalus teenuse eest tasumisel ja isikule makstava sotsiaaltoetuse suurus sõltub Jõgeva linna eelarves sotsiaalseks kaitseks eraldatud rahast, teenuse maksumusest, isiku ja tema perekonna sissetulekust, varanduslikust seisust ja konkreetsest vajadusest.
(3) Linnavalitsuse ja linnavalitsuse hallatavate asutuste osutatavate sotsiaalteenuste hinnad kehtestab linnavalitsus korraldusega.
(4) Toimetulekutoetuse määramiseks eluasemekulude piirmäärad kehtestab linnavalitsus korraldusega.
§ 4. Sotsiaalhoolekandelise abi andmise korraldus
(1) Abivajaduse selgitab välja, menetleb taotlusi, hindab abivajadust, otsustab sotsiaalteenuste määramise, sealhulgas isikult võetava tasu suuruse, isiku omaosaluse teenuse eest tasumisel ja sotsiaaltoetuste andmise Jõgeva Linnavalitsuse sotsiaalosakond (edaspidi sotsiaalosakond).
(2) Sotsiaalhoolekandelise abi saamiseks esitatavale taotlusele, välja arvatud hooldajatoetuse taotlemisel, tuleb lisada sissetulekuid ja abi vajadust tõendavad dokumendid.
(3) Taotlust menetleval ametnikul on vajaduse korral õigus ja kohustus nõuda ning kontrollida esitatud andmete õigsust, isiku enda, tema ülalpidamiskohustuslaste sissetulekut ja varalist seisu tõendavaid lisadokumente või muid täiendavaid andmeid. Vajadusel külastab sotsiaaltöötaja sotsiaalteenust vajavat isikut tema kodus või viibimiskohas toimetulekuvõime ja abi- või hooldusvajaduse täiendavaks hindamiseks ning sobivaima teenuse väljaselgitamiseks.
(4) Sotsiaalhoolekandelise abi andmiseks või sellest keeldumiseks koostatakse haldusakt. Sotsiaalteenuste määramiseks võib linnavalitsus koostöös teenust saava isiku ja teenuseosutajaga koostada teenuse osutamise haldusakti asemel halduslepingu.
(5) Sotsiaaltoetus kantakse taotluses märgitud arvelduskontole.
(6) Kui sotsiaalteenuse osutamist ei korralda linnavalitsus, võib teenuse eest tasumiseks määrata teenuse saajale toetust.
(7) Sotsiaalosakonna teenistujate pädevus sotsiaalhoolekandelise abi andmisel määratakse ametijuhenditega.
(8) Sotsiaalteenuste ja -toetuste taotlemisel ja määramisel lähtutakse sotsiaalseadustiku üldosa seadusest, sotsiaalhoolekande seadusest ja haldusmenetluse seadusest.
(1) Koduteenuse eesmärk on abistada tervise, tegevusvõime või elukeskkonna tõttu vähenenud toimetulekuvõimega täisealist isikut koduste toimingute sooritamisel ning väljaspool kodu asjaajamisel, et võimaldada tal seeläbi jätkuvalt elada kodus. Teenust ei osutata isikule, kellele on seatud täisealise isiku hooldus.
(2) Teenus sisaldab üldjuhul järgmisi tegevusi:
1) eluruumi korrastamine;
2) pesupesemise korraldamine;
3) küttepuudega varustamise korraldamine ja vajadusel eluruumi kütmine;
4) toiduainete, valmistoidu, ravimite ja majapidamistarvete toomine lähimast müügikohast;
5) abistamine tervishoiuteenuse kasutamisel;
6) asjaajamine ameti- ja teenindusasutustes;
7) saunateenuse korraldamine;
8) abistamine riietumisel.
(3) Üldjuhul osutatakse ühele isikule teenust kuni 4 tundi nädalas.
(1) Üldhooldusteenuse eesmärk on tagada ööpäevaringne hooldus täisealisele isikule, kes tulenevalt terviseseisundist, tegevusvõimest või elukeskkonnast ei ole suuteline kodustes tingimustes iseseisvalt toime tulema ja kelle toimetulekut ei ole võimalik tagada teiste sotsiaalteenustega või muu abi osutamisega.
(2) Hooldust vajava isiku omaosaluse määr teenuse eest tasumisel on mitte vähem kui 95% isikule makstavast pensionist ja muudest sissetulekutest, välja arvatud sotsiaaltoetus.
