Ehitus- ja planeerimisvaldkonna ülesannete täitmine Järva vallas – Riigi Teataja
Ehitus- ja planeerimisvaldkonna ülesannete täitmine Järva vallas
Ehitus- ja planeerimisvaldkonna ülesannete täitmine Järva vallas - sisukord
2 EHITUSVALDKOND
§ 3 Valitsuse pädevus
§ 4 Osakonna pädevus
3 PLANEERIMISVALDKOND
§ 5 Volikogu pädevus
§ 6 Valitsuse pädevus
§ 7 Osakonna pädevus
RT IV, 02.02.2018, 1
Määrusega reguleeritakse õigusaktidega kohaliku omavalitsuse, kohaliku omavalitsuse üksuse või kohaliku omavalitsuse organi pädevusse antud küsimuste otsustamine ehitus- ja planeerimisvaldkonnas Järva Vallavolikogu (edaspidi volikogu), Järva Vallavalitsuse kui organi (edaspidi valitsus) ning Järva Vallavalitsuse kui ametiasutuse struktuuriüksuse majandusosakonna (edaspidi osakond) poolt.
2. peatükk EHITUSVALDKOND
Volikogu pädevuses on eratee avalikuks kasutamiseks määramine.
§ 3. Valitsuse pädevus
Valitsuse pädevuses on:
1) projekteerimistingimuste andmine, andmisest keeldumine ja kooskõlastamine;
2) projekteerimistingimuste kehtetuks tunnistamine;
3) kõrvaltingimusega ehitusloa andmine või ehitusloa andmisest keeldumine;
4) ehitusloa kehtetuks tunnistamine;
5) kõrvaltingimusega kasutusloa andmine või kasutusloa andmisest keeldumine;
6) kasutusloa kehtetuks tunnistamine;
7) keskkonnamõju hindamise algatamine või algatamata jätmine;
8) keskkonnamõju hindamise programmi ja aruande nõuetele vastavaks tunnistamine;
9) muudes õigusaktides ehitusvaldkonda reguleerivate kohaliku omavalitsuse üksusele antud ülesannete täitmine.
§ 4. Osakonna pädevus
Osakonna pädevuses on:
1) projekteerimistingimuste taotluste menetlemine, sh taotluste kontrollimine ja taotluste läbi vaatamata jätmise üle otsustamine;
2) projekteerimistingimuste andmise menetluse korraldamine avatud menetlusena;
3) projekteerimistingimuste eelnõu koostamine ja vajaduse korral selle esitamine kooskõlastamiseks ja arvamuse avaldamiseks;
4) kinnisasja omaniku teavitamine kui projekteerimistingimuste andmise käigus selgub, et projekteerimistingimuste andmine võib kaasa tuua kinnisasja või selle osa sundvõõrandamise või sundvalduse seadmise vajaduse;
5) ehitus- ja kasutusteatise kontrollimine, andmete kandmine ehitisregistrisse ning vajadusel kontrolli tulemusel esitatavate nõuete kohta haldusakti andmine;
6) ehitusloa taotluse kontrollimine ja taotluse läbi vaatamata jätmise üle otsustamine;
7) ehitusloa eelnõu koostamine ja vajaduse korral selle esitamine kooskõlastamiseks või arvamuse avaldamiseks;
8) põhjendatud juhul nõude esitamine ehitusuuringute tegemiseks;
9) kasutusloa taotluste menetlemine, sh taotluste kontrollimine ja taotluste läbi vaatamata jätmise üle otsustamine;
10) kasutusloa eelnõu koostamine ja vajaduse korral selle esitamine kooskõlastamiseks või arvamuse avaldamiseks;
11) ehituslubade ja kasutuslubade andmine ja andmete kandmine ehitisregistrisse;
12) ehitamise alustamise teatise, andmete esitamise teatise ja ehitise täieliku lammutamise teatise kontrollimine, taotluse läbi vaatamata jätmise üle otsustamine ning andmete kandmine ehitisregistrisse;
13) projekteeritavate liinirajatiste trassivaliku kooskõlastamine;
14) puurkaevu või –augu asukoha kooskõlastamine või selle kooskõlastamisest keeldumine;
15) puurkaevu või –augu ehitusloa taotluse ja lammutamise ehitusprojekti kooskõlastamine Keskkonnaametiga ja teiste asjakohaste asutustega;
16) keskkonnamõju hindamise menetluse läbiviimine, sh koostamise korraldamine, vallavalitsuse korralduse eelnõu ettevalmistamine keskkonnamõju hindamise algatamise või algatamata jätmise kohta, ametlike teadete avaldamise korraldamine, keskkonnamõju hindamise vajalikkuse eelhinnangu koostamine;
17) ehitusuuringu aruannete ja ehitusdokumentide säilitamise korraldamine;
18) riikliku järelevalve teostamine;
19) ehitisregistrisse kandmata ehitiste kontrollimine ja kontrolli tulemusel täiendavate riiklike järelevalvemeetmete rakendamise või täiendavate andmete kogumise vajaduse üle otsustamine;
20) ehitise auditi tulemusel täiendavate riiklike järelevalvemeetmete vajaduse üle otsustamine;
21) riikliku järelevalve teostamine kohaliku tee kasutamise ja kaitsmise nõuete järgimise kontrollimiseks;
22) lennundusseaduse § 35 lõikes 3 sätestatud projekteerimistingimuste kooskõlastamise korraldamine;
23) maakatastriseaduse § 18 lõigetes 4 ja 5 nimetatud juhtudel katastriüksuse sihtotstarbe määramine;
24) kinnitatud väljavõtete väljastamine ehitisregistrist.
3. peatükk PLANEERIMISVALDKOND
§ 5. Volikogu pädevus
1) õigusaktidega volikogu ainupädevusse antud otsuste tegemine;
2) üleriigilise planeeringu, riigi eriplaneeringu, maakonnaplaneeringu ning vallaga piirnevate kohaliku omavalitsuse üksuste üldplaneeringu ja kohaliku omavalitsuse eriplaneeringu menetluses omavalitsuse arvamuse andmine ja kooskõlastamine;
3) kohaliku omavalitsuse eriplaneeringu ja selle keskkonnamõju strateegilise hindamise algatamine, eriplaneeringu asukoha eelvaliku otsuse, keskkonnamõju strateegilise hindamise esimese etapi aruande ja eriplaneeringu vastuvõtmine, eriplaneeringu kehtestamine;
4) kohaliku omavalitsuse eriplaneeringu, üldplaneeringu ja detailplaneeringu koostamise menetluses planeeringualal või selle osal ajutise planeerimis- ja ehituskeelu kehtestamine;
5) planeerimisseaduse § 130 lõike 2 punktides 1-4 nimetatud juhtudel detailplaneeringu koostamise algatamine, detailplaneeringu keskkonnamõju strateegilise hindamise algatamise või algatamata jätmise üle otsustamine, lähteseisukohtade kinnitamine, vastuvõtmine ja kehtestamine;
6) detailplaneeringu kehtestamine, kui detailplaneeringuga nähakse ette olemasoleva või kavandatava tee avalikult kasutatavaks teeks määramine.
§ 6. Valitsuse pädevus
1) kõigi määruse § 5 nimetamata detailplaneeringute algatamine, detailplaneeringu keskkonnamõju strateegilise hindamise algatamise või algatamata jätmise üle otsustamine, keskkonnamõju strateegilise hindamise programmi ja aruande nõuetele vastavaks tunnistamise üle otsustamine, lähteseisukohtade kinnitamine, vastuvõtmine ja kehtestamine;
2) halduslepingu sõlmimine planeeringu koostamise või koostamise tellimise üleandmiseks;
3) halduslepingu sõlmimine detailplaneeringukohaste rajatiste väljaehitamiseks või väljaehitamisega seotud kulude täielikuks või osaliseks kandmiseks;
4) planeeringu avaliku väljapaneku ajal esitatud kirjalike arvamuste osas seisukoha võtmine ning avaliku väljapaneku ja avaliku arutelu tulemuste alusel muudatuste tegemise vajalikkuse üle otsustamine;
5) detailplaneeringu koostamise lõpetamise otsustamine;
6) planeerimisseaduse § 125 lõikes 5 sätestatud juhtudel otsustuse tegemine;
7) detailplaneeringu menetluses kohaliku omavalitsuse arvamuse või seisukoha andmine ja kooskõlastamine;
8) kehtestatud planeeringute järgimise ja elluviimise tagamine;
9) kinnisasja sundvõõrandamise ja sundvalduse seadmise korraldamine.
§ 7. Osakonna pädevus
1) üld-, detail-, teema- ja kohaliku omavalitsuse eriplaneeringu menetluse korraldamine;
2) üld-, detail-, teema- ja kohaliku omavalitsuse eriplaneeringu lähteseisukohtade väljatöötamine;
3) planeeringu algatamiseks, vastuvõtmiseks ja kehtestamiseks vallavalitsuse korralduse või vallavolikogu otsuse eelnõu ettevalmistamine;
4) üldplaneeringu, kohaliku omavalitsuse eriplaneeringu ja detailplaneeringu menetluses sõlmitavate kokkulepete ja lepingute sõlmimise korraldamine;
5) planeeringulahenduste tutvustamine, planeeringu avaliku väljapaneku ja avaliku väljapaneku tulemuste kohta avaliku arutelu korraldamine;
6) detailplaneeringu eskiislahenduse heakskiitmine;
7) vallavalitsuse nimel informatsiooni avaldamine planeeringute algatamise ja kehtestamise, avaliku väljapaneku ja avaliku arutelu toimumise aja ning koha kohta ajalehtedes, Ametlikes Teadaannetes ja valla veebilehel;
8) kehtestatud planeeringute säilitamise ja huvitatud isikutele kättesaadavuse korraldamine;
9) keskkonnamõju strateegilise hindamise eelhinnangu koostamine;
10) keskkonnamõju strateegilise hindamise algatamise või algatamata jätmise üle otsustamiseks vallavalitsuse korralduse või vallavolikogu otsuse eelnõu ettevalmistamine;
11) keskkonnamõju strateegilise hindamise programmi ja aruande nõuetele vastavaks tunnistamiseks vallavalitsuse korralduse ettevalmistamine;
12) keskkonnamõju strateegilise hindamise koostamise korraldamine;
13) vallavolikogu ja vallavalitsuse nimel keskkonnamõju strateegilise hindamise kohta informatsiooni avaldamine ajalehtedes, Ametlikes Teadaannetes ja valla veebilehel;
14) lennundusseaduse § 35 lõikes 2 nimetatud kooskõlastuse korraldamine.
(1) Albu Vallavolikogu 25.05.2017 määruse nr 7 „Ehitusseadustikust, planeerimisseadusest ja liiklusseadustest tulenevate ülesannete delegeerimine“ § 1, § 2 ja § 3 tunnistatakse kehtetuks.
(2) Ambla Vallavolikogu 22.05.2003 määrus nr 10 „Ambla valla ehitusmääruse kehtestamine“ tunnistatakse kehtetuks.
(3) Imavere Vallavolikogu 22.10.2015 määrus nr 11 „Ehitusseadustikus ja planeerimisseaduses sätestatud ülesannete delegeerimine“ tunnistatakse kehtetuks.
(4) Kareda Vallavolikogu 21.08.2003 määrus nr 10 „Kareda valla ehitusmääruse kinnitamine“ tunnistatakse kehtetuks.
(5) Kareda Vallavolikogu 16.06.2015 määrus nr 10 „Ehitusseadustikus sätestatud ülesannete delegeerimine“ tunnistatakse kehtetuks.
(6) Koigi Vallavolikogu 08.06.2017 määrus nr 7 „Ehitusseadustikus, planeerimisseaduses ja ehitusseadustiku ja planeerimisseaduse rakendamise seaduses sätestatud ülesannete delegeerimine, Koigi valla ehitusmääruse kehtetuks tunnistamine“ tunnistatakse kehtetuks
(7) Järva-Jaani Vallavolikogu 31.03.2016 määrus nr 11 „Planeerimisseaduse, ehitusseadustiku ning ehitusseadustiku ja planeerimisseaduse rakendamise seadusega kohaliku omavalitsuse üksuse pädevusse antud küsimuste lahendamise delegeerimine Järva-Jaani Vallavalitsusele“ tunnistatakse kehtetuks.


text:
Riigi õigusabi seaduse, riigilõivuseaduse, tsiviilkohtumenetluse seadustiku ja sellega seonduvalt teiste seaduste muutmise seadus – Riigi Teataja
Riigi õigusabi seaduse, riigilõivuseaduse, tsiviilkohtumenetluse seadustiku ja sellega seonduvalt teiste seaduste muutmise seadus
20.03.2013 otsus nr 243
Vastu võetud 13.03.2013
§ 1. Riigi õigusabi seaduse muutmine
Riigi õigusabi seaduses tehakse järgmised muudatused:
1) paragrahvi 15 lõikest 5 jäetakse läbivalt välja sõnad „otsus või” vastavas käändes;
2) paragrahvi 181 lõike 1 punkt 1 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„1) riigi õigusabi osutaja nimetamiseks andmete elektrooniline haldamine;”;
3) paragrahvi 181 lõiget 1 täiendatakse punktiga 11 järgmises sõnastuses:
„11) riigi õigusabi tasu maksmise ja kulude hüvitamise elektrooniline haldamine;”;
4) paragrahvi 21 täiendatakse lõikega 33 järgmises sõnastuses:
„(33) Riigi õigusabi tasu suuruse ja kulude hüvitamise kindlaksmääramiseks dokumentide esitamise korra e-toimiku kaudu kehtestab justiitsminister määrusega.”
§ 2. Riigilõivuseaduse muutmine
Riigilõivuseaduses tehakse järgmised muudatused:
1) paragrahvi 57 lõike 14 teist lauset täiendatakse pärast tekstiosa „www.e-toimik.ee” tekstiosaga „, https://ettevotjaportaal.rik.ee/, https://kinnistuportaal.rik.ee või e-notari infosüsteemi”;
2) paragrahv 79 tunnistatakse kehtetuks;
3) paragrahv 352 tunnistatakse kehtetuks.
§ 3. Tsiviilkohtumenetluse seadustiku muutmine
Tsiviilkohtumenetluse seadustikus tehakse järgmised muudatused:
1) paragrahvi 57 lõige 2 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„(2) Paberdokumendid skaneeritakse ja salvestatakse kohtute infosüsteemis asjakohase menetluse juures. Kohtute infosüsteem salvestab automaatselt dokumendi süsteemi salvestamise aja ja salvestaja andmed. Kohtute infosüsteemi salvestatud dokumendid asendavad paberdokumente.”;
2) paragrahvi 3151 lõikes 3 asendatakse sõna „kättetoimetamisakti” sõnaga „kättetoimetamisteatise”.
§ 4. Kriminaalmenetluse seadustiku muutmine
Kriminaalmenetluse seadustikus tehakse järgmised muudatused:
1) seadust täiendatakse §-ga 1562 järgmises sõnastuses:
„§ 1562. Kohtumenetluses menetlusdokumentide kättesaadavaks tegemine
(1) Kohus teeb e-toimiku süsteemis kohtumenetluse pooltele viivitamata kättesaadavaks kõik kohtumenetluse menetlusdokumendid, sõltumata sellest, kuidas need kohtumenetluse pooltele kätte toimetatakse.
(2) Justiitsminister võib määrusega kehtestada täpsemad nõuded menetlusdokumentide infosüsteemi kaudu kättesaadavaks tegemisele.”;
2) paragrahv 1601 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„§ 1601. Kriminaaltoimik
(1) Kriminaaltoimik on kriminaalasjas kogutud dokumentide kogum.
