RT IV, 05.07.2019, 23
Vastu võetud 27.06.2019 nr 6
Türi Vallavolikogu 22. veebruari 2018 määrust nr 12 „Sotsiaalhoolekandelise abi andmise kord“ (RT IV, 07.03.2019, 49) (edaspidi määrus) muudetakse järgmiselt:
1) määruse § 7 lõige 2 muudetakse ja kehtestatakse järgmiselt:
“(2) Türi valla sotsiaalhoolekandelise abi liigid on:
3) isiku kasuks makstav rahaline hüvitis ehk Türi valla eelarvest rahasummana makstav toetus, mis parandab Türi vallalt sotsiaalhoolekandelist abi saama õigustatud isiku toimetulekut, kuid mis makstakse kulu teinud või teenust osutavale isikule.“;
2) määruse § 7 lõige 3 muudetakse ja kehtestatakse järgmiselt:
„(3) Türi valla osutatavad sotsiaalteenused (mitteammendav loetelu):
7) juhuveona osutatav sotsiaaltransporditeenus.“;
3) määruse § 7 lõige 4 muudetakse ja kehtestatakse järgmiselt:
„4) Teenust saada soovivate isikute paljususe korral ning juhul, kui Türi vald oma asutuste kaudu ise ei ole võimeline teenust osutama, on ametiasutusel õigusteenused korraldada kolmandate isikute või asutuste kaudu.“;
4) määruse § 9 täiendatakse lõikega 3 ning kehtestatakse järgmiselt:
„(3) Struktuuritoetuste kasutamist reguleerivate seaduste alusel või kohaliku omavalitsuse osutatavate sotsiaalhoolekandealaste teenuste sihtfinantseerimisel, peab ametiasutus järgneva eelarveaasta koostamiseks välja selgitama võimalused ning eeldatava raha suuruse teenuste täiendavaks rahastamiseks, samuti tingimused teenuste kaasfinantseerimiseks.“;
5) määruse § 19 lõige 1 muudetakse ja kehtestatakse järgmiselt:
„(1) Väljaspool isiku kodu osutatav üldhooldusteenus (edaspidi üldhooldusteenus) on sotsiaalteenus, mille eesmärk on turvalise keskkonna ja toimetuleku tagamine täisealisele isikule, kes terviseseisundist, tegevusvõimest või elukeskkonnast tulenevatel põhjustel ei suuda kodustes tingimustes ajutiselt või püsivalt iseseisvalt toime tulla.“;
6) määruse § 23 lõige 1 muudetakse ja kehtestatakse järgmiselt:
„(1) Üldhooldusteenuse osutamise eest võetakse üldjuhul tasu.“;
7) määruse § 24 lõige 2 tunnistatakse kehtetuks;
8) määruse § 49 lõige 2 muudetakse ja kehtestatakse järgmiselt:
„(2) Sotsiaaltransporditeenust osutab ametiasutus juhuveona Türi vallale kuuluva sõidukiga tellimisel tellija määratud ajal ja liikumisteel.”;
9 ) määruse § 50 muudetakse ja kehtestatakse järgmiselt:
„ § 50. Õigus hüvitisele
(2) Sotsiaaltransporditeenust juhuveona osutatakse võimalusel ka juriidilistele isikutele ning riigi- ja kohaliku omavalitsuse asutustele, kes tegelevad sotsiaalkaitse korraldamisega.“;
10) määruse § 51 tunnistatakse kehtetuks;
11) määruse § 53 lõige 1 tunnistatakse kehtetuks;
12) määruse § 60 lõige 4 muudetakse ja kehtestatakse järgmiselt:
„(4) Ametnikul on õigus eluruumi tagamise teenuse tasu muuta vastavalt kuludele või tasunõudest loobuda. Eluruumi tagamise teenuse tasu vähendamiseks või tasunõudest vabastamiseks tuleb lähtuda põhimõttest, et pärast teenuse saaja igapäevaste vajaduste (tavapärased elukondlikud vajadused ning muud sotsiaalhoolekandelise abi vajadused) rahuldamist jääks isikule tema igakuisest regulaarsest sissetulekust kasutada kuni 15% teenuse saaja elukorraldusest lähtuvalt.“;
13 ) määruse § 79 lõige 2 muudetakse ja kehtestatakse järgmiselt:
„(2) Järelhooldusteenuse tagamiseks korraldatakse järelhooldusteenust saama õigustatud isikule tema iseseisvaks toimetulekuks iseseisev elamine ja tagatakse tugiteenused või makstakse isikule abistavaid sotsiaaltoetusi või tagatakse tugiteenused ja makstakse sotsiaaltoetusi samaaegselt või korraldatakse hüvitise andmine järelhooldusteenust pakkuva juriidilise isiku või jätkuvalt asendushooldusteenust osutava isiku kaudu.“;
14) määruse § 80 lõige 1 muudetakse ja kehtestatakse järgmiselt:
„(1) Järelhooldusteenuse korraldamisel teenuse osutaja kaudu rahastatakse teenust põhimõttel, et isikule peab isiklike kulude katteks iga kuu tegema kulutusi keskmiselt 240 euro ulatuses ja vähemalt 2880 eurot aastas. Teenuse osutajale tasutakse Türi valla eelarvest ning vajadusel järelhooldusel oleva isiku sissetulekutest. Kui järelhooldusteenust osutab ametiasutus, tagatakse järelhooldusel olevale isikule iseseisev elamine, iseseisva toimetuleku tagamiseks ja õpingute jätkamiseks toetus summas, mis võrdub Vabariigi Valitsuse kehtestatud töötasu alammääraga ning vajadusel muud tugiteenused või sotsiaaltoetused.“;
15 ) määruse 5. peatükki täiendatakse 14. jaoga järgmiselt:
„ 14. jagu
Lastega peresid toetavad sotsiaalteenused
(1) Õigusteenuse saamiseks on lapsel, alaealiste lastega perel või last kasvataval isikul, kes vajab määruse § 801 lõikes 2 toodud teenust, et tagada lapse või teda kasvatava isiku psühhosotsiaalne tasakaal ja toimetulek ning heaolu ja arengut toetav keskkond.
(1) Lastega peresid toetava sotsiaalteenuse saamiseks peab lapse seaduslik esindaja või last kasvatav isik ametiasutusele esitama taotluse. Taotluses märgitakse lisaks määruse § 10 lõikes 3 märgitud andmetele
(5) Juriidilise isiku või riigi- või mõne teise kohaliku omavalitsuse asutuse poolt lastega peredele korraldavate teenuste eest tasumiseks on isikul õigustaotleda määruses sätestatud korras sotsiaaltoetust.“;
16) määruse § 97 täiendatakse lõikega 4 järgmises sõnastuses:
„(4) Lapse puudest tulenevate lisakulutuste hüvitamiseks makstakse puudega lapse vanemale kuni lapse 18-aastaseks saamiseni kuludokumentide esitamisel toetust pere sissetulekust sõltumata.“;
17) määruse § 99 lõige 3 muudetakse ja kehtestatakse järgmiselt:
„(3) Toetust makstakse kuni 100% ravi või abivahendi hinnast, kuid mitte rohkem kui kahekordne toimetulekutoetuse piirmäär kuus. Toetuse suurus sõltub isiku toimetulekuvõimest ning elukondlikest vajadustest.“;
18) määruse § 99 lõige 5 muudetakse ja kehtestatakse järgmiselt:
„(5) Üle määratud piirmäära võib anda toetust vallavalitsuse põhjendatud loa alusel.“;
19) määruse 6. peatüki 5. jaotis „Toetus töövihikute soetamiseks“ ning §-d 105 ja 106 tunnistatakse kehtetuks;
20) määruse 6. peatüki 2. jagu „Abivajadusest sõltuvad mitteperioodilised toetused“ täiendatakse jaotisega 51 järgmises sõnastuses:
Lastega peredele teenuse osutamist tagav toetus
(2) Kui hüvitise maksmine otsustakse kas teenusele suunamise haldusaktiga või eraldi menetluses antud haldusaktiga.“;
21) määruse § 112 lõige 1 punkt 2 muudetakse ja kehtestatakse järgmiselt:
„2) hooldatava abivajaduse tõttu ei ole hooldajal võimalik tööle asuda või töötamine on oluliselt piiratud.“;
22) määruse § 112 lõige 2 muudetakse ja kehtestatakse järgmiselt:
„(2) Hooldajatoetust on õigus saada raske või sügava puudega 1,5-18-aastast last kasvataval ja hooldaval vanemal, eestkostjal (v.a juriidilisel isikul) või perekonnas hooldamise lepingu alusel perekonnas hooldamisele suunatud last kasvataval ja hooldaval isikul, kes puudega lapse hooldamise tõttu ei saa töötada või töötamine on oluliselt piiratud.“;
23) määruse § 112 lõige 3 muudetakse ja kehtestatakse järgmiselt:
„(3) Hooldajatoetust on õigus saada avalduse alusel hoolduse seadmise järgneva kuu 1. kuupäevast.“;
24) määruse § 113 muudetakse ja kehtestatakse järgmiselt:
„ § 113. Hüvitise suurus
3) raske ja sügava puudega lapse hooldajale summas, mis on ühekordne toimetuleku piirmäär kuus.“;
25 ) määruse 6. peatüki 3. jagu „Erivajadusest tulenevad toetused“ täiendatakse 4. jaotisega järgmiselt:
(2) Õigustaotluse menetlemisele tekib juhul, kui taotleja või taotleja ja tema perekond on nõus toetuse menetlemiseks lubama toetuse määraja paikvaatluseks ning asjaolude hindamiseks oma eluruumi ning lubama eluruumi olukorda asja menetluse eesmärgil jäädvustama. Keeldumisel jäetakse taotlus läbi vaatamata.