(3) Hooldekodu valikul lähtutakse võimalusel isiku soovist, isiku abivajadusest, teenuse hinnast ning vabade kohtade olemasolust hooldekodudes.
(4) Teenust rahastatakse linnaeelarvest ulatuses, mis tagab üldhooldusteenuse maksumuse tasumise. Linnaeelarvest makstakse üldhooldusteenuse maksumuse see osa, mis jääks tasumata, kui üldhooldusteenust vajav isik ja tema ülalpidamiskohustuslane on tasunud üldhooldusteenuse eest vastavalt oma varalisele olukorrale.
(5) Juhul, kui isik vajab üldhooldusteenust viivitamatult, tasub linnavalitsus isiku eest puudujääva osa, kuni isiku enda või tema seadusjärgsete ülalpidamiskohustuslaste varalise olukorra väljaselgitamiseni.
(1) Tugiisikuteenuse eesmärk on iseseisva toimetuleku toetamine olukordades, kus isik vajab sotsiaalsete, majanduslike, psühholoogiliste või tervislike probleemide tõttu oma kohustuste täitmisel ja õiguste teostamisel kõrvalabi. Kõrvalabi seisneb juhendamises, motiveerimises ning isiku suurema iseseisvuse ja omavastutuse võime arendamises.
(4) Teenuse maht ühele isikule on üldjuhul kuni 20 tundi nädalas.
(1) Teenuse eesmärk on hoolduse korraldamine raske või sügava puudega täisealisele isikule, kes vaimse või kehalise puude tõttu vajab abi oma õiguste teostamiseks ja kohustuste täitmiseks.
(2) Hooldus seatakse ja hooldaja määratakse hooldatava nõusolekul. Hooldaja on isik, kes vabatahtlikkuse ja vastastikkuse kokkuleppe alusel hooldab ja abistab isikut, kes hooldust taotles.
(4) Isiku võib määrata hooldajaks enam kui ühele sügava puudega hooldatavale, kes elavad samas eluruumis.
(2) Teenust osutatakse alalise elukoha kasutamise võimaluseta isikule kui ka vältimatu abi raames ööbimiskohta vajavale isikule.
(3) Linnavolikogu võib teenuse osutamise otsustamise volitada halduslepinguga teisele eraõiguslikule juriidilisele või füüsilisele isikule või teise kohaliku omavalitsuse üksuse ametiasutusele.
(1) Turvakoduteenuse eesmärk on tagada ajutine turvaline elukeskkond ja esmane abi lapsele, kes vajab hooldamist, kaitset, nõustamist ning abi, olles kogenud füüsilist, vaimset või seksuaalset vägivalda, hülgamist või hooletusse jätmist ja täiskasvanud isikule, kes vajab turvalist keskkonda.
(2) Laps võib teenust saada aja jooksul, mis on vajalik tema edaspidise elu korraldamiseks või kuni probleemi lahendamiseni.
(2) Linnavalitsuse finantseeritava osa suurus teenuse eest tasumisel on üldjuhul mitte rohkem kui 50 eurot kvartalis ühe isiku kohta.
§ 12. Eluruumi tagamine
(1) Eluruumi tagamise teenuse eesmärk on isiku ja perekonna vajadustest tulenev eluaseme kättesaadavuse ja ajutise kasutamise võimaluse tagamine.
(2) Teenuse kasutamiseks sõlmib teenuse osutaja teenuse kasutajaga tähtajalise üürilepingu kestusega mitte üle ühe aasta.
(4) Isikut, kellel on puuetega inimeste sotsiaaltoetuste seaduse § 2 lõike 1 tähenduses puudest tingituna raskusi eluruumis liikumisega, endaga toimetuleku või suhtlemisega, abistab linnavalitsus eluruumi kohandamisel või sobivama eluruumi saamisel.
(1) Isikliku abistaja teenuse eesmärk on kodus elava puudega isiku, välja arvatud voodihaige, abistamine igapäevastes füüsilist kõrvalabi vajavates tegevustes, toetades ja suurendades tema iseseisvat toimetulekut ühiskonnaelu erinevates valdkondades, sealhulgas hariduses, huvitegevuses ja pereliikmete hoolduskoormuse vähendamises.
(2) Isiklik abistaja lähtub oma töös iga konkreetse isiku erivajadustest ja tema antavatest tööjuhistest.
