text:
1. Acquis communautaire ’i kohaldamise peatamine nendel Küprose Vabariigi aladel, mille üle selle liikmesriigi valitsusel puudub tegelik kontroll – mis on ette nähtud aktile Tšehhi Vabariigi, Eesti Vabariigi, Küprose Vabariigi, Läti Vabariigi, Leedu Vabariigi, Ungari Vabariigi, Malta Vabariigi, Poola Vabariigi, Sloveenia Vabariigi ja Slovaki Vabariigi ühinemistingimuste ja Euroopa Liidu asutamislepingutesse tehtavate muudatuste kohta lisatud protokolli nr 10 Küprose kohta artikli 1 lõikega 1 – ei takista määruse nr 44/2001 kohtualluvuse ja kohtuotsuste tunnustamise ja täitmise kohta tsiviil- ja kaubandusasjades kohaldamist otsuse suhtes, mille on teinud valitsuse kontrollitaval alal asuv Küprose kohus, kuid mis puudutab nimetatud aladel asuvat kinnisasja.
Asutamislepingu normidest erandeid tegevaid ühinemisakti norme tuleb tõlgendada kitsalt, arvestades vastavaid asutamislepingu norme, ja need peavad piirduma vaid sellega, mis on selle eesmärgi saavutamiseks tingimata vajalik. Nimetatud protokolli nr 10 artikli 1 lõike 1 grammatilisest tõlgendusest tuleneb, et selles sättes ette nähtud acquis communautaire ’i kohaldamise peatamine piirdub Küprose Vabariigi põhja‑alaga. Nii ei ole see kohtuotsuste puhul, mille tunnustamist taotleti, kuna need on teinud kohus, mis asub valitsuse kontrollitaval alal. Asjaolu, et need kohtuotsused puudutavad nimetatud põhja‑alal asuvat kinnisasja, ei ole selle tõlgendusega vastuolus, kuna esiteks ei muuda see olematuks kohustust kohaldada määrust nr 44/2001 valitsuse kontrollitaval alal ja teiseks ei kohusta see ka nimetatud asjaolu tõttu seda määrust põhja‑alal kohaldama.
(vt punktid 35, 37–39 ja resolutsiooni punkt 1)
2. Article 35(1) of Regulation No 44/2001 on jurisdiction and the recognition and enforcement of judgments in civil and commercial matters does not authorise a court of a Member State to refuse recognition or enforcement of a judgment given by the courts of another Member State concerning land situated in an area of the latter State over which its government does not exercise effective control. 2. Määruse nr 44/2001 kohtualluvuse ja kohtuotsuste tunnustamise ja täitmise kohta tsiviil- ja kaubandusasjades artikli 35 lõige 1 ei luba liikmesriigi kohtul keelduda tunnustamast või täitmisele pööramast teise liikmesriigi kohtute tehtud kohtuotsust seoses viimati nimetatud riigi sellisel alal asuva kinnisasjaga, mille üle selle riigi valitsusel puudub tegelik kontroll.
Määruse nr 44/2001 artiklis 22 on imperatiivne ja ammendav loetelu juhtudest, mil liikmesriikide kohtutel on rahvusvaheliselt ainupädevus. Nimetatud artiklis määratletakse vaid liikmesriik, kelle kohtud on esemeliselt pädevad, kuid ei määratleta kohtualluvust asjaomase liikmesriigi sees. Iga liikmesriik peab oma kohtukorralduse ise kindlaks määrama. Pealegi takistab nimetatud määruse artikli 35 lõikes 3 ette nähtud otsuse teinud liikmesriigi kohtualluvuse kontrollimise keelu põhimõte seda, et kõnealuses asjas otsuse teinud liikmesriigi sisemist kohtualluvust põhikohtuasjas kontrollitaks. Järelikult puudutab määruse nr 44/2001 artikli 22 punktis 1 ette nähtud forum rei sitae norm liikmesriikide rahvusvahelist kohtualluvust, mitte nende sisemist kohtualluvust. Sellest järeldub, et kui kinnisasi asub liikmesriigi territooriumil ja et seetõttu järgiti määruse nr 44/2001 artikli 22 punktis 1 ette nähtud kohtualluvuse normi, siis võib asjaolu, et kinnisasi asub selle alal, mille üle selle liikmesriigi valitsusel puudub tegelik kontroll, tõesti mõjutada selle riigi sisemist kohtualluvust, kuid see ei mõjuta nimetatud määruse kohaldamist.
(vt punktid 48–52 ja resolutsiooni punkt 2)
3. Asjaolu, et liikmesriigi kohtute otsust seoses selle riigi sellisel alal asuva kinnisasjaga, mille üle selle riigi valitsusel puudub tegelik kontroll, ei saa kinnisasja asukohas tegelikult täita, ei saa olla põhjenduseks tunnustamisest või täitmisele pööramisest keeldumisele määruse nr 44/2001 kohtualluvuse ja kohtuotsuste tunnustamise ja täitmise kohta tsiviil- ja kaubandusasjades artikli 34 lõike 1 alusel.
Kui pole ühtegi tunnustamist taotleva riigi õiguskorra aluspõhimõtet, mida vaidlusaluste kohtuotsuste tunnustamine ja täitmine võiks riivata, siis järelikult ei saa nende tunnustamisest keeldumist määruse nr 44/2001 artikli 34 punkti 1 alusel ega täitmisele pööramisest keeldumist sama määruse artikli 45 lõike 1 alusel põhjendada asjaoluga, et liikmesriigi kohtute otsust seoses selle riigi sellisel alal asuva kinnisasjaga, mille üle selle riigi valitsusel puudub tegelik kontroll, ei saa kinnisasja asukohas tegelikult täita. Riive peaks seisnema kohtuotsuse tunnustamise või täitmisele pööramise taotluse saanud riigi õiguskorras ülioluliseks peetava õigusnormi või selles õiguskorras tunnustatud põhiõiguse rikkumises.
(vt punktid 59–62, 71 ja resolutsiooni punkt 3)
4. Asjaolu, et liikmesriigi kohtute otsust seoses selle riigi sellisel alal asuva kinnisasjaga, mille üle selle riigi valitsusel puudub tegelik kontroll, ei saa kinnisasja asukohas tegelikult täita, ei too kaasa ka niisuguse otsuse täidetamatuks muutumist määruse nr 44/2001 kohtualluvuse ja kohtuotsuste tunnustamise ja täitmise kohta tsiviil- ja kaubandusasjades artikli 38 lõike 1 tähenduses. Kuigi on tõsi, et otsuse täidetavus liikmesriigis, kus see on tehtud, on selle otsuse täitmise tingimuseks liikmesriigis, kus selle täitmist taotletakse, ja et seega ei ole mingisugust alust anda kohtuotsusele selle täitmisele pööramisel niisugust õigusjõudu, mida tal ei ole liikmesriigis, kus see tehti, ei ole siiski alust väita, et kohtuotsused, mis puudutavad Küprose sellisel alal asuvat kinnisasja, mille üle selle liikmesriigi valitsusel puudub tegelik kontroll, ei oleks selles riigis täidetavad. Mis puutub täitmisele kuuluvatesse kohtuotsustesse, mille kohta määruse artiklis 54 ette nähtud tunnistus kinnitab, et liikmesriigis, kus otsused tehti, on need täidetavad selle tunnistuse väljastamise kuupäeval, siis asjaolu, et hagejatel võib olla raskusi vaidlusaluste kohtuotsuste täitmisele pööramise taotlemisega põhja‑alal, ei saa halvata nende otsuste täidetavust ning seetõttu ei takista see selle liikmesriigi kohtutel, kus taotlus esitati, nende otsuste täidetavaks tunnistamist.
(vt punktid 66–71 ja resolutsiooni punkt 3)
5. Määruse nr 44/2001 kohtualluvuse ja kohtuotsuste tunnustamise ja täitmise kohta tsiviil- ja kaubandusasjades artikli 34 punkti 2 alusel ei või keelduda tagaseljaotsuse tunnustamisest või täitmisele pööramisest juhul, kui kostjal oli võimalus tagaseljaotsus edasi kaevata ja kui see kaebus võimaldas tal väita, et menetluse algatamist käsitlevat dokumenti või võrdväärset dokumenti ei toimetatud talle kätte piisavalt aegsasti ja viisil, et ta oleks saanud end kaitsta. Erinevalt 27. septembri 1968. aasta konventsiooni kohtualluvuse ja kohtuotsuste täitmise kohta tsiviil- ja kaubandusasjades artikli 27 punktist 2 ei nõua kõnealuse määruse artikli 34 punkt 2 menetluse algatamist käsitleva dokumendi puhul tingimata mitte selle nõuetekohast kättetoimetamist, vaid kaitseõiguse sisulist arvestamist. Tagaseljaotsust, mis on tehtud menetluse algatamist käsitleva dokumendi alusel, mida ei olnud istungilt puudunud kostjale kätte toimetatud piisavalt aegsasti ja viisil, et ta oleks saanud end kaitsta, tuleb tunnustada juhul, kui viimane seda kohtuotsust ei vaidlustanud, kuigi tal oli selleks võimalus. Kaitseõigused, mida ühenduse seadusandja soovis määruse nr 44/2001 artikli 34 punktiga 2 kaitsta, on aga ilmselt tunnustust leidnud, kui kostja tagaseljaotsuse tegelikult edasi kaebas ja kui see kaebus võimaldas tal väita, et menetluse algatamist käsitlevat dokumenti või võrdväärset dokumenti ei toimetatud talle kätte piisavalt aegsasti ja viisil, et ta oleks saanud end kaitsta.
(vt punktid 75–78, 80 ja resolutsiooni punkt 4)
Kohtuasjas C‑420/07,
mille ese on EÜ artikli 234 alusel Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Ühendkuningriik) 28. juuni 2007. aasta otsusega esitatud eelotsusetaotlus, mis saabus Euroopa Kohtusse 13. septembril 2007, menetluses
versus David Charles Orams, David Charles Orams, Linda Elizabeth Orams, Linda Elizabeth Orams, THE COURT (Grand Chamber),
koosseisus: president V. Skouris, kodade esimehed P. Jann, C. W. A. Timmermans, A. Rosas, K. Lenaerts, M. Ilešič ja A. Ó Caoimh, kohtunikud R. Silva de Lapuerta (ettekandja), J. Malenovský, J. Klučka ja U. Lõhmus,
arvestades kirjalikus menetluses ja 16. septembri 2008. aasta kohtuistungil esitatut,
– M. Apostolides, esindajad: T. Beazley, QC , ja barrister C. West, keda volitasid solicitor S. Congdon ja advocate C. Candounas,
– Mr and Mrs Orams, by C. Booth QC, N. Green QC, and A. Ward and B. Bhalla, Barristers, – D. C. Orams ja L. E Orams, esindajad: C. Booth, N. Green, QC , barrister A. Ward ja barrister B. Bhalla, – the Cypriot Government, by P. Klerides, acting as Agent, D. Anderson QC and M. Demetriou, Barrister,
– Küprose valitsus, esindaja: P. Clerides, keda abistasid D. Anderson, QC , ja barrister M. Demetriou,
– Kreeka valitsus, esindajad: A. Samoni-Rantou, S. Chala ja G. Karipsiadis,
– the Commission of the European Communities, by F. Hoffmeister and A.‑M. Rouchaud, acting as Agents, – Euroopa Ühenduste Komisjon, esindajad: F. Hoffmeister ja A.‑M. Rouchaud, after hearing the Opinion of the Advocate General at the sitting on 18 December 2008,
olles 18. detsembri 2008. aasta kohtuistungil ära kuulanud kohtujuristi ettepaneku,
1. Eelotsusetaotlus puudutab esiteks aktile Tšehhi Vabariigi, Eesti Vabariigi, Küprose Vabariigi, Läti Vabariigi, Leedu Vabariigi, Ungari Vabariigi, Malta Vabariigi, Poola Vabariigi, Sloveenia Vabariigi ja Slovaki Vabariigi ühinemistingimuste ja Euroopa Liidu asutamislepingutesse tehtavate muudatuste kohta lisatud protokolli nr 10 Küprose kohta (ELT L 236, lk 955; edaspidi „protokoll nr 10”) tõlgendamist ja teiseks nõukogu 22. detsembri 2000. aasta määruse (EÜ) nr 44/2001 kohtualluvuse ja kohtuotsuste [tunnustamise ja] täitmise kohta tsiviil- ja kaubandusasjades (EÜT 2001, L 12, lk 1; ELT eriväljaanne 19/04, lk 42) mõnede aspektide tõlgendamist. [Määruse pealkirja tõlget on täpsustatud Euroopa Kohtus]
2. Taotlus esitati Küprose kodaniku M. Apostolidese ning Suurbritannia kodanike D. C. Oramsi ja L. E. Oramsi (edaspidi „abielupaar Orams”) vahelises kohtuvaidluses seoses kahe kohtuotsuse, mille on teinud Eparchiako Dikastirio tis Lefkosias (Küpros), tunnustamise ja täitmisele pööramisega Ühendkuningriigis määruse nr 44/2001 alusel.
