Helena Noot - Sõiduautode maksustamine 2018. aastal - Advokaadibüroo LINDEBERG
Helena Noot – Sõiduautode maksustamine 2018. aastal
2018. aastal kehtima hakkava tulumaksuseaduse § 48 lg 82 näeb ette, et tööandja, kes on sõiduauto omanik või selle vastutav kasutaja ja võimaldab sõiduauto kasutamist üksnes töö-, ameti-, ja teenistusülesannete või ettevõtlusega seotud tegevuseks, peab sellest Maanteeametit teavitama sõiduauto soetamisel või kasutusele võtmisel. Teavitamine on oluline, kuna juhul, kui ei teavitata, siis eeldatakse automaatselt, et autot kasutatakse nii töö- kui erasõitudeks ja sõidupäevikuga enam vastupidist tõendada ei saa.
Maanteeamet teeb teavitamise järel vastavalt liiklusseaduse § 174 lg-le 22 liiklusregistrisse sellekohase märke ja ühtlasi on tegu avalikkusele kättesaadava teabega. Seaduseelnõu seletuskirja kohaselt on sellise muudatuse eesmärgiks vähendada pettuste arvu. Teatud ajal oli plaanis ka selliseid autosid hoopis märgistada või eristada neid autosid erineva numbrimärgi värvi kaudu, kuid huvigruppide survel see plaan läbi ei läinud. Liiklusregistrist saab igaüks aga hõlpsasti numbrimärgi kaudu teada, milline auto on mõeldud üksnes töösõitudeks ehk MTA sai endale ilma igasuguse vaevata juurde terve Eesti Vabariigi täie vabatahtlikke maksuametnikke.
Ettevõtjatel on tekkinud seoses Maanteeameti teavitamisega rida küsimusi. Muuhulgas tekitab jätkuvalt segadust asjaolu, mis hetkest alates maksukohustus puudub. Näiteks, kui töötaja hakkab juba 1. jaanuarist kasutama autot üksnes töösõitudeks, kuid tööandjal ühel või teisel põhjusel ei ole võimalik koheselt Maanteeametit sellest teavitada, siis kas on võimalik teavitus teha ka tagasiulatuvalt? Seletuskirjas on märgitud, et „Kui sõiduauto kohta puudub liiklusregistris märge sõiduauto üksnes tööalase kasutamise kohta, siis loetakse selline sõiduauto nii töö-, ameti- või teenistusülesannete kui ka tööandja ettevõtlusega mitteseotud tegevuseks kasutusel olevaks.“
Sellest võiks seega järeldada, et tegemist on pigem konstitutiivse ehk õigustloova kandega, mille tegemise järel kasutatakse sõidukit üksnes töösõitudeks, kuid enne kande tegemist lähtub MTA sellest, et sõidukit kasutati nii töö- kui erasõitudeks ja erisoodustus maksustatakse sel juhul samuti 2018. aastal kehtima hakkava TuMS § 48 lg 3 järgi. Seega on äärmiselt oluline, et ettevõtjad kiiremas korras Maanteeametit teavitaksid, e-teeninduses saab seda teha juba alates detsembrikuu keskpaigast.
Maksu- ja Tolliameti nõudel peab tööandja suutma ka tõendada, et on reaalselt võetud kasutusele meetmed, mis tagavad, et sõiduautot pole võimalik erasõitudeks kasutada. Maksuriski vältimiseks peaksid need ettevõtjad tagama jätkuvalt sõidupäevikute korrektse täitmise. Seega, ettevõtjatel, kes soovivad edaspidi kasutada sõiduautosid üksnes töösõitudeks, säilib jätkuvalt halduskoormus sõidupäevikute pidamise näol. Lisaks, kuna märge liiklusregistris on ka avalikkusele kättesaadav, siis võivad igavlevad naabrimehed hakata MTA-le anonüümseid vihjeid saatma, mistõttu peaksid ettevõtjad olema igal juhul valmis vajadusel MTA-le selgitusi jagama.
Seletuskirja kohaselt peaks see muudatus vähendama aga nende ettevõtjate halduskoormust, kes jäävad kasutama sõiduautot nii töö- kui ka erasõitudeks, sest sõidupäeviku pidamine ei ole enam vajalik ega ka võimalik, tulenevalt sellest, et maksustamisel hakatakse lähtuma auto liiklusregistris märgitud mootori võimsusest.
Muudetakse seega ka TuMS § 48 lg-t 3. Kui varasemalt oli tööandjal võimalus sõidupäevikus fikseerida läbitud kilomeetrid ning tasuda makse selle järgi, mitte maksimummääras, siis seadusemuudatusega see võimalus kaob. Hakatakse lähtuma üksnes sõiduki võimsusest ning vanusest. Kuni viie aasta vanuste sõidukite puhul on erisoodustuse hind 1,96 eurot kW kohta ja vanemate autode puhul 1,47 eurot kW kohta. Kaotatakse ka piirmäär ehk maksukoormus jääb samaks või väheneb vaid neil ettevõtjatel, kelle kasutuses olevate autode võimsus on kuni 130 kW, mille erisoodustuse hind on alates järgmisest aastast maksimaalselt 254,80 eurot. Suurema võimsusega sõidukite puhul võib erisoodustuse hind tõusta, olenevalt nende vanusest ning piirmäära kadumise tõttu maksustatakse erisoodustus täies ulatuses.
Ettevõtjatele jääb arusaamatuks, miks on vanematele sõidukitele kehtestatud madalam erisoodustuse hind, kuna see pigem soodustab vanemate sõidukite ostmist, mis on enamasti vähem turvalisemad ja pole ka niivõrd keskkonnasõbralikud kui uuemad sõidukid. Kohustus lähtuda erisoodustuse määramisel turuväärtusest tuleb TuMS § 48 lg-st 7, mis näeb ette, et erisoodustuse hinna määramisel lähtutakse üldjuhul erisoodustusena antud kauba või teenuse turuhinnast. Seletuskirjas selgitatakse, et kuna sõiduauto kaotab esimese kahe kasutusaastaga ligi 20% väärtusest, siis kasutataksegi üle viie aasta vanuste sõiduautode puhul erisoodustuse hinda 1,47, mis on siis 25% madalam 1,97-st. Kaubandus- ja Tööstuskoda tegi küll muudatusettepaneku, et kehtestataks sama hind nii uutele kui vanadele sõidukitele, kuid seda ei aktsepteeritud.
Kilovati-põhist arvestust on samuti nii seaduseelnõu menetlemise ajal kui hilisemalt kritiseeritud, kuna see ei peegeldavat auto reaalset väärtust, kuid ministeerium jäi siiski seisukohale, et korrelatsioon sõiduauto võimsuse ja hinna vahel on väga tugev (90%), mistõttu otsustati erisoodustuse hinna määramisel siiski sellest lähtuda.
Samas jääb selgusetuks, kui ollakse nii kindlad, et võimsuse alusel saab auto väärtust täpselt hinnata, siis miks on vaja täiendavalt nii tugevasti eristada uusi ja vanu autosid. On küll arusaadav, et vanemad autod on vähem väärt ja nõuavad suuremaid kulutusi, kuid vähemasti keskkonnakaitse eesmärgil oleks võinud sõiduki vanusepõhist koefitsienti uute ja vanade sõidukite vahel ühtlustada. Nt 180 kW võimsusega auto puhul on erisoodustuse hind aastal 2018 kuni viie aasta vanuse sõiduki puhul 354,6 eurot ja vanemal 264,6 eurot ning kuna piirmäära enam ei ole, siis kuulub erisoodustus maksustamisele täies ulatuses. Selline süsteem pigem soodustab vanemate sõidukite ostu ja jätkuvat kasutamist, sest kokkuvõttes tähendab see ettevõtjale suurt kokkuhoidu.
2018. aasta jaanuaris jõustub ka muudetud KMS § 30 lg 7, mis näeb ette, et sõiduauto soetamisel tekib 100%-line sisendkäibemaksu maha arvamise õigus juhul, kui sõiduautot kasutatakse kahel järjestikusel aastal üksnes töösõitudeks. Kui kasutusotstarve kahe aasta jooksul kasvõi korra muutub, tuleb 50% maha arvatud sisendkäibemaksust riigile tagasi maksta. Hetkel kehtiv säte näeb ette, et maha arvatud sisendkäibemaksu korrigeeritakse sellisel juhul proportsionaalselt kahe aasta arvestuses, võttes arvesse erakasutuse osatähtsust.
Ehk siis, kui ettevõtja on teinud kõik vastavalt seadusele: ostnud sõiduki, teinud avalduse Maanteeametile, et sõidukiga tehakse üksnes töösõite, arvanud maha sisendkäibemaksu, pidanud piinliku täpsusega sõidupäevikut, aga teise aasta lõpus libastub, sõidab töösõitudeks mõeldud autoga naisele jõulukinki ostma, siis peab ta 50% maha arvatud sisendkäibemaksust riigile tagasi maksma.
Lisaks kehtestatakse KMS § 30 lg 9, mis kohustab ettevõtjat tagama, et sõiduki kasutamine erasõitudeks oleks välistatud. Kuidas tööandja peaks suutma kõigi ettevõtja autosid kasutavate töötajate üle pidevat järelevalvet pidada, ei ole keegi selgitanud, samas pidi seletuskirja kohaselt maksuhaldur koostama selleks ettevõtjatele juhise.
Arusaamatuks jääb ka see, et kuna tulumaksuseadus kehtestab kohustuse alates järgmise aasta algusest teavitada Maanteeametit sellest, et autot kasutatakse üksnes töösõitudeks, siis mis juhtub kui seda teavitust piisavalt kiiresti ei tehta. Nt: auto on ostetud nt 2017. aasta oktoobris, sisendkäibemaks summas 20 000 eurot maha arvatud, autot kasutatud ainult töösõitudeks, mis nähtub ka sõidupäevikust, kuid ettevõtja ei jõua kohe 2018. a jaanuari algul Maanteeametit auto kasutusotstarbest teavitada. Kas sellisel juhul nõutakse kõigepealt 10 000 eurot käibemaksu tagasi ja omakorda peab ettevõtja tasuma ka tol kuul erisoodustuselt makse, kuna ei jõutud õigeaegselt teavitust edastada? Seaduseelnõu seletuskirja järgi loetakse sellisel juhul, et sõiduk on nö segakasutuses.
Eriti keeruline on olukord siis, kui ettevõttel on nt 10 sellist autot, mis kõik on töötajate töökasutuses ning ettevõtja ei tee aegsasti teavitust. Sisendkäibemaksu tagasinõue oleks sel juhul 100 000 eurot, millele lisandub veel maksud erisoodustustelt.
Samas oleks antud olukorras mõistlik kui 2018. aasta jaanuaris kehtima hakkav KMS § 30 lg 7 rakenduks üksnes nendele sõidukitele, mis on ostetud peale seadusemuudatuse jõustumist, arvestades seda, kui vähe on autori hinnangul antud teemal teavitustööd tehtud ja ka rakendussätetes ei ole midagi selle kohta mainitud.
