text:
Rahvuslane: HENN PÕLLUAAS: Kommunismikuritegude hukkamõist ei ole äärmuslus
neljapäev, 12. mai 2011
HENN PÕLLUAAS: Kommunismikuritegude hukkamõist ei ole äärmuslus
Artikkel on ilmunud Henn Põlluaasa blogis .
Delfi tituleeris eestlased, kes 9. mail Vene saatkonna ees toimunud piketil nõudsid Venemaalt Eesti okupeerimise ja kommunismikuritegude hukkamõistmist, halvustavalt marurahvuslasteks. Pronksokupandi juures pidutsenute jaoks, kes neidsamu kommunismikuritegusid idealiseerivad ja ülistavad, ei leidunud neil aga ühtegi paha sõna.
Selline lähenemine on tõeliselt ootamatu ja hämmastav, mida see loomulikult ei oleks, kui nii väljendaks end mõni Kremli hääletoru. Seda enam, et Eesti on mõistnud meie riigi okupeerimise ja annekteerimise ning Kommunistliku partei ja kõik organisatsioonid, mis selle repressiivpoliitikat ellu viisid, kuritegelikuks. Ka EL Parlamentaarne Assamblee on kommunismikuriteod hukka mõistnud ja nõuab nende tagajärgede likvideerimist. Tänaseks on maailmas II Maailmasõjasse suhtumises jõutud tulemuseni, et ka võitjaid tuleb kohelda rahvusvahelise õiguse reeglite kohaselt.
Ma ei hakka analüüsima, millest on põhjustatud Delfi selline lähenemine, või kuhu säärane suhtumine viib. Selle asemel toon ära ühe aasta vanuse Rait Maruste artikli. Tavaliselt ma teiste kirjutisi oma blogis ei edasta, kuid tänu Delfile, teen siinkohal siiski erandi.
12 aastat Strasbourgis Euroopa inimõiguste kohtus töötanud õigusteadlane Rait Maruste kirjutas:
Mõni aeg tagasi sai Strasbourgis Euroopa inimõiguste kohtus lõpu pikk ja kunagistele sotsialismileeri riikidele väga suure ühiskondliku kajaga kohtuasi Kononov Läti vastu.
Sündmus leidis Eestiski pinnapealset meediakajastust. Raevukadreaktsioonid järgnesid Vene valitsuselt ja peavoolu meedialt. Et emotsionaalsete ja poliitiliste reaktsioonide virvarris ei läheks kaduma asja sisu ega õiguslik sõnum, püüan teha kohtusaagast lühikokkuvõtte, sest see on oluline Eestilegi.
Kononovi kohtuasi
Vassili Kononov oli sündinud Lätis 1923. aastal ja oli selle riigi kodanik aprillini 2000, kui ta võttis Venemaa Föderatsiooni kodakondsuse. 1942 kutsuti ta Nõukogude armeesse ja 1943. aastal saadeti partisanina Valgevenesse Läti piiri lähedale, kus temast sai partisanigrupi juht. 27. mail 1944, kandes Saksa mundrit, tungis see rühm Mazie Bati külla, mille elanikud olid Kononovi partisanide versiooni kohaselt reetnud teise partisanigrupi, mille sakslased likvideerisid. Kononovi grupp otsis läbi majad, leidis sakslaste relvi ja laskemoona. Külaelanikud olid oma kodus ja keegi vastupanu ei osutanud. Kohapeal hukati karistusoperatsiooni käigus üheksa inimest. Põlema pandi kaks majapidamist, kuhu elusana suleti neli inimest, neist kolm naist, kellest üks oli viimaseid päevi rase.
Lätis algatati 1998. aastal sündmuse uurimine, mis päädis Läti ülemkohtu otsusega mõista Kononov süüdi sõjakuritegudes Lätis kehtinud 1961. aasta Nõukogude Liidu kriminaalkoodeksi alusel. Otsust põhistati rahvusvahelisele õigusele toetudes, sealhulgas Genfi 1949. aasta konventsioonidele tsiviilisikute kohtlemise kohta sõjaolukorras ja 1907. aasta Haagi konventsioonidele. Kohtualusele, arvestades tema kõrget iga, mõisteti aasta ja kaheksa kuu pikkune reaalne vanglakaristus.
Kohtualune ei nõustunud sellega, leides, et ei tolleaegne siseriiklik (s.o nõukogude) ega rahvusvaheline õigus käsitanud tema toimepandud tegusid kuritegudena ja sellele vastavalt puudus õiguslik alus tema karistamiseks. 1961. aasta kriminaalseadust kasutati tema suhtes tagasiulatuvalt, mis on vastuolus õigusprintsiipide ja Euroopa inimõiguste konventsiooni 7. artikliga. Seetõttu leidis Kononov, et ta ei saanud ette näha oma tegude sõjakuritegudena karistatavust ning selline karistamine on poliitiline.
Strasbourgi kohtu koda otsustas algul häältega 4:3 Kononovi kasuks. Läti valitsus taotles asja uuesti läbivaatamist, see taotlus rahuldati ja kohtu suurkoda otsustas häältega 14:3 Läti valitsuse kasuks, leides, et Läti kohtud ei rikkunud Kononovi süüdi mõistes Euroopa inimõiguste konventsiooni.
Seega tunnistati Läti ülemkohtu otsus õiguspäraseks. Nagu märgitud, põhjustas see väga terava reaktsiooni Vene valitsuselt ja selle meedialt, kus otsust nimetati Nürnbergi printsiipide revideerimiseks, süüdistati kohut natsipoole valimises ja neonatsismis ja ähvardati revideerida Venemaa suhteid Euroopa Nõukogu ja kohtuga.
Erakordse kaaluga kohtuotsus
Kõnealusel kohtuotsusel on erakordne kaal, sest selle keskmes oli küsimus, kas Euroopas jääb Teise ilmasõjaga seotud sündmuste õiguslikus hindamises domineerima võitjate või rahvusvaheline õigus ja tunnustatud õigus- ja humaansusprintsiibid. Võitjate õigus tähendanuks lühidalt seda, et sõjakuritegusid panid toime ja on nende eest vastutavad ainult kaotajad (natsid ja nende liitlased).
Selle selgitamiseks, kas 1944. aastaks oli välja kujunenud küllalt selge õiguslik baas kaebaja (Kononovi) tegude õiguslikuks hindamiseks ja süüdimõistmiseks, analüüsis kohus väga pikalt ja põhjalikult rahvusvahelise õiguse, eriti sõja- ja humanitaarõiguse arengut kogu 1944. aastale eelnenud perioodil.
Kohus osutas, et 1944. aastaks oli välja kujunenud rida sõjapidamise printsiipe, mis olid kinnitatud hulgas tolleaegsetes rahvusvahelistes lepingutes, alustades 1863. aasta Lieber Code’ist, mis käsitas naiste kaitset sõjas, Haagi konventsioonidest tsiviilisikute kaitse ja õiguste kohta, eriti Haagi 1907. aasta konventsiooni võitlusest väljalangenud sõdalaste kohtlemise suhtes.
Kohus leidis, et isegi kui eeldada, et külaelanikud oli vaadeldavad vastaspoole võitlejatena, oli neil õigus humaansele, sõjavangidele kohasele kohtlemisele. Nad tulnuks relvitustada, vangistada ja anda üle õigusemõistmiseks. Kui aga käsitada neid tavaliste tsiviilisikutena, mida nad tõenäoliselt olid, olnuks nendel veel suurem õigus kaitsele ja tsiviliseeritud kohtlemisele.
Kohus märkis neile õigusallikaile toetudes, et vaenlase vormirõivaste kandmine, vastuhakust hoidunud inimeste kohapeal hukkamine (sealhulgas raseda naise elusalt põletamine) ja tsiviilisikute vara põletamine olid tolle aja rahvusvahelise õiguse kohaselt sõjakuriteod. Seega oli selge rahvus-vahelis-õiguslik alus Kononovi süüdimõistmiseks Läti kohtutes. Et need kuriteod olid rahvusvahelises õiguses aegumistähtaegadega piiramata, polnud nad aegunud.
Küsimusele, kas kaebaja oleks oma tegude toimepanemise ajal pidanud ette nägema nende karistatavust sõjakuriteona, vastas kohus jaatavalt. Nagu eespool osutatud, olid asjakohased põhimõtted küllalt selgesti rahvusvahelises õiguses fikseerunud ning Venemaa ja hiljem Nõukogude Liit oli nende normide väljakujundamise üks osalisi. Peale selle selgitas kohus oma praktikale viidates, et vastutava ohvitserina pidi Kononovile nagu igale teisele normaalsele inimesele olema selge, et tsiviilisikute sihilik brutaalne tapmine ja vara hävitamine on hukka mõistetav ja karistatav igas olukorras. Seega ei ole ainumäärav, milline oli täpne regulatsioon ja sõnastus tolleaegses kriminaalseaduses.
Vastuseks Kononovi väitele, et tema süüdimõistmine oli kättemaksuline ja poliitiliselt motiveeritud, vastas kohus, et riigil on õigus võtta isikuid kriminaalvastutusele eelmise reþiimi ajal toime pandud kuritegude eest juhul, kui riik toimib õigusriigi põhimõtete alusel ja järgib Euroopa inimõiguste konventsioonis fikseeritud põhilisi inimõigusi.
Üldise tähenduse kõrval on otsusel paar spetsiifilist Eestiga seotud elementi. Esiteks kasutas kohus oma lahendi põhistamisel korduvalt Martensi klauslit, tehes sellele mitu sõnalist otseviidet. Pärnu aukodanik Friedrich Fromhold Martens oli teatavasti Eesti päritolu rahvusvahelise õiguse professor, kes omaaegse Vene tsaaririigi teenistuja ja tunnustatud eksperdina lisas rahvusvahelisse õigusesse põhimõtte, et isegi sõjaolukorras tuleb järgida inimeste, sealhulgas võitlejate teatud humaanse kohtlemise reegleid. Praegu on see põhimõte tuntud Martensi klauslina.
Teiseks kinnitas Kononovi lahend paari Eesti vastu varem esitatud ja Strasbourgis tehtud otsustuse (Kolk, Kislõi, Penart) põhjendatust ja paikapidavust. Need kaebajad teatavasti vaidlustasid sõjajärgsel perioodil Eestis toime pandud küüditamiste eest süüdimõistmise. Strasbourgi kohus lükkas need kaebused tagasi kui vastuvõtmatud ehk teisisõnu: ei leidnud Eesti võimude poolt konventsiooni rikkumist.
Pärnu Postimees 29.05.2010
Kas Delfi meelest on ka Euroopa Kohtu otsus kantud äärmuslusest ja marurahvuslusest? Kas peaksime kuulutama, et Venemaa ei okupeerinudki Eestit ning genotsiid, tapmised ja küüditamised olid igati normaalse elu juurde kuuluvad asjad? Mis toimub?
Kautla massimõrva, kus punased "vabadusetoojad" terve küla koos inimestega maha põletasid mäletab vist iga eestlane. Ja muuseas, Venemaa süüdistab tänaseni eesti sõdureid - fabritseeritud tõendite, ebainimlike ülekuulamiste ja piinamiste teel saadud ülestunnistuste alusel - Valgevenes toimepandud väidetavate tsiviilelanike tapmiste eest. Ei pruugi vist öeldagi, et see on vale ja laim, kuid selle eest mõistsid kommunistide troikad peale sõda kümneid või isegi sadu eestlasi surma. Kas peame ka sellega nõus olema, või võime siiski valed ja vaenuliku propaganda ümber lükata, kartmata, et eestlasi selle pärast äärmuslasteks tituleeriks?
Loodan, et tegemist oli siiski vaid Delfi ajakirjaniku keelevääratusega.

matches: kohus Kohus Kohus Kohus kohus kohus kohus kohus


Sotsiaalministri 27. märtsi 2001. a määruse nr 36 "Tervisekaitsenõuded kooli päevakavale ja õppekorraldusele" muutmine – Riigi Teataja
Sotsiaalministri 27. märtsi 2001. a määruse nr 36 "Tervisekaitsenõuded kooli päevakavale ja õppekorraldusele" muutmine
Vastu võetud 17.01.2007 nr 6
Määrus kehtestatakse «Rahvatervise seaduse» § 8 lõike 2 punkti 3 alusel ning kooskõlas «Põhikooli- ja gümnaasiumiseadusega».
§ 1. Sotsiaalministri 27. märtsi 2001. a määruses nr 36 «Tervisekaitsenõude kooli päevakavale ja õppekorraldusele» (RTL 2001, 43, 602; 2003, 3, 35) tehakse järgmised muudatused:
1) määruse pealkirjas asendatakse sõna «Tervisekaitsenõude» sõnaga «Tervisekaitsenõuded»;
« (1) Määrust kohaldatakse päevase õppevormiga üldhariduskoolile.»;
3) paragrahvi 2 lõikest 2 jäetakse välja sõnad «ning õppekoormusele»;
4) paragrahv 3 punktid 1, 2 ja 3 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« 1) kooli päevakava – õppepäeva vältel koolikohustuse täitmiseks koolis õpiülesannetega seotud tegevuste ja pikapäevarühmas korraldatavate tegevuste toimumisjärjestust ning nende ajalist kestust kajastav loetelu;
3) õpivalmidus – õpilase hoiakuline ja tunnetuslik valmisolek õppimiseks, mis oleneb õpilase tervise seisundist, erivajadustest ja kooliväsimusest;»;
5) paragrahvi 3 täiendatakse punktiga 4 järgmises sõnastuses:
« 4) kontrolltöö – õppeveerandi või kursuse õpitulemuste omandamist kontrolliv kirjalik töö.»;
7) paragrahvi 6 lõikes 2 asendatakse sõnad «õppeaasta vältel» sõnadega «õppeaasta õppepäevade vältel»;
8) paragrahvi 6 lõikest 3 jäetakse välja sõna «ühe»;
9) paragrahvi 7 lõige 1 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« (1) Koolikohustusliku õpilase jalgsikäimise koolitee ei tohi olla pikem kui 3 km.»;
10) paragrahvi 7 lõige 2 tunnistatakse kehtetuks;
11) paragrahv 8 pealkiri muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« § 8. Kooli päevakava»;
« (2) Õppetund vaheldub vahetunniga, mille kestus peab vastama põhikooli- ja gümnaasiumi seaduse § 24 lõikes 6 sätestatule.»;
13) paragrahvi 8 lõikes 4 asendatakse kellaaeg «20.00» kellaajaga «19.00»;
14) paragrahv 9 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« § 9. Temperatuuri mõju õppetegevuse korraldamisele
(1) Õppetunnid jäetakse ära õpperuumis, kus õhutemperatuur on vähem kui 19 °C ja võimla õhutemperatuur on vähem kui 18 °C.