Legal background Õiguslik raamistik Community law Ühenduse õigus Protocol No 10
3. Protokoll nr 10 on sõnastatud järgmiselt:
„Kõrged lepinguosalised,
kinnitades veel kord oma valmisolekut Küprose probleemi lahendamiseks kooskõlas asjakohaste ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsioonidega ja oma täielikku toetust ÜRO peasekretäri sellesuunalistele püüdlustele,
arvestades, et seni on Küprose probleem jäänud lahenduseta,
arvestades, et seetõttu on vaja ette näha acquis’ kohaldamise peatamine nendes Küprose Vabariigi piirkondades, mille üle Küprose Vabariigi valitsusel puudub tegelik kontroll,
arvestades, et Küprose probleemi lahendamisel kõnealune peatamine lõpetatakse,
arvestades, et Euroopa Liit on valmis sellise lahenduse tingimusi vastavalt EL aluspõhimõtetele kohandama,
arvestades, et on vaja sätestada, millistel tingimustel kohaldatakse E[uroopa] L[iidu] õiguse asjakohaseid sätteid eraldusjoone suhtes, mis on eespool nimetatud piirkondade ning Küprose Vabariigi valitsuse tegeliku kontrolli all oleva piirkonna ja idapoolse Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriigi suveräänse baasipiirkonna vahel,
DESIRING that the accession of Cyprus to the European Union shall benefit all Cypriot citizens and promote civil peace and reconciliation, soovides, et Küprose ühinemine Euroopa Liiduga tooks kasu kõigile Küprose kodanikele ning edendaks rahu ja leppimist ühiskonnas,
arvestades seega, et käesolev protokoll ei välista sellesihilisi meetmeid,
arvestades, et sellised meetmed ei mõjuta acquis’ kohaldamist üheski teises Küprose Vabariigi osas ühinemislepingus sätestatud tingimustel,
1. Acquis’ kohaldamine peatatakse nendes Küprose Vabariigi piirkondades, mille üle puudub Küprose Vabariigi valitsusel tegelik kontroll.
2. Lõikes 1 osutatud peatamise lõpetamise otsustab komisjoni ettepaneku põhjal ühehäälselt nõukogu.
1. Komisjoni ettepaneku põhjal määrab nõukogu ühehäälselt kindlaks, millistel tingimustel kohaldatakse EL õiguse sätteid artiklis 1 osutatud piirkondade ja Küprose Vabariigi valitsuse tegeliku kontrolli all olevate piirkondade vahelise eraldusjoone suhtes.
2. Artikli 1 kohase acquis’ kohaldamise peatamise ajal käsitatakse idapoolse suveräänse baasipiirkonna ja artiklis 1 osutatud piirkondade vahelist piiri suveräänsete baasipiirkondade välispiirina Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriigi suveräänseid baasipiirkondi Küprosel käsitleva protokolli lisa neljandas osas määratletud tähenduses.
1. Käesolev protokoll ei välista meetmeid, mille eesmärk on edendada artiklis 1 osutatud piirkondade majanduslikku arengut.
2. Sellised meetmed ei mõjuta acquis’ kohaldamist üheski teises Küprose Vabariigi osas ühinemislepingus sätestatud tingimustel.
Lahenduse leidmise korral teeb nõukogu komisjoni ettepaneku põhjal ühehäälselt otsuse Küprose Euroopa Liiduga ühinemise tingimuste kohandamise kohta seoses Küprose türgi kogukonnaga.” [Sõna „piirkond” asemel kasutatakse edaspidi täpsemat vastet „ala”]
4. Määruse nr 44/2001 põhjendused 16–18 näevad ette:
„(16)	Tulenevalt vastastikusest usaldusest õigusemõistmisse ühenduses tunnustatakse liikmesriikide kohtuotsuseid automaatselt ilma täiendavate menetlusteta, välja arvatud juhul, kui vaidluse aluseks on kohtuotsuse tunnustamine.
(18) Kaitseõiguse austamine tähendab siiski, et kostjal peab olema võimalus esitada võistleva menetluse raames apellatsioonkaebus täidetavaks kuulutamise vastu, kui tema arvates on olemas mõni põhjus täitmata jätmiseks. Apellatsioonimenetlust peab saama kasutada ka nõude esitaja, kui tema avaldus täidetavaks kuulutamise kohta on tagasi lükatud.”
5. Nimetatud määruse artikli 1 lõige 1 näeb ette:
6. Sama määruse artikkel 2 sätestab:
7. Article 22(1) of Regulation No 44/2001, in Section 6, entitled ‘Exclusive jurisdiction’, of Chapter II thereof, provides: 7. Määruse nr 44/2001 II peatüki 6. jaos pealkirjaga „Ainupädevus” asuva artikli 22 punkt 1 sätestab:
1) menetluste puhul, mille objektiks on kinnisvaraga seotud in rem õigused või kinnisvara rendi õigused, selle liikmesriigi kohtud, kus asub asjaomane vara.
Menetluste puhul, mis on seotud kinnisvara rentimisega ajutiseks isiklikuks kasutuseks maksimaalselt kuueks järjestikuseks kuuks, on pädevad siiski ka selle liikmesriigi kohtud, kus on kostja alaline elukoht, tingimusel, et rentnik on füüsiline isik ning nii rendileandja kui ka rentniku alaline elukoht on samas liikmesriigis”.
8. Nimetatud määruse artikkel 34 sätestab:
2) kui otsus on tehtud tagaselja ning kostjale ei olnud menetluse algatamist käsitlevat dokumenti või võrdväärset dokumenti kätte toimetatud piisavalt aegsasti, et ta oleks saanud end kaitsta, välja arvatud juhul, kui kostja ei algatanud otsuse vaidlustamise menetlust siis, kui tal oli selleks võimalus;
9. Määruse artikkel 35 on sõnastatud järgmiselt:
10. Määruse nr 44/2001 artikkel 38 näeb ette:
„1. Liikmesriigis tehtud ning selles riigis täitmisele pööratavat otsust täidetakse teises liikmesriigis, kui see on mõne huvitatud isiku taotlusel seal täidetavaks kuulutatud.
2. Ühendkuningriigis täidetakse sellist kohtuotsust Inglismaal ja Walesis, Šotimaal või Põhja-Iirimaal siis, kui see on huvitatud isiku taotlusel registreeritud täitmiseks Ühendkuningriigi vastavas osas.”
11. Määruse nr 44/2001 artikkel 45 sätestab:
„1. Kohus, kellele esitatakse artikli 43 või artikli 44 alusel apellatsioonkaebus, keeldub kohtuotsuse täidetavaks kuulutamisest või tühistab selle ainult artiklites 34 ja 35 sätestatud põhjustel. Kohus teeb oma otsuse viivitamata.
National law Siseriiklik õigus 12. According to national legislation, the real property rights relating to those areas of the Republic of Cyprus in which the Government of that Member State does not exercise effective control (‘the northern area’) subsist and remain valid in spite of the invasion of Cypriot territory in 1974 by the Turkish army and the ensuing military occupation of part of Cyprus.
12. Küprose õiguse kohaselt jäävad omandiõigused nendel Küprose Vabariigi aladel, mille üle Küprose valitsusel puudub tegelik kontroll (edaspidi „põhja‑ala”), asuvatele kinnisasjadele kehtima, hoolimata Türgi armee sissetungist 1974. aastal ja sellele järgnenud ühe Küprose osa sõjalisest okupatsioonist.
13. Kohtute seaduse 14/60, põhikohtuasjas kohaldatavas redaktsioonis, artikli 21 lõige 2 näeb ette, et kui hagi ese on seotud kinnisasjaga, „esitatakse see hagi selle ringkonna Eparchiako Dikastirio’le, kus nimetatud asi asub”.
14. By order of the Anotato Dikastirio tis Kipriakis Dimokratias (Supreme Court of the Republic of Cyprus) published on 13 September 1974 in the Episimi Efimerida tis Kipriakis Dimokratias (Official Journal of the Republic of Cyprus) , that is after the invasion of the northern area, the territories of the districts of Kyrenia and Nicosia were reorganised. 14. Anotato Dikastirio tis Kypriakis Dimokratias’e (ülemkohus) korraldusega, mis avaldati Episimi Efimerida tis Kypriakis Dimokratias ’es (Küprose Vabariigi ametlik väljaanne) 13. septembril 1974 ehk pärast põhja‑ala vallutamist, ühendati Kyrenia ja Nikosia ringkonnad.
15. Küprose õiguse kohaselt loetakse kohtumenetluse algatamise dokumente ühele abikaasadest kehtival viisil kätte toimetatuks, kui need on teisele abikaasale üle antud. Kui kostja ei ilmu kümne päeva jooksul menetluse algatamise dokumentide kättesaamisest kohtusse, võib hageja esitada taotluse tagaseljaotsuse tegemiseks. Kohaleilmumine on toiming, mis ei eelda kaitseväidete esitamist.
16. Kui isik taotleb tagaseljaotsuse tühistamist, peab ta tõendama, et tal on kaalukas vastuväide („arguable defence”).
The dispute in the main proceedings and the questions referred for a preliminary ruling Põhikohtuasi ja eelotsuse küsimused 17. The proceedings before the referring court concern the recognition and enforcement in the United Kingdom, pursuant to Regulation No 44/2001, of two judgments of the Eparkhiako Dikastirio tis Lefkosias (‘the judgments concerned’) on an action brought against the Orams by Mr Apostolides concerning immovable property (‘the land’). 17. Eelotsusetaotluse esitanud kohtus toimunud menetluses palutakse määruse nr 44/2001 alusel Ühendkuningriigis tunnustada ja täitmisele pöörata kaks kohtuotsust (edaspidi „vaidlusalused kohtuotsused”), mille Eparchiako Dikastirio tis Lefkosias tegi vaidluse lahendamisel, mille M. Apostolides oli abielupaar Oramsi vastu algatanud seoses teatava kinnisasjaga.