Lisaks tekkis KMS §-i 30 uus lõige nr 8, mis ütleb sisuliselt, et kui ettevõtluses kasutatava sõiduauto kasutusotstarve muutub ja seda hakatakse kasutama mõnel muul eesmärgil, rakendub KMS § 30 lg-s 3 sätestatud sisendkäibemaksu maha arvamise piirang 50% ühe aasta jooksul alates muudatusest, olenemata siis sellest, kuidas sõiduautot selle aasta jooksul tegelikult kasutatakse. Ehk kui jaanuarist märtsini on auto ainult ettevõtluses kasutatav, kuid aprillis tehakse paar erasõitu, siis rakendub KMS § 30 lg 3 ja järgneva 12 kuu jooksul saab maha arvata üksnes 50% sisendkäibemaksust. Sätte eesmärk on seletuskirja kohaselt takistada ettevõtjatel pidevalt muuta sõiduki kasutusotstarvet, et maandada „manipuleerimise riski“. Tulumaksuseaduses ei ole selliseid manipuleerimise riski maandavaid abinõusid ette nähtud.
Trikato raamatupidamisbüroo tegevjuht
Artikkel on avaldatud kahes osas Raamatupidamisuudiste portaalis: 05.12.2017 ja 12.12.2017


Nõuded liftile, köisteele, alamsüsteemile ja ohutusseadisele, nende teabega varustamisele ja vastavusmärgi paigaldamisele – Riigi Teataja
Nõuded liftile, köisteele, alamsüsteemile ja ohutusseadisele, nende teabega varustamisele ja vastavusmärgi paigaldamisele
RTL 2002, 77, 1196
Nõuded liftile, köisteele, alamsüsteemile ja ohutusseadisele, nende teabega varustamisele ja vastavusmärgi paigaldamisele1
Vastu võetud 01.07.2002 nr 38
Määrus kehtestatakse « Lifti ja köistee ohutuse seaduse» (RT I 2002, 50, 312) § 6 lõike 6 alusel.
Käesolevas määruses kehtestatakse nõuded liftile, selle ohutusseadisele, köisteele ja selle alamsüsteemile ning ohutusseadisele, nende teabega varustamisele ja vastavusmärgi paigaldamisele.
LIFTILE JA SELLE OHUTUSSEADISELE ESITATAVAD OLULISED OHUTUSNÕUDED JA NENDE TEABEGA VARUSTAMINE
Olulised ohutusnõuded
§2. Ohutuse tagamise põhimõtted
(1) Käesolevas jaos liftile ja selle ohutusseadisele esitatavad olulised ohutusnõuded peavad olema täidetud, kui lift või selle ohutusseadis on lifti paigaldaja või ohutusseadise tootja poolt ettenähtud otstarbel kasutamise korral vastava ohu objektiks.
(2) Lifti ohutusseadise tootja või lifti paigaldaja peab analüüsima ohtusid, selgitamaks välja, millised laienevad nende toodetele ja projekteerima ning tootma oma tooted hindamise tulemusi arvestades.
(3) Kui olemasolevat tehnilist taset arvestades on oluliste ohutusnõuete eesmärgid mittesaavutatavad, peavad lift ja selle ohutusseadis olema projekteeritud ja ehitatud selliselt, et olulised ohutusnõuded oleksid täidetud võimalikult suurel määral.
§3. Teiste õigusaktide nõuete kohaldamine
Liftile kehtivad ehitust reguleerivas õigusaktis ehitustoodetele esitatavad nõuded käesolevast määrusest tulenevate erisustega.
§4. Nõuded lifti šahtile
Lifti šaht ei tohi sisaldada torustikke, juhtmeid ega detaile, mis ei ole vajalikud lifti töötamiseks või ohutuse tagamiseks.
§5. Nõuded lifti kabiinile ja kabiini kanduritele
(1) Lifti kabiin peab olema projekteeritud ja valmistatud selliselt, et see oleks piisavalt ruumikas ja tugev, arvestades lifti paigaldaja poolt ettenähtud maksimaalset inimeste arvu ja nimitõstevõimet.
(2) Lifti kabiin peab olema täielikult ümbritsetud kogu kõrgusse ulatuvate seintega, põranda ja laega, välja arvatud ventilatsiooniavad, ning kogu ukseava kõrgusesse ulatuvate ustega.
(3) Liftil, mis on mõeldud inimeste veoks ning mille mõõtmed seda võimaldavad, peab kabiin olema kavandatud ja valmistatud selliselt, et selle konstruktsioon ei takistaks liikumispuudega inimeste pääsu lifti kabiini ja nendepoolset lifti kasutamist ning kabiin võimaldaks teha sobivaid seadistusi, mis lihtsustavad liikumispuudega inimestel lifti kasutamist.
(4) Kabiini kandurid ja kandevööd ning kabiini kinnitused peavad olema projekteeritud ja valitud selliselt, et arvestades kasutus- ja tootmistingimusi ning kasutatavaid materjale, oleks tagatud piisav ohutustase ja viidud miinimumini kabiini allakukkumise oht.
(5) Kui kabiini kanduritena kasutatakse trosse või kette, tuleb kasutada kahte või enamat teineteisest sõltumatut ning eraldi kinnitusega trossi või ketti. Trossidel ja kettidel ei tohi olla ühenduskohti ega plessimist, välja arvatud nende kinnituskohtades või trossi kinnitussilmuses.
§6. Ülekoormus ja lubatavast suurem kiirus
(1) Lift peab olema projekteeritud ja paigaldatud selliselt, et nimitõstevõime ületamisel oleks takistatud lifti tavapärane käivitumine.
(2) Lift peab olema varustatud kiirust piirava seadisega.
(3) Lõikes 2 nimetatud nõuet ei kohaldata liftile, mille ajamisüsteem välistab nimikiirusest suurema kiiruse tekkimise.
(4) Kiirlift peab olema varustatud kiiruse jälgimis- ja piiramisseadmega.
§7. Lifti ajam
(1) Inimeste veoks ettenähtud lift peab olema varustatud eraldi ajamiga.
(2) Lõikes 1 sätestatud nõuet ei kohaldata liftile, mille vastukaal on asendatud teise kabiiniga.
(3) Lifti paigaldaja peab tagama, et juurdepääs lifti ajamile ja sellega seotud seadmetele oleks tõkestatud, välja arvatud hooldus- ja remonditöödeks ning ohuolukorras.
§8. Lifti juhtimisseadmed
(1) Juhtimisnuppude funktsioon peab olema selgelt väljendatud.
(2) Mitme koos asetseva lifti kutsungisüsteemid võivad olla eraldi või ühendatud.
(3) Saatjata puuetega inimestele kasutamiseks ettenähtud lifti juhtimispaneel peab olema projekteeritud ja paigaldatud vastavalt nende isikute vajadustele.
§9. Lifti elektriseadmestik
Lifti elektriseadmestik peab olema paigaldatud ja ühendatud selliselt, et:
1) lifti elektriahelaid ei oleks võimalik segi ajada elektriahelatega, mis ei ole liftiga otseselt seotud;
2) lifti elektritoidet oleks võimalik sisse ja välja lülitada koormatud lifti korral;
3) lifti liikumist kontrollitakse elektriliste kaitseseadistega, mis asuvad eraldi elektrilises ohutusahelas;
4) lifti elektriseadmestikus tekkinud rike ei tekitaks ohtlikku olukorda.
§10. Väljaspool lifti kabiini olevate inimeste ohutus
(1) Lifti projekteerimise ja paigaldamisega peab tagama, et kabiini liikumistsooni ei oleks vaba juurdepääsu, välja arvatud hooldus- ja remonditöödeks ning ohuolukorras. Enne inimese sisenemist liikumistsooni peab välistama lifti tavapärase kasutamise.
(2) Lifti kabiini liikumistsooni ala- ja ülaosas peab olema vaba ruum, mis välistab kabiini ülemises või alumises piirasendis muljumise.
(3) Kui ei ole võimalik täita lõikes 2 nimetatud vaba ruumi olemasolu nõuet, tuleb muljumine välistada teisi kohaseid meetmeid kasutades.
(4) Lifti kabiini sisenemis- ja väljumiskohad peatumistasanditel peavad olema varustatud ettenähtud kasutamistingimuste jaoks piisava mehaanilise vastupidavusega šahtiustega.
(5) Šahtiustel peab olema lukustusseadis, mis lifti tavapärasel töötamisel välistab:
1) kabiini tahtliku või iseenesliku liikuma hakkamise avatud ja lukustamata šahtiustega;
2) uste avanemise, kui kabiin liigub väljaspool peatumisala.
(6) Kõik peatumismanöövrid avatud šahtiustega on lubatud tingimusel, et kabiini liikumist peatumisalas kontrollitakse.
§11. Kabiinis olevate inimeste ohutus
(1) Kabiiniuksed peavad olema projekteeritud ja paigaldatud nii, et kabiin ei saaks liikuda enne uste sulgemist, välja arvatud § 10 lõikes 6 nimetatud juhul, ning kabiin seiskuks uste avamisel.
(2) Kabiini peatumisel kahe peatumistasandi vahel, kui eksisteerib oht kukkuda šahti ja kabiini vahele või kui šahti ei ole, peavad kabiini uksed jääma suletuks ja lukustatuks.
(3) Liftil peab olema seadis (edaspidi püüdur), mis voolu katkemisel või mõne seadise rikke korral välistab lifti kabiini allakukkumise ja kontrollimatu ülesliikumise.
(4) Püüdur peab olema sõltumatu kabiini kanduritest ning peatama nimitõstevõimega võrdse lastiga koormatud kabiini lifti paigaldaja poolt ettenähtud kiiruse ületamise korral. Püüduri rakendumisest tingitud aeglustus ei tohi ohustada lifti kasutajaid.
(5) Lifti šahti põhja ja kabiini põranda vahele peavad olema paigaldatud puhvrid. Sellisel juhul mõõdetakse § 10 lõikes 2 nimetatud vaba ruumi suurust täielikult kokku surutud puhvrite korral.
(6) Lõikes 5 sätestatud nõuet ei kohaldata liftidele, mille ajamisüsteem on projekteeritud selliselt, et lifti kabiin ei saa siseneda § 10 lõikes 2 nimetatud vabasse ruumi.
(7) Lift tuleb projekteerida ja valmistada selliselt, et seda ei oleks võimalik käivitada, kui püüdur ei ole töökorras.
§12. Muud ohutusnõuded
(1) Hõõrdrattaga lift peab olema projekteeritud selliselt, et oleks tagatud trosside stabiilne püsimine hõõrdratta soones.
(2) Šahti- või kabiiniuksed või mõlemad koos, kui need on mootoriga, peavad olema varustatud seadisega, mis välistab uste liikumisel muljumise.
(3) Tule leviku tõkestamiseks mõeldud šahtiuksed, kaasa arvatud klaaspindadega osadega uksed, peavad olema sobiva tulekindlusega ja kasutamistingimustele vastavate omadustega, arvestades nende isolatsioonivõimet (leekide tõkestamist) ja kuumusekindlust (soojusülekannet).
(4) Lifti vastukaal peab olema paigaldatud nii, et oleks välistatud selle kokkupõrkamine lifti kabiiniga ja vastukaalu kukkumine kabiini peale.
(5) Liftil peab olema võimalus vabastada ja evakueerida lifti kabiini kinni jäänud inimesi.
(6) Lifti kabiinis peavad olema lifti päästeteenindusega püsivat kahepoolset sidet võimaldavad sidevahendid.
(7) Lift peab olema projekteeritud ja valmistatud selliselt, et ajami kuumenemisel üle lifti paigaldaja poolt ettenähtud piiri peab olema võimalik lõpetada alustatud liikumine, kuid peab olema välistatud uue liikumise alustamine.