2) 7.–12. klassi õpilastele tegelikult toimival välisõhu temperatuuril kuni miinus 15 °C;
(6) Tegelikult toimivat välisõhu temperatuuri hinnatakse Eesti meteoroloogia ja hüdroloogiainstituudi veebilehel http://www.emhi.ee avaldatud igapäevaste ilmavaatluste andmete ja Tervisekaitseinspektsiooni veebilehel avaldatud tuule-külma indeksi tabeli alusel.»;
15) paragrahvi 10 pealkiri ja lõige 1 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« § 10. Tunniplaani koostamine ja kontrolltööde planeerimine
(1) Tunniplaan on päevakava osa ja koostatakse lähtuvalt riiklikes õppekavades sätestatud õpilase nädalakoormusest, riikliku õppekava alusel koostatud kooli õppekavast, õppeainete raskusest ning eeldatavatest õpitulemustest.»;
16) paragrahvi 10 lõige 2 muudetakse ja sõnastatakse:
« (2) Õppepäeva pikim vaheaeg on söögivahetund.»;
17) paragrahvi 10 lõige 3 muudetakse ja sõnastatakse:
« (3) Õppepäevas võib läbi viia ühe kontrolltöö. Kontrolltöö toimumise ajast teatatakse õpilastele vähemalt viis õppepäeva enne kontrolltöö toimumist.»;
18) paragrahvi 10 lõige 4 muudetakse ja sõnastatakse:
« (4) Õppenädalas võib läbi viia kuni kolm kontrolltööd.»;
19) paragrahvi 10 lõige 5 tunnistatakse kehtetuks;
20) paragrahvi 10 lõikes 6 asendatakse sõnad «Arvestuslikke töid» sõnaga «Kontrolltöid»;
22) paragrahvi 11 lõikest 1 jäetakse välja sõna «üldjuhul»;
23) paragrahvi 11 lõige 2 tunnistatakse kehtetuks;
24) paragrahvi 11 lõikest 3 jäetakse välja sõna «esmaspäeval» ja sõna «üldjuhul»;
25) paragrahvi 12 lõige 1 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« (1) Pikapäevarühma päevakavas kavandatakse vahetult pärast õppetundide lõppu vähemalt üks tund õpilase eale vastavat kehaliselt aktiivset tegevust, mida sisustatakse olenevalt ilmastikutingimustest, kas õues või ruumis.»;
26) paragrahvi 12 lõikes 3 asendatakse arv «3,5» arvuga «3».
§ 2. Sotsiaalministri 29. augusti 2003. a määruses nr 109 «Tervisekaitsenõuded koolidele» (RTL 2003, 99, 1491) paragrahvi 8 lõikes 2 asendatakse arv «18» arvuga «21».


Riigikogu 26.03.1997 seadus; jõustumiskuupäev 02.05.1997
redaktsioon 01.09.2019 [RT I, 19.03.2019, 92]
26.03.1997 RT I 2001, 43, 237 terviktekst RT paberkandjal
1) alusuuringud - algupärased teoreetilised või eksperimentaalsed uuringud uute teadmiste saamiseks nähtuste ja sündmuste põhialuste kohta, seadmata eesmärgiks saadud teadmiste kohest rakendamist;
2) arendustegevus - uuringute ja kogemuste kaudu saadud teadmiste rakendamine uute materjalide, toodete ja seadmete tootmiseks, protsesside, süsteemide ja teenuste juurutamiseks või nende oluliseks täiustamiseks;
3) baasfinantseerimine - teadus- ja arendustegevuse finantseerimine teadus- ja arendusasutuse arengueesmärkide saavutamiseks, sealhulgas riigisiseste ja -väliste projektide kaasfinantseerimiseks, uute uurimissuundade avamiseks ning infrastruktuuri ajakohastamiseks, täiendamiseks ja ülalpidamiseks eraldatav toetus;
5) innovatsioon - uute ideede ja teadmiste kasutamine uudsete lahenduste rakendamiseks, mis hõlmab toodete ja teenuste väljatöötamist ning uuendamist (tooteinnovatsioon); vastavate turgude hõivamist ja laiendamist (turuinnovatsioon); uute tootmis-, tarne- ja müügimeetodite loomist ning juurutamist (protsessiinnovatsioon); uuendusi juhtimises ja töökorralduses (organisatsiooniinnovatsioon) ning töötingimuste ja personali oskuste arendamist (personaliinnovatsioon);
6) rakendusuuringud - algupärased uuringud uute teadmiste saamiseks esmase eesmärgiga rakendada saadud teadmisi kindlas valdkonnas suhteliselt lühikese aja jooksul;
7) teadustegevus - isiku loomevabadusel põhinev tegevus, mille eesmärk on teaduslike uuringute abil uute teadmiste saamine inimese, looduse ja ühiskonna ning nende vastastikuse toime kohta;
8) uurimistoetus - positiivselt evalveeritud teadus- ja arendusasutuses töötava isiku või uurimisrühma kõrgetasemelise teadus- ja arendustegevuse projekti rahastamiseks eraldatav toetus, sealhulgas järeldoktori teadustöö toetamiseks eraldatav toetus.
§ 5. <!- END 4b1 -!> Teadus- ja arendusasutuste õiguslik seisund
§ 6. <!- END 5b1 -!> Teadus- ja arendusasutuse asutamine, ümberkorraldamine, ümberkujundamine ja tegevuse lõpetamine
1) alus- ja rakendusuuringuid või arendustegevust läbiviivad isikud - isikud, kes töötavad asutuses kas akadeemilise töötajana, teadus- ja arendusspetsialistina või insenerina, ning teadus- ja arendusasutuste ja nende struktuuriüksuste juhid, kes korraldavad teadus- ja arendustegevuse kavandamist ja elluviimist;
2) tehnikud - teadustöötajate juhtimisel alus- ja rakendusuuringuid või arendustegevust läbiviivad isikud, kellel on vastav ettevalmistus;
3) abipersonal - alus- ja rakendusuuringute või arendustegevuse läbiviimisesse kaasatud isikud, kelle tööülesanded ei ole otseselt seotud alus- ja rakendusuuringute või arendustegevuse läbiviimisega, ning teised teadus- ja arendusasutuse ülesannete täitmist toetavad isikud;
§ 9< <!- END 9 -!> sup>1. Uurija-professor
§ 9< <!- END 9b1 -!> sup>2. Teadustöötajate atesteerimine
§ 10 <!- END 9b2 -!> . Vabariigi Valitsus
§ 12 <!- END 12 -!> 1. Eesti Teadusagentuur
9) täidab muid käesoleva lõike punktides 1-8 nimetatud valdkondades temale seadusega või seaduse alusel pandud ülesandeid.
5) täidab muid käesoleva lõike punktides 1-4 nimetatud valdkondades temale seadusega või seaduse alusel pandud ülesandeid.
§ 15 <!- END 15 -!> 1. Baasfinantseerimine
§ 15 <!- END 15b2 -!> 3. Teadus- ja arendustegevuse sihttoetus
(1) Käesoleva seaduse § 14 lõike 2 punktides 2-4 nimetatud meetmetest saadud finantseeringu kasutamise aruande kord kehtestatakse vastava meetme tingimustes.
(8) Käesoleva seaduse § 17 lõikeid 2-5 kohaldatakse alates 2012. aasta 1. jaanuarist koostatavatele ja kinnitatavatele riiklikele teadus- ja arendustegevuse programmidele.
(2) 2015.-2017. aasta korralisel evalveerimisel tehtud positiivne otsus kehtib kuni korralise evalveerimise 2024. aasta vooru tulemuste kinnitamiseni.


Elva valla noortevolikogu põhimäärus – Riigi Teataja
Elva valla noortevolikogu põhimäärus
Elva valla noortevolikogu põhimäärus - sisukord
§ 3 Noortevolikogu eesmärgid ja ülesanded
§ 5 Hääletamiskord
§ 6 Hääletamis- ja valimistulemuste kindlaks tegemine
§ 8 Noortevolikogu juhtimine
§ 10 Noortevolikogu liikmeskond
§ 11 Noortevolikogu liikmete õigused ja kohustused
§ 12 Noortevolikogu liikmete väljaarvamine
§ 13 Noortevolikogu tegevuse lõpetamine
RT IV, 06.04.2018, 13
Vastu võetud 26.03.2018 nr 26
Käesoleva määrusega kehtestatakse Elva valla noortevolikogu (edaspidi noortevolikogu) valimise ja tegutsemise alused.
(1) Noortevolikogu on Elva Vallavolikogu (edaspidi vallavolikogu) juures tegutsev Elva valla noorte huve esindav esinduskogu.
(2) Noortevolikogu on vabatahtlik ühendus, mille põhitegevuseks on noortele ühiskondliku elu korraldamises aktiivsemalt osalemise võimaldamine.
(3) Noortevolikogu tegevus rajaneb demokraatia põhimõtetel, liikmete omaalgatusel ja ühistegevusel.
(5) Noortevolikogu ettepanekud on Elva vallavolikogule ja vallavalitsusele soovitusliku iseloomuga.
(6) Noortevolikogu juhindub oma tegevuses Eesti Vabariigi ja Elva valla õigusaktidest ning käesolevast põhimäärusest.
§ 3. Noortevolikogu eesmärgid ja ülesanded
(1) Noortevolikogu tegevuse eesmärgid on:
1) Elva valla noorte õiguste ja huvide esindamine ning nõuande- ja otsustusprotsessides osalemine;
2) kaasa rääkimine valla noorsootöö küsimustes ja noorte aktiivne kaasamine ühiskondliku elu korraldamisse;
3) noorte julgustamine kodanikualgatuslikule tegevusele;
4) koostöö korraldamine teiste noortevolikogude ja -ühendustega ning ettevõtjatega maakondlikul, riiklikul ning rahvusvahelisel tasandil.
2) arutab valla võimupädevusse kuuluvaid või talle läbi vaatamiseks suunatud noori puudutavaid küsimusi ning teeb vallavolikogule ja vallavalitsusele noorte huvidest ja vajadustest lähtuvaid ettepanekuid;
3) pakub liikmetele koolitusvõimalusi.
(1) Noortevolikogu liikmete valimiseks kutsub valimiskomisjon kokku üldkogu. Üldkogul võivad osaleda kõik Elva vallas elavad või õppivad noored vanuses 14-26 aastat.
(2) Noortevolikogu liikmed valitakse salajasel hääletusel kaheks aastaks.
(3) Noortevolikogu valitakse 5 kuni 17-liikmeline.
(4) Noortevolikogusse kandideerimis- ja valimisõigus on Elva vallas elavatel või õppivatel noortel vanuses 14-26 aastat.
(5) Noortevolikogu liikmete valimise korraldab valla noorsootöötajatest või nende poolt volitatud isikustest moodustatud valimiskomisjon.
(6) Valimiskomisjon on 3 kuni 6-liikmeline. Komisjon valib esimehe, kelle ülesandeks on komisjoni tegevuse korraldamine. Valimiskomisjoni koosseisu ei saa kuuluda noortevolikogusse kandideerijad.
(7) Valimiskomisjon:
6) lahendab laekunud kaebused ja protestid.
(8) Noortevolikogu liikme kandidaat esitab kirjalikult kandideerimisavalduse ja motivatsioonikirja valimiskomisjonile, kes need registreerib.
(9) Valimiskomisjoni poolt registreeritud kandidaatide nimekirjaga ja nende motivatsioonikirjadega saab tutvuda Elva valla veebilehel vähemalt 2 nädalat enne valimisi ja valimispäeval valimiste toimumise kohas.
(10) Üldkogu koosoleku läbiviimise kohta koostab valimiskomisjon protokolli, millele kirjutavad alla valimiskomisjoni esimees ja valimiskomisjoni liikmed.
(11) Noortevolikogu valimised toimuvad iga kahe aasta järel novembris. Valimiste toimumise aja ja koha määrab valimiskomisjon.
(12) Teave valimiste toimumisaja kohta, valimiskomisjoni asukoht (-kohad) ja kontaktandmed avaldatakse 30 päeva enne valimisi Elva valla infolehes, Elva valla veebilehel ja noortevolikogu sotsiaalmeedia kontol.
(13) Noortevolikogu volitused kehtivad kuni uue noortevolikogu valimistulemuste selgumiseni.
§ 5. Hääletamiskord
(6) Hääletus on salajane.
§ 6. Hääletamis- ja valimistulemuste kindlaks tegemine
(3) Valimiskomisjon teeb hääletamiskastides olnud sedelite alusel kindlaks hääletamisest osavõtnud valijate arvu, kehtetute sedelite arvu ning kandidaatidele antud häälte arvu ning kannab need oma protokolli.
(5) Kui hääletamissedelile ei ole kirjutatud ühegi kandidaadi registreerimisnumbrit, kuid valija tahe on üheselt arusaadav, loetakse hääletamissedel kehtivaks.
(7) Valituks osutuvad 17 enim hääli saanud kandidaati, kui kandidaate on rohkem kui 17 või kõik hääli saanud kandidaadid kui kandidaate on vähem kui 17.
(8) Valimistulemused avaldatakse hiljemalt kolmandal päeval pärast valimisi noortevolikogu sotsiaalmeedia kontol ja Elva valla veebilehel.
(1) Noortevolikogu töövormiks on koosolekud, mis toimuvad vastavalt vajadusele, kuid mitte harvem kui üks kord kvartalis. Erakorraline koosolek kutsutakse kokku, kui seda soovivad kaks kolmandikku noortevolikogu liikmetest.
(2) Esimese noortevolikogu koosoleku kutsub kokku valimiskomisjon.
(3) Esimesel noortevolikogu koosolekul viib valimiskomisjon läbi esimehe valimise ning esimehe valimise järel annab koosoleku juhtimise üle esimehele.
(4) Noortevolikogu koosolek on otsustusvõimeline, kui sellest võtab osa üle poole üldkogul valitud koosseisust.
(5) Otsused võetakse vastu avalikul hääletamisel poolthäälte enamusega.
(6) Noortevolikogu koosolekud on üldjuhul avalikud. Noortevolikogu otsuse alusel võib koosoleku kuulutada kinniseks.
(7) Noortevolikogu koosolekud protokollitakse, protokollid säilitatakse ning antakse üle vallavolikogule.
§ 8. Noortevolikogu juhtimine
(2) Noortevolikogu liikmed valivad endi hulgast esimesel istungil pärast valimisi esimehe ja 2 aseesimeest salajasel hääletamisel poolthäälte enamusega ning sellega moodustavad 3-liikmelise juhatuse.
(3) Juhatuse töövorm on koosolek. Koosolek on otsustusvõimeline kui sellest võtab osa kaks kolmandikku liikmetest. Otsused võetakse vastu avalikul hääletamisel poolthäälte enamusega. Juhatuse koosoleku läbiviimise kohta koostatakse protokoll.
1) esitab noortevolikogu otsused ettepanekuna vallavolikogule ja -valitsusele;
2) korraldab noortevolikogu asjaajamist;
3) täidab teisi põhimääruse ja noortevolikogu kehtestatud töökorraldusega pandud ülesandeid;
4) esitab kord aastas ülevaate oma tegevuse kohta vallavolikogule.
3) kannab ette noortevolikogu otsused ja eelnõud Elva Vallavolikogus, kui noortevolikogu ei ole otsustanud teisiti.
(1) Noortevolikogul on eesmärkide saavutamiseks õigus:
1) osaleda vallaelu korraldamise küsimuste aruteludel;
2) esitada vallavolikogule ja vallavalitsusele omapoolseid arvamusi ja soovitusi;
3) kaitsta noorte huve neid puudutavates küsimustes;
4) kaasata oma tegevusse spetsialiste, korraldada küsitlusi ja tellida ekspertiise kooskõlastades vajaduse vallavolikogu või vallavalitsusega;
5) saada informatsiooni valla õigusaktide eelnõude kohta;
6) algatada noorteüritusi ning moodustada nende organiseerimiseks töögruppe, algatada heategevuslikke üritusi;
7) taotleda vallalt tegevuskulude hüvitamist.
(2) Noortevolikogu on kohustatud arvestama valla noorte huvide, soovide, vajaduste ja ettepanekutega.