18. Kinnisasi asub Lapithoses, Kyrenia ringkonnas, mis asub põhja‑alal. Enne kui Türgi s õjavägi Küprose 1974. aastal vallutas, oli kinnisasi M. Apostolidese perekonna omand. Kuna tema perekond kuulus Küprose Kreeka kogukonda, oli see perekond sunnitud oma maja maha jätma ning asus elama saare niisugusele alale, mille üle Küprose valitsusel on tegelik kontroll (edaspidi „valitsuse kontrollitav ala”).
19. Abielupaar Orams väidab, et ostis kinnisasja kolmandalt isikult 2002. aastal heauskselt ning see isik ise oli kinnisasja ostnud Põhja-Küprose Vabariigi – moodustis, mida tänaseni ei ole tunnustanud ükski riik peale Türgi Vabariigi – võimuorganitelt. Järjestikku toimunud omandamised pidid olema kooskõlas nimetatud moodustise õigusega. Abielupaar Orams ehitas kinnisasjale villa ja viibib sageli seal, olles sellest teinud endale suvila.
20. The movement of persons between the northern area and the Government-controlled area was restricted until April 2003. 20. Kuni 2003. aasta aprillini oli isikute liikumine põhja‑ala ja valitsuse kontrollitava ala vahel piiratud.
21. Küprose valitsuse kontrollitaval alal asuv kohus Eparchiako Dikastirio tis Lefkosias väljastas 26. oktoobril 2004 M. Apostolidese poolt abielupaar Oramsi vastu esitatud hagi alusel menetluse algatamise dokumendid. Nimetatud kohtu kordnik toimetas need dokumendid kahes eksemplaris – kummalegi abikaasale üks – samal päeval kätte kinnisasja aadressil. Mõlemad dokumendid anti üle isiklikult L. E. Oramsile, kes keeldus sellist kättetoimetamist oma allkirjaga kinnitamast.
22. The process server did not inform Mrs Orams that he was a process server or of the nature of the documents served by him, the documents being written in Greek, which the Orams do not understand. However, Mrs Orams understood that those documents were legal and official in nature. 22. Kohtukordnik ei teavitanud L. E. Oramsit sellest, et ta on kohtukordnik ega sellest, mis laadi dokumendid ta üle andis, dokumendid olid aga koostatud kreeka keeles, millest abielupaar Orams aru ei saa. L. E. Orams mõistis siiski, et tegemist oli ametlike, juriidilist laadi dokumentidega.
23. Iga menetlusdokumendi esilehel oli kreeka keeles märgitud, et tagaseljaotsuse vältimiseks tuleb kümne päeva jooksul alates kättesaamisest ilmuda Eparchiako Dikastirio tis Lefkosiasesse. 24. In spite of the difficulties encountered in finding in the northern area a Greek-speaking lawyer licensed to appear before the courts of the Government-controlled area, Mrs Orams managed to obtain the assistance of such a lawyer who agreed to enter an appearance on her behalf on 8 November 2004. However, the lawyer did not enter an appearance before that court on 8 November but only on the following day.
24. Vaatamata raskustele leida põhja‑alal kreeka keelt rääkiv advokaat, kellel oleks õigus valitsuse kontrolli all oleval alal asuvas kohtus esindada, õnnestus L. E. Oramsil siiski saada abi ühelt niisuguselt advokaadilt, kes võttis endale kohustuse ilmuda tema nimel 8. novembril 2004 kohtusse. Siiski ilmus see advokaat kohtusse mitte nimetatud kuupäeval vaid alles järgmisel päeval.
25. Kuna keegi ei olnud abielupaar Oramsi nimel Eparchiako Dikastirio tis Lefkosiasesse ilmunud, tegi viimane 9. novembril 2004 M. Apostolidese taotlusel tagaseljaotsuse. Samal päeval keeldus nimetatud kohus tunnustamast L. E. Oramsi advokaadi volikirja, kuna see ei olnud koostatud mitte kreeka või türgi vaid inglise keeles.
26. Eelotsusetaotluse kohaselt annab Eparchiako Dikastirio tis Lefkosiase tehtud tagaseljaotsus abielupaar Oramsile korralduse:
– lammutada villa, bassein ja piirdeaiad, mis nad olid kinnisasjale ehitanud;
– anda M. Apostolidesele kohe üle kinnisasja täielik valdus;
– tasuda M. Apostolidesele erinevaid summasid otsese varalise kahju ja igakuiselt saamata jäänud tulu (s.o üür) eest koos viivisega kuni kohtuotsuse kohase täitmiseni;
– hoiduma edaspidi, nii isiklikult kui esindajate kaudu, ebaseaduslikult kinnisasjale sisenemisest; ning
– tasuma menetluskulude katteks erinevaid summasid (millele lisandub viivis).
27. Abielupaar Orams esitas 15. novembril 2004 nimetatud kohtuotsuse peale kaja. Kui Eparchiako Dikastirio tis Lefkosias oli abielupaari ja M. Apostolidese nende tõendite ja argumentide osas ära kuulanud, jättis ta 19. aprillil 2005 tehtud kohtuotsusega abielupaar Oramsi kaja rahuldamata peamiselt põhjusel, et nad ei olnud M. Apostolidese omandiõiguse vaidlustamiseks kaalukat vastuväidet esitanud. Kohtukulud mõisteti välja abielupaar Oramsilt.
28. Abielupaar esitas kaja rahuldamata jätmise otsuse peale apellatsioonkaebuse. Anotato Dikastirio tis Kypriakis Dimokratias jättis selle oma 21. detsembri 2006. aasta otsusega rahuldamata.
29. M. Apostolides esitas 18. oktoobril 2005 nõutavad dokumendid Inglismaal ja taotles määruse nr 44/2001 alusel vaidlusaluste kohtuotsuste tunnustamist ja täitmisele pööramist. High Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench Division andis 21. oktoobril 2005 määruse nimetatud kohtuotsuste täitmisele pööramiseks Inglismaal määruse nr 44/2001 alusel.
30. Kui abielupaar Orams oli 21. oktoobri 2005. aasta määruse vaidlustanud määruse nr 44/2001 artikli 43 alusel, tühistas High Court of Justice selle oma 6. septembri 2006. aasta otsusega. M. Apostolides kaebas selle kohtuotsuse määruse nr 44/2001 artikli 44 alusel edasi eelotsusetaotluse esitanud kohtule.
31. Neil asjaoludel otsustas Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused:
„1. […] Does the suspension of the application of the acquis communautaire in the northern area by Article 1(1) of Protocol No 10 … preclude a Member State court from recognising and enforcing a judgment given by a court of the Republic of Cyprus sitting in the Government-controlled area relating to land in the northern area, when such recognition and enforcement is sought under [Regulation No 44/2001], which is part of the acquis communautaire ?
Kas acquis communautaire ’i kohaldamise peatamine põhja‑alal […] protokolli nr 10 artikli 1 lõikega 1 takistab liikmesriigi kohtul valitsuse kontrollitaval alal asuva Küprose Vabariigi kohtu poolt põhja‑alal asuva omandi kohta tehtud otsuse tunnustamist ja täitmisele pööramist, mida taotletakse acquis communautaire’ i osaks oleva […] määruse […] nr 44/2001 […] alusel?
2. Kas määruse nr 44/2001 artikli 35 lõige 1 lubab liikmesriigi kohtul keelduda tunnustamast ja täitmisele pööramast teise liikmesriigi kohtute tehtud kohtuotsust seoses kohtute asukohariigi sellisel alal asuva kinnisasjaga, mille üle selle liikmesriigi valitsusel puudub tegelik kontroll, või kohustab teda sellise kohtuotsuse tunnustamisest keelduma? Kas selline otsus on vastuolus määruse nr 44/2001 artikliga 22?
3. Can a judgment of a Member State court, sitting in an area of that State over which the Government of that State does exercise effective control, in respect of land in that State in an area over which the Government of that State does not exercise effective control, be denied recognition or enforcement under Article 34(1) of Regulation No 44/2001 on the grounds that as a practical matter the judgment cannot be enforced where the land is situated, although the judgment is enforceable in the Government‑controlled area of the Member State? 3. Kas valitsuse tegeliku kontrolli all oleval alal asuva liikmesriigi kohtu otsuse tunnustamisest või täitmisele pööramisest seoses niisugusel alal asuva omandiga, mille üle selle liikmesriigi valitsusel puudub tegelik kontroll, võib keelduda määruse nr 44/2001 artikli 34 punkti 1 alusel, põhjusel, et tegelikkuses ei saa seda otsust täita kohas, kus kinnisasi asub, kuigi selle liikmesriigi valitsuse kontrollitaval alal oleks see kohtuotsus täidetav?
4. Where 4. Kas juhul, kui
– kostja vastu on tehtud tagaseljaotsus;
– nimetatud kostja on tagaseljaotsuse teinud kohtus seejärel algatanud menetluse selle otsuse vaidlustamiseks; kuid
– tema kaja on pärast nõuetekohast ja õiglast kohtuistungit jäänud rahuldamata põhjusel, et ta ei ole esitanud kaalukat vastuväidet (liikmesriigi õigusnormidest tulenev nõue, mis on vajalik sellise kohtuotsuse tühistamiseks),
võib see kostja põhikohtuasjas tehtud tagaseljaotsuse või esitatud kaja alusel tehtud kohtuotsuse täitmisele pööramisele vastu vaielda vastavalt määruse nr 44/2001 artikli 34 lõikele 2 põhjusel, et kohtumenetluse algatamise dokumenti ei toimetatud talle kätte piisavalt aegsasti ja viisil, et ta oleks saanud end enne põhikohtuasjas tagaseljaotsuse tegemist kaitsta? Kas vastus on erinev, kui kohtuistungil piirduti ainult kostja poolt nõude vastu esitatud väidete hindamisega?
5. Millised tegurid on olulised kontrollimaks vastavalt määruse nr 44/2001 artikli 34 lõikele 2, kas kostjale oli „menetluse algatamist käsitlev dokument või võrdväärne dokument kätte toimetatud piisavalt aegsasti ja viisil, et ta oleks saanud end kaitsta”. Täpsemalt:
a) Kas juhul, kui dokument toimetati kostjale tegelikult kätte, on oluline arvestada kostja või tema advokaatide tegevust (või tegevusetust) pärast kättetoimetamist?
b) Kas ja milline tähtsus tuleks omistada kostja või tema advokaatide konkreetsele tegevusele ja nende poolt kogetud takistustele?
c) Kas asjaolu, et kostja advokaadil oli võimalik kohale ilmuda enne tagaseljaotsuse tegemist, on oluline?”
The questions referred for a preliminary ruling Eelotsuse küsimused The first question Esimene küsimus 32. By its first question, the referring court asks essentially whether the suspension of the application of the acquis communautaire in the northern area, provided for by Article 1(1) of Protocol No 10, precludes the application of Regulation No 44/2001 to a judgment which is given by a Cypriot court sitting in the Government-controlled area, but concerns land situated in the northern area.
32. Oma esimese küsimusega tahab eelotsusetaotluse esitanud kohus teada sisuliselt seda, kas acquis communautaire ’i kohaldamise peatamine põhja‑alal, mis on ette nähtud protokolli nr 10 artikli 1 lõikega 1, takistab määruse nr 44/2001 kohaldamist otsuse suhtes, mille on teinud valitsuse kontrollitaval alal asuv Küprose kohus, kuid mis puudutab nimetatud põhja‑alal asuvat kinnisasja.