(8) Lifti kabiin peab olema projekteeritud ja valmistatud selliselt, et kabiinis viibivatele inimestele oleks tagatud küllaldane õhuvahetus. Õhuvahetus peab olema piisav ka pikemaajalise peatuse korral.
(9) Kui lifti kabiin on kasutuses või kabiini uksed on avatud asendis, peab kabiin olema piisavalt valgustatud. Lisaks peab kabiinis olema avariivalgustus.
(10) Lõikes 6 nimetatud sidevahendid ja lõikes 9 nimetatud avariivalgustus peavad olema projekteeritud ja valmistatud nii, et need toimiksid ka statsionaarse elektrivarustuse katkemisel. Nende statsionaarse elektrivarustuseta töötamise aeg peab olema piisav päästetööde normaalseks läbiviimiseks.
(11) Lifti, mida võib kasutada tulekahju korral, juhtimissüsteem peab olema projekteeritud ja ehitatud selliselt, et oleks võimalik takistada lifti peatumist kindlatel peatumistasanditel ja päästemeeskonnal oleks võimalik juhtida lifti prioriteetselt.
Teabega varustamine
§13. Märgistus
(1) Lifti kabiini tuleb paigaldada püsivalt kinnitatud ja hästinähtav silt, mis sisaldab vähemalt järgmisi andmeid:
1) lifti paigaldaja nimi ja aadress;
2) lifti tüüp või seeria;
3) lifti tehasenumber;
4) lifti paigaldamisaasta;
5) lifti nimitõstevõime kilogrammides;
6) maksimaalne lubatud sõitjate arv.
(2) Kui lift on projekteeritud selliselt, et avariilise seiskumise korral kabiini kinni jäänud inimestel on võimalik kabiinist kõrvalise abita väljuda, peavad lifti kabiinis olema selle kohta selged ja asjakohased juhendid.
§14. Dokumentatsioon ja kasutamisjuhendid
(1) Lift peab olema varustatud järgmise dokumentatsiooniga:
1) kasutusjuhend, mis sisaldab tavapäraseks kasutamiseks, hooldamiseks, kontrollimiseks, remondiks, perioodiliseks ülevaatuseks ja § 10 lõikes 5 nimetatud päästeoperatsioonideks vajalikke plaane ja skeeme;
2) käiduraamat, kuhu kantakse andmed remontide ja korraliste ülevaatuste kohta ning vastavushindamise tulemused.
(2) Lifti ohutusseadis peab olema varustatud kasutusjuhendiga, mis sisaldab teavet ohutusseadise monteerimise, ühendamise, seadistamise ja hoolduse kohta selliselt, et neid tegevusi oleks võimalik teostada tõhusalt ja ohutult.
KÖISTEELE, ALAMSÜSTEEMILE JA KÖISTEE OHUTUSSEADISTELE ESITATAVAD OLULISED OHUTUSNÕUDED JA TEABEGA VARUSTAMINE
§15. Ohutusabinõud
Ohud, mida ei ole võimalik välistada köistee projekteerimise ja paigaldamisega, peavad olema määratletud ja nende ohtude vältimiseks tuleb rakendada vajalikke meetmed. Vajadusel tuleb välja töötada ohutusabinõud (ohutuseeskirjad).
§16. Arvestamine välisteguritega
Köistee tuleb projekteerida ja ehitada selliselt, et arvestades köistee tüüpi, maastiku omapära, millele köistee paigaldatakse, valitsevaid ilmastikuolusid, ümbritsevat ning läheduses asuvaid ehitisi ja takistusi oleks võimalik köistee ohutu töötamine.
§17. Vastupidamine pingetele
Köistee, alamsüsteem ja selle ohutusseadis peavad olema dimensioneeritud, projekteeritud ja valmistatud selliselt, et nad piisavat ohutustaset arvestades peaksid igas võimalikus olukorras vastu kõikidele tekkida võivatele pingetele, kaasa arvatud pinged, mis ei teki tööolukorras, arvestades sealjuures nii väljastpoolt tulenevaid kui ka dünaamilisi mõjusid ja väsimust.
§18. Alamsüsteemi ja ohutusseadise sobivus
(1) Köistee, alamsüsteem ja ohutusseadis peavad olema dimensioneeritud, projekteeritud ja valmistatud selliselt, et neid oleks võimalik monteerida ja paigaldada ohutult.
(2) Köistee ohutusseadis tuleb projekteerida selliselt, et oleks välistatud ohutusseadise vale paigaldamine. Selleks peab ohutusseadis olema vastavalt valmistatud või kandma asjakohast märgistust.
§19. Kaitseseadmed
(1) Köistee ohutusseadis peab olema projekteeritud, valmistatud ning kasutatav selliselt, et piisavat ohutustaset arvestades oleks tagatud selle töö terviklikkus ja köistee ohutus ning ohutusseadise rike oleks vähetõenäoline.
(2) Köistee töötamise ajal ohutust mõjutava komponendi rikke ilmnemisel peab piisavalt kiiresti olema võimalik rakendada asjakohaseid meetmeid.
(3) Lõigetes 1 ja 2 nimetatud ohutusseadised ja komponendid peavad toimima kogu komponendi kahe korralise kontrolli vahelisel ajal. Köistee ohutusseadise korralise kontrolli teostamise sagedus peab olema välja toodud kasutusjuhendis.
(4) Köistee ohutusseadis, mis on ühendatud köisteega, et kasutada seda köistee varuosana, peab vastama ohutusseadisele kehtestatud nõuetele ja sobima köistee teiste osadega.
(5) Köisteel tuleb kasutada meetmeid, mis tulekahju korral tagaksid köisteed kasutavate inimeste ja teenindava personali ohutuse.
(6) Köisteel peab olema piksekaitse.
§20. Ohutust tagavad seadmed
(1) Igasugune defekt või väline oht, mis võib põhjustada ohtliku olukorda tekitava rikke, peab võimaluse korral olema tuvastatav ja sellest peab olema võimalik teatada ning rakendada asjakohaseid ohutust tagavaid seadmeid.
(2) Köisteel peab olema ohutust tagav seade, mis võimaldab köisteed igal ajal käsitsi peatada.
(3) Kui köistee on peatatud ohutust tagava seadmega, peab olema takistatud köistee uuesti käivitamine enne vastavate meetmete rakendamist.
§21. Hooldus ja remont
Köistee tuleb projekteerida ja ehitada selliselt, et korralisi ning erakorralisi hooldus- ja remonditöid oleks võimalik teostada ohutult.
§22. Välismõjud
Köistee töötamisest tulenevate mürgiste gaaside, müra ja vibratsiooni tase peab jääma õigusaktides määratud piiridesse.
Nõuded infrastruktuurile
§23. Asetus, kiirus ja liikurite vahemaa
(1) Köistee tuleb projekteerida selliselt, et see töötaks ohutult, arvestades köistee ümbrust ja maastikku, ilmastikutingimusi ja lähedusse jäävaid hooneid või muid takistusi ning selliselt, et see kõigis töötamis- ja hooldustingimustes ja päästeoperatsioonide läbiviimise korral ei häiriks ega ohustaks ümbrust.
(2) Köistee liikurite, vedamisseadmete, trosside ja teiste liikuvate osade ning lähedusse jäävate hoonete ja teiste takistuste vahele peab külg- ja vertikaalsuunas jääma piisavalt ruumi, arvestades kõige ebasoodsamates tingimustes töötamisel tekkivat trosside ja liikurite või vedamisseadmete võimalikku verikaal-, piki- ja külgsuunalist liikumist.
(3) Köistee liikurite ja maapinna suurimate vahemaade määramisel peab olema arvestatud köistee omapära, liikurite tüüpi ja päästetööde läbiviimist. Lahtiste kabiinide korral tuleb arvesse võtta allakukkumise ohtu ja kabiinide ning maa vahemaa psühholoogilist mõju.
(4) Köistee liikurite või vedamisseadmete maksimaalne liikumiskiirus ja minimaalne vahemaa ning töötamisel tekkivad kiirendus- ja aeglustusjõud tuleb valida sellised, et oleks tagatud köistee ohutu töötamine ja inimeste ohutus.
§24. Liinil asuvad jaamad ja ehitised
(1) Liinil asuvad jaamad ja ehitised peavad olema projekteeritud ja paigaldatud selliselt, et oleks tagatud köistee stabiilsus. Jaamad ja ehitised peavad võimaldama trosside, liikurite ja vedamisseadmete ohutut liikumist ning hoolduse ohutut läbiviimist kõikides töötingimustes.
(2) Inimeste peale- ja mahaminekukohad köisteel peavad olema projekteeritud selliselt, et oleks garanteeritud inimeste ja liikurite ohutu liikumine. Liikurite liikumine jaamades ei tohi põhjustada ohtu inimestele.
Nõuded trossidele, ajamitele, piduritele ning mehaanilistele ja elektrilistele paigaldistele
§25. Trossid ja nende toed
(1) Köisteel tuleb kasutada kõiki uuemaid tehnoloogilisi lahendusi, et oleks:
1) välistatud trosside ja nende kinnituste purunemine;
2) arvestatud trosside minimaalset ja maksimaalset venimist;
3) tagatud trosside kindel püsimine tugedes ja välistatud nende mahajooks;
4) võimalik trosside seisukorra jälgimine.
(2) Kui ei ole välistatud trosside mahajooks, peab kasutama meetmeid, mis tagaksid trosside mahajooksmise korral köistee peatamise ja trosside tagasiasetamise tugedele, ohustamata sealjuures reisijaid.
§26. Ajam
(1) Köistee ajamisüsteem peab olema piisava võimsusega ning kohandatud erinevate juhtimissüsteemide ja -viisidega.
(2) Köisteel peab olema peaajamist sõltumatu energiavarustusega tagavaraajam.
(3) Lõikes 2 toodud nõuet ei pea täitma, kui köisteel läbiviidud ohutusanalüüs näitab, et reisijad saavad avarii korral liikuritest või vedamisseadmetest väljuda kergelt, kiiresti ja ohutult ka tagavaraajami olemasoluta.
§27. Pidurdusseadmed
(1) Avariiolukorras peab igal hetkel olema võimalik peatada töötavat köisteed või selle liikureid, koormusest ning trossi ja veoratta vahelisest hõõrdumisest sõltumata. Peatumisteekond peab olema ohutuse tagamiseks piisavalt lühike.
(2) Peatamisel tekkivad pidurdusjõud peavad jääma piirdesse, mis tagavad köisteel viibivate inimeste ohutuse ja liikurite, trosside ning köistee teiste osade rahuldava toimimise.
(3) Köisteel peab olema kaks või enam pidurdusmehhanismi, millest igaüks on võimeline peatama töötava köistee ja mis on omavahel ühendatud selliselt, et töötava pidurdusmehhanismi pidurdusjõu langemisel alla vajaliku taseme rakendub automaatselt alternatiivne pidurdusmehhanism.
(4) Veotrossi pidurdussüsteem peab rakenduma vahetult trossi veorattale.
(5) Lõigetes 3 ja 4 sätestatud nõudeid ei pea täitma vedamisseadmega köisteel.
(6) Köisteel peab olema toimiv lukustusseade, mis hoiaks ära köistee juhusliku taaskäivitumise.
§28. Juhtimisseadmed
Köistee juhtimisseadmed peavad olema projekteeritud ja valmistatud selliselt, et need oleksid ohutud ning vastupidavad tavapärasele kasutamisele ja välisteguritele nagu niiskus, äärmuslikud temperatuurid või elektromagnetilised häired ning selliselt, et need ei tekitaks ohtlike olukordi, kaasa arvatud juhtimisseadme rikke korral.
