Topograafiliste andmete hõive kord ja üldist tähtsust omavad topograafilised nähtused – Riigi Teataja
Topograafiliste andmete hõive kord ja üldist tähtsust omavad topograafilised nähtused
Topograafiliste andmete hõive kord ja üldist tähtsust omavad topograafilised nähtused - sisukord
2 Topograafiliste andmete hõive
1 Vaatlused ja mõõdistamised
§ 3 Aeropildistamine
§ 4 Aerolaserskaneerimine
2 Vaatluste ja mõõdistamiste käigus kogutud andmete töötlemine
§ 5 Kõrgusandmete töötlemine
§ 6 Ortofotode valmistamine
§ 7 Stereokaardistus
§ 8 Ortofotokaardistus
3 Teabevaldajaga andmete vahetamine
§ 9 Teabevaldajaga andmete vahetamine
4 Ruumiobjekti määramise kord
§ 11 Ruumiobjekti elutsükkel
§ 12 Uue ruumiobjekti tekitamine
§ 13 Olemasoleva ruumiobjekti muutmine
§ 14 Olemasoleva ruumiobjekti kustutamine
§ 15 Ruumiobjektide jagamine ja liitmine
§ 16 Ruumikuju ja selle digitaliseerimise nõuded
3 Üldist tähtsust omavad topograafilised nähtused
1 Nähtuste grupp – pinnamood
§ 17 Nähtusklass – kivi
§ 18 Nähtusklass – nõlv
§ 19 Nähtusklass – pinnavorm
2 Nähtuste grupp – veekogud ja hüdrograafilised rajatised
§ 20 Nähtusklass – seisuveekogu
§ 21 Nähtusklass – vooluveekogu
§ 22 Nähtusklass – meri
§ 23 Nähtusklass – kaldajoon
§ 24 Nähtusklass – hüdrotehniline rajatis
§ 25 Nähtusklass – truup
3 Nähtuste grupp – kõlvikud
§ 26 Nähtusklass – õu
§ 27 Nähtusklass – haritav maa
§ 28 Nähtusklass – lage
§ 29 Nähtusklass – puittaimestik
§ 30 Nähtusklass – märgala
§ 31 Nähtusklass – turbaväli
§ 32 Nähtusklass – muu kõlvik
4 Nähtuste grupp – ehitised
§ 33 Nähtusklass – hoone
§ 34 Nähtusklass – kõrgrajatis
§ 35 Nähtusklass – muu rajatis
§ 36 Nähtusklass – maa-alune hoone
§ 37 Nähtusklass – piire
5 Nähtuste grupp – transport
§ 38 Nähtusklass – tee
§ 39 Nähtusklass – rööbastee
§ 40 Nähtusklass – siht
§ 41 Nähtusklass – liikluskorralduslik rajatis
6 Nähtuste grupp – tehnovõrgud
§ 42 Nähtusklass – elektriliin
§ 43 Nähtusklass – tehnopaigaldis
§ 44 Nähtusklass – torujuhe
RT I, 12.09.2019, 10
Vastu võetud 20.12.2013 nr 76
RT I, 29.12.2013, 13
08.09.2019 RT I, 12.09.2019, 9 01.10.2019, määruses on läbivalt asendatud sõna „riigimaantee” sõnaga „riigitee” vastavas käändes
Määrus kehtestatakse ruumiandmete seaduse § 66 lõike 4 alusel.
Määrusega sätestatakse nõuded topograafiliste andmete hõivele, üldist tähtsust omavad topograafilised nähtused, nende omaduste koosseis ning nendega vastavuses olevate ruumiobjektide määramise kord.
1) kaardistamine – üldist tähtsust omava topograafilise nähtuse (edaspidi nähtus) andmete uuendamine Eesti topograafia andmekogus (edaspidi ETAK);
2) selgelt piiritletav nähtus – nähtus, mille kontuurid on selged ja lihtsalt määratletavad;
3) snäppimine – nähtuste asukohaline seostamine, kus nende ruumiobjektide koordinaadid peavad ühtima vähemalt ühes punktis. Kahemõõtmelisel snäppimisel (edaspidi 2D snäppimine) peavad ühtima tasapinnalised koordinaadid, kolmemõõtmelisel snäppimisel (edaspidi 3D snäppimine) peavad ühtima kõik koordinaadid.