§ 10. Noortevolikogu liikmeskond
(1) Noortevolikogu liikmeks võib olla iga 14 kuni 26-aastane füüsiline isik, kes elab või õpib Elva vallas ja kes on valmis aktiivselt kaasa lööma noortevolikogu eesmärkide elluviimisel ja täidab põhimääruse nõudeid.
(3) Noortevolikogul võivad olla toetajaliikmed, kellel puudub noortevolikogu istungil hääleõigus, kuid kes võivad aktiivselt kaasa lüüa noortevolikogu tegevuses.
§ 11. Noortevolikogu liikmete õigused ja kohustused
3) osaleda hääleõiguslikuna noortevolikogu istungite töös, v.a. toetajaliikmed;
3) osalema noortevolikogu istungitel (va etteteatamisel ja mõjuvatel põhjustel);
8) noortevolikogust välja astumiseks esitama noortevolikogu juhatusele kirjaliku avalduse koos põhjendusega;
9) pärast projekti lõppu esitama oma tegemistest kirjaliku aruande juhatusele.
§ 12. Noortevolikogu liikmete väljaarvamine
2) liige kahjustab oma tegevusega noortevolikogu mainet.
(2) Liige arvatakse välja noortevolikogust juhatuse otsusega, kui
1) liige ei ole ilma mõjuva põhjuseta osalenud kolmel (3) järjestikusel istungil;
2) liige ületab lubatud vanusepiiri.
(5) Noortevolikogu esimees informeerib väljaarvatavat liiget vähemalt neliteist (14) päeva ette.
§ 13. Noortevolikogu tegevuse lõpetamine
(1) Noortevolikogu ennetähtaegse tegevuse lõpetamise põhjendatud ettepaneku võib teha noortevolikogu juhatus või kaks kolmandikku noortevolikogu liikmeskonnast.
(1) Tunnistada kehtetuks Elva Linnavolikogu 29. novembri 2010. a määrus nr 15 „Elva linna Noortevolikogu põhimäärus“, Rannu Vallavolikogu 17. juuni 2014. a määrus nr 13 „Rannu Valla Noortevolikogu põhimäärus“, Rõngu Vallavolikogu 13. jaanuari 2011. a määrus nr 1 „Rõngu valla noortevolikogu põhimäärus“, Palupera Vallavolikogu 10. oktoobri 2013. a määrus nr 7 „Palupera valla noortevolikogu valimiste läbiviimise kord“ ning Palupera Vallavolikogu 20. detsembri 2011. a määrus nr 11 „Palupera valla noortevolikogu moodustamine ja põhikirja kinnitamine“.
(2) Esimene Elva valla noortevolikogu koosseis valitakse 2018. aasta aprillikuu jooksul.


Sobivustesti ja kohanemisaja korraldamise ja hindamise kord – Riigi Teataja
Sobivustesti ja kohanemisaja korraldamise ja hindamise kord
Sobivustesti ja kohanemisaja korraldamise ja hindamise kord - sisukord
2 SOBIVUSTESTI KORRALDAMINE JA HINDAMINE
§ 2 Sobivustesti komisjoni moodustamine
§ 3 Sobivustesti koostamine
§ 4 Sobivustesti korraldamine ja sobivustestile registreerimine
§ 5 Sobivustestiks ettevalmistamine
§ 6 Sobivustesti läbiviimine
§ 7 Sobivustesti hindamine ja sobivustesti sooritamise otsustamine
3 KOHANEMISAJA KORRALDAMINE JA HINDAMINE
§ 8 Kohanemisaja läbimine
§ 9 Kohanemisaja läbimisest teavitamine
§ 10 Kohanemisajaks ettevalmistamine
§ 11 Kohanemisaja komisjoni moodustamine
§ 12 Kohanemisaja hindamine ja kohanemisaja läbimise otsustamine
RT I 2008, 53, 301
Vastu võetud 11.12.2008 nr 164
Määrus kehtestatakse «Välisriigi kutsekvalifikatsiooni tunnustamise seaduse» § 14 lõike 3 alusel.
Määrusega kehtestatakse sobivustesti koostamise, läbiviimise ja hindamise kord ning kohanemisaja läbimise ja hindamise kord juhuks, kui pädev asutus nõuab taotlejalt «Välisriigi kutsekvalifikatsiooni tunnustamise seaduses» sätestatud tingimustel sobivustesti sooritamist või kohanemisaja läbimist.
2. peatükk SOBIVUSTESTI KORRALDAMINE JA HINDAMINE
§ 2. Sobivustesti komisjoni moodustamine
(1) Sobivustesti läbiviimiseks ja sobivustesti tulemuste hindamiseks moodustab pädev asutus õigusaktidega sätestatud korras sobivustesti komisjoni (edaspidi käesolevas peatükis komisjon) ja kehtestab komisjoni töökorra.
(2) Komisjoni koosseisu kuuluvad vähemalt pädeva asutuse esindaja, õppeasutuse, mis võimaldab omandada haridust reguleeritud ametikohale või kutsealale vastaval kutse- ja erialal, esindaja ning reguleeritud ametikoha või kutseala kutse- ja erialaühenduse esindaja.
§ 3. Sobivustesti koostamine
(1) Sobivustesti koostab pädev asutus. Pädev asutus võib sobivustesti koostada koostöös õppeasutusega, kes võimaldab omandada haridust reguleeritud ametikohale või kutsealale vastaval kutse- ja erialal, või muu isiku või asutusega, kelle põhitegevuse hulka kuulub vastava kutsetegevuse arendamine ja kes on pädev hindama taotleja kutse-, eri- või ametialaseid teadmisi, oskusi, kogemusi ja hoiakuid.
(2) Sobivustesti koostamisel arvestatakse järgmiste asjaoludega:
1) taotleja on välisriigis sellel kutse-, eri- või ametialal kvalifitseeritud töötaja;
2) sobivustesti võetakse ainult sellised ainevaldkonnad või teemad, mille tundmine on reguleeritud ametikohal või kutsealal töötamiseks oluline ja mille osas taotleja läbitud õppekava erineb nii kestuselt kui ka sisult märkimisväärselt õppekavast, mille läbimist nõutakse Eestis;
3) sobivustest võib sisaldada ametialase käitumise reegleid;
4) sobivustest võib olla suuline ja kirjalik või sisaldada nii suulisi kui kirjalikke osi.
§ 4. Sobivustesti korraldamine ja sobivustestile registreerimine
(1) Sobivustest korraldatakse vastavalt vajadusele, kuid mitte hiljem kui 3 kuu möödumisel «Välisriigi kutsekvalifikatsiooni tunnustamise seaduse» § 17 lõikes 9 nimetatud välisriigi kutsekvalifikatsiooni tunnustamise otsuse tegemise päevast.
(2) Sobivustesti läbiviimise kuupäeva ja koha määrab komisjon, arvestades, et taotlejale jääks sobivustestiks ettevalmistamiseks vähemalt 1 kuu. Pädev asutus teeb sobivustesti läbiviimise kuupäeva ja koha, samuti nende võimaliku muutumise taotlejale kohe teatavaks elektrooniliselt või posti teel.
(3) Taotleja kinnitab oma soovi sobivustesti sooritada ja registreerub sobivustestile, teatades sellest kirjalikult või kirjalikku taasesitamist võimaldavas või elektroonilises vormis pädevale asutusele hiljemalt 1 nädal enne sobivustesti läbiviimise tähtaega.
§ 5. Sobivustestiks ettevalmistamine
Sobivustestiks ettevalmistamiseks on pädev asutus kohustatud:
1) teavitama taotlejat võimalikest sobivustestiks ettevalmistamise koolitustest, konsultatsioonidest, näidistestidest ja soovitatavatest õppematerjalidest;
2) tutvustama taotlejale sobivustesti vormi ja võimalikku sisu;
3) selgitama taotlejale tema kohta tehtud välisriigi kutsekvalifikatsiooni tunnustamise otsust;
4) selgitama taotlejale sobivustesti läbiviimise ja hindamise korda.
§ 6. Sobivustesti läbiviimine
(1) Taotleja, kes on registreerunud sobivustestile § 4 lõike 3 kohaselt, lubatakse sobivustestile isikut tõendava dokumendi alusel.
(2) Enne sobivustesti algust tutvustab komisjoni esimees taotlejale sobivustesti läbiviimise ja hindamise korda.
(3) Sobivustesti läbiviimise ruumis on selle läbiviimise ajal lisaks taotlejatele ja komisjoni liikmetele õigus viibida teistel sobivustestiga ametialaselt kokkupuutuvatel pädeva asutuse töötajatel.
§ 7. Sobivustesti hindamine ja sobivustesti sooritamise otsustamine
(1) Komisjon hindab sobivustesti «Eesti Vabariigi haridusseaduse» § 6 lõike 2 punkti 18 alusel haridus- ja teadusministri määrusega kehtestatud hindamissüsteemi alusel ja lähtudes taotleja kohta tehtud välisriigi kutsekvalifikatsiooni tunnustamise otsusest.
2) sobivustesti läbiviimise kuupäev ja koht;
3) sobivustesti läbiviimisel viibinud komisjoni liikmete nimed;
7) komisjoni motiveeritud otsus sobivustesti tulemuste kohta;
8) komisjoni ettepanek pädevale asutusele sobivustesti sooritamise kohta.
(3) Komisjon esitab sobivustesti tulemused pädevale asutusele 10 tööpäeva jooksul sobivustesti läbiviimise päevast arvates. Pädev asutus otsustab komisjoni ettepaneku alusel, kas taotleja on sobivustesti sooritanud, ja teeb sobivustesti sooritamise otsuse taotlejale teatavaks posti teel või elektrooniliselt 10 tööpäeva jooksul otsuse tegemise päevast arvates.
3. peatükk KOHANEMISAJA KORRALDAMINE JA HINDAMINE
§ 8. Kohanemisaja läbimine
(1) Taotleja valib endale kohanemisaja läbimise koha ja läbib kohanemisaja vastaval reguleeritud ametikohal või kutsealal kvalifitseeritud töötaja, teenistuja või füüsilisest isikust ettevõtja (edaspidi juhendaja) juhendamisel ja vastutusel.
(2) Kohanemisaja läbimise koha ja juhendaja valikul arvestab taotleja, et tal oleks võimalik läbida kohanemisaeg vastavalt oma välisriigi kutsekvalifikatsioonile ning et juhendaja oleks pädev hindama taotleja kutse-, eri- või ametialaseid teadmisi, oskusi ja pädevusi ning taotlejat kohanemisaja läbimisel juhendama.
(3) Taotleja juhendamisel ja kohanemisaja hindamisel arvestatakse järgmiste asjaoludega:
2) kohanemisajal omandatakse teadmisi ja oskusi, mille osas taotleja läbitud õppekava erineb nii kestuselt kui sisult märkimisväärselt õppekavast, mille läbimist nõutakse Eestis ja mille tundmine on reguleeritud ametikohal või kutsealal töötamiseks oluline;
3) kohanemisaja osaks võib olla täienduskoolituse läbimine.
§ 9. Kohanemisaja läbimisest teavitamine
(1) Taotleja teatab kirjalikult või kirjalikku taasesitamist võimaldavas või elektroonilises vormis pädevale asutusele hiljemalt 10 tööpäeva enne kohanemisaja algust kohanemisaja läbimise aja ja koha ning juhendaja nime ja kontaktandmed.
(2) Lõikes 1 nimetatud teatele lisatakse koopia taotleja isikut tõendava dokumendi isikuandmetega leheküljest ja juhendaja nõusolek tema juhendamiseks kohanemisajal.
§ 10. Kohanemisajaks ettevalmistamine
Kohanemisaja edukaks läbimiseks ja juhendamiseks on pädev asutus kohustatud:
1) teavitama taotlejat võimalikest koolitustest, konsultatsioonidest ja soovitatavatest õppematerjalidest, mis võivad aidata kaasa kohanemisaja edukale läbimisele;
2) selgitama taotlejale kohanemisaja läbimise ja hindamise korda;
3) selgitama juhendajale taotleja kohta tehtud välisriigi kutsekvalifikatsiooni tunnustamise otsust;
4) nõustama juhendajat kohanemisaja juhendamisel, sealhulgas tutvustama talle kohanemisaja läbimise ja hindamise korda.
§ 11. Kohanemisaja komisjoni moodustamine
(1) Kohanemisaja hindamiseks moodustab pädev asutus õigusaktidega sätestatud korras kohanemisaja komisjoni (edaspidi käesolevas peatükis komisjon) ja kehtestab komisjoni töökorra.
(2) Komisjoni koosseisu kuuluvad vähemalt pädeva asutuse esindaja, õppeasutuse, kes võimaldab omandada haridust reguleeritud ametikohale või kutsealale vastaval kutse- ja erialal, esindaja ning reguleeritud ametikoha või kutseala kutse- ja erialaühenduse esindaja.
§ 12. Kohanemisaja hindamine ja kohanemisaja läbimise otsustamine
(1) Kohanemisaja hindamiseks esitab juhendaja 10 tööpäeva jooksul pärast kohanemisaja lõppu komisjonile ülevaate kohanemisaja läbimisest, sealhulgas taotleja poolt kohanemisaja jooksul täidetud töö- või teenistusülesannetest, ning hinnangu kohanemisaja tulemusele.
(2) Komisjon hindab kohanemisaega, lähtudes taotleja kohta tehtud välisriigi kutsekvalifikatsiooni tunnustamise otsusest ning juhendaja esitatud ülevaatest ja hinnangust. Komisjon annab kohanemisajale hinde «läbitud» või «mitte läbitud».
(3) Komisjonil on õigus kutsuda taotleja ja juhendaja täiendavate selgituste andmiseks komisjoni koosolekule, teatades neile komisjoni koosolekust vähemalt 1 nädal enne komisjoni koosoleku toimumist.
(4) Kohanemisaja tulemused vormistatakse protokolliga, kuhu kantakse:
2) komisjoni koosolekul osalenud komisjoni liikmete nimed;
3) kohanemisaja läbinud taotlejate nimed, nende kohanemisaja läbimise aeg ja koht ning juhendajate nimed ja ametikohad;
4) kohanemisaja tulemused (taotlejate nimed ja nende kohanemisaja tulemused);
5) komisjoni motiveeritud otsus kohanemisaja tulemuste kohta;
6) komisjoni ettepanek pädevale asutusele kohanemisaja läbimise kohta.
(5) Komisjon esitab kohanemisaja tulemused pädevale asutusele 10 tööpäeva jooksul koosoleku toimumise päevast arvates. Pädev asutus otsustab komisjoni ettepaneku alusel, kas taotleja on kohanemisaja läbinud, ja teeb kohanemisaja läbimise otsuse taotlejale teatavaks posti teel või elektrooniliselt 10 tööpäeva jooksul otsuse tegemisest päevast arvates.


§ 3 Allkirja õigsuse ametlik kinnitamine mootorsõiduki kasutamise kirjalikul nõusolekul
§ 41 Ärakirja, väljavõtte ning väljatrüki õigsuse ametlik kinnitamine Rahandusministeeriumis
RT I, 07.11.2017, 11
16.06.2011 RT I, 21.06.2011, 2 01.07.2011
03.11.2017 RT I, 07.11.2017, 10 10.11.2017
Määrus kehtestatakse «Haldusmenetluse seaduse» § 23 lõike 1 ja § 24 lõike 4 alusel.
