PAIde Lasteaia põhimäärus – Riigi Teataja
PAIde Lasteaia põhimäärus
PAIde Lasteaia põhimäärus - sisukord
§ 1 Õiguslik seisund ja haldusala
§ 2 Liik ja struktuur
§ 3 Asukoht ja tööaeg
§ 4 Eelarve, pitsat ja sümboolika
§ 5 Õppekeel ja asjaajamine
2 TEGEVUSE EESMÄRGID JA ÜLESANDED, ARENGUKAVA
§ 7 Eesmärgid ja ülesanded
§ 8 Arengukava
§ 9 Õppeaasta
§ 10 Õppekava
§ 11 Õppe- ja kasvatuskorraldus
§ 12 Sisehindamine
§ 13 Lapse tervise kaitse
4 LASTE NING VANEMATE ÕIGUSED JA KOHUSTUSED
§ 14 Lapse õigused
6 LASTEAIA TÖÖTAJAD
§ 20 Lasteaia töötajad
§ 21 Personali koosseisu määramine ja töölepingute sõlmimine
§ 22 Konkursi korraldamine
§ 23 Personali tööülesanded, õigused, kohustused ja vastutus
7 LASTEAIA MAJANDAMINE
§ 24 Lasteaia majandamine
§ 25 Ümberkorraldamine ja tegevuse lõpetamine
§ 26 Põhimääruse muutmine
§ 27 Määruse kehtetuks tunnistamine
RT IV, 31.03.2017, 21
Vastu võetud 17.11.2011 nr 57
RT IV, 03.11.2012, 34
jõustumine 21.11.2011
15.11.2012 RT IV, 27.11.2012, 1 19.11.2012
23.03.2017 RT IV, 31.03.2017, 3 03.04.2017
Määrus kehtestatakse ”Koolieelse lasteasutuse seaduse“ § 9 alusel.
§ 1. Õiguslik seisund ja haldusala
(1) PAIde Lasteaed (edaspidi lasteaed) on Paide Linnavalitsuse (edaspidi linnavalitsus) hallatav õppeasutus.
(2) Lasteaed juhindub oma tegevuses haridusseadusest, koolieelse lasteasutuse seadusest, kohaliku omavalitsuse korralduse seadusest, teistest õigusaktidest ja oma põhimäärusest.
(3) Lasteaia teeninduspiirkonnaks on Paide linna haldusterritoorium.
(4) Laste lasteaeda vastuvõtu ja sealt väljaarvamise korra kehtestab linnavalitsus.
§ 2. Liik ja struktuur
(1) Lasteaed on õppeasutus eelkooliealistele lastele.
(2) Lasteaed tegutseb kahes eraldi asetsevas hoones: Tallinna tn. 49 ja Kastani tn. 6.
(3) Lasteaias on sõimerühmad kuni kolmeaastastele ja lasteaiarühmad kuni seitsmeaastastele lastele.
(4) Liitrühma moodustamiseks kahe - kuni seitsmeaastastele lastele võivad vajadusel ettepaneku teha lapsevanemad või neid asendavad isikud (edaspidi vanemad).
(5) Lasteaia rühmade liigid ja nende lõikes lasteaia kohtade arvu kinnitab lasteaia direktor kooskõlastatult linnavalitsusega.
(6) Rühmade arvu määrab Paide Linnavalitsus.
(7) Laste arv rühmades määratakse koolieelse lasteasutuse seadusega.
(8) Erivajadustega lastele luuakse tingimused kasvamiseks ja arenemiseks sobitusrühmades koos teiste lastega.
[RT IV, 31.03.2017, 3 - jõust. 03.04.2017]
§ 3. Asukoht ja tööaeg
(1) Lasteaia postiaadress on Kastani 6, Paide linn, Järvamaa.
(2) Lasteaia lahtioleku aja ja selle erisused otsustab linnavalitsus, lähtudes hoolekogu ettepanekust.
§ 4. Eelarve, pitsat ja sümboolika
(1) Lasteaial on oma nimi ja ta omab oma nimetusega pitsatit.
(2) Lasteaed kasutab dokumendiplankidel oma logo.
(3) Lasteaed kasutab linnavalitsuse arvelduskontosid.
(4) Lasteaial on oma eelarve, mille kinnitab Paide Linnavolikogu.
§ 5. Õppekeel ja asjaajamine
(1) Lasteaias toimub õppe- ja kasvatustegevus eesti keeles.
(2) Asjaajamiskeel on eesti keel.
(3) Lasteaed lähtub asjaajamise korraldamisel Vabariigi Valitsuse kehtestatud korrast.
(4) Õppe- ja kasvatustegevusalaste kohustuslike dokumentide loetelu ja vormid ning nende täitmise kord on kinnitatud haridus- ja teadusministri määrusega.
(1) Riiklikku järelevalvet lasteaia õppe- ja kasvatustegevuse üle teostavad Haridus- ja
Teadusministeeriumi ametnikud või maavanem õigusaktidega sätestatud alustel ja korras.
(2) Lasteaia tegevuse õiguspärasuse ja otstarbekuse üle teostab järelevalvet Paide Linnavalitsus.
2. peatükk TEGEVUSE EESMÄRGID JA ÜLESANDED, ARENGUKAVA
§ 7. Eesmärgid ja ülesanded
(1) Lasteaia tegevuse eesmärgiks on võimaldada lastele alates pooleteisest eluaastast kuni koolikohustuse tekkimiseni hoidu ja alushariduse omandamist.
(2) [Kehtetu - RT IV, 31.03.2017, 3 - jõust. 03.04.2017]
(3) Lasteaia põhiülesanne on lapse ealisi, soolisi, individuaalseid vajadusi ja iseärasusi arvestades:
2) hoida ja tugevdada lapse tervist, soodustada tema emotsionaalset, kõlbelist, sotsiaalset, vaimset ja kehalist arengut.
(4) Lasteaed:
1) teeb lapse igakülgse arendamise korraldamisel koostööd vanemate, lasteaia pidaja, sotsiaal- ja tervishoiutöötajate, lastekaitsespetsialistide, teiste haridusasutuste ja muude organisatsioonidega;
2) loob töötajatele tingimused oma erialaste ja pedagoogiliste teadmiste rakendamiseks ja täiendamiseks.
§ 8. Arengukava
(1) Lasteaia järjepideva arengu tagamiseks koostab lasteaed koostöös hoolekogu ja pedagoogilise nõukoguga arengukava, mis lähtub Paide linna ja Järvamaa arengukavast.
1) lasteaia arenduse põhisuunad ja -valdkonnad;
2) tegevuskava kolmeks aastaks, mille koostamisel arvestatakse lasteaia sisehindamise aruandes väljatoodud lasteaia tegevuse tugevuste ja parendusvaldkondadega;
(3) Arengukava kiidavad heaks lasteaia pedagoogiline nõukogu ja hoolekogu.
(4) Arengukava kinnitab linnavalitsus.
(5) Linnavalitsus korraldab arengukava avalikustamise.
§ 9. Õppeaasta
Lasteasutus korraldab õppe- ja kasvatustegevust õppeaastati. Õppeaasta algab 1. septembril ja kestab 31.augustini.
§ 10. Õppekava
(2) Lasteaia õppekava koostavad ja arendavad lasteaia pedagoogid, kaasates vanemaid.
(3) Lasteaia õppekava kinnitab direktor pedagoogilise nõukogu ettepanekul, kuulates ära hoolekogu arvamuse.
(4) Lasteaia õppekava läbinule annab lasteaed välja koolivalmiduskaardi.
§ 11. Õppe- ja kasvatuskorraldus
(1) Lasteaial on tegevus- ja päevakava, mille koostamisel arvestatakse koolieelse lasteasutuse riiklikku õppekava, linna kultuurilist ning looduslikku omapära ja rahvatraditsioone. Lasteaia tegevus- ja päevakava kinnitab direktor.
(2) Lasteaed võimaldab lastele logopeedilist abi.
(3) Lasteaia ja kodu koostöö korraldamiseks toimuvad lasteaia rühma vanemate koosolekud, vajadusel vanemate üldkoosolekud ning lapse õpetaja ja vanema vahelised vestlused lapse arengu hindamiseks ja toetamiseks.
§ 12. Sisehindamine
(1) Lasteaias viiakse läbi sisehindamist. Sisehindamine on pidev protsess, mille eesmärk on tagada laste arengut toetavad tingimused ja lasteaia järjepidev areng, selgitades välja lasteasutuse tugevused ning parendusvaldkonnad, millest lähtuvalt koostatakse lasteaia arengukava tegevuskava. Nimetatud eesmärgist lähtuvalt analüüsitakse lasteaia sisehindamisel õppe- ja kasvatustegevust ja juhtimist ning hinnatakse nende tulemuslikkust.
(2) Lasteaia sisehindamise läbiviimise korra kehtestab lasteaia direktor.
(3) Lasteaed koostab sisehindamise aruande vähemalt üks kord kolme õppeaasta jooksul. Aruandes tuuakse välja lasteaia tegevuse tugevused ja parendusvaldkonnad. Sisehindamise aruanne kooskõlastatakse hoolekoguga ja lasteaia pidajaga ning aruande kinnitab lasteaia direktor.
§ 13. Lapse tervise kaitse
Lasteaed tagab lapse lasteaias viibimise ajal tema ohutuse ja tervise kaitse ja edendamise vastavalt õigusaktides kehtestatud nõuetele.
4. peatükk LASTE NING VANEMATE ÕIGUSED JA KOHUSTUSED
§ 14. Lapse õigused
4) saada teavet lasteaia töökorralduse kohta.
2) kinni pidama lasteaia päevakavast ja laste tervisekaitse ja tervise edendamise nõuetest;
3) tasuma õigeaegselt Paide Linnavolikogu poolt kehtestatud korras ja ulatuses lasteaia osalus- ja õppetasu ning toiduraha vastavalt linnavalitsuse poolt esitatud arvetele;
4) pidama kinni lasteaia headest tavadest;
5) [kehtetu - RT IV, 31.03.2017, 3 - jõust. 03.04.2017]
(1) Lasteaia direktori ülesanne on tagada lasteaia tulemuslik töö ja juhtida lasteaia tegevust koostöös pedagoogilise nõukogu ja hoolekoguga. Direktor on lasteaia seadusjärgne esindaja oma töölepingu kehtivuse ajal.
(2) Direktoril on käesolevas põhimääruses ja tema töölepingus sätestatud ülesannete täitmiseks õigusteha tehinguid lasteaia varaga õigusaktidega kehtestatud korras.
(3) Direktor kannab vastutust lasteaia arengu ning rahaliste vahendite sihipärase ja otstarbeka kasutamise eest.
(4) Direktor peab esitama kord aastas linnavalitsusele ja hoolekogule kirjaliku ülevaate lasteaia õppe- ja kasvatustegevusest, terviseedendamisest, majanduslikust seisust ja raha kasutamisest, samuti teatama kirjalikult lasteaia majandusliku seisundi olulisest halvenemisest ja järelevalveorgani tehtud ettekirjutusest.
(5) Direktori äraolekul asendab teda õppealajuhataja või direktori poolt volitatud isik.
(6) Direktori vaba ametikoha täitmiseks korraldatakse avalik konkurss. Konkursi kuulutab välja ja viib läbi linnavalitsus. Konkursi võitnud isiku kinnitab ametisse linnavalitsus.
(7) Direktoriga sõlmib, peatab, muudab ja ütleb üles töölepingu linnapea või tema volitatud ametiisik.
(8) Direktor annab lasteaia sisemise töö korraldamiseks käskkirju.
(1) Pedagoogid kuuluvad lasteaia pedagoogilisse nõukogusse, mille ülesanne on lasteaia õppe- ja kasvatustegevuse analüüsimine ja hindamine ning direktorile, hoolekogule ning linnavalitsusele õppe- ja kasvatustegevuse parandamiseks ettepanekute tegemine.
(2) Pedagoogilise nõukogu tööd juhib lasteaia direktor.
(3) Pedagoogilise nõukogu töövorm on koosolek, mille käik protokollitakse vastavalt asutuses kehtestatud asjaajamiskorrale.
(1) Hoolekogu on alaliselt tegutsev organ, kelle ülesanne on jälgida, et õppe- ja kasvatustegevus vastaks laste arengule ja huvidele ning teha sellesuunalist koostööd lasteaia personaliga.
(2) Lasteaia hoolekogusse kuuluvad õpetajate esindaja, iga rühma vanemate esindaja ja linna esindaja.
(3) Õpetajate esindaja valitakse hoolekogusse pedagoogilise nõukogu poolt.
(4) Rühma vanemate esindaja valitakse rühma vanemate poolt.
(6) Direktor esitab igal õppeaastal kahe kuu jooksul alates õppeaasta algusest linnavalitsusele kinnitamiseks uue hoolekogu koosseisu.
[RT IV, 27.11.2012, 1 - jõust. 19.11.2012]
(7) Oma töö korraldamiseks valib hoolekogu oma liikmete hulgast esimehe ja tema asetäitja.
(8) Hoolekogu töövorm on koosolek, mis toimub vähemalt üks kord kvartalis hoolekogu esimehe või direktori ettepanekul.
(9) Hoolekogu on otsustusvõimeline, kui koosolekust võtab osa vähemalt pool hoolekogu liikmetest.
(10) Hoolekogul on õigus saada direktorilt ning linnavalitsuselt oma tööks vajalikku informatsiooni.
2) osaleb lasteaia arengukava koostamise protsessis;
4) annab direktorile ja linnavalitsusele soovitusi lasteaia eelarve koostamisel ja eelarvevahendite otstarbekaks kasutamiseks;
5) teeb direktorile ja linnavalitsusele ettepanekuid lastele soodsa arengukeskkonna tagamiseks;
(12) Hoolekogu koosseisu volitused kehtivad kuni uue hoolekogu koosseisu kinnitamiseni linnavalitsuse poolt.
6. peatükk LASTEAIA TÖÖTAJAD
§ 20. Lasteaia töötajad
1) pedagoogid: direktor, õppealajuhataja, õpetajad, eripedagoogid, logopeedid;
3) õpetajaid abistavad töötajad.
§ 21. Personali koosseisu määramine ja töölepingute sõlmimine
(1) Lasteaia personali koosseisu määrab lasteaia direktor, arvestades õigusaktides kehtestatud nõudeid.
(2) Töölepingud personaliga sõlmib, muudab, peatab ja ütleb üles ning kontrollib töölepingutest tulenevate kohustuste nõuetekohast täitmist lasteaia direktor.
§ 22. Konkursi korraldamine
Lasteaia pedagoogilise personali vaba ametikoha täitmiseks korraldab lasteaia direktor konkursi.
§ 23. Personali tööülesanded, õigused, kohustused ja vastutus
(1) Personali tööülesanded, vastutus, kohustused ja õigused määratakse kindlaks käesolevas põhimääruses, töökorralduse reeglites, ametijuhendis, töölepingus ja teistes töösuhteid reguleerivates õigusaktides.
(2) Töökorralduse reeglid kinnitab lasteaia direktor käskkirjaga ja teeb selle töötajatele teatavaks vastavalt asutuses kehtestatud asjaajamiskorrale.
(3) Pedagoogid loovad tingimused laste kasvamiseks ja arenemiseks vastastikusel lugupidamisel ning üksteisemõistmisel laste ja nende vanematega, samuti hoolitsevad laste elu ja tervise eest lasteaias.
(4) Pedagoogid on kohustatud nõustama lasteaias käivate laste vanemaid ja teeninduspiirkonnas alaliselt elavate lasteaias mittekäivate laste vanemaid nende soovil õppe- ja kasvatusküsimustes.
(6) Personal on kohustatud andma teavet linnavalitsuse ametnikule, kelle pädevusse kuuluvad sotsiaaltöö või lastekaitseküsimused, kui on selgunud, et lapse kodune kasvukeskkond on ebarahuldav või kui laps on kehalise, emotsionaalse või seksuaalse väärkohtlemise ohver.