2. peatükk Topograafiliste andmete hõive
1. jagu Vaatlused ja mõõdistamised
§ 3. Aeropildistamine
(1) Aeropildistamiseks kasutatakse kesk- või suureformaadilist digitaalset kalibreeritud aerofoto kaamerat.
(2) Aerofoto piksli suurus ei või olla üle 25 cm maapinnal.
[RT I, 12.09.2019, 9 - jõust. 01.10.2019]
(3) Aeropildistamisel lähtutakse järgmistest nõuetest:
1) pikikattuvus peab olema vähemalt 60% ja põikikattuvus vähemalt 30%;
2) päikese kõrgusnurk peab olema vähemalt 25º;
3) aerofotol ei tohi esineda lund, pilvi ja udu;
4) pilvede varjudega ei tohi olla kaetud üle 3% pildistatavast alast.
(4) Aeropildistamise asukoha täpsuse keskmine ruutviga pärast aerotriangulatsiooni teostamist ei tohi ületada plaaniliselt 1 maapinna pikslit ja kõrguslikult 1,5 maapinna pikslit.
(5) Maa-amet võib esitada lõigetes 1–4 toodust erinevaid nõudeid erijuhtumite korral.
§ 4. Aerolaserskaneerimine
(1) Aerolaserskaneerimiseks kasutatakse kalibreeritud aerolaserskannerit.
(2) Aerolaserskaneerimisel lähtutakse järgmistest nõuetest:
1) aerolaserskaneerimise põikisuunaline vaateväli ja kattuvus peavad olema piisavad punktipilve omavaheliseks sidumiseks ja tasandamiseks;
2) [Kehtetu - RT I, 12.09.2019, 9 - jõust. 01.10.2019]
3) laserpunktide tihedus ruutmeetri kohta peab olema vähemalt 0,3;
4) laserpunktide vahekaugus ei tohi olla üle 3 m.
5) [Kehtetu - RT I, 12.09.2019, 9 - jõust. 01.10.2019]
(3) Aerolaserskaneerimise kõrgusliku täpsuse keskmine ruutviga peab olema väiksem kui L/10 000 m, kus L on lennukõrgus meetrites. Plaaniline täpsus peab olema väiksem kui kahekordne kõrgusliku täpsuse keskmine ruutviga.
(4) Maa-amet võib esitada lõigetes 2–3 toodust erinevaid nõudeid erijuhtumite korral.
2. jagu Vaatluste ja mõõdistamiste käigus kogutud andmete töötlemine
§ 5. Kõrgusandmete töötlemine
(1) Kõrgusandmed valmistatakse aerolaserskaneerimise andmete töötlemise teel.
(2) Kõrgusandmed jaotatakse järgmisteks tüüpideks:
1) aerolaserskaneerimise punktandmed – klassifitseeritud punktandmete kogum ehk punktipilv;
2) kõrgusraster – kõrgusmudeli esituskuju, milles kõrgusväärtused on esitatud regulaarse ruutvõrguna;
3) samakõrgusjoon – joon, mis ühendab sama absoluutkõrgusega punkte ja on kõrguse kasvu suunaga alati risti;
4) reljeefi iseloomulik punkt – lokaalselt madalaim või kõrgeim punkt või veepiiri kõrgus.
(3) Kõrgusrastri ja samakõrgusjoonte töötlemisel lähtutakse järgmistest nõuetest:
1) kõrgusrastri piksli suurus on 1 m;
2) samakõrgusjooned on 2,5 m lõikevahega;
3) kaardistatakse 1 m absoluutkõrguse samakõrgusjoon.
(4) Aerolaserskaneerimise punktandmetel näidatakse lisaks kolmemõõtmelisele koordinaadile klass, intensiivsus ja peegelduse tüüp.
(5) Aerolaserskaneerimise punktandmed klassifitseeritakse järgmisteks klassideks:
1) klassifitseerimata punktid;
2) maapind;
3) taimestik;
4) ehitised;
5) anomaalselt madalad punktid;
51) anomaalselt kõrged punktid;
6) maapinna hõrendatud punktid;
7) veekogu pind;
8) sillad.
(51) Aerolaserskaneerimise punktandmed klassifitseeritakse käesoleva paragrahvi lõikes 5 nimetatud klassidesse automaatselt, välja arvatud maapind.
(6) Sõltuvalt aerolaserskaneerimise otstarbest võivad mõned lõikes 5 nimetatud klassid jääda eristamata.