(3) Isiklik abistaja ei ole teenust vajava isiku perekonnaliige või isik, kellel on teenuse saaja suhtes perekonnaseadusest tulenev ülalpidamiskohustus, või isik, kes elab alaliselt või püsivalt samas eluruumis teenuse saajaga.
§ 14. Muu vajaduspõhine sotsiaalteenus
Isikule võib osutada muid sotsiaalteenuseid nagu viipekeele tõlk, erialaspetsialisti nõustamine, kriisiabi, võlanõustamine jt lähtuvalt isiku abivajadusest ja linnaeelarve võimalustest.
§ 15. Lapse osalustasu toetus
1) lapse huvialaringide ja huvialakoolide osalustasu, kooliõpilase teatri- ja kontserdikülastuste ning ekskursioonide kulu osaliseks hüvitamiseks;
2) lapse õppevahendite ja koolitarvete osaliseks hüvitamiseks;
3) õpilaskodu või kutseõppeasutuses käiva õpilase igakuise ühiselamu üürikulu osaliseks või täielikuks hüvitamiseks;
4) koolieelses lasteasutuses või lapsehoius käiva lapse kohatasu ja toidupäeva maksumuse osaliseks või täielikuks hüvitamiseks;
5) lastelaagri (kultuuri-, vabaaja ja spordilaagrid) osalustasu osaliseks hüvitamiseks ühe laagrivahetuse maksumusest.
Tervisetoetust saab taotleda:
1) retseptiravimitele tehtud kulude osaliseks hüvitamiseks, kuid mitte rohkem kui 100 eurot kalendriaastas;
2) lapsele prilliklaaside ostmiseks;
3) tehniliste ning muude abivahendite ostmise ja rentimise omaosaluskulude osaliseks hüvitamiseks 50% ulatuses üks kord kalendriaastas;
4) eriarsti vastuvõtule, raviprotseduuridele ja hoolekandeasutusse sõitmisega seotud kulude osaliseks hüvitamiseks, kuid mitte rohkem kui 100 eurot kalendriaastas;
5) põetus- ja hooldusvahendite ostu kulude osaliseks hüvitamiseks 50% ulatuses üks kord kalendriaastas.
§ 17. Muu vajaduspõhine toetus
Muud vajaduspõhist toetust saab taotleda hädavajalike põhjendatud kulude osaliseks hüvitamiseks, kuid mitte rohkem kui ühekordse riikliku toimetulekupiiri ulatuses.
§ 18. Hooldajatoetus
(1) Hooldajatoetust saab taotleda isik, kes on määratud raske või sügava puudega isikule hooldajaks või kes hooldab puudega last ning kes ei saa töötada puudega isiku hooldamise tõttu.
(2) Sügava puudega isiku hooldajale makstava toetuse suurus on 26 eurot kuus, raske puudega isiku hooldajale makstava toetuse suurus on 15,6 eurot kuus.
(3) Hooldajatoetust makstakse igakuiselt, alates taotluse rahuldamisele järgnevast kalendrikuust, jooksva kuu eest hiljemalt kuu viimasel kuupäeval hooldaja arvelduskontole.
Jõgeva Linnavolikogu 26. märtsi 2009. a määruse nr 2 „Jõgeva linna hooldajatoetuse maksmise kord puudega lapse hooldajale“ ja 26. veebruari 2014. a määruse nr 5 „Hoolduse seadmise, hooldaja määramise ja hooldajatoetuse maksmise kord Jõgeva linnas“ alusel määratud hooldajatoetusi makstakse kuni nende määramise aluseks oleva linnavalitsuse korralduse kehtivuse lõpuni.
Tunnistatakse kehtetuks Jõgeva Linnavolikogu järgmised määrused:
1) 26. oktoobri 2006. a määrus nr 12 „Jõgeva linna pikaajaliste töötute sotsiaalse rehabilitatsiooni kord“;
2) 27. novembri 2008. a määrus nr 13 „Jõgeva linna riigi rahastatava lapsehoiuteenuse rahaliste vahendite ülejäägi kasutamise kord“;
3) 26. märtsi 2009. a määrus nr 1 „Jõgeva linna koduteenuste loetelu, osutamise tingimused ja kord“;
4) 26. märtsi 2009. a määrus nr 2 „Jõgeva linna hooldajatoetuse maksmise kord puudega lapse hooldajale“;
5) 28. jaanuari 2010. a määrus nr 3 „Sotsiaaltoetuste maksmise kord Jõgeva linnas“;
6) 23. mai 2013. a määrus nr 14 „Sotsiaaleluaseme teenuse taotlemise kord Jõgeva linnas“;
7) 26. veebruari 2014. a määrus nr 5 „Hoolduse seadmise, hooldaja määramise ja hooldajatoetuse maksmise kord Jõgeva linnas“;
8) 26. veebruari 2014. a määrus nr 6 „Üldhooldekodusse suunamise kord Jõgeva linnas“.