(3) Taotluse menetlejal on õigus nõuda täiendavaid dokumente puudega isiku või puudega isiku ja tema perekonna sissetuleku ning varalise seisukorra kohta, kui vastavad asjaolud ei ilmne avalikest või riiklikes andmekogudest ja infosüsteemidest.
Kui puudega isiku eluruumi kohandamiseks kasutatakse perioodi 2014–2020 struktuuritoetuse seaduse alusel Euroopa Regionaalarengu Fondist toetatavate meetmete raha, esitatakse ja menetletakse puudega isiku eluruumi kohandamise taotlusi vallavalitsuse kehtestatud määruse „Projektist „Puuetega inimest eluaseme füüsiline kohandamine“ toetuse taotlemise ning saamise täiendavad tingimused“ alusel. Samas korra alusel kasutatakse Türi valla eelarvest makstavat omaosaluse summat.“.
Määruse § 1 punktid 15 ja 20 jõustuvad 1. septembril 2019.


Avaleht > Kohtumenetlus > Kohtusse pöördumine > Kohtuväline vaidluse lahendamine
Kui kerkinud vaidluse lahendamises ei suudeta kokku leppida, ei ole kohus ainus võimalus erapooletu ja professionaalse abi saamiseks. Eestis on vaidlejate abistamiseks ja nõustamiseks loodud palju erinevaid sõltumatuid institutsioone, kus menetlus kestab üldjuhul vähem aega kui tavapärane kohtumenetlus ning kus ei pruugi kaasneda ka kohtumenetlusele omaseid kulusid.
Kui kohtuväline menetleja on tuvastanud rikkumise või teinud otsuse vaidluse lahendamiseks, siis eeldab see enamasti poolte nõustumist, sest sundtäita selliseid otsuseid üldjuhul ei saa. Kui pooled kohtuvälise menetleja otsusega ei nõustu, on enamasti võimalik kaevata edasi kohtusse.
Järgnevalt loetelu mõnedest kohtuvälistest vaidluste lahendajatest, kuhu saab pöörduda oma õiguste kaitseks:
Õiguskantsler on oma tegevuses sõltumatu ametiisik, kes teostab järelevalvet õigustloovate aktide põhiseadusele ja seadustele vastavuse üle. Samuti võib õiguskantsler teostada isiku avalduse alusel kontrolli ametiasutuse, ametniku või avalikke ülesandeid täitva eraõigusliku juriidilise isiku üle, kui see rikub inimese põhiseaduslikke õigusi ja vabadusi, kohtleb teda seaduse või hea halduse tava vastaselt.
Võrdõiguslikkuse volinik võtab vastu isikute avaldusi ja annab arvamusi võimaliku diskrimineerimise kohta.
Pressinõukogu ja Avaliku Sõna Nõukogu lahendavad meedia peale esitatud kaebusi.
Töövaidluskomisjon - lahendab töövaidlustest tulenevaid rahalisi nõudeid töövaidluse lahendamise seaduse [1] alusel.
Üürikomisjon lahendab üürivaidlusi, mille rahaline nõue on kuni 3200 eurot (üürivaidluse lahendamise seadus [2] § 1 lg 11).
Tarbijavaidluste komisjon – Tarbijakaitseseaduse [3] § 40 lg 3 järgi on komisjoni pädevuses lahendada tarbija ja kaupleja vahelisest lepingust tulenevaid nii riigisiseseid kui ka piiriüleseid tarbija algatatud tarbijavaidlusi, mille üheks osapooleks on kaupleja, kelle asutamiskoht on Eesti Vabariigis.
Tervishoiuteenuse kvaliteedi ekspertkomisjoni poole on patsiendil võimalik pöörduda tervishoiuteenuste korraldamise seaduse [4] § 502 alusel. Tegemist on nõuandva komisjoniga, mille eesmärk on patsiendile osutatud tervishoiuteenuse kvaliteedile hinnangu andmine ning hinnangust tulenevalt Terviseametile, Eesti Haigekassale ja tervishoiuteenuse osutajatele ettepanekute tegemine.
Autoriõiguse komisjon – autoriõiguse seaduse [5] § 87 lg 1 pn 4 järgi lahendab vaidlevate poolte taotlusel autoriõiguse ja autoriõigusega kaasnevate õigustega seotud vaidlusi poolte lepitamise teel.
Lepitaja kollektiivse töötüli puhul – vastavalt kollektiivse töötüli lahendamise seaduse [6] §-dele 8-11 lahendab lepitaja lahkarvamusi tööandja või tööandjate ühingu või liidu ja töötajate või töötajate ühingu või liidu vahel.
Eesti Kaubandus-Tööstuskoja Arbitraažikohus on alaliselt tegutsev vahekohus, mis lahendab eraõigussuhetest, sealhulgas ka väliskaubandus- ja muudest rahvusvahelistest majandussuhetest tulenevaid vaidlusi. Asja arbitraažikohtus lahendamise eelduseks on mõlema poole nõusolek.
Riigihangete vaidlustuskomisjon – riigihangete seaduse [7] § 185 lg 1 näeb ette, et pakkuja, taotleja või riigihankes osalemisest huvitatud ettevõtja võib vaidlustada hankija tegevuse, esitades riigihangete vaidlustuskomisjonile sellekohase vaidlustuse, kui ta leiab, et käesoleva seaduse rikkumine hankija poolt rikub tema õigusi või kahjustab tema huvisid.
Andmekaitse Inspektsioon – isikuandmete kaitse seaduse [8] § 22 näeb ette, et kui andmesubjekt leiab, et isikuandmete töötlemisel rikutakse tema õigusi, on tal õigus pöörduda Andmekaitse Inspektsiooni poole.
Turu vahekohus – väärtpaberituru seaduse [9] alusel tegutsev Eesti turu korraldaja poolt moodustatav alaliselt tegutsev vahekohus, mis lahendab turu ja selle korraldajaga seotud lepingu- ja teistest tsiviilõiguslikest suhetest tulenevaid vaidlusi (VPTS § 202 lg 1). Asja vahekohtus lahendamise eelduseks on mõlema poole nõusolek.
Tööstusomandi apellatsioonikomisjon – tööstusomandi õiguskorralduse aluste seaduse [10] § 39 lg 1 kohaselt lahendab komisjon taotleja poolt Patendiameti otsuse vaidlustamiseks esitatud kaebusi ning huvitatud isiku ja taotleja või omaniku vahelisi vaidlusi huvitatud isiku avalduse alusel.
Lisaks eelnevale näeb lepitusseadus [11] eraõiguslike vaidluste jaoks ette üldise võimaluse kasutada lepitusmenetlust. Seaduses sätestatud juhtudel on lepitusmenetlus enne kohtusse pöördumist ka kohustuslik. Lepitusmenetlus on poolte vabatahtlikkusel põhinev tegevus, mille käigus lepitaja toetab lepitusosaliste suhtlust eesmärgiga aidata neil leida vaidlusküsimusele lahendus. Lepitaja võib lepituse asjaolude ja lepitusmenetluse kulgemise põhjal esitada pooltele omapoolse lahendusettepaneku. Lepitajaks võib olla füüsiline, teatud juhtudel ka juriidiline isik, vandeadvokaat, notar või seaduses sätestatud juhul riigi või kohaliku omavalitsuse lepitusorgan.
Allikas URL: https://www.kohus.ee/et/kohtusse-poordumine/kohtuvaline-vaidluse-lahendamine
[1] https://www.riigiteataja.ee/akt/104072017003?leiaKehtiv
[2] https://www.riigiteataja.ee/akt/13315866
[3] https://www.riigiteataja.ee/akt/131122015001?leiaKehtiv
[4] https://www.riigiteataja.ee/akt/130122015047?leiaKehtiv
[5] https://www.riigiteataja.ee/akt/129102014004?leiaKehtiv
[6] https://www.riigiteataja.ee/akt/116102015002?leiaKehtiv
[7] https://www.riigiteataja.ee/akt/101072017001?leiaKehtiv
[8] https://www.riigiteataja.ee/akt/106012016010
[9] https://www.riigiteataja.ee/akt/114112015002?leiaKehtiv
[10] https://www.riigiteataja.ee/akt/128122011046
[11] https://www.riigiteataja.ee/akt/13240243


Põhikiri | Eesti Teaduslik Selts Rootsis Põhikiri – Eesti Teaduslik Selts Rootsis
Estniska Lärdomssällskapet i Sverige
I. Seltsi ülesanded
§ 1. Eesti Teadusliku Seltsi Rootsis ülesandeks on:
a) edendada teadmisi ja laiendada tunnetust kõigi teaduste, nii humanitaar- kui ka loodusteaduste aladel, eeskätt Eesti maa ja rahva kui ka Eesti-Rootsi suhete ja ühisprobleemide uurimisel;
b) olla eesti teadlastele ühtlasi omavahelise sidehoidmise organiks ja üldisema iseloomuga vaimsete ning ideoloogiliste harrastuste viljeluskeskuseks.