§ 6. Ortofotode valmistamine
(1) Ortofoto valmistatakse aerofoto põhjal, millelt on kõrvaldatud maapinna reljeefist, kaamera kaldenurgast ja joonprojektsioonist põhjustatud moonutused.
(2) Ortofoto valmistamisel lähtutakse järgmistest nõuetest:
1) ortofoto plaanilise täpsuse keskmine ruutviga ei tohi olla suurem kui 2 maapinna pikslit;
2) ortofoto valmistamisel kasutatakse aerofoto keskmist osa;
3) külgnevate aerofotode üleminek ei tohi läbida kõrgeid ehituslikke objekte (näiteks majad, korstnad, sillad) ja peab olema parimal viisil peidetud (nähtamatu);
4) ortofoto peab olema radiomeetriliselt ühtlustatud.
(3) Ortofoto atribuutidena näidatakse aeropildistamise aeg, piksli suurus maapinnal, värviskeem ja kaardilehe number vastavalt topograafiliste kaartide nomenklatuurile.
§ 7. Stereokaardistus
(1) Stereokaardistusel uuendatakse nähtuse andmeid stereofotogramm-meetrilise kolmemõõtmelise digitaliseerimise teel aerofotode alusel.
(2) Stereokaardistamisel ei kasutata aerofoto ala, mis jääb 10% ulatusse aerofoto lennusuunaga paralleelsetest servadest.
(3) Stereokaardistatud selgelt piiritletava nähtuse ruumikuju asukoha keskmine ruutviga ei tohi ületada 2 meetrit.
(4) Kui stereokaardistamise alusdokumendi andmed vajavad selguse saamiseks täpsustamist, võib selleks kasutada abimaterjale või välitööd.
(5) Välitööl täpsustatud ruumiobjekti ruumikuju muudatus tehakse stereokaardistuses. Kui välitöö on tehtud mõõtmisvahendiga, mille täpsus on suurem või võrdne stereotäpsusega, võib mõõdistusandmeid kasutada alusdokumendina andmete muutmiseks.
§ 8. Ortofotokaardistus
(1) Ortofotokaardistusel uuendatakse nähtuse andmeid kahemõõtmelise digitaliseerimise teel, ortofotode ja aerolaserskaneerimise andmete alusel.
(2) Ortofotokaardistada võib nähtusi hüdrograafiline rajatis, truup, õu, haritav maa, lage, puittaimestik ja muu kõlvik, välja arvatud karjäär.
(3) Ortofotokaardistatud selgelt piiritletava nähtuse ruumikuju asukoha keskmine ruutviga ei tohi ületada 4 meetrit.
(4) Ortofotokaardistatud ruumiobjekti kõrgusväärtus määratakse kõrgusandmete alusel järeltöötlusena.
(5) Kui ortofotokaardistamise alusdokumendi andmed vajavad selguse saamiseks täpsustamist, võib selleks kasutada stereokaardistamist, abimaterjale või välitööd.
(6) Välitööl täpsustatud objekti ruumikuju muudatus tehakse ortofotokaardistuses. Kui välitöö on tehtud mõõtmisvahendiga, mille täpsus on suurem või võrdne ortofotokaardistuse täpsusega, võib mõõdistusandmeid kasutada alusdokumendina andmete muutmiseks.
3. jagu Teabevaldajaga andmete vahetamine
§ 9. Teabevaldajaga andmete vahetamine
(1) Teabevaldajaga andmete vahetamise eesmärgiks on kasutada teabevaldaja poolt hallatavaid andmeid ETAK-i andmete ajakohastamiseks ja koostalitlusvõime tagamiseks.
(2) Maa-amet võib vahetada andmeid kõigi teabevaldajatega, kui see on vajalik lõikes 1 toodud eesmärgi täitmiseks.
(3) Andmevahetuseks sõlmib Maa-amet teabevaldajaga andmevahetuslepingu, milles lepitakse kokku:
1) andmete struktuur;
2) andmete koosseis ja ruumiobjektide käsitlemise reeglid;
3) edastatav andmevorming;
4) andmete vahetamise sagedus;
5) kvaliteedinõuded;
(4) Andmevahetuslepingus kokkulepitavad nõuded andmevahetuses saadavatele andmetele võivad erineda käesolevas määruses sätestatud nõuetest.
(5) Teabevaldajalt andmevahetuses laekunud dokumenteeritud ja nõuetele vastavad andmed võivad olla nii alusdokumendiks kui ka ETAK-isse kantavateks andmeteks.