(2) Kohus peab iga kohtus menetletava kriminaalasja kohta kohtutoimikut, kuhu võetakse ajalises järgnevuses kõik menetlusdokumendid ja muud asjaga seotud dokumendid. Seaduses ettenähtud juhul võetakse kohtutoimiku juurde muud menetlusega seotud esemed.
(3) Kohtutoimikut peetakse kirjalike dokumentide kogumina.
(4) Kohtutoimikut võib pidada ka täielikult või osaliselt digitaalsena.
(5) Kui kohtutoimikut peetakse digitaalsena, siis paberdokumendid skaneeritakse ja salvestatakse e-toimiku süsteemis asjakohase menetluse juures. E-toimiku süsteem salvestab automaatselt dokumendi süsteemi salvestamise aja ja salvestaja andmed. E-toimiku süsteemi salvestatud dokumendid asendavad paberdokumente.
(6) Kohustuslikule digitaalse kohtutoimiku pidamisele ülemineku aja ja korra, tehnilised nõuded digitaalse kohtutoimiku pidamisele ja sellega tutvumisele, samuti elektrooniliste dokumentide säilitamisele kehtestab justiitsminister määrusega.
(7) Digitaalse kohtutoimiku arhiveerimise ning arhiveeritud toimiku ja menetlusdokumentidega tutvumise täpsemad nõuded kehtestab justiitsminister määrusega.”;
3) paragrahvi 165 lõike 41 neljas lause muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„E-toimiku süsteemi kaudu kättesaadavaks tehtud kutse loetakse kättetoimetatuks, kui saaja avab selle infosüsteemis või kinnitab infosüsteemis selle vastuvõtmist dokumenti avamata, samuti siis, kui seda teeb muu isik, kellel saaja võimaldab infosüsteemis dokumente näha.”;
4) paragrahvi 165 täiendatakse lõikega 6 järgmises sõnastuses:
„(6) Justiitsminister võib määrusega kehtestada täpsemad nõuded kohtumenetluses menetlusdokumentide e-toimiku süsteemi kaudu elektroonilisele kättetoimetamisele.”;
5) paragrahvi 189 lõige 4 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„(4) Määratud kaitsjale toimingupõhise tasu väljamaksmise taotlus lahendatakse digitaalselt uurimisasutuse, prokuratuuri või kohtu infosüsteemis. Menetleja võib lahendada paberil taotluse pealdisena kaitsja esitatud kaitsjatasu väljamõistmise taotlusel justiitsministri poolt kehtestatud juhtudel.”
§ 5. Väärteomenetluse seadustiku muutmine
Väärteomenetluse seadustikus tehakse järgmised muudatused:
1) paragrahvi 41 lõike 41 neljas lause muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
2) paragrahvi 41 täiendatakse lõikega 10 järgmises sõnastuses:
„(10) Justiitsminister võib määrusega kehtestada täpsemad nõuded kohtumenetluses menetlusdokumentide e-toimiku süsteemi kaudu elektroonilisele kättetoimetamisele.”;
3) seadust täiendatakse §-ga 471 järgmises sõnastuses:
„§ 471. Kohtumenetluses menetlusdokumentide kättesaadavaks tegemine
4) seadust täiendatakse §-ga 502 järgmises sõnastuses:
„§ 502. Väärteotoimik
(1) Väärteotoimik on väärteoasjas kogutud dokumentide kogum.
(2) Kohus peab iga väärteoasja kohta kohtutoimikut, kuhu võetakse ajalises järgnevuses kõik menetlusdokumendid ja muud asjaga seotud dokumendid. Seaduses ettenähtud juhul võetakse kohtutoimiku juurde muud menetlusega seotud esemed.
(3) Väärteoasja kohtutoimiku kohta kohaldatakse lisaks käesolevas seadustikus sätestatule ka kriminaalmenetluse seadustiku § 1601 lõigetes 3–7 sätestatut.”
§ 6. Seaduse jõustumine
(1) Käesolev seadus jõustub üldises korras.
(2) Käesoleva seaduse § 1 punktid 2 ja 3 jõustuvad 2013. aasta 1. aprillil.
(3) Käesoleva seaduse § 1 punkt 4 ja § 4 punkt 5 jõustuvad 2014. aasta 1. jaanuaril.

matches:
§ 1
§ 2
§ 3
§ 4
Kohus
Kohus
§ 5
Kohus
§ 1601
§ 6
§ 1
§ 1
§ 4


Alaealise mõjutusvahendite seadus - sisukord
§ 2 Alaealine
2 MÕJUTUSVAHENDID. NENDE KOHALDAMINE JA JÄRELEVALVE
§ 3 Mõjutusvahendid
§ 4 Koolikorralduslikud mõjutusvahendid
§ 5 Üldkasulik töö
§ 6 Kasvatuse eritingimusi vajavate õpilaste kooli suunamine
§ 61 Kasvatuse eritingimused kasvatuse eritingimusi vajavate õpilaste koolis
§ 62 Eraldusruum kasvatuse eritingimusi vajavate õpilaste koolis
§ 63 Vaide esitamine
§ 7 Mõjutusvahendi eesmärk ja valik
§ 8 Järelevalve teostajad
§ 9 Järelevalve teostamine
§ 10 Mõjutusvahendi kohaldamise lõpetamine enne tähtaega
3 ALAEALISTE KOMISJON
§ 11 Alaealiste komisjoni moodustamine
§ 12 Alaealiste komisjoni koosseis
§ 13 Alaealiste komisjoni pädevus
§ 131 Rahastamine
4 ALAEALISE ÕIGUSERIKKUMISE ASJA ARUTAMINE ALAEALISTE KOMISJONIS
§ 14 Taotlus alaealise õiguserikkumise asja arutamiseks
§ 15 Alaealise õiguserikkumise asja arutamise ettevalmistamine
§ 16 Alaealiste komisjoni otsustusvõime
§ 17 Alaealise õiguserikkumise asja arutamise edasilükkamine
§ 171 Alaealise õiguserikkumise asja arutamise korraldamine tema elukoha muutumisel
§ 18 Alaealise sundtoomine alaealiste komisjoni istungile
§ 19 Alaealiste komisjoni istung
§ 20 Alaealiste komisjoni õigused ja kohustused
§ 21 Alaealise ja tema esindaja õigused ja kohustused
§ 22 Alaealiste komisjoni istungi protokoll
5 ALAEALISTE KOMISJONI OTSUS
§ 23 Alaealiste komisjoni otsuse tegemine
§ 24 Alaealiste komisjoni otsus
§ 25 Alaealise õiguserikkumise asja arutelu lõpetamise alused
§ 26 Alaealiste komisjoni otsuse vaidlustamine
§ 27 Alaealiste komisjoni otsuse jõustumine
§ 30 Seaduse jõustumine
Vastu võetud 28.01.1998
jõustumine 01.09.1998
terviktekst RT paberkandjal RT I 2002, 82, 479


Paide linna ühisveevärgi ja -kanalisatsiooni kasutamise eeskiri – Riigi Teataja
Paide linna ühisveevärgi ja -kanalisatsiooni kasutamise eeskiri
Paide linna ühisveevärgi ja -kanalisatsiooni kasutamise eeskiri - sisukord
RT IV, 29.08.2017, 49
Vastu võetud 18.06.2015 nr 15
RT IV, 02.07.2015, 8
jõustumine 05.07.2015
17.08.2017 RT IV, 29.08.2017, 17 01.09.2017
Määrus kehtestatakse ühisveevärgi ja -kanalisatsiooni seaduse § 8 lg 4 alusel
(1) Paide linna ühisveevärgi ja -kanalisatsiooni kasutamise eeskiri (edaspidi eeskiri) sätestab veevarustuse ja reovee ning sademe- ja drenaaživee või muu pinnase- ja pinnavee ärajuhtimise teenuste osutamise nõuded ja tingimused ning teenuste osutamise ja kasutamise korra Paide linnas.
(2) Eeskiri on kohustuslik täitmiseks kõigile ühisveevärgi ja -kanalisatsiooniga seotud juriidilistele ja füüsilistele isikutele Paide linnas.
(1) Eeskirjas kasutatakse mõisteid Paide linna volikogu (edaspidi linnavolikogu) kinnitatud Paide linna ühisveevärgi ja -kanalisatsiooniga liitumise eeskirjas märgitud tähenduses.
6) sademevesi – loodusliku päritoluga sademe- ja drenaaživesi ning muu pinnase- ja pinnavesi, mis ei ole reovesi;
[RT IV, 29.08.2017, 17 - jõust. 01.09.2017]
10) reostusgrupp – reovee reostustaset näitavate reostusnäitajate vahemik, mis on aluseks ülenormatiivse reostuse tasu kehtestamisele. Reostusgrupp on veeteenuse hinna alus. Vee-ettevõtjal on õigus reostusgruppe mitte määrata.;
11) reovee kanalisatsioon – ehitised ja seadmed reovee ärajuhtimiseks;
13) ühisveevärgi ja -kanalisatsiooni avarii – ühisveevärgi ja -kanalisatsiooni ehitiste või seadmete ettenägematu purunemine või rikkiminek, mille tagajärjel oluliselt halveneb või katkeb klientide veega varustamine või nende reovee ning sademevee ärajuhtimine või on ohustatud inimesed, ehitised või keskkond;
14) kinnistu - kinnistusraamatusse iseseisva üksusena kantud kinnisasi;
15) heitvesi- kasutusel olnud ning loodusesse tagasi juhitav vesi või kanalisatsiooni abil ärajuhitav sademevesi;
16) kinnistu kanalisatsioon - liitumispunktist kinnistu poole jääv rajatis reovee või sademevee ärajuhtimiseks ühiskanalisatsiooni;
17) kinnistu veevärk - liitumispunktist kinnistu poole jääv rajatis kinnisasja veega varustamiseks ühisveevärgist;
18) paisutuskõrgus - kõrgus, mille puhul on tagatud heitvee äravool üleujutusriskita;
19) peakraan- viimane sulgemisseade ühendustorul enne kinnistu veevärki;
20) abonent – kinnistu, mis on liitunud ühisveevarustuse- ja/või kanalisatsiooniteenusega või muu teenuse tarbija, keda vee-ettevõtja on lubanud ühisveevärgiga või ühiskanalisatsiooniga liituda ja teenust kasutada;
21) purgimine – tekkekohast äraveetava reovee ja/või fekaalide ühiskanalisatsiooni laskmine;
22) reostus – vee omadusi halvendav saasteainete, organismide, soojuse või radioaktiivsuse sisaldus vees;
23) reovesi – üle kahjutuspiiri rikutud ja enne suublasse juhtimist puhastamist vajav vesi;
24) sademevee kanalisatsioon – rajatised ja seadmed sademe- ja drenaaživee ning muu pinnase- ja pinnavee (tinglikult puhta heitvee) kanaliseerimiseks;
25) teenusleping – vee-ettevõtja ja kliendi vahel sõlmitud ostu-müügileping kliendile veevarustuse ja reovee, sademe ja drenaaživee ärajuhtimise teenuse müügiks;
26) liitumispunkt – ühisveevärgi ja –kanalisatsiooni omaniku või valdaja määratud ühisveevärgi ja –kanalisatsiooni ühenduskoht kinnistu veevärgi või kanalisatsiooniga. Liitumispunkt asub avalikult kasutataval maal;
27) vee-ettevõtja- eraõiguslik juriidiline isik, kes varustab kliendi kinnistu veevärki ühisveevärgi kaudu veega või korraldab kliendi kinnistu kanalisatsioonist reovee ärajuhtimist ja puhastamist;
28) klient – kinnistu omanik või valdaja, hoonestusõiguse alusel maakasutaja või ehitise kui vallasasja omanik või valdaja, kelle omanduses olev veevärk või kanalisatsioon on ühendatud ühisveevärgi või - kanalisatsiooniga;
29) mõõdusõlm – vee, reovee või heitvee mõõtmiseks ettenähtud tehniline sõlm;
30) ühisveevärk ja kanalisatsioon - ehitiste ja seadmete süsteem, mille kaudu toimub kinnistute veega varustamine või reovee ärajuhtimine ning mis on vee-ettevõtja hallatav;
31) ühisvoolne kanalisatsioon - rajatised reovee ning sademe- ja drenaaživee ning muu pinnase- ja pinnavee ühiseks ärajuhtimiseks.
32) sademevee ärajuhtimise leping - sademeveekanalisatsiooni omaniku ja kinnistuomaniku vahel sõlmitud leping sademe- ja drenaaživee ning pinna- ja pinnasevee ärajuhtimise teenuse osutamiseks;
(1) Ühisveevärgi ja -kanalisatsiooni abil veevarustuse ja reovee ärajuhtimise teenuseid osutab linnavolikogu otsusega tegevuspiirkonda määratud vee-ettevõtja. Sademevee kanalisatsiooni toimimise ning korrasoleku oma halduspiirkonnas tagab linnavalitsus.
(2) Ühisveevärgi ja -kanalisatsiooni toimimise ning korrashoiu oma tegevuspiirkonnas tagab vee-ettevõtja vastavalt eeskirjale ja linnavalitsuse ja vee-ettevõtja vahel sõlmitud lepingutele.
(5) Sademeveekanalisatsiooni sademevee juhtimiseks peab kinnistuomanik sõlmima sademevee kanalisatsiooni omanikuga sademevee ärajuhtimise lepingu.
(1) Veevarustuse ja reovee ärajuhtimise teenuste hinnad kehtestab vee-ettevõtja kooskõlastatult Konkurentsiameti või kohaliku omavalitsusega.
(2) Klient tasub veevarustuse ja reovee ning sademe ja drenaaživee ühisvoolse kanalisatsiooni kaudu ärajuhtimise teenuste eest vee-ettevõtjale vee-ettevõtja poolt kehtestatud hindade alusel vastavalt teenuslepingule. Ühiskanalisatsiooni juhitud sademe- ja drenaaživee teenuse hind on võrdne reovee teenuse hinnaga.
(3) Sademevee ärajuhtimise eest sademevee kanalisatsiooni kaudu tasutakse vastavalt KOV kehtestatud hindadele.
(1) Ühisveevärgi ja -kanalisatsiooni ulatumise korral teise kohaliku omavalitsuse haldusterritooriumile määratakse sellise ühisveevärgi ja -kanalisatsiooni kasutamise tingimused asukohajärgse kohaliku omavalitsuse organi ja linnavalitsuse vahelise lepinguga.
(2) Ühiskanalisatsiooni kaudu avalikelt teedelt, tänavatelt ja väljakutelt sademevee ning ühiskondlike hoonete keldrite drenaaživee ärajuhtimist ning ühisveevärgil asuvatest tuletõrjehüdrantidest kahjutule tõrjumiseks ning teisteks päästetöödeks ja õppusteks, samuti avalikest veevõtukohtadest muuks otstarbeks vee võtmist ning selle eest tasumist reguleeritakse linnavalitsuse ja vee-ettevõtja vahelise lepinguga. Lepinguga määratakse ka hüdrantide remondikulude kandmine.