7. peatükk LASTEAIA MAJANDAMINE
§ 24. Lasteaia majandamine
Lasteaia majandamisega tegeleb Sihtasutus Paide Haldus. Linnavalitsus sõlmib majandustegevuse korraldamiseks vastavad lepingud.
§ 25. Ümberkorraldamine ja tegevuse lõpetamine
(1) Lasteaia ümberkorraldamine ja tegevuse lõpetamine toimub Paide Linnavolikogu otsuse alusel.
(2) Lasteaia ümberkorraldamise, ümberkujundamise või tegevuse lõpetamise otsus tehakse arvestusega, et sellest on võimalik teavitada kirjalikult Haridus- ja Teadusministeeriumi, maavanemat, lasteaia personali ja lapsevanemaid vähemalt neli kuud enne ümberkorraldamise, ümberkujundamise või tegevuse lõpetamise tähtaega.
(3) Lasteaia tegevuse lõpetamisel tagab linnavalitsus lastele võimaluse jätkata lasteaia-teenuse kasutamist teises lasteasutuses.
§ 26. Põhimääruse muutmine
Põhimäärust muudab Paide Linnavolikogu.
§ 27. Määruse kehtetuks tunnistamine
Määrus jõustub 21. novembril 2011.


text:
4. mai 2017(1)
Eelotsusetaotlus – Direktiiv 95/46/EÜ – Artikli 7 punkt f – Isikuandmed – Isikuandmete töötlemise seaduslikkuse tingimused – Mõiste „vajalikkus kolmanda isiku õigustatud huvide elluviimiseks“ – Liiklusõnnetuse põhjustanud isiku suhtes kohtusse nõude esitamiseks vajalike isikuandmete avalikustamise taotlus – Vastutava töötleja kohustus niisugune taotlus rahuldada – Puudumine
Kohtuasjas C‑13/16,
mille ese on ELTL artikli 267 alusel Augstākās tiesas Administratīvo lietu departaments’i (Läti kõrgeima kohtu halduskolleegium) 30. detsembri 2015. aasta otsusega esitatud eelotsusetaotlus, mis saabus Euroopa Kohtusse 8. jaanuaril 2016, menetluses
Rīgas pašvaldības SIA „Rīgas satiksme“,
arvestades kirjalikus menetluses ja 24. novembri 2016. aasta kohtuistungil esitatut,
– Rīgas pašvaldības SIA „Rīgas satiksme“, esindaja: L. Bemhens,
– Läti valitsus, esindajad: M. I. Kalniņš ning A. Bogdanova,
– Tšehhi valitsus, esindajad: J. Vláčil ja M. Smolek,
– Euroopa Komisjon, esindajad: D. Nardi, H. Kranenborg ja I. Rubene,
olles 26. jaanuari 2017. aasta kohtuistungil ära kuulanud kohtujuristi ettepaneku,
1 Eelotsusetaotlus käsitleb küsimust, kuidas tõlgendada Euroopa Parlamendi ja nõukogu 24. oktoobri 1995. aasta direktiivi 95/46/EÜ üksikisikute kaitse kohta isikuandmete töötlemisel ja selliste andmete vaba liikumise kohta (EÜT 1995, L 281, lk 31; ELT eriväljaanne 13/15, lk 355) artikli 7 punkti f.
2 Taotlus on esitatud kohtuvaidluses Valsts policijas Rīgas reģiona pārvaldes Kārtības policijas pārvalde (Riia piirkonna korrakaitsebüroo liiklusväärtegusid menetlev osakond, Läti) (edaspidi „politseiamet“) ja Rīgas pašvaldības SIA „Rīgas satiksme“ (Riia linna trollibussiteenust osutav äriühing) (edaspidi „Rīgas satiksme“) vahel liiklusõnnetuse tekitaja isikuandmete avalikustamise taotluse üle.
3 Direktiivi 95/46 artiklis 1 „Direktiivi eesmärk“ on ette nähtud:
4 Selle direktiivi artiklis 2 on sätestatud:
5 Direktiivi 95/46 artiklis 5 on sätestatud:
6 Direktiivi 95/46 II peatüki II jakku „Andmetöötluse seaduslikkuse kriteeriumid“ kuuluvas artiklis 7 on sätestatud:
e) töötlemine on vajalik üldiste huvidega seotud ülesande täitmiseks või sellise avaliku võimu teostamiseks, mis on tehtud ülesandeks [vastutavale] töötlejale või andmeid saavale kolmandale isikule
7 Direktiivi artikli 8 lõike 2 punktis e on ette nähtud, et teatavate isikuandmete, näiteks selliste, mis paljastavad rassilise päritolu või poliitilised vaated, töötlemise keeldu ei kohaldata, kui töödeldakse andmeid, mille andmesubjekt on ilmselgelt avalikustanud, või kui töötlemine on vajalik õigusnõuete koostamiseks, esitamiseks või kaitsmiseks.
8 23. märtsi 2000. aasta isikuandmete kaitse seaduse (Fizisko personu datu aizsardzības likums; Latvijas Vēstnesis, 2000, nr 123/124) § 6 on sätestatud:
„Igal füüsilisel isikul on õigus oma isikuandmete kaitsele.“
9 Selle seaduse §‑s 7, millega võeti üle direktiivi 95/46 artikkel 7, on sätestatud, et isikuandmete töötlemine on lubatud ainult siis, kui käesolev seadus ei sätesta teisiti ja kui on täidetud vähemalt üks alljärgnevatest tingimustest:
„1) andmesubjekt on andnud oma nõusoleku;
2) töötlemine on vajalik andmesubjekti lepinguliste kohustuste täitmiseks või töötlemine on vajalik lepingu sõlmimiseks; viimasel juhul peab andmesubjekt esitama vastavasisulise taotluse;
3) andmete töötlemine on vajalik vastutava töötleja seadusjärgse kohustuse täitmiseks;
4) andmete töötlemine on vajalik andmesubjekti eluliste huvide, sealhulgas elu ja tervise kaitsmiseks;
5) andmete töötlemine on vajalik avalike huvide kaitsmiseks või selliste avaliku huvi ülesannete täitmiseks, mille teostamiseks andmed avalikustatakse vastutavale töötlejale või kolmandale isikule;
6) andmete töötlemine on vajalik vastutava töötleja või andmeid saava kolmanda isiku õigustatud huvide elluviimiseks, ilma et see kahjustaks andmesubjekti põhiõigusi ja ‑vabadusi.“
10 Selle seaduse §‑s 12 on ette nähtud, et isikuandmeid, mis on seotud süütegude, kriminaalkorras või halduskorras süüdimõistmisega, samuti kohtuotsuste või kohtutoimikutega, võib töödelda üksnes seaduses ette nähtud isik seaduses sätestatud juhtudel.
11 Läti väärteoseadustiku (Administratīvo pārkāpumu kodekss) § 261 kohaselt võib isik, kellele on väärteoga tekitatud kahju, taotleda väärteoasja läbivaatamiseks pädevalt asutuselt või ametnikult otsesõnu enda tunnustamist kannatanuna. Kõnealuses sättes on ette nähtud kannatanute õigused, kaasa arvatud õigus tutvuda toimikuga ja kasutada oma menetlusõigusi kahjuhüvitise saamiseks.
12 Riias toimus 2012. aasta detsembris liiklusõnnetus. Nimelt jättis üks taksojuht oma sõiduki teeveerele seisma. Just siis kui Rīgas satiksme troll taksost mööda sõitis, avas takso tagaistmel istuv klient sõiduki ukse, mis trollikeret riivas ning seda kahjustas. Algatati väärteomenetlus ning vormistati väärteootsus.
13 Kuivõrd Rīgas satiksme pidas alguses liiklusõnnetuse eest vastutavaks taksojuhti, nõudis ta hüvitist kindlustusandjalt, kelle juures takso omanik või volitatud kasutaja oli tsiviilvastutust puudutavas kindlustatud. Ent kindlustusandja teatas Rīgas satiksmele, et ei maksa talle mingit hüvitist, kuna õnnetuse põhjustas taksos olnud kliendi ja mitte taksojuhi käitumine. Ta soovitas Rīgas satiksmel esitada oma nõue tsiviilkorras kliendi vastu.
14 Rīgas satiksme pöördus politseiameti poole, paludes teavet isiku kohta, kellele oli liiklusõnnetuse eest määratud väärteokaristus; ta palus edastada koopia dokumentidest, millega vormistati taksojuhi ja kliendi avaldused õnnetuse asjaolude kohta, ning soovis teada saada takso kliendi nime, eesnime, isikukoodi ja elukohta. Rīgas satiksme täpsustas politseiametis, et taotletud teavet kasutatakse üksnes tsiviilnõude esitamiseks.
15 Politseiamet rahuldas Rīgas satiksme taotluse vaid osaliselt, tehes talle teatavaks takso kliendi nime ja eesnime, kuid keeldus avalikustamast tema isikukoodi ja elukohta. Samuti ei edastanud ta Rīgas satiksmele liiklusõnnetuses osalenute avaldusi.
16 Politseiamet põhjendas oma otsust sellega, et väärteomenetlusega seonduvat teavet saab anda üksnes menetlusosalistele. Rīgas satiksme aga ei olnud osaline selles väärteomenetluses. Läti väärteoseadustiku kohaselt tunnustab väärteoasja läbivaatamiseks pädev asutus või ametnik isikut väärteomenetluse raames kannatanuna tema taotluse alusel. Käesoleval juhul Rīgas satiksme seda õigust ei kasutanud.
17 Rīgas satiksme kaebas politseiameti otsuse administratīvā rajona tiesa’sse (esimese astme halduskohus, Läti) osas, milles keelduti avalikustamast õnnetusega seotud kliendi isikukoodi ja elukohta. See kohus rahuldas 16. mai 2014. aasta otsusega Rīgas satiksme kaebuse ja kohustas politseiametit andma kaebuses nõutavat teavet, see tähendab taksokliendi isikukoodi ja elukoha aadressi.
18 Politseiamet esitas eelotsusetaotluse esitanud kohtule kassatsioonkaebuse. Eelotsusetaotluse esitanud kohus palus seisukohta datu valsts inspekcija’lt (Läti andmekaitseamet; edaspidi „andmekaitseamet“), kes märkis oma 13. oktoobri 2015. aasta vastuses, et käesolevas põhikohtuasjas ei saa isikuandmeid avalikustada isikuandmete kaitse seaduse § 7 punkti 6 alusel, sest Läti väärteoseadustikus on loetletud isikud, kellele politseiamet võib asjaga seonduvat teavet avalikustada. Seega on andmekaitseameti hinnangul väärteomenetlusega seonduvate isikuandmete avalikustamine võimalik ainult kõnealuse seaduse nimetatud paragrahvi punktide 3 ja 5 alusel seaduses ette nähtud juhtudel. Lisaks sellele ei kohusta seaduse § 7 tema sõnul vastutavat töötlejat, käesoleval juhul politseiametit andmeid töötlema, vaid ainult annab õiguse seda teha.
19 Andmekaitseamet märkis, et Rīgas satiksmel on selle teabe saamiseks kaks võimalust. Rīgas satiksme võib esitada põhjendatud taotluse rahvastikuregistrile või esitada tsiviilkohtumenetluse seaduse §‑de 98–100 alusel kohtule taotluse tõendite saamiseks, paludes kohtul nõuda politseiametilt välja isikuandmed, mida Rīgas satiksme vajab selle isiku vastu kohtusse pöördumiseks.
20 Eelotsusetaotluse esitanud kohtul on kahtlusi seoses võimalustega, mida andmekaitseamet isikuandmete hankimiseks soovitab. Ta täpsustab, et kui esiteks pöörduda rahvastikuregistrisse taotlusega, milles on ära toodud vaid taksokliendi nimi, võib tekkida olukord, kus isikut ei ole võimalik tuvastada ilma isikukoodita, sest sama nime ja eesnimega isikuid võib olla mitu. Teiseks leidis eelotsusetaotluse esitanud kohus, et arvestades tsiviilõigusliku hagi esitamiseks tõendite esitamist reguleerivaid liikmesriigi õigusnorme, peaks hageja teadma vähemalt kostja elukohta.
21 Siinkohal on eelotsusetaotluse esitanud kohus seisukohal, et direktiivi artikli 7 punktis f osutatud „vajalikkuse“ mõiste tõlgendamisel esineb kahtlusi.
22 Neil asjaoludel otsustas Augstākās tiesas Administratīvo lietu departaments (Läti kõrgeima kohtu halduskolleegium) menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused:
„1. Kas direktiivi 95/46 artikli 7 punktis f sisalduvat lauseosa „on vajalik […] andmeid saava kolmanda isiku või kolmandate isikute õigustatud huvide elluviimiseks“ tuleb tõlgendada nii, et politseiamet peab avalikustama Rīgas satiksmele isikuandmed, mida viimane taotleb ning mis on vajalikud tsiviilkohtusse pöördumiseks?
2. Kas vastust sellele küsimusele mõjutab kohtuasja toimikust nähtuv asjaolu, et takso klient, kelle andmeid Rīgas satiksme taotleb, oli õnnetuse toimumise ajal alaealine?“
23 Oma küsimustega, mida tuleb analüüsida koos, soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus teada, kas direktiivi 95/46 artikli 7 punkti f tuleb tõlgendada nii, et selles on kehtestatud kohustus avalikustada kolmandale isikule isikuandmeid, mis võimaldavad kolmandal isikul esitada tsiviilkohtusse nõude andmekaitsesubjekti tekitatud kahju hüvitamiseks, ja kas asjaolu, et see isik on alaealine, võib mõjutada kõnealuse sätte tõlgendust.
24 Põhikohtuasjas ei ole vaidlust selles, et takso kliendi isikukood ja aadress, mille avalikustamist Rīgas satiksme nõuab, kujutavad endast teavet tuvastatud või tuvastatava füüsilise isiku kohta ja seega „isikuandmeid“ direktiivi 95/46 artikli 2 punkti a tähenduses. Samuti ei ole vaidlust selles, et politseiamet, kellele taotlus esitati, on nende isikuandmete töötlemise ja täpsemalt nende võimaliku avalikustamise eest vastutav isik direktiivi artikli 2 punkti d tähenduses.
25 Direktiivi 95/46 artiklis 5 on sätestatud, et kuivõrd see on lubatud käesoleva direktiivi sätetega, määravad liikmesriigid täpsemalt kindlaks tingimused, mille puhul isikuandmete töötlemine on seaduslik. Direktiivi artiklis 7, milles on sätestatud põhimõtted, mille järgimisel on niisugune töötlemine seaduslik, on ette nähtud, et „[l]iikmesriigid sätestavad, et isikuandmeid võib töödelda ainult“ selles sättes ammendavalt loetletud juhtudel. Artikli 7 punkti f kohaselt võib andmeid töödelda ainult siis, kui töötlemine on vajalik vastutava töötleja või andmeid saava kolmanda isiku või kolmandate isikute õigustatud huvide elluviimiseks, kui selliseid huve ei kaalu üles direktiivi 95/46 artikli 1 lõike 1 kohaselt kaitstavate andmesubjekti põhiõiguste ja -vabadustega seotud huvid.
26 Nii direktiivi 95/46 loogikast kui ka artikli 7 sõnastusest nähtub, et direktiivi 95/46 artikli 7 punkt f ei näe ise ette kohustust, vaid väljendab võimalust töödelda isikuandmeid, näiteks avalikustades vajalikke andmeid kolmandale isikule, kel on olemas õiguspärane huvi. Nagu rõhutas ka kohtujurist oma ettepaneku punktides 43–46, saab niisuguse tõlgenduseni jõuda ka muude, isikuandmete töötlemist käsitlevate liidu õiguse aktide alusel (vt selle kohta elektroonilise side valdkonnas isikuandmete töötlemise puhul kohtuotsus, 29.1.2008, Promusicae, C‑275/06, EU:C:2008:54, punktid 54 ja 55).