33. Kõigepealt tuleb märkida, et uue liikmesriigi ühinemisakt põhineb peamiselt ühenduse õigusnormide selles liikmesriigis vahetult ja tervikuna kohaldamise põhimõttel, erandid on lubatud vaid siis, kui nad on üleminekusätetes sõnaselgelt ette nähtud (vt selle kohta 9. detsembri 1982. aasta otsus kohtuasjas 258/81: Metallurgiki Halyps vs. komisjon, EKL 1982, lk 4261, punkt 8).
34. Protokoll nr 10 kehtestab eelmises punktis nimetatud põhimõttest ajutise erandi, mis põhineb Küprose eriolukorral.
35. Kuid nagu kohtujurist oma ettepaneku punktis 35 märkis, tuleb EÜ asutamislepingu normidest erandeid tegevaid ühinemisakti norme tõlgendada kitsalt, arvestades vastavaid asutamislepingu norme, ja need peavad piirduma vaid sellega, mis on selle eesmärgi saavutamiseks tingimata vajalik (vt analoogia alusel 29. märtsi 1979. aasta otsus kohtuasjas 231/78: komisjon vs. Ühendkuningriik, EKL 1979, lk 1447, punkt 13; 23. märtsi 1983. aasta otsus kohtuasjas 77/82: Peskeloglou, EKL 1983, lk 1085, punkt 12; 17. jaanuari 1985. aasta otsus kohtuasjas 11/82: Piraiki-Patraiki jt vs. komisjon, EKL 1985, lk 207, punkt 26; 14. detsembri 1989. aasta otsus kohtuasjas C‑3/87: Agegate, EKL 1989, lk 4459, punkt 39, ja 3. detsembri 1998. aasta otsus kohtuasjas C‑233/97: KappAhl, EKL 1998, lk I‑8069, punkt 18).
36. Põhikohtuasjas ei saa protokolliga 10 ette nähtud erandit tõlgendada nii, et see takistab määruse nr 44/2001 kohaldamist vaidlusalustele Küprose kohtu otsustele.
37. Protokolli nr 10 artikli 1 lõike 1 grammatilisest tõlgendusest tuleneb, et selles sättes ette nähtud acquis communautaire ’i kohaldamise peatamine piirdub põhja‑alaga. Samas on need kohtuotsused, mille tunnustamist M. Apostolides põhikohtuasjas taotleb, teinud kohus, mis asub valitsuse kontrollitaval alal.
38. Asjaolu, et need kohtuotsused puudutavad põhja‑alal asuvat kinnisasja, ei ole eelmises punktis mainitud tõlgendusega vastuolus, kuna esiteks ei muuda see olematuks kohustust kohaldada määrust nr 44/2001 valitsuse kontrollitaval alal ja teiseks ei kohusta see ka nimetatud asjaolu tõttu seda määrust põhja‑alal kohaldama (vt analoogia alusel 1. märtsi 2005. aasta otsus kohtuasjas C‑281/02: Owusu, EKL 2005, lk I‑1383, punkt 31).
39. Eeltoodud kaalutlustest lähtudes tuleb esimesele küsimusele vastata, et acquis communautaire ’i kohaldamise peatamine põhja‑alal, mis on ette nähtud protokolli nr 10 artikli 1 lõikega 1, ei takista määruse nr 44/2001 kohaldamist otsuse suhtes, mille on teinud valitsuse kontrollitaval alal asuv Küprose kohus, kuid mis puudutab nimetatud põhja‑alal asuvat kinnisasja.
The second to fifth questions Teine kuni viies küsimus 40. As regards the second to fifth questions, it must be stated that the Commission invokes the possibility that the case does not fall within the material scope of Regulation No 44/2001. Such a conjecture thus makes it necessary to determine whether the case in the main proceedings may be regarded as a ‘civil and commercial matter’ for the purpose of Article 1 of that regulation.
40. Seoses teise kuni viienda küsimusega tuleb täpsustada, et komisjon viitab võimalusele, et kohtuasi ei jää määruse nr 44/2001 esemelisse kohaldamisalasse. Selle väite puhul tuleb kindlaks teha, kas põhikohtuasja saab käsitada „tsiviil- ja kaubandusasjana” nimetatud määruse artikli 1 tähenduses.
41. Selle kohta tuleb meenutada, et liikmesriikidele ja huvitatud isikutele määrusest nr 44/2001 tulenevate õiguste ja kohustuste võrdsuse ja ühetaolisuse võimalikult paremaks tagamiseks ei tohi mõistet „tsiviil- ja kaubandusasjad” käsitada lihtsalt viitena ühe või teise riigi siseriiklikule õigusele. Seda mõistet tuleb käsitada autonoomse mõistena, mida tõlgendades tuleb tugineda ühelt poolt nimetatud määruse eesmärkidele ja süsteemile ning teiselt poolt siseriiklike õigussüsteemide kogumist tulenevatele üldpõhimõtetele (vt 14. oktoobri 1976. aasta otsus kohtuasjas 29/76: LTU, EKL 1976, lk 1541, punkt 3; 16. detsembri 1980. aasta otsus kohtuasjas 814/79: Rüffer, EKL 1980, lk 3807, punkt 7; 21. aprilli 1993. aasta otsus kohtuasjas C‑172/91: Sonntag, EKL 1993, lk I‑1963, punkt 18; 15. mai 2003. aasta otsus kohtuasjas C‑266/01: Préservatrice foncière TIARD, EKL 2003, lk I‑4867, punkt 20; 18. mai 2006. aasta otsus kohtuasjas C‑343/04: ČEZ, EKL 2006, lk I‑4557, punkt 22, ja 15. veebruari 2007. aasta otsus kohtuasjas C‑292/05: Lechouritou jt, EKL 2007, lk I‑1519, punkt 29).
42. Mõiste „tsiviil- ja kaubandusasjad” autonoomse tõlgenduse tulemusena jäävad teatud kohtuotsused vaidluse poolte vaheliste õigussuhete või vaidluseseme olemuslike tunnuste tõttu määruse nr 44/2001 kohaldamisalast välja (vt eespool viidatud kohtuotsused LTU, punkt 4; Rüffer, punkt 14; Préservatrice foncière TIARD, punkt 21, ČEZ, punkt 22, ja Lechouritou jt, punkt 30).
43. Euroopa Kohus on leidnud, et kuigi mõned eraõiguslike isikute ja riigiasutuste vahelised vaidlused võivad kuuluda nimetatud mõiste kohaldamisalasse, ei ole see nõnda, kui riigiasutus teostab avalikku võimu (vt eespool viidatud kohtuotsused LTU, punkt 4; Rüffer, punkt 8; Sonntag, punkt 20; Préservatrice foncière TIARD, punkt 22, ja Lechouritou jt, punkt 31).
44. Kui üks vaidluspool teostab avalikku võimu, siis on välistatud selle vaidluse käsitamine tsiviil‑ ja kaubandusasjana määruse nr 44/2001 artikli 1 lõike 1 tähenduses, kuna see pool teostab ülemvõimu, mis ei jää eraisikute vahelisi suhteid reguleerivate õigusnormide kohaldamisalasse (vt selle kohta eespool viidatud kohtuotsused LTU, punkt 4; Rüffer, punktid 9 ja 16; Sonntag, punkt 22; Préservatrice foncière TIARD, punkt 30, ja Lechouritou jt, punkt 34). 45. In the case in the main proceedings, the action is between individuals, and its object is to obtain damages for unlawfully taking possession of land, the delivery up of that land, its restoration to its original state and the cessation of any other unlawful intervention. That action is brought not against conduct or procedures which involve an exercise of public powers by one of the parties to the case, but against acts carried out by individuals.
45. Põhikohtuasjas käsitletakse üksikisikute vahelist vaidlust, mille ese on kahjuhüvitise nõue seoses kinnisasja ebaseadusliku valdusega, selle asja üleandmine, selle endise olukorra taastamine ja edaspidise ebaseadusliku tegevuse lõpetamine. Hagi ei ole suunatud mitte niisuguse tegevuse ja menetluse vastu, mis eeldaksid, et üks vaidluse pooltest teostaks avalikku võimu, vaid eraisikute poolt sooritatud tegevuse vastu.
46. Järelikult tuleb põhikohtuasja käsitada „tsiviil- ja kaubandusasjadega” seonduvana määruse nr 44/2001 artikli 1 lõike 1 tähenduses.
47. Teise küsimusega tahab eelotsusetaotluse esitanud kohus teada sisuliselt seda, kas asjaolu, et liikmesriigi kohus on teinud kohtuotsuse seoses selle riigi sellisel alal asuva kinnisasjaga, mille üle selle riigi valitsusel puudub tegelik kontroll, võib käsitada määruse nr 44/2001 artikliga 22 punktis 1 sätestatud kohtualluvuse normi rikkumisena ja sellest tulenevalt võib see nimetatud määruse artikli 35 lõike 1 alusel õigustada niisuguse otsuse tunnustamisest ja täitmisele pööramisest keeldumist.
48. Sellega seoses tuleb tõdeda, et määruse nr 44/2001 artiklis 22 on imperatiivne ja ammendav loetelu juhtudest, mil liikmesriikide kohtutel on rahvusvaheliselt ainupädevus. Nimetatud artiklis määratletakse vaid liikmesriik, kelle kohtud on esemeliselt pädevad, kuid ei määratleta kohtualluvust asjaomase liikmesriigi sees. Iga liikmesriik peab oma kohtukorralduse ise kindlaks määrama.
49. Pealegi takistab nimetatud määruse artikli 35 lõikes 3 ette nähtud otsuse teinud liikmesriigi kohtualluvuse kontrollimise keelu põhimõte – kontrollimine on lubatud vaid sama artikli lõikes 1 sätestatud juhul – seda, et kõnealuses asjas otsuse teinud liikmesriigi sisemist kohtualluvust põhikohtuasjas kontrollitaks.
50. Ther efore, the forum rei sitæ rule provided for in Article 22(1) of Regulation No 44/2001 concerns the international jurisdiction of the courts of the Member States and not their domestic jurisdiction. 50. Järelikult puudutab määruse nr 44/2001 artikli 22 punktis 1 ette nähtud forum rei sitae norm liikmesriikide rahvusvahelist kohtualluvust, mitte nende sisemist kohtualluvust.
51. Põhikohtuasjas on selge, et kinnisasi asub Küprose Vabariigi territooriumil ja et seetõttu järgiti määruse nr 44/2001 artikli 22 punktis 1 ette nähtud kohtualluvuse normi. Asjaolu, et kinnisasi asub põhja‑alal, võib küll mõjutada kohtualluvust Küprose riigi sees, kuid see ei mõjuta nimetatud määruse kohaldamist.
52. Eeltoodud kaalutlusi arvestades tuleb teisele küsimusele vastata, et määruse nr 44/2001 artikli 35 lõige 1 ei luba liikmesriigi kohtul keelduda tunnustamast või täitmisele pööramast teise liikmesriigi kohtute tehtud kohtuotsust seoses viimati nimetatud riigi sellisel alal asuva kinnisasjaga, mille üle selle riigi valitsusel puudub tegelik kontroll.