§ 2. Oma ülesannete täitmiseks Selts:
a) korraldab ettekandeid, koosolekuid, kokkutulekuid ja muid avalikke esinemisi;
b) soetab erikirjandust ja kogub mitmesuguseid vajalikke materjale teaduslikuks otstarbeks;
c) organiseerib uurimistöö toetamist majanduslike vahendite, nagu stipendiumide ja muude soodustuste kaudu;
d) publitseerib tarbekorral perioodilisi ja muid teaduslikke väljaandeid;
e) asutab vajaduse korral osakondi teistes linnades.
II. Seltsi õiguslik seisund ja majanduslikud vahendid
§ 3. Seltsi tegevuse piirkonnaks on Rootsi riigi ala ja tema juhatuse asukohaks on Stockholmi linn. Seltsil on oma pitsat pealkirjaga: Eesti Teaduslik Selts Rootsis- Estniska Lärdomssällskapet i Sverige.
§ 4. Selts on juriidiline isik ja võib sellisena kasutada kõiki Rootsis kehtivate seadustega kooskõlas olevaid õigusi kapitalide asutamise ja kasutamise, liikuva ja liikumata varanduse omandamise, valitsemise jne. suhtes.
§ 5. Selts saab oma tulud liikmemaksudest, toetusist, annetusist, pärandusist, publikatsioonide müügist ja muist Seltsi ettevõtteist.
III. Seltsi liikmed, nende õigused ja kohused
§ 6. Seltsil on tegev-, toetav- ja auliikmed.
§ 7. Seltsi tegevliikmeks võivad olla eeskätt eesti rahvusest akadeemilised isikud, kes oma uurimustega on viinud teadust edasi või on näidanud tõsisemat huvi teadusliku töö vastu. Tegevliikmeid võtab vastu Seltsi juhatus sooviavaldaja kirjaliku avalduse ja kahe tegevliikme soovituse põhjal.
§ 8. Toetavliikmeiks võivad saada isikud, kes Seltsi tegevust majanduslikult mõjuvalt toetavad. Neid võtab vastu juhatuse ettepanekul Seltsi üldkoosolek.
§ 9. Auliikmeiks võidakse valida Seltsi tegevuse aladel väljapaistvalt teenekaid isikuid. Neid valitakse juhatuse ettepanekul Seltsi üldkoosolekul.
§ 10. Tegevliikmed maksavad iga-aastast liikmemaksu, mille suuruse määrab kindlaks aasta-üldkoosolek. Toetavliige kohustub Seltsi toetama, kas ühekordse summaga või iga-aastaste maksudega, millede alammäärad otsustab aasta-üldkoosolek.
§ 11. Liige, kes kindlaks määratud tähtajaks oma liikmemaksu ei õienda, loetakse Seltsist lahkunuks.
§ 12. Liikmed võivad Seltsist igal ajal lahkuda teatades sellest kirjalikult Seltsi juhatusele.
§ 13. Liikmed, kes teadlikult töötavad Seltsi huvide vastu või osutuvad muul teel Seltsile tõsiselt kahjulikeks, võib aasta-üldkoosolek juhatuse ettepanekul või 1/3 liikmeskonna nõudel Seltsi liikmete nimestikust kustutada.
§ 14. Seltsi tegev- ja auliikmeil on koosolekutel sõna- ja hääleõigus.
IV Seltsi organid
§ 15. Seltsi organid on:
a) üldkoosolekud ja aasta-üldkoosolekud,
b) juhatus,
c) sektsioonid,
d) toimkonnad,
e) revisjonikomisjon.
§ 16. Seltsi organite sisekord, koosseis, tegevuspiirid ja võimkond määratakse vajaduse korral üksikasjalikumalt kindlaks nende kodukorras. Kodukorrad kinnitab üldkoosolek.
A. Koosolekud
§ 17. Üldkoosoleku võimkonda kuulub:
a) tegevliikmete vastuvõtmine Seltsi juhatuse ettepanekul;
b) auliikmete valimine Seltsi juhatuse ettepanekul;
c) sektsioonide ellukutsumine ja nende juhatajate valimine sektsioonide ettepanekul;
d) osakondade asutamine teistes linnades;
e) toimkondade valimine;
f) kodukordade kinnitamine;
g) Seltsi tegevuse lõpetamine ja
h) muude Seltsi ülesandeisse kuuluvate küsimuste otsustamine, mis ei kuulu otseselt aasta-üldkoosoleku võimkonda.
§ 18. Aasta-üldkoosoleku võimkonda kuuluvad kõik üldkoosolekule alluvad küsimused, peale selle aga:
a) tegevusaasta aruande kinnitamine;
b) eelarve ja tegevuskava kinnitamine;
c) Seltsi juhatuse ja revisjonikomisjoni valimine;
d) liikmemaksu suuruse otsustamine;
e) liikmete nimestikust kustutamine § 13 alusel;
f) põhikirja muutmine;
g) liikumata varanduste kohta otsuste tegemine jne.
Märkus: Tarbekorral võib eelarve ja tegevuskava kinnitamine toimuda aasta-üldkoosolekule järgneval esimesel üldkoosolekul.
§ 19. Üldkoosoleku kutsub kokku juhatus vajaduse korral omal algatusel või revisjonikomisjoni kui ka ¼ Seltsi liikmete motiveeritud nõudmisel.
§ 20. Aasta-üldkoosoleku kutsub kokku juhatus iga tegevusaasta alguses.
§ 21. Koosolekuid juhatab Seltsi esimees või abiesimees ja protokollib Seltsi sekretär või abisekretär. Nende puudumisel valib koosolek juhataja ja protokollija.
§ 22. Hääletamine koosolekuil toimub lahtiselt, kui keegi liikmeist kinnist hääletamist ei nõua.
§ 23. Üldkoosolek on otsusvõimne, kui koos on vähemalt 1/6 liikmeid. Aasta-üldkoosolek on aga otsusvõimne ¼ liikmete osavõtul. Otsused tehakse lihthäälteenamusega. Häälte poolnemisel otustab juhataja hääl. Auliikmete vastuvõtmine, liikmete nimestikust kustutamine § 13 põhjal, põhikirja muutmine, liikumata varanduste kohta otsuste tegemine ja Seltsi tegevuse lõpetamine nõuavad otsustamiseks 2/3 häälteenamust koosolevate liikmete arvust.
§ 24. a) Kui hääletamiseks tarvilikku arvu liikmeid üld- resp. aasta-üldkoosolekule ei ilmu, võib juhatus, mitte varem kui ühe nädala pärast, kokku kutsuda uue koosoleku, mis kokkutulnud liikmete arvust hoolimata on otustusvõimeline eelmise koosoleku päevakorra otsustamata jäänud küsimustega.
b) Üld- resp. aasta-üldkoosoleku kutsed ühes päevakorraga tuleb liikmeile vähemalt üks nädal enne koosolekut välja saata. Kui üld- resp. aasta-üldkoosolek toimub teistkordselt, siis märgitakse see asjaolu kutses eraldi ära.
§ 25. Seltsi juhatus on vähemalt 9- liikmeline. Juhatus valitakse aasta-üldkoosoleku poolt üheks aastaks. Esimehe valib aasta-üldkoosolek eraldi, teiste juhatusliikmete ülesanded kinnitab ja jagab juhatus oma esimesel koosolekul.
§ 26. Juhatus:
a) esindab Seltsi;
b) võtab vastu tegevliikmeid ja esitab üldkoosolekule vastuvõtmiseks resp. valimiseks toetav- ja auliikmeid;
c) valitseb Seltsi varandusi ja kogusid;
d) valvab kodukordade täitmise järele;
e) koostab aastaaruande, eelarve;
f) kutsub kokku koosolekud, teostab nende otsused ja hoolitseb ettekannete eest;
g) otsustab kõiki muid Seltsisse puutuvaid küsimusi kuivõrra need ei kuulu üld- resp. aasta-üldkoosoleku võimkonda.
§ 27. Juhatuse koosolekust võtab sektsioonidesse puutuvate küsimuste arutamisel osa vastava sektsiooni juhataja sõnaõigusega.
§ 28. Juhatuse koosolek on otsustusvõimne, kui on koos vähemalt pooled juhatuse liikmed, nende hulgas esimees või üks abiesimees.
§ 29. Juhatus otsustab küsimused lihthäälteenamusega. Häälte poolnemisel otsustab juhataja hääl.
C. Sektsioonid
§ 30. Selts võib vajaduse korral üldkoosoleku igakordse otsuse alusel moodustada sektsioone. Sektsioonil on oma juhatus. Sektsiooni juhataja valitakse sektsiooni ettepanekul Seltsi üldkoosolekul üheks aastaks.
D. Toimkonnad
§ 31. Oma mitmesuguste eriülesannete teostamiseks asutab Selts vajaduse korral tomkondi.
E. Revisjonikomisjon
§ 32. Revisjonikomisjoni valitakse kolm liiget ja kaks asemikku üheks aastaks. Revisjonikomisjoni liikmeiks ja asemikeks võivad olla tegevliikmed. Revisjonikomisjoni liikmed ei või samaaegselt olla revideerimisele alluvais Seltsi ameteis.
§ 33. Revisjonikomisjoni ülesandeks on revideerida Seltsi tegevust ja kontrollida juhatuse koostatud aruannet. Revisjonikomisjon esitab oma tegevusaruande üldkoosolekule vähemalt iga tegevusaasta alguses.
V. Osakonnad
§ 34. Selts võib vajaduse korral asutada üldkoosoleku otsusel teistes linnades osakondi, mis taotlevad Seltsi poolt tähistatud ülesandeid ja on struktuurilt Seltsile sarnased.
