§ 31 Rahvusvahelise sõjalise peakorteri või välisriigi relvajõudude liikme kauba deklaratsiooni esitamine ja täitmine
§ 32 Deklaratsiooni kinnitamine
§ 33 Deklaratsiooni eksemplarid
§ 8 Importimisel ja eksportimisel nimekirjade vastavuse kontrollimine
RT I, 11.06.2014, 6
05.06.2014 RT I, 11.06.2014, 2 14.06.2014
Määrus kehtestatakse „Tolliseaduse” § 58 lõike 3 alusel.
3) rahvusvahelise sõjalise peakorteri, välisriigi relvajõudude ja tsiviilkoosseisu kaup ja transpordivahendid (edaspidi välisriigi üksuse varustus);
[RT I, 11.06.2014, 2 - jõust. 14.06.2014]
4) rahvusvahelise sõjalise peakorteri liikme, rahvusvahelise sõjalise peakorteri lepingupartneri töötaja, välisriigi relvajõudude liikme, välisriigi relvajõudude tsiviilkoosseisu liikme ja nimetatud isikute ülalpeetavate isiklikuks kasutamiseks mõeldud kaup, mis on välislepingu alusel vabastatud maksudest (edaspidi rahvusvahelise sõjalise peakorteri või välisriigi relvajõudude liikme kaup).
(3) [Kehtetu - RT I 2008, 23, 151 - jõust. 14.06.2008]
§ 31. Rahvusvahelise sõjalise peakorteri või välisriigi relvajõudude liikme kauba deklaratsiooni esitamine ja täitmine
(1) Rahvusvahelise sõjalise peakorteri liige, rahvusvahelise sõjalise peakorteri lepingupartneri töötaja, välisriigi relvajõudude liige või välisriigi relvajõudude tsiviilkoosseisu liige esitab isiklikuks kasutamiseks mõeldud kaubale maksuvabastuse saamiseks tollile määruse lisa 3 kohase deklaratsiooni (edaspidi deklaratsioon) ja täidab deklaratsiooni lahtrid 1–4.
(2) Deklaratsioon täidetakse eesti või inglise keeles.
(3) Deklaratsiooni lahtris 4 märgitud kauba kirjeldus peab võimaldama kaupa identifitseerida. Kui kauba nimetused ja kirjeldused ei mahu lahtrisse 4, esitatakse need deklaratsioonile lisatavas nimekirjas ning märgitakse lahtrisse „kaup vastavalt juurdelisatud nimekirjale” ja nimekirja lehekülgede arv.
(4) Imporditava mootorsõiduki korral märgitakse deklaratsiooni lahtris 4 lisaks kauba nimetusele mootorsõiduki mark, mudel, VIN-kood, väljalaskeaasta ja mootori töömaht.
§ 32. Deklaratsiooni kinnitamine
(1) Deklaratsiooni kinnitab rahvusvahelise sõjalise peakorteri või välisriigi relvajõudude volitatud esindaja allkirja ja pitsati jäljendiga lahtris 5. Kui välisriigi relvajõudude volitatud esindaja ei viibi Eestis, siis on rahvusvahelise sõjalise õppeasutuse volitatud esindajal õigus kinnitada rahvusvahelise sõjalise õppeasutuse personali hulka kuuluva välisriigi relvajõudude ja tsiviilkoosseisu liikme ja nende ülalpeetavate deklaratsioone.
(2) Kaitseministeerium täidab kinnitusena välisriigi relvajõudude liikme, välisriigi relvajõudude tsiviilkoosseisu liikme ja rahvusvahelise sõjalise peakorteri lepingupartneri töötaja esitatud deklaratsiooni lahtri 6. Välisministeerium täidab kinnitusena rahvusvahelise sõjalise peakorteri liikme esitatud deklaratsiooni lahtri 6.
(3) Tolliametnik märgib deklaratsioonile numbri ja kinnitab deklaratsiooni allkirja ja tolliasutuse pitsati jäljendiga lahtris 7.
§ 33. Deklaratsiooni eksemplarid
(1) Deklaratsioon esitatakse tollile ühe komplektina, mis koosneb kolmest eksemplarist.
(2) Pärast tolliformaalsuste teostamist tagastab toll deklaratsiooni esitajale ühe eksemplari. Deklaratsiooni teise eksemplari saadab Maksu- ja Tolliamet deklaratsiooni kinnitanud ministeeriumile, kolmas säilitatakse Maksu- ja Tolliametis.
(2) [Kehtetu - RT I 2008, 23, 151 - jõust. 14.06.2008]
(1) Kui vastutav isik esitab nimekirja, milles sisalduva teabe kohta on vastavalt „Riigisaladuse ja salastatud välisteabe seadusele” tehtud salastusmärge ning kaupa on kirjeldatud sõnadega „julgeoleku- või kaitseotstarbeline kaup”, siis aktsepteerib toll nimekirja ilma kaupa ja saatedokumente kontrollimata.
(2) Kui esitatakse lisadeklaratsioon, märgitakse kauba tariifse klassifikatsiooni asemel tähiseks „9960 20 00 00” ning koos lisadeklaratsiooniga ei esitata tollile tollieeskirjades ettenähtud lisadokumente.
[Kehtetu - RT I 2008, 23, 151 - jõust. 14.06.2008]
Lisa 1 Varustuse nimekiri
Lisa 2 Vorm 302
Lisa 3 Rahvusvahelise sõjalise peakorteri / välisriigi relvajõudude liikme kauba deklaratsioon


text:
#ForeignPolicyAnalysis puudus: kohtusüsteemi rolli tunnustamine välissuhetes - EL-i reporter: EL-i reporter
#ForeignPolicyAnalysis puudus: kohtusüsteemi rolli tunnustamine välisasjades
Klientide toetaja | November 8, 2019
Välispoliitika analüüs (FPA) on juba pikka aega jätnud tähelepanuta kohtusüsteemi mõju välisasjadele. Teadlased on kaldunud keskenduma kahe poliitilise haru rollile - seega on FPA orienteeritus riigikesksusele. Välissuhete akadeemilised uuringud kinnitavad seda tegematajätmist. Seetõttu on käesolevas artiklis käsitletud uurimisküsimus järgmine: milline on kohtusüsteemi roll välisasjades ja milline on selle mõju täpsemalt? Selle teema käsitlemiseks kasutatakse juhtumianalüüsi meetodit, mida toetab kirjanduse põhjalik ülevaade, kirjutab Riaan Eksteen.
Alustuseks illustreerime selle teema vaakumit FPA kirjanduses. Teiseks analüüsitakse SCOTUSe otsustest tulenevaid otsuseid, mis rõhutavad kontrollikoja seotust välispoliitikaga seotud teemadega. Kolmandaks uuritakse uurimise olulisust FPA jaoks. Arvestades FPA suhet nende teemadega, on hädavajalik, et kohtusüsteemi tunnustataks tema rolli.
Täidesaatev võim ei saa enam eeldada, et tema tegevust ei kontrollita ega hinnata põhiseaduslikult. Presidendi otsused tulenevad sageli ülereageerimisest, eriti küsimustes, mis mõjutavad välisasju. Aastatega on muutunud üha selgemaks, et president pole noomimise suhtes puutumatu. Isegi kongressile on tehtud noomitusi välisasjadega seotud ebaseadusliku tegevuse eest. Ainsa põhiseadusliku tõlgina ja sellest tulenevalt elulise tähtsusega kompassina on SCOTUSest saanud a tegelikult element USA välissuhetes. Kohtul on üha suurem tähtsus ja mõju välisasjades ning selle mõju on vaieldamatu. Järeldus on, et selle rolli nõuetekohane tunnustamine on juba ammu möödas ja sellega tuleb FPA tööriistakasti ümber pakkimisel arvestada.
* Hiljuti ilmunud raamatu autor: Ameerika Ühendriikide ja Lõuna-Aafrika kõrgeimate kohtute ning Euroopa Kohtu välissuhete roll. . https://madmimi.com/s/960cbe
Praegu Johannesburgi ülikooli humanitaarteaduskonna poliitika ja rahvusvaheliste suhete osakonna vanemteadur. reksteen@swakop.com
Terviktekst on saadaval selle lingi kaudu:
See ettekanne keskendub USA-le ja selle kohtusüsteemi rolli tunnustamata jätmisele välissuhetes - midagi, mis on endiselt märgatav välispoliitika analüüsi (FPA) kirjanduses. FPA peab eemalduma keskendumisest kahele poliitilisele haruharule ja tunnustama kohtusüsteemi ning selle kasvavat tähtsust ja mõju välissuhetes. See fookus, kapseldatud riigitsentrismi või riigikeskse orientatsiooni kontseptsiooni, on olnud FPA gravitatsioonijõud liiga kaua.
FPA tööriistakast on kindlaks teinud uued osalejad, kes on nüüd kaasatud välispoliitika kujundamise protsessi. Neid tuleb tunnustada selle tööriistakasti "ümberpakkimisel", kui tuleb luua FPA mõtlemise ja analüüsi uus tee. Kohtusüsteem pole kindlasti sama ulatuse ja tähtsusega kui ülejäänud kaks valitsuse haru. Sellel tähelepanuta jäetud näitlejal on aga välissuhetes mõju. Selle koht tööriistakastis on enam kui õigustatud. Seetõttu tuleks sellele anda piisav kaal välispoliitika kujundamise protsessis ja tunnustada selle rolli välissuhetes. Selle tunnustamise tulemuseks on olemasolevate välispoliitika analüüsiraamistike ümberkujundamine, võttes piisavalt arvesse kohtusüsteemi rolli välisasjade otsustamisprotsessi mõjutamisel.
Paljud SCOTUSe kohtuasjad mõjutavad otseselt ja kaudselt välisasju. Need ei piirdu enam üksikute üksikjuhtumitega, vaid on muutunud laialt levinud. Asi pole mitte selles, kas kohtusüsteemil on oma roll välissuhetes, vaid selles, kui suurt mõju ta avaldab. Sellest on saanud omaette välissuhetes seisuse ja tagajärje tegur. See võib tunduda väike, kuid selle olulisus pole. Selle sajandi aastatel on kohtusüsteemi ja välisasjade vaheline suhe omandanud pigem tähtsuse kui kahandanud selle tähtsust.
Fletcher täheldab üsna tabavalt, et SCOTUS on "arhitekt välispoliitika kujundamisel ühepoolsete volituste määratlemisel".[1] Kohus on saanud vastandamiseks julguse
täitevvõimu ülereageerimine välissuhetes ja on selle kohta avaldanud. See määramine
Kohus on liiga tähelepandamatuks muutunud, et seda eirata. Kuna põhiseadus tagab kohtusüsteemile kõige olulisema kontrolli seadusandliku haru ja täidesaatva võimu üle, on SCOTUS saavutanud selle põhiseadusliku vastutuse täitmisega endale silmapaistva rolli USA välissuhetes.
Järgnev illustreerib, et on põhjust eeldada, et FPA näeks nõuetekohaselt ette kohtusüsteemi rolli välispoliitika analüüsimisel. Esitatakse piisavad tõendid järelduse põhjendamiseks, et seetõttu tuleks kohtusüsteemile anda oma välispoliitika kujundamise protsessis piisavat kaalu ja tunnustada tema rolli välissuhetes ja sellest tuleneva mõju eest.
FPA uus ajajärk
FPA hõlmab suhtelist lühikest perioodi, vähem kui 50 aastat. Külma sõja ajastul, kui FPA keskendus riigitsentrismi kontseptsioonile, ei seatud kohtusüsteemi väljajätmist kahtluse alla. Seistes silmitsi hiiliva ebarealentsusega, kohandas FPA oma väljavaadet, et jääda tagajärjeks külma sõja järgsel ajastul, mil välissuhete valdkonda sattusid uued asjaolud. Siiski oli FPA kirjanduse hulk, mis keskendus asjakohaselt kohtusüsteemi mis tahes aspektile, endiselt väga piiratud. Kirjanduses käsitleti endiselt valdavalt FPA riiklikku tsentrismi, kus välisasjade otsustamise lähenemisviis keskendub kahele valitsuse poliitilisele harule. Vähesed uuringud, kus mainitakse kohtuvõimu ja välisasju, on seda teinud üsna pealiskaudselt. FPA teemalistes seminaritöödes tuuakse kõik esile korduvaid teemasid, näiteks riigitsentristlikkus FPA lähenemisel välissuhetele. Sellest ettepanekust sai kindel muster ja see oli uuringute ühiseks küljeks. Tegelikult ei käsitleta kohtuvõimu rolli ja mõju välisasjades sisuliselt. Intellektuaalse progresseerumisega ei saa loogilise järelduseni jõuda ega FPA-le uut rada rajada, kui mõelda ja analüüsida kohtusüsteemi rolli välissuhetes.
See loomulik nõrkus paljastas FPA haavatavuse. Nende FPA kirjandust moodustavate tööde kriitilises hindamises selgus, et arvestades SCOTUSe silmapaistvate otsuste arvu suurenemist välissuhetes, tuleb formuleerida uus tõlgendus. Omamoodi hakkas FPA avanema uutele väljakutsetele, kui ta hakkas piisavalt tunnustama siseasjade mõju välissuhetele. Vaatamata mõningatele muudatustele pööras FPA kohtusüsteemile siiski vähe tähelepanu, kui üldse oli. Kohtusüsteemi põhjalikku analüüsi ei tehtud. Kui FPA kogu eluiga analüüsiti ja hinnati, sai see vaakum veenvalt ilmseks. Selle lünga täitmise asemel keskendus tohutu tähelepanu kahele poliitilisele harule kui ainsatele välissuhete tagajärgedele.[2]
Viimase kahe aastakümne jooksul hakkas FPA aktsepteerima, et enda ellujäämiseks pidi see olema teiste oluliste osaliste suhtes avatum.[3] Viimastel aastatel on see vaade omandanud valuuta ja usaldusväärsuse. Mitmed juhtivad akadeemikud toetasid seda uut lähenemisviisi.[4] Hill pidas FPA-d väga “kasulikuks analüüsiraamistikuks”, kuna see sisenes “uude uuringufaasi”.[5] Morey ja Radazzo jäävad kriitiliseks, et enamikus USA välisasju käsitlevates uuringutes eiratakse kahjuks kohtusüsteemi rolli - keskendutakse selle asemel kahe teise haru käitumisele.[6]
Mis on tõusulainele pööranud?