53. Kolmanda küsimusega tahab eelotsusetaotluse esitanud kohus teada sisuliselt seda, ka s asjaolu, et liikmesriigi kohtute otsust seoses selle riigi sellisel alal asuva kinnisasjaga, mille üle selle riigi valitsusel puudub tegelik kontroll, ei saa kinnisasja asukohas tegelikult täita, saab olla põhjenduseks tunnustamisest või täitmisele pööramisest keeldumisele määruse nr 44/2001 artikli 34 lõike 1 alusel.
– Määruse nr 44/2001 artikli 34 punkt 1
54. Määruse artikli 44/2001 artikli 34 punkti 1 kohaselt ei tunnustata otsust, kui see on selgelt vastuolus selle riigi avaliku korraga, kus tunnustamist taotletakse. Sama määruse artikli 45 lõige 1 näeb ette sedasama seoses täitmisele pööramisega.
55. Kõigepealt tuleb meenutada, et määruse nr 44/2001 artiklit 34 tuleb tõlgendada kitsalt, kuna see kujutab endast takistust selle määruse põhieesmärkide saavutamisel (vt 2. juuni 1994. aasta otsus kohtuasjas C‑414/92: Solo Kleinmotoren, EKL 1994, lk I‑2237, punkt 20; 28. märtsi 2000. aasta otsus kohtuasjas C‑7/98: Krombach, EKL 2000, lk I‑1935, punkt 21, ja 11. mai 2000. aasta otsus kohtuasjas C‑38/98: Renault, EKL 2000, lk I‑2973, punkt 26). Mis aga puutub täpsemalt määruse artikli 34 punktis 1 osutatud avaliku korra tingimusse, siis sellele võib tugineda üksnes erandjuhtudel (vt 4. veebruari 1988. aasta otsus kohtuasjas 145/86: Hoffmann, EKL 1988, lk 645, punkt 21; 10. oktoobri 1996. aasta otsus kohtuasjas C‑78/95: Hendrikman ja Feyen, EKL 1996, lk I‑4943, punkt 23, ning eespool viidatud kohtuotsused Krombach, punkt 21, ja Renault, punkt 26).
56. While the Member States remain in principle free, by virtue of the proviso in Article 34(1) of Regulation No 44/2001, to determine, according to their own conceptions, what public policy requires, the limits of that concept are a matter of interpretation of that regulation (see Krombach , paragraph 22, and Renault , paragraph 27). 56. Kuigi liikmesriikidele jääb määruse nr 44/2001 artikli 34 punktis 1 sätestatud reservatsiooni alusel põhimõtteliselt vabadus otsustada kooskõlas oma siseriikliku õigusega, millised on nende avaliku korraga seotud nõuded, siis selle mõiste piirid tulenevad siiski nimetatud määruse tõlgendusest (vt eespool viidatud kohtuotsused Krombach, punkt 22, ja Renault, punkt 27).
57. Consequently, while it is not for the Court to define the content of the public policy of a Member State, it is none the less required to review the limits within which the courts of a Member State may have recourse to that concept for the purpose of refusing recognition to a judgment emanating from another Member State ( Krombach , paragraph 23, and Renault , paragraph 28). 57. Seega on Euroopa Kohus hoolimata sellest, et ta ei saa otsustada liikmesriigi avaliku korra sisu üle, siiski pädev kontrollima piire, mille raames liikmesriigi kohtunik võib sellele mõistele tugineda, et teise liikmesriigi kohtu otsust mitte tunnustada (eespool viidatud kohtuotsused Krombach, punkt 23, ja Renault, punkt 28). 58. In that connection, it must be observed that, by disallowing any review of a foreign judgment as to its substance, Articles 36 and 45(2) of Regulation No 44/2001 prohibit the court of the State in which enforcement is sought from refusing to recognise or enforce that judgment solely on the ground that there is a discrepancy between the legal rule applied by the court of the State of origin and that which would have been applied by the court of the State in which enforcement is sought had it been seised of the dispute. Similarly, the court of the State in which enforcement is sought cannot review the accuracy of the findings of law or fact made by the court of the State of origin ( Krombach , paragraph 36, and Renault , paragraph 29). 58. Tuleb meenutada, et määruse nr 44/2001 artikkel 34 ja artikli 45 lõige 2, mis ei luba kontrollida välismaise kohtuotsuse sisu, keelavad kohtuotsuse tunnustamise või täitmisele pööramise taotluse saanud riigi kohtul keelduda kõnealuse otsuse tunnustamisest või täitmisele pööramisest ainuüksi põhjusel, et õigusnorm, mida kohaldas selle riigi kohus, kus otsus on tehtud, erineb sellest, mida tunnustamise või täitmisele pööramise taotluse saanud riigi kohus oleks kohaldanud, kui ta ise oleks kohtuvaidluse lahendanud. Samuti ei tohi kohtuotsuse tunnustamise või täitmisele pööramise taotluse saanud riigi kohus kontrollida, kas selle riigi kohus, kus otsus on tehtud, on täpselt hinnanud õiguslikke ja faktilisi asjaolusid (eespool viidatud kohtuotsused Krombach, punkt 36, ja Renault, punkt 29.
59. Recourse to the public-policy clause in Article 34(1) of Regulation No 44/2001 can be envisaged only where recognition or enforcement of the judgment given in another Member State would be at variance to an unacceptable degree with the legal order of the State in which enforcement is sought inasmuch as it would infringe a fundamental principle. In order for the prohibition of any review of the foreign judgment as to its substance to be observed, the infringement would have to constitute a manifest breach of a rule of law regarded as essential in the legal order of the State in which enforcement is sought or of a right recognised as being fundamental within that legal order (see Krombach , paragraph 37, and Renault , paragraph 30). 59. Määruse nr 44/2001 artikli 34 punktis 1 osutatud avaliku korra tingimusele tuginemine on lubatud üksnes juhul, kui teises liikmesriigis tehtud otsuse tunnustamine või täitmisele pööramine kahjustaks lubamatult tunnustamise või täitmisele pööramise taotluse saanud riigi õiguskorda, riivates mõnda aluspõhimõtet. Et pidada kinni välismaiste otsuste sisu kontrollimise keelust, peaks riive seisnema kohtuotsuse tunnustamise või täitmisele pööramise taotluse saanud riigi õiguskorras ülioluliseks peetava õigusnormi või selles õiguskorras tunnustatud põhiõiguse rikkumises (eespool viidatud kohtuotsused Krombach, punkt 37, ja Renault, punkt 30.
60. Kohtuotsuse tunnustamise või täitmisele pööramise taotluse saanud riigi kohus ei või keelduda tunnustamast teises liikmesriigis tehtud kohtuotsust vaid põhjusel, et ta leiab, et selles otsuses on liikmesriigi või ühenduse õigust valesti kohaldatud, vastasel juhul seaks ta ohtu määruse nr 44/2001 eesmärgi. Vastupidi, niisugustel juhtudel tuleb asuda seisukohale, et igas liikmesriigis kehtestatud õiguskaitsevahendite süsteem, mida täiendab EÜ artiklis 234 ette nähtud eelotsusemenetlus, annab õigussubjektidele piisava garantii (vt eespool viidatud kohtuotsus Renault, punkt 33). Avaliku huvi tingimusele võib tugineda üksnes juhtudel, kui see õigusnormi rikkumine tooks endaga kaasa selle, et taotluse saanud liikmesriigis oleks otsuse tunnustamine või täitmisele pööramine käsitatav selle riigi õiguskorras olulise õigusnormi ilmse rikkumisena (vt selle kohta eespool viidatud kohtuotsus Renault, punkt 34).
61. In the case in the main proceedings, as Mr Apostolides and the Cypriot and Greek Governments have observed, the referring court has not referred to any fundamental principle within the legal order of the United Kingdom which the recognition or enforcement of the judgments in question would be liable to infringe. 61. Nagu M. Apostolides ning Küprose ja Kreeka valitsus märkisid, ei nimetanud eelotsusetaotluse esitanud kohus põhikohtuasjas ühtegi Ühendkuningriigi õiguskorra aluspõhimõtet, mida kõnealuste kohtuotsuste tunnustamine ja täitmine võiks riivata.
62. Kui pole ühtegi Ühendkuningriigi õiguskorra aluspõhimõtet, mida vaidlusaluste kohtuotsuste tunnustamine ja täitmine võiks riivata, siis järelikult ei saa nende tunnustamisest keeldumist määruse nr 44/2001 artikli 34 punkti 1 alusel põhjendada asjaoluga, et liikmesriigi kohtute otsust seoses selle riigi sellisel alal asuva kinnisasjaga, mille üle selle riigi valitsusel puudub tegelik kontroll, ei saa kinnisasja asukohas tegelikult täita. Samuti ei saa sellele sättele viidates keelduda sama määruse artikli 45 lõike 1 alusel täitmisele pööramisest.
– Article 38(1) of Regulation No 44/2001 – Määruse nr 44/2001 artikli 38 lõige 1
63. Eeltoodud kaalutlustele vaatamata tuleb meenutada, et vastavalt Euroopa Kohtu väljakujunenud praktikale seoses EÜ artikli 234 kohaldamisega võib see kohus siseriikliku kohtu esitatud küsimuste sõnastusest viimase poolt esitatud andmeid arvesse võttes välja tuua, millised elemendid on seotud ühenduse õiguse tõlgendamisega, et aidata siseriikliku kohtu menetluses olev kohtasi lahendada (vt 28. jaanuari 1992. aasta otsus liidetud kohtuasjades C‑330/90 ja C‑331/90: López Brea ja Hidalgo Palacios, EKL 1992, lk I‑323, punkt 5; 30. septembri 2003. aasta otsus kohtuasjas C‑224/01: Köbler, EKL 2003, lk I‑10239, punkt 60, ja 9. novembri 2006. aasta otsus kohtuasjas C‑346/05: Chateignier, EKL 2006, lk I‑10951, punkt 18).
64. Kuigi põhikohtuasjas ei saa asjaolu, et vaidlusaluseid kohtuotsuseid ei saa täita liikmesriigis, kus need tehti, määruse nr 44/2001 artikli 34 punkti 1 alusel õigustada nende tunnustamisest või täitmisele pööramisest keeldumist, võib see asjaolu siiski osutuda oluliseks sama määruse artikli 38 lõike 1 kohaldamisel.
65. Viimati nimetatud sätte kohaselt täidetakse ühes liikmesriigis tehtud ning selles riigis täidetav otsus teises liikmesriigis siis, kui see on seal mõne huvitatud isiku taotlusel täidetavaks tunnistatud.
66. Seega on otsuse täidetavus liikmesriigis, kus see on tehtud, selle otsuse täitmise tingimuseks liikmesriigis, kus selle täitmist taotletakse (vt 29. aprilli 1999. aasta otsus kohtuasjas C‑267/97: Coursier, EKL 1999, lk I‑2543, punkt 23). Kuigi tunnustamise tulemusena tuleks põhimõtteliselt anda otsustele niisugune õigusjõud ja tõhusus nagu neil on liikmesriigis, kus need on tehtud (vt eespool viidatud kohtuotsus Hoffmann, punktid 10 ja 11), ei ole siiski mingisugust alust anda kohtuotsusele selle täitmisele pööramisel niisugust õigusjõudu, mida tal ei ole selles liikmesriigis, kus see tehti (vt P. Jenard’i ettekanne, mis käsitleb konventsiooni kohtualluvuse ja kohtuotsuste täitmise kohta tsiviil- ja kaubandusasjades (EÜT 1979, C 59, lk 48)), või mõju, mida ei oleks sama laadi kohtuotsusel, kui see oleks tehtud otseselt liikmesriigis, kus selle täitmisele pööramist taotletakse.