27 Siiski tuleb täheldada, et direktiivi 95/46 artikli 7 punktiga f ei ole selline avalikustamine vastuolus juhul, kui seda tehakse riigisisese õiguse alusel ja järgides kõnealuses sättes ette nähtud tingimusi.
28 Sellega seoses näeb direktiivi 95/46 artikli 7 punkt f ette kolm kumulatiivset tingimust, mille täitmisel on isikuandmete töötlemine seaduslik: esiteks siis, kui töötlemine on vajalik vastutava töötleja või andmeid saava kolmanda isiku või kolmandate isikute õigustatud huvide elluviimiseks, teiseks on vajalik, et isikuandmete töötlemine toimuks õigustatud huvide elluviimiseks, ja kolmandaks võib seda teha tingimusel, et selliseid huve ei kaalu üles andmesubjekti kaitstavate põhiõiguste ja -vabadustega seotud huvid.
29 Õigustatud huvide elluviimise tingimuse puhul ei ole kahtlustki selles – nagu on märkinud oma ettepaneku punktides 65, 79 ja 80 ka kohtujurist –, et kolmanda isiku huvi selle vastu, et saada kätte tema vara kahjustanud isiku andmed selleks, et temalt kohtu kaudu kahjutasu välja nõuda, on õigustatud huvi (vt selle kohta kohtuotsus, 29.1.2008, Promusicae, C‑275/06, EU:C:2008:54, punkt 53). Seda seisukohta toetab direktiivi 95/46 artikli 8 lõike 2 punkt e, milles on ette nähtud, et teatavate isikuandmete, näiteks selliste, mis paljastavad rassilise päritolu või poliitilised vaated, töötlemise keeldu ei kohaldata, kui töötlemine on vajalik õigusnõuete koostamiseks, esitamiseks või kaitsmiseks.
30 Andmete töötlemise vajalikkuse tingimuse puhul tuleb meelde tuletada, et isikuandmete kaitse erandite ja piirangute puhul tuleb piirduda rangelt vajalikuga (kohtuotsused, 9.11.2010, Volker ja Markus Schecke ning Eifert, C‑92/09 ja C‑93/09, EU:C:2010:662, punkt 86; 7.11.2013, IPI, C‑473/12, EU:C:2013:715, punkt 39, ning 11.12.2014, Ryneš, C‑212/13, EU:C:2014:2428, punkt 28). Siinkohal tuleb tõdeda, et eelotsusetaotluse esitanud kohtu esitatud andmete kohaselt ei võimalda üksnes kahju tekitaja perenime ja eesnime avalikustamine isikut kohtule hagi esitamiseks piisavalt täpselt kindlaks teha. Niisiis on selleks vajalik ka isiku aadressi ja/või isikukoodi teada saamine.
31 Viimaks tuleb märkida, et asjaomaste vastanduvate õiguste ja huvide kaalumine sõltub põhimõtteliselt asjaomase üksikjuhtumi konkreetsetest asjaoludest (vt selle kohta kohtuotsused, 24.11.2011, Asociación Nacional de Establecimientos Financieros de Crédito, C‑468/10 ja C‑469/10, EU:C:2011:777, punkt 40, ning 19.10.2016, Breyer, C‑582/14, EU:C:2016:779, punkt 62).
32 Samuti on Euroopa Kohus tõdenud, et on võimalik arvestada asjaolu, et nimetatud töötlemisega andmesubjekti põhiõigustele kaasneva riive raskus võib sõltuda sellest, kas asjaomaste andmetega on võimalik tutvuda avalikkusele kättesaadavates allikates (vt selle kohta kohtuotsus, 24.11.2011, Asociación Nacional de Establecimientos Financieros de Crédito, C‑468/10 ja C‑469/10, EU:C:2011:777, punkt 44).
33 Eelotsuse küsimuse teise osa kohta, mis on käesoleva kohtuotsuse punktis 23 ümber sõnastatud, tuleb märkida, et isiku vanus võib olla üks asjaoludest, mida tuleb kõnealuse kaalumise raames arvesse võtta. Siiski on oluline teha kindlaks – nagu on kohtujurist oma ettepaneku punktides 82–84 märkinud ja kui liikmesriigi kohtu teostatavast kontrollist ei tulene teisiti –, et niisugustel tingimustel, nagu on kõne all käesolevas kohtuasjas, ei näi olevat põhjendatud keelduda kannatanule selliste isikuandmete avalikustamisest, mis võimaldavad esitada kahju hüvitamise nõude kahju tekitaja vastu või, vajaduse korral vanemlikku võimu teostavate isikute vastu juhul, kui kahju tekitaja on alaealine.
34 Eeltoodud kaalutluste alusel tuleb asuda seisukohale, et direktiivi 95/46 artikli 7 punkti f tuleb tõlgendada nii, et selles ei ole kehtestatud kohustust avalikustada kolmandale isikule isikuandmeid, mis võimaldavad kolmandal isikul esitada tsiviilkohtusse nõude kahju hüvitamiseks, mille tekitas andmekaitsesubjekt. Direktiivi artikli 7 punktiga f ei ole siiski vastuolus see, kui andmed avalikustatakse riigisisese õiguse alusel.
1* Kohtumenetluse keel: läti.

matches:
§ 6
§ 261
kohus
kohus
§ 7
§ 7
kohus
kohus
Kohus


Maardu kalmistu kasutamise eeskiri – Riigi Teataja
Maardu kalmistu kasutamise eeskiri
Maardu kalmistu kasutamise eeskiri - sisukord
6 AJALOO- JA KUNSTIMÄLESTISTENA KAITSE ALL OLEVAD HAUAPLATSID
RT IV, 09.02.2017, 5
Vastu võetud 27.03.2012 nr 66
RT IV, 27.12.2013, 81
jõustumine 29.03.2012
24.01.2017 RT IV, 09.02.2017, 2 12.02.2017
Määrus kehtestatakse Kalmistuseaduse § 7 ja Kohaliku omavalitsuse korralduse seaduse § 6 lg 3 p 2 alusel ja lähtudes Maardu Linnavalitsuse 07.03.2012 protokollilisest otsusest nr 7
(1) Eeskiri reguleerib Maardu haldusterritooriumil asuva Maardu linna omandis oleva kalmistu haldamist ja kasutamist. Eeskiri on kohustuslik kõigile kalmistul viibivatele isikutele ja hauaplatsi kasutajatele.
(2) Lisaks eeskirjas sätestatule lähtutakse eeskirja täitmisel Maardu linna heakorra eeskirjast ja Maardu linna avaliku korra eeskirjast.
4) ridahaud - hauaplats tundmatute surnute matmiseks kirstus;
5) hauaplatsi kasutaja – isik, kellel on kalmistu haldaja kirjalik või taasesitamist võimaldavas vormis antud nõusolek hauaplatsi kasutamiseks;
6) kalmistu haldaja – isik, kes korraldab kalmistu kasutamist;
9) hauatähis - ühte või mitut hauakohta tähistav rist, plaat, sammas, kivi või muu tähis;
10) kalmistu külastaja – isik, kes viibib kalmistu territooriumil, v.a kalmistu haldaja.
(1) Maardu kalmistu haldaja on Maardu Linnavalitsus.
(2) Kalmistu haldajal on õigus sõlmida kalmistu haldamisega seotud ülesannete täitmise volitamiseks halduslepinguid.
(3) Kalmistu haldaja korraldab kalmistu kasutamist, kalmistu elektroonilise arhiivi loomist ja pidamist, tagab kalmistu vastavust esitatud nõuetele ning täidab teisi õigusaktidest tulenevaid ülesandeid .
(4) Kalmistu haldaja tagab kalmistu maa-ala heakorra, sh korraldab jäätmehooldust ning täidab kalmistu kujundamisega seotud ülesandeid.
(1) Kalmistule tuleb tagada vaba ja heakorrastatud juurdepääs.
(2) Kalmistu peamiste sissekäikude juurde pannakse välja kalmistu plaan, millel on ära näidatud leinamaja, kvartalid, teed, veevõtukohad, jäätmemahutid, kalmistute haldaja kontaktandmed (telefon ja aadress), kalmistu tööaeg jne.
(3) Kalmistu maa-ala jaotatakse kvartaliteks.
1) kahjustada hooneid, veevõtukohti, kalme, hauatähiseid ja -rajatisi;
(3) Kalmistul viibiv isik peab kalmistu territooriumil täitma Maardu jäätmehoolduseeskirjas sätestatud jäätmekäitlusnõudeid.
(1) Matja soovi kohaselt eraldatakse kas ühe- või kahekohaline, erandjuhtudel kuni neljakohaline hauaplats (nn pereplats).
(3) Hauaplatsi mõõtmed urnis matmise korral:
(1) Hauaplatsi eraldamisel sõlmib kalmistu haldaja matjaga hauaplatsi kasutamise lepingu (edaspidi kasutusleping). Kasutuslepingu vormi kinnitab Maardu Linnavalitsus.
(4) Käesoleva eeskirja § 6 lõike 2 punktides 3 ja 4 nimetatud hauaplatside ettevalmistamine toimub soovi avaldanud isikule tasu eest. Hauaplatsi ettevalmistamise tasu suuruse kehtestab Maardu Linnavalitsus.
[RT IV, 09.02.2017, 2 - jõust. 12.02.2017]
(2) Kasutuslepingu tähtaja saabumisel loetakse kasutusleping lõppenuks. Kuus kuud enne kasutuslepingu lõppemist teavitab kalmistu haldaja hauaplatsi kasutajat kasutuslepingu lõppemisest, saates kirjalikku taasesitamist võimaldavas vormis teate kasutuslepingus toodud aadressile ning hauaplats märgistatakse üheks aastaks tähisega, mis võimaldab aru saada, et hauaplats on kavas tunnistada hooldamata hauaplatsiks.
(3) Hauaplatsi kasutajal on eesõigus uue kasutuslepingu sõlmimiseks juhul kui tema jätkab hauaplatsi kasutamist, v.a. kui hauaplats on tunnistatud hooldamata hauaplatsiks või hauaplats on eraldanud uuesti kasutamiseks.
(1) Hauaplatsi kasutaja võib kasutuslepingu üle anda kolmandale isikule kalmistu haldaja nõusolekul. Kasutuslepingu üleandmine vormistatakse kirjalikult.
(3) Kalmistu haldaja ütleb kasutuslepingu erakorraliselt ühepoolselt enne tähtaja lõppu üles kui hauaplats on tunnistatud hooldamata hauaplatsiks vastavalt eeskirja §-le 19.
(4) Hauaplatsi, mille kasutusleping on lõppenud, võtab kalmistu haldaja arvele kui kasutajata hauaplatsi vastavalt eeskirja §-le 18.
(2) Surnu maetakse surmatõendi alusel.
(3) Kõik matmised tuleb registreerida kalmistu haldaja poolt määratud kohal vähemalt kaks päeva enne matuse toimumist.
(4) Kalmistu haldaja registreerib matmise surnu surmatõendi ja matja isikut tõendava dokumendi alusel, kui matjaga on kooskõlastatud hauaplats/sõlmitud kasutusleping ja matja on tellitud teenuste eest tasunud.
(5) Matmine toimub ainult valgel ajal üldjuhul 10.00 – 16.00 . Pühapäeval ja riiklikel pühadel matusetalitusi üldjuhul ei korraldata.
(1) Haua kaevab ja matmise teostab kalmistu haldaja või tema poolt volitatud isik. Muldasängitamine ja hauakääpa kujundamine toimub matja osavõtul.
(4) Surnu tuhk maetakse hauaplatsile urniga või ilma selleta. Urnihaua sügavus maapinnast peab olema vähemalt 1 m
(6) Matuse käigus hauaplatsi kõrval olevatele hauaplatsidele tekitatud kahjustused kõrvaldab hauaplatsi kasutaja kolme päeva jooksul pärast matuse toimumist. Hauaplatside korrastamata jätmisel kõrvaldab kalmistu haldaja tekitatud kahjustused hauaplatsi kasutaja kulul.
(1) Tundmatu või omasteta surnu matmise või tuhastamise korraldab kohalik omavalitsus kalmistu seaduses kehtestatud korras.
(2) Tundmatu surnud säilmed maetakse kalmistul asuvasse ridahauda.
(3) Omasteta surnu tuhastatakse ja tuhk maetakse kalmistu tuhamatuste maa-alale.
(4) Ridahauda maetud surnu registreeritakse kalmistu registris
(5) Ridahauda matmisel hauaplatsi ei eraldata ja kasutuslepingut ei sõlmita.
(6) Ridahaudasid hooldab ja heakorrastab kalmistu haldaja.
Samale hauakohale võib peale matta kõige varem 20 aastat pärast viimast matmist.
(1) Hauaplats on kalmistu osa ja selle kujundamisel tuleb järgida Maardu kalmistul üldtunnustatud kujunduspõhimõtteid nii hauarajatiste, hauatähiste kui ka haljastuse osas. Hauaplatsi kujundab hauaplatsi kasutaja.
(2) Kujunduspõhimõtetest erineva kujundusega hauaplatsi rajamiseks tuleb koostada tööprojekt, mis tuleb kooskõlastada Maardu Linnavalitsusega.
(3) Hauaplats peab olema tähistatud risti, hauaplaadi, -kivi, -samba või muu tähisega, millele on ilmastikukindlalt kirjutatud maetu(te) ees- ja perekonnanimi ning soovitavalt sünni- ja surmadaatumid.
(4) Hauatähised, -rajatised (piirdeaed, betoonrant, äärekivi jms) ja haljastus peavad olema hauaplatsi piirides, kusjuures nende suurus, paiknemine või liigid peavad olema kooskõlastatud kalmistu haldajaga. Kasutada võib madalhaljastust ja puude minivorme. Hauaplatsile paigaldatud hauatähised ja/või - rajatised on hauaplatsi kasutaja omand.
(5) Hauatähiste või -rajatiste teisaldamine või eemaldamine tuleb kirjalikult kooskõlastada kalmistu haldajaga.
(9) Kalmistu haldajal on õigus eemaldada või määrata eemaldamisele kalmistu ilmet häirivad (või ohtlikud) aiad, puud ja põõsad.
§ 18. Hauaplatsi kasutajata hauaplatsina arvelevõtmine
(1) Kasutajata hauaplatsina võetakse arvele hauaplats, mille kasutuslepingu tähtaeg on möödunud, kasutusleping on erakorraliselt enne tähtaja lõppu lõpetatud või hauaplats, mis on tunnistatud hooldamata hauaplatsiks vastavalt eeskirja §-le 19.
(3) Hauaplatsi ülevaatamiseks moodustab kalmistu haldaja komisjoni.
(4) Komisjon vaatab hauaplatsi üle kahel korral ühe aastase vahega:
1) esimene ülevaatus, mille käigus tuvastatakse, et hauaplats on hooldamata, ja märgistatakse see tähisega, mis võimaldab aru saada, et hauaplats on kavas tunnistada hooldamata hauaplatsiks. Hooldamata hauaplatside nimekiri avaldatakse Maardu linna veebilehel ning kalmistu haldaja edastab hauaplatsi kasutajale kirjalikku taasesitamist võimaldavas vormis hoiatuse kasutuslepingus toodud aadressile;
(6) Hooldamata hauaplatsina arvele võetud hauaplatside kohta avaldatakse teade ajalehes, milles Maardu linn avaldab ametlikke teadaandeid, haldaja (ja Maardu linna) veebilehel, andes hauaplatsi kasutajale võimaluse ühe kuu jooksul pärast teate avaldamist võtta ühendust kalmistu haldajaga ja korrastada hauaplats või loobuda hauaplatsi kasutamise õigusest ja kasutusleping erakorraliselt üles öelda.
6. peatükk AJALOO- JA KUNSTIMÄLESTISTENA KAITSE ALL OLEVAD HAUAPLATSID
§ 20. Ajaloo- ja kunstimälestistena kaitse all olevad hauaplatsid
(1) Kalmistul asuvate ajaloo- ja kunstimälestiste kohta sõlmib haldaja hauaplatsi kasutaja ja mälestiste omanikuga kaitsekohustuse, millega kohustab neid jälgima kaitsealuste hauaplatside seisundit ja hoidma neid ettenähtud korras.