võla aegumine - juristaitab.ee
võla aegumine
Liitunud: 18 Mär 2019, 17:02
18 Mär 2019, 17:16
Kas oskate anda nõu , kuidas koostada taotlust/avaldust kohtule et taodelda võla aegumist ja kas leiab kusagilt taotluse/avalduse näidist.
Kui on mitu võlga siis kas kõikide võlgade puhul tuleb teha eraldi taotlus/avaldus kohtule?
kui võlad on tekkinud 2005,2006 siis kas need võlad on aegunud?
Re: võla aegumine
25 Mär 2019, 19:50
Aegumine tuleneb Tsiviilseadustiku üldosa seadusest ja on nõude liigist sõltuvalt erinev. Kuna küsite kohtule avalduse esitamise kohta nõuetele aegumise kohaldamiseks, võib arvata, et tegemist on kohtuotsusega kinnitatud nõuetega.
Aegumise õiguslikud alused on sätestatud Tsiviilseadustiku üldosa seaduse 10. peatükis (https://www.riigiteataja.ee/akt/106122010012?leiaKehtiv). § 142 lg 1 kohaselt aegub õigus nõuda teiselt isikult teo tegemist või sellest hoidumist (nõue) seaduses sätestatud tähtaja (aegumistähtaeg) jooksul. Pärast nõude aegumist võib kohustatud isik keelduda oma kohustuse täitmisest. TsÜS § 157 lg 1 sätestab, et jõustunud kohtuotsusega tunnustatud nõude, samuti kohtulikust kokkuleppest või muust täitedokumendist tuleneva nõude aegumistähtaeg on 10 aastat. TsÜS § 157 lg-s 1 sisalduv 10-aastane täitmise aegumise tähtaeg kehtib alates võlgade ümberkujundamise ja võlakaitse seaduse jõustumisest 05.04.2011. Varem oli jõustunud kohtulahendiga tunnustatud nõude aegumistähtajaks 30 aastat. TsÜS § 157 lg 1 (selle alates 05.04.2011 kehtivas sõnastuses) rakendamine edasiulatuvalt ning selle suhte varasemalt tekkinud aegumata nõuetega on määratud kindlaks võlaõigusseaduse, tsiviilseadustiku üldosa seaduse ja rahvusvahelise eraõiguse seaduse rakendamise seaduse § 9 lg-s 4. Nimetatud sätte alates 05.04.2011 kehtiva sõnastuse kohaselt:
a) kohaldatakse TsÜS § 157 lõikes 1 aegumise kohta sätestatut, s.o 10-aastast aegumistähtaega ka enne 01.03.2011 tekkinud aegumata nõuetele, kuid
b) juhul kui enne 01.03.2011 kehtinud TsÜS § 157 lg 1 kohane, s.o 30-aastane aegumistähtaeg lõpeks varem kui eelmises punktis nimetatud tähtaeg, s.o 05.04.2021, siis kohaldatakse aegumisele enne 01.03.2011 kehtinud TsÜS § 157 lõiget 1.
Eeltoodust tulenevalt ei aegu Teie küsimuses viidatud 2005-2006 aastal tsiviilasjas tehtud kohtulahendist tulenev nõue enne 05.04.2021. Arvestada tuleks aga jällegi võimalikku aegumise katkemist ja peatumist.
07 Apr 2019, 19:10
olen nüüd vähe segaduses, kui on jõustunud kohtuotsus ja edasi antud kohtutäiturile sisse nõudmiseks seega on alustatud täitemenetlus 2005 ja 2006 aastatel.
vaadates Teie poolt antud linki (riigiteataja) siis ei saa aru miks need võlad aeguvad 2021 nagu kirjutate , lugesin et paragrahv 157 punkt 1 ütleb et kohtuotsusega tunnustatud nõude samuti kohtulikust kokkuleppest või muust täitedokumendist tuleneva nõude aegumistähtaeg on 10 aastat. ja nõude aegumistähtaeg algab kohtuotsuse jõustumisest või muu täitedokumendi väljaandmisest kuid mitte enne nüude sissenõutavaks muutumisest.