USA-s on pärast II maailmasõda kasvanud kohtuvõim.[7] Nii et kui Vallinder arutab selle võimu laiendamist, peab ta silmas kohtuotsuste langetamist poliitilisele areenile, kus seda pole varem tunnustatud.[8] Eriti viimastel aastakümnetel on märkimisväärselt kasvanud sõltuvus kohtusüsteemist poliitiliselt oluliste põhiküsimuste, sealhulgas välisasju käsitlevate küsimuste lahendamisel.[9] Malir peab kohtusüsteemi mõju välissuhetele „rahvusvaheliste suhete kohtualustamiseks“. Tema kindel arvamus on, et kohtusüsteemil on oluline roll kaasaegsetes rahvusvahelistes suhetes - niivõrd, kuivõrd need suhted on tegelikult seadustatud. Selle laiendamisega on kohtusüsteemi roll ilmselgelt suurendanud selle potentsiaali mõjutada rahvusvahelisi suhteid ja rahvusvahelise süsteemi toimimist.[10] Poliitika kohtulikustamine on muutunud väljakujunenud kontseptsiooniks[11] globaalse haardega.[12]
9 / 11 kaksiktornide tuhast tekkis uus FPA-põlvkond. Maailm oli nüüd sügavas kriisis, jättes rahvusvahelised suhted lõpmata keerukaks.[13] USA raputati oma tuumani. Selleks ajaks olid välisasjad juba silmitsi üleilmastumise reaalsusega kõigis selle ilmingutes ja selle tagajärjed sattusid ka välispoliitika kehtestamisse. Viimane polnud teadlik ega olnud piisavalt valmis vastu astuma kõikidele põhilistele muutustele, mille ainuüksi 9 / 11 tõi. Uued reaalsused kimbutasid maailma ja Eckes kordas, mis on saanud uue põlvkonna FPA analüütikute tunnusjooneks: sisemine ja väline on üksteisega üha enam seotud.[14] Välispoliitiliste otsustajate jaoks polnud rahvusvaheliste arengute hindamisel ja neile reageerimise sõnastamisel enam võimalik ignoreerida kodumaiseid nõudmisi. Kuna riiklik julgeolek hakkas ka välissuhtlusega seotud küsimustes üha enam silma paistma, on muutunud vajalikuks seda mõistet põhjalikult mõista. Selle saavutamise olulisus nõuab põhjalikku arutelu kontseptsiooni ja selle üle, kuidas see on nüüd lahutamatult lahutamatu osa kodumaistest muredest ja seega ka välisasjadest. Riikliku huvi, riikliku julgeoleku, sisepoliitika ja välispoliitika mõisted on praeguseks põimunud. Kuna SCOTUS paigutas riikliku julgeoleku kontseptsiooni oma otsustesse kindlalt ja kindlalt, on kohus oma tegevusega muutunud välissuhete jaoks oluliste küsimuste määratlemisel rolli. Õigusemõistja Stephen Breyer tunnistab seda võimalust nõuetekohaselt: probleemid, mis olid kunagi peaaegu üksnes kohaliku tähtsusega, peavad nüüd kohtusüsteemi poolt tegelema välissuhete probleemidega.[15]
Viimasel ajal on selgeks saanud, et kuigi huvi FPA vastu on kasvanud, kuna FPA-s küsitakse just neid küsimusi, millele oli külma sõja järgsel ajal vastuseid kõige rohkem vaja, pole rahvusvahelisel areenil enam stabiilset ja etteaimatavat süsteemi. .[16] See olukord on süvenenud selliste terrorirühmituste nagu al-Qaeda ja ISIS tekkimisega. Harva on räägitud tõesemast sõnast, mida kohaldatakse nii praeguse välispoliitika ja FPA uuringute praeguse hindamise suhtes nii hästi kui Hermanni tähelepanek 1988-is, et pole üllatav, et paljud realistid on hüljanud makrotasandi kõrgpunkti ja jõudnud alla tegeliku poliitilise analüüsi kaevikud.[17]
FPA uuesti pakkimine Tööriistakast
FPA hõlmab kõike välispoliitika kujundamise protsessi. Kuni viimase ajani on FPA üks silmatorkavaid lünki olnud kohtusüsteemi olemusele, struktuurile ja mõjule pühendatud asjakohase tähelepanu puudumine. Erinevalt avalikust arvamusest, millega saab manipuleerida, tuleb kohtusüsteemi panus protsessis alati välja kuulutuste kaudu, mis jätavad kustumatu jälje ja püsivad tagajärjed. Kohtusüsteem põhineb põhiseadusel. See tähendab, et kohtusüsteem on tegelikult osa valitsemisstruktuuridest.
FPA on saanud täisealiseks, et võtta vastu rohkem osalejaid ja tunnustada nende vastavat rolli välispoliitika kujundamise protsessis. Nüüd keskendutakse näitlejatele ja nende rollidele selle protsessi mõjutamisel kuni sõnastuseni.[18] Kui FPA tööriistakast ümber pakitakse, näitab see, et FPA ei suuda enam ainult kahte traditsioonilist tegutsejat ära tunda. Mis kõige tähtsam - see peab hakkama tuvastama uusi osalejaid, kes on kindlaks tehtud ja kes on nüüd osa poliitika kujundamise protsessist. Muutunud rahvusvahelised olud koos sise- ja välissuhetega, mis on nüüd tihedamalt omavahel seotud, on taganud välisrühmadesse kaasamiseks täiendavate rühmade rolli, et mängida rolli ja avaldada mõju, mida varem ei tunnustatud.[19] Viimases osas on ilmne, et kohtusüsteem on osa sellest protsessist ja tema õigustatud koht peaks olema ümber pakitud tööriistakastis.
Tuvastatud FPA puudujääk nõuab tööriistakasti ümberpakkimist. Selle identifitseerimisprotsessi kaudu on kogutud rikkalikku teavet välispoliitiliste osaliste, nende keskkonna ja eelistuste ning otsustusprotsesside kohta. Selle teabeta pole võimalik rahvusvahelisel areenil võetud meetmetest täielikult aru saada. Tööriistakasti ümberpakkimine illustreerib otsuste olulist mõju poliitikaprotsessi kõikides etappides alates päevakorda saamisest kuni läbirääkimisteni kuni ratifitseerimise ja rakendamiseni. Nende põhiliste põhireeglite ja parameetrite seadmise järel on järgmine samm nende osalejate, nende käitumise ja motivatsiooni tuvastamine ja kontrollimine. Ainult selle FPA tööriistakasti ümberpakkimisega saaks paljastada pöördepunkti, millele FPA on paljude aastakümnete jooksul tuginenud. Hudson ja Vore astusid plaadile, hinnates ümber teooriaid ja kontseptsioone, mis koosnesid FPA tööriistakastist. Nad hoiatasid, et oluline on päästa need, mis on osutunud kasulikeks, muuta või loobuda neist, mis seda pole veel teinud, ja lahendada tekkinud lüngad.[20] Risse on veendunud, et teadusuuringute kava juhtimisega väheneb FPA-s ainuüksi riigile keskendumine ja avalikustatakse muud osalised.[21]
Kuna maailm muutub keerukamaks, vastastikku sõltuvaks ja täidetakse ebakindlusega, seisab täitevvõimu välispoliitika kujundamisel silmitsi kasvava dilemmaga. Nüüd on välispoliitika kujundamisse kaasatud rohkem valitsussüsteemi osi. Üha rohkem agentuure, organisatsioone ja institutsioone on ilmutanud huvi rahvusvahelisel areenil toimuva vastu ja nõuavad sellesse kaasamist. See on paratamatult kaasa aidanud juhtivtöötaja domineerimise lõppemisele. Välisasjad pole enam täidesaatva võimu ainuõigus.
SCOTUSe kasvava kohtuvõimu tunnistamisel väidavad Ura ja Wohlfarth, et kohus on muutumas üha enam riikliku poliitika kujundamisel.[22] Selle mõju ei piirdu ainult siseasjadega, vaid hõlmab suuresti ka välisasju, oma volitusega vaadata läbi seadusandlikke ja täidesaatvaid otsuseid. Seega jõutakse järeldusele, et mängija, kelle rolli USA välisasjades enamasti ei arvestata, pole mitte kongress ega president, vaid kohtusüsteem. Kuna kohtusüsteemil on volitused põhiseadust tõlgendada, on SCOTUSel õigus määratleda parameetrid ja piirid, mille piires poliitilised harud saavad tegutseda ja peavad tegutsema. Vaatamata sellele olulisele mõjule välisasjades on vähe stipendiume kohtuasjade mõjutamiseks välisasjade korraldamisel.[23]
Seega on õigussüsteemi olemasolu FPA tööriistakastis õigustatud. See tähendab, et kohtusüsteemile tuleks anda oma välispoliitika kujundamise protsessis piisav kaal ja FPA peaks teda tunnustama oma rolli eest välissuhetes. Justiitsharu ei ole kindlasti välissuhetes sama ulatuse ja tähtsusega kui ülejäänud kaks haru. Kohtusüsteem on aga tegur ja sellisel kujul on välissuhetes tagajärgede mõju.
Kuidas ja miks on SCOTUS FPA jaoks oluline
Kohtusüsteemi roll on ohjeldada ülearustumist - olgu see siis sise- või välisasjades, olgu selleks siis seadusandja või täidesaatev võim.[24] Kohtusüsteem võib tunduda huvitu või väliste asjade suhtes informeerimata, kuid see on võimas jõud nende kahe haru, eriti täitevvõimu, vastutusele võtmiseks ja nende vastutuse hoidmiseks. Collins uurib, kui suur on endiselt kehtiv põhimõte, et välisasjades peaksid täitevvõim ja kohtud rääkima ühel häälel.[25] Juhtumianalüüside põhjal on selge, et kohtusüsteem ei karda täitevvõimu piinlikkust välissuhetes käitumise eest, kui selles valdkonnas on liiga palju.[26] Oluline on meeles pidada, et kohtunike poolt täitevvõimule seatud parameetrid on põhiseaduslikult põhjendatud ja usaldusväärsed ning kehtivad võrdselt ka välissuhetes. Lisaks on SCOTUS kindel, et mõlemad poliitilised harud, eriti aga täidesaatev võim, peavad olema vastutavad ja hoiavad neid vastutavana.
Selle ettekande eesmärk on illustreerida, kuidas kohtusüsteemi roll välisasjades on aastatega arenenud ja kasvanud kuni selle tunnustamiseni. Samavõrdse valitsusosana on selle mõju välispoliitikale viimasel ajal suurenenud - üsna sageli täitevvõimule seatud piirangute tõttu välissuhete korraldamisel. SCOTUS ei tööta vaakumis. Kuna see on osa integreeritud põhiseaduslikust süsteemist, tuleb tema otsuseid vaadelda selles laiemas kontekstis. Mõnes valdkonnas võib kontrollikoda pidada peamiseks poliitika algatajaks. Teistes valdkondades täidab kohus seadusandlikus ja täidesaatvas harudes loodud poliitika lünki. Mõlemal juhul mõjutavad ja mõjutavad kohtu tööd ülejäänud kaks valitsuse haru, samuti Ameerika rahva huve ja arvamusi.[27]
Viimase mitme aastakümne jooksul on kohus hakanud taas rohkem tegelema põhiküsimuste otsustamise, föderaalse süsteemi üle järelevalvet teostama ja võimude lahususe süsteemi üle järelevalvet teostama. Alates 21i esimesest kümnendistst sajandil on see trend jätkunud. SCOTUS on nüüd võtmeisik õigussõnalistes vaidlustes presidendi võimu üle sõja ja rahu ajal, tehes kontrolli presidendi tegevuse üle välissuhetes.[28]
Endine kohtunik Arthur Goldberg kajastab SCOTUSe olemust järgmiselt:
Teiste valitsusharude ebaõnnestumised olid jätnud kohtusüsteemi ülesandeks täita põhiseaduse lubadus võrdsuse kohta meie esindussüsteemis.[29]
Ja see kehtib mitte ainult siseasjades, vaid ka välissuhetes. Viimastel aastatel on kohus kindlalt tõestanud, et see pole enam mineviku kohus - ka välissuhetes. Kahel Zivotofsky juhtumil[30] kontrollikoda seisis silmitsi eriti keerukate välispoliitiliste probleemidega. Pärast 82-i aastaid kuulutas SCOTUS teisel juhul Curtiss-Wrighti konkreetse diktaadi[31] et sellel ei oleks mingit tagajärge, ja lükkas need tagasi. Viimase 15 aasta jooksul on SCOTUS süstemaatiliselt järginud oma traditsioonilisi välisasjade funktsionalismi formalismi kasuks. SCOTUSe lähenemisviisis võimude lahususe küsimuste analüüsimisel ja kohaldamisel on välja kujunenud oluline kohtupraktika muutus.
SCOTUSe hiljutistes otsustes edastatud sõnum on võimas meeldetuletus, et täitevvõimu tegevused, mis on spetsiaalselt ette nähtud riikliku julgeoleku tugevdamiseks ja välissuhete korraldamiseks, ei ole kohtuliku kontrolli all puutumatud. See on kõikehõlmav deklaratsioon, mille SCOTUS on täitevvõimule esitanud oma välisasjade menetlemisel: pole kahtlust, et kohtusüsteemil on volitused otsustada täitevmenetluse põhiseaduslike väljakutsete üle. Ja välisasjad pole sellest otsusest välistatud. Seda mõju on nüüd tunda ka valitsuse poliitika välisasjades.
Siseasjades tunnustatakse kohtusüsteemi kui põhiseaduslikku kompassi, ilma milleta täidesaatev võim muidugi ei saa. See sunnib täitevvõimu keskenduma ja tegutsema seaduslikult. Tekib kehtiv küsimus: miks mitte välissuhetes? SCOTUS on ise viimastel aastatel sellele küsimusele vastanud. See hakkas piisavalt arvestama välisasjadega, mis avaldas mõju välispoliitika kujundamise protsessis. On oluline, et sellele arengule pöörataks piisavalt tähelepanu.[32] Poliitikakujundamise kontseptsioon on SCOTUSe mõistmisel keskne. Seetõttu on vaja selgitada selle õiguspoliitilist funktsiooni.[33] Ura ja Wohlfarth räägivad SCOTUSe kasvavast kohtuvõimust. Nad väidavad, et kohtu poolt antud võim on juba muutunud valitsuse silmapaistvaks ja institutsionaliseeritud elemendiks, mille eesmärk on kontrollida asju, mis on tänapäeva poliitika keskmes.[34] Need kaks autorit peavad SCOTUSe üha olulisemaks osalejaks riikliku poliitika kujundamisel, mõjutades hulga olulisi poliitilisi küsimusi.[35] Seega on selge, et see mõju ei piirdu enam ainult siseasjadega.
Alates selle loomisest oli kohus osalenud riigi ja selle välisasjade jaoks väga olulistes küsimustes. Tänapäevani avaldab see jätkuvalt mõju välissuhetele. Usaldus, millega SCOTUS täidab, tuleneb tema pikaajalisest positsioonist, et ta jääb põhiseaduse teksti lõplikuks eksponendiks.[36] Selle ülesande täitmisel määravad kohtu otsused parameetrid ja piirid, mille piires poliitilised harud saavad ja peaksid tegutsema - siseasjades ja kindlasti ka välisasjades.
Kui selle faktiga nõustutakse, jõutakse järgmisele järeldusele: SCOTUS on muutunud a tegelikult osa USA välisasjadest. Kohus, nagu ka kaks muud valitsusharu, osaleb nüüd küsimustes, mis muudavad ja kujundavad otseselt USA suhteid maailmaga.[37] Ja kui kohtunikud neid juhtumeid otsustavad, teevad nad kõik, nii palju kui keegi teine, et mõjutada USA varandusi ülemaailmse terrori ja majandusliku segaduse ajastul, millel oleks sellest tulenev mõju riigi välissuhetele.