(3) Kaitsealuse hauaplatsi kasutaja loobumisel hauaplatsi edasisest hooldamisest läheb kaitsealuse hauaplatsi kasutamise õigus üle kalmistu haldajale.
(2) Järelevalvet eeskirja täitmise üle teostab Maardu Linnavalitsus.
(1) Senisel hauaplatsi kasutajal, st isikul, kelle nimele on kalmistu registris vormistatud hauaplatsi kasutamise õigus, on kohustus esitada kalmistu haldajale taotlus kasutuslepingu sõlmimiseks kolme aasta jooksul pärast eeskirja jõustumist. Kalmistu haldaja tagab pärast andmete kontrollimist esitatud taotluste alusel lepingute sõlmimise hiljemalt viie aasta jooksul arvates eeskirja jõustumisest.
(2) Enne eeskirja jõustumise kuupäeva sõlmitud kasutusleping on jõus selle kehtivuse tähtaja lõpuni, välja arvatud tähtajatu leping, mis lõppeb 10 aasta möödumisel käesoleva eeskirja jõustumisest, kui hauaplatsi kasutaja ei ole selle aja jooksul sõlminud uut kasutuslepingut.
§ 23. Muudatused teistes õigusaktides
Määrus jõustub 29.03.2012.


2 TEHINGU TÕESTAMINE1. jaguÜldsätted
§ 12 Esindusõiguse tõendamine
§ 22 Perekonnaseisu kontrollimine
3 MUUD TÕESTAMISTOIMINGUD1. jaguMuud tõestamistoimingud tõestamise vormis
§ 36 Juriidilise isiku organi otsus
§ 46 Originaaldokumendi väljastamine
§ 48 Algärakiri
§ 49 Algärakirja väljastamise pädevus
§ 52 Õigus algärakirjale, ärakirjale ja tutvumisele
§ 53 Edastamine kohtu registriosakonnale või kinnistusametile
§ 57 Välismaise ametiisiku tõestatud volitus
27.11.2001 otsus nr 37
4) juriidilise isiku huve, milles vald või linn on osanik, aktsionär, liige või asutaja, kui notar on vastava valla- või linnavolikogu liige.
(2) Tõestamistoimingu taotlejate soovil koostab notar notariaalakti või -märke muus keeles. Kohustatud on notar selleks üksnes juhul, kui ta valdab seda keelt piisavalt.
2. peatükk TEHINGU TÕESTAMINE1. jaguÜldsätted
4) punktides 1¿3 nimetatute esindajad.
Tehingu tõestamine on tühine selles osas, mis on suunatud käesoleva seaduse § 3 lõike 1 punktides 1¿3 nimetatud isikule õigushüve loomisele.
(2) Notar märgib, millise isikut tõendava riikliku dokumendi abil ta osaleja isiku tuvastas. Kui notar tunneb osalejat isiklikult, märgib ta selle asjaolu notariaalakti.
(4) Käesoleva paragrahvi lõikeid 1¿3 kohaldatakse ka tõestamisse kaasatud tõlgi, tunnistaja ja usaldusisiku kohta.
§ 12. Esindusõiguse tõendamine
(1) Esindusõiguse tõendamiseks esitatud dokument lisatakse notariaalaktile originaalina (algdokumendina) või selle notariaalselt kinnitatud ärakirjana.
(2) Äriregistri või mittetulundusühingute ja sihtasutuste registri kandest tuleneva esindusõiguse tõendamiseks piisab notariaadiseaduse §-s 31 nimetatud tõendist.
(3) Kui notar ei saa vajaliku esindusõiguse olemasolu tuvastada või kahtleb selles, aga tõestamist nõutakse sellele vaatamata, märgib notar selle asjaolu notariaalakti.
(1) Tehingu tõestamiseks tuleb notariaalakt notari juuresolekul osalejatele ette lugeda, nende poolt heaks kiita ning osalejate ja notari poolt omakäeliselt allkirjastada; ilma selleta on tõestamine tühine.
(1) Kui notariaalaktis viidatakse teisele notariaalaktile, mis on tehtud tehingu tõestamise sätete kohaselt, ei ole vaja viidatavat notariaalakti ette lugeda, kui kõik osalejad avaldavad, et neile on selle sisu teada ja et nad loobuvad ettelugemisest. Selle asjaolu märgib notar notariaalakti. Notar võib tõestada vaid juhul, kui viidatav notariaalakt on osalejatele tõestamise juures esitatud originaalina, algärakirjana või notariaalselt kinnitatud ärakirjana.
(2) Käesoleva paragrahvi lõiget 1 kohaldatakse ka kaartide, jooniste ja illustratsioonide läbivaatamisele.
(5) Kui notariaalaktis viidatakse kaardile või joonisele, mis on allkirja ja pitseriga kinnitatud ning välja antud ametiasutuse poolt selle pädevuse piirides või notari poolt, kohaldatakse vastavalt käesoleva paragrahvi lõikeid 1¿4.
(2) Notariaalakt tuleb käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud juhul osalejale ettelugemise asemel tõlkida; ilma selleta on tõestamine tühine. Kui osaleja nõuab, koostatakse ja antakse talle läbivaatamiseks kirjalik tõlge. Kirjalik tõlge tuleb notariaalaktile lisada. Notar teatab osalejale, et viimasel on õigus kirjalikku tõlget nõuda. Need asjaolud märgib notar notariaalakti.
(4) Tõlgi ja tema lähikondlase suhtes kohaldatakse vastavalt käesoleva seaduse § 7 ja § 8, kusjuures tühiseks loetakse nii tõlge kui tõestamine.
(4) Kui tuleb kohaldada välismaa õigust või tekib selle kohta kahtlus, teatab notar sellest osalejatele ning märgib selle asjaolu notariaalakti. Notar ei pea selgitama välismaa õiguse sisu.
§ 22. Perekonnaseisu kontrollimine
Kui tehingu ese võib olla abikaasade või endiste abikaasade ühisvara, tuvastab notar osaleja avalduse alusel osaleja perekonnaseisu ning märgib selle notariaalakti.
Kui pärandaja, kes avaldab notarile oma viimse tahte suuliselt, ei oska piisavalt keelt, milles notariaalakt koostatakse, ning see asjaolu on notariaalakti märgitud, tuleb koostada kirjalik tõlge; ilma selleta on tõestamine tühine. Tõlge lisatakse notariaalaktile.
3. peatükk MUUD TÕESTAMISTOIMINGUD1. jaguMuud tõestamistoimingud tõestamise vormis
(1) Notariaalakt peab sisaldama notari nime, ametinimetust ja allkirja ning tema tähelepanekute aruannet; ilma selleta on tõestamine tühine.
(4) Käesoleva seaduse § 13 lõiget 3 kohaldatakse vastavalt.
§ 36. Juriidilise isiku organi otsus
(1) Juriidilise isiku organi otsuse tõestamiseks kontrollib notar organi koosoleku otsustusvõimet ning koosoleku juhataja ja protokollija isikusamasust ja teovõimet. Kui otsus võetakse vastu koosolekut kokku kutsumata, kontrollib notar hääletamise korraldaja (juhatuse liikmete, nõukogu esimehe) isikusamasust ning teovõimet. Käesoleva seaduse § 10 ja § 11 kohaldatakse vastavalt.
(2) Notar kontrollib kahtluse korral otsuse vastuvõtmisel seaduse ja põhikirja nõuetest kinnipidamist, osalejate nimekirja või hääletusprotokolli vastavust asjaomase organi koosseisule ning esindajate volitusi.
(3) Osalejate nimekirja õigsuse eest vastutab koosoleku juhataja ning hääletusprotokolli õigsuse eest hääletamise korraldaja, kes peab selle kinnituseks nimekirjale või protokollile notari juuresolekul alla kirjutama. Osalejate nimekiri või hääletusprotokoll lisatakse notariaalaktile.
(4) Notar kajastab kontrollimise tulemused, koosoleku päevakorra, vastuvõetud otsuse sisu ning otsuse suhtes eriarvamusele jäämise käesoleva seaduse § 35 lõikes 1 nimetatud tähelepanekute aruandes.
Vannutamisele ja vande all antava kirjaliku tunnistuse tõestamisele kohaldatakse vastavalt tehingu tõestamise sätteid.
(5) Allkirja ilma selle juurde kuuluva tekstita (blankoallkiri) kinnitab notar üksnes juhul, kui ta on kindlaks teinud, et allkirja kinnitamine on vajalik enne dokumendi sisu kindlaksmääramist. Notariaalmärkes viitab notar teksti puudumisele ning nimetab asjaolud, millega põhjendati blankoallkirja tõestamise vajalikkust.
(6) Tõlkija allkirja kinnitamisel on notaril õigus kinnitamisest keelduda, kui ta ei tunne tõlkijat või kui ta kahtleb tõlke õigsuses.
(1) Kohtu registriosakonnale esitatava allkirjanäidise kinnitamisel tuleb allkiri anda notari juuresolekul, vastasel korral on kinnitamine tühine. Sellele asjaolule viitab notar notariaalmärkes. Notariaalmärkes viidatakse, et allkirjanäidis on esitamiseks kohtu registriosakonnale registrikande tegemiseks. Notariaalmärge peab sisaldama allkirja andnud isiku andmeid. Käesoleva seaduse § 10 lõikeid 1 ja 2 kohaldatakse vastavalt.
(1) Dokumendi ärakirja kinnitamisel tuvastab notar, kas dokument on originaal, algärakiri, tõestatud või tõestamata ärakiri, ning viitab sellele asjaolule notariaalmärkes.
(1) Arvutis peetava registri väljatrüki kinnitamisel peab sellelt ilmnema:
1) millise registri andmetega on tegemist;
2) kas väljatrükk sisaldab ainult kehtivaid andmeid või ka kehtetuid andmeid;
3) millise ajalise seisuga on andmed väljatrükil.
(2) Kui väljatrükk sisaldab andmeid, millel ei ole registri põhiandmetele (registrikartoteegile, kinnistusregistrile, laevakinnistusregistrile) omast avalikku usaldatavust, peavad need olema varustatud vastava selgitusega.
(1) Kui dokument koosneb mitmest lehest, tuleb need nööri ja reljeefpitseri abil kokku köita. Dokumendina käsitatakse notariaalakti või -märget kandvat originaaldokumenti, algärakirja ja notariaalselt kinnitatud ärakirja.
§ 46. Originaaldokumendi väljastamine
(1) Notariaaldokumendi originaal (algkiri), mis ei kuulu väljastamisele, jääb notari kätte hoiule.
(2) Notariaalakti originaali väljastab notar üksnes juhul, kui on avaldatud, et seda kasutatakse välismaal, ning isikud, kellel on õigus nõuda algärakirja, on sellega nõus. Sel juhul varustab notar notariaalakti originaali pitseriga; originaali asemele jätab notar algärakirja ning märgib sellele, kellele ja miks originaal väljastati. Algärakiri asendab edaspidi originaali.
(3) Notariaalmärkega dokument väljastatakse, kui ei nõuta selle notari juures säilitamist.
(2) Originaaldokumendi asendab isik või asutus, kes on pädev algärakirja väljastama.
(3) Kui võlgnik peab dokumendi kohaselt alluma kohesele sundtäitmisele, tuleb enne originaali asendamist ära kuulata võlgniku arvamus. Originaali asendamisest peab teatama isikutele, kellel on õigus nõuda algärakirja, kui neid isikuid on võimalik ilma oluliste raskusteta välja selgitada.
§ 48. Algärakiri
Notariaalakti algärakirja valdamine asendab õigustoimingutes notariaalakti originaali valdamist.
§ 49. Algärakirja väljastamise pädevus
Algärakirja väljastab isik või asutus, kes säilitab notariaalakti originaali.
(1) Algärakiri on originaaldokumendi ärakiri, millel on sellekohane pealdis.
(2) Algärakirja pealdis peab sisaldama kinnitust algärakirja vastavuse kohta originaalile, väljaandmise aega ja kohta ning isikute loetelu, kellele algärakiri väljastatakse. Algärakirjal peab olema notari allkiri ja pitser.
(3) Kui dokumendi ärakiri köidetakse nööri ja reljeefpitseri abil algärakirja külge või kui see on algärakirjaga ühel lehel, piisab nende ärakirjade õigsuse kinnitamisest algärakirja pealdises. Sealjuures tuleb kohaldada vastavalt käesoleva seaduse § 41 lõiget 3 ja kui dokumente, millest ärakirjad on tehtud, ei säilitata koos originaaliga, millest ärakirjad on tehtud, ka vastavalt käesoleva seaduse § 41 lõikeid 1 ja 2.
(4) Originaalile tuleb märkida, kellele ja millal väljastati algärakiri.
(5) Algärakirja võib soovi korral väljastada väljavõttena, kohaldades vastavalt käesoleva seaduse § 41 lõiget 3.
(1) Notar võib dokumendi eestikeelsele tõlkele lisada tõendi selle õigsuse ja täielikkuse kohta, kui ta on ise koostanud dokumendi võõrkeeles või kui ta on pädev väljastama notariaalakti algärakirja. Tõendile kohaldatakse käesoleva seaduse §-s 38 sätestatut. Notar väljastab tõendi üksnes juhul, kui ta valdab võõrkeelt piisavalt.
(2) Käesoleva paragrahvi lõike 1 kohaselt tõendiga varustatud tõlke õigsust ja täielikkust eeldatakse, kuni ei ole tõendatud vastupidist.
(3) Sellisest tõlkest võib väljastada algärakirju ja ärakirju. Tõlget peab sel juhul hoidma koos originaaliga.
§ 52. Õigus algärakirjale, ärakirjale ja tutvumisele
(1) Algärakirja võivad nõuda:
(2) Käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud isikud võivad ühiselt notariaalaktis või avaldusega pädevale isikule või asutusele kokku leppida teisiti, kui on sätestatud käesoleva paragrahvi lõikes 1.
(3) Isik, kes võib nõuda algärakirja, võib nõuda ka kinnitatud ja kinnitamata ärakirju ning tutvuda originaaliga.
§ 53. Edastamine kohtu registriosakonnale või kinnistusametile
(1) Kui notar tõestab tehingu või kinnitab avalduse, mis kuulub esitamisele kohtu registriosakonnale või kinnistusametile, edastab ta selle ning seaduse kohaselt selle juurde kuuluvad muud dokumendid registriosakonda või kinnistusametisse.
(2) Notar ei pea käesoleva paragrahvi lõikes 1 sätestatut täitma, kui kõik osalejad nõuavad teisiti.
(1) Käesoleva seaduse § 10 lõikes 3, § 12 lõikes 3 ning § 21 lõikes 2 nimetatud juhtudel võib notar väljastada notariaalakti algärakirju ja ärakirju alles siis, kui ta on vajaliku isikusamasuse või esindus- või käsutusõiguse tuvastanud.
(3) Tuvastanud vajaliku isikusamasuse või esindus- või käsutusõiguse, teeb notar notariaalaktile ja algärakirjale käesoleva seaduse § 45 lõikes 3 sätestatud korras asjakohase õienduse. Algärakirja ja ärakirja võib väljastada alles pärast õienduse tegemist.
(1) Kui tõestamistoimingu tegemise aluseks tuleb võtta välismaal väljaantud avalik dokument, peab see olema legaliseeritud või kinnitatud legaliseerimist asendava tunnistusega (apostilliga), kui välisleping ei sätesta teisiti. Avaliku dokumendi ja apostilli mõiste on määratletud välisriigi avaliku dokumendi legaliseerimise nõude tühistamise konventsioonis (RT II 2000, 27, 165).