§29. Sidepidamisvahendid
Köisteel peavad olema sobivad vahendid, mis võimaldavad personali omavahelist suhtlemist igal ajahetkel ning millega avariiolukorras on võimalik informeerida reisijaid.
§30. Nõuded liikuritele
(1) Köistee liikurid peavad olema projekteeritud ja varustatud kõige vajalikuga selliselt, et töötingimustes ei saaks inimene liikuritest välja kukkuda ja oleks välistatud muud ohud.
(2) Liikurite detailid peavad olema sellised, et ühelgi juhul ei oleks võimalik:
1) trosside kahjustamine nende poolt;
2) libisemine, välja arvatud juhul, kui libisemine ei mõjuta märkimisväärselt liikurite ja köistee ohutust.
(3) Liikurite uksed peavad olema projekteeritud ja valmistatud selliselt, et neid oleks võimalik sulgeda ja lukustada.
(4) Liikuri põrand ja küljed peavad olema projekteeritud ja valmistatud nii, et need peaksid igas olukorras vastu liikuris olevate inimeste poolt põhjustatud raskusele ja survele.
(5) Kui kasutamisohutus nõuab operaatori viibimist liikuris, peab seal olema operaatori ülesannete täitmiseks vajalik varustus.
(6) Liikurid ning nende riputusmehhanismid peavad olema projekteeritud ja varustatud selliselt, et oleks tagatud neid nõuetekohaselt teenindava personali ohutus.
(7) Kui köisteel kasutatakse lahtiühendatavaid liikureid, tuleb kasutada kõiki meetmeid, et:
1) peatada kasutajatele ohutult iga väljuv liikur, kui liikur ei ole korrektselt trossi külge kinnitatud;
2) peatada kasutajatele ohutult iga saabuv liikur, kui liikur ei ole õigeaegselt lahti ühendatud;
3) oleks välistatud liikurite allakukkumise võimalus.
(8) Kui ei saa vastuvõetavalt välistada kandetrossi katkemist, peab funikulaarliikuritel ja kahe trossiga liikuritel ulatuses, mida lubab köistee konfiguratsioon, olema teel asuv automaatne pidurdusseade.
(9) Kui liikuri mahajooksmist ei ole võimalik välistada teiste vahenditega, peab liikuril olema mahajooksu takistav seade, mis võimaldab liikuri peatada, põhjustamata seejuures kasutajatele ohtlikku olukorda.
§31. Reisijate ohutus
(1) Inimeste köisteele pealetulek pealetulekukohtades ja mahaminek mahaminekukohtades peavad toimuma kooskõlas liikurite liikumisega. Pealetulekul ja mahaminekul peab olema tagatud inimeste ohutus.
(2) Laste ja liikumispuuetega inimeste veoks mõeldud köistee peab olema neile kasutamiseks ohutu.
Köistee kasutamisega seotud nõuded
§32. Üldised kasutusnõuded
(1) Köisteel peab rakendama kõiki tehnilisi meetmeid ja abinõusid, tagamaks köistee ettenähtud otstarbel kasutamine vastavalt selle tehnilisele spetsifikatsioonile, määratud töötingimustele ning kasutamis- ja hooldusjuhendile.
(2) Köistee kasutusjuhend ja vastavad märkmed tuleb koostada eesti keeles.
(3) Köistee käitamise eest vastutaval personalil peavad olema ülesannete täitmiseks vajalik varustus ja piisav kvalifikatsioon.
§33. Evakueerimine
Köistee peatumise korral, kui selle uuesti töölerakendamine võtab aega, tuleb kasutada kõiki tehnilisi meetmeid ja lahendusi, tagamaks reisijate ohutusse kohta toimetamine määratud, köistee tüüpi ja ümbrust arvestava aja jooksul.
§34. Muud ohutusnõuded
(1) Jaamades olevad vabalt juurdepääsetavad liikuvad osad tuleb projekteerida, valmistada ja paigaldada selliselt, et oleks välistatud nendest tulenev oht.
(2) Kui lõikes 1 nimetatud ohu välistamine ei ole võimalik teisiti, peavad nimetatud osadel olema eriabinõuga eemaldatavad kaitseseadmed, mis hoiaksid ära kokkupuuted köistee õnnetusi põhjustada võivate osadega.
(3) Köistee personali töökohad ning töökohtadele juurdepääsud tuleb projekteerida ja ehitada selliselt, et oleks välistatud personali allakukkumine.
(4) Kui lõikes 3 nimetatud nõuet ei ole võimalik täita muul viisil, peavad töökohtades ning neile juurdepääsudel olema kohad teenindava personali allakukkumist takistavate kaitsevahendite kinnitamiseks.
§35. Dokumentatsioon
(1) Köistee juures peavad olema kättesaadavad selle ohutusseadiste ja alamsüsteemide vastavusdeklaratsioonide ja nendega kaasneva tehnilise dokumentatsiooni koopiad.
(2) Juhul kui köisteele on tehtud ohutusanalüüs, peab köistee juures olema kättesaadav ohutusanalüüsi käsitlev dokumentatsioon.
VASTAVUSMÄRGI PAIGALDAMINE
§36. Vastavusmärk
(1) «Lifti ja köistee ohutuse seaduse» ja selle alusel kehtestatud õigusaktide nõuetele vastav lift või ohutusseadis, mille nõuetele vastavus on tõendatud «Lifti ja köistee ohutuse seaduses» ja selle alusel kehtestatud õigusaktides sätestatud korras, tuleb enne turule laskmist varustada vastavusmärgiga vastavalt Vabariigi Valitsuse 12. detsembri 2000. aasta määrusele nr 423 «Vastavusmärgi kuju, mõõtmed ja paigaldamise kord» (RT I 2000, 98, 635), arvestades käesolevast määrusest tulenevaid erisusi.
(2) Lifti või ohutusseadise märgistus ei tohi sisaldada vastavusmärgile sarnaseid märke, sümboleid või kujutisi, mida võib ekslikult pidada vastavusmärgiks. Muu liftile või ohutusseadisele kantud märgistus ei tohi halvendada vastavusmärgi nähtavust ja loetavust.
(3) Kui liftile või ohutusseadisele on kehtestatud nõuded teises õigusaktis, mis samuti näeb ette vastavusmärgi paigaldamise, peab vastavusmärk kinnitama, et lift või ohutusseadis vastab ka selle õigusakti nõuetele.
§37. Vastavusmärgi paigaldamine liftile
(1) Vastavusmärgi paigaldab liftile lifti paigaldaja.
(2) Vastavusmärk tuleb paigaldada lifti kabiini selgelt nähtavale kohale.
§38. Vastavusmärgi paigaldamine ohutusseadisele
(1) Vastavusmärgi paigaldab ohutusseadisele ohutusseadise tootja või tema volitatud esindaja.
(2) Kui ohutusseadise tootja või tema volitatud esindaja ei ole ohutusseadisele paigaldanud vastavusmärki, paigaldab vastavusmärgi käesoleva määruse nõuetele vastavalt isik, kes laseb ohutusseadise turule.
(3) Kui vastavusmärki ei ole võimalik paigaldada ohutusseadisele, tuleb vastavusmärk paigaldada ohutusseadise külge mitte-eemaldatavalt kinnitatud lipikule.
§39. Määruse jõustumine
Määrus jõustub kolmandal päeval pärast Riigi Teatajas avaldamist, välja avatud 4. peatükk, mis jõustub vastavasisulise välislepingu jõustumisel või Eesti ühinemisel Euroopa Liiduga olenevalt sellest, kumb tähtpäev saabub varem.
1 95/16/EÜ (EÜT L 213, 07.09.1995 lk 0001–0031); 2000/9/EÜ (EÜT L 106 03.05.2000 lk 0021–0048).


text:
Puuviljasektori erakorraline toetus – Riigi Teataja
Puuviljasektori erakorraline toetus - sisukord
§ 1 Toetatav tegevus
§ 3 Puuvilja turult kõrvaldamisest ning koristamata jätmisest ja toorelt koristamisest teatamine
§ 4 Toetuse taotlemine ning taotluse menetlemine ja toetuse arvutamine
§ 5 Taotluse rahuldamise ja rahuldamata jätmise otsus ning toetuse maksmine
RT I, 20.10.2017, 12
Vastu võetud 16.10.2017 nr 65
Määrus kehtestatakse Euroopa Liidu ühise põllumajanduspoliitika rakendamise seaduse § 2 lõike 3 ning komisjoni delegeeritud määruse (EL) 2017/1165, millega kehtestatakse ajutised erakorralised toetusmeetmed teatavate puuviljade tootjatele (ELT L 170, 01.07.2017, lk 31–46), artikli 6 lõike 3, artikli 7 lõike 1, artikli 8 lõigete 3 ja 4 ning artikli 12 alusel.
§ 1. Toetatav tegevus
(1) Puuviljasektori erakorralist toetust (edaspidi toetus) antakse komisjoni delegeeritud määruse (EL) 2017/1165 artikli 1 lõikes 1 nimetatud tegevuste elluviimise eest sama artikli lõikes 2 loetletud puuviljade kohta.
(2) Komisjoni delegeeritud määruse (EL) 2017/1165 artikli 1 lõikes 1 nimetatud tegevusi võib ellu viia sama artikli lõikes 3 sätestatud ajavahemiku jooksul.
(3) Põllumajandusamet avaldab oma veebilehel teabe komisjoni delegeeritud määruse (EL) 2017/1165 artikli 1 lõikes 4 nimetatud otsuse kohta ja sama määruse artikli 2 lõike 1 sätestatud koguse täitumise kohta.
Toetust võib taotleda komisjoni delegeeritud määruse (EL) 2017/1165 artikli 1 lõikes 1 nimetatud isik (edaspidi taotleja), kes enne sama määruse artiklites 6 ja 8 nimetatud tegevuste elluviimist on võimaldanud Põllumajandusametil teha sama määruse artiklis 9 ettenähtud kontrollid.
§ 3. Puuvilja turult kõrvaldamisest ning koristamata jätmisest ja toorelt koristamisest teatamine
(1) Enne komisjoni delegeeritud määruse (EL) 2017/1165 artikli 1 lõikes 1 nimetatud tegevuste elluviimist esitab taotleja Põllumajandusametile lisas 1 toodud vormi kohase teatise.
(2) Puuvilja turult kõrvaldamise korral esitab taotleja lõikes 1 nimetatud teatises selle puuvilja nimetuse, millega seotud tegevuse elluviimiseks toetust taotletakse ning andmed turult kõrvaldatava puuvilja koguse kohta.
(3) Puuvilja koristamata jätmise või toorelt koristamise korral esitab taotleja lõikes 1 nimetatud teatises selle puuvilja nimetuse, millega seotud tegevuse elluviimiseks toetust taotletakse, andmed tema ettevõttes kolmel eelmisel aastal asjakohase puuvilja keskmise saagikuse kohta ning selle maa pindala hektarites, millelt jäetakse saak koristamata või koristatakse toorelt.
§ 4. Toetuse taotlemine ning taotluse menetlemine ja toetuse arvutamine
(1) Taotleja esitab lisas 2 toodud vormi kohase taotluse Põllumajanduse Registrite ja Informatsiooni Ametile (edaspidi PRIA) komisjoni delegeeritud määruse (EL) 2017/1165 artiklis 10 sätestatud tähtajaks.
(2) PRIA kontrollib taotluses esitatud andmete õigsust ja vastavust toetuse saamise nõuetele.