(6) Enne andmevahetuse käigus saadud andmete kandmist ETAK-isse kontrollitakse andmete vastavust andmevahetuslepingule.
(7) Andmevahetuse käigus saadud andmete kontrollimiseks ja täpsustamiseks tehakse vajadusel välitöid või küsitakse täiendavaid selgitusi ning materjale.
(8) Juhul kui andmed ei vasta andmevahetuslepinguga kokku lepitud tingimustele, on Maa-ametil õigus andmeid ETAK-isse mitte kanda.
4. jagu Ruumiobjekti määramise kord
Käesolevat jagu kohaldatakse nähtuste vektorkujul andmete, välja arvatud vektorkujul kõrgusandmete, kaardistamisel.
§ 11. Ruumiobjekti elutsükkel
(1) Ruumiobjekti elutsükli osad on uue ruumiobjekti tekitamine, olemasoleva ruumiobjekti muutmine ja olemasoleva ruumiobjekti kustutamine.
(2) Igal ruumiobjektil on unikaalne ETAK-i identifikaator, mis peab säilima kogu ruumiobjekti elutsükli jooksul. Kustutatud ruumiobjekti ETAK-i identifikaatorit ei tohi kasutada teise ruumiobjekti jaoks.
(3) Kui ruumiobjekt on seotud teise andmekogu objektiga, siis peab seos säilima kogu ruumiobjekti elutsükli jooksul või kuni teises andmekogus seose muutmiseni.
(4) Ruumiobjektidega tehtavate tegevuste järel peavad säilima ruumiobjektide omavahelised seosed ja loogiline õigsus, samuti ruumiobjekti atribuutide omavaheline kooskõla.
(5) Ruumiobjekti elutsükli teave säilitatakse.
§ 12. Uue ruumiobjekti tekitamine
(1) Uus ruumiobjekt tekitatakse, kui vastavat ruumiobjekti andmekogus ei ole või kui muudatused maastikul või käesoleva määruse nõuded põhjustavad olemasoleva ruumiobjekti jagamise.
(2) Uue ruumiobjekti tekkimise etapid on järgmised:
1) nähtuse ja selle omaduste määratlemine;
2) ruumikuju digitaliseerimine;
3) ruumiobjekti atribuutide täitmine.
§ 13. Olemasoleva ruumiobjekti muutmine
(1) Ruumiobjekti muudetakse järgmiste ruumiobjekti ja uue alusdokumendi lahknevuste korral:
1) asukoha erinevus;
2) ruumikuju erinevus;
3) nähtusklassi või tüübi erinevus;
4) atribuutide väärtuste erinevus.
(2) Enne ruumiobjekti muutmist määratakse, kas tegemist on olemasoleva ruumiobjektiga, mida on vaja muuta, või sisuliselt uue ruumiobjektiga.
(3) Tegemist ei ole uue ruumiobjektiga, kui esineb üks või mitu järgmistest asjaoludest:
1) ainult ruumiobjekti atribuutide väärtus muutub;
2) ruumiobjekti nähtusklass või tüüp muutub, kajastades loogilist põlvnemist (näiteks vundamendist on saanud hoone);
3) asukoha või ruumikuju erinevus on tingitud varasema kaardistuse ebatäpsusest;
4) asukoha, ruumikuju või atribuutide väärtuste muutused on tingitud muudatusest maastikul ja muudatuse iseloom annab põhjust arvata, et tegemist on sama nähtusega.
(4) Tegemist on uue ruumiobjektiga, kui esineb üks või mitu järgmistest asjaoludest:
1) situatsiooni analüüsides on näha, et tegemist ei ole nähtuse loogilise põlvnemisega (näiteks teeäärse kraavi kohale on ehitatud kergliiklustee);
2) muutuse ulatus annab põhjust arvata, et ETAK-is oleva ruumiobjektiga kirjeldatud nähtus on maastikul hävinud ning asemele on tekkinud teine samalaadne.
(5) Ruumiobjektil, mille plaaniline asukoha erinevus võrreldes alusdokumendiga on suurem kui 2 m, muudetakse asukoht vastavaks alusdokumendiga, kui suhteline asukoha täpsus ei nõua täpsemat.