SCOTUSe mõju valitsuse poliitikale on oluline, kuid kohtu mõju ühiskonnale tervikuna on veelgi olulisem.[38] Piisab, kui juhtida tähelepanu kahele konkreetsele ajajärgu otsustamisele ja nende kaasnevatele tagajärgedele. Esimene otsus muutis USA-d igaveseks. Koos kodanikuõiguste liikumise tõusuga 1954i kohtuasjas Brown v. Education Board[39] oli suunajuhina kõigile tulevastele põlvedele. Selle otsusega lõpetas USA õigusliku eraldamise SCOTUS - mitte president, mitte kongress. See juhtum ei aidanud mitte ainult ühelgi teisel tugevdada kohtu rolli tsiviilõiguste kaitsmisel, vaid parandas ka kohtu positsiooni avalikkuse silmis alates selle tagasihoidlikust algusest kuni selle ülitähtsa institutsionaalse seisundini tänapäeval.[40] Ja teise otsusega saavutas kohus taas kudose: ta jõudis 24i ühehäälsele otsusele 1974i juuli XNUMXi osas, millega president Richard Nixon käskis lindistusi edastada. Ta kuulas otsust.[41] Siis, kui ta mõistis, et teda ähvardatakse, astus ta tagasi 9-il August 1974-il, mitte ei töötanud ise oma kabinetis.[42] See otsus aitas ta ametist vabastada 16 päeva jooksul, samas kui süüdistamisprotsess oleks kestnud nädalaid, kui mitte kuid.
Läbi aegade pole SCOTUS olnud pelglik, et oma tohutut mõju avaldada, lõigates erinevad presidendid põhiseadusliku suuruse alla ning paljastades ja blokeerides nende ülemäärase jõudmise.[43] Need otsused näitasid, et SCOTUSe tegelik mõju on sageli suurem kui tema otsuste summa.[44] Otsused näitasid ka täitevvõimu ohtusid, kes üritavad tegutseda väljaspool oma põhiseaduslikke piire. See toetab kindlalt Wasby tähelepanekuid, mille kohaselt ükski president ei saa oodata nii kohtuliku kontrolli kui ka noomituse vältimist. Kohtunikud on valmis - ja on tõepoolest valmis ja kindlameelsed - hoidma presidente põhiseaduse piirides.[45] SCOTUS ei piiritle mitte ainult täidesaatva riigivõimu piire välissuhetes, vaid kontrollib neid ka pidevalt. See märkimisväärne mõjuvõim, mis tal on, ei piirdu enam ainult siseasjadega.
Õigusriigi põhimõtete ja kohtute mõistmine poliitikas ja poliitikakujundamisel on olemuselt keeruline, kuna kohtusüsteemil on poliitikas ja poliitika kujundamisel muutuv ja keeruline roll.[46] Kohtulahendite ülevaatamisel, kui hinnatakse kohtuvõimu rolli välisasjades, tuleb kindlasti kindlaks teha mitte ainult see, mil määral justiitsharu välissuhtlust mõjutab, vaid ka see, kui palju on täitevvõim kohtuprotsesside tulemusel sisse viidud. väljaütlemised kohtuotsustes. Poliitilise haru välissuhete kaalutlusõigus on nüüd kontrolli objekt - enam pole vaja lugupidamist. Täitevmeetmete kontrollimata jätmine toob kaasa täidesaatva võimu järsu suurenemise ja see on omakorda vastuolus rahva huvidega ning õigussüsteemi loonud kirja ja vaimuga. See suurendab ka täidesaatva võimu volitusi viisil, mis heidutab teda oma võimu oluliste sisekontrollide väljatöötamisest.[47]
Ehkki valitsuse poliitilised harud määravad kõige otsesemalt välissuhete tulemused, pole kohtusüsteemi panus mitte vähem oluline. Paljud välispoliitilised küsimused hõlmavad põhiseaduse tõlgendamist seoses täidesaatva ja seadusandliku haru volitustega. Järelikult on kohtusüsteem nii ilmnenud kui ka rõhutanud eksimatut tõsiasja, et tal on oma roll välissuhetes.
Ehkki on oluline illustreerida, miks ja kuidas on SCOTUS mõjutanud välisasju ja miks tuleb tunnistada kohtunike seaduslikku kohta välispoliitiliste otsuste tegemise protsessis, ei pea käesolev ettekanne loetlema konkreetseid juhtumeid, mis on seda teeninud ja rõhutanud. avaldus imetlusväärselt.[48] Piisab, kui mainida justiits Sandra Day O'Connori surematuid sõnu Hamdi kohtuotsuses, kui ta tõstis kartmatult põhiseadusliku punase lipu, hoiatades president George W. Bushi, et tal pole ükski põhiõiguse andmisest keeld terrorismi vastu võitlemiseks. millele neil on põhiseadusest tulenev õigus.
Pärast 9 / 11 sündmusi koos nende tõsiste tagajärgedega USA-s ja väljaspool seda on õigusmõtted ja politoloogid mõelnud sellele küsimusele: kuidas muudab riigi osalemine sõjas kohtulikku käitumist? Sama murettekitav on sellega kaasnev küsimus: kas Cicero sõnum kahe tuhande aasta tagusest ajast on endiselt kehtiv ja õigustatud ka tänapäeval? Tema õiguspõhimõte „vaikne enim leges inter arma”- kui suurtükid möirgavad, seadused vaikivad -, on aastaid kasutatud rõhutamaks seda, et kui riigi julgeolek on ohus, siis ärge oodake, et maa seadusi kohaldataks.[49] Ainuüksi välisasjade / riikliku julgeoleku mainimine ja nende poliitikate tagasilöögid ei taganud enam seda, et president ja tema poliitikad oleksid vabad kohtulikust kontrollist. Cicero maksimumis ei leidnud president enam pühakoda. SCOTUSe hääl pole olnud vaikne. Kohus keeldus vaikimast. Kohtunike meeleolu on dramaatiliselt muutunud. Sellega kinnitas SCOTUS end taas - ja mitte kõige tähtsamalt välisasju mõjutades.
Tänapäeva maailma vastastikune sõltuvus kajastub SCOTUSe juhtumite koormuses. See on juba iseenesest loonud kohtusüsteemile uusi ja märkimisväärseid väljakutseid, kuna see siseneb paratamatult rohkem kui varem välisasjade valdkonda. Enam kui 20% juhtudest, mida praegu arutatakse, on rahvusvaheline. Kohtunikel pole enam muud valikut kui arvestada rahvusvaheliste suhetega. Ükski valitsusharu ei saa enam vältida globaalsete probleemidega tegelemist. Arusaam maailmast väljaspool - seega väljaspool vee äärt[50] - on Euroopa Kohtu jaoks kriitilise tähtsusega kiiresti globaliseeruvas maailmas. Kohtunik Stephen Breyer on rõhutatud, et kohtualane teadlikkus ei saa enam USA piiril peatuda - mida ta nimetab ka vee servaks.[51] Selle käigus on SCOTUS liikunud üha enam täidesaatva võimu suurema kontrolli suunas ja teinud väljaütlemisi, millel on olnud oluline tähendus USA välisasjadele.
Nende uue ajastu põhjustatud seni tundmatute väljakutsete väljaselgitamisel tuleb pöörata tähelepanu üleilmastumisele ja terrorismivastasele võitlusele kohtuliku vaatenurga alt. Kohtusüsteem on saanud Ameerika Ühendriikide välispoliitika otsustusprotsessis rohkem mõju.[52] Kohtusüsteem pole uus asjaajaja välissuhetes: see oli hiljuti tähelepanuta jäetud. Nüüd ei saa seda enam tähelepanuta jätta. Pole enam põhjust jätta USA kohtunike mõju välissuhetes unarusse ja FPA peab seda oma tööriistakasti ümberpakkimisel arvesse võtma.
SCOTUSe meeleolu on viimase kahe kümnendi jooksul muutunud. Väited, pessimism ja muret täidesaatva võimu esindajate poolt välisasjades ülemäärase suhtumise üle on mitmed hiljutised otsused, mis on kinnistunud. SCOTUS on hakanud selle uue tegelikkusega otsustavalt tegelema. Ta ei karda enam oma meelt avaldada ja astuda sammu valitsuse teiste komponentide poole. Cohen hoiatab, et seda reaalsust "tuleb mõista ja jälgida" koos kõigi selle tagajärgedega ".[53]
Välispoliitika on välja töötatud eesmärgiga saavutada keerulised riiklikud ja rahvusvahelised tegevuskavad. Need hõlmavad tavaliselt keerulisi samme, milles sisepoliitikal on oluline roll. Välispoliitika kujundatakse ja viimistletakse enamasti kodumaiste ja rahvusvaheliste osalejate ja rühmituste koalitsioonide kaudu. Sisepoliitiline keskkond kujundab suures osas kogu otsustusraamistiku, ka rahvusvahelises kontekstis. See keskkond hõlmab kõiki vastuvõetud seadusi ja nende seadusandlikke otsuseid ning valitsusasutusi ja lobirühmi, mis mõjutavad või piiravad ühiskonna üksikisikuid või organisatsioone. Lisaks mängib sisepoliitika olulist rolli, kui kaalutakse strateegilisi välispoliitilisi otsuseid seoses riikliku julgeolekuga seotud probleemidega eeldatavate või juba rakendatud ohtude tõttu.
Rahvusvaheline areen on olnud tunnistajaks kahele kaugeleulatuvale sündmusele alates 1989ist - külma sõja lõpust ja hiljem terrorisõja algusest. Kogu selle aja jooksul on FPA allutatud kriitilisele kontrollile, mis paljastas loomupärased vead, mis on aidanud kaasa FPA haavatavusele. Aja jooksul muutus tavapäraseks FPA iseloomustamine ebaõnnestumisena ja vastutuse eest iseenda kaotuse eest. Riigi-tsentrismi rõngastatud kontseptsioon, mis oli FPA selle tipptunnil, ei teeninud enam oma harjunud eesmärki. Neil päevil kohtlesid teadlased ja õppejõud FPA-d suure austusega ega paljastanud selle loomulikku nõrkust.
Lähiminevikus on FPA-d kritiseeritud selle eest, et see on ühemõõtmeline. Välis- ja kodumaised sündmused on muutnud olusid. Üleilmastumine esitab jätkuvalt oma nõudmisi. Siseasjade mõõde, mis hõlmab kohtusüsteemi, on muutunud oluliseks. Siseasjade mõju välispoliitikale on muutumas üha olulisemaks, nimelt. reisikeeld ja varjupaigajuhtumid. Kõik see on viinud selleni, et FPA otsustusüksus on muutunud ühelt, kus poliitiline mõõde oli ainus tegutseja, üksusele, mis hõlmab teisi üksusi, ja see on toimunud sise- ja välissuhete üha hägusemaks muutmise kontekstis.
Kui kodumaine tegur lisati kalandusalasesse lepingusse, muutus kohtusüsteemi mõjuvõim ipso facto näitleja, keda ei saanud enam tähelepanuta jätta. Riigisiseselt on kohtusüsteem tembeldanud praktiliselt iga inimese püüdluse aspekti. Ainuüksi sel põhjusel on ebaloogiline ignoreerida või isegi proovida eitada valitsusvälise haru mõju välispoliitikat mõjutavas võrrandis. Kohtusüsteem on omalt poolt muutunud häälekamaks ja agressiivsemaks välispoliitilise tähendusega juhtumite menetlemisel. Kohtunikud on oma avaldustes selgelt öelnud, et tal on põhiseaduslik õigus olla kaasatud. Lisaks on kohtusüsteem tõlgendanud oma kohustust kohustusena hoida täidesaatev võim põhiseaduslike piiride piires ja vaba ülemäärasest ulatusest - nii sise- kui ka välissuhetes. Kõik see tähendab kohtusüsteemi rolli tunnustamist välissuhetes.
FPA-d julgustatakse laiendama selle reguleerimisala ja kaasama uusi osalisi - ka välissuhete parema mõistmise ja väärtustamise huvides. Asi pole mitte niivõrd uutes osalejates, kes jäävad partnerluslepingu alla. Pigem on näitlejad, kes on kogu aeg eksisteerinud, kuid keda pole kunagi nõuetekohaselt tunnustatud kui sisulisi näitlejaid, kelle kaasamisel on välissuhetes võimsad tagajärjed. Üks selline näitleja on kohtusüsteem. See nihe on taganud kohtusüsteemi koha FPA struktuuris.
Kohtusüsteemi roll pole üle jõu käiv. Ta ei ole ise otsustusprotsessis kaasatud. Ehkki keegi pole kunagi tõsiselt soovitanud, et kohtusüsteem peaks tegema välispoliitikat, pole ühtegi struktuurset põhjust, miks kohtusüsteem tuleks välisasjade korraldamisega seotud vaidlustest välja jätta.[54] Selle otsused ei ole kohaldatavad kõigi selles protsessis käsitletavate küsimuste suhtes. See pole kunagi olnud kohtusüsteemi kujundamine. Kuid see on tihedalt seotud sellega, kus ja millal seada parameetrid, mille piires seadusandlik ja täidesaatev haru saavad tegutseda.[55] Mainimist väärib tõsiasi, et ükski kohtunik ei osalenud Roe vs. Wade aborti käsitlevas ajajärgu otsuses.[56] kellel oli meditsiinilisi teadmisi. Nad tegid seda, mida neilt oodati - põhiseaduse tõlgendamist ja see viis abordi legaliseerimiseni. Need aspektid ei ole kindlasti kadunud, kui tegemist on Justicesiga, kes kaalub juhtumeid, millel on mõju välissuhetele.
Kuigi kohtusüsteem ei formuleeri välispoliitikat, ei osale välispoliitiliste otsuste tegemise protsessis ega suhtle suhetes ühegi välismaise üksusega, mis asub väljaspool kohtusüsteemi, mõjutavad paljud kohtumenetlused otseselt ja kaudselt välissuhtlust. Selle mõju välissuhetele on kindlaks tehtud. See roll võib tunduda väike, kuid selle olulisus pole.
Nüüd on saabunud uus periood, kus kohtu- ja välisasjade suhted saavad pigem lisandunud kui vähenenud tähtsuse. FPA silmapaistev teadlane prof Marijke Breuning on teinud sügava avalduse.
Minu märkuste kokkuvõtteks tasub tsiteerida seda silmatorkavat tähelepanekut, mille ta paar kuud tagasi tegi:
Välispoliitilises analüüsis kui uurimisvaldkonnas oleks hea pöörata rohkem - ja tõsisemalt - tähelepanu kohtusüsteemi rollile välispoliitikas.[57]
Viidete loetelu
Alden C, Aran A (2012) välispoliitika analüüs: uued lähenemisviisid. Routledge, New York.
Barani L (2005) Euroopa Kohtu roll poliitilise näitlejana integratsiooniprotsessis: spordi reguleerimise juhtum pärast Bosmani otsust. Euroopa kaasaegsete teadusuuringute ajakiri (JCER), Vol. 1, nr 1, lk 42-58.
Barnes J (2007) Kohtute tagasitulek. In: Tootmisharudevahelised perspektiivid kohtute rollist Ameerika poliitikas ja poliitika kujundamisel. Politoloogia aastane ülevaade, Vol. 10, lk 25-43.
Baum L (2013) Riigikohus. CQ Press, Washington, DC.
Breuning M (2007) välispoliitika analüüs: võrdlev sissejuhatus. Palgrave Macmillan, New York.
Breuning M (2019) eessõna. Osades: Eksteen R Ameerika Ühendriikide ja Lõuna-Aafrika kõrgeimate kohtute ning Euroopa Kohtu välisasjade roll. Asser Press, Haag.
Breyer S (2015) Kohus ja maailm: Ameerika seadused ja uus globaalne tegelikkus. Alfred A. Knoff, New York.
Bynander F, Guzzini S (toim) (2013) Välispoliitika ümbermõtestamine. Routledge, New York.
Clarke M, White B (toim) (1990) Välispoliitika mõistmine: välispoliitiline lähenemisviis. Gower Publishing, Aldershot, Suurbritannia.