(3) PRIA arvutab toetuse saajale makstava toetuse suuruse, lähtudes turult kõrvaldatud, koristamata jäetud või toorelt koristatud puuviljade kogusest.
(4) Põllumajandusamet esitab PRIA-le toetuse andmise otsuse tegemiseks vajalikud andmed ning hinnangu toorelt koristatud ja koristamata jäetud puuvilja koguse kohta, lähtudes §-s 2 nimetatud kontrollidest ja § 3 lõikes 2 nimetatud andmetest. Kui taotleja ei esita § 3 lõikes 2 nimetatud andmeid tema ettevõttes kolmel eelmisel aastal asjakohase puuvilja saagikuse kohta, võtab Põllumajandusamet andmete esitamisel arvesse asjakohase puuvilja Eesti keskmist saagikust kolmel eelmisel aastal.
§ 5. Taotluse rahuldamise ja rahuldamata jätmise otsus ning toetuse maksmine
PRIA teeb taotluse rahuldamise või rahuldamata jätmise otsuse sellise aja jooksul, et toetus oleks võimalik välja maksta 30. septembriks 2018.
Põllumajandusministri 28. oktoobri 2014. a määrus nr 91 „Puu- ja köögiviljasektorile erakorralise abina antav toetus, toetuse taotlemise ning toetuse taotluse menetlemise kord“ (RT I, 31.10.2014, 2) tunnistatakse kehtetuks.
Lisa 1 Teatis puuviljade turult kõrvaldamise, koristamata jätmise ning toorelt koristamise kohta

matches:
§ 1
§ 3
§ 4
§ 5
§ 2
§ 1
§ 3
§ 4
§ 3
§ 3
§ 5


Eesti Vabariigi soodustingimustel vanaduspensionide seaduse ja Eesti Vabariigi väljateenitud aastate pensionide seaduse osalise muutmise ja täiendamise seadus – Riigi Teataja
Eesti Vabariigi soodustingimustel vanaduspensionide seaduse ja Eesti Vabariigi väljateenitud aastate pensionide seaduse osalise muutmise ja täiendamise seadus
RT I 1993, 40, 596
25.06.1993 otsus nr 134
I. Eesti Vabariigi soodustingimustel vanaduspensionide seaduses (RT 1992, 21, 292) tehakse järgmised muudatused ja täiendused:
§ 2. Preambulas asendatakse sõnad «Eesti Vabariigi pensioniseadusega (RT 1991, nr. 12, art. 169)» sõnadega «riiklike elatusrahade seadusega (RT 1993, 15, 256)».
§ 3. Paragrahvi 1 preambula muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
«§ 1. Õigus saada soodustingimustel vanaduspensioni lähtuvalt riiklike elatusrahade seaduse § 6 punktist 4 on:».
§ 4. Paragrahvi 1 punkti 1 4. lõikes, punkti 2 4. lõikes ning punktis 4 sõnad «Eesti Vabariigi pensioniseaduse §-ga 8 ettenähtud vanust» asendatakse sõnadega «riiklike elatusrahade seaduse §-ga 5 enne 1994. aasta 1. jaanuari vanaduspensionile õigust andvat vanust».
§ 5. Seadust täiendatakse uue §-ga 3 järgmises sõnastuses:
«§ 3. Soodustingimustel vanaduspensioni arvutamise aluseks isikule, kes vastab käesoleva seaduse § 1 punkti 1 ja 2. või 3. lõikes toodud tingimustele, on 85 protsenti miinimumpalgast, millele liidetakse 1 protsent miinimumpalgast iga pensioniõigusliku staaži aasta eest.
Soodustingimustel vanaduspensioni arvutamise aluseks isikule, kes vastab käesoleva seaduse § 1 punkti 2 2. või 3. lõikes toodud tingimustele, on 85 protsenti miinimumpalgast, millele liidetakse 1 protsent miinimumpalgast iga pensioniõigusliku staaži aasta eest.
Soodustingimustel vanaduspension isikule, kes vastab käesoleva seaduse § 1 punkti 1 4. lõikes, § 1 punkti 2 4. lõikes, § 1 punktis 3 või punktis 4 toodud tingimustele, arvutatakse riiklike elatusrahade seaduse §-s 7 sätestatud korras.»
§ 6. Senised §-d 3, 4 ja 5 loetakse vastavalt §-deks 4, 5 ja 6.
§ 7. Paragrahvi 4 3. lõige muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
«Isikule, kes jätkab töötamist töödel, mis ei anna käesoleva seaduse alusel õigust pensionile, samuti isikule, kes on jõudnud riiklike elatusrahade seaduse §-ga 5 vanaduspensionile õigust andvasse vanusesse ning jätkab töötamist käesoleva seaduse alusel pensionile õigust andvatel töödel, makstakse soodustingimustel vanaduspensioni suuruses, mis on riiklike elatusrahade seaduse §-ga 46 töötavale vanaduspensionärile kehtestatud.»
II. Eesti Vabariigi väljateenitud aastate pensionide seaduses (RT 1992, 21, 294) tehakse järgmised muudatused:
§ 8. Seaduse pealkirjast jäetakse välja sõnad «Eesti Vabariigi».
§ 9. Paragrahvist 1 jäetakse välja sõnad «lähtuvalt Eesti Vabariigi pensioniseaduse (RT 1991, nr 12, art 169) paragrahvist 25».
§ 10. Paragrahvi 3 1. lõige muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
«Väljateenitud aastate pensioni arvutamise aluseks on 85 protsenti miinimumpalgast, millele liidetakse 1 protsent iga sellele pensionile õigust andva staaži aasta eest.»
§ 11. Paragrahvi 3 2. lõige ja §-d 4 ja 8 tunnistatakse kehtetuks.
§ 12. Paragrahvi 5 1. lõikes sõnad «Eesti Vabariigi pensioniseaduse § 7 punktile 1» asendatakse sõnadega «riiklike elatusrahade seaduse § 23 punktile 4».
§ 13. Paragrahvis 6 sõnad «Eesti Vabariigi pensioniseaduse» asendatakse sõnadega «riiklike elatusrahade seaduse».
§ 14. Paragrahvi 10 3. lõige muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
«Isikule, kes jätkab töötamist kutsealal või ametikohal, mis ei anna õigust saada pensioni käesoleva seaduse alusel, ja kelle kuutöötasu ei ületa rahvpensioni suurust, makstakse väljateenitud aastate pensioni täies ulatuses. Isikule, kes jätkab töötamist kutsealal või ametikohal, mis ei anna õigust saada pensioni käesoleva seaduse alusel ja kelle kuutöötasu ületab rahvapensioni suuruse, makstakse väljateenitud aastate pensioni 50 protsenti miinimumpalgast.»
§ 15. Paragrahv 11 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
«§ 11. Väljateenitud aastate pensioni määratakse, arvutatakse ümber ja makstakse riiklike elatusrahade seaduse §-des 30–35, 38, § 39 1. lõikes, §-des 40, 42, 43–45, 47–49, 55–61 kehtestatud korras.»
III. § 16. Eesti Vabariigi Ülemnõukogu 1992. aasta 14. mai otsuse «Eesti Vabariigi soodustingimustel vanaduspensionide seaduse rakendamise kohta» (RT 1992, 21, 293) punkti 3 alapunktis 2 sõnad «Eesti Vabariigi pensioniseaduse §-s 8 ettenähtud pensioni määramiseks nõutavat vanust» asendatakse sõnadega «riiklike elatusrahade seaduse §-ga 5 enne 1994. aasta 1. jaanuari vanaduspensioni määramiseks nõutavat vanust.»
IV. § 17. Eesti Vabariigi Ülemnõukogu 1992. aastal 14. mai otsuse «Eesti Vabariigi väljateenitud aastate pensionide seaduse rakendamise kohta» (RT 1992, 21, 295) punkti 4 4. lõige muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
«Isikule, kes jätkab töötamist töödel, mis kuni väljateenitud aastate penisonide seaduse jõustumiseni kehtinud normatiivaktide või nimetatud seaduse alusel ei anna õigust väljateenitud aastate pensionile ja kelle kuutöötasu ei ületa rahvapensioni suurust, makstakse väljateenitud aastate pensioni täies ulatuses. Isikule, kes jätkab töötamist töödel, mis kuni väljateenitud aastate penisonide seaduse jõustumiseni kehtinud normatiivaktide või nimetatud seaduse alusel ei anna õigust väljateenitud aastate pensionile ja kelle kuutöötasu ületab rahvapensioni suuruse, makstakse väljateenitud aastate pensioni 50 protsenti miinimumpalgast.»
§ 18. Käesolev seadus jõustub 1993. aasta 1. juulist.


text:
Viisa-, varjupaiga-, sisserände- ja muu isikute vaba liikumisega seotud poliitika – Direktiiv 2008/115/EÜ – Riigis ebaseaduslikult viibivate kolmandate riikide kodanike tagasisaatmine – Artikli 15 lõiked 4–6 – Kinnipidamise tähtaeg – Ajavahemiku arvessevõtmine, mil väljasaatmisotsuse täideviimine oli peatatud – Mõiste „väljasaatmine on mõistlik”
Kohtuasjas C‑357/09 PPU,
mille ese on EÜ artiklite 68 ja 234 alusel Administrativen sad Sofia-gradi (Bulgaaria) 10. augusti 2009. aasta otsusega esitatud eelotsusetaotlus, mis saabus Euroopa Kohtusse 7. septembril 2009, menetluses
koosseisus: president V. Skouris, kodade esimehed A. Tizzano, J. N. Cunha Rodrigues, K. Lenaerts, J.-C. Bonichot, C. Toader, kohtunikud C. W. A. Timmermans, P. Kūris, E. Juhász, G. Arestis, L. Bay Larsen (ettekandja), T. von Danwitz ja A. Arabadjiev,
kohtusekretär: ametnik N. Nanchev,
arvestades eelotsusetaotluse esitanud kohtu 10. augusti 2009. aasta taotlust, mis saabus Euroopa Kohtusse 7. septembril 2009 ja mida täiendati 10. septembril 2009, lahendada eelotsusetaotlus kodukorra artikli 104b alusel kiirmenetluses,
arvestades teise koja 22. septembri 2009. aasta otsust see taotlus rahuldada,
arvestades kirjalikus menetluses ja 27. oktoobri 2009. aasta kohtuistungil esitatut,
– S. S. Kadzoev, esindajad: advokaadid D. Daskalova ja V. Ilareva,
– Bulgaaria valitsus, esindajad: T. Ivanov ja E. Petranova,
– Euroopa Ühenduste Komisjon, esindajad: S. Petrova ja M. Condou-Durande,
olles ära kuulanud kohtujuristi ettepaneku,
1 Eelotsusetaotlus puudutab Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. detsembri 2008. aasta direktiivi 2008/115/EÜ ühiste nõuete ja korra kohta liikmesriikides ebaseaduslikult viibivate kolmandate riikide kodanike tagasisaatmisel (ELT L 348, lk 98) artikli 15 lõigete 4–6 tõlgendamist.
2 See taotlus esitati halduskohtumenetluses, mis algatati pärast seda, kui Direktsia „Migratsia” pri Ministerstvo na vatreshnite raboti (siseministeeriumi migratsiooniosakond) juhataja oli esitanud taotluse, et Administrativen sad Sofia-grad (Sofia halduskohus) teeks omal algatusel otsuse pikendada S. S. Kadzoevi (Huchbarovi) kinnipidamist migratsiooniosakonna välismaalaste ajutise majutamise erikeskuses (edaspidi „väljasaatmiskeskus”) Busmantsi külas, mis asub Sofia piirkonnas.