67. Põhikohtuasjas ei ole siiski alust väita, et kõnealused kohtuotsused ei oleks täidetavad liikmesriigis, kus need tehti.
68. Tegemist on täitmisele kuuluvate kohtuotsustega, mille kohta määruse nr 44/2001 artiklis 54 ette nähtud tunnistus kinnitab, et liikmesriigis, kus otsused tehti, on need täidetavad selle tunnistuse väljastamise kuupäeval. 69. In that connection, it must be observed that Regulation No 44/2001 merely regulates the procedure for obtaining an order for the enforcement of foreign enforceable instruments and does not deal with execution itself, which continues to be governed by the domestic law of the court in which enforcement is sought (see Case 148/84 Deutsche Genossenschaftsbank [1985] ECR 1981, paragraph 18; Case 119/84 Capelloni and Aquilini [1985] ECR 3147, paragraph 16, and Hoffmann , paragraph 27), unless, for the purposes of the enforcement of a judgment, the application of the procedural rules of the Member State in which enforcement is sought may impair the effectiveness of the scheme laid down by the regulation as regards enforcement orders, by frustrating the principles laid down in that regard, whether expressly or by implication, by the regulation itself (see, to that effect, Capelloni and Aquilini , paragraph 21; Hoffmann , paragraph 29, and Case C‑365/88 Hagen [1990] ECR I-1845, paragraph 20).
69. Sellega seoses on oluline märkida, et määrus nr 44/2001 reguleerib vaid välismaiste täitedokumentide tunnustamise menetlust ega puuduta täitemenetlust iseenesest, mis on selle riigi kohtu pädevuses, kelle poole pöörduti (vt 2. juuli 1985. aasta otsus kohtuasjas 148/84: Deutsche Genossenschaftsbank, EKL 1985, lk 1981, punkt 18; 3. oktoobri 1985. aasta otsus kohtuasjas 119/84: Capelloni ja Aquilini, EKL 1985, lk 3147, punkt 16, ja eespool viidatud kohtuotsus Hoffmann, punkt 27), samas ei või taotluse saanud liikmesriigi menetlusnormide kohaldamine täitemenetluses halvata nimetatud määrusega täitedokumentide tunnustamise menetluse valdkonnas ette nähtud korra kasulikku mõju nii, et jääksid kohaldamata selles valdkonnas sellesama määruse kas sõnaselgelt või kaudselt sätestatud põhimõtted (vt selle kohta eespool viidatud kohtuotsused Capelloni ja Aquilini, punkt 21, ja Hoffmann, punkt 29, ning 15. mai 1990. aasta otsus kohtuasjas C‑365/88: Hagen, EKL 1990, lk I‑1845, punkt 20).
70. The fact that claimants might encounter difficulties in having judgments enforced in the northern area cannot deprive them of their enforceability and, therefore, does not prevent the courts of the Member State in which enforcement is sought from declaring such judgments enforceable. 70. Asjaolu, et hagejatel võib olla raskusi vaidlusaluste kohtuotsuste täitmisele pööramise taotlemisega põhja‑alal, ei saa halvata nende otsuste täidetavust ning seetõttu ei takista see selle liikmesriigi kohtutel, kus taotlus esitati, nende otsuste täidetavaks tunnistamist.
71. Eeltoodut arvestades tuleb kolmandale küsimusele vastata, et asjaolu, et liikmesriigi kohtute otsust seoses selle riigi sellisel alal asuva kinnisasjaga, mille üle selle riigi valitsusel puudub tegelik kontroll, ei saa kinnisasja asukohas tegelikult täita, ei saa olla põhjenduseks tunnustamisest või täitmisele pööramisest keeldumisele määruse nr 44/2001 artikli 34 lõike 1 alusel ega too kaasa ka niisuguse otsuse täidetamatuks muutumist nimetatud määruse artikli 38 lõike 1 tähenduses.
72. By its fourth question, the referring court asks essentially whether the recognition or enforcement of a default judgment may be refused under Article 34(2) of Regulation No 44/2001 by reason of the fact that the defendant was not served with the document instituting the proceedings or with an equivalent document in sufficient time and in such a way as to enable him to arrange for his defence, where he was able to commence proceedings to challenge that judgment before the courts of the Member State of origin. 72. Neljanda küsimusega tahab eelotsusetaotluse esitanud kohus teada sisuliselt seda, kas määruse nr 44/2001 artikli 34 lõike 2 alusel võib keelduda tagaseljaotsuse tunnustamisest või täitmisele pööramisest põhjusel, et kohtumenetluse algatamise dokumenti või võrdväärset dokumenti ei toimetatud hagejale kätte piisavalt aegsasti ja viisil, et ta oleks saanud end enne põhikohtuasjas tagaseljaotsuse tegemist kaitsta, kui viimasel oli võimalus vaidlustada see otsus liikmesriigis, kus see tehti. 73. In that connection, it is apparent from recitals 16 to 18 in the preamble to Regulation No 44/2001 that the system of appeals for which it provides against the recognition or enforcement of a judgment aims to establish a fair balance between, on the one hand, mutual trust in the administration of justice in the Union, which justifies judgments given in a Member State being, as a rule, recognised and declared enforceable automatically in another Member State and, on the other hand, respect for the rights of the defence, which means that the defendant should, where necessary, be able to appeal in an adversarial procedure against the declaration of enforceability if he considers one of the grounds for non-enforcement to be present.
73. Määruse nr 44/2001 põhjendustest 16–18 selgub, et õiguskaitsevahendite süsteemi eesmärk, mille määrus näeb kohtuotsuse tunnustamise ja täitmisele pööramise suhtes ette, on luua sobiv tasakaal kahe aspekti vahel, milleks on ühelt poolt vastastikune usaldus õigusemõistmisse liidus, mis õigustab seda, et ühe liikmesriigi kohtuotsuseid tunnustatakse teises liikmesriigis ja pööratakse need täitmisele põhimõtteliselt automaatselt, ja teiselt poolt kaitseõiguse austamine, mis tähendab, et kostjal peab olema võimalus esitada võistleva menetluse raames apellatsioonkaebus täidetavaks tunnistamise vastu, kui tema arvates on olemas mõni põhjus täitmata jätmiseks.
74. Euroopa Kohtul oli 14. detsembri 2006. aasta otsuses kohtuasjas C‑283/05: ASML (EKL 2006, lk I‑12041) võimalus rõhutada erinevusi määruse nr 44/2001 artikli 34 punkti 2 ja 27. septembri 1968. aasta konventsiooni kohtualluvuse ja kohtuotsuste täitmise kohta tsiviil- ja kaubandusasjades (EÜT 1972, L 299, lk 32) artikli 27 punkti 2 vahel.
75. Erinevalt nimetatud artikli 27 punktist 2 ei nõua kõnealuse määruse artikli 34 punkt 2 menetluse algatamist käsitleva dokumendi puhul tingimata mitte selle nõuetekohast kättetoimetamist, vaid kaitseõiguse sisulist arvestamist (eespool viidatud kohtuotsus ASML, punkt 20).
76. Määruse nr 44/2001 artikli 34 punkti 2 ja artikli 45 lõike 1 kohaselt tuleb tagaselja otsuse tunnustamisest või täitmisele pööramisest keelduda siis, kui kostjale ei olnud menetluse algatamist käsitlevat dokumenti või võrdväärset dokumenti kätte toimetatud piisavalt aegsasti ja viisil, et ta oleks saanud end kaitsta, välja arvatud juhul, kui kostja ei algatanud riigis, kus otsus tehti, selle otsuse vaidlustamise menetlust, kuigi tal oli selleks võimalus.
77. Nende sätete sõnastusest tuleneb, et tagaseljaotsust, mis on tehtud menetluse algatamist käsitleva dokumendi alusel, mida ei olnud istungilt puudunud kostjale kätte toimetatud piisavalt aegsasti ja viisil, et ta oleks saanud end kaitsta, tuleb tunnustada juhul, kui viimane seda kohtuotsust ei vaidlustanud, kuigi tal oli selleks võimalus.
78. Kaitseõigused, mida ühenduse seadusandja soovis määruse nr 44/2001 artikli 34 punktiga 2 kaitsta, on aga ilmselt tunnustust leidnud, kui kostja tagaseljaotsuse tegelikult edasi kaebas ja kui see kaebus võimaldas tal väita, et menetluse algatamist käsitlevat dokumenti või võrdväärset dokumenti ei toimetatud talle kätte piisavalt aegsasti ja viisil, et ta oleks saanud end kaitsta.
79. In the case in the main proceedings, it is common ground that the Orams commenced such proceedings in the Member State of origin to challenge the default judgment given on 9 November 2004. Consequently, Article 34(2) of Regulation No 44/2001 cannot legitimately be relied upon. 79. Põhikohtuasjas on selge, et abielupaar Orams esitas riigis, kus kohtuotsus tehti, tagaseljaotsuse peale niisuguse kaebuse 9. novembril 2004. Seetõttu ei ole alust määruse nr 44/2001 artikli 34 punktile 2 tugineda.
80. Eeltoodud kaalutlusi arvestades tuleb neljandale küsimusele vastata, et määruse nr 44/2001 artikli 34 punkti 2 alusel ei või keelduda tagaseljaotsuse tunnustamisest või täitmisele pööramisest juhul, kui kostjal oli võimalus tagaseljaotsus edasi kaevata ja kui see kaebus võimaldas tal väita, et menetluse algatamist käsitlevat dokumenti või võrdväärset dokumenti ei toimetatud talle kätte piisavalt aegsasti ja viisil, et ta oleks saanud end kaitsta.
81. Neljandale küsimusele antud vastust arvestades ei ole vaja viiendale küsimusele vastata.
Costs Kohtukulud 82. Since these proceedings are, for the parties to the main proceedings, a step in the action pending before the national court, the decision on costs is a matter for that court. Costs incurred in submitting observations to the Court, other than the costs of those parties, are not recoverable.
82. Kuna põhikohtuasja poolte jaoks on käesolev menetlus eelotsusetaotluse esitanud kohtus poolelioleva asja üks staadium, otsustab kohtukulude jaotuse siseriiklik kohus. Euroopa Kohtule märkuste esitamisega seotud kulusid, välja arvatud poolte kohtukulud, ei hüvitata.