Cohen H (2015) Formalism ja umbusaldus: välisasjade seadus Roberti kohtus. George Washingtoni seaduse ülevaade, Vol. 83, nr 2, lk 380-448.
Collins L (2002) välissuhted ja kohtusüsteem. Rahvusvaheline ja võrdlev õigus kvartaalselt, Vol. 51, lk 485-510.
Eckes C (2014) Euroopa Kohtu osalemine kohtute diskursuses: teooria ja praktika. Saates: Cremona M, Thies A (toim) Euroopa Kohtu ja välissuhete seadus: põhiseaduslikud väljakutsed. Hart Publishing, Oxford, lk 183-210.
Farnham B (2004) Poliitilise konteksti mõju välispoliitiliste otsuste tegemisele. Poliitiline psühholoogia, Vol. 25, nr 3, lk 441-463.
Ferejohn J (2002) Poliitika kohtupidamine, õiguse politiseerimine. Seadus ja kaasaegsed probleemid, Vol. 65, nr 3, lk 41-68.
Fletcher, K (2013) Kohtu otsustav käsi kujundab täitevvõimu välissuhete kujundamise võimu. Marylandi seaduse ülevaade, Vol. 73, nr 1, artikkel 10, 2013, lk 247-284.
Foyle D (2003) välispoliitika analüüs ja üleilmastumine: avalik arvamus ja üksikisik. Välisanalüüsi osa 20 / 20: rahvusvaheliste sümpoosionide uuringute ülevaade, Vol. 5, nr 2, lk 163-170.
Franck T (1991) kohtud ja välispoliitika. Välispoliitika, Nr 83, lk 66-86.
Ginsburg T (2009) Haldusjuhtimise kohtulikustamine: põhjused, tagajärjed ja piirid. Osades: Ginsburg T, Chen AH (toim) (2009) Haldusõigus ja juhtimine Aasias: võrdlevad perspektiivid. Routledge University Press, Taylor & Francis Group Ltd, Oxford.
Goldsmith J (1997) föderaalsed kohtud, välisasjad ja föderalism. Virginia seaduse ülevaade, Vol. 83, nr 8, lk 1617-1715.
Harriger K (2011) kohtunike ülimus või kohtulik kaitse? Riigikohus ja volituste lahusus. Politoloogia kvartal, Vol. 126, nr 2, lk 201-221.
Hermann M (2001) Kuidas otsus ühitab välispoliitikat: teoreetiline raamistik. Rahvusvaheliste uuringute ülevaade, Vol. 3, nr 2, lk 47-81.
Hermann R (1988) Kognitiivse revolutsiooni empiiriline väljakutse: strateegia tajude kohta järelduste tegemiseks. Rahvusvahelised uuringud kvartalis, Vol. 32, nr 2, lk 175-203.
Hill C (2003) Muutuv välispoliitika. Palgrave Macmillan, New York.
Hill C (2004) taasriigistamine või ümbergrupeerimine? ELi välispoliitika alates 11 september 2001. Ühiste turu-uuringute ajakiri, Vol. 42, nr 1, lk 143-63.
Hirschl R (2006) Uus põhiseadus ja puhta poliitika kohtumõistmine kogu maailmas. Fordhami seaduse ülevaade, Vol. 75, nr 2, artikkel 14, lk 721-753.
Hudson V, Vore C (toim) (1995) välispoliitika analüüs eile, täna ja homme. Mershoni rahvusvaheliste uuringute ülevaade, Vol. 39, nr 2, lk 209-238.
Jinks D, Katyal N (2006-2007), kes eiravad välissuhete seadust. Yale Law Journal, Vol. 116, lk 1230-1283.
Kaarbo J (2003) välispoliitika analüüs XXI sajandil: tagasi võrdluse juurde, identiteedi ja ideede juurde. International Studies Review, kd. 5, nr 2, lk 156 – 163.
Kuchinsky M (2011) rahvusvahelised suhted. Saates: Ishiyama JT, Breuning M (toim) 21st sajandi politoloogia: viide: teatmeteos, Sage Publications, London.
Malir J (2013) Rahvusvaheliste suhete kohtualluvus: kas rahvusvahelised kohtud on olulised? Advokaat kvartaalselt, Vol. 3, nr 3, lk 208-224.
McCaffrey P, Messina LM (2005) Ameerika Ühendriikide ülemkohus. HW Wilsoni ettevõte, Washington, DC.
Morey D, Radazzo K (toim) (2009) Kõikuvad kodumaised piirangud: USA välispoliitika kõrgeim kohus ja täitevasutus. Rahvusvahelise Uuringute Assotsiatsiooni aastakoosolek, 15-18 veebruar 2009, New York, lk 1-22.
Pacelle R (2015) Riigikohus eraldatud võimu süsteemis: rahvuse tasakaaluratas. Routlege, New York.
Posner E (2017) Ameerika pole põhiseadusliku kriisi lähedal. Välispoliitika26 detsember 2017.
Randazzo K (2004) kohtuotsuste tegemine USA välispoliitika kohtuvaidlustes. Lõuna-politoloogia ühingu aastakoosolekul tutvustamiseks ettekanne, 8-11 Jaanuari 2004, New Orleans, Louisiana, lk 1-30.
Risse T (2013) Välispoliitika analüüs ja valitsemistava pööre. Osades: Bynander, F, Guzzini S (toim) Välispoliitika ümbermõtestamine. Routledge, New York, lk 176-185.
Rosenblum V, Castberg A (toim) (1973) Põhiseadusliku õiguse juhtumid: Ülemkohtu poliitilised rollid. Irwin-Dorsey International, London.
Smith K (2003) Euroopa välispoliitika süsteemi mõistmine. Euroopa kaasaegne ajalugu, Vol. 12, nr 2, lk 239-254.
Ura J, Wohlfarth P (toim) (2010) “Pöördumine rahva poole”: avalik arvamus ja kongressi toetus Riigikohtule. Ajakiri Poliitika, Vol. 72, nr 4, lk 939-956.
Vallinder T (1995), kui kohtud käivad. Saates: Tate, NC ja Vallinder T (1995) Justiitsvõimu globaalne laienemine, New York University Press, New York, lk 13-26.
Walker S, Malici A, Schafer M (toim) (2011) Välispoliitilise analüüsi ümbermõtestamine: riigid, juhid ja käitumisharjumuse rahvusvaheliste suhete mikrolõigud (rolliteooria ja rahvusvahelised suhted) .1st edn. Routledge, New York.
Wasby S (1976-1977) Eesistujariik kohtutes. Capital University Law Review, kd. 6, lk 35-73.
Wells R, Grossman J (1966) Kohtuliku poliitika kujundamise kontseptsioon: kriitika. Avaliku õiguse ajakiri, Vol. 15, nr 2, lk 286-310.
SCOTUS juhtumid
Brown versus haridusnõukogu 347 USA 483 (1954).
Boumediene v. Bush 553 USA 723 (2008).
Hamdan v. Rumsfeld 548 USA 557 (2006).
Hamdi v. Rumsfeld 542 USA 507 (2004).
Jesner v. Arab Bank, PLC 584 USA ___ (2018).
Kiobel vs. Royal Dutch Petroleum Co., viidatud kui 133 S. Ct. 1659 (2013.
Sosa v. Alvarez-Machain 542 USA 692 (2004).
Ameerika Ühendriigid v. Curtiss-Wright Export Corp. 299 USA 304 (1936).
Ameerika Ühendriigid v. Morrison 529 USA 598 (2000).
Ameerika Ühendriigid v. Nixon 418 USA 683 (1974).
Youngstown Sheet & Tube Co. v. Sawyer 343 USA 579 (1952).
Zivotofsky v. Clinton 566 US ___ (2012) viitab kui 132 S. Ct. 1421.
Zivotofsky v. Kerry 576 US ___ (2015) viitab kui 135 S. Ct. 2076.
The Washington Times, 23, märts 2017.
SCOTUSBlog, 22 oktoober 2019.
[1] Fletcher 2013, lk. 284.
[2] Alden, Aran 2012; Bynander, Guzzini 2013; Farnham 2004, lk 441-463; Mägi 2003; Hill 2004, lk 143-163; Kaarbo 2003, lk 156 – 163; Smith 2003, lk 239-254.
[3] Walker, Malici, Schafer 2011, lk. xi.
[4] Clarke, valge 1990; Mägi 2003; 2007i purustamine.
[5] Mägi 2003, lk. xvii.
[6] Morey, Radazzo 2009, lk 1-22.
[7] Barani 2005, lk. 55. Ta määratleb "judicialization poliitika" kui nähtus suunatud laienemine provintsis kohtute ja kohtunike arvelt poliitikute ja / või administraatorid.
[8] Vallinder 1995, lk. 13.
[9] Hirschl 2006, lk. 751. Näited on kinnipeetavate juhtumid, Alien Torti põhikirjaga seotud juhtumid ja Zivotofsky juhtumid.
[10] Malir 2013, lk 208 ja 216-217.
[11] Ginsburg 2009, lk. 3.
[12] Ferejohn 2002, lk. 41.
[13] Kuchinsky 2011, lk.414.
[14] Eckes 2014, lk.183.
[15] Breyer 2015, lk. 170.
[16] Hudson, Vore 1995, lk. 211.
[17] Ibid., Lk. 212. Hudson ja Vore tsiteerivad seda lauset Hermannilt 1988, lk 175-203.
[18] Hermann 2001, lk. 47.
[19] Mägi 2003, lk. 250.
[20] Hudson, Vore 1995, lk. 210.
[21] Risse 2013, lk. 183. Seda vaadet Risse'ile jagavad Bynander, Guzzini, 2013, lk. xx.
[23] Randazzo 2004, lk. 3. Fletcheri hiljutine väljaanne on oluline kriitika. Fletcher 2018.
[24] Kohtunik Gorsuchi SCOTUSes vaba ametikoha täitmiseks korraldatud kinnise ärakuulamise ajal märkis senaator Charles Schumer, et kohtunik ei olnud suutnud teda piisavalt veenda, et ta korraldab „sõltumatut presidenti, kes pole peaaegu täielikult piiranud täidesaatvat tegevust”. The Washington Times, 23, märts 2017.
[25] Collins 2002, lk. 485. Ta tsiteerib lord Atkinit, kes selle põhimõtte kuulsalt sõnastas:
Meie riik ei saa sellises küsimuses rääkida kahe häälega: kohtusüsteem ütleb ühte, täidesaatev teist.
Ibid., Lk. 487.
[26] Ibid, lk 486 ja 499-501.
[28] Harringer 2011, lk. 202.
[29] Nagu tsiteeris Rosenblum 1973, lk. 1.
[30] Zivotofsky v. Clinton 566 US ___ (2012) viitab kui 132 S. Ct. 1421 ja Zivotofsky v. Kerry 576 US ___ (2015) viitavad kui 135 S. Ct. 2076.
[31] USA v. Curtiss-Wright Export Corp. 299 USA 304 (1936), aadressil 320. Sel juhul otsustas peakohtunik Sutherland ekslikult, et presidendil olid välissuhete üle ulatuslikud ja määratlemata volitused, kirjeldades presidenti kui valitsuse "ainukest organit" välissuhetes. Juhtkond seostas selle väljaütlemisega aastakümneid oma tegevuse välissuhetes.
[32] Foyle 2003, lk. 170.
[33] Wells ja Grossman 1966, lk 286 ja 310.
[34] Ura ja Wohlfarth 2010, lk. 939.
[35] Ibid., Lk. 940.
[36] Peakohtunik Rehnquist kordab, et paljud kohtu otsused kinnitasid üheselt kinnitatavat pikaajalist seisukohta, et SCOTUS on rõhutatult justiitsosakonna provints ja kohus öelda, mis seadus on. ”Ameerika Ühendriigid versus Morrison 529 USA 598 (2000). , aadressil 617.
[37] Selle lõpu märkuse on teinud Goldsmith, 1997, lk. 1715:
Kuna piir sise- ja välissuhete vahel hägustub, on nende ja nendega seotud doktriinide jätkuv elujõulisus praegusel kujul ebamäärane. USA välissuhete seaduse oluline väljakutse on läbi mõelda, kuidas selle kohtualluvuse doktriinid kehtivad maailmas, kus „välissuhted” pole enam eristatav kategooria.
[38] Baum 2013, lk. 213.
[39] Brown versus haridusnõukogu 347 USA 483 (1954).
[40] 21is oktoobris 2019 ilmunud National Marquette Law Schooli küsitlus näitab, et USA kodanikud usaldavad SCOTUSit palju rohkem kui kahte muud valitsuse haru ega näe seda kui erakordselt parteilist institutsiooni. Kolmest valitsuse harudest on 57 protsenti SCOTUSe kõige usaldusväärsem, võrreldes 22 protsendiga kongressil ja 21 protsendiga presidendil. Kaks muud küsitlust - Gallup ja Pennsylvania ülikooli Annenbergi avaliku poliitika keskus - leidsid kohtule kindlat avalikku toetust. SCOTUSBlog, 22 oktoober 2019.
[41] Ameerika Ühendriigid v. Nixon 418 USA 683 (1974).
[43] Korea sõja ajal arvutas president Harry Truman SCOTUSe käe läbi alandava lüüasaamise, kui kohus pööras tõusulaine ohjeldamatu presidendivõimu vastu oma otsusega kohtuasjas Youngstown Sheet & Tube v. Sawyer 343 USA 579 (1952).
[44] McCaffrey ja Messina 2005, lk. vii.
[45] Wasby 1976-1977, lk. 73.
[46] Barnes juuni 2007, lk. 25.
[47] Jinks ja Katyal 2006-2007, lk 1282-1283.
[48] Viimase kahe aastakümne jooksul on eriti tähelepanuväärsed juhtumid, mis on koondatud konkreetsetesse klastritesse, nimelt. Kinnipeetavate juhtumid (Rasul, Hamdi, Hamdan ja Boumediene); Alien Torti põhikirja juhtumid (Sosa, Kiobel ja Jesner); Passiümbrised (Zivatofsky); ning viimasel ajal reisikeelu ja varjupaiga juhtumid.
[49] Breyer 2015, lk. 15.
[50] Algselt tähendas see fraas, et demokraatide ja vabariiklaste vahelised vaidlused piirdusid varem vaid siseküsimustega. Kui tekkisid välisküsimustega seotud poliitilised küsimused (st, teemad, mis läksid kaugemale USA piiridest või väljaspool veepiirist), lükatakse need tavaliselt presidendi poole, lükatakse erimeelsused kõrvale ja toetatakse teda välissuhetes.
[51] Breyer 2015, lk 236-237.
[52] Hermann 2001, lk. 75.
[53] Cohen 2015, lk. 380.
[54] Franck 1991, lk 66 ja 86.
[55] Sellise parameetri klassikaline näide on see, mis on seatud Hamdi vs. Rumsfeld 542 USA 507 (2004), aadressil 536 - presidenti ei kontrollita. Kohtunik Sandra O'Connor laiendab seda: kohtusüsteem "mängib vajalikku rolli selle valitsemisprobleemide õrna tasakaalu säilitamisel" ja "õige siinse põhiseadusliku tasakaalu saavutamine on rahvale sellel käimasoleva lahinguperioodil väga oluline". Ibid., 536 ja 532.
[57] Breuning (eessõna) 2019, lk. ix.