§ 3. Allkirja õigsuse ametlik kinnitamine mootorsõiduki kasutamise kirjalikul nõusolekul
Maanteeametil on õigus kinnitada allkirja õigsust „Liiklusseaduse“ § 88 lõikes 4 ettenähtud mootorsõiduki kasutamise kirjalikul nõusolekul.
[RT I, 21.06.2011, 2 - jõust. 01.07.2011]
§ 41. Ärakirja, väljavõtte ning väljatrüki õigsuse ametlik kinnitamine Rahandusministeeriumis
Rahandusministeerium võib ametlikult kinnitada Justiitsministeeriumi, Majandus- ja Kommunikatsiooniministeeriumi ning Sotsiaalministeeriumi väljastatud dokumendi ärakirja või väljavõtte õigsust või nimetatud ministeeriumi peetava automatiseeritud andmekogu väljatrüki õigsust.
[RT I, 07.11.2017, 10 - jõust. 10.11.2017]


Tori valla kalmistute kasutamise eeskiri – Riigi Teataja
Tori valla kalmistute kasutamise eeskiri
Tori valla kalmistute kasutamise eeskiri - sisukord
§ 14 Tundmatu või omasteta surnu matmine
§ 15 Pealematmine
§ 16 Ümbermatmine
§ 19 Kasutajata matmiskoha arvelevõtmine
§ 24 Määruste kehtetuks tunnistamine ja jõustumine
RT IV, 03.03.2020, 5
Vastu võetud 20.02.2020 nr 105
(1) Tori valla kalmistute kasutamise eeskiri (edaspidi eeskiri) reguleerib Tori valla haldusterritooriumil asuvate Tori valla omandis olevate kalmistute (Tori kalmistu, Sindi vana kalmistu ja Sindi uus kalmistu) haldamist ja kasutamist tulenevalt kalmistuseadusest. Eeskiri on kohustuslik kõigile kalmistul viibivatele isikutele ja matmiskoha kasutajatele.
(2) Lisaks eeskirjas sätestatule lähtutakse eeskirja täitmisel kalmistuseadusest, Tori valla heakorra eeskirjast ja teistest õigusaktidest.
(3) Tori kalmistu on muinsuskaitsealune kultuurimälestis, mille haldamisel ja kasutamisel tuleb arvestada lisaks eeskirjas sätestatule muinsuskaitseseadusest tulenevaid erisusi.
4) hauakoht – koht hauaplatsil kirstu või urni matmiseks;
5) kalmistu haldaja – kalmistu kasutamist korraldav Tori Vallavalitsuses;
8) hauarajatis – hauaplatsil paiknev maapinnaga kohtkindlalt ühendatud ehitis (piirdeaed, betoonrant, hauakamber vms);
9) hauatähis – ühte või mitut hauakohta tähistav rist, plaat, sammas, kivi või muu tähis;
10) kalmisturegister – hauaplatside ja nende kasutajate üle-eestiline andmekogu.
(1) Tori valla omandis olevate kalmistute haldaja on Tori Vallavalitsus (edaspidi Vallavalitsus). Haldaja ülesandeid teostab Vallavalitsuse majandusosakond (edaspidi osakond), kui kalmistu haldamisega seotud ülesandeid ei ole Vallavalitsuse poolt antud halduslepinguga kellelegi teisele.
(2) Kalmistu haldaja või haldaja poolt määratud isik tagab kalmistu heakorra ja korraldab kalmistu kasutamist, sh eraldab matmiskohad või võtab kasutajata matmiskohad arvele, korraldab jäätmehooldust, täidab kalmistu kujundamisega seotud ülesandeid, peab kalmisturegistrit ning täidab teisi õigusaktidest tulenevaid ülesandeid.
(3) Haldaja osutab kalmistuteenust tööpäevadel kell 8.00 – 16.00 ja muul ajal vastavalt vajadusele eelneval kokkuleppel. Kalmistu on avatud külastamiseks ööpäevaringselt.
(1) Kalmistu peamise sissekäigu juures peab olema teadetetahvel, kuhu on paigutatud kalmistu kasutamise eeskiri, kalmistu plaan, millel on ära näidatud kabelid, kvartalid, teed, veevõtukohad, jäätmemahutid, tualett, ajaloolise ja kultuuriloolise tähtsusega hauaplatsid ja hauarajatised ning haldaja või tema poolt määratud isiku kontaktandmed.
(2) Kalmistu territooriumil peavad olema veevõtukoht, tähistatud jäätmekonteinerid ning kohad biolagunevate jäätmete kogumiseks. Samuti peab olema tagatud võimalus kasutada üldises kasutuses olevaid matmiseks ja kalmude korrastamiseks vajalikke tööriistu ja vahendeid.
(1) Matja taotleb matmiskohaks hauaplatsi. Taotluse vormi kinnitab Vallavalitsus.
(2) Hauaplats eraldatakse kirstus või urnis matmiseks. Võimalusel arvestatakse maetava usuliste ja kultuuriliste tavadega.
(3) Matja soovi kohaselt eraldatakse kas ühe- või kahekohaline, erandjuhtudel kuni neljakohaline hauaplats (nn pereplats).
(5) Hauaplatsi mõõtmed urnis matmise korral üldjuhul 1,0 x 1,0 m.
1) surnu, kelle rahvastikuregistris registreeritud elukohaks oli surmahetkel Tori vald, matmiseks;
3) surnu, kes omas Tori valla ees erilisi teeneid, matmiseks.
(2) Lõike 1 punktis 3 nimetatud juhul esitatakse haldajale hauaplatsi eraldamiseks vastavasisuline taotlus, mille rahuldamise või mitterahuldamise otsustab Vallavalitsus.
(3) Hauaplats võidakse eraldada teise omavalitsusüksuse elanikule, kui see omavalitsusüksus on sõlminud Tori vallaga vastava kokkuleppe.
(4) Matmiskoha eraldamisel sõlmib kalmistu haldaja matjaga matmiskoha kasutamise lepingu (edaspidi kasutusleping) vastavalt käesolevas eeskirjas sätestatule. Kasutuslepingu tingimused ja vormi kinnitab Vallavalitsus.
(5) Kasutuslepingusse kantakse matmiskoha kasutaja andmed, matmiskoha asukoht ja kasutusse antava matmiskoha suurus.
(6) Kasutuslepingu tingimustes määratakse kindlaks kasutuslepingust tulenevad poolte õigused ja kohustused, kasutuslepingu kehtivuse tähtaeg, selle muutmise ja lõpetamise ja kolmandale isikule üleandmise kord, poolte vastutus matmiskoha kasutamisel ja vaidluste lahendamise kord ning matmiskoha kasutaja kinnitus kalmistu kasutamise eeskirja tundmise ja täitmise kohta.
(2) Kasutuslepingu tähtaja saabumisel loetakse kasutusleping lõppenuks.
(1) Matmiskoha kasutaja võib kasutuslepingu üle anda kolmandale isikule kalmistu haldaja nõusolekul. Kasutuslepingu üleandmine vormistatakse kirjalikult.
(4) Matmiskoha, mille kasutusleping on lõppenud, võtab kalmistu haldaja arvele kui kasutajata matmiskoha vastavalt eeskirja §-le 19.
(1) Erandina võib Vallavalitsus vastava korralduse alusel (nõusolekul) eraldada mitme matmiskohaga matmisala juriidilisele isikule või kutse- või loomeliidule, kelle tegevusalasse kuulub Eesti ja Tori valla avalikus elus silmapaistvate isikute kultuuripärandi säilitamine.
(3) Matmiskohale, mille kasutaja on juriidiline isik või kutse- või loomeliit, maetakse kasutaja liikmeskonda kuulunud või nende poolt tunnustatud Eesti või Tori valla avalikus elus silma paistnud isikute surnukehad või tuhk.
(1) Surnu maetakse hauaplatsile kirstus, surnu tuhk maetakse hauaplatsile urnis või ilma urnita. Võimalusel arvestatakse maetava usulist ja kultuurilist kuuluvust ning tavasid ja traditsioone.
(2) Kõik matmised tuleb registreerida haldaja või haldaja poolt määratud isiku juures vähemalt kaks päeva enne matuse toimumist.
(3) Kalmistu haldaja või haldaja poolt määratud isik registreerib matmise surnu surmatõendi ja matja isikut tõendava dokumendi alusel samaaegselt matjaga matmiskoha kooskõlastamisel või hiljemalt matmise toimumise ajaks eelpool nimetatud dokumentide alusel. Surnult sündinu maetakse arstliku surmateatise alusel.
(4) Kalmistu haldaja või haldaja poolt määratud isik kannab kalmisturegistrisse surnu ja matja andmed, matmiskoha andmed ning toimingu kuupäeva.
(5) Matmine toimub ainult valgel ajal. Pühapäeval, esmaspäeval ja riiklikel pühadel matusetalitusi üldjuhul ei korraldata. Käesolevas lõikes nimetamata juhtudel kooskõlastatakse matusetalitus kalmistu haldajaga.
(1) Haua kaevamise ja matmise teostamise korraldab kooskõlastatult haldajaga matja.
(6) Haua kaevamise ja matuse käigus hauaplatsi kõrval olevatele hauaplatsidele tekitatud kahjustused kõrvaldab hauaplatsi kasutaja kolme päeva jooksul pärast matuse toimumist. Hauaplatside korrastamata jätmisel kõrvaldab tekitatud kahjustused kalmistu haldaja hauaplatsi kasutaja kulul.
(7) Matmiseks vajaliku kalmistult laenatud inventari teisaldamine selleks ettenähtud kohta peab toimuma matmise päeval matuse korraldaja vastutusel. Mitteteisaldamisel teostab selle kalmistu haldaja hauaplatsi kasutaja kulul.
§ 14. Tundmatu või omasteta surnu matmine
(1) Tundmatu või omasteta surnu matmise korraldab Vallavalitsuse sotsiaalosakond.
(2) Tundmatu või omasteta surnu maetakse haldaja poolt selleks eraldatud hauaplatsile. Omasteta surnu maetakse võimaluse korral olemasolevale perekonna hauaplatsile.
(3) Tundmatuna maetud surnu registreerib kalmistu haldaja kalmisturegistris.
(4) Tundmatu või omasteta surnu matmisel kasutuslepingut ei sõlmita.
(5) Tundmatu või omasteta surnu hauaplatse hooldab ja heakorrastab kalmistu haldaja.
§ 15. Pealematmine
(2) Pealematmiseks on vajalik hauaplatsi kasutaja kirjalik nõusolek. Kui hauaplats on kalmistu haldaja poolt kehtestatud kalmistu kasutamise eeskirja kohaselt tunnistatud hooldamata hauaplatsiks, ei ole hauaplatsi kasutaja nõusolek nõutav.
(3) Kultuurimälestiseks tunnistatud hauale peale ei maeta.
§ 16. Ümbermatmine
(1) Ümbermatmise korraldab hauaplatsi kasutaja. Ümbermatmiseks esitab hauaplatsi kasutaja kalmistu haldajale ümbermatmiseks kasutatava matmiskoha kasutuslepingu või kasutaja notariaalselt kinnitatud allkirjaga nõusoleku juhul, kui ta ise ei ole kasutaja.
(1) Hauaplats on kalmistu osa ja selle kujundamisel tuleb järgida kalmistul väljakujunenud kujunduse põhimõtteid, kalmistute kujunduse head tava nii hauarajatiste, hauatähiste kui ka haljastuse osas. Hauaplatsi kujundab hauaplatsi kasutaja.
(2) Hauaplats peab olema tähistatud surnu andmetega (ees- ja perekonnanimi, sünni- ja surmaaeg) risti, hauaplaadi, hauakivi, hauasamba või muu tähisega. Hauatähised, rajatised ja haljastus peavad asuma hauaplatsi piirides.
(3) Hauaplatsile paigutatud hauatähised ja -rajatised (piirdeaed, betoonrant, äärekivi jms) loetakse hauaplatsi kasutaja omandiks.
(4) Hauaplatsi ääristena on soovitatav kasutada mätasääristust või looduslikke äärekive.
(5) Hauaplatsi kujundamisel tuleb vältida keskkonda sobimatuid tehismaterjale (plastid, kergkruus, kunstmuru jmt). Uute hauarajatiste paigaldamisel jälgida nende sobivust keskkonda.
(6) Haljastamisel tuleb eelistada madalhaljastust, puude leina- ja minivorme. Kõrgekasvulisi (üle 1,8 m) puid hauaplatsile istutada ei ole lubatud, kõrgemate puude istutamiseks tuleb taotleda eraldi luba kalmistu haldajalt. Isetekkelised puuvõrsed tuleb õigeaegselt eemaldada. Põõsaste soovitavaks kõrguseks on kuni 1,5 m, hekkidel kuni 1 m.
(7) Hauatähiste lubatud kõrgus on maapinnast kuni 1,2 m. Kõrgema hauatähise paigaldamiseks tuleb taotleda eraldi luba kalmistu haldajalt.
(8) Hauatähiste või -rajatiste teisaldamine või eemaldamine tuleb kirjalikult kooskõlastada kalmistu haldajaga.
(9) Hauaplatsi, mille puhul ei ole järgitud kalmistu kasutamise eeskirja tingimusi, tähistab kalmistu haldaja hoiatussildiga ning edastab hauaplatsi kasutajale kirjalikku taasesitamist võimaldavas vormis hoiatuse kasutuslepingus toodud aadressile. Hoiatuses märgitakse hauaplatsi olukord, hauaplatsi korrastamise kohustus ja tähtaeg ning kohustuse täitmata jätmise tagajärjed.
(10) Kui hoiatuse edastamisele järgneva 6 kuu jooksul hauaplatsi kasutaja ei kõrvalda kalmistu kujunduspõhimõtetele mittevastavaid hauarajatisi, hauatähiseid või haljastust, kõrvaldab kalmistu haldaja need hauaplatsi kasutaja kulul.
(11) Kasutajata hauaplatsiks tunnistatud hauaplatsi eraldamisel uuele kasutajale säilitatakse väärtuslikud hauatähised või -rajatised ning lisatakse vastav kohustus uue hauaplatsi kasutajaga sõlmitavasse kasutuslepingusse.
(12) Kalmistu miljöölise väärtuse säilitamise eesmärgil tuleb nii kasutusel olevatel kui mahajäetud hauaplatsidel vanemad kui 50 aastased hauatähised ja –piirded jätta oma algsele kohale. Jalalt murdunud ning katkised ristid ja muud hauatähised või nende tükid ning piirete fragmendid, mida ei ole võimalik algsel kohal eksponeerida, tuleb viia kalmistu haldaja poolt määratud kohta. Vanad metallist ja kivipostidega piirded ja hauatähised tuleb võimalusel taastada.
7) hauaplatsi katteplaadid on terved;
8) hauaplatsi piiridest 25 cm väljapoole jääv ala on korrastatud.
(2) Raieloa hauaplatsil kasvava puu mahavõtmiseks taotleb hauaplatsi kasutaja. Raieluba taotletakse vastavalt Tori valla määruses „Raieloa andmise tingimused ja kord“ sätestatule.
(3) Kultuurimälestiste riiklikusse registrisse kantud matmiskohtade hooldamist korraldab kalmistu omanik.
(4) Hauaplatsi hooldamisel tekkinud jäätmed tuleb liigiti sorteerida ning panna selleks ettenähtud jäätmete kogumise kohta.
(5) Hauaplatsil hooldus- ja remonttööde teostamisel tekkinud ehitusjäätmete äreveo on hauaplatsi kasutaja kohustatud teostama omal kulul.