(4) Ühisveevärgi tuletõrje hüdrantide ja avalike joogiveevõtukohtade korrashoiu eest vastutab vee-ettevõtja. Hüdrandi asukohas tänavakatte või haljastuse renoveerimise projektide elluviimise korral teostatakse hüdrandi vajalikud rekonstrueerimistööd projekti koosseisus. Teostatavate tööde tehnilised tingimused määrab vee-ettevõtja. Hüdrantide lumetõrjetööd korraldab linnavalitsus või toimub see vastavalt linna poolt määratud korrale. Linna tänavate lumetõrjet teostav töövõtja ei tohi lükata tänavalt lund hüdrantide teenindusalasse. Tuletõrje hüdrante kasutab piirkondlik päästekeskus (edaspidi päästekeskus) kahjutule tõrjumisel ja vajaduse korral teistel päästetöödel. Neist võib muuks otstarbeks vett kasutada vaid vee-ettevõtja loal lepingu alusel. Hüdrantide kasutamine õppustel ning neist tarvitatav vee kogus tuleb vee-ettevõtjaga eelnevalt kooskõlastada, vastasel juhul loetakse veevõtt omavoliliseks. Hüdrantidest vee võtmisel tuleb järgida eeskirja §7 lg 2 nõuet. Hüdrantidest võetud tulekustutusvee kogused teatab päästekeskus vee-ettevõtjale iga kuu kohta järgmise kuu 5 kuupäevaks.
(1) Ühisveevärgi ja -kanalisatsiooni ning kinnistu veevärgi ja kanalisatsiooni vaheliseks piiriks on vee-ettevõtja määratud liitumispunkt. Nõuded liitumispunkti paigutuse kohta esitatakse liitumistingimustes. Liitumispunkt on ühisveevärgi ja -kananalisatsiooni oluline osa.
(4) Liitumispunkt fikseeritakse kirjalikult piiritlusaktis ( skeemil) mis on teenuslepingu lahutamatu osa. Piiritlusakti puudumisel loetakse liitumispunktiks torustiku punkt 1 meeter väljaspool kinnistu piir, magistraaltorustiku kinnistust läbimineku korral loetakse liitumispunktiks ühenduskoht magistraaltorustikuga.
(5) Avalike teede, tänavate ja väljakute sademevee äravooluehitiste liitumispunkt asub sissevoolul ühiskanalisatsiooni peatorusse, kui pole kokku lepitud teisiti. Liitumispunktide asukohti piiritlusaktis ei pea fikseerima.
(3) Paide linnas on üks rõhupiirkond, milles tagatakse kuni 5-korruseliste hoonete veevarustuseks vajalik rõhk. Arvestades linna reljeefi, veetarbimise koguseid ja hoonestust, tagab selle nõude täitmise veetöötlusjaama väljundtorus normaalolukorras järjepidevalt hoitav rõhk 37±1 m H2O (3,7±0,1 baari).
(4) Paisutustase ühiskanalisatsioonis on määratud kanalisatsiooni tehnilise lahendusega ja esitatakse liitumistingimustes. Kui paisutustase ei ole ette antud, siis on selleks reovee- kanalisatsiooni korral liitumispunkti poolt esimese ühiskanalisatsiooni juurde kuuluva vaatluskaevu kaane kõrgus ning sademevee- või ühisvoolse kanalisatsiooni korral äravoolu suunas lähima tänavapinna kõrgus +0,1 m. Kui reo- või sademevee isevoolne või üleujutusriskita ärajuhtimine ei ole tagatud, peab klient reo- või sademevee ülepumpamise või paisutustasemest allpool asuvate ruumide ja pindade kaitse korraldama oma seadmetega ja oma kulul. Paisutuskõrgusest madalamal asuvate ruumide üleujutusest põhjustatud kahjude eest ei vastuta vee-ettevõtja.
(2) Ajutiste torustike ehitamise, hoolduse ja likvideerimise korraldab tähtajalise teenuslepingu taotleja oma kulul, kui vee-ettevõtja ei ole kokku lepitud teisiti. Kui selliseid ühendusi ühisveevärgi ja -kanalisatsiooniga tähtaegselt ei likvideerita, võib seda teha vee-ettevõtja kliendi kulul.
(3) Ajutiste torustike kohta kehtivad kinnistu veevärgi ja kanalisatsiooni nõuded. Ajutiste torustike ühendamise koha ühisveevärgi ja –kanalisatsiooniga määrab vee-ettevõtja.
(1) Kinnistu veevärk, mis on ühendatud ühisveevärgiga, peab olema varustatud veemõõdusõlmega. Selle puudumisel peab Klient ehitama oma kulul kinnistule veemõõdusõlme. Veemõõdusõlme tehnilised nõuded annab vee-ettevõtja. Vee-ettevõtjal on õigus nõuetele mittevastava veemõõdusõlme või veemõõdusõlme puudumise korral teha kliendile ettekirjutus, mille klient peab täitma 3 kuu jooksul.
(4) Vee-ettevõtjal on õigus nõuda, et peremaja kinnistu kanalisatsiooni ühendustorustik oleks ventileeritud kanalisatsiooni kaudu läbi vähemalt ühe välisõhku avaneva ventilatsioonitoru (min läbimõõt 75 mm). Teistel hoonetel peab olema torustike ventilatsioon ehitatud vastavalt projektile.
2) tagama sisendustoru kohal oleva maa-alal toru kontrollimiseks juurdepääsu sellele ning sisendustoru nähtava lekke ilmnemisel või sellekohase kahtluse tekkimisel teatama sellest vee-ettevõtjale;
4) tagama kinnistu veevärgile ehitatud veemõõdusõlme ja paigaldatud veearvestite korrashoiu ja säilimise, seal hulgas tagama veearvestite plommimiseks, kontrollimiseks ja taatlemise korraldamiseks juurdepääsu vee-ettevõtja esindajale;
5) lubama vee-ettevõtjal võtta kinnistu võrgust vee- ja reo- ning sademeveeproove ja Terviseametil veeproove;
6) hoidma tema kinnistul ja kinnistuga piirneval kohusterritooriumil asuvad tuletõrje hüdrandikaevude ja peakraani luugid lume- ja jäävabad ning hoidma vabad juurdepääsud maapealsetele hüdrantidele vastavuses Paide linna heakorra eeskirjale;
7) jälgima liitumispunktide luukide ja ühisveevärgi tähissiltide seisundit ning teavitama vee-ettevõtjat nende vigastustest ja kaotsiminekust;
8) lubama vee-ettevõtjal tasuta paigaldada oma kinnistu ehitisele tuletõrjehüdrandi viita või kinnistu maale viida paigaldusposti, juhul kui selleks ei ole muid nõuetele vastavaid võimalusi.
1) ühendus, mis võimaldab reostunud või reostusohtliku vee, samuti töödeldud (muudetud kvaliteediga) või kõrge temperatuuriga vee või auru, ohtlike vedelike või gaaside tagasivoolamist või imbumist ühisveevärki veevärgiga ühendatud seadmetest või süsteemidest nii normaal- kui alarõhu korral ühisveevärgis;
(7) Kui kliendi tehtud keelatud ühenduse, ühiskanalisatsiooni ohustava reostuse ärajuhtimise või kliendi muu süülise tegevuse tõttu on reostunud vesi ühisveevärgis, rikutud ühiskanalisatsiooni rajatist või tekitatid kahju keskkonnale, siis kahju hüvitab klient seadusega ettenähtud korras.
(5) Eemaldatud plommide tagasi paigaldamise kulude katteks on vee-ettevõtjal õigus võtta tasu välja arvatud käesoleva paragrahvi lõikes 4 loetletud juhtudel ja tingimusi täites.
(1) Õigusteostada kinnistu veevärgi ja kanalisatsiooni korrasoleku kontrolli on linnavolikogu otsusega volitatud isikul (edaspidi volitatud isik) või vee-ettevõtjal vastavalt teenuslepingule.
(4) Linnavalitsusel on õigus ilma eelneva hoiatuseta katkestada kinnistult sademeveekanalisatsiooni juhitava sademevee ärajuhtimist, kui kinnistult sademeveekanalisatsiooni juhitav heitvesi ohustab keskkonda.
(5) Vee andmine ja reo- ning sademevee ärajuhtimine taastatakse kliendi kirjaliku taotluse alusel pärast katkestamise põhjuste kõrvaldamist ja sellega vee-ettevõtjale ja linnale tekitatud kahju hüvitamist. Omavolilisi liitumisi ei aktsepteerita.
(6) Vee-ettevõtja ja linnavalitsus ei vastuta kliendi kinnistule vee andmise ja reo- ning sademevee ärajuhtimise eeskirja kohase katkestamise korral sellest kliendile või kolmandale isikule põhjustatud võimalike kahjude eest.
(8) Erakorraliste asjaolude korral on omavalitsusel õigus piirata ühisveevärgi vee kasutamist kastmiseks.
(3) Plaaniliste remonttööde algusest ning nendega seotud vee andmise ja reo- ning sademevee vastuvõtu piiramisest või katkestusest teavitatakse kliente kas kirjalikult (s.o e-posti või posti teel) või telefoni teel vähemalt viis päeva enne tööde algust.
(4) Vee-ettevõtja ei vastuta kliendile vee andmise või reo- ning sademevee ärajuhtimise vähenemise või katkemise ning üleujutuste ja nendest põhjustatud võimalike kahjude eest, kui need on toimunud vääramatu jõu tagajärjel. Kui vee-ettevõtja on ühisveevärgi ja -kanalisatsiooni hooldus- või remonttööde käigus põhjustanud kliendi kinnistu veevärgile või kanalisatsioonile kahjustusi või ruumide üleujutusi, korvab vee-ettevõtja kliendile kahjustuste kõrvaldamiseks vajalikud kulud.
(5) Teemaa või tänava pinnale ulatuvate ühisveevärgi ja -kanalisatsiooni rajatiste purunemise või rajatiste purunemisest põhjustatud teepinna vajumise korral tähistab vee-ettevõtja teelõigu liikluskorraldusvahenditega ja likvideerib purunemise või vajumise kooskõlastatult tee või tänava omanikuga.
2) torustikule, sulguritele, tuletõrjesüsteemile, ning vee- või reovee mõõdusõlmele vee-ettevõtja pandud plommid on eemaldatud või rikutud, välja arvatud eeskirja § 10 lõikes 4 p1 sätestatud juhul;
6) vee-ettevõtja loata toimub veevõtt tuletõrje hüdrandist, väljaarvatud eeskirja § 10 lõike 4 punktis 2 sätestatud juhul;
(2) Sademeveekanalisatsiooni on lubatud juhtida ainult sellist sademevett, mille keskmised reostusnäitajad ei ületa Vabariigi Valitsuse määrusega sademeveele esitatud nõudeid.
(4) Ärajuhitava reovee temperatuur ei tohi olla kõrgem kui 400C.
(7) Avariijuhtudest, mis on põhjustanud ärajuhitava reo- ning sademevee reostusnäitajate tõusu või täiendavate, kanalisatsioonirajatistele, inimesele või keskkonnale ohtlike saasteainete sattumisest ühiskanalisatsiooni või sademeveekanalisatsiooni, on klient kohustatud viivitamatult ohutusmeetmete rakendamiseks teatama teenuslepingu või sademevee ärajuhtimise lepingu lepingupartnerile.
(8) Bensiinijaamade, autoremonditöökodade, suurte garaažide, autopesulate, suurte õliküttel töötavate katlamajade, autolammutuskodade, metallitöökodade ja muude sarnaste objektide territooriumitelt ning üle 30 parkimiskohaga (v.a § 16 lõikes 9 nimetatud) parklate ja üle 1000 m2 suuruste kattega platside territooriumitelt (välja arvatud siirdekatendiga alad) enne sademevee ärajuhtimist sademeveekanalisatsiooni tuleb kasutada õli-bensiinipüüdureid ja vajadusel liivapüüdurit või muid asjakohaseid puhastusseadmeid.“
(9) Kortermajade parklatest sademevee ärajuhtimisel sademevee-, reovee-või ühiskanalisatsiooni on lubatud kuni 75 parkimiskohaga parklates jätta liiva-õlipüüdur paigaldamata juhul, kui liitumiskaevule eelneva kinnistupoolse kaevuna paigaldatakse proovivõtukaev.
Üldreostusnäitajate piirväärtused
Reostusnäitaja / Tähis / Mõõtühik / Piirväärtus
Heljuvainete sisaldus mg/l 300,0
Biokeemiline hapnikutarve BHT7 mg/l 350,0
Keemiline hapnikutarve KHT mg/l 740,0
Üldfosfori sisaldussisu mg/l 10,0
(4) Kui sademeveekanalisatsiooni juhitava sademevee reostusnäitajad ületavad Vabariigi Valituse poolt kehtestatud reostusnäitajaoid, on klient kohustatud enne sademevee sademeveekanalisatsiooni juhtimist kasutama eelpuhastust.
(5) Käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud reostusnäitajate piirväärtuste ületamise korral loetakse seda reo- või sademevett ühiskanalisatsiooni, inimese elu või tervist või keskkonda ohustavalt reostatuks, kui selline ületamine ei ole lubatud ülenormatiivse reostuse grupi kohaselt (ülenormatiivse reostustasu maksmisega) või teenuslepinguga.
(3) Reoveekanalisatsiooni juhitava reo- ja sademevee proovivõtu sageduse ja proovis reostusnäitajate loetelu määrab vee-ettevõtja, lähtudes reostuse iseloomust ja tasemest. Sademeveekanalisatsiooni juhitava sademevee proovivõtu sageduse ja proovis reosutsnäitajate loetelu määrab linnavalitsus. Klient, kes kasutab oma tegevusalas või tehnoloogias ohtlikke aineid sisaldavat tooret, abimaterjale, pooltooteid või kemikaale, on kohustatud teatama vee-ettevõtjale kõigist reoveega ärajuhitavatest saasteainetest ja kinnistul kasutatavatest või hoitavatest ohtlikest ainetest ja materjalidest, sealjuures bakterioloogiliselt ja radioaktiivselt ohtlikest ainetest ja materjalidest.
(7) Kui proovi analüüsi andmetel reovee reostusnäitajate tase ületab eeskirja või kliendi ja vee-ettevõtja vahelise teenuslepinguga määratud saasteainete piirväärtusi, neist mõlema olemasolul arvestatakse karmimate nõuetega (k.a ohtlike ainete sisalduse osas), on vee-ettevõtjal õigus võtta ülenormatiivse reostuse tasu kuni uue proovi analüüsi andmete esitamiseni, millest selgub, et saasteainete (k.a ohtlike ainete) sisaldus vastab eeskirjas või teenuslepingus märgitule.
(1) Veearvesti tüübi ja suuruse valiku teeb vee-ettevõtja, kes otsustab ka kauglugemisseadme paigaldamise sobivuse ja vajaduse, klient peab sellega nõustuma.
(2) Klient peab tagama:
1) veearvesti säilimise vigastamatuna ning selle kaitsmise külmumise või ülekuumenemise eest; veemõõdusõlme temperatuur ei tohi olla talvel madalam kui 40C.
3) veemõõdusõlme armatuuri töökorrasoleku;
(3) Klient ei tohi tahtlikult blokeerida või segada kauglugemisega veearvesti kauglugemisseadme signaali.
(4) Veearvesti riketest, vigastustest, külmumisest või ülekuumenemisest peab klient nende avastamisel otsekohe vee-ettevõtjale teatama.
(5) Vee-ettevõtjale kuuluva rikutud (ka külmunud või kuumenenud) või omavoliliselt eemaldatud veearvesti asendab vee-ettevõtja viie tööpäeva jooksul pärast seda, kui klient on tekitatud kahjude eest määratud hüvitise vee-ettevõtjale tasunud. Veearvesti tehnilise rikke korral, mis ei sõltunud kliendist, asendab vee-ettevõtja arvesti tasuta.