3 Direktiiv 2008/115 võeti vastu eelkõige EÜ artikli 63 esimese lõigu punkti 3 alapunkti b alusel. Direktiivi põhjendus 9 on sõnastatud järgmiselt:
„Kooskõlas nõukogu 1. detsembri 2005. aasta direktiiviga 2005/85/EÜ (liikmesriikides pagulasseisundi omistamise ja äravõtmise menetluse miinimumnõuete kohta) [(ELT L 326, lk 13)] ei tohiks kolmanda riigi kodanikku, kes on liikmesriigis varjupaika taotlenud, käsitleda liikmesriigi territooriumil ebaseaduslikult viibiva isikuna seni, kuni on jõustunud taotluse kohta tehtud eitav otsus või otsus, millega lõpetatakse tema õigus viibida riigis varjupaigataotlejana.”
4 Direktiivi 2008/115 artikkel 15, mis paikneb väljasaatmise eesmärgil kinnipidamist käsitlevas peatükis, on sõnastatud järgmiselt:
a) näevad ette kas kinnipidamise õiguspärasuse kiire kohtuliku läbivaatamise võimalikult kiiresti alates kinnipidamise algusest,
5 Direktiivi 2008/115 artikli 20 kohaselt peavad liikmesriigid jõustama direktiivi järgimiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid hiljemalt 24. detsembril 2010, arvestades artikli 13 lõiget 4 puudutavat erandit.
6 Vastavalt direktiivi artiklile 22 jõustus direktiiv 13. jaanuaril 2009.
7 Direktiiv 2008/115 võeti Bulgaaria õigusesse üle Bulgaaria Vabariigi välismaalaste seadusega (DV nr 153, 1998), mida muudeti 15. mail 2009 (DV nr 36, 2009, edaspidi „välismaalaste seadus”).
8 Eelotsusetaotluse esitanud kohtu sõnutsi ei ole direktiivi artikli 15 lõiget 4 siiski veel Bulgaaria õigusesse üle võetud.
9 Välismaalaste seaduse artikli 44 lõige 6 sätestab, et juhul, kui välismaalase suhtes ei saa haldussunnimeedet kohaldada, kuna tema isik ei ole tuvastatud või esineb ilmne põgenemise oht, võib korralduse andnud asutus näha ette välismaalase sunniviisilise paigutamise väljasaatmiskeskusesse, selleks et korraldada välismaalase toimetamine piiripunkti või väljasaatmine Bulgaaria Vabariigist.
10 Enne direktiivi 2008/115 ülevõtmist ei olnud sellisesse keskusesse paigutamine tähtajaliselt piiratud.
11 Praegu näeb välismaalaste seaduse artikli 44 lõige 8 ette, et „[m]ajutamine kestab kuni lõikes 6 nimetatud asjaolude kadumiseni, kuid mitte kauem kui kuus kuud. Majutamise kestust võib erandkorras pikendada veel kuni kaheteistkümneks kuuks, kui asjaomane isik keeldub pädevate asutustega koostööst, kui väljasaatmiseks vajalike dokumentide edastamine viibib või kui asjaomane isik ohustab riigi julgeolekut või avalikku korda”.
12 Välismaalaste seaduse artikli 46a lõiked 3–5 sätestavad:
„(3) Väljasaatmiskeskuse juhataja esitab iga kuue kuu tagant nimekirja välismaalastest, kes on viibinud väljasaatmiskeskuses kauem kui kuus kuud, kuna esinevad riigist väljasaatmist takistavad asjaolud. Nimekiri saadetakse väljasaatmiskoha asukoha halduskohtule.
(4) Pärast kuuekuulist majutamist väljasaatmiskeskuses otsustab kohus omal algatusel kinnisel istungil määrusega majutamise jätkumise, asendamise või lõpetamise üle. Kohtu määrus ei kuulu edasikaebamisele.
(5) Kui kohus tunnistab vaidlustatud sunniviisilise majutamise korralduse kehtetuks või annab korralduse välismaalase vabastamiseks, vabastatakse viimane väljasaatmiskeskusest viivitamatult.”
13 21. oktoobril 2006 pidasid Bulgaaria piirivalveasutuste töötajad Türgi piiri lähedal kinni isikut tõendavate dokumentideta isiku, kes väitis, et ta on Said Shamilovich Huchbarov, sündinud 11. veebruaril 1979 Groznõis (Tšetšeenia). Ta teatas, et ta ei soovi, et tema kinnipidamisest teavitatakse Venemaa konsulaati.
14 Pädevate politseiasutuste 22. oktoobri 2006. korraldusega võeti selle isiku suhtes vastu piiripunkti toimetamise haldussunnimeede.
15 3. novembril 2006 paigutati asjassepuutuv isik väljasaatmiskeskusesse, kuni osutub võimalikuks korralduse täitmine, st kuni välisreisiks õigust andva reisidokumendi väljastamiseni ja Tšetšeeniasse sõidupileti ostmiseks vajalike rahaliste vahendite eraldamiseni. Kõnesolev korraldus muutus pärast kohtulikku kontrollimist täitmisele pööratavaks 17. aprillil 2008.
16 14. detsembril 2006 teatas asjassepuutuv isik väljasaatmiskeskuse ametiisikutele, et tema tegelik perekonnanimi on Kadzoev, mitte Huchbarov.
17 Administrativen sad Sofia-gradis menetletava kahe halduskohtuasja käigus esitati sünnitunnistus, millest nähtub, et Kadzoev sündis 11. veebruaril 1979 Moskvas (endine Nõukogude Liit) ning tema isa oli tšetšeen Shamil Kadzoev ja ema grusiinlanna Loli Elihvari. Kuid esitati ka Tšetšeeni Itškeeria Vabariigi ajutine isikutunnistus, mis kehtis kuni 3. veebruarini 2001 ja mis oli välja antud 11. veebruaril 1979 Groznõis sündinud Said Shamilovich Kadzoevi nimele. Sellele vaatamata jätkas asjassepuutuv isik ametiasutustega suhtlemisel nii Kadzoevi kui ka Huchbarovi nime kasutamist.
18 Ajavahemikul 2007. aasta jaanuarist kuni 2008. aasta aprillini vahetasid Bulgaaria ja Venemaa ametiasutused kirju. Vastupidi Bulgaaria ametiasutuste veendumusele kinnitasid Venemaa ametiasutused, et Said Shamilovich Kadzoevi nimele väljastatud ajutise isikutunnistuse on välja andnud Vene Föderatsioonile tundmatud isikud ja asutus ning seda ei saa käsitada dokumendina, mis tõendaks, et isik on Venemaa kodanik.
19 Väljasaatmiskeskuses viibides esitas Kadzoev 31. mail 2007 varjupaigataotluse. 9. oktoobri 2007. aasta otsusega jättis Administrativen sad Sofia-grad rahuldamata Kadzoevi kaebuse Bulgaaria haldusasutuste keeldumise peale seda taotlust rahuldada, samuti varjupaigataotluse. Kadzoev esitas 21. märtsil 2008 teise varjupaigataotluse, mis võeti 2. aprillil 2008 siiski tagasi. 24. märtsil 2009 esitas Kadzoev kolmandat korda varjupaigataotluse. Administrativen sad Sofia-grad jättis 10. juuli 2009. aasta lahendiga Kadzoevi taotluse rahuldamata ja keeldus talle varjupaika andmast. Seda kohtulahendit ei saa edasi kaevata.
20 Kadzoevi advokaat esitas 20. juunil 2008 taotluse asendada kinnipidamine leebema meetmega ehk kohustada Kadzoevit andma regulaarselt allkiri oma elukohajärgsesse politseiregistrisse. Pädevad asutused tegid kindlaks, et Kadzoevil puudus Bulgaarias kehtiv aadress, ning jätsid selle taotluse rahuldamata põhjendusel, et nõutavad tingimused ei ole täidetud.
21 22. oktoobril 2008 esitati samasugune taotlus, mis jäeti samuti rahuldamata.
22 Pärast Kadzoevi taotlusel diskrimineerimisvastases komisjonis algatatud haldusmenetlust, mis sai aluseks menetlusele Varhoven administrativen sadis (kõrgem halduskohus), leidis see kohus oma 12. märtsi 2009. aasta otsuses nagu komisjongi, et Kadzoevi isikut ja kodakondsust ei ole võimalik kindlalt tuvastada ning käsitas teda seetõttu kodakondsuseta isikuna.
23 Eelotsusetaotlusest nähtuvalt peavad piinamisi kannatanud inimeste tugikeskus, ÜRO Pagulaste Ülemvoliniku Büroo ja Amnesty International usutavaks, et Kadzoev on oma päritoluriigis olnud piinamise ning alandava ja ebainimliku kohtlemise ohver.
24 Hoolimata Bulgaaria ametiasutuste, valitsusväliste organisatsioonide ja Kadzoevi enda pingutustest leida turvaline kolmas riik, mis võtaks Kadzoevi vastu, ei ole mingit kokkulepet saavutatud ning Kadzoev ei ole siiani saanud reisidokumente. Austria Vabariik ja Gruusia, kellele Bulgaaria ametiasutused esitasid vastava taotluse, keeldusid Kadzoevit vastu võtmast. Bulgaaria ametiasutused pöördusid ka Türgi Vabariigi poole, kes ei vastanud.
25 Administrativen sad Sofia-grad täpsustab, et Kadzoevit peetakse jätkuvalt kinni väljasaatmiskeskuses.
26 Põhikohtuasja algatamise aluseks oli siseministeeriumi migratsiooniosakonna juhataja haldusakt, millega taotleti, et kohus teeks omal algatusel välismaalaste seaduse artikli 46a lõike 3 alusel otsuse pikendada Kadzoevi kinnipidamist.
27 Nimetatud kohus märgib, et enne direktiivi 2008/115 ülevõtmise eesmärgil Bulgaaria Vabariigi välismaalaste seaduse muutmist ei olnud väljasaatmiskeskuses kinnipidamise kestus ajaliselt piiratud. Ta märgib, et puuduvad üleminekusätted, mis reguleeriksid olukordi, kus otsus on tehtud enne seadusemuudatust. Seetõttu on tähtaegu ja nende pikendamise põhjusi käsitlevate direktiivist tulenevate uute sätete kohaldatavus küsimus, mis vajab tõlgendamist, eriti kuna põhikohtuasjas oli direktiiviga ette nähtud kinnipidamise maksimaalne kestus enne direktiivi vastuvõtmist juba ületatud.
28 Pealegi ei täpsusta ükski säte sõnaselgelt, kas sellises olukorras nagu põhikohtuasjas tuleb direktiivi 2008/115 artikli 15 lõigetes 5 ja 6 ette nähtud tähtaegu mõista nii, et need hõlmavad ajavahemikku, mil välismaalast peeti kinni, kuid sundkorras piiripunkti toimetamine oli seadusest tulenevalt keelatud, sest Kadzoev oli algatanud menetluse pagulasseisundi ja täiendava kaitse seisundi saamiseks.
29 Viimaseks märgib see kohus, et kui nõustuda sellega, et „väljasaatmine ei ole enam mõistlik” direktiivi 2008/115 artikli 15 lõike 4 mõttes, kerkib üles küsimus, kas Kadzoev tuleks selle sätte kohaselt viivitamatult vabastada.