1. The suspension of the application of the acquis communautaire in those areas of the Republic of Cyprus in which the Government of that Member State does not exercise effective control, provided for by Article 1(1) of Protocol No 10 on Cyprus to the Act concerning the conditions of accession [to the European Union] of the Czech Republic, the Republic of Estonia, the Republic of Cyprus, the Republic of Latvia, the Republic of Lithuania, the Republic of Hungary, the Republic of Malta, the Republic of Poland, the Republic of Slovenia and the Slovak Republic and the adjustments to the Treaties on which the European Union is founded, does not preclude the application of Council Regulation (EC) No 44/2001 of 22 December 2000 on jurisdiction and the recognition and enforcement of judgments in civil and commercial matters to a judgment which is given by a Cypriot court sitting in the area of the island effectively controlled by the Cypriot Government, but concerns land situated in areas not so controlled. 1. Acquis communautaire ’i kohaldamise peatamine nendel Küprose Vabariigi aladel, mille üle selle liikmesriigi valitsusel puudub tegelik kontroll – mis on ette nähtud aktile Tšehhi Vabariigi, Eesti Vabariigi, Küprose Vabariigi, Läti Vabariigi, Leedu Vabariigi, Ungari Vabariigi, Malta Vabariigi, Poola Vabariigi, Sloveenia Vabariigi ja Slovaki Vabariigi ühinemistingimuste ja Euroopa Liidu asutamislepingutesse tehtavate muudatuste kohta lisatud protokolli nr 10 Küprose kohta artikli 1 lõikega 1 – ei takista nõukogu 22. detsembri 2000. aasta määruse (EÜ) nr 44/2001 kohtualluvuse ja kohtuotsuste [tunnustamise ja] täitmise kohta tsiviil- ja kaubandusasjades kohaldamist otsuse suhtes, mille on teinud valitsuse kontrollitaval alal asuv Küprose kohus, kuid mis puudutab nimetatud aladel asuvat kinnisasja. 2. Article 35(1) of Regulation No 44/2001 does not authorise the court of a Member State to refuse recognition or enforcement of a judgment given by the courts of another Member State concerning land situated in an area of the latter State over which its Government does not exercise effective control. 2. Määruse nr 44/2001 artikli 35 lõige 1 ei luba liikmesriigi kohtul keelduda tunnustamast või täitmisele pööramast teise liikmesriigi kohtute tehtud kohtuotsust seoses viimati nimetatud riigi sellisel alal asuva kinnisasjaga, mille üle selle riigi valitsusel puudub tegelik kontroll. 3. The fact that a judgment given by the courts of a Member State concerning land situated in an area of that State over which its Government does not exercise effective control, cannot, as a practical matter, be enforced where the land is situated does not constitute a ground for refusal of recognition or enforcement under Article 34(1) of Regulation No 44/2001 and it does not mean that such a judgment is unenforceable for the purposes of Article 38(1) of that regulation. 3. Asjaolu, et liikmesriigi kohtute otsust seoses selle riigi sellisel alal asuva kinnisasjaga, mille üle selle riigi valitsusel puudub tegelik kontroll, ei saa kinnisasja asukohas tegelikult täita, ei saa olla põhjenduseks tunnustamisest või täitmisele pööramisest keeldumisele määruse nr 44/2001 artikli 34 lõike 1 alusel ega too kaasa ka niisuguse otsuse täidetamatuks muutumist nimetatud määruse artikli 38 lõike 1 tähenduses. 4. The recognition or enforcement of a default judgment cannot be refused under Article 34(2) of Regulation No 44/2001 where the defendant was able to commence proceedings to challenge the default judgment and those proceedings enabled him to argue that he had not been served with the document which instituted the proceedings or with the equivalent document in sufficient time and in such a w ay as to enable him to arrange for his defence. 4. Määruse nr 44/2001 artikli 34 punkti 2 alusel ei või keelduda tagaseljaotsuse tunnustamisest või täitmisele pööramisest juhul, kui kostjal oli võimalus tagaseljaotsus edasi kaevata ja kui see kaebus võimaldas tal väita, et menetluse algatamist käsitlevat dokumenti või võrdväärset dokumenti ei toimetatud talle kätte piisavalt aegsasti ja viisil, et ta oleks saanud end kaitsta. Top

matches: Kohus kohus kohus kohus Kohus kohus kohus kohus Kohus kohus kohus kohus kohus kohus kohus


Rahvatervise seaduse alusel kehtestatud sotsiaalministri määruste muutmine seoses Terviseameti moodustamisega – Riigi Teataja
Rahvatervise seaduse alusel kehtestatud sotsiaalministri määruste muutmine seoses Terviseameti moodustamisega
RTL 2009, 96, 1437
Vastu võetud 11.12.2009 nr 94
Määrus kehtestatakse «Rahvatervise seaduse» § 8 lõike 1 punkti 12, § 8 lõike 2 punktide 3–6, 8, 82, 9 ,12, 14, 16 ja 21–24, § 8 lõike 3 punkti 1, § 12 lõike 3 ja § 21 lõike 5 ja «Noorsootöö seaduse» § 10 lõike 4, «Põhikooli ja gümnaasiumiseaduse» § 121 lõike 4 ning «Sotsiaalhoolekande seaduse» § 17 lõike 7 alusel.
§ 1. Sotsiaalministri 30. märtsi 2001. a määruse nr 38 «Tuberkuloosiandmekogu asutamine ja pidamise kord» (RTL 2001, 46, 654; 2009, 8, 97) § 13 lõikes 3 asendatakse sõna «Tervisekaitseinspektsioonile» sõnaga «Terviseametile».
§ 2. Sotsiaalministri 27. märtsi 2001. a määruse nr 36 «Tervisekaitsenõuded kooli päevakavale ja õppekorraldusele» (RTL 2001, 43, 602; 2007, 8, 132) § 9 lõikes 6 asendatakse sõna «Tervisekaitseinspektsiooni» sõnaga «Terviseameti».
§ 3. Sotsiaalministri 15. jaanuari 2008. a määruses nr 8 «Tervisekaitsenõuded toitlustamisele koolieelses lasteasutuses ja koolis» (RTL 2008, 7, 81) tehakse järgmised muudatused:
1) paragrahvi 2 lõike 2 punktis 10 asendatakse sõnad «kutseharidusseaduse § 321» sõnadega ««Kutseõppeasutuse seaduse» §-s 311»;
2) paragrahvi 6 lõikes 2 asendatakse sõna «Tervisekaitseinspektsiooni» sõnaga «Terviseameti».
§ 4. Sotsiaalministri 14. novembri 2002. a määruses nr 131 «Tervisekaitsenõuded toitlustamisele tervishoiu- ja hoolekandeasutuses» (RTL 2002, 131, 1918) tehakse järgmised muudatused:
1) paragrahvi 3 lõiked 2 ja 3 muudetakse ning sõnastatakse järgmiselt:
« (2) Toitlustamist korraldatakse tervisekaitse-, toiduohutuse- ja hügieeninõuete kohaselt, järgides käesolevas määruses, «Rahvatervise seaduses», «Toiduseaduses» ja muudes asjakohastes toidualastes õigusaktides sätestatud nõudeid.
(3) Vanemate kui 1-aastaste laste toitlustamisel järgitakse «Rahvatervise seaduse» § 8 lõike 2 punkti 4 alusel koolieelses lasteasutuses ja koolis toitlustamisele kehtestatud tervisekaitsenõudeid ning imikute toitlustamisel käeoleva määruse nõudeid.»;
« (2) Hooldekodus viibiva imiku toiduks esimese kuue kuu jooksul on rinnapiim või rinnapiima puudumise või vähesuse korral imiku piimasegu ning üle kuue kuu vanuse imiku jätkupiimasegu ja lisatoiduks teraviljatoidud ning imiku ja väikelapsetoidud, mis peavad vastama «Toiduseaduse» § 14 lõike 5 alusel Vabariigi Valitsuse määrusega eritoidule kehtestatud koostis- ja kvaliteedinõuetele ning eritoitude valmistamiseks kasutatavate ainete ja eritoidu käitlemise suhtes esitatavatele nõuetele ning märgistamise ja muul viisil teabe edastamise erinõuetele ning korrale ning samuti muudes toidualastes asjakohastes õigusaktides sätestatud nõuetele.»;
3) paragrahvi 8 lõike 1 teine lause muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
«Toidu säilitamisel tuleb järgida «Toiduseaduse» ja selle § 22 lõike 2 alusel kehtestatud nõudeid.»;
4) paragrahvi 8 lõiked 2–4 tunnistatakse kehtetuks;
5) paragrahvi 10 lõige 1 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« (1) Hooldekodu ja haigla klientide toidu ülejääkide eemaldamine, kogumine, säilitamine, hävitamine ja vedamine peab olema ohutu.»;
6) paragrahvid 11 ja 12 tunnistatakse kehtetuks.
§ 5. Sotsiaalministri 1. märtsi 2000. a määruses nr 14 «Tervisekaitsenõuded lasteluttidele» (RTL 2000, 33, 460; 2002, 96, 1493) tehakse järgmised muudatused:
1) paragrahvi 1 lõikest 1 jäetakse välja sõna «lutipudelite»;
« (6) Lasteluti plastosade valmistamiseks võib kasutada monomeere, lähteaineid ja lisaaineid, mida on lubatud kasutada «Toiduseaduses» ja selle § 31 lõike 2 alusel Vabariigi Valitsuse määrusega toiduga kokku puutuda lubatud materjalide ja esemete kohta ning muude asjakohaste õigusaktidega kehtestatud nõuete, korra ja loetelu kohaselt, kui käesolevas määruses ei sätestata teisiti.»;
« (10) Turule võib lasta üksnes käesolevas määruses sätestatud terviseohutusnõuetele vastavaid lastelutte, mille nõuetele vastavuse tõendamiseks on läbi viidud vastavusdeklaratsiooni väljaandja poolne lasteluti vastavushindamine. Nõuetele vastavuse tõendamisel järgitakse «Toote ja teenuse ohutuse seaduses» sätestatud vastavuse tõendamise korda.»;
4) määruse 5. peatüki pealkiri muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
«MÄÄRUSE RAKENDAMINE»;
5) paragrahvi 4 punkt 6 ja § 161 tunnistatakse kehtetuks.
§ 6. Sotsiaalministri 29. augusti 2003. a määruse nr 109 «Tervisekaitsenõuded koolidele» (RTL 2003, 99, 1491; 2007, 8, 132) § 1 lõikes 3 asendatakse sõna «Tervisekaitseinspektsiooni» sõnaga «Terviseameti».
§ 7. Sotsiaalministri 23. novembri 1999. a määruses nr 70 «Noortelaagri tervisekaitse- ja noore terviseseisundi nõuete ning arstitõendi vormi kinnitamine» (RTL 1999, 161, 2309; 2002, 55, 807) tehakse järgmised muudatused:
«Noortelaagri tervisekaitse ja noore terviseseisundi nõuded ning arstitõendi vorm»;
2) määruse preambul ja sissejuhatav lause muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
««Noorsootöö seaduse» § 10 lõike 4 ja «Rahvatervise seaduse» § 8 lõike 2 punkti 8 alusel määran:
Kehtestada «Noortelaagri tervisekaitse ja noore terviseseisundi nõuded ning arstitõendi vorm» (lisatud).»;
3) määrusega kinnitatud dokumendi pealkirjas ja selle lisa päises asendatakse sõna «tervisekaitse-» sõnaga «tervisekaitse»
4) määruse punktid 3, 5.2, 5.6–5.10, 6.4, 6.5, 7.10, 8.9–8.11, 9.2–9.4, 9.6, 9.7 ja 16, IV. peatükk, tabelid 4 ja 6 tunnistatakse kehtetuks;
5) määruse punktist 19 jäetakse välja teine lause.
§ 8. Sotsiaalministri 30. juuni 2009. a määruse nr 58 «Tervisekaitsenõuded erihoolekandeteenustele ja eraldusruumile» (RTL 2009, 53, 781) § 7 lõikes 3 jäetakse välja lõik «, laud koos istekohaga».