§ 19. Kasutajata matmiskoha arvelevõtmine
(1) Kasutajata matmiskohana võetakse arvele hauaplats, mille kasutuslepingu tähtaeg on möödunud, kasutusleping on erakorraliselt enne tähtaja lõppu lõpetatud või hauaplats, mis on tunnistatud hooldamata hauaplatsiks vastavalt eeskirja §-le 20.
1) hauaplatsi pinnasest olulises osas, st üle poole pindalast, on läbi kasvanud umbrohi ja võsa;
2) hauarajatised ja -tähised on tugevalt sammaldunud, läbiroostetanud või lagunenud ning hauatähisel olev tekst on loetamatu või hauatähis puudub;
(3) Hauaplatsi ülevaatamiseks moodustab Vallavalitsus kolmeliikmelise komisjoni.
1) esimene ülevaatus, mille käigus tuvastatakse, et hauaplats on hooldamata. Ülevaatamise korral märgistatakse see sildiga, millel on musta värviga kiri “Hooldamata hauaplats”. Sildile märgitakse ülevaatuse järjekorranumber, ülevaatuse kuupäev, järgmise ülevaatuse kuupäev ja kalmistu haldaja kontaktandmed. Kalmistu haldaja edastab hauaplatsi kasutajale kirjalikku taasesitamist võimaldavas vormis hoiatuse kasutuslepingus toodud aadressile;
(1) Tori kalmistu kui muinsuskaitsealuse kinnismälestise kaitseks on kehtestatud kaitsevöönd, millele kohaldatakse muinsuskaitseseaduses sätestatud kitsendusi ja milles tehtavad leevendused märgitakse kaitsekohustuse teatisesse. Kaitsevööndiks on 50 m laiune maa-ala mälestise väliskontuurist või piirist arvates.
(3) Mälestiseks tunnistatud hauaplats, hauarajatis ja sakraalehitis tähistatakse eritähisega. Mälestise tähistamist korraldab Muinsuskaitseamet vastavalt muinsuskaitseseadusele.
(4) Muudatused mälestiseks tunnistatud hauaplatsil peavad olema kooskõlastatud vastavalt muinsuskaitseseadusele.
(5) Kui mälestiseks tunnistatud hauaplatsi kasutaja loobub hauaplatsi kasutamise õigusest, läheb hauaplatsi kasutamise õigus üle kalmistu haldajale.
(2) Järelevalvet eeskirja täitmise üle teostab Vallavalitsus vastavalt oma pädevusele.
(1) Senistel matmiskohtade kasutajatel, st isikutel, kes on käesoleva eeskirja jõustumiseni matmisplatsi kasutanud, on kohustus vormistada kalmistu haldaja juures hauaplatsi kasutamise õigus ja sõlmida kasutusleping viie aasta jooksul pärast eeskirja jõustumist.
(2) Enne eeskirja jõustumist sõlmitud kasutusleping on jõus selle kehtivuse tähtaja lõpuni, välja arvatud tähtajatu leping, mis lõppeb viie aasta möödumisel käesoleva eeskirja jõustumisest, kui matmiskoha kasutaja ei ole selle aja jooksul sõlminud uut kasutuslepingut.
§ 24. Määruste kehtetuks tunnistamine ja jõustumine
1) Tori Vallavolikogu 15.04.2015 määrus nr 12 „Tori kalmistu kasutamise eeskiri;
2) Sindi Linnavolikogu 09.02.2012 määrus nr 39 „Kalmistute kasutamise eeskiri“;
3) Sindi Linnavolikogu 12.09.2013 määrus nr 60 „Sindi linna kalmistu registri põhimäärus“.


Josef Furmanski maaruskaebus Tallinna Ringkonnakohtu 06.01.2011. a maarusele Josef Furmansky hagis Skanska EMV Aktsiaseltsi vastu kahjuhuvitise ja viivise saamiseks - Европейский Центр права
1. Tunnistada, et riigilõivuseaduse (RT I 2006, 58, 439; RT I, 22.12.2010, 1) § 56 lõige 1 koostoimes lisaga 1 (1. jaanuarist 2009 kuni 31. detsembrini 2010 kehtinud redaktsioonis) osas, mis nägid ette, et tsiviilasjas hinnaga 5 000 000 kuni 6 000 000 krooni tuli tasuda riigilõivu 220 000 krooni, olid põhiseadusega vastuolus.
2. Määrata Josef Furmansky hagilt tasutava riigilõivu suuruseks 7525 eurot 60 senti (117 750 krooni).
3. Rahuldada Josef Furmansky määruskaebus.
4. Tühistada Tallinna Ringkonnakohtu 6. jaanuari 2011. aasta määrus ja Harju Maakohtu 4. oktoobri 2010. aasta määrus tsiviilasjas nr 2-10-44071 ning saata tsiviilasi Harju Maakohtusse menetlusse võtmise otsustamiseks.
5. Tagastada Advokaadibüroo Borenius OÜ-le (varasem ärinimi OÜ Advokaadibüroo Luiga Mody Hääl Borenius) (konto nr 221010843858, Swedbank AS) Josef Furmansky eest 24. jaanuaril 2011 tasutud kautsjon 25 (kakskümmend viis) eurot.
Josef Furmanski määruskaebus Tallinna Ringkonnakohtu 06.01.2011. a määrusele Josef Furmansky hagis Skanska EMV Aktsiaseltsi vastu kahjuhüvitise ja viivise saamiseks
Vastu võetud 06.03.2012
3-2-1-67-11
Eesistuja Märt Rask, liikmed Tõnu Anton, Jüri Ilvest, Peeter Jerofejev, Henn Jõks, Eerik Kergandberg, Hannes Kiris, Lea Kivi, Indrek Koolmeister, Ants Kull, Villu Kõve, Lea Laarmaa, Jaak Luik, Priit Pikamäe, Ivo Pilving, Jüri Põld, Harri Salmann ja Tambet Tampuu
Josef Furmansky hagi Skanska EMV Aktsiaseltsi vastu 5 989 867 krooni 75 sendi ja viivise saamiseks
Tallinna Ringkonnakohtu 6. jaanuari 2011. aasta määrus tsiviilasjas nr 2-10-44071
Josef Furmansky määruskaebus
Hageja Josef Furmansky (isikukood xxxxxxxxxxx), esindajad vandeadvokaat Merle Veeroos ja vandeadvokaat Marti Hääl
Kostja Skanska EMV Aktsiaselts (registrikood 10012122), esindaja vandeadvokaat Marko Mehilane
1. Josef Furmansky (hageja) esitas 10. septembril 2010 Harju Maakohtule Skanska EMV Aktsiaseltsi (kostja) vastu hagi, milles palus kostjalt enda kasuks välja mõista 5 989 867 krooni 75 senti ja viivise.
Hageja tasus hagilt riigilõivu 10 000 krooni. Hageja esitas menetlusabi taotluse ning palus end vabastada riigilõivu tasumise kohustusest 10 000 krooni ületava summa osas.
2. Harju Maakohus jättis 4. oktoobri 2010. aasta määrusega hageja menetlusabi taotluse rahuldamata ja hagi käiguta ning kohustas hagejat tasuma riigilõivu veel 210 000 krooni.
2.1. Maakohus leidis, et tsiviilkohtumenetluse seadustiku (TsMS) § 124 lõike 1 järgi on tsiviilasja hind 5 989 867 krooni 75 senti. TsMS § 139 lõike 2 punkti 1 kohaselt tuleb hagilt tasuda riigilõivu. TsMS § 139 lõike 3 kohaselt sõltub riigilõivu suurus tsiviilasja hinnast, kui seaduses ei ole ette nähtud teisiti. Riigilõivuseaduse (RLS) § 56 lõike 1 kohaselt tasutakse hagiavalduse esitamisel riigilõivu lähtuvalt hagihinnast RLS lisa 1 järgi või kindla summana. RLS lisa 1 järgi tuleb hagilt hinnaga kuni 6 000 000 krooni tasuda riigilõivu 220 000 krooni.
2.2. Hagejale menetlusabi andmise välistab TsMS § 182 lõike 2 punkt 2, mille kohaselt ei anta füüsilisele isikule menetlusabi, kui menetlusabi taotleja saab menetluskulud kanda oma olemasoleva ja suuremate raskusteta müüdava vara arvel, millele saab seaduse kohaselt pöörata sissenõude. Hagejal on rohkem raha, kui hagiavalduselt makstav riigilõiv. Hageja on ise taotluses märkinud, et tal on arvelduskontol 229 431 krooni. Samuti on hagejal kinnistuid, mida ta ei kasuta enda eluruumina. Hageja saab olemasoleva rahaga tasuda hagiavalduse esitamise eest riigilõivu.
3. Hageja maakohtu määruse peale, millega keelduti talle menetlusabi andmast, määruskaebust ei esitanud, kuid palus tunnistada põhiseadusega vastuolus olevaks ja jätta kohaldamata TsMS § 124 lõike 1 ja § 139 lõike 3 ning RLS lisa 1 osas, milles nähakse ette kohustus tasuda kuni 6 000 000 krooni suuruselt kahju hüvitamise hagilt riigilõivu 220 000 krooni, ning võtta hagi menetlusse.
4. Harju Maakohus keeldus 24. novembri 2010. aasta määrusega hagi menetlusse võtmast ning tagastas selle hagejale.
Maakohus leidis, et TsMS § 371 lõike 1 punkti 10 kohaselt ei võta kohus hagiavaldust menetlusse muu hulgas juhul, kui hagiavalduses esitatud nõudelt ei ole tasutud riigilõivu. TsMS § 124 lõige 1 ja § 139 lõige 3 ning RLS lisa 1 ei ole vastuolus põhiseadusega. Need sätted ei takista hageja kohtusse pöördumise õigust, kuna hagejal on võimalus taotleda kohtult menetlusabi. Hageja seda ka tegi, kuid kohus tuvastas, et hageja majanduslik olukord võimaldab tal kogu riigilõivu ühekordse maksena tasuda. Kui hageja majanduslik olukord võimaldab riigilõivu tasuda, siis saab hageja oma õigusi kohtus kaitsta ning ei ole alust TsMS § 124 lõike 1 ja § 139 lõike 3 ning RLS lisa 1 põhiseadusvastaseks tunnistamiseks ning kohaldamata jätmiseks.
5. Hageja esitas maakohtu määruse peale määruskaebuse, milles palus selle tühistada ja saata asi maakohtule hagi menetlusse võtmise otsustamiseks.
6. Tallinna Ringkonnakohus jättis 6. jaanuari 2011. aasta määrusega hageja määruskaebuse rahuldamata ja maakohtu määruse muutmata. Ringkonnakohus nõustus maakohtu määruse põhjendustega.
6.1. Ringkonnakohus leidis, et hagi esitamisel tasumisele kuuluvad riigilõivud ei ole iseenesest põhiseaduse vastased, sest hagejatel on võimalik taotleda menetlusabi. Seega ei saa väita, et kehtivad riigilõivumäärad välistaksid vähekindlustatud isikute kohtusse pöördumise võimaluse. Kuivõrd jõustunud kohtulahendiga on tuvastatud, et hageja on võimeline tasuma kogu riigilõivu, saab sellises suuruses riigilõivu tasumise kohustuse põhiseadusele vastavuse küsimus seisneda üksnes selles, kas piisavalt varakatelt isikutelt 220 000 krooni suuruse riigilõivu nõudmine piirab nende isikute õigust kohtusse pöörduda.
6.2. Ka kõrgete riigilõivude puhul ei saa iseenesest väita, et nende maksmist ettenägevad seadusesätted on põhiseaduse vastased. Nende sätete põhiseadusvastasus saab kõne alla tulla üksnes siis, kui riigilõivud on sedavõrd suured, et ületavad piiri, millest alates saab kindlalt väita, et lõivud kahjustavad ebaproportsionaalselt kohtusse pöördumise põhiõigust. Praeguses menetluses ei ole esile toodud asjaolusid, mille alusel saaks sellist järeldust teha. Ei saa teha järeldust, et 6 000 000-krooni suuruse hagihinna puhul tasumisele kuuluv riigilõiv kahjustab ebaproportsionaalselt isikute kohtusse pöördumise põhiõigust.
6.3. Riigilõivu tasumise kohustuse kui põhiõiguse riive proportsionaalsuse hindamisel tuleb muuhulgas arvestada ka sellega, et hageja võib hagi rahuldamise korral nõuda tasutud riigilõivu kostjalt väljamõistmist. Seega ei tähenda riigilõivu tasumise kohustus seda, et põhjendatud hagi esitamise korral jääb riigilõiv hageja kanda. Riigilõivu sidumine hagihinnaga on iseenesest lubatav. Juhul kui lähtuda eeldusest, et riigilõivu arvel on põhiseaduspärane katta tsiviilasja menetlemisel tekkivaid kulusid, võiks tasumisele kuuluv riigilõiv katta kogu menetluse kestel tekkivad kulud, sh asja lahendamise raames esitatavate määruskaebuste menetlemisel tekkivad kulud ja asja kõrgemates kohtuastmetes menetlemisel tekkivad kulud. Näiteks Riigikohtusse pöördumise eest ei ole riigilõivu tasumise kohustust ette nähtud ning kaebuse kas või osalisel rahuldamisel kautsjon tagastatakse. Seega, kui leida, et hagi esitamise riigilõivu tasumisest sõltuvusse seadmine kui kohtusse pöördumise põhiõiguse riive on lubatav menetlusega seotud kulude katmise eesmärgil, ei saa lähtuda vaid maakohtu kuludest.
7. Hageja esitas ringkonnakohtu määruse peale määruskaebuse, milles palub tühistada maakohtu ja ringkonnakohtu määrused ning saata asi maakohtule hagi menetlusse võtmise otsustamiseks. Määruskaebuse rahuldamata jätmisel palub hageja anda täiendav tähtaeg riigilõivu tasumiseks.
Hageja leiab, et TsMS § 124 lõige 1, § 139 lõige 3 ja RLS lisa 1 on põhiseadusega vastuolus osas, milles nähakse ette kohustus tasuda hagilt hinnaga kuni 6 000 000 krooni riigilõivu 220 000 krooni. Need sätted rikuvad põhiseaduse (PS) § 15 lõikest 1 tulenevat õigust pöörduda kohtusse.
8. Kostja vaidleb hageja määruskaebusele vastu ja palub jätta selle rahuldamata.
9. Tsiviilkolleegium andis tsiviilasja 19. detsembri 2011. aasta määrusega TsMS § 19 lõike 4 punkti 3 ja § 690 lõike 1 ning põhiseaduslikkuse järelevalve kohtumenetluse seaduse (PSJKS) § 3 lõike 3 alusel läbivaatamiseks Riigikohtu üldkogule. Kolleegiumil tekkis kahtlus hagi esitamise ajal kehtinud RLS § 56 lõike 1 ja lisa 1 põhiseaduspärasuses ehk selles, et hagi esitamisel tsiviilasjas hinnaga kuni 6 000 000 krooni riigilõivu 220 000 krooni tasumise kohustus võib olla vastuolus PS § 15 lõikega 1 ja §-ga 32.
9.1. Kolleegiumi arvates on vajalik, et üldkogu annaks seisukoha küsimuses, kas ka tsiviilasjade puhul kohaldub Riigikohtu üldkogu 29. novembri 2011. aasta otsuses asjas nr 3-3-1-22-11 (punkt 22) väljendatud seisukoht, et PS § 15 lõikest 1 tuleneva kohtusse pöördumise õiguse võimalikku rikkumist saab kontrollida sõltumata sellest, kuidas lahendati riigilõivu tasumisest vabastamise küsimus.