(6) Klient võib kirjalikult nõuda vee-ettevõtjale kuuluva veearvesti täpsuse kontrollimist enne taatlustähtaega. Kui taatlemisel selgub, et mõõtetäpsus on lubatud vea piires, kannab kulud klient, vastasel juhul vee-ettevõtja.
(2) Veearvesti rikke korral või kui veearvesti ei toimi nõuetekohaselt muul põhjusel ja klient ei ole selles süüdi, arvestatakse tarbitud vett rikke avastamisele eelnenud tarbimisperioodi kaheteistkümne kalendrikuu keskmise ööpäevase tarbimise järgi (liitri täpsusega). Juhul kui kliendi eelnev tarbimise periood oli lühem kui kaksteist kuud, võetakse aluseks kliendi tarbimise perioodi keskmine ööpäevane tarbimine. Nimetatud tasu arvestamise kord kehtib rikke tuvastamise arvestusperioodi kohta ja perioodile kuni uue arvesti paigaldamiseni. Eelneva perioodi järgi arvutatud tarbimiskogus ümmardatakse lähima täiskuupmeetrini ja see on aluseks rikke tuvastamise arvestusperioodi ja sellele järgnenud kuni uue arvesti paigaldamiseni perioodi kohta arve esitamiseks.
(3) Kui eeskirja § 20 lõike 4 kohasel erakorralisel taatlusel osutus veearvesti nominaalrežiimi (alates üleminekukulu ületamisest kuni maksimaalkuluni) mõõteviga lubatust suuremaks, teeb vee-ettevõtja lubatud mõõteviga ületava vea ulatuses tarbitud veekoguse ümberarvestuse arvesti paigaldamise kuupäevast möödunud poole aja, kuid mitte rohkem kui kolme kuu eest. Alla üleminekurežiimi esinenud mõõtevea korral tagasiarvestust ei tehta.
(5) Kastmisveeks kasutatud (või kanalisatsiooni mittejuhitava tehnoloogilises protsessis ärakasutatud) vee mõõtmiseks võib klient omal kulul paigaldada kooskõlastatult vee-ettevõtjaga kinnistule ehitatud kastmisvee mõõdusõlme kuni ühe täiendava veearvesti, mille ta esitab vee-ettevõtjale ülevaatamiseks ja plommimiseks. Seejuures ei tohi olla võimalust kastmisvee arvestit läbiva vee kanalisatsiooni juhtimiseks.
(6) Kõik kastmisvee mõõdusõlme ehitamise ning arvesti paigaldamise, taatlemise ja hooldusega seotud kulud kannab klient.
(7) Põhjendatud juhtudel on vee-ettevõtjal õigus ettevõtetele lubada paigaldada rohkem kui üks mittekanaliseeritava tehnoloogilise vee arvesti.
(8) Ettevõtetele, kus kanaliseeritakse lisaks tarbitud joogiveele olulises koguses tehnoloogilises protsessis eraldunud vett, on vee-ettevõtjal õigus selle kogus teenuse mahule lisada. Kogus määratakse kas vee-ettevõtjaga kooskõlastatud arvutusmetoodika järgi või kliendi poolt paigaldatud reoveearvestiga. Reoveearvesti paigaldamise nõude esitamise õigus on vee-ettevõtjal.
(1) Vee, mida päästekeskus võtab avalikust veevõtukohast kahjutule tõrjumiseks, teisteks päästetöödeks või õppusteks, arvestus ja tasumine toimub vastavalt omavalitsuse ja vee-ettevõtja vahelise lepingu tingimustele.
(2) Kõikidest lisaallikatest pärineva vee (kinnistu kaev, keldrite tühjakspumpamine, katusevesi, platsivesi) nii regulaarseks kui ühekordseks tahtlikuks reoveekanalisatsiooni juhtimiseks peab klient saama eelneva nõusoleku vee-ettevõtjalt, vastasel juhul loetakse see omavoliliseks tegevuseks.
(3) Kui klient saab kogu vee või osa sellest muudest veeallikatest kui ühisveevärk, määratakse ühiskanalisatsiooni ärajuhitud reovee kogus reoveearvestiga või võrdsustatakse kõigist veeallikatest kokku tarvitatud veega, kui vee-ettevõtja loeb selle mõõtmist usaldusväärseks ega eelda muu vee ülemäärast sattumist kanalisatsiooni.
(4) Kõik reovee mõõdusõlme või muudest veeallikatest tarvitatud vee mõõdusõlmede ehitamise ning arvestite paigaldamise, taatlemise ja hooldusega seotud kulud kannab klient.
(5) Reoveearvesti rikke korral arvutatakse ärajuhitud reovee kogus eeskirja § 21 lõikes 2 sätestatud korras.
(6) Ühekordseid reovee ärajuhtimisi ühiskanalisatsiooni (läbipesu, katsetused jms) arvestab vee-ettevõtja iga kord vastavalt kasutusele. Sademevee või pinnasevee kanalisatsiooni juhtimisel või pumpamisel on vee-ettevõtjal õigus reovee kogusele nimetatud lisavee kogused, mille suuruse arvutab vee-ettevõtja, liita.
(1) Veevarustuse ning reo- ja sademevee ärajuhtimise teenuste arvepidamine toimub teenuslepingu alusel kooskõlas eeskirjaga. Klient registreerib arvestusperioodi lõpus vee- või reoveearvesti näidu ja teatab selle vee-ettevõtjale teenuslepingus määratud ajal. Kasutatud vee või ärajuhitud reovee kogus arvestatakse kuupmeetri täpsusega.
(2) Kui klient ei teata veearvesti näitu teenuslepingus määratud ajal, on vee-ettevõtjal õigus arve koostamisel võtta aluseks eelneva 12 kalendrikuu keskmine ööpäevane tarbimine.
(3) Arvestusperioodi pikkuse määrab vee-ettevõtja teenuslepingus, kuid arvestusperiood ei tohi olla pikem kui kuus kalendrikuud. Erandina on väikese tarbimismahuga klientidele lubatud määrata arvestusperioodi pikkuseks kuni 1 aasta.
(4) Abonenttasu ja sademevee ärajuhtimise tasu määratakse kogu kalendrikuu tasuna, mida makstakse iga arvestusperioodi lõpus.
(5) Klient on kohustatud tasuma veevarustuse ja reo- ning sademevee ärajuhtimise teenuste eest vee-ettevõtjale teenuslepingus kokkulepitud ajal vastavalt vee-ettevõtja esitatud arvele.
(6) Kui arve tasumise tähtaeg ei ole kokku lepitud, on klient kohustatud tasuma arve kümne kalendripäeva jooksul arve kättesaamisest arvates. Arve loetakse kätte saaduks, kui see on esitatud teenuslepingus märgitud kliendi posti- või e-postiaadressile ja postitamisest on möödunud viis päeva.
(7) Arve loetakse tasutuks kuupäeval, mil raha on vee-ettevõtja arvelduskontole laekunud. Nimetatud tähtaegade ületamise korral on vee-ettevõtjal õigus nõuda viivist vastavalt teenuslepingule.
(8) Viivise suurus lepitakse kokku teenuslepingus, kuid see ei või olla suurem kui 0,2% tasumata summast päevas. Viivist ei tasuta, kui klient ei ole temast olenemata põhjustel arvet saanud või ei ole saanud seda õigeaegselt või esitatud arve on ebaõige.
(9) Pretensioone arvete õigsuse asjus võib klient vee-ettevõtjale esitada kümne tööpäeva jooksul arve kättesaamise päevast arvates.
(10) Pretensioon lahendatakse kümne tööpäeva jooksul selle kättesaamisest arvates.
(11) Klient on kohustatud arve tasuma kümne päeva jooksul pärast vee-ettevõtjalt pretensioonilahendi kättesaamist või arvel näidatud tähtajaks, kui see on hilisem.
(2) Eeskirjakohase tähtajalise või tähtajatu teenuslepingu sõlmimiseks peab klient esitama vee-ettevõtjale vormikohase avalduse, kinnistu omandiõigust tõendavad dokumendid ning eeskirjast ja muudest õigusaktidest tulenevad lepingu sõlmimiseks vajalikud dokumendid. Dokumente ei pea esitama juhul kui need on esitatud liitumislepingu taotluse lisana. Uue liitumise korral on teenuslepingu sõlmimise aluseks akt liitumislepingu tingimuste täitmise kohta.
(3) Kui kinnistu, maa või ehitis kui vallasasi on kaasomandis, sõlmitakse ühisveevärgist vee võtmiseks või reo- ning sademevee ühiskanalisatsiooni juhtimiseks üks kirjalik leping kaasomanike enamiku otsuse alusel nende volitatud esindajaga vastavalt asjaõigusseadusele.
(4) Teenuslepingu ülesütlemisest teatatakse kliendile kirjalikult, välja arvatud lõike 3 punktis 5 nimetatud juhul. Teenuslepingu lõpetamisel liitumistasu ei tagastata.


Eriveoloa menetlemise kord Viimsi vallas – Riigi Teataja
Eriveoloa menetlemise kord Viimsi vallas
Eriveoloa menetlemise kord Viimsi vallas - sisukord
§ 1 Korra eesmärk ja ulatus
§ 3 Taotluse vastuvõtmine
§ 5 Eriveoloa vormistamine
§ 6 Eriveoloa väljaandmisest keeldumine või eriveoloa kehtetuks tunnistamine
§ 7 Eriveoloa väljastamise eest tasu arvestamine
§ 8 Eriveoloa väljastamine
RT IV, 13.04.2016, 55
Vastu võetud 05.04.2016 nr 8
Määrus kehtestatakse kohaliku omavalitsuse korralduse seaduse § 30 lõike 1 punkti 3, liiklusseaduse § 80 lõike 2 alusel ja kooskõlas majandus- ja taristuministri 4. septembri 2015 määrusega nr 114 „Eriveo tingimused ning eriveo teostamise ja erilubade väljaandmise kord ning tee omanikule tekitatud kulutuste hüvitamise, eriloa menetlustasu ja eritasu määrad“.
§ 1. Korra eesmärk ja ulatus
(1) Korra eesmärk on määrata kindlaks eriveoloa taotluse menetlemise toimingud Viimsi Vallavalitsuse kommunaalametis (edaspidi Amet), et soodustada võimalikult kvaliteetse ja kliendisõbraliku avaliku teenuse pakkumist.
(2) Amet menetleb eriveolube eriveo taotlemiseks Viimsi valla haldusterritooriumil asuvatel Viimsi valla avalikult kasutatavatel teedel, tänavatel, väljakutel ja sildadel suuremõõtmeliste või raskekaaluliste vedude või sõitudega.
(3) Suuremõõtmeline ja/või raskekaaluline vedu või sõit on lubatud ainult eriveoloaga ja eritasu eest ning üksnes eriveoloal märgitud marsruudil ja tingimustel.
Korras kasutatakse mõisteid majandus- ja taristuministri 4. septembri 2015 määrusest nr 114 „Eriveo tingimused ning eriveo teostamise ja erilubade väljaandmise kord ning tee omanikule tekitatud kulutuste hüvitamise, eriloa menetlustasu ja eritasu määrad“ lähtuvalt (edaspidi määrus nr 114).
§ 3. Taotluse vastuvõtmine
(1) Taotluse võtab vastu Ameti transpordispetsialist.
(2) Eriveoloa taotlus tuleb esitada kirjalikult eriveoloa taotluse vormil (määruse lisa 1).
(1) Eriveoloa taotlusi menetleb transpordispetsialist, kes
2) kontrollib, kas eriveoloa taotlemiseks on kõik vajalikud veotee kooskõlastused olemas;
3) teeb kindlaks, kas veost on võimalik vedada osade kaupa või teise transpordiliigiga;
4) otsustab, kas on vajalik teha veoteele jäävate sildade ja teekatendite kontrollarvutust ning ekspertiisi tehtud arvutustele;
5) määrab eriveoki suurima lubatud sõidukiiruse sõltuvalt veose mõõtmetest, tegelikust massist ja muudest iseärasustest ning teeoludest;
6) otsustab, kas eriveose vedu nõuab liikluse reguleerimist, saateautode ja reguleerijate kasutamist;
7) määrab lubatava veotee ja eritingimused;
8) arvestab eritasu ja koostab kalkulatsiooni vastavalt määruses nr 114 märgitud tasumääradele ja korrale.
(2) Amet edastab määratud veotee ja eriveoks vajalikud tingimused ning eritasu määramise arvestuse kirjalikult koos veoloa taotlusega Viimsi Vallavalitsuse rahandusametile arve vormistamiseks.
§ 5. Eriveoloa vormistamine
(1) Eriveoluba (määruse lisa 2) vormistatakse pärast veotee kõigi kooskõlastustega taotluse saamist ning eriveoloa väljastamiseks kehtestatud tingimuste täitmist taotleja poolt.
(2) Transpordispetsialist vormistab eriveoloa ja registreerib selle Ameti eriveolubade registris.
(3) Transpordispetsialist koondab pärast veoloa vormistamist taotlusmaterjalid ja Ametile jääva eriveoloa ning arve eksemplari eriveolubade kausta.
§ 6. Eriveoloa väljaandmisest keeldumine või eriveoloa kehtetuks tunnistamine
(1) Amet võib keelduda eriveoloa väljastamisest sõiduki kohta, millele varem taotletud eriveoloa eest ei ole tasutud.
(2) Juhul, kui Ametile laekub teave, et eriveoloa taotleja on esitanud valeandmeid eriveo kohta või kui loa eest ei ole tasutud määratud tähtajaks, on Ametil õigustunnistada eriveoluba ennetähtaegselt kehtetuks.
(3) Eriveoloa väljaandmisest keeldumine ja eriveoloa kehtetuks tunnistamine vormistatakse põhistatud haldusaktina ning tehakse taotlejale teatavaks.
(4) Otsuse koopia eriveoloa ennetähtaegselt kehtetuks tunnistamise kohta saadetakse teadmiseks politseile.
§ 7. Eriveoloa väljastamise eest tasu arvestamine
(1) Eriveoluba väljastatakse eritasu eest.
(2) Rahandusamet vormistab arve vastavalt taotlusel märgitud andmetele ja saadud eritasu määramise arvestusele ning allkirjastab arve. Kui arve koosneb enam kui ühest eritasust, tuleb arvele lisada kalkulatsioon, kus on näidatud arve kujunemine tasude kaupa.
(3) Ametil on õigus nõuda arve tasumist enne eriveoloa väljastamist.
(4) Eriveoloa vormistamise ja kõigi teiste tasude maksmisest on vabastatud teehoiu ja reisijateveoga seotud eriveod.
(5) Transpordispetsialist jälgib arvete tasumist ning saadab veoloa taotlejale väljavõtte määratud tähtajaks tasumata arve(te) kohta.
§ 8. Eriveoloa väljastamine
(1) Transpordispetsialist väljastab taotlejale eriveoloa koos arvega kohapeal või saadab tava- või e-posti teel kolme tööpäeva jooksul alates veotee kõigi kooskõlastustega varustatud taotluse saabumisest arvates.
(2) Taotleja palvel ja eritasu eest võib eriveoloa väljastada kiirendatud korras. Tasu määrad kiirendatud korras vormistatud eriveoloa eest on toodud määruses nr 114.
(1) Tunnistada kehtetuks Viimsi Vallavalitsuse 20.12.2013 määrus nr 23 „Veoloa menetlemise kord Viimsi vallas“.
(3) Enne määruse jõustumist väljastatud veoload kehtivad nendel märgitud kuupäevani.