VI. Seltsi tegevuse lõpetamine
§ 35. Selts lõpetab oma tegevuse üldkoosoleku otsusel.
§ 36. Seltsi tegevuse lõpetamisel määrab üldkoosolek Seltsi varade ja kogude saatuse.
§ 37. Seltsi lõpetamise tegelikuks läbiviijaks valib üldkoosolek likvideerimise komisjoni. Likvideerimise komisjon valmistab aruande Seltsi majandusliku seisu üle ja koostab üksikasjalikud nimestikud Seltsi kõigi varade, materjaliliikide ja arhiivi kohta. Lõpetamine ja materjalide üleandmine fikseeritakse sellesisulise aktiga.
© 2019 - Eesti Teaduslik Selts Rootsis	.


Konfiskeeritud võltsitud kauba tasuta kasutamiseks üleandmise kord – Riigi Teataja
Konfiskeeritud võltsitud kauba tasuta kasutamiseks üleandmise kord
Konfiskeeritud võltsitud kauba tasuta kasutamiseks üleandmise kord - sisukord
§ 1 Kauba üleandmise ja hävitamise korraldamine
§ 2 Otsus kauba üleandmiseks hoolekandeasutusele
§ 3 Kauba üleandmise tingimused
§ 4 Hoolekandeasutuse taotlus
§ 5 Lubamatute tähiste eemaldamine
§ 6 Kauba üleandmine hoolekandeasutusele
RTL 2010, 20, 362
Vastu võetud 12.04.2010 nr 26
Määrus kehtestatakse «Tolliseaduse» § 97 lõike 5 alusel.
§ 1. Kauba üleandmise ja hävitamise korraldamine
(1) Konfiskeeritud võltsitud kauba hävitamist ning tervishoiuteenust osutavale asutusele, hoolekandeasutusele või kohalikule omavalitsusüksusele (edaspidi hoolekandeasutus) tasuta kasutamiseks üleandmist korraldab Maksu- ja Tolliamet.
(2) Tasuta kasutamiseks üle antavate kaupade loetelu avaldatakse Maksu- ja Tolliameti veebilehel.
(3) «Kaubandustegevuse seaduse» § 33 lõikes 5 nimetatud kohtuväline menetleja annab kauba pärast konfiskeerimise otsuse või määruse jõustumist üleandmis-vastuvõtmisakti alusel üle Maksu- ja Tolliametile.
§ 2. Otsus kauba üleandmiseks hoolekandeasutusele
Kui võltsitud kauba konfiskeerimise otsuse või määruse edasikaebamise tähtaeg on möödunud, teeb Maksu- ja Tolliameti peadirektor või peadirektori volitatud ametnik otsuse, kas kaup antakse üle või hävitatakse.
§ 3. Kauba üleandmise tingimused
Kauba hoolekandeasutusele üleandmise otsus tehakse, kui on täidetud järgmised tingimused:
1) lubamatud tähised on võimalik kaupa rikkumata eemaldada;
2) vähemalt üks hoolekandeasutus on soovinud selliseid esemeid;
3) kaubamärgi õiguste omaja on andnud kirjaliku nõusoleku kauba üleandmiseks hoolekandeasutusele.
§ 4. Hoolekandeasutuse taotlus
(1) Kauba saamiseks esitab hoolekandeasutus Maksu- ja Tolliametile põhjendatud taotluse, milles sisaldub soovitavate kaupade loetelu.
(2) Kui üleandmisele kuuluvaid kaupu on taotlenud mitu hoolekandeasutust, arvestatakse üleandmisel taotluste laekumise järjekorda.
§ 5. Lubamatute tähiste eemaldamine
(1) Maksu- ja Tolliamet korraldab lubamatute tähiste kaubalt eemaldamise (edaspidi teenus), sealhulgas ka selle teenuse tellimise.
(2) Teenuse eest tasub Maksu- ja Tolliamet oma eelarvest.
(3) Kaup jääb kuni hoolekandeasutusele üleandmiseni tollijärelevalve alla.
(4) Kaup antakse teenuse osutajale lubamatute tähiste eemaldamiseks ning selle kohta vormistatakse üleandmis-vastuvõtmisakt.
(5) Pärast lubamatute tähiste eemaldamist tagastab teenuse osutaja kaubad Maksu- ja Tolliametile ning selle kohta vormistatakse üleandmis-vastuvõtmisakt. Maksu- ja Tolliamet kontrollib, kas lubamatud tähised on eemaldatud, ja korraldab eemaldamise käigus kasutuskõlbmatuks muutunud kauba hävitamise.
(6) Teenuse osutaja tagastab Maksu- ja Tolliametile eemaldatud lubamatud tähised, mis eemaldamise käigus ei hävinenud ning Maksu- ja Tolliamet korraldab nende hävitamise.
§ 6. Kauba üleandmine hoolekandeasutusele
(1) Kauba üleandmisel hoolekandeasustusele vormistatakse üleandmis-vastuvõtmisakt. Üleantud kaubal on Euroopa Ühenduse kauba tollistaatus.
(2) Üleandmis-vastuvõtmisakt peab sisaldama järgmisi andmeid:
1) dokumendi number ja vormistamise kuupäev;
2) hoolekandeasutuse nimi ja asukohajärgne aadress;
3) kauba konfiskeerimise otsuse või määruse number ja kuupäev;
4) kauba nimetus, kogus, kaal ja kood kombineeritud nomenklatuuri alamrubriigi täpsusega;
5) kauba väärtus kaubanimetuste lõikes;
6) üleandja ja vastuvõtja nimi, ametinimetus ning allkiri.
(1) Rahandusministri 22. aprilli 2004. a määrus nr 85 «Konfiskeeritud võltsitud rõivaste ja jalatsite riigi või kohaliku omavalitsuse üksuse tervishoiu- või hoolekandeasutusele üleandmise kord» (RTL 2004, 50, 865; 2009, 49, 714) tunnistatakse kehtetuks.
(2) Määrus jõustub 2010. aasta 1. mail.


Kokku: 120| Näitan: 1 - 20
Kohtutel on kaalutlusõigus otsustada, kas riigi õigusabi tasu kindlaksmääramine on menetlusökonoomia põhimõttest lähtudes põhjendatud hagi tagamise või esialgse õiguskaitsega seotud määruskaebemenetluses või alles lõpplahendi tegemisel. Asjaolu, et menetluskulude jaotus otsustatakse lõpplahendis, ei takista riigi õigusabi tasu kohta määruse tegemist hagi tagamise või esialgse õiguskaitsega seotud määruskaebemenetluses. Kui hagi tagamise või esialgse õiguskaitsega seotud kulud on põhimenetluse kuludest eristatavad, siis oleks üldjuhul põhjendatud, et hagi tagamise või esialgse õiguskaitse kaebemenetlusega seotud riigi õigusabi tasu vastavas kohtuastmes määraks kindlaks iga kohtuaste, kes määruskaebust menetleb. Kuna riigi õigusabi tasu reguleerib eriseadus, ei ole menetluskulude jaotuse regulatsioon TsMS § 173 lg 1 mõttes asjakohane. Riigi õigusabi tasu kandmine otsustakse menetluskulude jaotusest eraldi, ei takista asjaolu, et menetluskulude jaotus otsustatakse lõpplahendis, riigi õigusabi tasu kohta määruse tegemist. (p 24)
2-16-16667/36 Tartu Ringkonnakohtu tsiviilkolleegium 09.04.2018
TsMS § 392 lg 1 p-s 2 sätestatud esimese eelduse puhul on tegemist olukorraga, kus ilmneb, et hagi tagamise ajal puudus hagejal nõue, mille tagamist hageja taotles. Teine eeldus on kohaldatav siis, kui puuduvad hagi tagamist õigustavad asjaolud TsMS § 377 järgi. Sellisel juhul on hagejal õigus nõuda kostjalt kahju hüvitamist, kui hagi tagamise ajal ei olnud alust arvata, et tagamata jätmine võib raskendada kohtuotsuse täitmist või teha selle võimatuks (p-d 8 ja 9). Hageja võib nõuda TsMS § 391 lg 1p 2 järgi kahju hüvitamist hagi tagamise aluse puudumise tõttu juhul, kui hagi tagamiseks ei olnud alus ja tagamine on seetõttu täielikult tühistatud või kohus tuvastab, et konkreetne hagi tagamise abinõu ei olnud hagihinda arvestades proportsionaalne (s.o tegemist on ületagamisega). Ainuüksi hagi tagamiseks ebakohase abinõu valimine ei anna alust TsMS § 391 lg 1 p 2 järgseks vastutuseks, kuna abinõu ekslik valik ei muuda hagi tagamist sisuliselt põhjendamatuks (p 9). TsMS § 391 ning VÕS § 1043 on eri- ja üldnormi vahekorras. Hagi tagamisega tekitatud kahju hüvitamise nõude eeldused on ammendavalt sätestatud TsMS § 391 lg-s 1 (erinorm) ning kohaldamisele ei kuulu VÕS § 1043 (üldnorm) (p 10).