siis miks minu võlad aeguvad 2021.
vastus ootama jäädes
12 Apr 2019, 18:24
Oluline on, et võlaõigusseaduse, tsiviilseadustiku üldosa seaduse ja rahvusvahelise eraõiguse seaduse rakendamise seaduse § 9 tõlgenduse kohaselt algavad kõikide enne 1. märtsi 2011 jõustunud ja veel aegumata täitedokumentide aegumistähtajad 1. märtsist 2011 uuesti, aegudes seega 1. märtsil 2021 (v.a juhul, kui nõuete aegumistähtaeg lõppeks vana põhimõtte kohaselt enne 1. märtsi 2021. Sel juhul kohaldatakse endist seadust). Seetõttu ei saa ka Teie kohustused olla aegunud enne 2021 a 1.märtsi.
Liitunud: 11 Sept 2019, 22:24
11 Sept 2019, 22:50
Võlanõue aegub 1. märts 2021, kas võlanõue aegub automaatselt või tuleb esitada taotlus lõpetamiseks, kui jah siis kuidas esitada toimida?
Jään ootama Teie vastust. Tänud ette
18 Sept 2019, 07:31
Aegumist ei kohaldata automaatselt vaid võlgnik saab aegumisele tuginedes kohustuse täitmisest keelduda. Selleks tuleb aegunud nõude kohta esitada kohtutäiturile taotlus aegumise kohaldamiseks. Kui kohtutäitur aegumist ei kohalda, saab esitada kohtusse nõude täitemenetluse lubamatuks tunnistamiseks aegumise tõttu.
25 Okt 2019, 11:40
Kas võlgade aegumise taotlemiseks on taotlusel kindel taotluse vorm mida esitada kohtutäiturile ja kohtule ning kui on siis kus kohast sellise taotluse näidise saaks.
30 Okt 2019, 19:56
Kui tegemist on tsiviilasjas välja mõistetud võlgnevusega,ei saa see olla aegunud enne 2021.aastat. Avaldusele ei ole kehtestatud vormi, ent kohtuga suhtlemiseks on dokumentidele kehtestatud vormi- ja sisunõuded. Nende kohta saab täpsemalt lugeda Tsiviilkohtumenetluse seadustikust ja kohtute veebilehelt www.kohus.ee.
Siiski soovitan nii aegumise hindamiseks kui dokumendi koostamiseks pöörduda individuaalsele õigusnõustamisele registreerudes veebilehel www.juristaitab.ee


text:
3-2-1-145-11 Riigikohus 17.01.2012
TsMS § 5 lg 2
TsMS § 463 lg 1
TsMS § 407 lg 1
TsMS § 306 lg 1
Määruse, millega pikendatakse kohtu määratud menetlustähtaega, peab kohus menetlusosalisele kätte toimetama
Kohtu kiri, millega lahendatakse menetlusosalise taotlus, on käsitatav määrusena TsMS § 463 lg 1 järgi.
Kohus peab tagaseljaotsuse tegemise eeldusi omal algatusel kontrollima ka kaja lahendamisel, samuti määruskaebuse lahendamisel, mis esitatakse maakohtu määruse peale, millega menetlus jäeti taastamata, ja ringkonnakohtu määruse peale Riigikohtule esitatud määruskaebuse lahendamisel ning seda sõltumata määruskaebuse väidetest. Tuvastades tagaseljaotsuse tegemise eelduste puudumise, peab kaja lahendav maakohus või menetluse taastamata jätmise peale esitatud määrus- või apellatsioonkaebust lahendav ringkonnakohus või Riigikohus asjas menetluse taastama. Tagaseljaotsuse tegemise eeldusi peab kohus kontrollima ka määruskaebuse lahendamisel, mis on esitatud maakohtu määruse peale, millega jäeti kaja menetlusse võtmata kaja puuduste kõrvaldamata jätmise tõttu.
tähtaja muutmine (pikendamine ja lühendamine)
Kohtu kiri, millega lahendatakse menetlusosalise taotlus, on käsitatav määrusena TsMS § 463 lg 1 järgi. Määruse, millega pikendatakse kohtu määratud menetlustähtaega, peab kohus menetlusosalisele kätte toimetama

matches:
Riigikohus
§ 5
§ 463
§ 407
§ 306
kohus
§ 463
Kohus
Riigikohus
kohus
§ 463
kohus