Alvar Ild
Lisa 1 Eriveoloa taotlus
Lisa 2 Eriveoluba


Põllumajandustoetuste ja põllumassiivide registri võrdlushindade kataloog – Riigi Teataja
Põllumajandustoetuste ja põllumassiivide registri võrdlushindade kataloog
Põllumajandustoetuste ja põllumassiivide registri võrdlushindade kataloog - sisukord
§ 2 Võrdlushindade kataloogi kantavad asjad
§ 3 Võrdlushindade kataloogi kandmine
§ 4 Piirhinna mõistlikkuse kontrollimine
§ 5 Piirhinna kinnitamine
RT I, 11.02.2015, 2
Vastu võetud 09.02.2015 nr 16
Määrus kehtestatakse Euroopa Liidu ühise põllumajanduspoliitika rakendamise seaduse § 99 lõike 7 alusel.
Määrusega kehtestatakse Euroopa Liidu ühise põllumajanduspoliitika rakendamise seaduse § 99 lõikes 6 nimetatud põllumajandustoetuste ja põllumassiivide registri osaks olevasse võrdlushindade kataloogi (edaspidi võrdlushindade kataloog) kantavate asjade loetelu, nende abikõlbliku käibemaksuta maksumuse (edaspidi piirhind) mõistlikkuse kontrollimise ja piirhinna kinnitamise ning andmete kataloogi kandmise kord.
§ 2. Võrdlushindade kataloogi kantavad asjad
(1) Võrdlushindade kataloogi kantakse andmed mobiilsete põllumajandusmasinate ja -seadmete kohta.
(2) Eesti Taimekasvatuse Instituut (edaspidi ETKI) võib määrata võrdlushindade kataloogi kantavate mobiilsete põllumajandusmasinate ja -seadmete täpsemad alajaotused.
§ 3. Võrdlushindade kataloogi kandmine
(1) ETKI kontrollib asja piirhinna mõistlikkust ja kinnitab piirhinna ning kannab andmed selle kohta võrdlushindade kataloogi omal algatusel või esitatud ettepaneku alusel.
(2) Ettepanek asja piirhinna mõistlikkuse kontrollimiseks ja piirhinna kinnitamiseks ning selle kohta andmete kandmiseks võrdlushindade kataloogi (edaspidi ettepanek) esitatakse elektrooniliselt Põllumajanduse Registrite ja Informatsiooni Ameti (edaspidi PRIA) e-teenuse keskkonna kaudu.
§ 4. Piirhinna mõistlikkuse kontrollimine
(1) Asja piirhinna mõistlikkuse kontrollimisel hindab ETKI, milline on asja mõistlik müügihind Eestis, ning kujundab selle kohta eksperdiarvamuse.
(2) Asja mõistliku müügihinna hindamisel võtab ETKI aluseks:
1) asja tootja väljamüügihinna;
2) asja müügihinna Eestis;
3) asja müügihinna lähiriikides, arvestades seejuures veokulusid;
4) analoogsete asjade müügihinna;
5) põllumajandustoetuste ja põllumassiivide registris säilitatava teabe sama või analoogse asja müügihinna kohta;
6) muu asjakohase teabe, sealhulgas erialatrükised.
(3) Teave asja piirhinna mõistlikkuse kontrollimisel tehtud toimingute kohta säilitatakse põllumajandustoetuste ja põllumassiivide registris.
§ 5. Piirhinna kinnitamine
(1) Asja piirhind loetakse kinnitatuks, kui § 4 lõikes 1 nimetatud eksperdiarvamuse kohane piirhind avalikustatakse võrdlushindade kataloogis.
(2) Kui toetuse andmise tingimustes on ette nähtud võrdlushindade meetodi kasutamine, ei kinnita ETKI toetuse taotluste esitamise tähtaja vältel sellise asja piirhinda, mille omandamiseks seda toetust antakse.
(3) Kui ETKI või PRIA tuvastab taotluste esitamise tähtaja vältel, et võrdlushindade kataloogis avalikustatud piirhind ei ole ilmselgelt asja mõistlik müügihind Eestis, võib ETKI kinnitada selle asja uue piirhinna.
(1) Sellise asja piirhinna, mille müügihinna mõistlikkust on hinnatud kooskõlas § 4 lõikes 2 sätestatuga enne määruse jõustumist, kuid kõige varem 1. jaanuaril 2015. a, võib kinnitada ilma uut hindamist tegemata.
(2) Määruse § 5 lõiked 2 ja 3 jõustuvad 31. märtsil 2015. a.


text:
ruhnu päevik: Lugu sellest, kuidas Keskkonnainspektsioon inimesi mõnitab
tuul ja päike (76)
Lugu sellest, kuidas Keskkonnainspektsioon inimesi mõnitab
Nagu ammu teada, tegi Keskkonnainspektsioon (KKI) Ruhnu rahulikele külaelanikele suure rahatrahvi, kuna need merejääl matkates hüljeste poegimisalale sattusid. Kisa tõstsid üles ennast loodusemeesteks pidavad Mart Jüssi ja Val Rajasaar (keda ise ülikooli ajast hästi tean). Mehed, kes ilmselgelt ei hooma ei saarelist elu ega selle eripärasid - inimene väikesaarel on osa loodusest ja tema kokkupuude kõige ümbritseva elavaga ongi vahetu ja võibolla ei mahugi alati seaduse raamidesse.
Andsin enda kohta tehtud väärteootsuse kohtusse ja kohus tühistas selle - otsus on allpool lugemiseks. Kohtu otsus oli lühidalt: inimese suhtes tehtud rahatrahv oli ebaproportsinaalne, ebaõiglane ja kohus tühistas selle. Otsus on jõustunud, mulle on trahviraha koos täitekuludega tagasi makstud.
Esitasin KKI juhtkonnale 06.12.2015 allpooltoodud kirja, taotlusega tühistada ka teistele täpselt samal alusel tehtud trahviotsused. Vastuskiri on allpool, asutusesiseseks kasutamiseks 28.12.2090! Vastuseks oli, et Eesti riigi kodanik peabki riigiga suhtlema läbi kohtu, niigi ilmselget (kuna kohtu otsuse jõustumisega anti lõplik õiguslik hinnang kõikidele ruhnlastele tehtud väärteotsustele) lahendit peab kodanik taotlema läbi tülika ja kuluka kohtumenetluse.
Karistusseadustiku §311(2) sätestab: "Kohtuvälise menetleja ametniku või töötaja poolt teadvalt ebaseadusliku otsuse tegemise eest väärteomenetluses - karistatakse rahalise karistuse või kuni kolmeaastase vangistusega." Kodaniku jaoks ei ole iseenesest vahet, kas tehakse teadvalt ebaseaduslik väärteootsus või jäetakse teadvalt ebaseaduslik otsus (või vähemalt seadusele mittevastav otsus nagu antud juhul) tühistamata - kodanik tunnetab seda riigipoolse ülekohtu ja terrorina ja nii see ka on.
Haldusmenetluse seaduse § 5 lg 2 sätestab: "Haldusmenetlus viiakse läbi eesmärgipäraselt ja efektiivselt, samuti võimalikult lihtsalt ja kiirelt, vältides üleliigseid kulutusi ja ebameeldivusi isikutele". KKI tegevus on kõike muud kui seaduse täitmine - vastupidi: isikutele tehakse haldusmenetlus võimalikult ebameeldivaks, kulukaks ja närvesöövaks. Ilmselgelt on tegemist KKI poolse seaduserikkumisega, kuna võimalik kohtumenetlus väärteootsuste tühistamiseks on kohtulahendi olemasolul nagu praegusel juhul formaalsus. KKI juhtkonna seisukoht antud küsimuses on igal juhul hämmastav, minu meelest on tegemist vastavalt karistusseadustikule kuriteoga või vähemalt kuriteo tunnustega käitumisega.
Kohtu hinnangut väärteootsuse tühistamise asjaolude kohta saab lugeda kohtu otsuse osas "Kohtu seisukoht ja põhjendused".
Ebaseaduslike väärteootsuste tühistamine
Austatud peadirektor,
Keskkonnainspetsiooni Saaremaa büroo juhataja Jaak Haamer tegi 07.aprillil 2014 kohtuvälise menetlejana väärteootsuse asjas nr 940013000366, millega määrati rahatrahvid Kaarel Laugule, Heiki Kukele, Luise-Maria Jõersile, Kristel Laugule, Külli Vähile, Priit Kapstale ja Marten Riisenbergile. Otsusega määrati rahatrahvid seoses Ruhnu ümber merejääl matkates hüljeste keskele sattumise ja nende pildistamise eest. Kaarel lauk vaidlustas otsuse Saare Maakohtus, mis tühistas Jaak Haameri poolt tehtud väärteootsuse kui ebaseadusliku. KKI maakohtu otsust ei vaidlustanud, see on jõustunud ja Kaarel Laugule on temalt ebaseaduslikult välja mõistetud trahviraha koos täitekuludega hüvitatud.
Oleme siiani oodanud, et ka teistele KKI poolt ebaseaduslikult trahvitud isikutele nendele mõistetud väärteootsused tühistataks ja trahviraha koos täitekuludega tagastataks. Millegipärast pole seda siiani toimunud.
Palume tagada Keskkonnainspektsiooni tegevus vastavus seadusega ja viivitamatult ülaltoodud isikutele määratud ebaseaduslikud väärteootsused tühistada ning trahviraha koos täitekuludega tagastada.
5209160
Märge tehtud: 29.12.2015
Kehtib kuni: 28.12.2090
Alus: Avaliku teabe seadus § 35 lg 1 p 1, 12
Teabevaldaja: Keskkonnainspektsioon
Teie 06.12.2015 nr
Meie 29.12.2015 nr -J-6-15/1072 - 2
Vastus taotlusele ebaseaduslike väärteootsuste tühistamiseks
Keskkonnainspektsioon määras 07.04.2014 väärteoasjas nr 940013000366 karistused Kaarel Laugule, Heiki Kukele, Luise-Maria Jõersile, Kristel Laugule, Külli Vähile, Priit Kapstale ja Marten Riisenbergile looduskaitseseaduse § 71 lg 1 järgi selle eest, et nimetatud isikud jalutasid Saare maakonnas Ruhnu vallas mererannas hallhülge poegimiskoloonia keskel, millega häirisid tahtlikult Ruhnu lähistel poegadega hallhülgeid nende paljunemise ning poegade kasvatamise perioodil. Ainsana vaidlustas Keskkonnainspektsiooni otsuse Kaarel Lauk. 30.01.2015 tegi Pärnu Maakohtu Kuressaare kohtumaja otsuse, millega Keskkonnainspektsiooni 07.04.2014 otsus tühistati ning väärteomenetlus lõpetati VTMS § 30 lg 1 p 1 alusel otstarbekuse kaalutlusel.
VTMS § 30 lg 1 p 1 alusel saab väärteomenetluse lõpetada, kui menetlusaluse isiku süü ei ole suur ja väärteomenetluse jätkamiseks puudub avalik menetlushuvi. Teisisõnu tähendab viidatud säte, et kohtumenetluse käigus leidis tõendamist, et Kaarel Lauk on toime pannud süüteokoosseisule vastava ja õigusvastase teo ning on selle toimepanemises süüdi, kuid kohus leidis, et Kaarel Laugu karistamine toimepandud teo eest ei ole otstarbekas. Seega ei saa rääkida Keskkonnainspektsiooni otsusest kui ebaseaduslikust.
Kohtuvälise menetleja poolt koostatud väärteootsuse tühistamine saab toimuda vaid läbi kohtumenetluse. Kui mitu isikut panevad samaaegselt toime sarnase teo ja neile määratakse karistus, tuleb igal karistuse saanud isikul karistuse tühistamiseks esitada kaebus maakohtule. Analoogia alusel kohtuväline menetleja jõustunud otsust tühistada ei saa.
Väino Vaidla 696 2262
Vaino.Vaidla@kki.ee
Keskkonnainspetsioon 06.12.2015
4-14-4361
30. jaanuar 2015 Kuressaares
Kaarel Lauk’i kaebus kohtuvälise menetleja otsusele
Vaidlustatud lahend
Keskkonnainspektsiooni 07. aprilli 2014.a. otsus väärteoasjas nr. 940013000366
Kaebuse esitaja Kaarel Lauk (isikukood 37010304212, elukoht Buldersi talu, Ruhnu küla, Ruhnu vald, Saare maakond, e-post: kaarel@lauk.ee )
Kohtuväline menetleja Keskkonnainspektsioon (Kopli 76, Tallinn 10416)
Esindajad Jaak Haamer
Väino Vaidla
Rahuldada kaebus. Tühistada Keskkonnainspektsiooni 07. aprilli 2014.a. otsus väärteoasjas nr. 940013000366.
Lõpetada Kaarel Lauki väärteoasja menetlus VTMS § 30 lg. 1 p. 1 alusel otstarbekuse kaalutlusel.
Kohtuotsusele võivad pooled esitada kassatsioonkaebuse Riigikohtule sama Pärnu Maakohtu Kuressaare kohtumaja kaudu, teatades hiljemalt seitsme päeva jooksul, arvates kohtuotsuse kuulutamise päevast kirjalikult oma soovist kasutada kassatsiooniõigust ja esitades kassatsiooni 30 päeva jooksul arvates päevast mil kohtuotsus on pooltele tutvumiseks kättesaadav . Kassatsiooniõigus on kohtumenetluse pooltel advokaadist esindaja vahendusel.
Kohtuotsuse lõpposa tehakse teatavaks 30. jaanuaril 2015 juhul, kui pooled esitavad teatise kassatsiooni esitamisest, on kohtu põhjendatud otsus pooltele kättesaadav 11. veebruaril 2015. Kassatsiooniteate esitamata jätmise korral piirdub kohus otsuse lõpposaga.
Kohtuvälise menetleja otsus
07. aprilli 2014.a. otsusega /t.l. 5/ on Keskkonnainspektsioon mõistnud Kaarel Lauk’i süüdi looduskaitseseaduse § 71 lg. 1 järgi kvalifitseeritavas väärteos ja määras karistusena rahatrahvi 30 trahviühikut e. 120 eurot.
Vastavalt otsusele jalutas Kaarel lauk 12. 03. 2013 koos Heiki Kuke, Luise-Maria Jõersi, Kristel Lauk’i, Külli vähi, Priit Kapsta ja Marten Riisenbergiga Saare maakonnas, Ruhnu vallas Ruhnu külas mererannas, hallhülge poegimiskoloonia keskel, eesmärgiga vaadelda võimalikult lähedalt hülgepoegi, millega häiris tahtlikult hallhülgeid nende paljunemise ning poegade kasvatamise perioodil.
Häirimine oli tahtlik, kuna hülgepoegi nähes ei jäädud seisma ega muudetud liikumistrajektoori, vaid võeti suund poegimiskoloonia poole. Seega rikuti Looduskaitse seaduse § 55 lõikes 6 sätestatud keeldu, mille kohaselt on kaitsealuse loomaliigi tahtlik häirimine paljunemise ja poegade kasvatamise ajal keelatud.
Kohtuvälise menetleja hinnangul on menetlusaluse isiku viibimine jäämatkal ja hüljeste poegimiskoloonia keskel tõendatud tunnistaja Heiki Kuke, Ariina Kollomi, Priit Kapsta, Külli Vähi, Aare Sünteri, Mart Jüssi ja Marten Riisenbergi ütlustega ja Ruhnu veebiblogisse pandud fotodega.