RT I, 21.06.2013, 4
Määrus kehtestatakse kohtute seaduse § 42 lõike 1, äriseadustiku § 33 lõike 14, § 67 lõike 4 punktide 3 ja 4, § 5111, § 5112 lõike 1, § 5113, § 520 lõike 11, § 541 lõigete 2 ja 3 alusel, mittetulundusühingute seaduse § 111 lõike 2, kommertspandiseaduse § 37 alusel, laeva lipuõiguse ja laevaregistrite seaduse § 18 lõike 2, § 64 lõike 3 ja § 77 lõike 2, kinnistusraamatuseaduse § 1 lõike 2 ja lõike 3 punkti 1 ning § 771 lõike 2, kirikute ja koguduste seaduse § 19 lõike 1, hooneühistuseaduse § 6 lõike 1, notariaadiseaduse § 53 lõike 2 ning tsiviilkohtumenetluse seadustiku § 61, § 3111 lõike 8, § 592 lõike 1 ja § 597 lõike 3 alusel.
2) paberil äritoimikuid, avalikke toimikuid, registritoimikuid ja laevatoimikuid;
(8) Pärast lõikes 7 nimetatud märke tegemist infosüsteemi pabertoimikusse dokumente ei lisata. Esitatud paberdokumentidele kohaldatakse §-s 31 sätestatut.


text:
Iga vaimselt terve vähemalt 18aastane isik võib oma varaga seoses teha surma puhuks korraldused testamendi kujul. Testaator võib testamendiga käsutada kogu oma vara. Testament võib olla omakäeline (s.t selle on täies ulatuses kirja pannud ja allkirjastanud testaator oma käega) või notariaalne (s.t selle on koostanud notar kahe tunnistaja juuresolekul).
Omakäelise testamendi peab testaator panema täies ulatuses kirja oma käega. Testaator peab selle varustama kuupäeva ja allkirjaga. Allkiri tuleb panna surma puhuks tehtud korralduste alla. Testament võidakse anda kinnises ümbrikus notari hoiule. Sel juhul teeb notar ümbrikule märke hoiulevõtmise kohta. Selle märke allkirjastavad testaator ja notar ning see märge kantakse spetsiaalsesse registrisse.
Notariaalse testamendi koostab notar kahe tunnistaja juuresolekul.
Testaator edastab oma testamendi suuliselt notarile, kes paneb öeldu kirja ning loeb siis kirjapandu testaatorile tunnistajate juuresolekul ette. Notar teeb nende formaalsuste järgimise kohta testamenti märke, täpsustades testamendi tegemise koha ja kuupäeva. Seejärel allkirjastavad testamendi testaator, tunnistajad ja notar. Notariaalse testamendi koostamisel toimib notar vastavalt tsiviilkohtumenetluse seadustiku artikli 578 lõigetele 1 ja 2.
Kui testaator ei saa testamenti allkirjastada, peab ta esitama selle kohta põhjendused ning notar teeb selle avalduse kohta märke enne testamendi ettelugemist.
Alates registreerimist käsitlevate eeskirjade muutmisest 1. jaanuaril 2001 tuleb registreerida kinnisvara või kinnisasjaõigustega seotud avalike testamentide ärakirjad.
Lahkunu üleelanud abikaasal ja lastel või alanejate sugulaste puudumise korral on lahkunu vanematel õigus pärandi sundosale. Kui testaatoril on alanejad sugulased, üleelanud vanemad või abikaasa, ei tohi testaator teha surma puhuks korraldusi või kinkida vara nii, et see kahjustaks neile isikutele ette nähtud sundosa saamise õigust. Kõigi õigustatud isikute sundosa kokku võib moodustada kuni 5/6 varast, kui lahkunul on abikaasa ja kaks või enam last. Sundosast ülejääv vara kujutab endast testaatori pärandvara vabalt käsutatavat osa.
Kui lahkunul ei ole üleelanud abikaasat, on alanejatel sugulastel (sealhulgas lapsendatud lastel) õigus järgmisele sundosale: kui lahkunul on üks laps, on sellel lapsel või tema alanejatel sugulastel õigus poolele testaatori varast; kui lahkunul on kaks või enam last, on neil lastel või nende alanejatel sugulastel õigus 2/3 testaatori varast.
Kui lahkunul on nii alanejad sugulased kui ka üleelanud abikaasa, on abikaasa sundosa võrdne iga lapse sundosaga. Sel juhul on vabalt käsutatava osa suurus ühe lapse puhul 1/3, kahe lapse puhul 1/4 ja kolme või enama lapse puhul 1/6 varast.
Kui testaatoril ei ole alanejaid sugulasi, moodustab abikaasa sundosa poole varast, kui abikaasa on ainus pärija, või 1/3, kui lahkunul on üleelanud vanemad.
Üleelanud vanema või vanemate sundosa suurus on 1/3.
Seadusjärgse pärimise korral kohaldatakse järgmisi põhimõtteid lähtuvalt konkreetsest juhtumist.
Kui lahkunu oli vallaline ja tal ei olnud lapsi, pärib tema vara üleelanud vanem või pärivad üleelanud vanemad võrdsetes osades (pärimisseaduse artikkel 6). Kui lahkunul on ainult teise või kaugema astme alanejad sugulased, siis pärivad lahkunu lähimad alanejad sugulased võrdsetes osades (pärimisseaduse artikkel 7). Kui lahkunul on ainult üleelanud vennad-õed, pärivad nad võrdsetes osades (pärimisseaduse artikli 8 lõige 1). Kui lahkunul on üleelanud vennad-õed ja teise või kaugema astme alanejad sugulased, pärivad esimesena nimetatud sugulased 2/3 varast ja viimati nimetatud sugulased 1/3 varast (pärimisseaduse artikli 8 lõige 2).
Kui lahkunu oli vallaline, kuid tal on üleelanud lapsed, siis need lapsed pärivad võrdsetes osades (pärimisseaduse artikli 5 lõige 1). Lahkunust varem surnud lapse osa läheb üle tema alanejatele sugulastele pärimisjärjekorra alusel.
Kui lahkunul on üleelanud abikaasa, kuid tal ei ole lapsi, ülenejaid sugulasi, vendi-õdesid või nende alanejaid sugulasi, pärib kogu vara abikaasa (pärimisseaduse artikkel 9).
Kui abikaasa pärib lahkunu vara koos ülenejate sugulaste või vendade-õdedega või nende alanejate sugulastega, pärib abikaasa poole varast, tingimusel et pärimine toimub enne kümne aasta möödumist abielu sõlmimisest. Kui abiellumisest on möödunud üle kümne aasta, saab abikaasa 2/3 varast. Kui abikaasa pärib lahkunu vara koos ülenejate sugulaste ja vendade-õdedega või nende alanejate sugulastega, pärib abikaasa 1/3 varast esimesel juhul ja 2/3 varast teisel juhul.
Kui lahkunul on abikaasa ja lapsed, pärivad nad võrdsetes osades (pärimisseaduse artikli 9 lõige 1).
Pärandi vastuvõtmiseks ei pea pärija järgima mingit erimenetlust.
Isik, kelle valduses on omakäeline testament, peab testamendi avalikustamiseks pöörduma notari poole niipea, kui ta saab teada testaatori surmast.
Iga huvitatud isik võib pöörduda selle piirkondliku kohtu kohtuniku poole, kelle tööpiirkonnas pärand avanes, et lasta seada tähtaeg, mille jooksul tuleb testament esitada notarile avalikustamise eesmärgil.
Notar avalikustab testamendi, koostades avalduse, milles kirjeldatakse testamendiga seotud tingimusi ja antakse teada selle avamisest. Avalduse allkirjastavad testamendi esitanud isik ja notar. Testamenti sisaldav dokument lisatakse avaldusele ning eespool nimetatud isikud peavad nimetähtedega varustama kõik leheküljed.
Kui testament oli antud notari hoiule (pärimisseaduse artikli 25 lõige 2), astub asjaomased sammud see notar.
Pärimine toimub pärandi vastuvõtmise teel. Vastuvõtmine jõustub alates pärandi avanemisest.
Pärandi vastuvõtmiseks võib esitada kirjaliku avalduse pärandi avanemise järgse piirkondliku kohtu kohtunikule. Sel juhul tehakse spetsiaalsesse registrisse märge pärandi vastuvõtmise kohta.
Pärand loetakse vastuvõetuks ka siis, kui pärija astub samme, mis annavad ilmselgelt märku tema kavatsusest pärand vastu võtta, või kui pärija varjab pärandvara. Viimasel juhul kaotab pärija õiguse oma osale varjatud varast.
Mis tahes huvitatud isiku avalduse alusel määrab piirkondliku kohtu kohtunik – pärast seda, kui ta on kutsunud pärimisõigusega isiku kohtusse – tähtaja, mille jooksul see isik peab andma teada pärandi vastuvõtmisest või sellest loobumisest. Kui pärija vastu on algatatud kohtuasi, määrab selle tähtaja asja menetlev kohus.
Kui pärija ei vasta ettenähtud tähtaja jooksul, jääb ta ilma oma õigusest pärand vastu võtta.
Pärandi vastuvõtmise avaldus kantakse spetsiaalsesse kohturegistrisse.
Pärandist loobumise korral järgitakse sama menetlust ning loobumine registreeritakse samamoodi.
Kohaldatakse pärandi vastuvõtmise või pärandist loobumise menetlust.
Pärandi sundosa vastuvõtmiseks või sellest loobumiseks erimenetlus puudub. Pärija, kellel on õigus sundosale, kuid kellel ei ole võimalik seda täies ulatuses saada annakute või kingituste tõttu, võib esitada kohtule avalduse nende annakute ja kingituste vähendamiseks sellises ulatuses, mis on vajalik, et täiendada sundosa, mis jääb järele pärast tehtud annakute ja kingituste – välja arvatud tavapäraste kingituste – mahaarvamist.