9.2. Kui kohtuasjas on võimalik, lähtudes eelmises punktis toodust, hinnata, kas kohustus tasuda hagilt mainitud suuruses riigilõiv on põhiseaduspärane, siis tuleks võtta seisukoht, kas olukorras, kus maakohus on tuvastanud, et hagejal oli pangakontol rohkem raha, kui tuli tasuda riigilõivu, riivab kohustus tasuda sellises suuruses riigilõivu ebaproportsionaalselt isiku õigust pöörduda kohtusse.
9.3. Kui praeguses asjas hagi esitamisel riigilõivu tasumise kohustus ei riiva ebaproportsionaalselt õigust pöörduda kohtusse, on kolleegiumil kahtlus, et riigilõivu tasumise kohustus võib olla vastuolus PS §-ga 32, arvestades seda, kui suurest osast oma varast peaks hageja loobuma, et riigilõivu tasuda.
10. Põhiseaduskomisjoni arvates on võimalik kontrollida riigilõivu suuruse põhiseaduspärasust sõltumata menetlusabi andmise küsimusest. Hagi esitamise ajal kehtinud RLS § 56 lõike 1 ja lisa 1 alusel kuni 6 000 000 krooniselt nõudelt ette nähtud 200 000 kroonine lõiv (vaidlusalune riigilõiv) oli vastuolus PS §-ga 15.
10.1. Vaidlusalune, ühes kohtuastmes tasutav lõiv on sobiv abinõu nii menetlusosaliste õigusemõistmise kulutuste kandmisest osavõtu kui ka menetlusökonoomia tagamiseks. Justiitsministeeriumi andmetel oli 2010. aastal tsiviilasja keskmine arvestuslik kulu maakohtus ühe kohtuasja kohta 285 eurot. Ringikonnakohtus oli see vastavalt 700 eurot. Põhiseaduskomisjoni arvates täidaks ka 220 000 kroonist väiksem summa lõivu eesmärgi, olles samal ajal isikule vähem koormav.
10.2. Kehtiv olukord, kus riigilõivud on keskmise Eesti inimese jaoks liiga kõrged, võib kokkuvõttes anda menetlusökonoomia eesmärgile vastupidise tulemuse, kuna kohtu töökoormus menetlusabi taotluste lahendamise tõttu hoopis suureneb. Menetlusökonoomia eesmärki aitaks saavutada lõiv, mis oleks proportsionaalne Eesti keskmise elatustasemega, kuna ka sellise lõivu tasumise kohustuse korral kaaluksid isikud esitatava kaebuse perspektiivikust ega esitaks ülemääraseid varalisi nõudeid, mis suurendavad tasutavat riigilõivu.
Josef Furmansky
11. Kohustus tasuda kahju hüvitamise hagilt vaidlusalune riigilõiv piirab õigust tõhusale õiguskaitsele ja omandiõigust, olles vastuolus PS § 15 lõikega 1 ja §-ga 32 koostoimes §-ga 11.
11.1. Riigilõivu esmane eesmärk on, et toimingu tegemisega kaasnevad kulud kataks toimingust huvitatud isik. Kuna riigilõivu tuleb tasuda igas kohtuastmes (kassatsiooniastmes kautsjonit), on hagi esitamisel tasutava riigilõivu eesmärgiks asja lahendamise kulude katmine maakohtus. Tsiviilasja hinnast lähtuvate riigilõivumäärade kehtestamine ei ole aga sobiv ega vajalik abinõu asja lahendamise kulude katmiseks, kuivõrd tsiviilasja hind ei määra kohtu tegevuskulude suurust asja lahendamisel. Tsiviilasja hind võib mõjutada asja keerukust, kuid see ei ole seejuures määrava tähtsusega ning ei mõjuta kindlasti asja lahendamise kulusid RLS lisas 1 toodud määral. Kohtu tegevuskulude katmist asja lahendamisel maakohtus on võimalik saavutada oluliselt madalama ja isikuid vähem koormava riigilõivuga kui 220 000 krooni.
11.2. Liigsete ja kergekäeliste hagide vältimiseks ei ole riigilõiv sobiv abinõu, kuivõrd hagi perspektiivi hindamine eeldab kaalutlusotsuse tegemist, mille saab teha üksnes kohus. Hagi kergekäelisus ei sõltu hagi hinnast (suurema hinnaga hagid ei ole kergekäelisemad). Liigsete ja kergekäeliste hagide vältimiseks on sobiv abinõu seaduses olemas - kohtu õigus keelduda ilmselt perspektiivitu hagi menetlusse võtmisest (TsMS § 371 lõige 2).
11.3. Kohustus tasuda kahju hüvitamise nõudes esitatavalt hagilt vaidlusalune riigilõiv kohustab hagejat enda omandist sama suures osas loobuma, samuti määrab hageja omandi kasutamise otstarbe ja piirab hageja vabadust otsustada enda omandi kasutusviisi üle. Riigilõiv, mille tasumiseks peab isik loobuma oma kolme ja poole aasta sissetulekule vastavast rahasummast, on ebaproportsionaalselt suur. Seda olenemata asjaolust, kas isikul on raha vajalikul määral või mitte. Kui hageja peaks riigilõivu tasumiseks loobuma hüvitisest, mille ta on saanud temale ebaseaduslike haldusaktidega tekitatud kahju eest, oleks ka see ebaproportsionaalne sekkumine hageja omandiõigusesse ning lisaks võtaks hagejalt põhiseadusliku õiguse saada talle tekitatud kahju eest hüvitist (PS § 25).
11.4. Omandiõiguse riivet ei kõrvalda see, et hagi rahuldamise korral võib hageja nõuda riigilõivu väljamõistmist kostjalt. Võimalus saada kostjalt võib-olla kunagi tagasi hagilt tasutud riigilõiv ei muuda kohustust tasuda hagi esitamisel riigilõivu ja loobuda vastavas ulatuses omandist ning selle kasutusviisi üle otsustamisest. Riigilõivu riski jääb täielikult kandma hageja, kuivõrd see võidakse kostjalt välja mõista alles pärast põhimenetluse lõppemist eraldiseisvas menetluses, väljamõistmise korral ei pruugi kostja olla suuteline seda tasuma, tal ei pruugi selle katteks olla vara ning võimalikus pankrotimenetluses ei oleks nõue ka kuidagi eelistatud.
12. Vaidlusalune riigilõiv on põhiseadusega kooskõlas.
12.1. Vaidlusalune riigilõiv riivab kohtusse pöördumise õigust kohtumenetluse kulude katmise, menetlusökonoomia ning kohtumenetluse parema rahastamise tagamise eesmärgil. Ei ole üheselt tõendatud, et 6 000 000 kroonise potentsiaalselt keeruka vaidluse menetlemine on odavam kui 220 000 krooni. Hagi menetlemise ja õigusemõistmise kulude hulka kuuluvad nt asja menetleva kohtuniku palk, kohtuhoonete ülalpidamine, istungisekretäride, kohtukonsultantide ning kantseleitöötajate palk jne.
12.2. Hagejal on piisavad võimalused vaidlusalune riigilõiv kohe tasuda. Maakohus tuvastas 24. novembri 2011. aasta määrusega, et hageja on võimeline kohe ja ühe osamaksega tasuma kogu vaidlusaluse riigilõivu. Hageja ei vaidlustanud menetlusabi andmata jätmist. Hageja on sage kohtuskäija, kes peab ise enda algatatud kohtumenetluste kulud tasuma.
12.3. Juhul kui Riigikohus tunnistab vaidlusaluse riigilõivu põhiseaduse vastaseks, tuleb määrata hagilt tasumisele kuuluva riigilõivu suuruseks lähim tabelijärgne lõiv 12 782 eurot 32 senti.
13. Õiguskantsler leiab, et vaidlusalune riigilõiv oli vastuolus PS §-s 11 sisalduva proportsionaalsuse põhimõttega, seda ka olukorras, kus hageja majanduslik seisund võimaldab nõutud riigilõivusumma tasuda.
13.1. Kuna praegusel ajal on riigilõivud kohtusse pöördumisel üleüldiselt ülemäära kõrged, on sellega kaasnenud kestev erandlik olukord, mil on põhjendatud kohtu aktiivsus põhiõiguste tegelikul tagamisel. Seetõttu tunnustab õiguskantsler Riigikohtu senist tegevust kohtuasja lubatavuse aluste erandlikul laiendamisel (laiendav asjassepuutuvus) ning leiab, et ka muudel kaheldavatel juhtudel on põhjendatud tõlgendada menetlusnorme kohtusse pöörduja kasuks. Seda vähemalt nii kaua, kuni Riigikogu astub tegelikke samme olukorra muutmiseks ja riigilõivude vähendamiseks.
13.2. Riigilõivu üldiseks eesmärgiks on kaasa aidata sellele, et õigusemõistmine tervikuna ja ka konkreetse õigusvaidluse lahendamisel toimuks mõistliku aja jooksul ning menetlusosaliste õigused oleksid kaitstud kogu menetluse vältel (sujuv kohtumenetlus). Riigilõivu suurus peaks ära hoidma kergekäeliselt või pahatahtlikult esitatud kaebused ja hagid. Riigilõivu eesmärkidena võib nimetada nii menetlusökonoomiat kui ka riigieelarvele lisatulude leidmist (tsiviilkohtumenetluse tasuvus, riigi tehtavad kulutused hüvitab toimingust huvitatud isik), kuid PS § 15 lõike 1 absoluutse kohtu poole pöördumise õiguse riive õigustamisel on legitiimne üksnes menetlusökonoomia.
13.3. Juhul kui kohtusse pöörduja peab tasuma riigilõivuks 220 000 krooni, siis on tema võimalust oma õigust kohtus kaitsta ebaproportsionaalselt kitsendatud olenemata sellest, kas konkreetsel isikul on vajalik rahasumma või vastavas ulatuses võõrandatav vara olemas ning kas isikul on õigus riigilõivu tasumisel menetlusabi saada või mitte. Sedavõrd suure lõivu nõudmine ei ole juba iseenesest eesmärgipärane ja avaldab isikule suurt majanduslikku survet kohtusse pöördumisest loobumiseks, eriti üldteada oleva üldise majanduslanguse ja elatustaseme alanemise tingimustes. Olukord, kus loobutakse oma rikutud õiguste kaitsest ainuüksi ülemäära kõrge riigilõivu tõttu, on õigusriigile lubamatu.
13.4. Kohtusse pöördumine ei ole riigilt avaliku teenuse ostmine, vaid ainus seaduslik võimalus realiseerida oma olulist põhiõigust ja saada rikutud õigustele kaitset. Sarnaselt võib ülemäära kõrge riigilõiv kahjustada ka vaidluse kaotanud poole õiguseid (sh varalisi õiguseid), kuna kohtkulude väljamõistmisel ei eksisteeri riigilõivu algset eesmärki (hoida ära kergekäelised või pahatahtlikud kaebused ja hagid).
13.5. Kui seadusandja on seadnud eesmärkideks, et kohtumenetlus oleks tõhus ja ökonoomne, mille juures on samal ajal tagatud kodanikkonna usaldus kehtiva õiguskorra ja õigusemõistmise süsteemi vastu, siis ei tohi ülemäära kõrged riigilõivud viimast moonutada. Riigilõiv on olemuslikult üksnes piirang, mitte aga takistus kohtusse pöördumisel. Riigilõivu suurus peab olema majanduslikult mõõdetav ja põhjendatav (suhe keskmise palgaga, äriühingu osa- või aktsiakapitaliga vm).
14. Justiitsminister Riigikohtule arvamust tähtaegselt ei esitanud. Justiitsminister esitas oma arvamuse Riigikohtule rohkem kui kuuajalise hilinemisega, mistõttu ei saa seda arvestada.
15. Riigilõivuseaduse (RT I 2006, 58, 439; 22.12.2010, 1) § 56 „Hagiavalduse, avalduse ja kaebuse läbivaatamine" lõige 1:
16. „Lisa 1 riigilõivuseaduse juurde
RIIGILÕIVU TÄISMÄÄRAD AVALDUSE ESITAMISE EEST TSIVIILKOHTUMENETLUSES (KROONIDES) (RT I 2008, 59, 330 - jõust. 01.01.2009)
Tsiviilasja hind kuni, k.a. Riigilõivu täismäär
5 000 000 200 000
6 000 000 220 000"
17. Esmalt leiab üldkogu asjassepuutuva sätte (I) ja hindab selle põhiseaduspärasust (II). Seejärel lahendab üldkogu põhiseaduspärase riigilõivu suuruse küsimuse ja määruskaebuse (III).
18. Riigikohus saab kontrollida riigilõivu suuruse põhiseaduspärasust sõltumata menetlusabi taotluse lahendamisest.
18.1. Kohtuasja üldkogule üleandmise määruses esitas Riigikohtu tsiviilkolleegium küsimuse, kas ka tsiviilasjades kohaldub Riigikohtu üldkogu 21. novembri 2011. aasta otsuses asjas nr 3-3-1-22-11 (punkt 22) väljendatud seisukoht, et PS § 15 lõikest 1 tuleneva kohtusse pöördumise õiguse võimalikku rikkumist saab kontrollida sõltumata sellest, kuidas lahendati riigilõivu tasumisest vabastamise küsimus.
18.2. Igal kohtusse pöördujal tuleb võtta hagi esitamisel risk, et olenemata menetlusabi saamisest tuleb tal lõpptulemusena lõiv siiski tasuda. Nii juhul, kui isiku majanduslik seisund on kohtu hinnangul piisavalt hea, et tasuda hagi esitamisel nõutavat riigilõivu, kui ka juhul, kui isik peab vaidluse kaotamise korral hüvitama riigile pärast kohtuvaidluse lõppu riigilõivu, mille tasumisest ta hagi esitamisel oli vabastatud (TsMS § 190 lõiked 4 ja 5), sõltub kohtusse pöördumise õiguse riive intensiivsus riigilõivu suurusest. Menetluskulude riigi tuludesse tasumisest vabastamise aluseks saab TsMS § 190 lõike 7 järgi olla üksnes mõjuv põhjus. Selliseks põhjuseks ei saa aga iseenesest olla asjaolu, et seaduses sätestatud riigilõivumäärad on kõrged. Lisaks kannab hageja, kes ei saa menetlusabi, ka hagi rahuldamise puhul riski, et teine pool on maksejõuetu ja seetõttu ei pruugi ta ka tasutud riigilõivu teiselt poolelt väljamõistmise korral riigilõivuks tasutud summat tegelikkuses tagasi saada (võrdle menetlusabi saajaga, TsMS § 190 lõige 3).
18.3. Harju Maakohus jättis 4. oktoobri 2010. aasta määrusega hageja menetlusabi taotluse rahuldamata ja hagi käiguta ning kohustas teda tasuma riigilõivu veel 210 000 krooni. Seega kohaldas kohus sätteid, mis näevad ette riigilõivu tasumise. Seejuures ei kahelnud maakohus, et sätted, mis näevad ette seaduses sätestatud riigilõivu tasumise ka siis, kui isikule menetlusabi ei anta, on põhiseadusega kooskõlas.