Kohtuväline menetleja asus seisukohale, et Karel Lauk, olles platool hüljestest 1-1,5 m kaugusel poegimiskoloonias ja pildistades end koos hallhüljestega ning jälgides hallhülgeid umbes 15 minutit pani toime eelmärgitud õiguserikkumise ja Kaarel Laugu poolt oli tegemist vähemalt kaudse tahtlusega hüljeste häirimisel, vastasel juhul oleks Kaarel Lauk koheselt jääväljalt lahkunud.
Kaebuse esitaja taotlus ja põhjendused
Kaebuse esitaja vaidlustas endale määratud 120 euro suuruse rahatrahvi ja seda alljärgnevatel põhjustel:
12.03.2013 sattus K. Lauk Ruhnu saarel koos teiste külaelanike, õpetajate ja lapsevanematega ja oma lastega saare ümber jääl matkates hüljeste poegimisalale. Poegimisalale sattumine oli t täiesti tahmatu, nimetatud jääpank koos hülgepoegadega oli sinna ujunud mõned päevad varem, koos tormiga. Hüljeste olemasolust jääpankade vahel polnud matkast osavõtjatel aimugi. Vaadeldi ja pilditati hülgepoegi umbes veerand tunni jooksul. Matkast osavõtjate tegevus oli täiesti rahumeelne, hülged uudistasid neid samasuguse uudishimuga kui matkajad neid. Nagu nähtub ka keskkonnainspektsiooni väärteoprotokollist, keskkonnakahju puudub.
Otsuses kirjeldatud tahtlikkus hülgeid häirida on kaebuse esitaja hinnangul keskkonnainspektsiooni väljamõeldis. Otsuses on välja toodud eri punktid eri ülekuulamise protokollidest, taotlusega näidata matkast osavõtjate s.h. Kaarel Lauki tegevuse tahtlikkust. Samas on välja jäetud kõik mis tahtlikku tegevust eitavad. Seega on otsuses toodud põhjendused kallutatud ja tõendeid on ilmselgelt vääralt käsitletud.
Väärteoasi on algatatud vastavalt looduskaitseseaduse § 55 lg 6 rikkumisena. Ülekuulamine ja ka väärteoprotokollis on aga väärteo kvalifikatsiooniks märgitud looduskaitseseaduse § 71 lg 1, kuigi väärteomenetluse seadustiku § 69 lg 2 p 1 järgi märgitakse protokolli väärteo kvalifikatsioon. Igal juhul ei saa karistuse määr olla väärteo kvalifikatsiooniks. See on oluline menetlusviga.
Vastavalt väärteomenetluse seadustiku § 30 lg 1 p 2 võib menetleja väärteo menetluse lõpetada, kui menetlusalune isik on tehtud kahju vabatahtlikult hüvitanud. Kaebuse esitaja pole aga üldse keskkonnakahju tekitanud. Seega oleks pidanud keskkonnainspektsioon seda võimalust vähemalt kaaluma, otsuses on aga märgitud "Karistust kergendavad asjaolud puuduvad". Seega on inspektsioon asjaolusid ühemõtteliselt valesti hinnanud.
Otsuse sai kaebuse esitaja kätte 12. mail koos kohtutäituri täiteotsusega. Enne talle väidetavalt otsust ei edastatud ega teatatud millal see kättesaadavaks tehakse. Vastavalt väärteomenetluse seadustiku § 70 lg 5 järgi tuleb juhul, kui väärteoasja lahendamine on kohtuvälise menetleja pädevuses, väärteoprotokolli märkida kuupäev, millal on väärteoasja lahend menetlusosalistele tutvumiseks kättesaadav. Väärteoprotokollis on vastav lahter täitmata. Sisuliselt on lahend tehtud menetlusosalise selja taga, võimaldamata sellega tähtaegselt tutvuda. Samuti puudub väärteoprotokollis kohtuvälise menetleja allkiri, mistõttu protokolli ei saa üldse vastavalt haldusmenetluse seaduse tähenduses dokumendina käsitleda.
Vastavalt kalandusteadlase Markus Vetemaa infole (http://www.saartehaal.ee/2014/04/12/kalandusteadlane-soovitab-hallhulgest-teha-jahilooma/) on Läänemere hallhülge populatsioon üks tervik, kelle küttimiskvoot Soomes ja Rootsis on juba üle tuhande looma aastas. Seega kütitakse täiesti seaduslikult tõenäoliselt igal aastal ka Liivi lahes sündinud hülgeid. Selles valguses on Eesti riigivõimu asutuse tahe trahvida kogemata hüljeste keskele sattunud ja neid rahumeelselt vaadelnud ja pildistanud mere keskel elavaid saareelanikke täiesti kohatu ja ei ole kuidagi kooskõlas looduskaitseseaduse sätte ja mõttega.
Lähtudes ülaltoodust palub kaebuse esitaja Keskkonnainspektsiooni väärteootsuse (nr 940013000366) tervikuna tühistada.
Kohtuvälise menetleja vastus kaebusele
Kohtuväline menetleja vaidleb kaebusele vastu .
Kuna Kaarel Lauk ei ole kaebetähtaja ennistamise taotlust esitanud, ei kuulu esitatud kaebus läbivaatamisele.
Arvestades ülaltoodut palub Keskkonnainspektsioon
Jätta kaebus läbi vaatamata ja lõpetada eelmenetlus.
Juhul, kui kohus leiab, et kaebus kuulub läbivaatamisele, esitab Keskkonnainspektsioon orna seisukohad väärteo toimepanemise kohta kohtuistungil.
Kohtuväline menetleja on asja kohtuliku arutamise käigus jäänud seisukohale, et otsuse tegemisel ei ole menetlusõigust rikutud. Väärteo protokolli koostamist alustas Ireene Leivategija kes lahkus töölt ja siis menetles Jaak Haamer asja edasi. Kergendavad asjaolud KarS §57 on loetud kergendavad asjaolud. Teo enda tegemine ei ole kergendav asjaolu. Kohtuvälise menetleja hinnangul on tegemist kavatsetud rikkumisega ja kaudse tahtlusega. Antud olukorras, kui inimesed kõndisid lesila poole, pidid nad möönma, et see hülgeid häirib ja ei tohi sinna minna. Oli võimalus valida ka teine rada, mitte minna hüljeste vahele. Väide, et küttimine teeb häirimise lubatavaks, karusid ja ilveseid kütitakse ka, nemad on ka kaitse alused liigid. Küttimine on liigi säilivuse huvides. Asja arutamise, kui arutab kohtuväline menetleja, siis ei pea süüalune isik juures viibima.
Kohus, tutvunud asjas esitatud materjalidega ja kuulanud ära menetlusosaliste seisukohad ja tunnistajate ütlused, leidis, et esitatud kaebus on põhjendatud ja kuulub rahuldamisele järgmistel põhjustel:
Kohtuvälise menetleja 07 aprilli 2014.a. otsusega on menetleja Kaarel Lauki süüdi mõistnud Looduskaitse seaduse § 55 lõikes 6 sätestatud keelu rikkumises, milleks on kaitsealuse loomaliigi isendi püüdmine ja tahtlik häirimine paljunemise, poegade kasvatamise, talvitumise ning rände ajal ja karistusena määras kohtuväline menetleja Looduskaitse seaduse § 71 lg. 1 alusel kaitstava loodusobjekti kasutamis- või kaitsenõuete rikkumise eest rahatrahvi 30 trahviühikut e. 120 eurot.
Vaidlust ei ole selle üle, et 12. 03. 2013 jalutas kaebuse esitaja Kaarel Lauk koos Heiki Kuke, Luise-Maria Jõersi, Kristel Laugu, Külli Vähi, Priit Kapsta ja Marten Riisenbergiga Saare maakonnas Ruhnu vallas Ruhnu külas mere rannas hallhülge poegimiskoloonia keskel. Kaarel Lauki selline tegevus on tõendamist leidnud ka kohtuistungil tunnistajatena ütlusi andnud Heiki Kuke, Ariina Kollomi, Priit Kapsta, Külli Vähi, Aare Sünteri ja Marten Riisenbergi ütlustega, selle kohta, kuidas nad läksid traditsioonilisele jäämatkale ja suundusid eemal paiknenud rüsijää kuhjade poole. Enamik soovis leida siledamat jääpinda, et uisutada. Üle jäähunnikute ronides satuti hallhüljeste juurde. Hülged matkajatele kuni jääkuhjani ei paistnud ja nende avastamine oli kõigile üllatuseks. Kuna keegi ei olnud varem sellist pilti näinud, jäädi neid uudistama. Samas said kõik matkast osavõtjad aru, et nad häirivad loomi ja püüdsid lahkuda võimalikult kiiresti. Hüljeste pildistamist kinnitavad ka menetlusaluse isiku tehtud fotodega, mille ta Ruhnu blogisse üles laadis. Hüljeste olemasolu kinnitab 20. 03. 2013 tehtud paikvaatluse protokoll koos lisatud fotodega.
Seega on leidnud kinnitust asjaolu, et menetlusalune isik osales matkal, mille käigus liiguti hallhüljeste poegimiskolooniasse ja seal liikudes võisid matkast osalejad mingil määral häirida kaitsealuseid loomi.
Menetlusalune isik vaidlustas otsuse kuna leidis, et ei ole väärtegu toime pannud, tegemist ei olnud tahtliku tegevusega ja loodusele kahju ei tekitatud.
Kohtuvälise menetleja koostatud väärteoprotokolli kohaselt oli jalutajate eesmärk vaadata võimalikult lähedalt hülgepoegi, millega tahtlikukult häiriti hallhülgeid nende poegimise ja kasvatamise perioodil.
Looduskaitseseaduse § 46 määrab liikide kaitsekategooriad, mille kohaselt hallhüljes kuulub kolmandasse kaitsekategooriasse. See tähendab, et tegemist on liigiga, mille arvukust ohustab elupaikade ja kasvukohtade hävimine või rikkumine ja mille arvukus on vähenenud sedavõrd, et ohutegurite toime jätkumisel võivad nad sattuda ohustatud liikide hulka.
Kolmanda kaitsekategooria liikide vähemalt 10 protsendi teadaolevate ja keskkonnaregistris registreeritud elupaikade või kasvukohtade kaitse tagatakse kaitsealade või hoiualade moodustamise või püsielupaikade kindlaksmääramisega lähtuvalt alade esinduslikkusest.
Antud juhul ei ole kohtuväline menetleja väitnud, et tegemist oleks olnud märgistatud kaitseala või hoiualaga. Seda, et tegemist on hallhüljeste poegimiskolooniaga, pidid sinna sattunud ise määrama.
Küsimus on kas pidid matkast osavõtjad teadma kuidas sellises olukorras käituda ja kas tegemist oli tahtlusega. Nagu selgub tunnistajate ütlustest oli hüljeste kolooniasse sattumine kõigile üllatuseks ja kuna sellist pilti polnud keegi varem näinud, jäädi puhtinimlikust uudishimust loomi vaatama. Mitmed tunnistajad nentisid, et said aru, et nende kohalolek häirib loomi ja sealt tuleks ära minna. Hetke pärast ka nii tehti.
Seda, et tegemist ei olnud tahtlusega häirida loomi, kinnitavad tunnistajad oma ütlustes. Seal hulgas on Priit Kapsta öelnud, et jääkuhjast alla tulles oli hülgeid näha, hülged olid rahulikult oma kohapeal, keerasid kaela ja vaatasid. Heiki Kuke sõnul ei olnud kaugemalt näha, et hülged seal on. Kohapeal hoidsid teised matkajad distantsi, ala oli suur ja ümbritsetud jäämägedega. Viimast väidet kinnitab ka hilisemalt tehtud paikvaatlus, mille kohaselt ala, millel hülged viibisid, paiknes umbes 500 meetrit sadamast ja on jääkuhja juures. Rainer Sosi ütluste kohaselt oli ala, millel hülged viibisid ca 150x200 m, ümbritsetud jäämägedest. Luise-Maria Jõersi ütluste kohaselt, kui matkast osavõtjad jäämägede keskele sattusid, siis nägid nad hülgeid. Ei olnud nii, et inimesed liikusid hüljeste vahel, vaid neid vaadati ikka eemalt, sest ala oli suur. Kristel Laugu ütluste kohaselt tuli esialgu info, et on nähtud hüljest aga kui kohale jõuti, selgus, et neid oli rohkem. Samas ei saanud algul aru, et tegemist on poegimisalaga. Tehti ring, et seda hoomata ja siis, umbes 15 minuti pärast, lahkuti. Tunnistajate kohapeal viibimise ajaks oli 5-15 minutit ja seal ei oldud mitte koos, vaid ajal kui ühed juba lahkusid, jõudsid teised alles kohale.
Kõnealuse valdkonna kohta kehtib eriregulatsioon ja puudub alus arvata, et menetlusalune isikul oli kohustus tunda olemasolevat regulatsiooni . Seda enam, et kohapeal puudusid mistahes viited konkreetsele püsielupaigale või hoiualale või mistahes reeglitele, millega peaks seal viibides arvestama. Seega oli tegu ettevaatamatusega hooletuse vormis, kuna menetlusalune isik ei teadnud süüteokoosseisule vastava asjaolu esinemist, kuid oleks seda tähelepaneliku ja kohusetundliku suhtumise korral pidanud ette nägema. Blogis vaadeldud fotodel ei ole kaebuse esitajat, kuid tunnistajad kinnitavad, et fotod tegi Kaarel Lauk.
Seega on kaebuse esitaja tegevus kvalifitseeritud õigesti kuigi väärteo toimepanemisel ei ole tuvastatud otsest tahtlust.
Karistus väärteo eest määrati selleks pädeva kohtuvälise menetleja poolt.
Kaebuse esitaja on seisukohal, et kohtuväline menetleja ei ole oma otsuses olnud erapooletu ja on tunnistajate ütlustest välja jätnud kõik selle, mis välistab tahtluse teo toimepanemisel. Tõendeid hinnates on menetleja olnud kallutatud ja tõendeid on vääralt käsitletud.
Kohus nõustub kaebuse esitajaga, sest kohtu hinnangul saab tunnistajate ütlustest järeldada vaid seda, et hüljeste hulka sattumine oli kõigi matkas osalejate jaoks üllatuslik ja tegelikult ei osatud võib olla adekvaatselt ja nõuetekohaselt käituda, tegemist oli pigem inimliku uudishimuga, sest nähtu oli enamiku kohalolijate jaoks tavatu. Samas ei olnud kellelgi otsest soovi loomi häirida. Ka ei ole asja kohtuliku menetluse käigus tõendatud, et kaebuse esitaja oleks olnud hüljestele liiga lähedal või oleks neid häirinud lisaks sellele, et pildistas neid.
Väärteoprotokoll koostati 28. veebruaril 2014 e. peaaegu aasta peale rikkumise toimepanekut. Väärteoprotokolli koostajana on kirjas Irene Leivategija. Menetlusalusele isikule saadetud protokollil puudub menetleja allkiri, ka puudub selles märge, millal on kohtuvälise menetleja otsus kättesaadav. Väärteoasja materjalide juures olevale protokollile on alla kirjutanud Jaak Haamer. Kohtuvälise menetleja selgituse kohaselt lahkus I. Leivategija töölt ja protokolli lõpetas Jaak Haamer, kes sellele ka alla kirjutas.
Riigikohus on asunud seisukohale, et väärteoprotokoll kannab väärteomenetluses samasugust funktsiooni nagu süüdistusakt kriminaalmenetluses. Selle ülesandeks on määratleda menetlusese ning anda menetlusalusele isikule teada , milles teda konkreetselt süüdistatakse. Neid funktsioone saab väärteoprotokoll täita vaid juhul, kui väärteoprotokollis on kajastatud andmed, mille alusel on võimalik hinnata, kas süüteokoosseis on täidetud. See tähendab, et „väärteo lühike kirjeldus“ peab kajastama kõiki neid faktilisi asjaolusid, mille alusel on menetleja arvates võimalik lugeda süüteokoosseis täidetuks (RK 3-1-1-68-08).