§ 14. Olemasoleva ruumiobjekti kustutamine
Olemasolev ruumiobjekt kustutatakse järgmistel juhtudel:
1) nähtust maastikul enam ei ole;
2) nähtus on maastikul muutunud, selle suurus on alla 3. peatükis toodud alammäära ning tegemist ei ole teise andmekoguga seotud ruumiobjektiga;
3) ruumiobjektide liitmise tulemusena.
§ 15. Ruumiobjektide jagamine ja liitmine
(1) Kui andmekogus oleva ühe ruumiobjekti asemele tekib mitu ruumiobjekti, on tegemist ruumiobjekti jagamisega.
(2) Ruumiobjekti jagamisel lähtutakse järgmistest nõuetest:
1) atribuutide või alusdokumendi alusel tehakse kindlaks, milline tekkinud ruumiobjektidest on olemasoleva ruumiobjekti (edaspidi eellase) järglane. Kui ei ole piisavalt infot otsuse langetamiseks, siis valitakse eellase järglaseks uutest ruumiobjektidest pindalalt või pikkuselt suurim;
2) järglane pärib eellase ETAK-i identifikaatori. Ülejäänud ruumiobjekte käsitletakse uutena.
(3) Kui andmekogus oleva kahe või enama ruumiobjekti asemele tekib üks uus ruumiobjekt, on tegemist ruumiobjektide liitmisega.
(4) Ruumiobjekti liitmisel lähtutakse järgmistest nõuetest:
1) atribuutide või alusdokumendi alusel tehakse kindlaks uue ruumiobjekti eellane. Kui ei ole selge, millisest olemas olnud ruumiobjektist pärineb uus ruumiobjekt, siis valitakse uue ruumiobjekti eellaseks liituvatest ruumiobjektidest pindalalt või pikkuselt suurim;
2) järglane pärib eellase ETAK-i identifikaatori, ülejäänuid käsitletakse kustutatutena.
§ 16. Ruumikuju ja selle digitaliseerimise nõuded
(1) Ruumikuju iga punkti koordinaadid esitatakse tasapinnaliste ristkoordinaatidena koos kõrgusväärtusega.
(2) Ruumikuju kõrgusväärtus määratakse maapinna kõrguse järgi vastavas punktis, ka maa-alusel ja maapinnast kõrgemal asuval nähtusel, välja arvatud stereokaardistatud hoone, mille kõrgusväärtus määratakse katuseserva järgi. Kõrgusväärtus ei pea vastama ETAK-i kõrgusandmete kõrgusväärtusele.
(3) Ruumikuju geomeetriatüüp võib olla punkt, joon või pind. Keelatud on mitmeosalised ja tühjad geomeetriad. Joonte ja pindade korral peavad kõikide käänupunktide vahel olema sirglõigud.
(4) Punktobjektid jagunevad:
1) üksik punktobjekt – kasutatakse väiksemõõdulise nähtuse kaardistamiseks, punkt paigutatakse nähtuse keskmesse;
2) hajus punktobjekt – kasutatakse hajusate piiridega üldjuhul suuremõõdulise nähtuse kirjeldamiseks. Ühe nähtuse kaardistamiseks kasutatakse enamasti mitut hajusat punktobjekti, mis paigutatakse selliselt, et edastada nähtuse ulatust ja iseloomu.
(5) Joonobjektid digitaliseeritakse nähtuse keskjoonele ning need jagunevad:
1) orienteerimata joonobjekt – digitaliseerimise suund ei ole oluline;
2) orienteeritud joonobjekt – digitaliseerimise suund on oluline.
(6) Võrgustikobjekt on võrgustikke moodustavate nähtuste kaardistamiseks kasutatav joonobjekt.
(7) Pindobjektid jagunevad:
1) põhipindobjekt – ruumiobjektid, mis ei tohi omavahel kattuda ja mis koos katavad täielikult riigi haldusterritooriumi. Erandina võib teeala kattuda veekogu või kõlvikuga silla asukohas;
2) kattuv pindobjekt – põhipindadest sõltumatu objekt, mis kattub põhipindobjektiga.