18.4. Riigikohtu põhiseaduslikkuse järelevalve kolleegium on pidanud võimalikuks kontrollida riigilõivu suuruse põhiseaduspärasust nii hagi esitamisel (vt 15. detsembri 2009. aasta otsus asjas nr 3-4-1-25-09, eriti punkt 19) kui ka apellatsioonkaebuse esitamisel (vt 14. aprilli 2011. aasta otsus asjas nr 3-4-1-1-11, punkt 6) sõltumata sellest, et vastavalt hagejate ja apellandi menetlusabi taotlused olid enne jäetud rahuldamata.
19. Riigikohus saab kontrollida riigilõivu suuruse põhiseaduspärasust, lahendades hagi tagastamise määruse peale esitatud määruskaebust.
19.1. Hageja esitas 10. septembril 2010 Harju Maakohtule Skanska EMV Aktsiaseltsi vastu hagi, milles nõudis tekitatud kahju eest 5 989 867 krooni 75 senti hüvitist ja lisaks ka viivist. Hageja tasus hagilt riigilõivu 10 000 krooni ja esitas menetlusabi taotluse, paludes end vabastada riigilõivu tasumise kohustusest 10 000 krooni ületava summa osas. Harju Maakohus jättis hageja menetlusabi taotluse rahuldamata ja hagi käiguta ning kohustas hagejat tasuma riigilõivu veel 210 000 krooni.
19.2. Hageja on esitanud määruskaebuse maakohtu määruse peale, millega hagi jäeti menetlusse võtmata ja tagastati põhjusel, et hageja ei olnud tasunud kogu riigilõivu. Üldkogu leidis asjas nr 3-2-1-62-10, et korralises kaebemenetluses saab lõivu põhiseaduspärasust kontrollida üksnes apellatsioonkaebuse tagastamise või enam tasutud riigilõivu tagastamisest keeldumise peale kaevates (otsuse punktid 28 ja 31; sarnaselt vt asi nr 3-3-1-22-11, punktid 20-22). Kuna kohtud tagastasid hagi, sest kohtu määratud riigilõiv jäi tasumata, saab praeguses kohtuasjas lõivu suuruse põhiseaduspärasust kontrollida.
20. Hagiavalduselt riigilõivu tasumise kohustus tuleneb praeguses tsiviilasjas RLS § 56 lõikest 1 ja RLS lisast 1. Kohtuasja asjaoludest tulenevalt on PSJKS § 14 lõike 2 esimese lause mõttes asjassepuutuvaks sätteks RLS § 56 lõige 1 koostoimes lisaga 1 (1. jaanuarist 2009 kuni 31. detsembrini 2010 kehtinud redaktsioonis) osas, mis nägid ette, et tsiviilasjas hinnaga 5 000 000 kuni 6 000 000 krooni tuli tasuda riigilõivu 220 000 krooni.
21. Hageja kasutas hagiavaldust esitades PS § 15 lõikest 1 tulenevat igaühe õigust oma õiguste ja vabaduste rikkumise korral pöörduda kohtusse ehk põhiõigust, mis peab tagama õiguste lünkadeta kohtuliku kaitse (Riigikohtu üldkogu 22. detsembri 2000. aasta määrus asjas nr 3-3-1-38-00, punkt 15). PS §-des 13-15 ette nähtud õigus kohtulikule kaitsele hõlmab nii isiku õigust pöörduda oma õiguste ja vabaduste rikkumise korral kohtusse kui ka riigi kohustust luua põhiõiguste kaitseks kohane kohtumenetlus, mis on õiglane ja tagab isiku õiguste tõhusa kaitse (vt nt Riigikohtu põhiseaduslikkuse järelevalve kolleegiumi 14. aprilli 2003. aasta otsus asjas nr 3-4-1-4-03, punkt 16).
22. Vaidlusalune riigilõiv riivab eelkõige kohtusse pöördumise õigust.
22.1. Õiguse riive on selle kaitseala iga ebasoodus mõjutamine (vt nt Riigikohtu põhiseaduslikkuse järelevalve kolleegiumi 6. märtsi 2002. aasta otsus asjas nr 3-4-1-1-02, punkt 12). Hagilt tasutava riigilõivu määr riivab esmajoones PS § 15 lõike 1 esimeses lauses sätestatud igaühe põhiõigust kohtusse pöörduda. Kui nõutavat lõivu ei ole tasutud ja isikut ei vabastata lõivu tasumise kohustusest, on asja menetlusse võtmine takistatud. Sellisel juhul ei kontrolli kohus ka isiku väidetud õiguste rikkumist. Seega piirab lõivu suurus ja selle tasumise kohustus eelkõige kohtusse pöördumise põhiõigust. Kui riigilõivu suurus ei võimalda inimesel, kel pole õigust saada riigilt menetlusabi, oma õigusi kohtus tõhusalt realiseerida, on tegu ebaproportsionaalse ja seega põhiseadusvastase riigilõivuga (Riigikohtu 17. juuli 2009. aasta otsus asjas nr 3-4-1-6-09, punkt 22).
22.2. Teiseks saab tõstatada küsimuse omandipõhiõiguse (PS § 32) riivest, nagu tegi tsiviilkolleegium praeguse kohtuasja üldkogule üleandmise määruses (punkt 12). Kuna menetluspõhiõiguste eesmärk on tagada materiaalsed põhiõigused (sh omandipõhiõigus), tuleb nende riivet kontrollida esimesena. Selline on olnud ka senine Riigikohtu praktika riigilõivuasjades (vt asi nr 3-2-1-62-10, punkt 50; vt ka asi nr 3-3-1-22-11, punktid 11, 23 ja 31).
23. Kuna seadusandja on RLS § 56 lõike 1 ja lisa 1 (1. jaanuarist 2009 kuni 31. detsembrini 2010 kehtinud redaktsioonis) vastuvõtmisel järginud pädevus-, menetlus- ja vorminõudeid ning piirang on õigusselge, siis asjassepuutuva sätte formaalses põhiseaduspärasuses ei ole kahtlust.
24. Järgnevalt analüüsib üldkogu RLS § 56 lõike 1 ja lisa 1 (1. jaanuarist 2009 kuni 31. detsembrini 2010 kehtinud redaktsioonis) materiaalset põhiseaduspärasust. Selleks tuleb määrata PS § 15 lõike 1 kaitseala riive lubatavad eesmärgid ja hinnata 220 000 krooni suuruse riigilõivu kui vahendi proportsionaalsust nende eesmärkide suhtes.
25. Kohtusse pöördumise õiguse riive legitiimseteks eesmärkideks on menetlusökonoomia ja õigusemõistmise kulutuste kandmisest osavõtu põhimõte.
25.1. PS § 15 lõike 1 esimeses lauses sätestatud põhiõiguse piiramise õigustusena saab arvestada üksnes teisi põhiõigusi või põhiseaduslikke väärtusi (Riigikohtu üldkogu 16. mai 2008. aasta otsus asjas nr 3-1-1-88-07, punkt 43, ja seal viidatud kohtupraktika).
25.2. Riigikohtu üldkogu leidis asjas nr 3-2-1-62-10 (punkt 44), et riigilõivumäär kehtestatakse RLS § 4 lõike 1 järgi lähtuvalt toimingu tegemisega kaasnevatest kuludest (kulupõhimõte) ja seega on riigilõivu esmaseks eesmärgiks tagada, et toiminguosaline hüvitaks riigi tehtava avalik-õigusliku toimingu kulutused kas täielikult või osaliselt (vt ka Riigikohtu üldkogu 22. detsembri 2000. aasta otsus asjas nr 3-4-1-10-00, punkt 24). Lisaks tuleneb RLS § 4 lõikest 2 võimalus kehtestada riigilõivumäär toimingu eesmärki, toimingust saadavat hüve ja kaalukat avalikku huvi silmas pidades kulupõhimõttest erinevalt.
25.3. Alates 1. jaanuarist 2009 tõsteti oluliselt tsiviilkohtumenetluse riigilõive. Riigilõivuseaduse muutmise seaduse eelnõu 194 SE teisel lugemisel põhjendas Riigikogu õiguskomisjoni poolne ettekandja riigilõivude üldist kahe- kuni viiekordset tõstmist seniste ebamõistlikult väikeste riigilõivumääradega ja vajadusega muuta tsiviilkohtumenetlus kulupõhiseks, samuti liigsete ja pahatahtlike kaebuste vältimise ja riigieelarvele lisatulude leidmise vajadusega (XI Riigikogu stenogramm, 3. detsember 2008). Liigsete ja pahatahtlike kaebuste vältimise soov osutab menetlusökonoomiale, mis on üldine riigilõivude sätestamise eesmärk hagide ja kaebuste puhul (asi nr 3-4-1-6-09, punkt 20).
Menetlusökonoomia on Riigikohtu praktika kohaselt põhiseaduslik õigusväärtus, mille sisuks on vältida mh põhjendamatute ja pahatahtlike avalduste menetlemist, kuna selliste avalduste menetlemine võib kaasa tuua kohtusüsteemi suutmatuse pakkuda isikutele tõhusat õiguskaitset mõistliku aja jooksul (vt ka Riigikohtu põhiseaduslikkuse järelevalve kolleegiumi 15. detsembri 2009. aasta otsus asjas nr 3-4-1-25-09, punkt 23). RLS § 56 lõikes 1 koostoimes lisaga 1 (1. jaanuarist 2009 kuni 31. detsembrini 2010 kehtinud redaktsioonis) sätestatud suuruses riigilõivu tasumise kohustus võib ära hoida isiku kohtusse pöördumise. See on üks meede, mille tulemusena väheneb ka läbivaadatavate kohtuasjade arv ja tõhustub menetluses olevate kohtuasjade läbivaatamine. Lõpptulemusena koormatakse vähem teisi selliste avaldustega seotud menetlusosalisi, kohtusüsteemi ja riigieelarvet.
25.4. Riigikohtu üldkogu pidas asjas nr 3-2-1-62-10 (punkt 45) PS § 24 lõikes 5 sätestatud põhiõiguse piirangu lubatavaks eesmärgiks seda, et hagimenetluses kantakse vähemalt rahaliste vaidluste puhul riigi tehtavad kulud õigusemõistmisele eelkõige menetlusosaliste endi makstavate lõivude arvel (õigusemõistmise kulutuste kandmisest osavõtu põhimõte). Samas leidis üldkogu, et legitiimseks ei saa lugeda kohtulõivu võimalikku eesmärki teenida riigile lisatulu ja finantseerida sellest riigi muid kulutusi, juhul kui lõiv on suurem, kui see on vajalik õigusemõistmise kulutuste kandmise ja menetlusökonoomia tagamiseks, kuna see oleks vastuolus lõivu PS §-st 113 tuleneva olemusega.
25.5. Riigikohtu põhiseaduslikkuse järelevalve kolleegium on seni pidanud riigilõivuasjades kohtusse pöördumise piiranguna legitiimseks menetlusökonoomia eesmärki (asi nr 3-4-1-6-09, punkt 20; asi nr 3-4-1-25-09, punkt 23).
Samas leidis üldkogu asjas nr 3-3-1-22-11 (punkt 29.2), et ka haldusasjades õigusemõistmise kulude osalise kandmise põhimõte on „riigieelarvevahendite säästliku avalikke huve arvestava kasutamise huvides" põhiseaduslik väärtus. Sarnaselt saab sisustada ka tsiviilkohtumenetluses menetlusosaliste õigusemõistmise kulutuste kandmisest osavõtu põhimõtte riigieelarvevahendite säästliku avalikke huve arvestava kasutamise huvi ja seega põhiseadusliku väärtuse ning kohtusse pöördumise õiguse legitiimse riivena.
26. Vaidlusalune 220 000 kroonine riigilõiv on sobiv abinõu nii menetlusökonoomia kui ka menetlusosaliste õigusemõistmise kulutuste kandmisest osavõtu eesmärgil.
26.1. Hagilt 220 000 krooni suuruse riigilõivu tasumise nõue võib muu hulgas ära hoida põhjendamatute ja pahatahtlike hagide esitamist. Kuna sobiv on abinõu, mis soodustab piirangu eesmärgi saavutamist, ja sobivuse seisukohalt on vaieldamatult ebaproportsionaalne abinõu, mis ühelgi juhul ei soodusta piirangu eesmärgi saavutamist, on vaidlusalune riigilõiv sobiv abinõu menetlusökonoomia eesmärgi saavutamiseks.
26.2. Samuti katab sellises suuruses riigilõiv õigusemõistmise kulud. Ka Riigikogu põhiseaduskomisjoni arvamusest tuleneb, et Justiitsministeeriumi andmetel oli 2010. aastal ühe tsiviilasja (v.a maksekäsu kiirmenetlus) keskmine arvestuslik kulu maakohtus 285 eurot (4459 krooni 28 senti; samas ringkonnakohtus oli arvestuslik kulu 700 eurot, s.o 10 952 krooni 62 senti). Seega on vaidlusalune riigilõiv menetlusosaliste õigusemõistmise kulutuste kandmisest osavõtu eesmärgil sobiv abinõu.
27. Üldkogu hinnangul ei ole 220 000 krooni suurune riigilõiv vajalik abinõu menetlusökonoomia ega õigusemõistmise kulutuste kandmisest osavõtu eesmärgi täitmiseks.
27.1. Abinõu on vajalik, kui eesmärki ei ole võimalik saavutada mõne teise, kuid isikut vähem koormava abinõuga, mis on vähemalt sama efektiivne kui esimene.
27.2. RLS lisas 1 ettenähtud 220 000 krooni suurune riigilõiv oli 2010. aastal 17,3-kordne Eesti keskmise brutokuupalga määr (Statistikaameti andmetel 2010. aasta IV kvartalis 12 735 krooni (814 eurot)) ning rohkem kui 50-kordne töötasu alammäär (Vabariigi Valitsuse 11. juuni 2009. aasta määruse nr 90 „Töötasu alammäära kehtestamine" § 1 kohaselt 4350 krooni 7 senti (278 eurot 2 senti)).
27.3. Seevastu enne 1. jaanuari 2009 kehtinud sätete kohaselt oleks hagejal tulnud tasuda hagi esitamisel lõivu ligi poole vähem ehk 117 750 krooni, mis oleks 27-kordne töötasu alammäär ja ca 9,3-kordne keskmise brutokuupalga määr. Arvestades Eesti keskmise kuupalga määra ja töötasu alammäära, võib ka sellises suuruses või ka mõnevõrra väiksem riigilõiv hoida isikuid põhjendamatult ja pahatahtlikult kohtusse pöördumast ning saavutada sellega sama efektiivselt, kuid isikute õigusi vähem piiravalt menetlusökonoomia eesmärgi. Samas, mida kõrgemad on riigilõivud, seda enam tegelevad kohtud menetlusabi taotluste lahendamistega. Määruse peale, millega jäetakse menetlusabi taotlus rahuldamata, saab esitada määruskaebuse. Sellisel juhul kulub kohtute ressurssi rohkem menetluslike, mitte sisuliste küsimuste lahendamisele, ning kõrge riigilõiv ei aita menetlusökonoomia eesmärgi saavutamisele kaasa, vaid takistab seda.
27.4. Samuti on Justiitsministeeriumist kooskõlastusringile saadetud riigilõivuseaduse muutmise seaduse eelnõu projektis peetud võimalikuks saavutada menetlusökonoomia ka väiksemate riigilõivudega. Samal ajal on ette nähtud muud võimalused kohtumenetluse tõhustamiseks. Lisatud seletuskirja kohaselt on eelnõu väljatöötamise ajendiks vajadus alandada Euroopa riikide hulgas silmatorkavalt kõrgeid riigilõive, viies Eesti hagihinnast sõltuvate riigilõivude taseme võrdlusaluste riikide keskmisele lähemale.