Sisuliselt on väärteoprotokoll koostatud nõuetekohaselt ja eksimus selle menetlejas ei saa olla oluliseks rikkumiseks, mis välistaks protokolli dokumendina. Samas puuduvad igasugused andmed selle kohta, kas väärteoprotokoll menetlusalusele isikule kätte toimetati.
Kohus nõustub kaebuse esitajaga selles, et kohtuväline menetleja ei ole menetluse läbiviimisel järginud menetlusnorme ja ei ole olemasolevaid tõendeid hinnanud objektiivselt ega arvesse võtnud esitatud vastuväiteid. Kohtuvälisel menetlejal oli piisavalt aega selleks, et viia läbi korrektne üldmenetlus (protokoll allkirjastati ligi aasta peale rikkumise avastamist). Puuduvad andmed väärteoprotokolli menetlusalusele isikule teatavakstegemise kohta. Menetlusalusele isikule ei ole teatavaks tehtud otsuse teatavaks tegemise aega.
Väärteo toimepanek ei too kaasa vältimatut vajadust isiku karistamiseks. VTMS § 30 lg. 1 p. 1 kohaselt võib väärteomenetluse lõpetada otstarbekuse kaalutlusel lähtudes kriminaalmenetluse seadustiku § 202 sätestatust.
See tähendab, et hinnata tuleb menetlusaluse isiku süüd ja avaliku menetlushuvi olemasolu.
Kohus on veendunud, et tegemist ei olnud tahtliku rikkumisega ja menetlusaluse isiku süü ei ole suur. Asja materjalidega ei ole tõendamist leidnud, et Kaarel Lauk oleks otseselt oma tegevusega püüdnud häirida hallhülgeid või, et tema tegevus oleks ohustanud hüljeste elupaiga säilimist. Kohapeal tehtud fotode kohaselt tehti need distantsilt, mis välistas otsese kokkupuute loomadega. Küsitav on, kas matkas osalejad pidid teadma kuidas sellises situatsioonis käituda, sest tegelikult puudub seaduslik regulatsioon sellele, kuidas peaksid inimesed toimima, kui satuvad juhuslikult hüljeste asukohta ja tegemist ei ole nõuetekohaselt tähistatud püsielupaigaga. Tunnistaja R. Sosi ütlustest selgub, et hülged ei ole kunagi olnud Ruhnu saarele nii lähedal kui kõnealusel kevadel. Ka ei tuvastanud veidi hiljem hüljeste juurde sattunud tunnistajad, et hülged oleksid olnud ärevuses, vaid pigem oli olukord selline, et inimesed vaatasid hülgeid ja need omakorda inimesi. Ka ei ole piltidel olevad hülged silmnähtavalt häiritud v.a. pilt kus hülgele lähenev koer.
Kohus ei võtnud tõendina arvesse M. Jüssi tunnistajana antud ütlusi, kes kõnealusel ajal sündmuskohal ei viibinud ja ei tea olukorda. Vaid fotode alusel ja üldteooria pinnalt tehtud järeldused ei saa olla tõendiks konkreetses väärteoasjas. Ka ei võtnud kohus arvesse Irene Leivategija kui tunnistaja ütlusi, sest tegemist oli esialgse menetlejaga, kes teadis toimunust vaid blogist leitud fotode põhjal.
Sellest tulenevalt on kohus jõudnud järeldusele, et menetlusaluse isiku süü ei ole suur. Samuti ei tingi avalik menetlushuvi menetluse jätkamist. Seetõttu tuleb kohtuvälise menetleja otsus tühistada ja menetlus lõpetada otstarbekuse kaalutlusel.
Küll aga peaks kohtuväline menetleja, selle asemel, et keskenduda karistamisele, tegelema enam ennetus ja selgitustööga, et tõsta inimeste teadlikkust ja ära hoida analoogilisi rikkumisi.
Kohus juhindub otsuse tegemisel VTMS § 132 p.2, 133-135.
Kohtunik /allkiri/
at 20:39 Labels: varia

matches:
kohus
kohus
§311
§ 5
§ 35
§ 71
§ 30
§ 30
kohus
§ 30
kohus
§ 71
§ 55
§ 55
§ 71
§ 69
§ 30
§ 70
kohus
§57
§ 55
§ 71
§ 46
Kohus
Riigikohus
Kohus
§ 30
§ 202
Kohus
Kohus
kohus
kohus
Kohus
§ 132


Eestis väljastatava Euroopa tulirelvapassi vormi kehtestamine, Euroopa tulirelvapassi väljaandmise kord ning tulirelvade B-, C- ja D-klassi liigitamine – Riigi Teataja
Eestis väljastatava Euroopa tulirelvapassi vormi kehtestamine, Euroopa tulirelvapassi väljaandmise kord ning tulirelvade B-, C- ja D-klassi liigitamine
Eestis väljastatava Euroopa tulirelvapassi vormi kehtestamine, Euroopa tulirelvapassi väljaandmise kord ning tulirelvade B-, C- ja D-klassi liigitamine - sisukord
1 EUROOPA TULIRELVAPASS
§ 1 Euroopa tulirelvapassi kirjeldus ja vorm
§ 2 Tulirelvapassi taotlemine, täitmine ja väljastamine
3 TULIRELVADE LIIGITAMINE B-, C- JA D-KLASSI
§ 5 Tulirelvade klassidesse liigitamine
Vastu võetud 27.12.2004 nr 76
RTL 2005, 3, 16
jõustumine 09.01.2005
03.08.2006 RTL 2006, 63, 1144 18.08.2006
18.12.2009 RTL 2009, 99, 1476 01.01.2010
14.07.2010 RT I 2010, 50, 308 28.07.2010
Määrus kehtestatakse «Relvaseaduse» § 621 lõigete 4 ja 6 alusel.
1. peatükk EUROOPA TULIRELVAPASS
§ 1. Euroopa tulirelvapassi kirjeldus ja vorm
(1) Euroopa tulirelvapass (edaspidi tulirelvapass) on ühtse kujundusega, formaadis 13 cm × 9,5 cm, ühtse numeratsiooniga kahepoolne seitsmest lehest koosnev voldik, mis jaguneb 14 leheküljeks (lisa 1). Tulirelvapass on turvamustriga kollase taustaga siniste kirjetega, varustatud esimesel lehel Euroopa Liidu lipu ja sihiku kujutisega, Eesti Politsei vapi hologrammiga ning Euroopa tulirelvapassi nimetusega 20 Euroopa Liidu ametlikus keeles.
(2) Tulirelvapass koosneb seitsmest alajaotustest:
1) tulirelvapassi omaniku isikuandmed (perekonna- ja eesnimi (-nimed), sünniaeg/isikukood, kodakondsus, elukoht, tulirelvapassi omaniku allkiri);
2) tulirelvapassi andmed (tulirelvapassi number, kehtivusaeg);
3) andmed tulirelva(de) kohta (liik, mark, kaliiber, seeria nr, EÜ klass, kuupäev);
4) andmed tulirelva hoidmis- ja kandmisõigust tõendava dokumendi kohta (tulirelva nr, kehtivus);
5) külastatava riigi luba tulirelva riiki toimetamiseks;
6) info liikmesriikides tulirelvaga reisijale;
7) sisukord.
(3) Tulirelvapassi sissekanded kinnitab allkirjaga prefekt või tema poolt volitatud politseiametnik.
[RTL 2009, 99, 1476 - jõust. 01.01.2010]
(4) Tulirelvapassile pannakse politseiasutuse või prefekti poolt määratud struktuuriüksuse pitser (edaspidi pitser ).
§ 2. Tulirelvapassi taotlemine, täitmine ja väljastamine
(1) Tulirelvapassi saamiseks on vaja esitada:
1) kirjalik taotlus, mis sisaldab esitaja nime, tulirelva andmeid, soovitud kehtivusaega;
2) pass või muu isikut tõendav dokument;
3) relvaluba või paralleelrelvaluba või relvakandmisluba;
4) foto mõõtmetega 3 × 4 cm;
5) paralleelrelvaloa esitamisel relva omaniku kirjalik nõusolek;
6) juriidilise isiku relvakandmisloa esitamisel juriidilise isiku kirjalik nõusolek.
(2) Tulirelvapassi esimesse alajaotusesse kantakse tulirelvapassiomaniku andmed ja teise alajaotusesse tulirelvapassi andmed. Kolmandasse alajaotusesse kantakse üks või mitu B-, C- või D-klassi tulirelva. Alajaotusesse 4 kantakse tulirelvapassi kantud tulirelva relvaloa või paralleelrelvaloa või relvakandmisloa kehtivus. Kuuendasse alajaotusesse kantakse teiste Euroopa Liidu liikmesriikide poolt kehtestatud piirangud tulirelvapassi kantud tulirelvadega liikumiseks nende riikide territooriumil.
(21) Tulirelvapassi kantakse tulirelva valduse või omaduse muutumine.
[RT I 2010, 50, 308 - jõust. 28.07.2010]
(3) Foto tulirelvapassis kinnitatakse pitseriga ning iga sissekanne alajaotuses kaks, kolm ja neli kinnitatakse allkirja ja pitseriga.
(4) Tulirelvapass väljastatakse hiljemalt ühe kuu jooksul, arvates kõigi nõutavate dokumentide saamisest.
(5) Tulirelvapassi väljastamisel kirjutab taotleja allkirja tulirelvapassi.
[Kehtetu – RTL 2007, 33, 569 - jõust. 27.04.2007]
3. peatükk TULIRELVADE LIIGITAMINE B-, C- JA D-KLASSI
§ 5. Tulirelvade klassidesse liigitamine
(1) Käesolevas paragrahvis kasutatakse järgmisi mõisteid:
1) lühike tulirelv – tulirelv, mille relvaraua pikkus ei ületa 30 sentimeetrit või mille kogupikkus ei ületa 60 sentimeetrit;
2) pikk tulirelv – kõik muud tulirelvad kui lühikesed tulirelvad;
3) automaattulirelv – tulirelv, mis laeb ennast automaatselt iga kord pärast lasku ja millega saab päästiku ühekordsel vajutamisel teha rohkem kui ühe lasu;
4) poolautomaatne tulirelv – tulirelv, mis laeb ennast automaatselt iga kord pärast lasku ja millega saab päästiku ühekordsel vajutamisel teha ainult ühe lasu;
5) käsitsilaetav mitmelasuline tulirelv – tulirelv, mis laetakse iga kord pärast lasku padrunisalvest või -pesast käsitsi käitatava mehhanismiga;
6) ühelasuline tulirelv – ilma padrunisalveta tulirelv, mida laetakse enne iga lasku, pannes padruni käsitsi padrunipessa või relvaraua tagaosas olevasse laadimiskohta.
(2) B-klassi kuuluvad:
1) poolautomaatsed või käsitsilaetavad mitmelasulised lühikesed tulirelvad;
2) ühelasulised lühikesed tulirelvad kesktulepadrunile;
3) ühelasulised lühikesed tulirelvad ääretulepadrunile kogupikkusega vähem kui 28 cm;
4) poolautomaatsed pikad tulirelvad, mille padrunisalve ja -pessa mahub kokku rohkem kui kolm laengut;
5) poolautomaatsed pikad tulirelvad, mille padrunisalve ja -pessa ei mahu kokku rohkem kui kolm laengut ja mille laadimisseade on eemaldatav ning mille puhul ei ole kindel, et relva ei saa tavaliste tööriistadega ümber teha relvaks, mille padrunisalve ja -pessa mahub kokku rohkem kui kolm laengut;
6) käsitsilaetavad mitmelasulised ja poolautomaatsed pikad sileraudsed tulirelvad relvaraua pikkusega kuni 60 cm;
7) poolautomaatsed, automaattulirelvadega sarnanevad tulirelvad tsiviilkasutuseks.
(3) C-klassi kuuluvad:
1) muud käsitsilaetavad mitmelasulised pikad tulirelvad, välja arvatud sama paragrahvi lõike 2 punktis 6 loetletud B-klassi kuuluvad tulirelvad;
2) pikad ühelasulised vintraudsed tulirelvad;
3) muud poolautomaatsed pikad tulirelvad, välja arvatud sama paragrahvi lõike 2 punktides 4–7 loetletud B-klassi kuuluvad tulirelvad;
4) ühelasulised lühikesed tulirelvad ääretulepadrunile kogupikkusega vähemalt 28 cm.
(4) D-klassi kuuluvad pikad ühelasulised sileraudsed tulirelvad.
Siseministri 31. mai 2004. a määrus nr 32 «Euroopa tulirelvapassi vorm, eelneva loa vorm ja eelneva loa väljaandmise kord ning tulirelvade B-, C- ja D-klassi liigitamine» (RTL 2004, 77, 1250; 94, õiend) tunnistatakse kehtetuks.
Seni väljastatud Euroopa tulirelvapassid ja load kehtivad kuni nende kehtivusaja lõpuni.