Kui pärija, kelle sundosa on negatiivselt mõjutatud, kasutab pärimisõigust isikute vastu, kes ei ole seadusjärgsed pärijad, peab pärija olema pärandi vastu võtnud vara inventuuri alusel.
Vabalt käsutatava osa ja pärija sundosa suuruse kindlaksmääramiseks arvatakse pärandvara hulka kogu testaatorile tema surma ajal kuulunud vara, millest arvatakse maha võlad ja mis tahes pärandvara väärtuse suurenemine pärimisseaduse artikli 12 lõike 2 alusel. Seejärel arvestatakse vara hulka kingitused (välja arvatud tavapärased kingitused) olenevalt nende staatusest nende kinkimise ajal ja kinnisvara puhul nende väärtusest pärandi avanemise ajal või vallasvara puhul nende väärtusest nende kinkimise ajal.
Testamendijärgsete korraldustega jäetud pärandit vähendatakse võrdeliselt, tegemata samas vahet pärijate ja annakusaajate vahel, välja arvatud juhul, kui testaator on ette näinud teisiti.
Pärandvara on peamiselt võimalik likvideerida kas kohtu kaudu või vara vabatahtliku jagamise abil. Igal kaasomanikul on õigus nõuda vara jagamist olenemata tema osa suurusest.
Pärandvara vabatahtlik jagamine toimub kõigi kaasomanike nõusolekul ja vormistatakse lepinguna. Omandiõiguse seaduse artikli 35 lõike 1 kohaselt tuleb sellise vallasvara vabatahtlik jagamine, mis on väärt enam kui 50 Bulgaaria leevi, või kinnisvara jagamine vormistada kirjalikult ning allkirjad peavad olema notariaalselt kinnitatud. Vabatahtliku jagamise puhul muutub iga kaasomaniku mõtteline osa kaasomandist eraldiseisvaks ja sõltumatuks omandiõiguseks kaasomandisse kuulunud vara tegeliku osa üle.
Pärandvara kohtulik jagamine toimub tsiviilkohtumenetluse seadustiku artikli 341 ja sellele järgnevate artiklite kohase erimenetluse alusel. Vara jagamise taotlemisele ei ole kehtestatud tähtaegu. See võistlev menetlus koosneb kahest etapist.
Esimene etapp on seotud vara jagamise lubatavusega.
Vara jagamist taotlev kaasomanik esitab piirkondlikule kohtule kirjaliku avalduse, millele on lisatud järgmised dokumendid:
1) testaatori surmatunnistus ja pärimistunnistus;
2) pärandvaraga seotud tõend või muud kirjalikud tõendid;
3) avalduse ja selle lisade ärakirjad, mis antakse kaaspärijatele.
Esimesel kohtuistungil võib mõni muu kaaspärija esitada kirjaliku avalduse muude varade arvamiseks pärandvara hulka. Samuti võib iga kaaspärija vaidlustada esimesel kohtuistungil teise kaaspärija õiguse osaleda vara jagamisel, tema osa suuruse või teatavate varade pärandvara hulka arvamise.
Vara jagamise menetluse käigus lahendab kohus vaidlusi, mis on seotud põlvnemisega, lapsendamisega, testamentidega, kirjalike tõendite autentsusega või avaldustega testamendijärgsete korraldustega jäetud pärandi või kingituste suuruse vähendamiseks.
Esimese etapi lõpus teeb kohus otsuse pärandvara jagamise lubatavuse kohta. Kohus määrab kindlaks, millised varad jagatakse milliste isikute vahel ning kui suur on iga kaaspärija osa. Tehes otsuse vallasvara jagamise lubatavuse kohta, teeb kohus otsuse ka selle kohta, millisele kaaspärijale see vara jääb.
Juhul kui pärija või pärijad ei kasuta pärandvara vastavalt oma pärimisõigusele, võib kohus samas kohtuotsuses või sellele järgnevas otsuses pärija avalduse alusel otsustada, millistel pärijatel on õigus kasutada millist vara kuni vara lõpliku jagamiseni või millise summa peavad kasutajad maksma teistele pärijatele vara kasutamise eest.
Teine etapp hõlmab vara jagamist. Moodustatakse pärandiosad ning konkreetsed varad antakse konkreetsete pärijate ainuomandisse. Selleks koostatakse pärandvara jagamise protokoll ja tõmmatakse loosi. Kohus koostab pärandvara jagamise protokolli eksperdiarvamuse alusel vastavalt pärimisseadusele. Pärast pärandvara jagamise protokolli kavandi koostamist kutsub kohus pooled kohtusse, et tutvustada neile seda protokolli ja kuulata ära nende vastuväited. Seejärel koostab kohus kohtuotsusena lõpliku pärandvara jagamise protokolli ja kuulutab selle välja. Pärast kõnealust protokolli käsitleva kohtuotsuse jõustumist kutsub kohus pooled loosi tõmbama. Kohus võib jagada pärandvara kaaspärijate vahel loosi tõmbamata, kui osade moodustamine ja loositõmbamine osutub võimatuks või liiga keeruliseks.
Kui vara on jagamatu ja seda ei ole võimalik arvata mis tahes osa hulka, näeb kohus ette selle müügi avalikul oksjonil. Kaaspärijad võivad avalikul oksjonil pakkumisi teha.
Kui jagamatu vara kujutab endast eluaset, mis kuulus varaühisusse, mis lõppes abikaasa surmaga või lahutusega, ning üleelanud abikaasal või endisel abikaasal, kellele on antud abielust sündinud laste hooldusõigus, ei ole isiklikku eluaset, võib kohus selle abikaasa avalduse alusel käsitada kodu tema pärandiosana ning kompenseerida teistele kaasomanikele nende pärandvara osad muu varaga või rahaga.
Kui jagamatu vara kujutab endast eluaset, võib mis tahes kaaspärija, kes elas seal pärandi avanemise ajal ja kellel puudub mis tahes muu eluase, esitada avalduse, et see eluase määrataks tema osaks ning et teistele kaaspärijatele kompenseeritaks nende osad muu varaga või rahaga. Kui neile tingimustele vastab mitu kaaspärijat ja nad esitavad nõude varale, antakse eelisõigus sellele isikule, kes pakub kõrgemat hinda.
Asjaomane vara määramise avaldus tuleb esitada hiljemalt esimesel kohtuistungil, mis toimub pärast pärandvara jagamise lubatavust käsitleva kohtuotsuse jõustumist. Vara väärtuseks on tema tegelik väärtus.
Kui osad kompenseeritakse rahaga, tuleb makse teha ja seadusest tulenevad viivised tasuda kuue kuu jooksul alates vara määramist käsitleva otsuse jõustumise kuupäevast.
Kaaspärijast, kes on saanud oma osana vara, saab omanik, kui ta on teistele pärijatele nende osa rahaliselt kompenseerinud (tasudes sealhulgas viivised) ettenähtud tähtajaks. Kui raha tähtaja jooksul ei maksta, kaotab vara määramist käsitlev otsus seaduse järgi kehtivuse ning vara pannakse müüki avalikul oksjonil. Vara võidakse määrata teisele kaaspärijale, kes vastab tingimustele ja on taotlenud ettenähtud aja jooksul vara talle eraldamist. Sel juhul ei panda vara müüki avalikul oksjonil, tingimusel et see teine kaaspärija tasub viivitamatult vara väärtusega võrdse summa, millest on maha arvatud tema enda osa sellest varast. Saadud tulu jagatakse teiste kaasomanike vahel võrdeliselt nende osadega.
Kohtuliku jagamismenetluse võib lõpetada ja pärandvara likvideerida poolte vahel saavutatud kokkuleppe alusel, mille on heaks kiitnud kohus.
Isikust saab pärija või annakusaaja pärandi vastuvõtmisel. Enne pärandi vastuvõtmist võib pärimisõigust omav isik pärandvara valitseda ja esitada valdushagisid pärandvara säilitamiseks.
Lahkunu pärandvara ühisusest osa omandamisega saab iga pärija või annakusaaja mõttelise osa pärandaja pärandvara hulka kuuluvatest varadest ja võlgadest.
Sõltuvalt oma osa suurusest vastutavad pärandi vastu võtnud pärijad pärandvara koormavate võlgade eest.
Pärija, kes võttis pärandi vastu inventuuri alusel, vastutab võlgade eest ainult saadud pärandvara ulatuses.
Soovist võtta pärand vastu inventuuri alusel tuleb teada anda kirjalikult piirkondlikule kohtule kolme kuu jooksul alates kuupäevast, mil pärija sai teada pärandi avanemisest. Piirkondliku kohtu kohtunik võib seda tähtaega pikendada kuni kolme kuu võrra. Pärandi vastuvõtmise kohta tehakse kanne spetsiaalsesse kohturegistrisse.
Teovõimetud isikud, valitsus ja valitsusvälised organisatsioonid võtavad pärandi vastu ainult inventuuri alusel.
Kui üks pärija võtab pärandi vastu inventuuri alusel, võivad teised pärijad saada sellest kasu, ilma et see mõjutaks nende õigust võtta pärand vastu või loobuda selle vastuvõtmisest.
Pärandvara inventuur koostatakse kooskõlas tsiviilkohtumenetluse seadustikuga.