§ 57. Välismaise ametiisiku tõestatud volitus
(1) Justiitsministri määrusega kehtestatakse välismaiste ametiisikute loetelu, kelle puhul eeldatakse volitaja isikusamasuse ja tehingu tegemise võime usaldusväärset tuvastamist. Niisuguse ametiisiku tõestatud volitus on võrdne Eesti notari tõestatud volitusega, kui on täidetud käesoleva seaduse §-st 56 tulenev legaliseerimise või apostilliga kinnitamise nõue.
(2) Kohus võib tunnustada ka teiste välismaiste ametiisikute pädevust volituse tõestamisel, kui ametiisiku ametialane ettevalmistus ja seisund vastab Eesti notari omale ning volituse tõestamise põhimõtted vastavad käesolevas seaduses tehingute tõestamise kohta sätestatule.
Justiitsminister võib oma määrusega kohustada notarit arvutivõrgu kaudu kontrollima tõestamistoimingu suhtes olulisi asjaolusid registritest ja muudest andmekogudest.
(2) Käesoleva seaduse §-d 56¿57 jõustuvad kümnendal päeval pärast seaduse Riigi Teatajas avaldamist.
(3) Notariaalselt kinnitatud tehing käesoleva seaduse ning tõestamisseaduse rakendamisega seotud seaduste muutmise seaduse mõttes on notariaalselt tõestatud allkirjadega tehing tsiviilseadustiku üldosa seaduse (RT I 1994, 53, 889; 65, õiend; 89, 1516; 1995, 26¿28, 355; 49, 749; 87, 1540; 1996, 40, 773; 42, 811; 1998, 30, 409; 59, 941; 1999, 10, 155) § 92 lõike 2 tähenduses.


text:
2-17-4751/34 Riigikohtu tsiviilkolleegium 20.12.2017
TMS § 177 2 lg 1
TMS § 177 4 lg 1
TsMS § 477 lg 7
TsMS § 477 lg 5
TMS § 1772 lg-s 1 sätestatud meetmete kohaldamine on võimalik üksnes (alaealise) lapse elatisnõude sissenõudmisel täitemenetluses. Kooskõlas seaduse sätte ega eesmärgiga ei ole TMS § 1772 lg-s 1sätestatud meetmete kohaldamine teiste täitmisel olevate nõuete sissenõudmiseks. Lapse elatisnõue rahuldatakse täitemenetluses üldjuhul eelisjärjekorras või annab see nõue sissenõudjale muu eelise. (p 15 ja 15.1)
TMS § 177^2 lg 1 kohaldamise eeldusena tuleb tuvastada kolmekuuline ajavahemik, mille jooksul on elatis korrapäraselt maksmata, selle aja jooksul tekkinud võlgnevuse suurus ning milles elatise maksmise korrapäratus seisneb. Kohtumäärusest peab nähtuma selgelt ka see, milline on võlgniku lapsele antava ülalpidamise kohustuse suurus. Üldsõnalised järeldused (suure) võla olemasolu ja maksmise korrapäratuse kohta ei asenda faktiliste asjaolude tuvastamist. Faktilisi asjaolusid teadmata ei ole võimalik mh otsustada elatise maksmise korrapäratuse üle. (p 13)
Võlgniku õiguste piiramise meetme eesmärk ei ole võlgnikku karistada tehtu eest (elatise tasumata jätmine), vaid nimetatud meede on pigem tõkend, mis peaks sundima võlgnikku igakuist elatist korrapäraselt tasuma või esitama mõjuva põhjuse, miks ta seda teha ei saa (vt ka Riigikohtu 9. novembri 2017. a määrus tsiviilasjas nr 2-16-12071, p 12; 4. oktoobri 2017. a määrus tsiviilasjas nr 2-16-14071, p 15). Meetme eesmärgiks on ennekõike nende võlgnike distsiplineerimine ja innustamine elatist maksma, kellel oleks vahendeid oma elatisekohustust täita, kuid kes ei soovi seda teha mingil muul põhjusel kui vahendite nappus. (p 19)
Kui kohus ei pea usutavaks, et võlgnik hakkab pärast õiguste piiramise meetme kohaldamist lapsele korrapäraselt elatist tasuma, ei ole tegemist tõkendiga, mis peaks võlgnikku igakuist elatist korrapäraselt tasuma sundima, vaid karistusliku meetmega. (p 16.2)
Võlgniku õiguste piiramise hagita menetluses tuleb mh vastata küsimusele, kas võlgniku õiguste piiramine aitab väljamõistetud elatise maksmisele kaasa (Riigikohtu 4. oktoobri 2017. a määrus tsiviilasjas nr 2-16-14071, p 18.1). (p 16.1)
TMS § 1771 lg 1 p 3 ja § 1774 lg 2 p 3 näevad võlgnikule ette õiguse vastavalt kohtutäiturile ja kohtule põhjendada, miks õiguse piiramine oleks tema suhtes ebaõiglane. Selleks on võlgnikul samade sätete järgi eelkõige kaks võimalust: põhjendada, et tal oli elatise tasumata jätmiseks mõjuv põhjus või et õiguse piiramine takistaks oluliselt võlgniku ja tema ülalpeetava toimetulekut (vt Riigikohtu 4. oktoobri 2017. a otsus tsiviilasjas nr 2-16-14071, p 17). Võlgniku õiguste piiramise avaldusele esitatud vastuväites toodud põhjendusi tuleb esmalt kontrollida kohtutäituril, otsustamaks kohtusse pöördumise vajaduse üle, ja seejärel kohtul. (p-d 17, 17.2.)
Kohtud ei või võlgniku õigusi piirata üksnes põhjendusel, et võlgnikult on elatis välja mõistetud ja ta ei ole seda nõuetekohaselt tasunud. Selline käsitlus tooks kaasa elatise võlgniku õiguste automaatse piiramise, välistaks õiguste piiramata jätmise elatise maksmata jätmisel mõjuva põhjuse tõttu ega võimaldaks kaaluda seda, kas taotletav abinõu on kohane, sundimaks võlgnikku igakuist elatist korrapäraselt tasuma (Riigikohtu 9. novembri 2017. a määrus tsiviilasjas nr 2-16-12071, p 12; 4. oktoobri 2017. a määrus tsiviilasjas nr 2-16-14071, p 18.3). Võlgniku õiguste piiramist ei saa põhjendada ka sellega, et elatise võlgnevus on tekkinud pikema aja jooksul. Kohus peab sisuliselt kontrollima, kas võlgniku õiguste piiramise eeldused on konkreetsel juhul täidetud. Muu hulgas tuleb seejuures hinnata seda, kas meetmel, mille kohaldamist taotletakse, võib ka tegelikult olla mõju, mis innustaks võlgnikku lapse elatiskohustust täitma. (p 20)
TMS § 177^4 lg 1 kohaselt vaadatakse kohtutäituri avaldus õiguse piiramiseks läbi hagita menetluses ning lõppastmes tuleb võlgnikul tõendada selle põhjuse olemasolu, mis peaks õiguse piiramise tema suhtes välistama. Hagita menetluses kehtib TsMS § 477 lg-te 5 ja 7 järgi üldjuhul uurimispõhimõte. See ei võta küll menetlusosalistelt täielikult ära lahendi tegemiseks vajalike asjaolude esitamise ja tõendamise kohustust, kuid kohtu roll tõendite kogumisel on aktiivsem kui hagimenetluses (Riigikohtu 4. oktoobri 2017. a määrus tsiviilasjas nr 2-16-14071, p 17.2).
Kuna võlgniku õiguste piiramise menetluses võidakse piirata võlgniku põhiseaduslikke õigusi (seda küll võlgniku kui lapsevanema PS § 27 lg-st 3 tuleneva kohustuse täitmiseks), tuleks hiljemalt kohtumenetluse alguses võlgnikule tema tõendamiskoormust selgitada (Riigikohtu 9. novembri 2017. a määrus tsiviilasjas nr 2-16-12071, p 14.3).
Võlgnik peab üheselt aru saama, et isegi kui tal on olemas madalapalgaline töökoht, mis eeldab juhiloa olemasolu, võib tal juhtimisõiguse peatamise korral kaduda võimalus sel töökohal töötada. Selgitus võimaldaks võlgnikul alustada uue töökoha otsimist enne tema õigusi piirava kohtulahendi jõustumist, kui kohus ei pea tema vastuväiteid mõjuvaks (Riigikohtu 9. novembri 2017. a määrus tsiviilasjas nr 2-16-12071, p 14.3). (p 18)
Kuna tegemist on hagita menetlusega on kohtul võimalik esitada päring ka kohtutäiturile, et saada teavet selle kohta, kas ja kui palju võlgnik on lapse elatisnõude täitmiseks tasunud. Seda eriti olukorras, kus esitatud asjaolude kohaselt võib võlgnik olla lapse elatisnõuet vähemalt osaliselt täitnud. (p 14)
TMS § 177^4 lg 1 kohaselt vaadatakse kohtutäituri avaldus õiguse piiramiseks läbi hagita menetluses ning lõppastmes tuleb võlgnikul tõendada selle põhjuse olemasolu, mis peaks õiguse piiramise tema suhtes välistama. Hagita menetluses kehtib TsMS § 477 lg-te 5 ja 7 järgi üldjuhul uurimispõhimõte. See ei võta küll menetlusosalistelt täielikult ära lahendi tegemiseks vajalike asjaolude esitamise ja tõendamise kohustust, kuid kohtu roll tõendite kogumisel on aktiivsem kui hagimenetluses (Riigikohtu 4. oktoobri 2017. a määrus tsiviilasjas nr 2-16-14071, p 17.2). (p 14)
2-16-14071/38 Riigikohtu tsiviilkolleegium 04.10.2017
TMS § 177 1 lg 1 p 3
TMS § 177 4 lg 2 p 3
TMS peatükis 8^1 reguleeritud õiguste piiramise menetlus lapse elatise võlgnevuse korral on menetlus, mis võib anda aluse piirata oluliselt võlgniku põhiseaduslikke õigusi, mh nt õigust vabale eneseteostusele ja õigust vabalt valida tegevusala, elukutset ja töökohta. (p 13)
Õiguste piiramise menetluses peavad ka võlgnikule olema tagatud menetluslikud ja sisulised garantiid oma õigustatud huvide kaitseks. (p 16)
Elatise võlgnikule on TMS § 1771 lg 1 p 3 ja § 1774 lg 2 p 3 järgi menetluslikult tagatud vastuväite esitamise õigus ning vastuväites esitatud põhjendusi tuleb esmalt kontrollida kohtutäituril, otsustamaks kohtusse pöördumise vajaduse üle, ja seejärel kohtul. Maakohtu võlgniku õigust piirava lahendi peale näeb TMS § 177^4 lg 6 võlgnikule ette kahekordse kaebeõiguse: algul ringkonnakohtusse ning seejärel ka Riigikohtusse. Kohtu otsustus elatise võlgniku õiguste piiramise üle on kaalutlusotsus, millesse kõrgema astme kohus sekkub vaid juhul, kui alama astme kohus on ületanud diskretsiooni piire või rikkunud oluliselt menetlusõiguse norme. (p-d 17 ja 17.1)
TMS § 177^4 lg 1 kohaselt vaadatakse kohtutäituri avaldus õiguse piiramiseks läbi hagita menetluses. Kui asjaolud jäävad ka kohtu aktiivsest rollist hoolimata tõendamata, tuleb lõppastmes võlgnikul tõendada selle põhjuse olemasolu, mis peaks õiguse piiramise tema suhtes välistama. (p 17.2)
Kehtivas õiguskorras tuleb elatise suuruse ja selle maksmise võimega seotult eristada kolme erineva eesmärgiga kohtumenetlust, milleks on esiteks elatise väljamõistmise hagimenetlus, teiseks elatise võlgniku õiguste piiramise hagita menetlus TMS § 177^1 jj järgi ja kolmandaks väljamõistetud elatise suuruse muutmise hagimenetlus TsMS § 459 järgi. (p 18)
Võlgniku õiguste piiramise hagita menetluses ei tegelda küsimusega, kas elatis on võlgnikult välja mõistetud õiges suuruses. Küll tuleb mh vastata küsimusele, kas võlgniku õiguste piiramine aitab väljamõistetud elatise maksmisele kaasa. Selleks tuleb eelkõige TMS § 1771 lg 1 p-st 3 ja § 1774 lg 2 p-st 3 lähtudes vastata küsimusele, kas võlgnik on suuteline väljamõistetud elatist maksma või on tal maksmata jätmiseks selline mõjuv põhjus, mis annab aluse kohtutäituri taotlus rahuldamata ning võlgniku õigus piiramata jätta. Mõjuva põhjuse olemasolu tähendab, et õiguste piiramine ei ole sobiv abinõu elatise maksmise kohustuse täitmisele kaasaaitamiseks. (p 18.1)
Kui kohus leiab võlgniku õiguste piiramise menetluses tehtavas kohtulahendis, et elatise võlgnik nt ei suuda elatist väljamõistetud ulatuses tasuda (st tal on kas lühi- või pikemaajaline mõjuv põhjus elatise osaliselt või täielikult maksmata jätmiseks), ei tähenda see, et varasemat elatise kohtulahendit oleks muudetud või et seda ei peaks enam senises mahus täitma. Kohtulahend, millega elatis välja mõisteti, jääb sel juhul ikkagi täitedokumendiks, millega välja mõistetud elatise suurust on võimalik muuta vaid TsMS § 459 alusel. (p 18.2)
Kohtud ei või võlgniku õigusi piirata üksnes põhjendusel, et võlgnikult on elatis välja mõistetud ja ta ei ole seda nõuetekohaselt tasunud. Selline käsitlus tooks kaasa elatise võlgniku õiguste automaatse piiramise, välistaks õiguste piiramata jätmise elatise maksmata jätmisel mõjuva põhjuse tõttu ega võimaldaks kaaluda seda, kas taotletav abinõu on kohane, sundimaks võlgnikku igakuist elatist korrapäraselt tasuma. Nii ei oleks täidetud meetme eesmärk - aidata väljamõistetud elatise maksmisele kaasa. Esiteks võivad olla asjaolud, sh võlgniku majanduslik või tervislik seisund, elatise kohtulahendi tegemisest möödunud aja jooksul muutunud. Lisaks tuleb silmas pidada, et kui elatis on seotud Vabariigi Valitsuse kehtestatud kuupalga alammääraga, siis iga kalendriaasta alguses see määr muutub (tõuseb); samas ei pruugi aga igal aastal samas tempos suureneda võlgniku töötasu või muu sissetulek. Euroopa Inimõiguste Kohus on nt elatise võlgnikul välisriiki reisida võimaldava isikutunnistuse kasutamise piiramise vaidluses otsustanud, et liikumisvabaduse piiramine pikema aja jooksul automaatselt, ilma et analüüsitaks mh võlgniku võimet elatise kohustust täita, ei ole demokraatlikus ühiskonnas vajalik (vt 2. detsembri 2014. a otsus asjas nr 43978/09: Battista vs. Itaalia, p-d 41, 44, 48). (p 18.3)
Võlgniku õiguste kaitse tema õiguste piiramise menetluses ei oleks piisavalt tõhus, kui ta saaks maksevõime osas tugineda ainult pärast elatise kohtulahendi tegemist tekkinud uutele asjaoludele. Vaatamata sellele, et elatis on võlgnikult välja mõistetud kohtulahendiga, võib väljamõistetud elatise maksmine õiguste piiramise kontekstis olla mittepahatahtlikule võlgnikule üle jõu käiv (vt ka RKTKm nr 3-2-1-35-17, p 30). Seetõttu näevadki TMS § 177^1 jj mh ette kohustuse kontrollida võlgniku esitatud mõjuva põhjuse olemasolu, sidumata seda kontrolli uute asjaolude esitamise kohustusega (erinevalt TsMS §-s 459 sätestatust). (p 18.3)
Võlgniku õiguse piiramise menetluses ei ole piisav, kui kohtud tuginevad sisuliselt (ja automaatselt) ainult sellele, et elatise tasumise kohustuse rikkumine ei ole üldjuhul vabandatav ning kuna võlgnik on kohustatud lapse ülalpidamiseks vajalike vahendite saamiseks tegema kõik endast oleneva, ei vabasta väike sissetulek teda ülalpidamiskohustusest. (p 19)
Paragrahv 29
3-2-1-66-17 Riigikohus 14.06.2017
TsMS § 477 lg 1
TsMS § 423 lg 2 p 2
TMS ei võimalda sissenõudjal esitada taotlust sellise täitemenetluse lõpetamiseks, milles ta ise sissenõudja ei ole. Iga täitemenetlus on iseseisev menetlus, milles sissenõudja osaleb iseseisvalt ning tema toimingud ei mõjuta üldjuhul teiste sissenõudjate õigusi või kohustusi täitemenetluses (vt sarnaselt TsMS § 207 lg 2). Nt saab sissenõudja TMS § 77 lg 1 alusel esitada taotluse arestitud asja aresti alt vabastamiseks ainult kehtivalt selles menetluses, milles ta on ise sissenõudja; tal ei ole õigust taotleda asja arestist vabastamist nii, et see kehtiks ka kõikide teiste sissenõudjate suhtes. Vastasel korral sekkuks ta lubamatult teiste sissenõudjate õigustesse, kuna teiste sissenõudjate huviks on arestitud asja müügi abil oma nõuded rahuldada. Ka ühes täiteasjas sundtäitmise lubamatuks tunnistamine (TMS § 221) ei tähenda seda, et automaatselt on sundtäitmine lubamatu ka teistes sama võlgniku vastu toimuvates täitemenetlustes ja et kohtutäitur peaks need lõpetama TMS § 48 lg 1 p 4 alusel. (p 13.2.)