30 Neil asjaoludel otsustas Administrativen sad Sofia-grad menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused:
a) kui liikmesriigi siseriiklik õigus ei näinud kuni kõnealuse direktiivi ülevõtmiseni ette ei kinnipidamise maksimaalset kestust ega kestuse pikendamise põhjusi ja direktiivi ülevõtmisel ei nähtud ette uute sätete tagasiulatuvat kohaldamist, on direktiivi nimetatud sätted kohaldatavad alles alates direktiivi liikmesriigi õigusesse ülevõtmise ajast ja hõlmavad vaid seda aega?
a) riik, kelle kodanik asjaomane isik on, keeldus kinnipidamise kohtuliku kontrolli ajal väljastamast asjaomasele isikule tagasipöördumise eesmärgil reisidokumenti ja käesoleval ajal ei ole isiku suhtes sõlmitud tagasivõtulepingut kolmanda riigiga, kuigi liikmesriigi haldusasutused sellesuunalisi jõupingutusi jätkavad?
b) kinnipidamise kohtuliku kontrolli ajal oli olemas leping Euroopa Ühenduse ja selle riigi vahel, kelle kodanik asjaomane isik on, kuid liikmesriik ei tuginenud uue tõendi – asjaomase isiku sünnitunnistus – olemasolu tõttu kõnealuse lepingu klauslitele, kusjuures asjaomane isik ei soovi tagasi pöörduda?
4. Kas […] direktiivi 2008/115 […] artikli 15 lõikeid 4 ja 6 tuleb tõlgendada nii, et kui kolmanda riigi kodaniku väljasaatmise eesmärgil kinnipidamise kontrollimisel tuvastatakse, et tema väljasaatmine ei ole mõistlik ja kinnipidamise kestuse pikendamise võimalused on ammendatud,
a) ei tule teda viivitamatult vabastada, kui kumulatiivselt on täidetud järgmised tingimused: asjaomasel isikul puuduvad kehtivad isikut tõendavad dokumendid, olenemata kehtivuse tähtajast, mistõttu esinevad kahtlused tema isiku osas, ta käitub agressiivselt, tal puuduvad elatusvahendid ja üksi kolmas isik ei ole kohustunud teda ülal pidama?
31 Administrativen sad Sofia-grad esitas taotluse lahendada eelotsusetaotlus kodukorra artikli 104b alusel kiirmenetluses.
32 Eelotsusetaotluse esitanud kohus põhjendas seda väitega, et kohtuasjas on kerkinud üles küsimus, kas tuleks jätkata Kadzoevi kinnipidamist väljasaatmiskeskuses või tuleks ta vabastada. Mainitud isiku olukorda arvesse võttes märgib eelotsusetaotluse esitanud kohus, et menetlust ei tohiks pikaks ajaks peatada.
33 Euroopa Kohtu teine koda otsustas pärast kohtujuristi ärakuulamist rahuldada eelotsusetaotluse esitanud kohtu taotluse lahendada eelotsusetaotlus kiirmenetluses ning suunata kohtuasja Euroopa Kohtusse, et see määrataks suurkojale.
34 Selle küsimusega soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt teada, kas direktiivi 2008/115 artikli 15 lõikeid 5 ja 6 tuleb tõlgendada nii, et nendes sätestatud kinnipidamise maksimaalne kestus peab hõlmama ka kinnipidamisaega enne direktiiviga kehtestatud korra kohaldatavaks muutumist.
35 Olgu meenutatud, et direktiivi 2008/115 artikli 15 lõiked 5 ja 6 määravad kindlaks väljasaatmise eesmärgil kinnipidamise maksimaalse kestuse.
36 Kui kinnipidamise maksimaalse kestuse arvutamisel ei võetaks arvesse väljasaatmise eesmärgil kinnipidamise aega, mis möödus enne direktiivi 2008/115 kohaldatavaks muutumist, võiks Kadzoevi olukorras olevaid isikuid pidada kinni üle direktiivi artikli 15 lõigetes 5 ja 6 ette nähtud maksimaalsete tähtaegade.
37 Niisugune olukord ei oleks kooskõlas kõnesolevate direktiivi 2008/115 sätete eesmärgiga tagada, et väljasaatmise eesmärgil kinnipidamine ei kesta ühelgi juhul kauem kui 18 kuud.
38 Liiatigi kohaldatakse varasemate õigusnormide kehtivusajal tekkinud olukorra edaspidiste tagajärgede suhtes vahetult direktiivi 2008/115 artikli 15 lõiked 5 ja 6.
39 Seetõttu tuleb esimese küsimuse punktile a vastata, et direktiivi 2008/115 artikli 15 lõikeid 5 ja 6 tuleb tõlgendada nii, et nendes sätestatud kinnipidamise maksimaalne kestus peab hõlmama ka kinnipidamisaega väljasaatmismenetluses, mis on algatatud enne direktiiviga kehtestatud korra kohaldatavaks muutumist.
40 Selle küsimusega soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus teada, kas direktiivi 2008/115 artikli 15 lõigetes 5 ja 6 ette nähtud väljasaatmise eesmärgil kinnipidamise tähtaja arvutamisel tuleb arvesse võtta ka ajavahemikku, mil väljasaatmisotsuse täideviimine oli kolmanda riigi kodaniku esitatud varjupaigataotluse läbivaatamise tõttu peatatud, kuigi ta viibis varjupaigataotlusega seotud menetluse ajal endistviisi väljasaatmiskeskuses.
41 Olgu meenutatud, et direktiivi 2008/115 põhjenduses 9 on märgitud, et „[k]ooskõlas […] direktiiviga 2005/85 […] ei tohiks kolmanda riigi kodanikku, kes on liikmesriigis varjupaika taotlenud, käsitleda liikmesriigi territooriumil ebaseaduslikult viibiva isikuna seni, kuni on jõustunud taotluse kohta tehtud eitav otsus või otsus, millega lõpetatakse tema õigus viibida riigis varjupaigataotlejana”.
42 Nõukogu 27. jaanuari 2003. aasta direktiivi 2003/9/EÜ, millega sätestatakse varjupaigataotlejate vastuvõtu miinimumnõuded (ELT L 31, lk 18; ELT eriväljaanne 19/06, lk 101), artikli 7 lõigete 1 ja 3 kohaselt võivad varjupaigataotlejad vabalt liikuda vastuvõtva liikmesriigi territooriumil või selle poolt kindlaksmääratud alal, kuid vajaduse korral, näiteks avaliku korraga seotud või õiguslikel põhjustel, võivad liikmesriigid paigutada taotluse esitaja teatavasse kohta vastavalt oma siseriiklikule õigusele.
43 Vastavalt direktiivi 2003/9 artiklile 21 tagavad liikmesriigid, et sellest direktiivist tulenevate hüvitiste andmisega seotud eitavate otsuste või artikli 7 järgsete otsuste vastu, mis mõjutavad varjupaigataotlejaid isiklikult, võib esitada edasikaebuse siseriiklikus õiguses ette nähtud korra kohaselt. Vähemalt viimases astmes tagatakse võimalus esitada kohtule edasikaebus või taotleda kohtu kaudu asja uut läbivaatamist.
44 Direktiivi 2005/85 artikli 18 lõige 1 sätestab, et liikmesriigid ei pea isikut kinni ainult sel põhjusel, et viimane on varjupaigataotleja, ning sama artikli lõige 2 sätestab, et kui varjupaigataotlejat peetakse kinni, tagavad liikmesriigid võimaluse asja kiireks kohtulikuks läbivaatamiseks.
45 Niisiis kehtib direktiiviga 2008/115 reguleeritud kinnipidamisele väljasaatmise eesmärgil ning eelkõige direktiividega 2003/9 ja 2005/85 ja kohaldatavate siseriiklike sätetega reguleeritud varjupaigataotleja kinnipidamisele erinev õiguslik režiim.
46 Siseriikliku kohtu ülesanne on kindlaks teha, kas Kadzoevi viibimine väljasaatmiskeskuses ajal, kui ta oli varjupaigataotleja, on kooskõlas tingimustega, mis on ette nähtud varjupaigapoliitikat käsitlevates ühenduse ja siseriiklikes sätetes.
47 Kui peaks selguma, et ei ole tehtud ühtegi otsust Kadzoevi paigutamiseks väljasaatmiskeskusesse seoses menetlusega, mis algatati tema varjupaigataotluste alusel, mida on mainitud käesoleva otsuse punktis 19, ning tema kinnipidamise aluseks on varasem väljasaatmise eesmärgil kinnipidamist reguleeriv siseriiklik kord või direktiivist 2008/115 tulenev kord, siis tuleb direktiivi 2008/115 artikli 15 lõigetes 5 ja 6 ette nähtud väljasaatmise eesmärgil kinnipidamise kestuse arvutamisel võtta arvesse Kadzoevi kinnipidamise aega, mis vastab ajale, mil kõnesolev varjupaigamenetlus oli pooleli.
48 Seetõttu tuleb esimese küsimuse punktile b vastata, et ajavahemikku, mis isik oli paigutatud väljasaatmiskeskusesse vastavalt otsusele, mis tehti varjupaigataotlejaid käsitlevate siseriiklike ja ühenduse sätete alusel, ei tule käsitada kui kinnipidamist väljasaatmise eesmärgil direktiivi 2008/115 artikli 15 mõttes.
49 Selle küsimusega soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt teada, kas direktiivi 2008/115 artikli 15 lõikeid 5 ja 6 tuleb tõlgendada nii, et ajavahemikku, mil sundkorras piiripunkti toimetamise korralduse täideviimine oli peatatud seetõttu, et asjassepuutuv isik oli esitanud selle korralduse peale kohtusse kaebuse, võetakse arvesse väljasaatmise eesmärgil kinnipidamise aja arvutamisel, kui isik viibis kohtumenetluse ajal endistviisi väljasaatmiskeskuses.
50 Sellega seoses olgu meenutatud, et direktiivi 2008/115 artikli 13 lõiked 1 ja 2 näevad ette, et kolmanda riigi kodanikule võimaldatakse tõhusad õiguskaitsevahendid tagasisaatmisega seotud otsuste vaidlustamiseks või nende läbivaatamise taotlemiseks pädevas kohtu- või haldusasutuses või pädevas organis, mis koosneb liikmetest, kes on erapooletud ja kelle sõltumatus on tagatud. Nimetatud pädeval asutusel või organil on volitused vaadata läbi tagasisaatmisega seotud otsused, sealhulgas võimalus nende täitmine ajutiselt peatada, välja arvatud juhul, kui siseriikliku õiguse kohaselt juba kohaldatakse ajutist peatamist.
51 Direktiivi 2008/115 artikli 15 lõiked 5 ja 6 ega ükski muu selle direktiivi säte ei võimalda asuda seisukohale, et väljasaatmise eemärgil kinnipidamise ajavahemikke ei tuleks arvata artikli 15 lõigetes 5 ja 6 ette nähtud kinnipidamise maksimaalse kestuse hulka seetõttu, et väljasaatmisotsus on peatatud.
52 Eelkõige tuleb märkida, et väljasaatmisotsuse peatamine selle otsuse kohtusse edasikaebamise tõttu ei esine kinnipidamisaja pikendamise põhjuste hulgas, mis on loetletud direktiivi 2008/115 artikli 15 lõikes 6.