Siseministri 27. detsembri 2004. a määruse nr 76 «Euroopa tulirelvapassi vormi kehtestamine ja eelneva loa väljaandmise kord ning tulirelvade B-, C- ja D-klassi liigitamine»
[esikülg] [lk 2]
[lk 3] [lk 4]
[lk 5] [lk 6]
[lk 7] [lk 8]
[lk 9] [lk 10]
[lk 11] [lk 12]
[lk 13] [lk 14]


text:
Peksmine kui korduv löömine on üldjuhul loomuliku elukäsitluse järgi üks tegu ja tuleb seetõttu subsumeerida KarS § 121 lg 1 järgi. Käsitamaks peksmist korduva teona, peab olema tuvastatud, et erinevad peksmisteod on objektiivse vaatleja jaoks ajalis-ruumiliselt selgelt piiritletud ja iga peksmisteo puhul saab rääkida uuest tahtlusest. Selliste korduvate peksmiste puhul on tegemist teomitmusega, mis on subsumeeritav korduva kehalise väärkohtlemisena KarS § 121 lg 2 p 3 järgi. (p 10)
Kehalise väärkohtlemise korduvat toimepanemist puudutavate faktiliste asjaolude kirjeldamine süüdistuses ei olnud enne 1. jaanuari 2015 süüdlase käitumise kvalifitseerimise seisukohalt tähtis. Ometi on tegemist selliste faktiliste asjaoludega, mis kehtiva karistusseaduse redaktsiooni kohaselt süüdlase vastutust raskendaksid ja millest sõltub ka isikule KarS § 121 järgi mõistetud karistuse vähendamine. Kui süüdimõistetule ette heidetud käitumise kirjeldusest ei nähtu, et tegemist on varem kehalise väärkohtlemise toime pannud isikuga, tuleb tema tegu kehtiva karistusseaduse redaktsiooni põhjal käsitada KarS § 121 lg 1 dispositsioonile vastava kuriteona. (p 11.3)
Arvestades, et KrMS § 268 seab kohtumenetluses isiku süüküsimuse kindlakstegemisele ja tema teole õigusliku hinnangu andmisele kindlad raamid, ei ole õigustatud irduda osutatud normis toodud põhimõtetest ka süüdimõistetu teo jätkuva karistatavuse kontrollimisel. Vastupidine arusaam võib viia olukorrani, kus isikule saab tagantjärele ette heita ka sellist käitumist, mis tema teo ebaõigussisu oluliselt suurendab, kuid mille aluseks olevaid faktilisi asjaolusid kohtumenetluses ei arutatud või erinevad faktilised asjaolud süüdistusest oluliselt. Vaagides seega KrMS § 432 lg-te 34 ja 35 alusel küsimust selle kohta, kas uus seadus välistab süüdimõistetu karistamise vangistusega, lühendab teo eest ette nähtud vangistust või kas see tegu on jätkuvalt kuriteona karistatav, peab täitmiskohtunik lähtuma nendest isiku süüditunnistamise aluseks olnud faktilistest asjaoludest, mis on toodud süüdistusaktis sisalduvas teokirjelduses ega erine neist oluliselt. (p 11.2)
3-1-1-114-13 Riigikohus 05.12.2013
Kohtupraktikas ei ole välistatud süüdimõistva kohtuotsuse tuginemist ka vaid ühele tõendile. Vastasel juhul oleks välistatud selliste elujuhtumite muutumine kohtumenetluse esemeks, mida tõenduslikul tasandil tavatsetakse kirjeldada sõna-sõna-vastu-olukordadena. Kuid esiteks on vaid ühele tõendile tuginevate süüdimõistmiste suhtes kohtupraktikas valitsemas arusaam, et neil juhtudel peab kohus eriti põhjalikult vaagima kõiki selle ühe süüstava tõendi uurimisel tõstatatud kahtlusi ja need veenvalt kummutama (vt nt RKKKo 3-1-1-85-00, p 5.2; nr 3-1-1-21-09, p 11 ja nr 3-1-1-109-10, p 10). Ja teiseks on senises kohtupraktikas vaid ühele tõendile tuginevate süüdimõistmiste puhul aktsepteeritavaks peetud seda, et tuginetakse ainult otsestele tõenditele, täpsemalt öeldes ütlustele. Riigikohtu praktikas ei ole siiski välistatud isiku süüditunnistamist ka kaudsetele tõenditele tuginevalt. Nii on näiteks RKKKo 3-1-1-8-10 p-des 9-10 tõdetud, et otsesed ja kaudsed tõendid ei erine teineteisest mitte nendes sisalduva teabe tõeväärtuse poolest, vaid üksnes selles osas, kui vahetult nad kuriteo toimepanemise asjaolusid kajastavad. Kui otsese tõendi sisuks on teave, mis vahetult kinnitab või välistab isiku poolt kuriteo toimepanemise mingit asjaolu, siis kaudse tõendi sisuks on teave, mis ei kajasta kuriteo tehiolu ennast, vaid võimaldab teha olulisi järeldusi nende tehioludega seotud muude asjaolude kohta. See seab aga spetsiifilisi nõudmisi ka kaudsetele tõenditele tuginevale tõendamisele. Nimelt tuleb kaudsetele tõenditele rajaneva tõendamise puhul tõendamiseseme suhtes eraldivõetult mitterelevantsetest asjaoludest kujundada selline uue kvaliteediga asjaolude kogum (süsteem), mis võimaldab teha tõsikindlaid järeldusi kuriteo asjaolude kohta. Seetõttu omandab just kaudsete tõenditega tõendamisel erilise tähenduse KrMS § 61 lg-s 2 sisalduv nõue hinnata tõendeid nende kogumis. Seega eeldab kaudsetele tõenditele tuginev tõendamine juba põhimõtteliselt tõendite paljusust (vt RKKKo 3-1-1-15-12, p-d 13-14).
Ehkki eluline usutavus on üks tõendi usaldusväärsuse hindamise kriteeriume, ei ole see arvestatav iseseisva tõendina KrMS § 63 lg 1 tähenduses (vt RKKKo 3-1-1-72-13, p 14). Kohtuotsus saab KrMS § 60 lg 1 kohaselt tugineda siiski asjaoludele, mille kohus on tunnistanud tõendatuks või üldtuntuks. Tulenevalt KrMS §-dest 7 ja 14 ei või kohus võtta endale süüdistaja rolli ja asuda täitma süüdistust kinnitavate tõendite vähesusest tulenevat tühimikku enda siseveendumusega (RKKKo 3-1-1-10-11, p 26).
Isiku süüditunnistamisel vaid ühe kaudse tõendi põhjal on alust rääkida ka KrMS § 61 lg-s 1 sätestatud tõendite hindamise põhimõtte rikkumisest, mille kohaselt ei ole ühelgi tõendil ette kindlaksmääratud jõudu. Selline rikkumine on hinnatav kriminaalmenetlusõiguse olulise rikkumisena KrMS § 339 lg 2 mõttes.
Omakasu motiivi arvestamine oleks KarS §-s 59 sätestatud karistust kergendava ja raskendava asjaolu korduva arvestamise keelu kohaselt välistatud juhul, kui seda oleks seaduses kirjeldatud süüteokoosseisu tunnusena.
3-1-1-105-12 Riigikohus 23.11.2012
Vaadates kriminaalasja läbi kirjalikus menetluses, tuleb ringkonnakohtul tagada menetlusosaliste õigus apellatsioonimenetluses seaduses ettenähtud viisil osaleda - eeskätt õigus olla kohtu poolt ärakuulatud. Oluline on seejuures veenduda, et menetlusosalisel oli võimalik kohtule oma seisukohta esitada (vt ka RKKKo 3-1-1-49-12, p 10). Kooskõlas KrMS § 390 lg-ga 1 rakenduvad KrMS § 331 lg-s 1^1 sätestatud reeglid ka määruskaebemenetluses (vt RKKKm 3-1-1-50-12, p 10). Seega ka määruskaebuse läbivaatamisel kirjalikus menetluses määrab ringkonnakohus tähtaja, mille jooksul määruskaebemenetluse pooled võivad kohtule oma seisukohti esitada ja määruse teatavakstegemise aja ning teatab sellest määruskaebemenetluse pooltele.
KrMS § 390 lg 3 kohaldamisel tuleb lähtuda sellest, et ringkonnakohus peab tagama ausa kohtumenetluse põhimõtete järgimise. Seega tuleb kõnealuses sättes märgitud tähtaja rakendamisel juhinduda sellest, et selle aja jooksul peab ringkonnakohus küll määruskaebust läbi vaadates täitma KrMS § 331 lg-s 1^1 nimetatud nõudeid ehk määrama tähtaja seisukohtade esitamiseks ja lahendi teatavakstegemise aja. Viimatiöeldu ei tähenda aga seda, et ringkonnakohus peaks KrMS § 390 lg-s 3 märgitud tähtajaks lahendi ka teatavaks tegema.
Süüdimõistva kohtuotsuse korral hüvitab menetluskulud reeglina süüdimõistetu (KrMS § 180 lg 1). Menetluskulusid määrates võtab kohus arvesse nii süüdistatava varalise seisundi kui ka tema taasühiskonnastamise väljavaateid (RKKKo 3-1-1-38-11, p 27). Isikule mõistetud karistuse liik ja määr ei ole iseenesest otsustava tähendusega - arvesse tuleb võtta süüdistatava sissetulekud ja varaline seisund tervikuna. Seetõttu saab ka sama karistuse saanud süüdistatavate kohtlemine menetluskulude väljamõistmisel siiski olla erinev. Kuigi tööhõive vanglas ei pruugi olla kindlustatud, ei saa kohus a priori ka välistada, et süüdistataval osutub võimalikuks teenida tulu ka vanglas viibimise ajal. Ka olukorras, kus süüdistatav taotleb menetluskulude tasumisest osalist vabastamist varatuse tõttu, lasub tal kohustus esitada sellekohaseid tõendeid või vähemalt taotleda kohtult vastava teabe väljanõudmist.
Olukorras, kus kohtumenetluse pool jäetakse teavitamata teise poole määruskaebusest ega võimaldata tal esitada sellele vastuväiteid, on tegemist kohtumenetluse võistlevuse (KrMS § 14) ja menetlusosaliste õiguste tagamise (KrMS § 8) põhimõtete olulise rikkumisega KrMS § 339 lg 2 tähenduses.
3-1-1-53-07 Riigikohus 20.11.2007
Kuigi kohtu alla andmise küsimuse lahendamisel ei pea kohus mõistetavalt otsustama KrMS §-s 306 sätestatud küsimusi ega saagi seda teha, tuleb olukorras, kus süüdistusaktis on kuriteo asjaolud küll märgitud, kuid nende kirjeldus ilmselgelt ei vasta isikule süüksarvatud kuriteo tunnustele, jaatada kohtu õigust lugeda süüdistusakt KrMS § 154 nõuetele mittevastavaks.
Kõik faktilised asjaolud, mis on isiku karistusõigusliku vastutuse eelduseks, peavad piisava selguse ja täpsusega kajastuma juba süüdistuse tekstis (vt 3-1-1-24-05 ja 3-1-1-130-05 ja 3-1-1-89-06). Võistlevas kohtumenetluses määrab süüdistus üldjuhul ära kohtuliku arutamise piirid ja KrMS § 154 lg 3 p-de 2-3 kohaselt tuleb süüdistusakti lõpposas kohustuslikult ära näidata nii süüdistuse sisu, s.o süüdistatavale inkrimineeritava käitumise kirjeldus kui ka kuriteo kvalifikatsioon karistusseadustiku vastava paragrahvi, lõike ja punkti täpsusega (vt 3-1-1-139-05 ja nr 3-1-1-96-06).
Olukorras, kus süüdistus on koostatud puudulikult, ei ole kohtul võimalik süüdistuses nimetamata vastutuse eeldusi isikule omistada isegi sõltumata sellest, milline on kohtu tuvastatud faktiliste asjaolude kogum. Puuduliku süüdistuse korral on süüdistatava õigeksmõistmine võimalik siis, kui selline süüdistus toob endaga kaasa kuriteosündmuse või kuriteo selgitamise võimatuse või kui sellega kaasneb tõendamiseseme asjaolude tuvastamatus.
Olemuslikult tähendab KrMS § 337 lg 1 p 2 ringkonnakohtu võimalust parandada maakohtu otsuses esinevaid pisivigu (nt eksitus kuupäevas, nime vale kirjapilt, tehnilised vead vm). See ei tähenda aga, et KrMS § 337 lg 1 p 2 alusel oleks ringkonnakohtul võimalik parandada esimese astme kohtu otsuses igasuguseid vigu. Selline pisivigade parandamine puudutab vaid juhtumeid, kui puudub vähimgi õiguslik etteheide maakohtu otsuse sisule. Veelgi enam, pisivigade parandamine ei tohi muuta otsuse sisulist õiguslikku tähendust ega tuua kaasa kohtumenetluse pooltele uusi/üllatuslikke õiguslikke tagajärgi. (Vt 3-1-1-14-07).
Kui isiku karistusõigusliku vastutuse eeldus ei kajastu süüdistusaktis ja seda ei tuvasta ka maakohtus, siis ei saa ringkonnakohus kohtuotsust täpsustada, sest sellisel juhul väljub ringkonnakohus KrMS § 337 lg 1 p-s 2 sätestatud kohtuotsuse täpsustamise piiridest.
Kõik faktilised asjaolud, mis on isiku karistusõigusliku vastutuse eelduseks, peavad piisava selguse ja täpsusega kajastuma juba süüdistuse tekstis (vt 3-1-1-24-05, 3-1-1-130-05 ja 3-1-1-89-06).
Kõik faktilised asjaolud, mis on isiku karistusõigusliku vastutuse eelduseks, peavad piisava selguse ja täpsusega kajastuma juba süüdistuse tekstis (vt RKüKo nr 3-1-1-24-05 ja RKKKo nr 3-1-1-130-05 ja 3-1-1-89-06).
Võistlevas kohtumenetluses määrab süüdistus üldjuhul ära kohtuliku arutamise piirid ja KrMS § 154 lg 3 p-de 2-3 kohaselt tuleb süüdistusakti lõpposas kohustuslikult ära näidata nii süüdistuse sisu, s.o süüdistatavale inkrimineeritava käitumise kirjeldus kui ka kuriteo kvalifikatsioon karistusseadustiku vastava paragrahvi, lõike ja punkti täpsusega (vt RKKKo nr 3-1-1-139-05 ja nr 3-1-1-96-06).
Võistlevas kohtumenetluses määrab süüdistus üldjuhul ära kohtuliku arutamise piirid ja KrMS § 154 lg 3 p-de 2-3 kohaselt tuleb süüdistusakti lõpposas kohustuslikult ära näidata nii süüdistuse sisu, s.o süüdistatavale inkrimineeritava käitumise kirjeldus kui ka kuriteo kvalifikatsioon karistusseadustiku vastava paragrahvi, lõike ja punkti täpsusega (vt 3-1-1-139-05 ja 3-1-1-96-06).
Karistusseadustiku § 424 kohaselt on kriminaalkorras karistatav mootorsõiduki juhtimine joobeseisundis, kui isikut on varem mootorsõiduki joobeseisundis juhtimise eest karistatud. Seega on KarS § 424 puhul isiku varasem karistatus tema karistusõigusliku vastutuse eelduseks.
Kui kohtulikul uurimisel avaldatakse kohtueelses menetluses antud ütlusi, siis tuleb selgepiiriliselt eristada, kas tegemist on ütluste avaldamisega ristküsitlusel (KrMS §-d 289 ja 293) või selle väliselt (KrMS §-d 291 ja 294). Ristküsitlusel on kohtueelses menetluses antud ütluste avaldamine lubatav üksnes kohtuistungi protokollis täpselt kirjapandava kohtumenetluse poole taotluse alusel siis, kui kohtus antud ütlused on vastuolus kohtueelses menetluses antud ütlustega ja selline ütluste avaldamine teenib eranditult vaid ristküsitlusel antud ütluste usaldusväärsuse kontrollimise eesmärki. Kohus ei saa kohtumenetluse võistlevuse põhimõttest lähtuvalt lihtsalt öelda, et otseselt ütluste lahknevusest tulenevalt jätab ta ristküsitluse koos selle tulemiga tuleb kõrvale ja tugineb kohtuotsuse tegemisel vaid kohtueelses menetluses antud ütlustele. (Vt RKKKo 3-1-1-52-05, 3-1-1-105-06).
Kohtueelses menetluses antud ütluste avaldamisel ristküsitlusel tuleb lähtuda KrMS §-st 289 mitte üksnes siis, kui need ütlused olid talletatud ülekuulamisprotokollis, vaid ka siis, kui need olid kirja pandud vastastamise-, äratundmiseks esitamise- või ütluste olustikuga seostamise protokollis. Sellest omakorda tuleneb, et kohus võib vastava taotluse alusel avaldada ristküsitlusel antud ütluste usaldusväärsuse kontrollimiseks ka näiteks vastastamisprotokollis või ütluste olustikuga seostamise protokollis sisalduvad ütlused, kui need on vastuolus kohtus räägituga. Kuid ka nende ütluste ristküsitlusel avaldamine saab teenida vaid kohtus räägitu usaldusväärsuse kontrollimise eesmärki ning avaldamise järgselt ei saa ristküsitluse tulemit automaatselt kõrvale jätta ja kohtuotsuse tegemisel tugineda hoopis kohtueelse menetluse ajal vastastamisel antud ütlustele.

matches:
§ 121
§ 121
§ 121
§ 121
§ 268
§ 432
Riigikohus
kohus
§ 61
§ 63
§ 60
kohus
kohus
§ 61
§ 339
Riigikohus
§ 390
§ 331
§ 390
§ 331
§ 390
§ 180
kohus
kohus
§ 14
§ 8
§ 339
Riigikohus
kohus
§ 154
§ 154
§ 337
§ 337
§ 337
§ 154
§ 154
§ 424
§ 424
Kohus
kohus