" Linnad kutsusid üles looma tingimusi võitluse #ClimateChange vastu
#EUCitizens - kui rahul on inimesed oma eluga? »

matches: Kohus Kohus kohus kohus kohus kohus kohus kohus kohus kohus Kohus Kohus Riigikohus kohus Riigikohus kohus kohus


L.Koidula 34a kinnisasja detailplaneeringu tingimusi täpsustavate projekteerimistingimuste avalikustamine > Tallinn
L.Koidula 34a kinnis...
L.Koidula 34a kinnisasja detailplaneeringu tingimusi täpsustavate projekteerimistingimuste avalikustamine
Tallinna Kesklinna Valitsus ja Tallinna Linnaplaneerimise Amet AVALIKUSTAVAD ajavahemikul 05.08.2020-18.08.2020 Tallinna Linnaplaneerimise Ameti koostatud L. Koidula 34a kinnisasja osas detailplaneeringu tingimusi täpsustavate projekteerimistingimuste eelnõu.
KARISMA arhitektid OÜ esindaja Risto Parve ja HOCO OÜ esindaja Olavi Ootas esitasid Tallinna Linnaplaneerimise Ametile (edaspidi: amet) 15.12.2019,10.01.2020 ja 16.03.2020 projekteerimistingimuste taotluse nr 1911002/12198 (vt lisa 1) L.Koidula tn 34a krundi osas kehtestatud detailplaneeringus osas DP pos 4 hoonestusala suurendamiseks, ehitusliku tingimuse ning liikluslahenduse põhimõtete täpsustamiseks vastavalt ehitusseadustiku (edaspidi: EhS) § 27 lõike 4 punktidele 2, 4 ja 7.
L.Koidula tn 34a kinnisasja osas on Tallinna Linnavolikogu 16.05.2002 otsusega nr 225 kehtestatud Rohelise aasa, Mäekalda tn ja L. Koidula tn vahelise kvartali ning sellega külgnevate L. Koidula tn 21 ja 21a kruntide detailplaneering (edaspidi: DP) nr DP003720, mille lahenduse kohaselt on krundile pos 4 suurusega 2697 m² määratud ehitusõigus kahe 2-korruselise hoone (kasvuhoone ja kohviku) püstitamiseks.
Katastriüksuse sihtotstarveteks on DP lahenduses määratud ärimaa 50% ja ühiskondlike ehitiste maa 50%, maapealne suletud brutopinnad vastavalt ärimaa 1500 m², ühiskondlike ehitiste maa 1500 m², kokku 3000 m².
DP lahenduses on krundi pos 4 hoonestusala edelanurk määratud Roheline aas 1 // 5 // 11 kinnisasjal asuvast Roheline aas 1 Kadrioru lossi aednikumajast (ehitismälestis nr 27 514) 10 m kaugusele (tõenäoliselt tuleohutuse tagamise eesmärgil).
DP lahenduses ei olnud hoonele kavandatud maa-alust korrust ning DP krundile pos 4 oli juurdepääs ette nähtud üksnes kirde poolt L. Koidula tänavalt.
15.12.2019, 10.01.2020 ja uuesti koos korrigeeritud eskiisiga 16.03.2020 esitatud projekteerimistingimuste taotluse alusel soovitakse täpsustada L. Koidula tn 34a osas DP pos 4 lahenduses määratud:
1. Hoonestusala tingimusi, sealhulgas hoonestusala suurendamist, vähendamist, keeramist või nihutamist, kuid mitte rohkem kui 10 protsendi ulatuses esialgsest lahendusest (alus EhS § 27 lõike 4 punkt 2).
Projekteerimistingimuste taotluse kohaselt soovitakse DP krundi pos 4 määratud hoonestusala, mille suurus on 1907 m², suurendada 2,4% ulatuses, s.t ca 45 m² suuruse ala võrra, Roheline aas 1//5//11 kinnisasjal asuva Roheline aas 1 hoone suunas, samas DP lahenduses määratud ehitusalust pindala (1900 m²) suurendamata. Esitatud eskiislahenduse kohaselt vähendatakse DP hoonestusala ca 45m² võrra hoone edelaküljest.
Hoonestusala suurendamine hoone edelakülje poole on vajalik garaažiuste kohale varikatuse kavandamiseks.
Arhitektuurilisi, ehituslikke või kujunduslikke tingimusi (alus EhS § 27 lõike 4 punkt 4).
Projekteerimistingimuste taotluses on soovitud hoonele kavandada osaliselt maa-alune korrus, kuhu on ette nähtud lao- ja tehnilised ruumid, mis maapealsele korrusele ei mahu, ja elektriautode parkimiskohad.
Haljastuse, heakorra või liikluskorralduse põhimõtteid (alus EhS § 27 lõike 4 punkt 7).
Lisaks DP lahenduse kohasele juurdepääsule L. Koidula tänavalt soovitakse krundile juurdepääs kavandada lisaks Rohelise aasa tänava poolt Roheline aas 1a kinnisasja kaudu, kust toimub juurdepääs ka Roheline aas 1//5// 11 kinnisasjale. Seoses hoone loodepoolses maapealses garaažis pargitavate hooldusmasinate suure pöörderaadiusega ei ole L. Koidula tänava poolt sissesõit teostatav.
Kuigi DP lahenduses määratud katastriüksuse sihtotstarvete osakaalu täpsustada projekteerimistingimustes soovitud ei ole, on projekteerimistingimuste taotluse juurde lisatud eskiisi lahendusest aru saada, et hoonesse ei ole kavandatud 50% ulatuses äriruume (nt kohvikut vms) ning 50% ulatuses ühiskondlikke ruume.
Kuna projekteeritud hoone on olemuselt ühiskondlik ehitis, on lisaks eelnimetatud DP tingimuste täpsustustele vajalik lisaks paindlik ehitise kasutamise otstarvete osakaalu võimaluse andmine vastavalt EhS § 27 lõike 4 punktile1.
08.04.2020 arutas amet L. Koidula tn 34a projekteerimistingimuste taotluse teemat projektide läbivaatamise komisjoni koosolekul, mille otsuse nr 47-6 kohaselt:
1. DP lahenduse täpsustamist on amet nõus kaaluma projekteerimistingimuste menetluses EhS § 27 lõike 4 punktide 1 , 2, 4 ja 7 alusel.
2.Ehitise hoonealuseks pinnaks võib arvestada DP põhijoonise ehitusõiguse tabelis oleva näidu 1900 m².
Koostada projekteerimistingimuste eelnõu, mis saata linnaosa valitsusse avalikustamisele.
Projekteerimistingimuste andmisel arvestatakse hoone või olulise rajatise asukohas väljakujunenud keskkonda, sealhulgas hoonestuslaadi; et projekteerimistingimuste andmine ei oleks vastuolus õigusaktide, isikute õiguste või avaliku huviga; üldplaneeringus määratud tingimusi ning detailplaneeringu muinsuskaitse eritingimusi, kui need on nõutavad muinsuskaitseseaduse kohaselt (alus EhS § 27 lõige 2).
Projekteerimistingimustes kavandatavate lubatud täpsustustega - ehitise kasutamise otstarvete paindlikud osakaalude võimaldamisega, millega kaasneb katastriüksuse sihtotstarvete osakaalu täpsustamine, hoonestusala ja hoone ehitusliku tingimuse ning liikluslahenduse täpsustamisega - ei kaasne DP olemuslikku muutmist - seega on kavandatu kooskõlas DP olemuse ja mõttega ning sellega ei kaasne olulist linnaehituslikku mõju.
DP elluviimise võimaluse täpsustamine on põhjendatud, kuna DP kehtestamisest on möödunud üle 18 aasta ning ehitise kasutamise otstarvete paindlikuma osakaalu, hoonestusala täpsustamise, maa-aluse korruse kavandamise ning Kadrioru parki teenindavate hooldusmasinatele lisajuurdepääsu võimaldamise eesmärk on tagada projekteeritava majandushoone funktsionaalsem toimimine, samas uue linnaehitusliku keskkonna loomine L. Koidula tn 34a kinnisasjal.
Seega esineb õiguslik alus kui ka sisuline vajadus DP täpsustamiseks vastavalt EhS § 27 lõike 4 punktidele 1, 2, 4 ja 7.
DP 2, 4
Ja 7 alusel, mistõttu hoone projekteerimiseks L. Koidula tn 34a kinnisasjale projekteerimistingimustes määratud tingimustel ei ole uue detailplaneeringu koostamine otstarbekas ega mõistlik.
Arvestades eeltoodud kaalutlusi on projekteerimistingimuste alusel lubatud täpsustada DP krundile pos 4 määratud:
Ehitise kasutamise otstarvet, sealhulgas võib täpsustada hoone kasutusotstarvete aluseks oleva krundi kasutamise sihtotstarvete osakaalu, kui vastavad sihtotstarbed on mõlemad varasemalt detailplaneeringus ette nähtud (alus EhS § 27 lõike 4 punkt 1).
Lubatud on suurendada ühiskondliku ehitise ruumide osakaalu hoones, mille tulemusel on L. Koidula tn 34a katastriüksuse sihtotstarvete osakaaluks lubatud määrata ärimaa 0-20% ja ühiskondlike ehitiste maa 80-100%.
Hoonestusala tingimusi, sealhulgas hoonestusala suurendamist mitte rohkem kui 10 protsendi ulatuses (projekteerimistingimuste taotluse kohaselt 2,4% ulatuses 1907 m² DP hoonestusalast) samas DP lahenduses määratud ehitusalust, s.t ehitise hoonealust, pinda suurendamata (alus EhS § 27 lõike 4 punkt 2).
Lubatud on suurendada hoonestusala ca 45 m² ulatuses Roheline aas 1 hoone poole, juhul kui on tagatud tuleohutusnõuded. DP hoonestusala vähendatakse hoone lõunaküljelt ca 45 m² ulatuses.
Projekteerimistingimustega on lubatud hoonele ehitada maa-alune korrus DP lahenduses määratud hoonestusala ulatuses.
Arvestada ehitusprojekti koostamisel Muinsuskaitseameti 12.03.2020 ettepanekut kaaluda hoone garaažiosale alternatiivseid katusekatte lahendusi, mis ei tekitaks ajaloolisesse keskkonda kaarhallilikult tumma arhitektuurset mahtu ning mängiks kaasa hoone õhulisusega.
Võrrelde DP lahendusega on lubatud rajada üks täiendav autode juurdepääs Roheline aas 1a kinnisasja kaudu, kust toimub juurdepääs ka Roheline aas 1//5//11 kinnisasjale. Projekteerimisel arvestada seejuures L. Koidula tn 34a uue juurdepääsutee rajamiseks 31.03.2020 esitatud projekteerimistingimuste taotlusele nr 2011002/03800 antavaid tingimusi. Liikluslahenduse kavandamisel arvestada Tallinna Transpordiameti tingimustega (vt PT lisa 3).
Lubatud täpsustuste alusel koostatav lahendus tagab samasuguse tasakaalustatud ja mitmekesise linnakeskkonna L.Koidula tn 34a kinnisasjal nagu ka DP-s kavandatu elluviimisel.
Kavandatud DP täpsustused - ehitise kasutamise otstarvete osakaalu täpsustamine, millega kaasneb katastriüksuse sihtotstarvete osakaalu täpsustamine, hoonestusala suurendamine ja vähendamine, ehitusliku tingimuse ning liikluslahenduse muutmine - ei oma olulist linnaruumilist ega ehitustehnilist mõju, samuti ei kaasne sellega olulist negatiivset mõju naaberkinnisasjadele ega nende kasutajatele.
Kõikide teiste nõuete ja näitajate osas peab ehitusprojekt vastama alal kehtiva DP lahendusele.
Projekteerimistingimuste taotluse ja selle lisamaterjalidega on võimalik tutvuda Tallinna planeeringute registri veebiaadressil https://tpr.tallinn.ee/ detailplaneeringu nr DP003720, juurest rubriigist „Dokumendid“ (dokumentide nägemiseks peab ID-kaardiga sisse logima).
Materjalidega saab ülalnimetatud ajavahemikul tutvuda tööpäeviti ka Tallinna Kesklinna Valitsuses, Nunne tn 18, hoovimajas toas nr 32. Soovitame materjalidega tutvuda elektroonilise kanali kaudu.


text:
T1 saneerimiskava ei saanud piisavat heakskiitu, kuid protsess jätkub - ÄRILEHT
27.mai 2020 10:13
Kuna enam kui pooled võlausaldajatest igas võlausaldajate rühmas hääletasid poolt, saab AS Tallinna Moekombinaat saneerimismenetlusega edasi liikuda ja paluda kohtul saneerimiskava kinnitada ilma kava eelneva heaks kiitmiseta võlausaldajate poolt. Taotlus tuleb kohtule esitada hiljemalt 2. juunil 2020.
Kohus teeb otsuse seoses AS-i Tallinna Moekombinaat saneerimiskava kinnitamise taotlusega 14 päeva jooksul alates vastava avalduse saamisest. Kui kohus otsustab AS-i Tallinna Moekombinaat taotluse rahuldada, nimetab kohus saneerimiskava hindamiseks vähemalt kaks eksperti. Kohus määrab ka saneerimiskava kinnitamise otsustamiseks tähtaja, mis ei või olla pikem kui 60 päeva alates kohtu määrusest AS-i Tallinna Moekombinaat taotluse rahuldamiseks. Kohus võib saneerimiskava kinnitada, kui vähemalt üks ekspertidest leiab, et ettevõtte saneerimine on tõenäoliselt edukas. Kui kohus jätab AS-i Tallinna Moekombinaat avalduse menetlusse võtmata, siis saneerimismenetlus lõpeb, kuid seda määrust on võimalik edasi kaevata.
T1 saneerimiskava asuvad hindama eksperdid (5) 15.06.2020
FOTOD ja VIDEO | Lõpuks ometi. Täna avati liiklusele taasiseseisvumisaja suurima teeobjekti esimene osa. Teekond Tartusse vähenes Kiirust tohib peagi arendada 120 km/h (162)
Kinnisvaraekspert: miks „flipitud" korterite ostmine on ohtlik? (23)

matches: Kohus kohus kohus Kohus Kohus kohus


Gran Turismo Planet • Vaata teemat - DIRT RALLY
67 postitust • 4. leht 4-st • 1, 2, 3, 4
Postitas NFSTimukas » 03 Dets 2018, 16:08
Nikson kirjutas: Eestis vist paar meest on teadete põhjal F1 autoga sõitnud, Asmer ja Korjus?
Aga kas on siis mõtet vaielda. Esiteks kas see teema just selleks parim on. Ja ega Timukas on niikuinii teatud mängu fanboy ja kui ongi midagi kehvasti, siis ta lihtsalt ei näe seda. Mängime seda mis on.
Egas ma siin mänge maatasa püüagi teha. Lihtsalt ma ei ole rahul nende mängude füüsikaga mis isiklikult minu jaoks on kohati ebaloogiline. Aga mängin neid ikka ja ka GTS-i. Eks oleneb ju kuidas keegi kohaneb mänguga. Perfektset mängu pole veel olemas kahjuks.
Ideaalset mängu ei saa kellelegi kunagi olema.
Nagu ma aru saanud inimestest, kes siis simulaatoreid mängivad ja enda arust autosid teavad vähemalt, eelistavad seda trendi: "mida keerulisem on sõita, seda rohkem simu on mäng"
Ma ise lihtsalt loogika ja õpitud füüsika reeglite alusel, simulatoritest PS4 peal GT Sport ja Assetto Corsa koos DiRT 4 ja Rallyga tunduvad kõige etemad. Seni pole aga suutnud DiRT seeriat nautida ise, et tahaks nagu sõita rohkem kui mängu osa sel on. Assettol see probleem, et pole seal mängu mida mängida Seega GT jääb ainukesena listi.