53 Niisiis tuleb ajavahemikku, mil asjassepuutuv isik oli kinnipeetav väljasaatmisotsuse õiguspärasuse kohtuliku kontrollimise menetluse ajal, võtta arvesse direktiivi 2008/115 artikli 15 lõigetes 5 ja 6 ette nähtud kinnipidamise maksimaalse kestuse arvutamisel.
54 Kui see nii ei oleks, võiks väljasaatmise eesmärgil kinnipidamise kestus ühes liikmesriigis eri juhtudel või erinevates liikmesriikides võib-olla oluliselt varieeruda, tingituna siseriiklike kohtumenetluste eripärast ja asjaoludest, ning see läheks vastuollu direktiivi 2008/115 artikli 15 lõigete 5 ja 6 eesmärgiga tagada, et kinnipidamise maksimaalne kestus on liikmesriikides ühesugune.
55 Seda järeldust ei kummuta 29. jaanuari 2009. aasta otsus kohtuasjas C‑19/08: Petrosian jt (kohtulahendite kogumikus veel avaldamata), millele Bulgaaria valitsus viitab. Mainitud kohtuasjas oli tõlgendamisel nõukogu 18. veebruari 2003. aasta määrus (EÜ) nr 343/2003, millega kehtestatakse kriteeriumid ja mehhanismid selle liikmesriigi määramiseks, kes vastutab mõnes liikmesriigis kolmanda riigi kodaniku esitatud varjupaigataotluse läbivaatamise eest (EÜT L 50, lk 1; ELT eriväljaanne 19/06, lk 109), ning Euroopa Kohus otsustas selles kohtuasjas, et kui üleandmise menetluse puhul näevad palve esitanud liikmesriigi õigusnormid ette kaebuse peatava toime, hakkab määruse artikli 20 lõike 1 punktis d ette nähtud üleandmise tähtaeg kulgema mitte alates üleandmise menetlust peatavast esialgse õiguskaitse määrusest, vaid alles alates sisulisest lahendist, millega tuvastatakse menetluse õiguspärasus ning mis ei tee üleandmisele takistusi.
56 Niisugust määruse nr 343/2003 artikli 20 lõike 1 punkti d tõlgendust ei saa üle võtta direktiivi 2008/115 artikli 15 lõigete 5 ja 6 tõlgendamisel. Eespool viidatud Petrosiani kohtuotsuses kõne all olev tähtaeg määrab kindlaks aja, mis on palve esitanud liikmesriigi käsutuses, et anda varjupaigataotleja üle tema tagasivõtmiseks kohustatud riigile, samas kui direktiivi 2008/115 artikli 15 lõigetes 5 ja 6 ette nähtud maksimaalse tähtaja eesmärgiks on piirata isikult vabaduse võtmist. Pealegi piiravad viimati mainitud tähtajad väljasaatmise eesmärgil kinnipidamise kestust, mitte väljasaatmismenetluse kui sellise läbiviimist.
57 Seetõttu tuleb teisele küsimusele vastata, et direktiivi 2008/115 artikli 15 lõikeid 5 ja 6 tuleb tõlgendada nii, et ajavahemikku, mil sundkorras piiripunkti toimetamise korralduse täideviimine oli peatatud seetõttu, et asjassepuutuv isik oli esitanud selle korralduse peale kohtusse kaebuse, võetakse arvesse väljasaatmise eesmärgil kinnipidamise aja arvutamisel, kui isik viibis kohtumenetluse ajal endistviisi väljasaatmiskeskuses.
58 Selle küsimusega soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus saada selgust direktiivi 2008/115 artikli 15 lõike 4 ja eelkõige mõiste „väljasaatmine on mõistlik” tähenduses, pidades silmas põhikohtuasja faktilisi asjaolusid.
Kolmanda küsimuse punkt c
59 Kolmanda küsimuse punktiga c soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus teada, kas direktiivi 2008/115 artikli 15 lõiget 4 tuleb tõlgendada nii, et väljasaatmine ei ole mõistlik, kui sama artikli lõikes 6 ette nähtud võimalused kinnipidamise tähtaegade pikendamiseks on ammendatud ning asjassepuutuva isiku kinnipidamise kohtuliku kontrollimise ajaks ei ole sõlmitud kolmanda riigiga tagasivõtulepingut.
60 Olgu märgitud, et kui direktiivi 2008/115 artikli 15 lõikes 6 ette nähtud kinnipidamise maksimaalne kestus on saavutatud, ei kerki üles küsimust, kas „väljasaatmine ei ole enam mõistlik” sama artikli lõike 4 tähenduses. Niisugusel juhtumil tuleb asjassepuutuv isik igal juhul kohe vabastada.
61 Niisiis saab direktiivi 2008/115 artikli 15 lõige 4 olla kohaldatav üksnes siis, kui direktiivi artikli 15 lõigetes 5 ja 6 ette nähtud maksimaalsed kinnipidamise tähtajad ei ole möödunud.
62 Seetõttu tuleb kolmanda küsimuse punktile c vastata, et direktiivi 2008/115 artikli 15 lõiget 4 tuleb tõlgendada nii, et see ei ole kohaldatav, kui artikli 15 lõikes 6 ette nähtud võimalused kinnipidamise tähtaegade pikendamiseks on asjassepuutuva isiku kinnipidamise kohtuliku kontrollimise ajal ammendatud.
Kolmanda küsimuse punktid a ja b
63 Kolmanda küsimuse punktidega a ja b seoses tuleb toonitada, et direktiivi 2008/115 artikli 15 lõike 4 kohaselt ei ole kinnipidamine enam õigustatud ning asjaomane isik vabastatakse viivitamatult, kui ilmneb, et väljasaatmine ei ole enam mõistlik õiguslikel või muudel kaalutlustel.
64 Direktiivi 2008/115 artikli 15 lõigetest 1 ja 5 nähtuvalt võib isiku kinnipidamine väljasaatmise eesmärgil kesta ainult seni, kuni kestab nõuetekohase hoolsusega väljasaatmise korraldamine ning kuni see on vajalik eduka väljasaatmise tagamiseks.
65 Selleks et väljasaatmist saaks pidada jätkuvalt mõistlikuks direktiivi 2008/115 artikli 15 lõike 4 tähenduses, on veel vaja, et ajal, mil siseriiklik kohus kontrollib kinnipidamise õiguspärasust, tunduks reaalne korraldada väljasaatmine direktiivi 2008/115 artikli 15 lõigetes 5 ja 6 ette nähtud tähtaegade piires.
66 Väljasaatmine ei ole mõistlik, kui on ebatõenäoline, et asjassepuutuv isik võetaks vastu kolmandasse riiki nende tähtaegade piires.
67 Seetõttu tuleb kolmanda küsimuse punktidele a ja b vastata, et direktiivi 2008/115 artikli 15 lõiget 4 tuleb tõlgendada nii, et väljasaatmine on mõistlik ainult siis, kui on reaalne korraldada väljasaatmine sama artikli lõigetes 5 ja 6 ette nähtud tähtaegade piires, ning väljasaatmine ei ole mõistlik, kui on ebatõenäoline, et asjassepuutuv isik võetaks vastu kolmandasse riiki nende tähtaegade piires.
68 Selle küsimusega soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt teada, kas direktiivi 2008/115 artikli 15 lõiked 4 ja 6 lubavad seda, et direktiivis ette nähtud maksimaalse kinnipidamisaja möödumisele vaatamata ei vabastata asjassepuutuvat isikut viivitamatult põhjusel, et tal puuduvad kehtivad dokumendid, ta käitub agressiivselt ning tal puuduvad vajalikud elatusvahendid ja eluase või selleotstarbelised liikmesriigi antud vahendid.
69 Sellega seoses tuleb rõhutada, et eelkõige käesoleva otsuse punktidest 35, 52 ja 59 nähtuvalt ei luba direktiivi 2008/115 artikli 15 lõige 6 ühelgi juhul ületada selles sättes ette nähtud maksimaalset tähtaega.
70 Võimalus pidada isikut kinni avaliku korra ja julgeolekuga seonduvatel põhjustel ei saa rajaneda direktiivil 2008/115. Seetõttu ei saa ükski eelotsusetaotluse esitanud kohtu viidatud asjaoludest olla iseenesest põhjuseks pidada isikut kinni selle direktiivi sätete alusel.
71 Järelikult tuleb neljandale küsimusele vastata, et direktiivi 2008/115 artikli 15 lõikeid 4 ja 6 tuleb tõlgendada nii, et need ei luba seda, et pärast direktiivis ette nähtud maksimaalse kinnipidamisaja möödumist ei vabastata asjassepuutuvat isikut viivitamatult põhjusel, et tal puuduvad kehtivad dokumendid, ta käitub agressiivselt ning tal puuduvad vajalikud elatusvahendid ja eluase või selleotstarbelised liikmesriigi antud vahendid.
1. Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. detsembri 2008. aasta direktiivi 2008/115/EÜ ühiste nõuete ja korra kohta liikmesriikides ebaseaduslikult viibivate kolmandate riikide kodanike tagasisaatmisel artikli 15 lõikeid 5 ja 6 tuleb tõlgendada nii, et nendes sätestatud kinnipidamise maksimaalne kestus peab hõlmama ka kinnipidamisaega väljasaatmismenetluses, mis on algatatud enne selle direktiiviga kehtestatud korra kohaldatavaks muutumist.
2. Ajavahemikku, mil isik oli paigutatud väljasaatmiskeskusesse vastavalt otsusele, mis tehti varjupaigataotlejaid käsitlevate siseriiklike ja ühenduse sätete alusel, ei tule käsitada kui kinnipidamist väljasaatmise eesmärgil direktiivi 2008/115 artikli 15 mõttes.
3. Direktiivi 2008/115 artikli 15 lõikeid 5 ja 6 tuleb tõlgendada nii, et ajavahemikku, mil sundkorras piiripunkti toimetamise korralduse täideviimine oli peatatud seetõttu, et asjassepuutuv isik oli esitanud selle korralduse peale kohtusse kaebuse, võetakse arvesse väljasaatmise eesmärgil kinnipidamise aja arvutamisel, kui isik viibis kohtumenetluse ajal endistviisi väljasaatmiskeskuses.
4. Direktiivi 2008/115 artikli 15 lõiget 4 tuleb tõlgendada nii, et see ei ole kohaldatav, kui direktiivi 2008/115 artikli 15 lõikes 6 ette nähtud võimalused kinnipidamise tähtaegade pikendamiseks on asjassepuutuva isiku kinnipidamise kohtuliku kontrollimise ajal ammendatud.
5. Direktiivi 2008/115 artikli 15 lõiget 4 tuleb tõlgendada nii, et väljasaatmine on mõistlik ainult siis, kui on reaalne korraldada väljasaatmine sama artikli lõigetes 5 ja 6 ette nähtud tähtaegade piires, ning väljasaatmine ei ole mõistlik, kui on ebatõenäoline, et asjassepuutuv isik võetaks vastu kolmandasse riiki nende tähtaegade piires.
6. Direktiivi 2008/115 artikli 15 lõikeid 4 ja 6 tuleb tõlgendada nii, et need ei luba seda, et pärast direktiivis ette nähtud maksimaalse kinnipidamisaja möödumist ei vabastata asjassepuutuvat isikut viivitamatult põhjusel, et tal puuduvad kehtivad dokumendid, ta käitub agressiivselt ning tal puuduvad vajalikud elatusvahendid ja eluase või selleotstarbelised liikmesriigi antud vahendid.

matches: kohus kohus kohus kohus kohus kohus kohus kohus kohus Kohus kohus kohus kohus kohus