27.5. Riigikogu põhiseaduskomisjoni arvamusest tuleneb, et Justiitsministeeriumi andmetel oli 2010. aastal ühe tsiviilasja keskmine arvestuslik kulu maakohtus 285 eurot (4459 krooni 28 senti; ringkonnakohtus samas 700 eurot, st 10 952 krooni 62 senti). 220 000 krooni (14 060 euro 56 sendi) suurune hagilt tasutav riigilõiv ületab ühe tsiviilasja keskmist arvestuslikku kulu maakohtus ca 50 korda. Isegi kui eeldada, et praeguses asjas esitatud hagi menetlemine võib olla keskmisest keerulisem ja kulukam, kataks tõenäoliselt ka oluliselt väiksem riigilõiv õigusemõistmise kulud, kuid oleks kohtusse pöörduda soovivale isikule vähem koormav.
27.6. Eeltoodust tulenevalt on üldkogu seisukohal, et ka 117 750 krooni suurune või ka mõnevõrra väiksem riigilõiv võib hoida ära põhjendamatute ja pahatahtlike kaebuste kergekäelist esitamist ning kataks õigusemõistmise kulud ja oleks tõenäoliselt sama efektiivse mõjuga kui 220 000 krooni suurune riigilõiv. Samas koormaks 117 750 krooni suurune või mõnevõrra väiksem riigilõiv isikuid vähem.
28. Seega tunnistab üldkogu PSJKS § 15 lõike 1 punkti 5 alusel, et RLS § 56 lõige 1 koostoimes lisaga 1 (1. jaanuarist 2009 kuni 31. detsembrini 2010 kehtinud redaktsioonis) osas, mis nägid ette, et tsiviilasjas hinnaga 5 000 000 kuni 6 000 000 krooni tuli tasuda riigilõivu 220 000 krooni, olid põhiseadusega vastuolus.
28.1. Tulenevalt kohtusse pöördumise õiguse ebaproportsionaalse riive kindlakstegemisest ei pea üldkogu vajalikuks käsitleda vaidlusaluse riigilõivu põhiseaduspärasuse hindamisel omandiõiguse (PS § 32) riivet.
28.2. Üldkogul ei ole võimalik tunnistada põhiseadusega vastuolus olevaid norme kehtetuks, sest alates 1. jaanuarist 2011 kehtib uus riigilõivuseadus (RT I 2010, 21, 107), millega on 1. jaanuarist 2009 kuni 31. detsembrini 2010 kehtinud riigilõivumäärad kehtetuks tunnistatud.
29. Kuna üldkogu tunnistas tsiviilasjas hinnaga 5 000 000 kuni 6 000 000 krooni tasutava 220 000 krooni suuruse riigilõivu põhiseadusega vastuolus olevaks ja see norm tuleb jätta kohaldamata, tuleb määrata kindlaks ka riigilõivu summa, mille hageja peab oma hagiavalduselt tasuma.
Kuni 31. detsembrini 2008 kehtinud riigilõivuseaduse lisa 1 tabeli kohaselt oleks hageja pidanud hagiavalduse hinnaga 5 800 000 kuni 6 000 000 krooni esitamisel tasuma riigilõivu 117 750 krooni. Üldkogu leiab analoogselt 21. novembri 2011. aasta otsusega asjas nr 3-3-1-22-11 (punkt 34), et kuigi 2010. aastal hagiavalduse esitamise ajal riigilõivuseaduses sellises suuruses riigilõiv enam ei kehtinud, saab tekkinud lünga täita nimetatud lõivumääraga. Seega määrab üldkogu riigilõivuks, mille hageja peab tasuma, 117 750 krooni (7525 eurot 60 senti).
30. Üldkogu rahuldab hageja määruskaebuse, tühistab Tallinna Ringkonnakohtu 6. jaanuari 2011. aasta määruse ja Harju Maakohtu 4. oktoobri 2010. aasta määruse tsiviilasjas nr 2-10-44071 ning saadab tsiviilasja Harju Maakohtusse menetlusse võtmise otsustamiseks.
31. Kautsjon tuleb TsMS § 149 lõike 4 esimese lause alusel tagastada.
Märt Rask, Tõnu Anton, Jüri Ilvest, Peeter Jerofejev, Henn Jõks, Eerik Kergandberg, Hannes Kiris, Lea Kivi, Indrek Koolmeister, Ants Kull, Villu Kõve, Lea Laarmaa, Jaak Luik, Priit Pikamäe, Ivo Pilving, Jüri Põld, Harri Salmann, Tambet Tampuu
Parandada Riigikohtu 6. märtsi 2012. aasta otsuses asjas nr 3-2-1-67-11 esinenud ebatäpsused, asendades otsuse punktis 18.1. ja punkti 29 teise lõigu teises lauses Riigikohtu üldkogu otsuse asjas nr 3-3-1-22-11 kuupäev „21. november 2011” kuupäevaga „29. november 2011”.
PSJKS § 61 lõike 1 kohaselt on Riigikohtul õigus parandada pärast lahendi tegemist omal algatusel otsuses kirjavead, sõnastuse puudused või ilmsed vormilised ebatäpsused. TsMS § 447 lõike 2 kohaselt võib kohus igal ajal parandada oma otsuses kirja- ja arvutusvead ning ilmsed ebatäpsused, mis ei mõjuta otsuse sisu. Nimetatud ebatäpsuste parandamine otsuse sisu ei muuda.


Siseministri määruste muutmine seoses välismaalaste seaduse ja sellega seonduvalt teiste seaduste muutmise seadusega – Riigi Teataja
Siseministri määruste muutmine seoses välismaalaste seaduse ja sellega seonduvalt teiste seaduste muutmise seadusega
RT I, 19.07.2018, 4
Vastu võetud 16.07.2018 nr 15
Määrus kehtestatakse välismaalaste seaduse § 101 lõike 1 punkti 1 ja § 110 lõike 1 alusel.
§ 1. Siseministri 4. detsembri 2015. a määruse nr 67 „Välismaalase lühiajalise Eestis töötamise registreerimise kord” muutmine
„(1) Lühiajalise töötamise registreerimise taotlemiseks esitab tööandja Politsei- ja Piirivalveametile lühiajalise Eestis töötamise registreerimise taotluse (edaspidi taotlus), millele on lisatud käesolevas määruses ette nähtud dokumendid.”;
„(11) Tööandja käesoleva määruse tähenduses on:
3) teise Schengeni konventsioon liikmesriigi tööandja või tema volitatud isik, kui lühiajalise töötamise registreerimist taotletakse välismaalaste seaduse § 106 lõike 17 alusel.”;
3) paragrahvi 1 lõikes 4 ja § 7 lõigetes 2 ja 4 asendatakse tekstiosa „lõigetes 14 ja 13” tekstiosaga „lõigetes 14, 13 ja 17”;
„(12) Lühiajalise töötamise registreerimise taotlemisel välismaalaste seaduse § 106 lõike 17 alusel kinnitab taotleja taotluse allkirjastamisega, et välismaalase Eestis töötamine on seotud teises Schengeni konventsiooni liikmesriigis registreeritud ettevõtte asumisega Eestisse seoses teenuste osutamisega ning välismaalasel on selle liikmesriigi pädeva asutuse antud viisa või elamisluba ja tal on nimetatud liikmesriigis töötamise õigus.”.
§ 2. Siseministri 18. detsembri 2015. a määruse nr 82 „Pikaajalise viisa andmise, viibimisaja vormistamise ja viibimisaja pikendamise kord, tähtajad, piisavate rahaliste vahendite ja tervisekindlustuslepingu kindlustussumma määr ning pikaajalise viisa ja viibimisaja pikendamise taotlemise vormid” muutmine
1) paragrahvi 2 täiendatakse lõikega 7 järgmises sõnastuses:
„(7) Käesoleva määruse § 5 lõikes 3 nimetatud taotleja kinnitab taotluse allkirjastamisega, et tal on kehtiv tervisekindlustusleping, mis tagab haigusest või vigastusest tingitud ravikulude tasumise taotletava viisa kehtivusajal, tal on Eestis viibimise ajal piisavalt rahalisi vahendeid ning tal on Eestis viibimise ajal majutus ja viibimiskulud on kaetud.”;
„(8) Käesoleva määruse § 7 lõikes 2 nimetatud taotleja kinnitab taotluse allkirjastamisega, et tal on kehtiv tervisekindlustusleping, mis tagab haigusest või vigastusest tingitud ravikulude tasumise taotletava Eestis viibimise ajal.”;
3) paragrahvi 5 täiendatakse lõikega 3 järgmises sõnastuses:
„(3) Käesoleva paragrahvi lõike 1 punktides 4˗7 nimetatud dokumente ei pea esitama:
2) välismaalase abikaasa, alaealine laps ja täisealine laps, kes viibivad Eestis seaduslikult välismaalaste seaduse § 43 lõike 1 punktides 1–4 ja 6–9 nimetatud alusel ja taotlevad Politsei- ja Piirivalveametis pikaajalist viisat Eestis viibimise jätkamiseks seoses välismaalase lühiajalise Eestis töötamise jätkamisega.”;
4) paragrahvi 6 täiendatakse lõikega 10 järgmises sõnastuses:
„(10) Käesoleva paragrahvi lõigetes 1 ja 2 nimetatud dokumente ei pea esitama, kui välismaalase abikaasa, alaealine laps ja täisealine laps, kes viibivad Eestis seaduslikult välismaalaste seaduse § 43 lõike 1 punktis 1 nimetatud alusel, taotlevad Politsei- ja Piirivalveametis pikaajalist viisat Eestis viibimise jätkamiseks seoses välismaalase lühiajalise Eestis töötamise jätkamisega.”;
5) paragrahvi 7 senine tekst loetakse lõikeks 1 ja paragrahvi täiendatakse lõikega 2 järgmises sõnastuses:
„(2) Käesoleva paragrahvi lõike 1 punktides 4 ja 5 nimetatud dokumente ei pea esitama:
2) välismaalase abikaasa, alaealine laps ja täisealine laps, kes viibivad Eestis seaduslikult Eesti pädeva asutuse antud pikaajalise viisa alusel ja taotlevad pikaajalise viisaga määratud viibimisaja pikendamist Eestis viibimise jätkamiseks seoses välismaalase lühiajalise Eestis töötamise jätkamisega.”;
6) paragrahvi 8 täiendatakse lõikega 9 järgmises sõnastuses:
„(9) Käesoleva paragrahvi lõigetes 4 ja 5 nimetatud dokumente ei pea esitama, kui välismaalase abikaasa, alaealine laps ja täisealine laps, kes viibivad Eestis seaduslikult Eesti pädeva asutuse antud pikaajalise viisa alusel, taotlevad pikaajalise viisaga määratud viibimisaja pikendamist Eestis viibimise jätkamiseks seoses välismaalase lühiajalise Eestis töötamise jätkamisega.”.
(1) Määruse § 1 jõustub 15. augustil 2018. aastal.
(2) Määruse § 2 jõustub üldises korras.


Kuvatakse tulemused sildile ''hind''. - Vahvel.Net
Kuvatakse tulemused sildile ''hind''.
Leitud 236 tulemust
Ps3 hind
Jeejee postitas teema Konsoolid
Kui palju on praegusel hetkel selliste asjadega ps3 hind : Blazing Angels2:secret missions of WWII, sports champion(ps move), Nascar08, Ratchet ja Clank:Tools of destruction , Stuntman ignition Ps eye Ps move controller 2x ps3 wireless controllers(sixaxis ja dualshock) Ps3 80 gb fat 2x compact racing wheel muidugi ka kõik juhtmed , mis originaalselt kaasas olid.
M: Kasutaja. Rc 93. Hind: 7M
Pildid: Muu: ESIMENE OMANIK. SAATE KAASA KÕIK ANDMED. [ EMAIL KASUTAJA DETAILID JNE ] QUESTPOINTS: 1: DWARF CANNNON Tehinguviis: RSGP, ETTE EI KÄI. Hind: 7M [ Ei tingi ] Minu andmed: Nimi: Marek Maakond: Harju Kontakt: multihave@live.com ( pole msnis koguaeg, saatke pm, siis tulen. )
kiiiiiirrrrreeeee
M : CB 200 , Uskumatult lamp hind !
Müüdud Riccule ,
Ps3 hind?
Jeejee postitas teema Tehnika/Seadmed
Tere! Mis hinnaga oleks mõistlik müüa sellist ps3 kogu. Blazing Angels2:secret missions of WWII, sports champion(ps move) Nascar08 Ratchet ja Clank:Tools of destruction Stuntman ignition Ps eye Ps move controller 2x ps3 wireless controllers(sixaxis ja dualshock) Ps3 80 gb (fat) 2x compact racing wheel (ühte pole kasutatud) Kõik juhtmed mis kaasas olid Garantii puudub.
Ostan P2P, 5€ hind, SEB !!!
badg0od postitas teema Membership
Ostan 1kuu membership'i, 5€ eest. Endal SEB. PM või kommentaar. Ootan pakkumisi. Teema kinni! Tänan!
Müün PayPal raha Parim hind 1€ = 0,97€
uus tiima
M:Cb 62 Ranged 89 4x99 vaata siia kindlasti ! :) Hind 5m Täna !
MysticFlower postitas teema Kontod
Müüdud lukku !
Paluks teema kustutada!~
Geinri112 postitas teema Kontod
Teema lukku. kasutaja müüsin : poiss19-le.
M: cb 98/100 main charr, uus hind
Muhv postitas teema Kontod
Hind: 35€ Tehingu viis: SEB Sinu andmed: Nimi: Tannar Maakond: Raplamaa Linn: Rapla Msn: gooddmg@hotmail.com
M: 126/138 9x99 4x90 C Long C Maul Korasi Jms Igast Asju veel. Hind 25€
Teema Lukku Ei Müü !
M:123/132 8x99 1x98 Hind Üpris väike !
M: Algeline MAIN [1x99] Kiire, Hind 5M RSGP
Müüa siis algeline MAIN kasutaja, mida on hea ise edasi arendada. (Pilt kasutaja login-screenist) (Pilt kasutaja levelitest) (Pilt kasutaja pangast) Muu informatsioon: Olen kasutaja ainukene omanik ja kaasa saab emailid , reqid ja muu kraami. Hind: Pakkuge ise, ei tea hindadest suurt midagi. Tehingu viis: RSGP Sinu andmed: Nimi: Aigar Uibomäe Maakond: Pärnumaakond Linn: Pärnu E-mail: dcske1t@hot.ee Msn: U.Aigar96@hotmail.com
Müüa kasutaja combat lvl 92 total 1154 hind 5eurot member 25 päeva veel
aigar1993 postitas teema Kontod
kahjuks ei oska pilte lisada, kasutaja nimi on kaotaja hind- 5eurot tehinguviis -swedbank minu andmed nimi-Aigar Konsing maakond-põlvamaakond linn-räpina mail-aigar1993@hot.ee msn- aigar1993@hot.ee tel- 56393182
5eurot
O: Paypal dollareid 11€ eest, Hind kokkuleppel.
Marek134 postitas teema PayPal Raha Ost/Müük
Teil peab olema verified paypal nagu minulgi ja teie vahvli kasutaja võiks olla üsnagi usaldusväärne. Tehing käib läbi swedbanki.