Õigus nõuda teises täiteasjas menetluse lõpetamist võimaldaks sissenõudjal mh alusetult venitada teise täitemenetluse korraldamist (nt kui vaidlus jõuab kohtusse). Sissenõudjatevahelised vaidlused on vähemalt üldjuhul võimalikud ainult raha jaotamise etapis, kui täitemenetluses saadud rahast ei jätku kõikide sissenõudjate nõuete rahuldamiseks. Sellise vaidlustamisõiguse annavad nt TMS § d 108 ja 109. Eelnevad järeldused kehtivad vähemalt üldjuhul ka siis, kui tegemist on sissenõudega ühinemisega TMS § 149 tähenduses. (p 13.3.)
Ka hagita menetluses on kohtul TsMS § 477 lg 1 ja § 423 lg 2 p 2 järgi õigus jätta hagi läbi vaatamata (vt RKTKm nr 3-2-1-85-12, p 9; RKTKm nr 3-2-1-79-06, p 13). (p 12)
AÕS § 325 lg 5 eesmärk on tagada hüpoteegipidajatest sissenõudjate nõuete rahuldamise võimalus kinnisasjast saadava raha arvel ka siis, kui kinnisasja omanikust juriidiline isik ise on kas juba enne täitemenetlust või selle kestel õigusjärglaseta lõppenud. See kehtib ka juhul, kui oma kinnisasjaga võlga asjaõiguslikult taganud isik ja isiklik võlgnik on üks ja sama. Äriseadustik ei näe Eestis registreeritud äriühingu registrist kustutamise eeldusena ette selle asjaolu kontrollimist, kas äriühingule kuulub mingi vara, sh nt kinnisasi. Seega võib esineda olukord, mil registrist kustutatakse (ÄS § 59 lg 4 juhtumil Maksu- ja Tolliameti kirjalikul nõusolekul) võlgnik, kellele endale kuulub hüpoteegiga koormatud kinnisasi. Ka neil juhtudel peab olema võimalik AÕS § 325 lg t 5 kohaldada. (p 15.2.)
3-2-1-151-16 Riigikohus 13.02.2017
TsMS § 5 lg 3
Vt lahendi p 12-14 (vt ka RKTKm nr 3-2-1-44-13, p 11, 14, 16).
Kui avaldusest ei nähtu, kas isiku kinnisesse asutusse paigutamise pikendamine on vajalik ning millest järeldub, et isik võib olla lähitulevikus ohtlik, peab kohus hagita asjas ise asjaolud selgitama (TsMS § 5 lg 3). Sealjuures saab kohus vajadusel nõuda avaldajalt tõendite esitamist (TsMS § 477 lg 7 teine lause), mida tuleb kohtul ka hinnata. Kui eksperdiarvamusest ei nähtu, millel asjatundja järeldus põhineb, võib kohus lasta vajadusel arvamust täpsustada ja täiendavalt põhjendada. (p 15)
Isiku nõusolekuta tema erihooldusteenusele paigutamisele lisaks on SHS-s loetletud hulk teisi meetmeid (nt majutamine, abistamine, toetamine, nõustamine), mille kohaldamist tuleb erihooldusteenusele paigutamise kõrval kaaluda. Seejuures saab kasutada TsMS §-s 540 ettenähtud võimalust peatada isiku kinnisesse asutusse paigutamine, mille raames saab kohus mh ette näha perioodilise kontrolli või ravimite tarbimise (vt RKTKm nr 3-2-1-44-14, p 17) (p 16)
3-2-1-110-16 Riigikohus 16.11.2016
TMS § 134
TMS § 131 lg 2
TMS § 135
TMS § 130
TMS § 132
TMS § 133
TMS § 136
sissetuleku arestimise piirangud
Sissetuleku arestimise piirangud TMS §-de 130-136 kohaselt peavad kehtima ka hagi tagamise määruse alusel alustatud täitemenetluses hagi tagamise abinõu kohustatud subjekti suhtes, kelle kohta ei ole veel ka tehtud menetlust lõpetavat kohtulahendit. Piiranguid tuleb arvestada nii juhul, kui kohus ei ole hagi tagamise määruses märkinud midagi peale nt pangakonto arestimise kohustuse, kui ka juhul, mil kohus on hagi tagamise määruses määranud kindlaks kindla rahasumma (nt 1000 eurot), mille ulatuses ei tohi sissetulekuid arestida. (p 16.3)
Välistatud ei ole, et maakohus võimaldab hagi tagamise määruses põhjendatud juhtudel kohustatud isikul kasutada pangakontol olevat raha suuremas ulatuses, kui seda võimaldaks TMS § 130 jj. Üldjuhul on siiski piisav TMS § 130 jj regulatsioon. Kuna TsMS § 384 lg 1 esimene lause kohustab kohut lahendama hagi tagamise avalduse hiljemalt avalduse esitamise päevale järgneval tööpäeval, ei ole maakohtul üldjuhul võimalik ära kuulata kostjat (võlgnikku), et juba hagi tagamise määruses sissetulekute arestimise küsimus lõplikult lahendada. (p 16.4)
Kohtutäitur saab TMS § 130 jj järgseid piiranguid täitemenetluses arvestada üldjuhul vaid võlgniku sellekohase avalduse alusel, sest enne arestimist ei ole kohtutäituril üldjuhul teavet, millist liiki sissetulekuid võlgnik saab ja kas tal on ka nt ülalpeetavaid. Kui võlgniku avalduses esitatud andmed annavad alust osa sissetulekutest aresti alt vabastada, peab kohtutäitur TMS § 133 lg 1 teise lause alusel seda tegema kolme tööpäeva jooksul. Seega on võlgniku käsutuses tõhus õiguskaitsevõimalus, mis kehtib ka hagi tagamise määruse alusel toimuvas täitemenetluses. Kui kohtutäitur ei vabasta võlgniku avalduse alusel osa sissetulekutest aresti alt, on võlgnikul õigus esitada kaebus kohtutäituri tegevuse peale TMS § 217 lg 1 alusel. (p 17)
Ka hagita asjas on võimalik jätta avaldus läbi vaatamata, juhul kui selleks on alust (vt RKTKm nr 3-2-1-85-12, p 9; RKTKm nr 3-2-1-79-06, p 13). (p 15)
3-2-1-87-16 Riigikohus 14.11.2016
TsMS § 613 lg 2
Kõikide kaasomanike kaasamine maa kasutamisega seotud vaidluste lahendamisel hagita menetluses TsMS § 198 lg 1 p 2 ja § 477 alusel võimaldab muu hulgas selgitada välja kaasomanike enamuse seisukoha vaidlusaluses küsimuses AÕS § 72 lg 1 järgi ja vähemuse huvid, mis võivad erandjuhtudel olla eelistatud enamuse huvidele (vt RKTKo nr 3-2-1-31-03, p 14). (p 14)
Kinnistul parkimiskohtade kindlaksmääramine on käsitatav kaasomandi kasutuskorra kindlaksmääramisena, milles tuleb saavutada kõigi korteriomanike üksmeel (AÕS § 72 lg-d 3 ja 5) (RKTKm nr 3-2-1-151-10, p 10). (p 14)
Kohtul on kaasomandis oleva kinnisasja kasutuskorra määramisel lai diskretsiooniõigus, st lähtuda tuleb hea usu ja mõistlikkuse põhimõttest ning arvestada mh kõigi kaasomanike ühiste huvide, kaasomandi mõtteliste osade suuruse, senise kasutuskorra, pooltevaheliste suhete jm oluliste asjaoludega. Seejuures ei ole kohus seotud kasutuskorra kindlaksmääramisel menetlusosaliste taotlustega (vt ka RKTKm nr 3-2-1-172-10, p 12; RKTKm nr 3-2-1-12-08, p 13; RKTKo nr 3-2-1-121-05, p 42; RKTKo nr 3-2-1-31-03, p 14; RKTKm nr 3-2-1-45-13, p 14). (p 14)
3-2-1-31-16 Riigikohus 02.11.2016
PankrS § 173 lg 2
PankrS § 172 lg 6
Ka hagita menetluses peab menetlusosaline tõendi esitamisel TsMS § 236 lg 3 esimese lause ja TsMS § 477 lg 1 järgi põhjendama, milliseid asjaolusid soovib ta konkreetse dokumendiga tõendada. (p 13)
PankrS § 173 lg 2 mõttes annab võlgniku võlgadest vabastamise menetluse lõpetamiseks alust tulude ja vara varjamine. Mitte igasugune võõra raha laekumine võlgniku kontole, mida võlgnik ei ole määratlenud oma vara või tuluna, ei tähenda iseenesest, et võlgnik on oma vara või tulusid varjanud PankrS § 173 lg 2 mõttes. Varjamisega on tegemist juhul, kui võlgnik sai ise aru, et vaidlusalust vara või tulu tuleb kasutada võlausaldajate huvides. Kuna vara varjata saab põhimõtteliselt ainult tahtlikult, siis on varjamise puhul tegemist tahtliku kohustuse rikkumisega (võlaõigusseaduse § 104 lg 5). Kui kohus tuvastab, et PankrS § 173 lg 2 mõttes on võlgnik oma tulusid ning vara varjanud, siis on ühtlasi kohus ka tuvastanud, et võlgnik on kohustusi rikkunud süüliselt PankrS § 175 lg 2 p 2 järgi. (p 15)
Kui kohus on tuvastanud võlgniku kontole tehtud ülekanded, mida võlgnik ei ole määratlenud oma tulu või varana, tuleks kohtul esmalt nõuda võlgnikult lisaselgitusi ja -teavet selle kohta, miks ei pea võlgnik kontole laekunud raha enda varaks. Võlgnikul tuleb tõendada, et tegemist ei ole temale kuuluva rahaga või miks ei kuulu see võlausaldajatele väljamaksmisele. (p 16)
PankrS § 172 lg 6 järgi võib võlgniku usaldusisikuks määrata vaid mõjuva põhjuse esinemisel. Usaldusisiku roll võlgniku kohustustest vabastamise menetluses on tagada võlausaldajate huvide kaitsmine, et olukorras, kus võlausaldajate nõuded pankotimenetluses on jäänud rahuldamata, saaksid nad kohustustest vabastamise menetluse käigus võlgniku tegevusest maksimaalset kasu. Kui kohus määrab võlgniku enda usaldusisikuks, peab kohus olema veendunud, et võlgnik suudab usaldusisiku kohustusi ise täita. Kui kohus on võlgniku usaldusisikuks siiski määranud, on kohtul PankrS § 172 lg 6 teise lause järgi ka kohustus kontrollida, kas võlgnik täidab usaldusisiku kohustusi. Eelviidatud kohustuse raames tuleb kohtul eelkõige kontrollida, kas võlgnik täidab ja saab nõuetekohaselt hakkama PankrS §-s 172 sätestatud kohustuste täitmisega. (p 18)
PankrS § 175 lg 4 alusel võlgnikku kohustustest vabastamast keeldumiseks peab kohus ka selgitama, millise teabe vande all andmata jätmise või tähtajaks andmata jätmise tõttu kohus menetluse lõpetab. (p 19)
võlgniku kohustused
PankrS § 173 lg 2 mõttes annab võlgniku võlgadest vabastamise menetluse lõpetamiseks alust tulude ja vara varjamine. Mitte igasugune võõra raha laekumine võlgniku kontole, mida võlgnik ei ole määratlenud oma vara või tuluna, ei tähenda iseenesest, et võlgnik on oma vara või tulusid varjanud PankrS § 173 lg 2 mõttes. Varjamisega on tegemist juhul, kui võlgnik sai ise aru, et vaidlusalust vara või tulu tuleb kasutada võlausaldajate huvides. Kuna vara varjata saab põhimõtteliselt ainult tahtlikult, siis on varjamise puhul tegemist tahtliku kohustuse rikkumisega (võlaõigusseaduse § 104 lg 5). Kui kohus tuvastab, et PankrS § 173 lg 2 mõttes on võlgnik oma tulusid ning vara varjanud, siis on ühtlasi kohus ka tuvastanud, et võlgnik on kohustusi rikkunud süüliselt PankrS § 175 lg 2 p 2 järgi. (p 15) Kui kohus on tuvastanud võlgniku kontole tehtud ülekanded, mida võlgnik ei ole määratlenud oma tulu või varana, tuleks kohtul esmalt nõuda võlgnikult lisaselgitusi ja -teavet selle kohta, miks ei pea võlgnik kontole laekunud raha enda varaks. Võlgnikul tuleb tõendada, et tegemist ei ole temale kuuluva rahaga või miks ei kuulu see võlausaldajatele väljamaksmisele. (p 16)
3-2-1-142-15 Riigikohus 20.04.2016
TsMS § 174 lg 3
TMS § 2 lg 1 p 6 ja TsMS § 753 lg 1 esimese lause järgi on Eestis tegutsevate vahekohtute otsuste täitmise eelduseks üldjuhul nende eelnev tunnustamine ning täidetavaks tunnistamine. Eestis ei ole loodud riiklikku süsteemi, mille alusel saaks kontrollida, milline vahekohus on alaliselt tegutsev ja milline mitte. Sellest ei saa aga järeldada, et kuna vahekohtu alalisuse kontrollimiseks süsteemi ei ole, siis ei saa kahelda selles, et vaidlusalune vahekohus on alaline. Üksnes nime järgi ei ole võimalik tuvastada, kas tegu on alalise vahekohtuga. Üheski seaduses ei ole kriteeriume, mis võimaldaksid tuvastada, kas vahekohus on TsMS § 753 lg 1 teise lause mõttes alaliselt tegutsev. Vahekohtu alalisuse kriteeriumide puudumise tõttu ei ole ka kohtutäituril võimalik otsustada selle üle, kas Eestis tehtud ja täitmiseks esitatud vahekohtu otsuse on teinud TsMS § 753 lg 1 teise lause mõttes Eestis alaliselt tegutsev vahekohus. Seetõttu ei saa kohtutäitur selliseid vahekohtu otsuseid käsitada täitedokumendina ja neid täitmiseks võtta. Küll aga saab kohtutäitur TsMS § 753 lg 1 esimese lause järgi täita vahekohtu otsuseid, mida kohus on tunnustanud ja täidetavaks tunnistanud. (p 15)
Kui kohtutäitur alustab täitemenetlust vahekohtu lahendi alusel, mida ei ole enne tunnustatud ega täidetavaks tunnistatud, siis on ta alustanud täitemenetlust ilma täitedokumendita. Kohtutäituri tegevust ja otsuseid täitedokumendi täitmisel ehk täitemenetluse korraldamisel, sh täitedokumendi täitmiseks võtmist, saab täitemenetluse osaline vaidlustada eelkõige TMS § 217 lg 1 alusel esitatud kaebusega kohtutäituri otsuse või tegevuse peale (vt RKTKm nr 3-2-1-42-08, p 16; RKTKm nr 3-2-1-1-14, p 18). (p 16)
Kui isik vaidleb täitemenetlusele vastu põhjusel, et vahekohtu lahend, mida täitur täidab, ei ole alaline, tuleb tal esitada kaebus kohtutäituri otsuse peale, millega täitur alustas täitemenetlust. (p 16)