§ 9. Sotsiaalministri 9. jaanuari 2001. a määruses nr 4 «Laste hoolekandeasutuse tervisekaitsenõuded» (RTL 2001, 8, 119; 2009, 48, 695) tehakse järgmised muudatused:
1) paragrahvi 12 lõige 9 tunnistatakse kehtetuks;
2) paragrahvi 15 lõikes 13 asendatakse sõnad «kohaliku tervisekaitsetalituse» sõnaga «Terviseameti».
§ 10. Sotsiaalministri 3. aprilli 2002. a määruses nr 58 «Täiskasvanute hoolekandeasutuse tervisekaitsenõuded» (RTL 2002, 49, 692; 2009, 53, 781) tehakse järgmised muudatused:
1) paragrahvi 3 lõigetes 2 ja 3 asendatakse sõnad «Tervisekaitseinspektsiooni kohalik asutus» sõnaga «Terviseamet» vastavas käändes;
2) paragrahvi 5 lõikes 4 asendatakse sõnad «kohaliku tervisekaitsetalitusega» sõnaga «Terviseametiga».
§ 11. Sotsiaalministri 20. detsembri 2000. a määruses nr 86 «Tervisekaitsenõuded ilu- ja isikuteenuste osutamisele» (RTL 2000, 136, 2161; 2002, 69, 1086) tehakse järgmised muudatused:
1) määruses asendatakse läbivalt sõnad «asukohajärgne tervisekaitsetalitus» sõnaga «Terviseamet» vastavas käändes;
2) määruses asendatakse läbivalt sõna «tervisekaitsetalitus» sõnaga «Terviseamet» vastavas käändes;
3) paragrahvi 2 lõiked 1, 2 ja 5, § 3 lõige 2, § 5 lõige 2, § 8 lõiked 3 ja 4, § 13 lõige 8 ning § 21 tunnistatakse kehtetuks;
4) paragrahvi 13 lõige 6 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« (6) Vannide sisepind peab olema ohutu.»;
5) paragrahvi 14 tekst muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
«Saunas asuv ujula peab vastama «Rahvatervise seaduse» § 7 lõike 2 punkti 10 alusel ujulatele, basseinidele ja veekeskustele, nende ruumidele ohutusele, basseiniveele ning teenuse osutamisele kehtestatud nõuetele.»;
6) paragrahvi 15 lõige 1 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« (1) Saunaruumide siseõhu temperatuur peab vastama vajadustele, arvestades «Toote ja teenuse ohutuse seaduse» nõudeid.»;
7) paragrahvi 16 lõige 4 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« (4) Ihu ja jalgade pesemiseks tuleb kasutada eraldi pesukausse. Pesukausid peavad olema desinfitseerimisele vastupidavast materjalist.»
§ 12. Sotsiaalministri 22. juuni 2004. a määruses nr 83 «Tervisekaitsenõuded mineraalveele» (RTL 2004, 90, 1412) tehakse järgmised muudatused:
1) paragrahvi 2 lõigetes 1, 5 ja 7 asendatakse läbivalt sõna «Tervisekaitseinspektsioon» sõnaga «Terviseamet» vastavas käändes;
2) paragrahvi 6 lõike 1 punktides 2 ja 3, lõike 2 punktis 4 ning lõike 3 sissejuhatavas lauses ja punktis 2 asendatakse sõnad «tervisekaitse riiklik järelevalveasutus» sõnaga «Terviseamet» vastavas käändes.
§ 13. Sotsiaalministri 2. mai 2002. a määruses nr 70 «Tervisekaitsenõuded reisirongidele ja reisiteenuste osutamisele» (RTL 2002, 56, 836) tehakse järgmised muudatused:
1) paragrahvi 3 lõiked 2–4, § 5 lõige 2 ning §-d 9, 10 ja 12 tunnistatakse kehtetuks;
« (3) Reisirongis on suitsetamine lubatud üksnes suitsetamisruumis või suitsetamisalal «Tubakaseaduses» kehtestatud nõuete kohaselt.»;
« (2) Vagunis joogiks ja muudeks olmevajadusteks kasutatav vesi peab vastama «Veeseaduse» alusel kehtestatud nõuetele.»;
« (1) Vagunisaatja annab magamisvaguni igale reisijale voodivarustuse, voodipesukomplekti ja käterätiku.»;
5) paragrahvi 8 lõikest 2 jäetakse välja teine lause;
6) paragrahvi 8 lõige 10 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« (10) Vagunisaatjal peavad olema meditsiinilise esmaabi osutamise vahendid.»;
« (3) Mootorrongi vagunitele kehtivad käesoleva määruse § 4 lõiked 1, 3, 4 ja 5, § 5 lõiked 3, 4 ja 8, § 6, § 7 lõiked 1 ja 2, § 8 lõiked 5, 6, 7 ja 8 ning §-d 11 ja 13.»;
8) neljanda peatüki pealkirjast jäetakse välja sõnad «JÄRELEVALVE JA».
§ 14. Sotsiaalministri 28. detsembri 2001. a määruses nr 156 «Tervisekaitsenõuded surnu hoidmisele, vedamisele, matmisele ja ümbermatmisele» (RTL 2002, 9, 87; 2007, 32, 563) tehakse järgmised muudatused:
1) paragrahvi 5 lõige 1 muudetakse ja sõnastatakse:
« (1) Uute matmispaikade rajamisel ja kasutuses olevate matmispaikade laiendamisel tuleb sanitaarkaitseala moodustamisel arvesse võtta «Veeseaduse» ja selle § 28 lõike 6 alusel kehtestatud määruse nõudeid.»;
2) paragrahvi 5 lõige 3 tunnistatakse kehtetuks;
3) paragrahvi 6 lõikes 3 ja § 7 punktis 6 asendatakse sõnad «asukohajärgse tervisekaitsetalituse» sõnadega «Terviseameti piirkondliku talituse»;
4) paragrahvis 8 asendatakse sõnad «kohaliku tervisekaitsetalituse» sõnadega «Terviseameti piirkondliku talituse».
§ 15. Sotsiaalministri 31. detsembri 2002. a määruses nr 150 «Toidunormid kinnipidamisasutustes» (RTL 2003, 8, 89) tehakse järgmised muudatused:
1) paragrahvi 2 lõike 2 punkt 4 tunnistatakse kehtetuks;
« (3) Toiduenergiavajaduse järgi jaotatakse kinnipeetavad 4 rühma:
R 1 – 7,1–8,4 MJ (ehk 1700–2000 kcal),
R 2 – 8,4–9,6 MJ (ehk 2000–2300 kcal),
R 3 – 9,6–11,3 MJ (ehk 2300–2700 kcal),
R 4 – 11,3–13,0 MJ (ehk 2700–3100 kcal).»;
« (3) Kahe nädala toidu keskmine valgukogus peab vastama «Rahvatervise seaduse» § 8 lõike 2 punkti 4 alusel sotsiaalministri määrusega toitlustamisele tervishoiu- ja hoolekandeasutuses kehtestatud tervisekaitsenõuetele või ületama kehtestatud norme, kuid mitte rohkem kui 1,5 korda.»;
5) paragrahvi 5 lõige 3 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« (3) Alla 15-aastase kinnipeetava toidunorm arvutatakse «Rahvatervise seaduse» § 8 lõike 2 punkti 4 alusel koolieelses lasteasutuses ja koolis toitlustamisele kehtestatud nõuetest lähtudes.»;
6) paragrahvi 7 lõiked 3–5 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« (3) Naiskinnipeetaval, kellega koos viibib kinnipidamisasutuses kuni kolmeaastane laps (kaasa arvatud), võimaldatakse valmistada lapsele eakohast ja tervishoiutöötaja poolt soovitatud toitu või osta imiku piimasegu, jätkupiimasegu, imiku- ja väikelapsetoite, mis vastavad «Toiduseaduse» § 14 lõike 5 alusel ja muudes toidualastes asjakohastes õigusaktides sätestatud nõuetele.
(4) Emale antakse väikelapsele toidu valmistamiseks ja imikule eakohase lisatoidu (tõhustustoidu) valmistamiseks sobivaid toiduaineid tervishoiutöötaja poolt ettenähtud koguses. Ema haiguse korral ja lapse tervislikust seisundist olenevalt võib toiduained anda imiku ja väikelapse toitlustamise eest vastutavale töötajale.
(5) Imiku ja väikelapse toidunorm määratakse «Rahvatervise seaduse» § 8 lõike 2 punkti 4 alusel toitlustamisele kehtestatud tervisekaitsenõuete kohaselt. Imikute toitlustamisel võetakse aluseks tervishoiu- ja hoolekandeasutuses toitlustamisele kehtestatud tervisekaitsenõuded ja väikelapse (vanema kui 1-aastase lapse) toitlustamisel koolieelses lasteasutuses ja koolis toitlustamisele kehtestatud tervisekaitsenõuded.»;
7) lisa 1 tabeli allosast jäetakse välja märkus «R 5 – 13,0–14,7 MJ (3100–3500 kcal) – kuni 65-a väga rasket tööd tegevad mehed (PAL 2,0–2,2), tuberkuloosihaiged».
§ 16. Sotsiaalministri 4. veebruari 2002. a määruse nr 28 «Tervisekaitsenõuded ravimuda turustamisele, säilitamisele ja kasutamisele» (RTL 2002, 28, 393) § 1 lõiked 3 ja 4 ning § 5 lõige 2 tunnistatakse kehtetuks.
§ 17. Sotsiaalministri 23. veebruari 2007. a määruses nr 21 «Nõuded kosmeetikatoodetele ja nende käitlemisele» (RTL 2007, 20, 341; 2009, 86, 1252) tehakse järgmised muudatused:
1) paragrahvi 5 lõikes 4 asendatakse läbivalt sõnad «Kemikaalide Teabekeskus» sõnaga «Terviseamet» vastavas käändes;
2) paragrahvi 8 lõigetes 2–4 asendatakse sõna «Tervisekaitseinspektsioonile» sõnaga «Terviseametile».
§ 18. Sotsiaalministri 6. märtsi 2001. a määruses nr 31 «Maavalitsuse terviseedenduse spetsialistide tegevuse korraldamine» (RTL 2001, 38, 527; 2002, 54, 792) tehakse järgmised muudatused:
1) paragrahvi 4 punktis 9 asendatakse sõna «Sotsiaalministeeriumile» sõnadega «Tervise Arengu Instituudile»;
2) paragrahvis 5 asendatakse sõnad «Eesti Tervisekasvatuse Keskus» sõnadega «Tervise Arengu Instituut».
§ 20. Sotsiaalministri 2. aprilli 2009. a määruses nr 28 «Tasuliste tervisekaitseteenuste osutamise kord ja hinnakiri» (RTL 2009, 34, 443) tehakse järgmised muudatused:
«Terviseamet osutab käesoleva hinnakirja kohaselt tasulisi tervisekaitseteenuseid juriidilise või füüsilise isiku, riigi või kohaliku omavalitsuse asutuse (edaspidi tellija) taotluse alusel keemiliste, bioloogiliste ja füüsikaliste ohutegurite määramiseks ning riskihindamiseks.»;
2) paragrahvi 2 lõigetes 1 ja 2 asendatakse sõna «tervisekaitseasutus» sõnaga «Terviseamet» vastavas käändes.
§ 21. Sotsiaalministri 28. detsembri 1995. a määrus nr 66 «Tervisekaitsenormide ja -eeskirjade TKNE-5/1995 + kinnitamine» (RTL 1996, 13, 98) tunnistatakse kehtetuks.
§ 22. Määrus jõustub 1. jaanuaril 2010. a.