Postitas ChLoNiCaL-EST » 03 Dets 2018, 17:15
Dirt Rally ja Dirt 4 on igavad lihtsalt. Sama on Assetto Corsaga. Ma olen tavaliselt see single playeri mängija ja Forza 7-s oli see väga hästi tehtud. Umbes sama nagu GTS-is aga kordades mahukam.
Postitas NFSTimukas » 03 Dets 2018, 18:38
ChLoNiCaL-EST kirjutas: Egas ma siin mänge maatasa püüagi teha. Lihtsalt ma ei ole rahul nende mängude füüsikaga mis isiklikult minu jaoks on kohati ebaloogiline. Aga mängin neid ikka ja ka GTS-i. Eks oleneb ju kuidas keegi kohaneb mänguga. Perfektset mängu pole veel olemas kahjuks.
Viimaste andmetega Forza arendajal mingi 3x rohkem töötajaid ka, Polyphonyl mingi 150 kanti ja Turn 10 ligi 400. Ning Forza pole seda nö generatsiooni hüpet teinud nagu GT tegi hetkel. Nii jama graafika osadel autodel pole kui PS2 portidel GT's oli aga järgmisel generatsiooni platformidel vist aktsepteeritav see poleks.
Postitas ChLoNiCaL-EST » 03 Dets 2018, 18:48
NFSTimukas kirjutas: Viimaste andmetega Forza arendajal mingi 3x rohkem töötajaid ka, Polyphonyl mingi 150 kanti ja Turn 10 ligi 400. Ning Forza pole seda nö generatsiooni hüpet teinud nagu GT tegi hetkel. Nii jama graafika osadel autodel pole kui PS2 portidel GT's oli aga järgmisel generatsiooni platformidel vist aktsepteeritav see poleks.
No mängi Forza 7 pc peal native 4K-s Ultra peal siis nii ilusat automängu graafikat sa mujal ei näe.
Forza 7 suureks miinuseks on idiootidest tulvil online. Samas jälle teised asjad on online puhul palju paremini lahendatud kui mujal.
Ma ise viimasel ajal olen üldse hakanud sõitma RaceRoomi. Tasuta mäng Steamis. Iga rada/auto tuleb eraldi osta. Saan vähemalt GTR-ga SPA-s kihutada. Füüsikamudel on parem kui GTS-is.
Postitas NFSTimukas » 03 Dets 2018, 20:14
Pole ma endale soovinud mänguarvutit, PS4 täidab mu soovid. Graafika mind isiklikult ei koti ning mis inimestel selle kuradima Spa rajaga on. Varsti ei taha seda rada ise kuuldagi, hala selle ümber, et GT Spordis pole.
Forza online pidi saast olema, kui teatud seltskonnaga sõita privaatselt tahad.
Ning keeruline uskuda mängude kohta arvamusi inimeselt, kes mängib Fortnite.
Postitas ChLoNiCaL-EST » 03 Dets 2018, 20:26
NFSTimukas kirjutas: Pole ma endale soovinud mänguarvutit, PS4 täidab mu soovid. Graafika mind isiklikult ei koti ning mis inimestel selle kuradima Spa rajaga on. Varsti ei taha seda rada ise kuuldagi, hala selle ümber, et GT Spordis pole.
Mis kala sul selle Fortnitega on? Maailma kõige populaarsem mäng ja sulle ei sobi? Ning ma olen sulle juba varasemalt õelnud, et mu poeg mängib seda PS4-s.
SPA on legendaarne rada, mis meeldib kõikidele. Simple as that.
PS! See, et sul graafika osakonnas juba nii madalad nõudmised on näitab niimõndagi. Mängid silmaklappidega?
Postitas NFSTimukas » 03 Dets 2018, 20:49
Populaarne ei tähenda, et mäng on hea.
Tuleb meelde jah, et poeg mängib ning ma mängin mängu sisu mitte graafika pärast eelistatavalt, hea graafika lihtsalt boonuseks kui on.
Mul Spa mingi eriliste listis pole, võiks siis lisada näiteks Matterhornigi tagasi.


text:
4-18-6598/21 Riigikohtu kriminaalkolleegium 17.10.2019
Juhul, kui uurimistoimingu protokolli ei ole võimalik või otstarbekas vormistada uurimistoimingu käigus, võib seda teha ka pärast uurimistoimingut. Seega ei tingi ainuüksi sündmuskoha vaatluse protokolli koostamine või vormistamine sündmuskoha vaatlusest hiljem või teises kohas a priori vaatlusprotokolli ebausaldusväärsust. Küll aga peab protokolli koostaja viibima menetlustoimingu juures, sest oma allkirjaga kinnitab ta, et menetlustoiming tehti just sellisel viisil, nagu see on protokollis kajastatud. (Vt RKKKo 3-1-1-31-11, p 20.1). (p 21)
Uurimistoimingu tingimused, käigu ja tulemused ning kogutud tõendusteabe võib talletada fotol menetlustoimingu protokolli lisana, kui selleks esineb vajadus või kui see on kohustuslik (VTMS § 50, KrMS § 149 lg 1). Fotode puudumine ei muuda vaatlusprotokolli ebausaldusväärseks tõendiks (vt RKKKm 3-1-1-41-09, p 7). (p 22)
Väärteomenetluses koostatud sündmuskoha vaatluse protokoll on käsitatav uurimistoimingu (täpsemalt sündmuskoha vaatluse) protokollina KrMS § 63 lg 1 mõttes ja kala loendamise protokoll sündmuskoha vaatluse protokolli lisana KrMS § 148 tähenduses, mistõttu on tegemist süüteomenetluses lubatava tõendiga (vt RKKKo 3-1-1-116-10, p 8). (p 20)
3-1-1-111-13 Riigikohus 27.11.2013
Kohtupraktikas on selgitatud, et väärteoasja menetlenud isik võib olla tõendite koguja ja nende hindaja, kuid mitte enda edaspidiseks tegevuseks tõendi allikas (vt nt RKKKo 3-1-1-82-10, p 8). Samas on siiski aktsepteeritav kohtuvälise menetleja ametniku tunnistajana ülekuulamine näiteks mingi menetlustoimingu täpse käigu kohta (vt nt RKKKo 3-1-1-29-05, p 7 ja 3-1-1-47-08, p 10).
Kriminaalkolleegiumi varasema praktika kohaselt on osade tõendite hindamata jätmise põhistuse puudumine väärteomenetlusõiguse oluline rikkumine VTMS § 150 lg 1 p 7 mõttes (vt nt RKKKo 3-1-1-29-13, p 6).
Tulenevalt VTMS § 123 lg-st 2 arutab maakohus väärteoasja täies ulatuses, sõltumata esitatud kaebuse piiridest, kontrollides kohtuvälise menetleja otsuse tegemise aluseks olnud faktilisi ja õiguslikke asjaolusid ning peab otsuse tegemisel lahendama VTMS §-s 133 loetletud küsimused. Kooskõlas VTMS §-ga 110 peab kohtuotsuse põhiosast nähtuma nii tõendite analüüs kui ka see, millised asjaolud tõendatuks loeti ja millele otsuse tegemisel tugineti (vt nt RKKKo 3-1-1-102-11, p 7).
Eriveose veo luba ei pea olema esitatud kontrollijale paberkandjal, vaid aktsepteeritav on selle esitamine ka digitaalsel kujul. Nii sätestab teede- ja sideministri 21. mai 2001. a määruse nr 51 „Suuremõõtmelise ja/või raskekaalulise autoveo eeskiri“ § 5 lg 1, et luba peab olema vedajal kaasas ja see tuleb esitada politseiametniku või muu teda seaduse alusel kontrollimise õigust omava isiku nõudel. Selle kohustuse eesmärgiks on tagada kontrollijale võimalus kohapeal veenduda eriloa olemasolus ning selle tingimustest kinnipidamises. See eesmärk on saavutatav ka olukorras, kus isikule on väljastatud luba digitaalselt ja tal on võimalik see elektroonilisel andmekandjal kontrolli teostavale isikule esitada.
3-1-1-55-13 Riigikohus 10.06.2013
Riigikohtu kriminaalkolleegium on varasemas praktikas leidnud, et kaudsetele tõenditele rajaneva tõendamise puhul tuleb tõendamiseseme suhtes eraldivõetult mitterelevantsetest asjaoludest kujundada selline uue kvaliteediga asjaolude kogum (süsteem), mis võimaldab teha tõsikindlaid järeldusi süüteo asjaolude suhtes. Seetõttu omandab just kaudsete tõenditega tõendamisel erilise tähenduse KrMS § 61 lg-s 2 sisalduv nõue hinnata tõendeid nende kogumis. Seega eeldab kaudsetele tõenditele tuginev tõendamine juba põhimõtteliselt tõendite paljusust (vt RKKKo 3-1-1-15-12, p 14).
Tuginedes kaitseväidete elulisele ebausutavusele olukorras, kus kohtuvälise menetleja poolt kogutud tõendid ei kinnita NPALS § 151 järgi kvalifitseeritava väärteo toimepanemist, pööras maakohus tõendamiskoormise kolleegiumi arvates alusetult ümber ja luges väärteokoosseisu tõendatuks sisuliselt seetõttu, et menetlusalune isik ei suutnud veenvalt tõendada, et ta kanepit ei tarvitanud. Selliselt toimides läks maakohus vastuollu süütuse presumptsiooni põhimõttega ja rikkus oluliselt väärteomenetlusõigust VTMS § 150 lg 2 mõttes.
Narkootiliste ja psühhotroopsete ainete ning nende lähteainete seaduse § 151 näeb ette karistuse narkootilise või psühhotroopse aine arsti ettekirjutuseta tarvitamise või väikeses koguses ebaseadusliku valmistamise, omandamise või valdamise eest. NPALS §-s 151 sätestatud koosseisupärase teo narkootilise aine tarvitamine arsti ettekirjutuseta all tuleb mõista narkootikumi sellist manustamist, mis narkootilise aine piisava koguse korral tekitab manustajal narkojoobe. Seega tuleb narkootilise aine tarvitamist eristada narkojoobes viibimisest (vt RKKKo 3-1-1-49-09, p 9).
3-1-1-37-13 Riigikohus 28.03.2013
Kohtupraktikas ei ole välistatud süüdimõistva kohtuotsuse tuginemist ka vaid ühele tõendile. Vastasel juhul oleks välistatud selliste elujuhtumite muutumine kohtumenetluse esemeks, mida tõenduslikul tasandil tavatsetakse kirjeldada sõna-sõna-vastu-olukordadena. Kuid neil juhtudel peab kohus eriti põhjalikult vaagima kõiki selle ühe süüstava tõendi uurimisel tõstatatud kahtlusi ja need veenvalt kummutama (vt nt RKKKo 3-1-1-15-12, p 13). Osade tõendite hindamata jätmise põhistuse puudumine ja tõenditevaheliste vastuolude kõrvaldamata jätmine on väärteomenetlusõiguse olulised rikkumised VTMS § 150 lg 1 p 7 mõttes (vt nt RKKKo 3-1-1-102-11, p 7).
3-1-1-99-12 Riigikohus 15.11.2012
Kui on piisavalt andmeid, mis võimaldavad kahelda selles, kas süüdistatava puhul on põhjendatud lähtumine süüdivuse eeldamisest, tuleb seda küsimust kontrollida. Süüdimatuse sedastamiseni karistusseadustiku (KarS) § 34 tähenduses on lõppkokkuvõttes võimalik jõuda vaid kohtupsühhiaatriaekspertiisi vahendusel. Samas, süüdivuse jaatamisel ei ole ekspertiisi teostamine alati vajalik.
Menetleja ei pea määrama ekspertiisi isiku võimaliku süüdimatuse kindlakstegemiseks igasuguse trauma puhul, sest tihtipeale tõendamisvajadust selles osas ekspertiisi korraldamiseks KrMS § 105 lg 1 tähenduses ei esine. Nimelt on ekspertiis nõutav olukorras, kus teatud liiki mitteõiguslike eriteadmiste rakendamine võib anda tõendusteavet, mille tajumine või tähenduse mõistmine jääb väljapoole menetleja üldteadmiste piire (vt RKKKo 3-1-1-79-10, p 13.4 ja 3-1-1-68-11, p 14.2). Kui inimese kehavigastused on suhteliselt kerged ega viita seega mõne psüühikahäire esinemisele KarS § 34 mõttes ja ka muud asjaolud ei osunda piisaval määral tema väidetavale süüdimatusele, ei pea menetleja vastavat ekspertiisi korraldama, sest sellisel juhul saab menetleja teha oma teadmiste pinnalt järelduse, et isiku süülisuses alust kahelda ei ole. Sellist järeldust ei väära ka KrMS § 105 lg-s 2 sätestatu, sest sellises olukorras määratava ekspertiisiga ei saa tuvastada süüasja lahendamisel olulist tähtsust omavaid asjaolusid.
Vastavalt VTMS §-le 2 ja kriminaalmenetluse seadustiku (KrMS) § 62 p-le 3 on süüasja lahendamisel vaja muu hulgas tõendada süüteo toime pannud isiku süü.
3-1-1-102-11 Riigikohus 30.11.2011
Vt otsuse p 8 ja nt RKKKo 3-1-1-82-10, p 8 ja 3-1-1-29-05, p 7 ning 3-1-1-47-08, p 10.
Osade tõendite hindamata jätmise põhistuse puudumine ja tõenditevaheliste vastuolude kõrvaldamata jätmine on väärteomenetlusõiguse olulised rikkumised VTMS § 150 lg 1 p 7 mõttes. Vt ka RKKKo 3-1-1-3-08, p 12; 3-1-1-6-06, p 6.3; 3-1-1-45-06, p 9 ja 3-1-1-105-03, p 12.
Maakohus arutab VTMS § 123 lg 2 kohaselt väärteoasja täies ulatuses, sh lahendab VTMS §-s 133 loetletud küsimused. Vt RKKKo 3-1-1-8-03, p 7.3; 3-1-1-62-06, p 5 ja 3-1-1-8-08, p 8.

matches:
§ 50
§ 149
§ 63
§ 148
Riigikohus
§ 150
§ 123
§ 5
Riigikohus
§ 61
§ 151
§ 150
§ 151
Riigikohus
kohus
§ 150
Riigikohus
§ 34
§ 105
§ 34
§ 105
§ 62
Riigikohus
§ 150
§ 123


Kalalaevade riikliku registri asutamine ja registri pidamise põhimäärus – Riigi Teataja
Kalalaevade riikliku registri asutamine ja registri pidamise põhimäärus - sisukord
1 KALALAEVADE RIIKLIKU REGISTRI ASUTAMINE
2 «KALALAEVADE RIIKLIKU REGISTRI» PIDAMISE PÕHIMÄÄRUS
§ 3 Registri asutamise ja pidamise eesmärk
§ 4 Registri pidamise viis ja registri struktuur
2 Andmete registrisse kandmine
§ 5 Andmete esitaja
§ 7 Andmete alusdokumendid
§ 8 Andmete ristkasutus
§ 9 Kalalaeva registrisse kandmine
§ 11 Registri andmete õigsus
§ 12 Andmete õiguslik tähendus
3 Registri sisenumber
§ 13 Registri sisenumber
4 Registrisse kantud andmete muutmine ja parandamine, kalalaeva registrist kustutamine
§ 14 Registrisse kantud andmete muutmine
§ 15 Registrisse kantud andmete parandamine
§ 16 Kalalaeva kustutamine registrist
5 Juurdepääs registrisse kantud andmetele, järelevalve registri pidamise üle, registri pidamise finantseerimine ja registri likvideerimine
§ 17 Juurdepääs registrisse kantud andmetele
§ 19 Registri pidamise finantseerimine
§ 21 Registri pidamise alustamine
§ 22 Kalalaevade segmentidesse kandmine
Kalalaevade riikliku registri asutamine ja registri pidamise põhimäärus1
Vastu võetud 28.02.2002 nr 89
RT I 2002, 24, 141
jõustumine 08.03.2002
18.06.2002 RT I 2002, 52, 334 29.06.2002
10.09.2002 RT I 2002, 77, 459 20.09.2002
05.08.2003 RT I 2003, 57, 382 15.08.2003
09.03.2004 RT I 2004, 14, 99 18.03.2004
06.02.2006 RT I 2006, 9, 52 01.04.2006
Määrus kehtestatakse «Kalapüügiseaduse» § 13 lõike 5 ja «Andmekogude seaduse» § 32 lõike 1 alusel.