Kinnisvara või kinnisasjaõigustega seotud avalike testamentide ärakirjad tuleb registreerida. Üldiste testamentide puhul tõendatakse kinnisvara olemasolu asjaomases kohtupiirkonnas deklaratsiooniga, millel on soodustatud isiku notariaalselt kinnitatud allkiri ning millega määratakse kindlaks kinnisvara, millest soodustatud isik on teadlik asjaomases kohtupiirkonnas. Deklaratsioon esitatakse koos testamendiga vara asukohajärgses piirkonnas registreerimise eest vastutavale kohtunikule.
Kinnisvara asukohajärgne registriteenistus teeb registrikande registreerimise eest vastutava kohtuniku korralduse alusel. Selleks kantakse registreerimisele kuuluvad dokumendid avalikult kättesaadavatesse registritesse.
Registreerimisavaldusele lisatakse kinnisvara ja kinnisasjaõigustega seotud testamentide kaks notariaalselt tõestatud ärakirja.
Pärandi hooldaja määramine ei ole kohustuslik. Testaator võib nimetada testamenditäitjaks ühe teovõimelise isiku või mitu sellist isikut.
Mis tahes huvitatud isiku avalduse alusel võib pärandi avanemise asukoha järgse piirkondliku kohtu kohtunik määratud isikule ette näha tähtaja selle ülesande vastuvõtmiseks. Kui määratud isik ei ole tähtaja saabudes seda ülesannet vastu võtnud, loetakse, et ta loobus selle ülesande vastuvõtmisest.
Piirkondliku kohtu kohtunik võib testamenditäitja tema kohustustest vabastada, kui ta on hooletu või teovõimetu või ei täida talle usaldatud ülesandeid testamenditäitjale kohaselt.
Kui isik suri testamenti jätmata või ei määranud testamenditäitjat, võib mis tahes pärimisõigusega isik vara valitseda ja esitada selle varaga seoses valdushagisid vara säilitamiseks kuni pärandi vastuvõtmiseni.
Testamenditäitja peab koostama vara inventuuri, kutsudes selles protsessis osalema pärijaid ja annakusaajaid.
Ta võtab üle pärandvara valduse ja valitseb vara seni, kuni see on vajalik surma puhuks tehtud korralduste täitmiseks.
Tal ei ole õigust vara võõrandada, välja arvatud juhul, kui see on vajalik ja selleks on loa andnud piirkondliku kohtu kohtunik, kes teeb otsuse pärast pärijate ärakuulamist.
Kui testaator on koostanud omakäelise testamendi, siis notar avalikustab testamendi, koostades avalduse, milles kirjeldatakse testamendiga seotud tingimusi ja antakse teada selle avamisest.
Seadusjärgsed pärijad tõendavad oma pärimisõigust lahkunu viimase alalise elukoha järgse omavalitsuse juhi väljastatud pärimistunnistusega. Pärimistunnistus väljastatakse ainult seoses isikutega, kes on surma kuupäeva seisuga registreeritud rahvastikuregistris ja kelle kohta koostati surmatunnistus.
Pärimistunnistus väljastatakse perekonnaseisutoimingute seaduse artikli 24 lõike 2 ning rahvastikuregistri alusel väljastatavaid tõendeid käsitleva määruse artikli 9 alusel. Tunnistus väljastatakse seadusjärgsele pärijale, tema seaduslikule esindajale või kolmandale isikule, tingimusel et asjaomasel kolmandal isikul on seda tunnistust vaja oma seadusjärgsete õiguste kasutamiseks või kui neil on olemas sõnaselged notariaalsed volitused.
Tunnistuse väljastamiseks on vajalikud järgmised dokumendid:
– perekonnaseisutoimingute ja haldusteenuste teabekeskuse vormil esitatud avaldus, milles märgitakse lahkunu pärijaid käsitlevad üksikasjad ning mille peab esitama pärija või tema volitatud isik;
– surmatunnistuse ärakiri (kui selle on väljastanud teine omavalitsusüksus);
– avalduse esitaja isikut tõendav dokument;
– notariaalne volikiri, kui avalduse esitab volitatud esindaja.
Viimati uuendatud: 11/12/2015

matches: kohus kohus Kohus kohus kohus Kohus kohus kohus kohus Kohus kohus kohus


Kandideeri tuleohutuse spetsialistiks kaitseväkke ETHK on alates 17.04.2017 Standardikeskuse TK 8 liige Ehitisele esitatavad tuleohutusnõuded ja nõuded tuletõrje veevarustusele EVS 933:2017 Standard "Juhised kantavate tulekustutite kontrolliks ja hoolduseks ning nõuded hooldus CheckFire tulekustutite tagasikutsumise teade Standardimise tehniline komitee EVS/TK 05 „Tuletõrje- ja päästevahendid“ heakskiit Sageli arvatakse ekslikult, et gaasileke põhjustab vingumürgituse. ETHK osales Päästeameti konverentsil „Koostöös elu tuleohutumaks!“ Tulekustutite kontrolli/hoolduse standardi koostamine ETHK osales 01.10 2015 Päästeameti ja Sisekaitseakadeemia infopäeval. Nõuetele mittevastavad tulekustutid on turult tagasi kutsutud EL liikmesriigi turujärelevalve amet tuvastas, et Cervikna P6Ce tootmisel on tehtud olulisi vigu Tulekustutite "kontroll" ja kontrollkleebised Määrus 315 "Ehitisele ja selle osale esitatavad tuleohutusnõuded" on kehtetu. Mittetöökorras tulekustuti on turvarisk Tulekustuti tõusutoru Teadaanne ohtlike süsihappegaas tulekustutite kohta
Standardikavand üle antud Eesti Standardikeskusele arvamusküsitluse korraldamiseks
Eesti Tuleohutuspaigaldiste Hooldajate Keskliidu (ETHK) moodustatud töörühm mida juhtis ETHK juhatuse liige Margus Oberschneider, on valmis saanud standardikavandi prEVS 933 „Kantavate tulekustutite kontroll ja hooldus. Tulekustutite hoolduspunktidele esitatavad miinimumnõuded“. Standardikavandi on heaks kiitnud EVS/TK 05.
ETHK on andnud standardikavandi prEVS 933 üle MTÜ –le Eesti Standardikeskus kahekuulise arvamusküsitluse korraldamiseks.
Vastav teave saadetakse ka EVS/TK 36 "Kinnisvara korrashoid" liikmetele kuhu kuuluvad teiste seas ka Eesti Kinnisvara Haldajate ja Hooldajate Liit, Riigi Kinnisvara As, Eesti Omanike Keskliit.
Lisaks saadetakse veel antud teave edasi järgmistele organisatsioonidele:
Tehnilise Järelvalve Ametile, Eesti Kindlustusseltside Liidule, Autode Müügi- ja Teenindusettevõtete Eesti Liidule, Eesti Kaitseväele, Eesti Kaitseliidule, Maanteametile, Veeteede Ametile, Eesti Tehnoülevaatajate Liidule, Päästeametile jne.
Standardimise tehniline komitee EVS/TK 05 „Tuletõrje- ja päästevahendid“ heakskiit
Standardimise tehniline komitee EVS/TK 05 „Tuletõrje- ja päästevahendid“ kiitis heaks standardi kavandi ""Kantavate tulekustutite kontroll ja hooldus. Tulekustutite hoolduspunktidele esitatavad miinimumnõuded“ millega kinnitatakse, et kavand vastab koostamisettepanekule, tervise- ja tööohutuse ning keskkonnakaitse nõuetele. Samuti kinnitatakse, et kavand on kooskõlas kehtivate õigusaktide nõuetega, erialase terminoloogiaga ning vastab muudele asjasse puutuvatele nõuetele (sh intellektuaalomandi kaitse alused lahenduste korral). Kavand on EVS-i juhendite kohaselt vormistatud.
Sageli arvatakse ekslikult, et gaasileke põhjustab vingumürgituse.
Põhjuseks pole üldjuhul gaasiseadme rike, vaid ebapiisav ventilatsioon. See tähendab, et suitsulõõr on ummistunud või vannitoa ventilatsioon on puudulik.
Korteritele on paigaldatud nn "pakett aknad", mis tähendab seda, et värske õhu juurdevool on takistatud ja vannitoas olevas ventilatsioonilõõris ei teki vajaliku õhuvahetust (nn tõmmet)
Vingumürgituse põhjustab siiski vingugaas, mis tekib puuduliku põlemise tagajärjel. Nimelt vajab gaasiboiler töötamiseks ehk vee leegi abil soojendamiseks väga palju õhku. Ühe kuupmeetri vee soojendamiseks kulub ca 10-12 kuupmeetrit õhku. Õhku on vaja ka ruumi ventileerimiseks. Ei piisa sellest, et vannitoas on sundväljatõmme. Kuskilt peab ka õhku juurde tulema. Kui uks on õhukindlalt suletud siis seda ei tule. Kui need tingimused pole täidetud siis gaasi põlemine muutub mittetäielikuks ja seetõttu tekkiv Co gaas satub vannituppa ja võib tungida ka muudesse eluruumidesse.