TsMS § 174 lg-d 3 ja 5 tuleb nende koostoimes tõlgendada järgmiselt. Kui maakohus määrab kohtuotsuses või menetlust lõpetavas määruses kindlaks menetluskulude rahalise suuruse ja kõrgema astme kohtud jätavad alama astme kohtute lahendid muutmata, siis määrab iga maakohtule järgnev kohtuaste selles kohtuastmes kantud menetluskulude rahalise suuruse, s.o apellatsioonikohus määrab ringkonnakohtus kantud menetluskulude rahalise suuruse ja kassatsioonikohus määrab Riigikohtus kantud menetluskulude rahalise suuruse. Selline tõlgendus on mõistlik ja kõige enam kooskõlas ka menetlusökonoomia põhimõttega. Kui aga maakohus määrab kindlaks ainult ühe poole menetluskulude rahalise suuruse, jättes määramata vastaspoole menetluskulude rahalise suuruse, siis ringkonnakohus, muutes maakohtu otsust sel määral, et muuta tuleks ka menetluskulude jaotust, või tehes ise uue otsuse, võib jätta menetluskulude rahalise suuruse kindlaks määramata. Ringkonnakohus võib selliselt toimida iseäranis juhul, kui on vaja hinnata menetluskulude vajalikkust ja põhjendatust diskretsiooniõiguse alusel (nt lepingulise esindaja kulu TsMS § 175 lg 1 alusel). Sel juhul toimub menetluskulude rahalise suuruse kindlaksmääramine tervikuna maakohtus TsMS § 174 lg-s 4 sätestatud korras, s.o pärast kohtuotsuse või menetlust lõpetava määruse jõustumist. Sama kehtib ka juhul, kui Riigikohus muudab alama astme kohtute otsuseid või teeb ise uue otsuse. Selline tõlgendus on kõige paremini kooskõlas TsMS §-st 2 tuleneva põhimõttega lahendada tsiviilasi õigesti, mõistliku aja jooksul ja võimalikult väikeste kuludega, ning see tagab pooltele ka edasikaebeõiguse menetluskulude rahalise kindlaksmääramise peale. (p 21)
TsMS § 174 lg-d 3 ja 5 ei ole mõistlik koostoimes tõlgendada selliselt, et kõrgema astme kohus peab kindlaks määrama ka alama astme kohtus kantud menetluskulude rahalise suuruse olukorras, kus ta muudab alama astme kohtu otsust sel määral, et sellega kaasneb menetluskulude jaotuse muudatus, või teeb ise uue, osaliselt või täielikult vastupidise otsuse. (p 22)
Hagita asja lahendamine hagimenetluses ei ole vähemalt üldjuhul selline menetlusõiguse normi rikkumine, mis annaks aluse ainuüksi sel põhjusel kohtulahend tühistada. Seda kinnitavad ka TsMS § 631 lg 4 ja § 668 lg 4. (vt ka RKTKm nr 3-2-1-42-10, p 20). (p 17)
vahekohtu otsuse tühistamine
Olukorras, kus isik tugineb sellele, et vahekohtu lahend on vastuolus heade kommete ja avaliku korraga ning vahekohtu moodustamisel on rikutud olulisi menetluspõhimõtteid, on õige õiguskaitsevahend TsMS § 751 järgi vahekohtu otsuse tühistamise avaldus. (p 14)
3-2-1-13-16 Riigikohus 06.04.2016
TsÜS § 14 lg 2
Pärandaja viimane elukoht võib TsÜS § 14 lg 2 alusel olla ka üheaegselt mitmes kohas. Igal elukohal on õiguslikult sama tähendus nagu ainsal elukohal. Isik võib elada vaheldumisi kord ühes, kord teises kohas (vt RKTKo nr 3-2-1-89-05, p 24), sel juhul on mõlemad kohad elukohad ning ajutisel viibimiskohal ei ole elukoha tuvastamisel tähtsust. (p 13)
Pärandaja viimane elukoht PärS § 165 lg 2 tähenduses tuleb välja selgitada uurimispõhimõtet kohaldades, andes vajadusel pärijatele täiendavate tõendite esitamise tähtaja ning kaaludes TsMS § 229 lg 2 teise lause kohaldamist. (p 12)
Kui notar keeldub PärS § 165 lg 2 alusel pärimismenetlust algatamast, kuna pärandaja viimane elukoht ei olnud Eestis, on pärijatel NotS § 41 lg 5 ja TsMS § 475 lg 1 p 15^2 alusel õigus pöörduda maakohtusse, nõudes ametitoimingu tegemise taotluse uuesti läbivaatamist hagita menetluses. (p 10)
Notari ametitoimingu tegemise taotluse lahendamisel ei ole tegemist sisulise vaidlusmenetlusega, mille seadusandja on määranud lahendamisele hagita menetluses üksnes otstarbekuse põhimõttest lähtuvalt (vt eristamise kohta lähemalt RKTKm nr 3-2-1-42-10, p-d 18-20). (p 11)
NotS § 41 lg 5 alusel toimuvas kohtumenetluses ei saa kohus notari asemel otsustada pärimismenetluse algatamist, kuid saab kohustada notarit uuesti läbi vaatama pärimismenetluse algatamata jätmise otsust. (p 15)
TsMS § 5 lg-s 3 ning TsMS § 477 lg-tes 5 ja 7 väljendub hagita menetlusele omane uurimispõhimõte, mille eesmärgiks on tagada, et asja lahendamiseks olulised asjaolud ei jääks välja selgitamata ainuüksi selle tõttu, et menetlusosaline ei osanud ette näha vajadust esitada täiendavaid tõendeid (vt nt RKTKm nr 3-2-1-46-13, p 13). (p 11)
3-2-1-12-16 Riigikohus 23.03.2016
PankrS § 31 lg 4
PankrS § 108 lg 2
Kohtul on TsMS § 477 lg 7 mõttes muu hulgas kohustus kontrollida võlgniku varalist seisundit vähemalt avalikesse registritesse kantud andmete põhjal. (p 13)
Vaatamata sellele, et PankrS § 31 lg 4 järgi saab juhul, kui võlgnik ise esitab enda pankrotiavalduse, eeldada, et ta on maksejõuetu, peab kohus füüsiliselt isikust võlgniku enda pankrotiavalduse puhul omal algatusel kontrollima (vähemalt avalikest registritest andmeid hankides), kas võlgnik on ka tegelikult maksejõuetu. (p 13-14)
Kui füüsilise isiku maksejõuetus ei ole selgelt tuvastatav, siis peab kohus asjaolusid täiendavalt uurima ja vajadusel tõendeid koguma. Kuna pankrotimenetlus on alati seotud kuludega, siis tuleb eriti just füüsiliste isikute puhul hoolikalt uurida, kas pankroti väljakuulutamise alus on olemas. Seadus ei pane küll kohtule kohustust määrata füüsilise isiku pankrotiavalduse korral kõigepealt ajutist haldurit ja kohus võib kohe pankroti välja kuulutada (PankrS § 15 lg 2), kuid kui on põhjust kahelda võlgniku tegelikus maksejõuetuses, tuleb ajutine haldur siiski määrata. Selline kulu on võlgniku jaoks väiksem kui hilisem pankrotimenetluse kulu. (p 14)
Kui vara müües selgub, et müügitulem ületab olulisel määral võlausaldajate nõuete kogusummat, siis tähendab see, et tegemist ei ole pankrotiseisuga ja seda peab haldur märkama. (p 12)
Vaatamata sellele, et PankrS § 31 lg 4 järgi saab juhul, kui võlgnik ise esitab enda pankrotiavalduse, eeldada, et ta on maksejõuetu, peab kohus füüsiliselt isikust võlgniku enda pankrotiavalduse puhul omal algatusel kontrollima (vähemalt avalikest registritest andmeid hankides), kas võlgnik on ka tegelikult maksejõuetu. Ka pankrotihaldur peab olema suuteline tuvastama, et võlgnik ei ole tegelikult maksejõuetu, kui tal on vara, mida oleks võimalik müüa palju suurema summa eest kui võlgade kogusumma. (p 13-14)
Pankrotihalduril on õigus valida, millised pankrotivara hulka kuuluvad esemed ta müüb. PankrS ei näe ette, millist vara peaks pankrotihaldus eelistama. Halduril ei ole kohustust vältida terve kinnistu müüki kinnistu jagamisega. (p 16)
halduri tasu
Kohtu pädevus määrata haldurile tasu sisaldab ka kohtu õigust hinnata tasu määramise aluseks olevaid asjaolusid ja vajadusel taotletavat tasu vähendada (RKTKm nr 3-2-1-71-11, p 13). (p 11)
Kuigi seaduse järgi on halduri tasu määramisel orientiiriks eelkõige pankrotivara suurus, ei saa haldurile tasu määramisel lähtuda üksnes sellest, vaid eelkõige tuleb lähtuda halduri töö mahust ja keerukusest. Lisaks peab kohus arvestama, et ka tasu alammäär on pigem orienteeruv summa ja kui halduri töömaht ei ole suur ja vara võõrandamisel või tagasivõitmisel ei ole saadud oodatust märksa paremaid tulemusi, siis on alust määrata ka alammäärast väiksem tasu, sest vastasel korral võiks halduri tasu kujuneda ebamõistlikult suureks (vt RKTKm tsiviilasjas nr 3-2-1-34-15, p 29). (p 11)
Kui haldur taotleb tasu miinimummääras, kuid asjaoludest nähtuvalt ei ole haldur peale vara müümise teinud mingeid märkimisväärseid toiminguid, tuleb arvestada konkreetse pankrotimenetluse iseärasusi ja vajadusel määrata alammäärast väiksem tasu. (p 12)
Pankrotivara on kogu vara, mis võlgnikul on pankroti väljakuulutamise ajal, mitte ainult see vara, mille arvel rahuldatakse võlausaldajate nõuded, ja see on nii isegi juhul, kui pankrotivara väärtus osutub suuremaks kui võlausaldajate nõuded. (p 16)
pankrotimenetluse kulud
Pankrotimenetluse kulude kandmist pankrotivara arvel reguleerivad PankrS § 146 ja § 150 lg 1 p 5. Ka PankrS § 66 lg 1 esimese lause järgi on halduril lisaks tasule õigus nõuda oma kohustuste täitmiseks tehtud vajalike kulutuste hüvitamist. Seega on pankrotimenetluse kuludeks ka halduri mõistlikud bürookulud ja need kantakse pankrotivara arvel. (p 17)
3-2-1-160-15 Riigikohus 20.01.2016
KRS § 65 1
Registriasjad on TsMS § 475 lg 1 p 10 järgi hagita asjad ning nende asjade lahendamisel peab kohus olema aktiivne. Tulenevalt TsMS § 477 lg-st 7 peab kohus kontrollima avalduse vastavust seadusele ja avalduse tõendatust ka juhul, kui avalduse kohta ei ole esitatud vastuväiteid. Vajaduse korral nõuab kohus avaldajalt tõendite esitamist või kogub neid omal algatusel. Lisaks on KRS-s ette nähtud asjaõiguse kinnistusraamatuvälise ülemineku korral kinnistusosakonnal aktiivse tegutsemise kohustus. (p 10)
Kui kohtunikuabil tekib esitatud asjaolude alusel kahtlus, et kinnistu võib olla pärandaja ja tema endise abikaasa ühisvara (ja seega ei ole esitatud kinnistamisavalduse rahuldamiseks ning kande tegemiseks vajalikke dokumente KRS § 35 lg 1 mõttes), tuleks kohtunikuabil asjaolusid täpsustada. (p 10)
3-2-1-46-13 Riigikohus 17.04.2013
PankrS § 171 lg 2 p 4
Võlgniku kohustustest vabastamise menetluse algatamise otsustamisel kohalduvad hagita menetluse põhimõtted, sh uurimispõhimõte, mille eesmärgiks on tagada, et asja lahendamiseks olulised asjaolud ei jääks välja selgitamata ainuüksi selle tõttu, et menetlusosaline ei osanud ette näha vajadust esitada täiendavaid tõendeid (vt Riigikohtu tsiviilkolleegiumi 27. aprilli 2009. a määrus tsiviilasjas nr 3-2-1-45-09, p 14).
Kohtul on PankrS § 171 lg 2 alusel kaalutlusõigus. Kaalutlusõiguse teostamiseks peab kohus kontrollima, kas esinevad menetluse algatamata jätmise eeldused, st kas võlgniku isik või tema käitumine vastab PankrS § 171 lg 2 p-des 1–5 sätestatud asjaoludele, samuti hinnata, kas esinevad asjaolud, mis õigustaksid kohustustest vabastamise menetluse algatamist. PankrS § 171 lg 2 p 4 eeldab võlausaldajate nõuete rahuldamise takistamisele suunatud tegevust, samuti võlgniku süülist käitumist – kas tahtlust või rasket hooletust.
Kohustustest vabastamise võimalus on ette nähtud neile võlgnikele, kelle majanduslik olukord on eriti raske. Uue võimaluse saamiseks peab võlgnik kohustustest vabastamise menetluse kestel andma endast parima võlausaldajate nõuete rahuldamiseks, sealhulgas tegelema mõistlikult tulutoova tegevusega ja kui tal sellist tegevust ei ole, siis seda otsima. Samuti ei tohi ta varjata oma sissetulekuid ja peab andma kohtu nõudmisel informatsiooni oma majandusliku olukorra kohta. Võlgniku töö- või teenistussuhtest või muust sarnasest suhtest saadud tulu või ettevõtlusest saadud tulu nõuded loetakse loovutatuks usaldusisikule ja usaldusisik peab sellest tasude maksmiseks kohustatud isikutele teatama. Kui võlgniku käitumises ei ole võlausaldajate huvide kahjustamisele suunatud süülise käitumise tunnuseid, ei ole kohtul alust füüsilisest isikust võlgniku kohustustest vabastamise menetlust algatamata jätta (vt ka Riigikohtu 14. novembri 2011. a määrus tsiviilasjas nr 3-2-1-121-11, p 12). Võlgniku kohustustest vabastamise menetluse algatamise otsustamisel kohalduvad hagita menetluse põhimõtted, sh uurimispõhimõte, mille eesmärgiks on tagada, et asja lahendamiseks olulised asjaolud ei jääks välja selgitamata ainuüksi selle tõttu, et menetlusosaline ei osanud ette näha vajadust esitada täiendavaid tõendeid (vt Riigikohtu tsiviilkolleegiumi 27. aprilli 2009. a määrus tsiviilasjas nr 3-2-1-45-09, p 14).
3-2-1-1-13 Riigikohus 27.02.2013
PankrS § 2
PankrS § 175 lg 2
Kuna pankrotimenetluse edukust saab kontrollida pankrotiseaduse sätete alusel, ei saa kohus keelduda võlgniku pankrotiavalduse menetlusse võtmisest TsMS § 371 lg 2 p 2 alusel.
PankrS § 169 kohaselt võidakse füüsilisest isikust võlgnik vabastada pankrotimenetluses täitmata jäänud kohustusest. Kui võlgnik soovib pankrotimenetlusega võlgadest vabaneda, võib ta kohustustest vabastamiseks esitada avalduse kohtule ka oma pankrotiavalduses. Võlgnik peab avalduses kinnitama, et ta kohustub täitma PankrS §-s 173 nimetatud kohustusi. See ei välista võlgniku pankrotiavalduse menetlemist.