1. peatükk KALALAEVADE RIIKLIKU REGISTRI ASUTAMINE
Määrusega asutatakse riiklik register ametliku nimega «Kalalaevade riiklik register» (edaspidi register).
Registri vastutav ja volitatud töötleja on Põllumajandusministeerium.
[RT I 2006, 9, 52 - jõust. 01.04.2006]
2. peatükk «KALALAEVADE RIIKLIKU REGISTRI» PIDAMISE PÕHIMÄÄRUS
Registri asutamise ja pidamise eesmärk on Eesti riigilipu all sõitvaid või Eesti laevakinnistusraamatusse või väikelaevaregistrisse kantud kalalaevu puudutavate andmete kogumine, töötlemine ja väljastamine kalavarude kaitse ja säilitamise eesmärgil ning kalapüügi korraldamiseks ja püügivõimsuse kontrollimiseks.
[RT I 2004, 14, 99 - jõust. 18.03.2004]
§ 4. Registri pidamise viis ja registri struktuur
(1) Registri pidamisel kasutatakse automatiseeritud andmetöötlust ja registriandmed säilitatakse digitaalselt ja paberkandjal.
(2) Register on ühetasandiline.
(3) Registri koosseisu kuuluvad:
1) kalalaevade andmebaas digitaalkujul, mis sisaldab määruses nimetatud andmeid registrisse kantud kalalaevade kohta;
2) kanderaamat;
3) registritoimikud;
4) registri arhiiv.
(4) Kanderaamatusse tehakse kanne andmete registrisse vastuvõtmise või registrist andmete väljastamise aja, registriandmete esitaja ning andmete saaja ja registrisse vastuvõetud andmete kohta.
(5) Registritoimikus hoitakse laeva registreerimisega seotud dokumente: andmete esitajale ja teistele isikutele väljastatud kirjade ja dokumentide ärakirju ning andmete alusdokumente. Registritoimikus hoitakse ka registrisse kantud andmete muutmise ja kalalaeva registrist kustutamise avaldusi ning sellega seotud dokumente.
(6) Registri arhiivis säilitab volitatud töötleja registrist kustutatud laevade andmeid digitaalse andmebaasina ja toimikutena.
2. jagu Andmete registrisse kandmine
§ 5. Andmete esitaja
Registrisse andmete esitaja (edaspidi andmete esitaja) on kalalaeva omanik või tema poolt kirjalikult volitatud isik. Kui kalalaev on teise isiku õiguspärases valduses, on andmete esitajaks ka laeva kasutusvaldaja või väikelaevaregistrisse kantud laeva puhul reeder (edaspidi valdaja).
(1) Laevakinnistusraamatu ja väikelaevaregistri andmete alusel kantakse kalalaevade registrisse järgmised andmed:
1) laeva registreerimisnumber;
4) raadiokutsung;
5) pardanumber;
6) üldpikkus;
7) perpendikulaaride vaheline pikkus;
8) kogumahutavus;
9) peamasina võimsus;
10) laevakere materjal;
11) ehitamise aasta ja koht ning ehitaja ;
12) laeva omaniku nimi, elu- või asukoht, registreerimisnumber või isikukood;
13) laevakinnistusraamatusse kantud laeva valdaja nimi, elu- või asukoht, registreerimisnumber või isikukood.
(2) Laeva omaniku või tema esindaja või laeva valdaja või tema esindaja poolt volitatud töötlejale esitatud andmete alusel kantakse registrisse järgmised andmed:
1) kalapüügivahendi tüüp;
2) abimasina võimsus;
3) väikelaevaregistrisse kantud laeva valdaja nimi, elu- või asukoht, registreerimisnumber või isikukood;
4) segment, kuhu kalalaeva soovitakse kanda.
(3) Vastavalt määruse või muude «Kalapüügiseaduse» alusel kehtestatud õigusaktide nõuetele kannab volitatud töötleja registrisse järgmised andmed:
1) ajakohastamise põhjus;
2) registri sisenumber;
3) registreeriv riik;
4) lipuriik;
5) kasutuselevõtu kuupäev;
6) laevastiku osa;
7) sündmuse kuupäev;
8) mahakandmise toetusskeem;
9) importiv või eksportiv riik.
(4) Andmete määratlus, välja laius ja joondamine on toodud Euroopa Komisjoni määruse (EÜ) nr 26/2004 ühenduse kalalaevastiku registri kohta (ELT L 5, 9.01.2004, lk 25–35) lisas 1.
§ 7. Andmete alusdokumendid
(1) Andmete registrisse kandmise aluseks olevateks alusdokumentideks (edaspidi alusdokumendid) on:
1) kirjalik avaldus, mis on laeva omaniku või tema esindaja või laeva valdaja või tema esindaja poolt allkirjastatud ja mis sisaldab järgmisi andmeid: kalalaeva omaniku ja tehingust tuleneva esinduse puhul ka tema esindaja nimi, aadress ja sidevahendite numbrid, kui laev on teise isiku õiguspärases valduses, valdaja ja tehingust tuleneva esinduse puhul ka tema esindaja nimi, aadress ja sidevahendite numbrid, registrisse kantava kalalaeva nimi ja pardanumber, segment, kuhu laeva soovitakse kanda, andmed kalalaeval kasutatavate kalapüügivahendite kohta (lisa tabel 3) ning abimasina võimsus. Esinduse puhul tuleb esitada ka volikiri;
2) kui väikelaevaregistrisse kantud laev on teise isiku õiguspärases valduses - valduse üleandmist tõendav dokument;
3) laevakinnistusraamatu või väikelaevaregistri väljavõte - esitatakse juhul, kui §-s 8 nimetatud ristkasutust ei toimu.
(2) Andmete registrisse vastuvõtmisel registreerib volitatud töötleja andmete registrisse kandmise aluseks olevate alusdokumentide kohta järgmised andmed:
5) volitatud töötlejale esitamise kuupäev.
§ 8. Andmete ristkasutus
Paragrahvi 6 lõikes 1 nimetatud andmete registrisse kandmiseks ning registrisse kantud andmete kontrolliks toimub andmete ristkasutus Veeteede Ametiga ning laevakinnistusraamatu elektroonilise pidamise korral Justiitsministeeriumi Registrikeskusega.
§ 9. Kalalaeva registrisse kandmine
(1) ja (2)
[kehtetud - RT I 2004, 14, 99 - jõust. 18.03.2004]
(3) Kalalaeva registrisse kandmiseks esitab laeva omanik või valdaja taotluse, mis koosneb § 7 lõike 1 punktis 1 ja väikelaevaregistrisse kantud laeva puhul, mis on teise isiku õiguspärases valduses, ka § 7 lõike 1 punktis 2 nimetatud alusdokumendist.
(31) Lõikes 3 nimetatud taotlus esitatakse registrile paberkandjal või digitaalselt. Taotluse esitamisel digitaalselt peab taotlusel olema digitaalallkiri.
(4) Andmete esitaja võib esitada § 7 lõike 1 punktis 2 nimetatud dokumendi ametlikult kinnitatud koopia.
(5) Volitatud töötleja registreerib saabunud taotluse ja kontrollib selle vastavust nõuetele ning esitatud andmete õigsust viieteistkümne päeva jooksul taotluse esitamisest. Kui volitatud töötleja tagastab taotluse puuduste kõrvaldamiseks, peatub käesolevas lõikes nimetatud tähtaeg puuduste kõrvaldamise ajaks.
(6) Volitatud töötlejal on õigus teha andmete esitajale järelepärimisi, kui tal on tekkinud põhjendatud kahtlus esitatud andmete õigsuses. Kui taotlus ei vasta lõike 3 või 4 nõuetele, määrab volitatud töötleja puuduste kõrvaldamiseks tähtaja, mis ei või olla lühem kui kümme päeva. Taotluses esinevad puudused ning puuduste kõrvaldamiseks määratud tähtaja teeb volitatud töötleja taotlejale teatavaks posti teel.
(7) Kui kalalaeva omanik või valdaja ei ole kõrvaldanud taotluses esinevaid puudusi lõikes 6 nimetatud teates märgitud tähtpäevaks, jätab volitatud töötleja taotluse läbi vaatamata.
(8) Kümne tööpäeva jooksul nõuetele vastava taotluse volitatud töötlejani jõudmise päevast arvates teeb volitatud töötleja otsuse kalalaeva registrisse kandmise või registrisse kandmisest keeldumise kohta. Kalalaeva registrisse kandmisest võib keelduda «Kalapüügiseaduse» § 13 lõikes 13 loetletud asjaoludel.
(9) Volitatud töötleja edastab taotlejale ärakirja kalalaeva registrisse kandmisest keeldumise otsusest kolme tööpäeva jooksul otsuse tegemisest. Kalalaeva registrisse kandmise otsust asendab kalalaevatunnistus, mis antakse välja «Kalapüügiseaduse» § 13 lõike 5 alusel Vabariigi Valitsuse määrusega kehtestatud korras.
§ 10. [kehtetu - RT I 2004, 14, 99 - jõust. 18.03.2004]
§ 11. Registri andmete õigsus
Registrisse kantud andmete õigsuse eest vastutab registriandmete esitaja.
§ 12. Andmete õiguslik tähendus
(2) Seaduses sätestatud juhul on registrisse kantud andmetel õiguslik tähendus.
3. jagu Registri sisenumber
§ 13. Registri sisenumber
(1) Kalalaeva esmakordsel registreerimisel annab volitatud töötleja kalalaevale registri sisenumbri (edaspidi registrinumber).
(2) Registrinumber on unikaalne. Kord kasutusele võetud registrinumbrit ei tohi muuta ega anda teisele kalalaevale.
(3) Registrinumber moodustatakse kaheteistkümnekohalise eesti tähestiku suurtähtede EST ja numbrite kombinatsioonina. Esimesed kuus numbrit tähistavad laeva registreerimise kuupäeva ning viimased kolm numbrit laeva registreerimise järjekorda jooksvas kuus.
4. jagu Registrisse kantud andmete muutmine ja parandamine, kalalaeva registrist kustutamine
§ 14. Registrisse kantud andmete muutmine
(1) Andmete esitaja on kohustatud volitatud töötlejat kirjalikult teavitama § 6 lõikes 2 nimetatud andmete muutumisest 7 tööpäeva jooksul andmete muutumisest arvates. Teate võib esitada ka digitaalselt digitaalallkirjastatuna.
(2) Kui väikelaevaregistrisse kantud laev antakse teise isiku õiguspärasesse valdusesse või vahetub valdaja, edastab andmete esitaja koos andmete muutumise teatega § 7 lõike 1 punktis 2 nimetatud alusdokumendi ametlikult kinnitatud koopia.
(3) Volitatud töötleja teeb muudatused registrisse kantud andmetes 10 päeva jooksul lõikes 1 nimetatud teate kättesaamisest, välja arvatud lõikes 4 nimetatud juhul.
(4) Volitatud töötlejal on õigus esitada andmete esitajale täiendavate andmete saamiseks järelepärimisi. Sel juhul pikeneb lõikes 3 nimetatud tähtaeg järelepärimise esitamisest vastuse saamiseni kulunud aja võrra.
§ 15. Registrisse kantud andmete parandamine
(1) Juhul kui registrisse kantud andmed erinevad alusdokumentides märgitud andmetest, parandab volitatud töötleja viivitamatult registrisse kantud andmed.
(2) Juhul kui andmete ristkasutuse tulemusel selgub, et registrisse kantud andmed ei vasta laevakinnistusraamatusse või väikelaevaregistrisse kantud andmetele, teavitab volitatud töötleja sellest viivitamatult kalalaeva omanikku ning vastava registri pidajat. Andmete mittevastavuse põhjuse selgitab välja volitatud töötleja.
§ 16. Kalalaeva kustutamine registrist
(1) Kalalaev kustutatakse registrist «Kalapüügiseaduse» § 13 lõikes 14 sätestatud juhtudel.
(2) Kalalaeva kustutamisel registrist tehakse vastav kanne digitaalses andmebaasis ja registrist kustutatud kalalaeva andmed säilitatakse registri arhiivis.
5. jagu Juurdepääs registrisse kantud andmetele, järelevalve registri pidamise üle, registri pidamise finantseerimine ja registri likvideerimine
§ 17. Juurdepääs registrisse kantud andmetele
(1) Registrisse kantud andmed on avalikud.
(2) Registrist väljastatakse andmeid andmete taotleja kirjaliku taotluse alusel väljatrükina paberkandjal või digitaalselt vastavalt andmete taotleja soovile.
(3) Andmed väljastab volitatud töötleja 5 tööpäeva jooksul, arvates taotluse kättesaamise päevast.
(4) Volitatud töötleja registreerib andmete väljastamise aja ja andmete saaja.
(5) Registrist väljastatakse andmeid tasuta.
(2) Registri üle järelevalvet teostama volitatud isikul on õigus tutvuda registrisse kantud andmete ja registri pidamise dokumentidega, siseneda ruumidesse, kus andmeid töödeldakse või kus paiknevad töötlemiseks kasutatavad seadmed, saada teavet andmete registrist väljastamise ja kasutamise kohta.
(3) Registri volitatud töötleja on kohustatud likvideerima registri pidamisel ilmnenud puudused järelevalvet teostanud isikute määratud tähtajaks.
§ 19. Registri pidamise finantseerimine
Registri pidamist finantseeritakse riigieelarvest sihtotstarbeliste summadena vastutava töötleja eelarverealt.
Registri likvideerimisel otsustatakse andmete üleandmine teise registrisse või säilitamiseks riiklikku arhiivi.
§ 21. Registri pidamise alustamine
Keskkonnaministeerium alustab «Kalalaevade riikliku registri» pidamist määruse jõustumise päeval.
§ 22. Kalalaevade segmentidesse kandmine
(1) Määruse jõustumise ajaks registrisse kantud laevade segmentidesse kandmiseks teeb registri volitatud töötleja vastava kirjaliku järelepärimise laeva omanikule või valdajale. Järelepärimises näitab volitatud töötleja segmendi, kuhu laev registrisse kantud andmete alusel tuleks kanda ning määrab tähtaja vastuväidete esitamiseks, mis ei või olla lühem kui 10 päeva.
(2) Kui kalalaeva omanik või valdaja segmendiga nõustub või kui ta määratud tähtajaks vastuväiteid ei esita, kannab volitatud töötleja laeva järelepärimises näidatud segmenti.