Seadme ohutuse seaduse järgi vastutab nõuete täitmise eest omanik. Korterisisese osa eest (näiteks gaasiboiler, gaasipliit, gaasitoru koos gaasitarvitiga) vastutab korteri omanik ja neid gaasiseadmeid tuleks üldjuhul kontrollida kord aastas. Soovitatav hoolduse sagedus on kirjas gaasiseadme tootja hooldusjuhistes. Hooldamata ja mittekorras gaasiseadmed tuleb korrastada või välja vahetada. Juhul, kui seadmete töökorras oleku kohta on kahtlusi tuleks tellida OÜ Inspecta Estonia-st gaasipaigaldiste audit mille käigus kontrollitakse seadmete ohutust. Üldjuhul on 10 - 15 aasta vanused gaasiseadmed, eriti gaasiveesoojendid amortiseerunud ja nende kasutamine ohtlik ning need tuleks välja vahetada tänapäevaste vastu.
Ühiskasutuses oleva osa eest vastutavad kõik ühiselt. Seega vastutab trepikodades oleva gaasitorustiku ja ühisomandis olevate lõõride ning korstna nõuetele vastavuse eest üldjuhul korteriühistu. KÜ juhatus on kohustatud gaasipaigaldisega seotud suitsugaaside lõõride puhastamist tellima kord aastas, ning seda peab teostama pädev korstnapühkija. Kui KÜ juhatus ignoreerib antud nõuet siis gaasiseadmete ja gaasipaigaldistega seotud tegevuste ohutuse üle teeb riiklikku järelvalvet tehnilise järelevalve amet ja soovitame pöörduda nende poole. Gaasiseadme hoolduse ja kontrolliga võib tegeleda ainult eripädevusega isik, kodus omal käel seda teha ei tohi. Õige oleks kõik tööd kortermajas tellida korraga ja iga aasta ühel kindlal kuul.
Tüüpilised probleemid gaasiboileritega on järgmised:
1. Mitteküllaldane tõmme või ventilatsioon seadme kasutamisel, mistõttu ei ole gaasi põlemine korrektne ja leek võib iseeneslikult kustuda.
2. Lõõride materjal, suund või avad ei ole õiged, mille tagajärjel suitsugaaside eraldamine või ventilatsioon ei toimi.
3. Mittetäielik maagaasi põlemine ja vingugaasi tekkimine, mille põhjustab hooldamata seade või puudulik ventilatsioon.
4. Gaasipaigaldisega seotud suitsugaaside lõõre ei ole puhastatud, mistõttu ei toimu piisav suitsugaaside eraldumine.
5. Gaasitorustiku seadmed, kraanid, liitekohad jne ei ole lekketihedad ja lekivad.
6. Gaasipaigaldis ei ole ehitatud nõuetekohaselt.
7. Põleti leek ei ole õige, kuna seade on hooldamata või õigesti reguleerimata.
Pahatihti hakatakse gaasiseadmeid ja –paigaldisi hooldama alles siis, kui on tekkinud probleem või toimunud õnnetus. Gaasiboiler on erinõuetega paigaldis ja kuulub hoone tehnosüsteemi hulka, mistõttu peab kõikidel sellistel seadmetel olema projekt, hooldus- või kasutusjuhis, tehnilise kontrolli protokoll ja hooldust ning korstnapühkimist tõendav dokumentatsioon. Need on vajalikud tõendid tegevustest, mis hoiavad ära probleemid ja õnnetused. Ka näiteks gaasiboileri teisaldamine ühest ruumist teise on tehnosüsteemi muutus, mille korralt tuleb koostada ehitusprojekt, esitada kohalikule omavalitsusele ehitusteatis ja tellida uus audit.
Gaasitöid tohib teostada ainult ettevõte, kellel on olemas vastava pädevusega gaasitöö eest vastutav isik. Andmed pädevate isikute kohta leiab majandustegevuse registrist. Gaasipaigaldiste auditit võib hetkeseisuga teha ainult Inspecta Estonia OÜ.
Pane tähele !!!
- Suitsuandur ja vingugaasiandur on 2 erinevat toodet.
- Suitsuandur paigaldatakse lakke, vingugaasiandur soovitatakse paigaldada hingamisteede kõrgusele (magamistoas voodi kõrgusele).
- Kui gaasiboiler on vannitoas, veendu, et vingugaasiandur sobib paigaldamiseks niisketesse ruumidesse. Ehk siis on olemas IP tase.
Oluline on teada, et paljud probleemid, mis on ka meedias kajastust leidnud, on tingitud mitte gaasileketest, vaid hoopis vingugaasist (CO). Inimesed otsivad gaasiandureid, kuid tegelikult on neil tihti vaja hoopis vingugaasiandurit.
Nimelt gaasipõletid, mida ei ole hooldatud või ei ole tagatud nõuetekohane hapniku juurdevool siis sellisel juhtudel võib mittetäieliku põlemisprotsessi käigus tekkida CO ehk vingugaas.
Kui propaan ja metaan on lõhnastatud gaasid, siis vingugaas on värvitu ja lõhnatu ja seetõttu eriti ohtlik gaas mille tuastamiseks oleks vaja paigaldada vingugaasiandur.
ETHK juhatuse liige
Tuleohutusspetsialist tase 5 - kutsetunnistus 095401
Tulekustutite "kontroll" ja kontrollkleebised
Tuleohutuseadus
§ 30 Tulekustuti suhtes kohaldatakse tuleohutuspaigaldise kohta käivaid sätteid.
§ 31. Tuleohutuspaigaldise omanik peab:
1) Tuleohutuspaigaldis tuleb projekteerida ja paigaldada ning seda kontrollida ja hooldada vastavalt tehnilisele normile ja tootja juhisele ning ohutusnõuetes ettenähtule selliselt, et tuleohutuspaigaldis täidaks oma otstarvet.
§ 50.Tuleohutuspaigaldise projekteerimis-, paigaldamis-, kontrollimis- ja hooldamisnõuete rikkumine
(1) Tuleohutuspaigaldise projekteerimis-, paigaldamis-, kontrollimis- ja hooldamisnõuete rikkumise eest – karistatakse rahatrahviga kuni 300 trahviühikut.
(2) Sama teo eest, kui selle on toime pannud juriidiline isik, – karistatakse rahatrahviga kuni 3200 eurot.
Siseministri määrus nr 39 "Nõuded tulekustutitele ja voolikusüsteemidele, nende valikule, paigaldamisele, tähistamisele ja korrashoiule"
§ 8. Tulekustuti korrashoiu tagamine
(1) Objekti omanik tagab tulekustuti korrashoiu selle regulaarse vaatluse, kontrolli ja hooldusega.
(2) Tulekustuti kontrollimisel või hooldamisel juhindutakse standardiseeria EVS-EN 3 nõuetest ja tootjapoolsetest juhistest. Tulekustuti kontrolli teostav isik peab tagama käesoleva määruse § 10 lõikes 3 või 4 sätestatud toimingute järgimise. Tulekustuti hooldust teostav isik peab tagama käesoleva määruse § 11 lõikes 4 sätestatud toimingute järgimise.
§ 10. Tulekustuti kontroll
(1) Tulekustutit kontrollitakse tootja poolt ette nähtud sagedusega või kui vaatluse tulemused seda nõuavad.
§ 11. Tulekustuti hooldus
(1) Tulekustuti seatakse töökorda iga kasutamiskorra järel ja hooldatakse vastavalt vajadusele, kuid mitte harvem kui tootja poolt ette nähtud.
(2) Kui tootja ei ole tulekustuti hoolduse sagedust ette näinud, siis hooldatakse vesi- ja vahtkustuteid iga viie aasta järel, teisi tulekustuteid iga kümne aasta järel.
12. Tulekustuti kontrolli- ja hoolduslipik
Kontrollitud tulekustuti varustatakse kontrollilipikuga, millel on järgmised andmed:
1) järgmise kontrollimise tähtaeg (aasta ja kuu);
2) tulekustutit kontrollinud ettevõtja korral selle nimi ja aadress;
3) tulekustutit kontrollinud isiku ees- ja perekonnanimi;
4) kuupäev (aasta ja kuu), millal seda tulekustutit kontrolliti, sealhulgas ka eelmise kontrolli kuupäev.
Hooldatud tulekustuti varustatakse hoolduslipikuga, millel on järgmised andmed:
1) järgmise hooldamise tähtaeg (aasta ja kuu);
2) tulekustutit hooldanud ettevõtja nimi ja aadress ning majandustegevuse registri number;
3) tulekustutit hooldanud isiku ees- ja perekonnanimi;
4) kuupäev (aasta ja kuu), millal seda tulekustutit hooldati, sealhulgas ka eelmise hoolduse kuupäev;
5) tähis surveproovi teostamise kohta.
Kontrolli- ja hoolduslipikud on niiskus-, pleekimis- ja kulumiskindlad ning need kantakse tulekustuti kerele nii, et nad ei kataks tulekustuti pealdist.
Isik, kes hooldab tulekustutit, fikseerib tulemused kirjalikult ja säilitab andmeid hoolduse toimingute kohta vähemalt viis aastat pärast hoolduse teostamist.
ALLPOOL SIIS MÕNINGAD NÄITED KUSTUTITE "KONTROLLIST/HOOLDUSEST"
Ootame jätkuvalt pilte tuleohutuspaigaldiste kontrolli ja/või hoolduse rikkumistest See e-posti aadress on kaitstud spämmirobotide vastu. E-posti aadressi nägemiseks peab olema JavaSkripti kasutamine olema lubatud. See e-posti aadress on kaitstud spämmirobotide vastu. E-posti aadressi nägemiseks peab olema JavaSkripti kasutamine olema lubatud.
Kontrollkleebis Tallinnast
Kontrollkleebis Järvamaalt
Kontrollkleebis Keilast
<< Algus < Eelmine 1 2 Järgmine > Lõpp >>