PankrS §-s 173 nimetatud kohustuse süüline rikkumine annab kohtule õiguse keelduda võlgnikku kohustustest vabastamast. Pankrotiavalduse menetlusse võtmise otsustamisel ei ole kohtul võimalik teha järeldust selle kohta, kas võlgnik rikub süüliselt oma kohustust tegeleda mõistlikult tulutoova tegevusega. Juhul, kui võlgniku kohustuste aluseks on kahju õigusvastane tahtlik tekitamine, ei ole võlgnikul pankroti väljakuulutamise korral ka kohustustest vabastamise menetlusega võimalik oma eelnimetatud kohustustest vabaneda. Samuti see, et avaldaja viibib vangistuses, ei välista kohtu keeldumist võlgniku kohustustest vabastamisest PankrS § 175 lg 2 alusel.
PankrS §-s 173 nimetatud kohustuse süüline rikkumine annab kohtule õiguse keelduda võlgnikku kohustustest vabastamast. Pankrotiavalduse menetlusse võtmise otsustamisel ei ole kohtul võimalik teha järeldust selle kohta, kas võlgnik rikub süüliselt oma kohustust tegeleda mõistlikult tulutoova tegevusega.
3-2-1-85-12 Riigikohus 04.06.2012
Kui on olemas TMS § 2 lg 1 p-s 15 nimetatud täitedokument, siis ei ole vaja kohtu poole pöörduda, et saada TMS § 28 järgi luba ruumidesse siseneda. Lisaks võlgnikule (endisele omanikule) võivad ka teised isikud omada õigust enampakkumisel müüdud kinnisasja vallata ja kui see õigus ei ole sundtäitmise tõttu lõppenud, siis sellisel juhul peab tekkinud vaidluse lahendama kohus, TMS § 2 lg 3 teise lause kohaselt valdaja hagi alusel. Siiski ei välista nimetatud säte ka muude õiguskaitsevahendite kasutamist teiste isikute poolt, kuid ka siis lahendab ülesütlemisega kaasnevad võimalikud vaidlused kohus. Kuna sundenampakkumise akti alusel toimuvat kinnisasja valduse väljanõudmise menetlust ei ole täitemenetluse seadustikus eraldi reguleeritud (v.a TMS § 2 lg 3), tuleks see menetlus korraldada TMS § 180 reeglite järgi. TMS § 180 näeb ette sarnase, kinnisasja väljaandmise (väljatõstmise) menetluse. Muu hulgas tuleb TMS § 180 lg 1 järgi anda võlgnikule kuni kolmekuuline tähtaeg täitedokumendi vabatahtlikuks täitmiseks.
Kui on olemas TMS § 2 lg 1 p-s 15 nimetatud täitedokument, siis ei ole vaja kohtu poole pöörduda, et saada TMS § 28 järgi luba ruumidesse siseneda.
Ka hagita asjas on võimalik jätta avaldus läbi vaatamata TsMS § 423 lg 2 p 2 alusel (vt ka Riigikohtu 3.oktoobril 2006 tsiviilasjas nr 3-2-1-79-06 tehtud määruse p 13).
Hagita asjas on võimalik jätta avaldus läbi vaatamata TsMS § 423 lg 2 p 2 alusel (vt ka Riigikohtu 3.oktoobril 2006 tsiviilasjas nr 3-2-1-79-06 tehtud määruse p 13).

matches:
§ 177
§ 177
§ 477
§ 477
§ 1772
§ 1772
§ 177
kohus
§ 1771
§ 1774
Kohus
§ 177
§ 477
§ 27
kohus
§ 177
§ 477
§ 177
§ 177
§ 1771
§ 1774
§ 177
kohus
kohus
§ 177
§ 177
§ 459
§ 1771
§ 1774
kohus
§ 459
Kohus
§ 177
Riigikohus
§ 477
§ 423
§ 207
§ 77
§ 221
§ 48
§ 149
§ 477
§ 423
§ 325
§ 59
§ 325
Riigikohus
§ 5
kohus
§ 5
kohus
§ 477
kohus
kohus
Riigikohus
§ 134
§ 131
§ 135
§ 130
§ 132
§ 133
§ 136
kohus
kohus
§ 130
§ 130
§ 384
§ 130
§ 133
§ 217
Riigikohus
§ 613
§ 198
§ 477
§ 72
§ 72
kohus
Riigikohus
§ 173
§ 172
§ 236
§ 477
§ 173
§ 173
§ 104
kohus
§ 173
kohus
§ 175
kohus
§ 172
kohus
kohus
kohus
§ 172
§ 175
kohus
kohus
§ 173
§ 173
§ 104
kohus
§ 173
kohus
§ 175
kohus
Riigikohus
§ 174
§ 2
§ 753
§ 753
§ 753
§ 753
kohus
§ 217
§ 174
§ 175
§ 174
Riigikohus
§ 174
kohus
§ 631
§ 668
§ 751
Riigikohus
§ 14
§ 14
§ 165
§ 229
§ 165
§ 41
§ 475
§ 41
kohus
§ 5
§ 477
Riigikohus
§ 31
§ 108
§ 477
§ 31
kohus
kohus
kohus
§ 15
§ 31
kohus
kohus
§ 146
§ 150
§ 66
Riigikohus
§ 65
§ 475
kohus
§ 477
kohus
kohus
§ 35
Riigikohus
§ 171
§ 171
kohus
§ 171
§ 171
Riigikohus
§ 2
§ 175
kohus
§ 371
§ 169
§ 175
Riigikohus
§ 2
§ 28
§ 2
§ 2
§ 180
§ 180
§ 180
§ 2
§ 28
§ 423
§ 423


Jõustumine: 01.07.201701.01.201701.12.2016
RT I, 26.11.2016, 2
Määrus kehtestatakse kalapüügiseaduse § 11 lõike 2, § 29 lõigete 3 ja 7, keskkonnatasude seaduse § 11 lõike 2 punkti 3 ning Vabariigi Valitsuse 16. juuni 2016. a määruse nr 65 „Kalapüügieeskiri” § 52 lõike 2 ja § 51 lõike 5 alusel.
[RT I, 26.11.2016, 1 - jõust. 01.01.2017]
RT I, 28.06.2017, 69
[RT I, 28.06.2017, 67 - jõust. 01.07.2017]
71. peatükk Vähipüük
§ 151. Kasutada lubatud vähipüügivahendite piirarv
(2) Harrastusvähipüügil alljärgnevates maakondades või veekogudel kasutada lubatud vähipüügivahendite ööpäevade piirarv 2017. aastal, kui luba taotletakse Keskkonnaametist, on:
1) Hiiu maakonnas – 13;
2) Saare maakonnas, Karujärv välja arvatud – 156;
3) Karujärves (Saare maakond) – 39;
4) Pangodi järves (Tartu maakond) – 52.
(3) Harrastusvähipüügil järgmistes maakondades või järgmistel veekogudel kasutada lubatud vähipüügivahendite ööpäevade piirarv 2017. aastal, kui luba taotletakse elektroonilise kanali kaudu, on:
1) Hiiu maakonnas – 87;
2) Saare maakonnas, Karujärv välja arvatud – 1044;
3) Karujärves (Saare maakond) – 261;
4) Pangodi järves (Tartu maakond) – 348.
(4) Püügipiiranguid arvestades väljastatakse lõigetes 2 ja 3 nimetamata juhtudel maakondade veekogudesse kalastuskaarte piirarvudeta.
§ 152. Ühe vähipüügivahendiga harrastuspüügiõiguse tasu
Ühe vähipüügivahendiga harrastuspüügiõiguse tasu üheks ööpäevaks ühes §151 lõigetes 2 ja 3 nimetatud maakonnas ja veekogus ning § 151 lõikes 4 nimetatud juhul ühes maakonna veekogus on 3 eurot.
§ 153. Jõevähipüügi ajutised kitsendused
(1) Saare maakonnas on jõevähipüük keelatud Põduste jões, Laugi peakraavis, Riksu ojas ja Riksu lahel.
(2) Harju maakonnas on jõevähipüük keelatud Mustjões ning Vääna jões.
(3) Põlva maakonnas on keelatud jõevähipüük Lutsu jões ja Värska lahes.
(4) Pärnu maakonnas on jõevähipüük keelatud Pärnu jõe Pärnu linnaga piirneval alal ning samuti Pärnu linnaga piirnevates veekogudes ja veekogude osades, kaasa arvatud Pärnu vallikraavis.
(5) Jõevähipüük on käesoleva paragrahvi lõigetes 1 kuni 4 nimetamata veekogude ja nende osades lubatud 1.– 31. augustini.
(6) Saare maakonnas ja Hiiu maakonnas antakse kalastuskaarte 2017. aastal ühele isikule kuni viie vähipüügivahendiga püügiks üheks ööpäevaks.
Enne 1. juulit 2017 soetatud kalastuskaardi alusel teostataval kalapüügil Matsalu rahvuspargis on alates 1. juulist 2017 lubatud ühe võimalusena lisaks kalastuskaardil märgitud kalapüügivahenditele kasutada kalapüügil ka põhjaõnge.


Võru linna jäätmevaldajate registri pidamise põhimäärus – Riigi Teataja
Võru linna jäätmevaldajate registri pidamise põhimäärus
Võru linna jäätmevaldajate registri pidamise põhimäärus - sisukord
§ 2 Registri ülesehitus ja pidamise organisatsiooniline struktuur
§ 3 Registrisse kantavad andmed ja nende õiguslik režiim
§ 4 Registriandmete andmine
§ 5 Registriandmete väljastamine
§ 6 Andmetele juurdepääsu sulgemise tingimused ja kord
§ 7 Registri pidamise üle järelvalve teostamine
§ 8 Registri pidamise finantseerimine
§ 9 Ebaõigete andmete parandamine ja sellest informeerimise kord
RT IV, 21.12.2012, 52
Vastu võetud 20.02.2008 nr 73
Määrus kehtestatakse "Kohaliku omavalitsuse korralduse seaduse" § 6 lg 3 p 1, "Jäätmeseaduse" § 711 lg 1, "Avaliku teabe seadus" § 435 lg 1 ja Võru Linnavolikogu 12. septembri 2007. a määruse nr 58 "Võru linna jäätmevaldajate registri asutamine" § 5 alusel.
(1) Võru linna jäätmevaldajate register (edaspidi register) on kohaliku omavalitsuse register, mille asutamise ja kasutuselevõtmise eesmärk on:
1) arvestuse pidamine korraldatud jäätmeveoga liitunud füüsiliste ja juriidiliste isikute kohta;
2) arvestuse pidamine korraldatud jäätmeveoga mitteliitunud füüsiliste ja juriidiliste isikute kohta;
3) arvestuse pidamine jäätmemahutite ja jäätmevoogude kohta;
4) Võru Linnavalitsuse varustamine eespool nimetatud informatsiooniga jäätmemajanduse üle järelevalve teostamiseks;
(2) Registri ametlik nimi on Võru linna jäätmevaldajate register.
(3) Registri asutab, tema pidamise põhimääruse kinnitab ja teeb selles muudatusi Võru Linnavolikogu (edaspidi volikogu).
(4) Põhimäärus sätestab andmete koosseisu ja kasutusele võtmise, andmete töötlemise, andmetele juurdepääsu ja registri pidamise üle järelvalve teostamise ning tema likvideerimise korra.
§ 2. Registri ülesehitus ja pidamise organisatsiooniline struktuur
(1) Register on piiratud kasutusega register, seda peetakse elektrooniliselt ühetasandilise infotehnoloogilise andmebaasina ning tema andmete töötlemisel kasutatakse automatiseeritud andmetöötlust. Andmefailid on digitaalsel andmekandjal, kuhu sisestatakse kõik registrisse kantavad andmed.
(2) Registri vastutav töötleja on Võru Linnavalitsus (edaspidi linnavalitsus).
(3) Registri volitatud töötleja on linnavalitsuse linnamajanduse osakond. Volitatud töötleja korraldab registri pidamist, töötleb, sisestab ja väljastab andmeid, rakendab meetmeid turvalisuse, andmetele juurdepääsu ja nende säilimise tagamiseks.
(4) Jäätmevaldajana kantakse registrisse korteriühistu, selle puudumisel aga kinnisasja või krundi omanik, millel asub suvila, garaaž, elu- või äriruum.
§ 3. Registrisse kantavad andmed ja nende õiguslik režiim
2) registrikood või isikukood;
3) kontaktandmed (aadress, telefon);
5) esindaja kontaktandmed (aadress, telefon).
2) asukoht või aadress;
3) tüüp;
4) andmed jäätmemahutite kohta.
(3) Registrisse kantavatel andmetel on informatiivne tähendus.
§ 4. Registriandmete andmine
(1) Registriandmete andja on jäätmevedaja.
(2) Jäätmevedaja on kohustatud tagama registrisse kandmiseks esitatud andmete õigsuse.
(3) Jäätmevedaja on kohustatud teatama registri volitatud töötlejale registriandmetes toimunud muudatustest ainuõigust omava jäätmevedajaga sõlmitud linna ja vedaja vahelises lepingus sätestatud tähtajal.
(4) Registrikande muudatuse aluseks on jäätmevedaja või jäätmevaldaja poolt esitatud andmed või linnavalitsuse põhjendatud teave.
(5) Registriandmed kantakse registrisse viie päeva jooksul alates andmete laekumisest.
§ 5. Registriandmete väljastamine
(1) Registrist andmete saamiseks esitatakse linnavalitsusele kirjalik taotlus, kuhu on märgitud taotleja nimi, kontaktandmed, soovitud andmed ja nende kasutamise otstarve.
(2) Soovitud andmed väljastatakse põhjendatud taotluse alusel viie tööpäeva jooksul arvates teabenõude esitamisest. Andmed väljastatakse registrist teisaldatavale andmekandjale digitaalselt, e-posti teel või paberkandjal.
(3) Registrist või registri kohta ei väljastata andmeid, mille väljastamine on vastavalt seadusele keelatud ja registri tehnilise töötlemise kohta kogutud andmeid.
§ 6. Andmetele juurdepääsu sulgemise tingimused ja kord
(1) Muudatuste ja paranduste sisseviimine registrisse on kaitstud kasutajate autoriseerimisega. Muudatusi saavad sisse viia ainult selleks volitatud töötlejad.
(2) Turvakoopia tegemine registrist lahendatakse serveri turvakoopia vahenditega.
(3) Registrist tehakse arhiivikoopia üks kord aastas 01. jaanuari seisuga.
§ 7. Registri pidamise üle järelvalve teostamine
(1) Järelvalvet registri pidamise seaduslikkuse üle teostab riiklik järelvalveasutus vastavalt oma pädevusele.
(2) Registri pidamisel tekkinud puuduste ilmnemisel on volitatud töötleja kohustatud likvideerima puudused järelevalvet teostanud isiku määratud tähtajaks.
§ 8. Registri pidamise finantseerimine
(1) Registri pidamist, täiendamist ja arendamist finantseeritakse Võru linna eelarvest selleks eraldatud vahenditest.
§ 9. Ebaõigete andmete parandamine ja sellest informeerimise kord
Ebaõigete andmete avastamisel registris on volitatud töötleja kohustatud viivitamatult tegema järelepärimise andmete esitajale, kes on kohustatud seitsme tööpäeva jooksul esitama õiged andmed ja vajadusel andmeid tõendavad dokumendid.
(2) Registri likvideerimisel otsustatakse andmete üleandmine teise andmekogusse, riiklikku arhiivi või nende kuulumine hävitamisele ning määratakse üleandmise või hävitamise tähtaeg.
(3) Andmete üleandmine toimub volitatud töötleja poolt linnavalitsuse vastutusel.
Määrus jõustub 01.03.2008.