(3) Kui kalalaeva omanik või valdaja segmendiga ei nõustu, peab ta esitama taotluse kalalaeva kandmiseks enda määratud segmenti. Volitatud töötleja võib keelduda kalalaeva sellesse segmenti kandmisest «Kalapüügiseaduse» § 13 lõike 13 punktis 1 sätestatud juhul. Taotluse menetlemisel kohaldatakse §-s 9 sätestatut niivõrd, kuivõrd käesolevast paragrahvist ei tulene teisiti.
§ 23. [kehtetu - RT I 2006, 9, 52 - jõust. 01.04.2006]
Vabariigi Valitsuse 28. veebruari 2002. a määruse nr 89 lisa
[kehtetu - RT I 2004, 14, 99 - jõust. 01.05.2004]
1 nõukogu määrus (EÜ) nr 2371/2002 (ELT L 358, 31.12.2002, lk 59–80) ning komisjoni määrus (EÜ) nr 26/2004 (ELT L 5, 9.01.2004, lk 25–35).


Vallavolikogu tööst osavõtu eest makstava tasu ja volikogu ülesannete täitmisel tehtud kulutuste eest hüvitise maksmise kord – Riigi Teataja
Vallavolikogu tööst osavõtu eest makstava tasu ja volikogu ülesannete täitmisel tehtud kulutuste eest hüvitise maksmise kord
Vallavolikogu tööst osavõtu eest makstava tasu ja volikogu ülesannete täitmisel tehtud kulutuste eest hüvitise maksmise kord - sisukord
§ 4 Volikogu komisjoni esimehe tasu
§ 5 Volikogu komisjoni liikme tasu
§ 8 Hüvitise maksmine
RT IV, 21.12.2013, 37
Veaparandus - Parandatud ilmne ebatäpsus vastuvõtmise andmetes vastavalt Riigi Teataja seaduse § 10 lg 3 alusel arvestades Märjamaa Vallavalitsuse taotlust 07.01.2014 nr 1-7.1/21
Määrus kehtestatakse kohaliku omavalitsuse korralduse seaduse § 17 lõike 3, § 22 lõike 1 punktide 21 ja 22 ning Vabariigi Valitsuse 14.juuli 2006 määruse nr 164 „Teenistus-, töö- või ametiülesannete täitmisel isikliku sõiduauto kasutamise kohta arvestuse pidamise ja hüvitise maksmise kord“ alusel.
(1) Kord reguleerib Märjamaa Vallavolikogu (edaspidi volikogu) liikmetele volikogu istungist ning volikogu komisjonide, s.h eestseisuse (edaspidi komisjoni), tööst osavõtu eest makstava tasu suurust ja korda ning hüvitise määramist volikogu ülesannete täitmisel tehtud kulutuste eest.
(2) Komisjoni tööst osavõtul tasu määramisel on volikogu liikmega võrdsustatud need komisjoni liikmed, kes ei ole volikogu liikmed.
(3) Istungi ja komisjoni tööst osavõtu tasu ei saa volikogu esimees ega vallavalitsuse teenistujad.
Volikogu esimehele makstakse volikogu esimehe kohustuste täitmise eest tasu vastavalt volikogu otsusele.
Volikogu liikmele (välja arvatud volikogu esimees) makstakse tasu 30 eurot volikogu istungist osavõtu eest.
§ 4. Volikogu komisjoni esimehe tasu
Komisjoni esimehele makstakse tasu 30 eurot komisjoni koosoleku ettevalmistamise, korraldamise ja osavõtu eest.
§ 5. Volikogu komisjoni liikme tasu
(1) Komisjoni liikmele makstakse tasu 20 eurot komisjoni koosolekust osavõtu eest.
(3) Väljaspool komisjoni koosolekut ülesannete täitmiseks ei loeta tavapärast koosolekuks ettevalmistamist, s.h koosolekuks saadetud materjalide läbitöötamist.
(1) Tasu maksmise aluseks on osavõtt istungist või komisjoni koosolekust. Istungitest ja komisjoni koosolekutest osavõtu arvestust peab volikogu sekretär.
(3) Volikogu esimees esitab andmed volikogu liikmete istungitest, komisjoni liikmete komisjoni koosolekutest osavõtu ja komisjoni liikmete väljaspool koosolekut tehtud tööde kohta vallavalitsuse rahandusosakonnale kord kvartalis kvartali viimase kuu 25.-ndaks kuupäevaks.
(4) Tasu makstakse välja arvestuskvartalile järgneva kuu esimesel tööpäeval.
(5) Volikogu esimehele makstakse paragrahvis 2 nimetatud tasu välja üks kord kuus arvestuskuule järgneva kuu esimesel tööpäeval.
(1) Isikliku sõiduauto kasutamise kulud seoses volikogu ülesannete täitmisega hüvitatakse volikogu liikmetele avalduse alusel 0,3 eurot ühe ametiülesannete täitmisel sõidetud kilomeetri kohta, kuid mitte rohkem kui 256 eurot kalendrikuus.
§ 8. Hüvitise maksmine
(1) Hüvitist makstakse vaid nende ülesannete täitmise eest, mida on volikogu liikmele teinud ülesandeks volikogu või volikogu esimees.
(2) Hüvituse maksmise otsustab volikogu esimees.
(3) Hüvituse maksmine vormistatakse volikogu esimehe käskkirjaga.
(4) Hüvitust ei maksta istungitel osalemisega seotud kulutuste eest.
(1) Tunnistada kehtetuks Märjamaa Vallavolikogu 17.10.2006 määrus nr 36 „Volikogu liikmetele volikogu tööst osavõtu eest tasu ja volikogu ülesannete täitmisel tehtud kulutuste eest hüvituse maksmise kord“
(2) Määrust rakendatakse tagasiulatuvalt 01. detsembrist 2013.
(3) Määrust jõustub kolmandal päeval pärast Riigi Teatajas avaldamist.


2-16-11889/42 Riigikohtu tsiviilkolleegium 07.03.2018
VÕS § 196 lg 1
ÄS § 185
ÄS § 309 lg 1
ÄS § 309 lg 3
ÄS § 312
Tulenevalt ÄS § 309 lg 1 esimesest lausest ja lõikest 3 eristab seadus juhatuse liikme ametisuhet ja temaga sõlmitud teenistuslepingut. Juhatuse liikmeks olek tähendab eelkõige seda, et juhatuse liikme ja äriühingu vahel tekib ametisuhe. Sellise suhte olemasolu on juhatuse liikmeks olemise eeldus. Ametisuhte tekkimisega saab juhatuse liige oma pädevuse ning õiguse ühingut juhtida ja seadusjärgselt esindada. Juhatuse liikmeks olek on käsundilaadne õigussuhe äriühingu ja juhatuse liikme vahel, millele kohaldatakse lisaks äriseadustiku sätetele ka võlaõigusseaduse käsunduslepingut reguleerivaid sätteid (VÕS §-d 619-634) (vt nt Riigikohtu 9. detsembri 2008. a otsus tsiviilasjas nr 3-2-1-103-08, p 20; 8. mai 2013. a otsus tsiviilasjas nr 3-2-1-191-12, p 16). Seejuures on juhatuse liikme ja äriühingu vaheline ametisuhe olemuselt sarnane kestvusvõlasuhtega, mis võib osaühingus olla tähtajatu või tähtajaline ning mis on aktsiaseltsis tähtajaline (ÄS § 184 lg 2 ja § 309 lg 2). (p 14) Lisaks ametisuhtele võib juhatuse liikme ja äriühingu vahel olla sõlmitud teenistusleping. Teenistusleping võib omakorda sisaldada kokkuleppeid, mille eesmärk on reguleerida pooltevahelist suhet pärast lepingu lõppemist. (p 15) Juhatuse liikmega sõlmitud teenistusleping ja ametisuhe on eraldi ülesöeldavad. (27) Juhatuse liikme ametisuhte ülesütlemisele kohalduvad võlaõigusseaduse sätted niivõrd, kuivõrd äriseadustik ei näe ette teisiti. (p 18.2) Avaldus, milles juhatuse liige palub ennast juhatuse liikme kohalt vabastada, võib mh kujutada endast ettepanekut lõpetada ametisuhe poolte kokkuleppel. Juhatuse liikme tagasiastumine või tagasikutsumine on kujundusõigus ja õigussuhe loetakse lõpetatuks alates ajast, mil ülesütlemisavaldus jõustub, ehk ajast, mil õigussuhte teine pool (äriühing oma nõukogu kaudu) avaldusest TsÜS § 69 lg 2 mõttes teada saab. Ametisuhte kokkuleppel lõpetamine seevastu eeldab kokkulepet VÕS § 9 lg 1 mõttes ehk mõlema poole vastavat tahteavaldust. Kuna juhatuse liikmete valimine ja tagasikutsumine on nõukogu pädevuses (ÄS § 309 lg 1 esimene lause), siis peab juhatuse liige, kes soovib ametisuhet kokkuleppel lõpetada, tegema sellekohase ettepaneku kui tahteavalduse nõukogule ja suhte saab lugeda kokkuleppel lõpetatuks, kui nõukogu on sellega nõustunud. (p 22) Kui äriühingu juhatuse liige esitab teda valinud organile (osanikud või nõukogu) avalduse, milles ta väljendab selgelt, et astub juhatuse liikme kohalt tagasi (st lõpetab õigussuhte ühepoolselt), saab seda pidada ametisuhte ülesütlemise avalduseks. Ametisuhte ülesütlemise avaldus on kindlale isikule (aktsiaseltsis nõukogu liikmetele ning osaühingus, millel ei ole nõukogu, osanikele) suunatud ja seega kättesaamist vajav tahteavaldus TsÜS § 69 lg 1 mõttes, milles peab olema väljendatud tahe olla seotud kindla õigusliku tagajärjega. (p 23) Juhatuse liikme teenistuslepingu ülesütlemist õigustavaks mõjuvaks põhjuseks on eelkõige juhatuse liikme ametisuhte lõppemine, sest sellisel juhul ei saa vähemalt üldjuhul mõistlikult eeldada, et lepingut üles öelda sooviv pool jätkaks lepingu täitmist kuni ülesütlemistähtaja või lepingu tähtaja möödumiseni. (p 28.1) Vähemalt üldjuhul saab eeldada, et juhatuse liige, kes esitab teda valinud organile juhatuse liikme kohalt tagasiastumise avalduse, väljendab sellega ka tahet lõpetada temaga sõlmitud teenistusleping. Samamoodi võib olukorras, kus selleks ettenähtud organ kutsub juhatuse liikme tagasi, eeldada, et tagasikutsumise otsus väljendab ühtlasi äriühingu soovi öelda üles ka juhatuse liikmega sõlmitud teenistusleping. Samuti on juhatuse liikme ametisuhte kokkuleppel lõpetamise ettepanekut sisaldav avaldus eelduslikult (kuid mitte tingimata) ettepanek lõpetada ka teenistusleping. (p 28.3) Teenistuslepingu lõppemisele järgnevaks ajaks sõlmitud konkurentsipiirangu kokkulepet saab pidada iseseisvaks kestvuslepinguks VÕS § 196 lg 1 mõttes. (p 30.2) Kehtivalt sõlmitud konkurentsipiirangu kokkulepe, mille äriühing ja tema juhatuse liige on sõlminud selleks, et see kohustaks endist juhatuse liiget ametisuhtele järgneva aja jooksul äriühinguga mitte konkureerima ja äriühingut selle eest kokkulepitud tasu maksma, tuleb selleks, et pooled oma kohustuste täitmisest vabaneksid, eraldi üles öelda. (p 30.3) Lisaks konkurentsipiirangu kokkuleppe ülesütlemisele võivad pooled sellise kokkuleppe lõpetada ka kokkuleppel (VÕS § 9 lg 1 ja § 186 p 4). Igal juhul vabastab konkurentsipiirangu kokkuleppe lõppemine pooled kokkuleppe täitmisest (VÕS § 195 lg 2). (p 30.4) Juhatuse liikme ametisuhte lõppemisest ega ka sellest, et teenistusleping on lõppenud, ei saa automaatselt järeldada, et konkurentsipiirang oleks lõppenud. Ametisuhte lõppemisele järgneva aja kohta sõlmitud konkurentsipiirangu kokkuleppe mõte on reguleerida poolte suhteid just pärast ametisuhte ja teenistuslepingu lõppemist ja seega kohaldub praegusel juhul ÄS § 309 lg 5 teine lause, mille kohaselt lõppevad juhatuse liikmega sõlmitud lepingust tulenevad õigused ja kohustused vastavalt lepingule. (p 32) Kui juhatuse liige on mõnda oma kohustust rikkunud, võib see iseenesest olla konkurentsipiirangu kokkuleppe ülesütlemise alus, kuid konkurentsipiirangu ülesütlemise materiaalsed eeldused tuleb igal konkreetsel juhul VÕS § 196 lg 1 järgi eraldi kindlaks teha. Seejuures tuleb arvestada, et äriühing võib vaatamata juhatuse liikme kohustuste rikkumisele olla huvitatud sellest, et konkurentsipiirangu kokkulepe jääks kehtima. (p 34)
kestvusleping
Aktsiaseltsi juhatuse liikme teenistuslepingu lõppemisele järgnevaks ajaks sõlmitud konkurentsipiirangu kokkulepet saab pidada iseseisvaks kestvuslepinguks VÕS § 196 lg 1 mõttes. (p 30.2) Kehtivalt sõlmitud konkurentsipiirangu kokkulepe, mille äriühing ja tema juhatuse liige on sõlminud selleks, et see kohustaks endist juhatuse liiget ametisuhtele järgneva aja jooksul äriühinguga mitte konkureerima ja äriühingut selle eest kokkulepitud tasu maksma, tuleb selleks, et pooled oma kohustuste täitmisest vabaneksid, eraldi üles öelda. (p 30.3) Lisaks konkurentsipiirangu kokkuleppe ülesütlemisele võivad pooled sellise kokkuleppe lõpetada ka kokkuleppel (VÕS § 9 lg 1 ja § 186 p 4). Igal juhul vabastab konkurentsipiirangu kokkuleppe lõppemine pooled kokkuleppe täitmisest (VÕS § 195 lg 2). (p 30.4) Juhatuse liikme ametisuhte lõppemisest ega ka sellest, et teenistusleping on lõppenud, ei saa automaatselt järeldada, et konkurentsipiirang oleks lõppenud. Ametisuhte lõppemisele järgneva aja kohta sõlmitud konkurentsipiirangu kokkuleppe mõte on reguleerida poolte suhteid just pärast ametisuhte ja teenistuslepingu lõppemist ja seega kohaldub praegusel juhul ÄS § 309 lg 5 teine lause, mille kohaselt lõppevad juhatuse liikmega sõlmitud lepingust tulenevad õigused ja kohustused vastavalt lepingule. (p 32) Kui juhatuse liige on mõnda oma kohustust rikkunud, võib see iseenesest olla konkurentsipiirangu kokkuleppe ülesütlemise alus, kuid konkurentsipiirangu ülesütlemise materiaalsed eeldused tuleb igal konkreetsel juhul VÕS § 196 lg 1 järgi eraldi kindlaks teha. Seejuures tuleb arvestada, et äriühing võib vaatamata juhatuse liikme kohustuste rikkumisele olla huvitatud sellest, et konkurentsipiirangu kokkulepe jääks kehtima. (p 34)