(8) Ruumikuju digitaliseerimisel lähtutakse järgmistest nõuetest:
1) ruumikuju peab vastama alusdokumendile;
2) sama nähtus ei tohi olla kaardistatud mitmekordselt või iseendaga lõikuvalt;
3) ruumiobjekti iga atribuudi, välja arvatud metaatribuudi, osalises ulatuses muutus põhjustab ruumikuju jagamise (kahe ruumiobjekti tekke). Jagamisel ei tohi tekitada 3. peatükis toodud miinimummõõtudest väiksema pikkuse või pindalaga objekte;
4) liidetakse omavahel kokkupuutuvad pind- või joonobjektid, mille kõikidel atribuutidel, välja arvatud metaatribuutidel, on samad väärtused. Erandiks on hooned, mida ei liideta;
5) liitmisel ei tohi tekitada 3. peatükis toodud nähtuse maksimummõõdust suurema pikkuse või pindalaga objekti, välja arvatud olukord, kui liitmata jätmine põhjustab miinimummõõtudest väiksema objekti;
6) miinimummõõtudest väiksema nähtuse kaardistamine on lubatud vaid teise andmekoguga seotud ruumiobjekti korral;
7) miinimummõõdust väiksema põhipindobjekti võib kaardistada saarel (laiul), kui saare pindala on väiksem kui vastav miinimummõõt;
8) ruumikuju käänupunktid ei tohi olla tasapinnaliselt üksteisele lähemal kui 0,5 m;
9) ruumikujul ei tohi olla kiile ja tagasijookse;
10) joonobjekt, välja arvatud torujuhe ja elektriliin, peab asuma täpselt pindobjekti serval, kui ta on pinnana kaardistatava nähtuse eraldaja. Joonobjekti kõik käänupunktid peavad olema 2D snäpitud mõlema pinnaga.
(9) Ruumikujule geomeetriatüübist lähtuvalt esitatavad nõuded on järgmised:
1) hajusad punktobjektid ei tohi asetseda üksteisele lähemal kui 25 m;
2) võrgustikobjektid peavad kooskõlas nähtustega moodustama sidusaid võrgustikke. Sama nähtusklassi joonte kokkupuutepunktis võrgustikobjektid tükeldatakse. Võrgustikobjekti tükeldamise tulemusel ei tohi tekkida 1 m lühemaid lõike. Teedel on lubatud lühim lõigupikkus 5 m;
3) võrgustikobjektid peavad olema nähtusklassi siseselt 3D snäpitud;
4) põhipindobjektide servad peavad olema omavahel 2D snäpitud;
5) kattuva pindobjektina kaardistatud ehitised ei tohi omavahel kattuda;
6) põhipindobjekti miinimummõõt on 100 m2, kui 3. peatükis ei ole sätestatud teisiti;
7) põhipindobjekti maksimummõõt on 25 km2, kui 3. peatükis ei ole sätestatud teisiti;
8) kattuva pindobjekti miinimummõõt on 2000 m2, kui 3. peatükis ei ole sätestatud teisiti.
3. peatükk Üldist tähtsust omavad topograafilised nähtused
1. jagu Nähtuste grupp – pinnamood
§ 17. Nähtusklass – kivi
(1) Nähtusklassi kivi kuuluvad üksikud kivid, kivihunnikud või kivised alad.
(2) Kivid jaotatakse järgmisteks tüüpideks:
1) üksik kivi – üksik rändrahn;
2) kivihunnik – kivide kuhi, mis eristub reljeefselt muust ümbritsevast alast;
3) kivine ala – kividega ala, kus kivid ei kata maapinda täielikult.
(3) Kivi kaardistamisel lähtutakse järgmistest nõuetest:
1) üksik kivi ja kivihunnik kaardistatakse üksiku punktobjektina, kivine ala hajusa punktobjektina;
2) kaardistatakse üksik kivi, mis on vähemalt 2 m kõrge. Kaitsealune üksik kivi kaardistatakse sõltumata kõrgusest;
3) kivi kõrgus määratakse maapinnast, veesoleva kivi kõrgus määratakse veepinnast;
4) kõrgus näidatakse atribuudina kaitsealusel üksikul kivil;
5) kivise alana kaardistatakse üle 500 m2 suurune ala, kus kivide kõrgus on vähemalt 0,5 m ja nendevaheline kaugus alla 5 m;
6) kaardistatakse kaitsealune kivihunnik või avatud maastikul asuv kivihunnik. Metsastunud alal säilitatakse varasemalt kaardistatud kivihunnik.
(4) Teistest riiklikest andmekogudest võetakse järgmised andmed:
1) riiklikust kohanimeregistrist kivi nimi ja nimeobjekti identifikaator;
2) keskkonnaregistrist kaitstava loodusobjekti registrikood;
3) kultuurimälestiste riiklikust registrist mälestise registri number.
§ 18. Nähtusklass – nõlv
(1) Nähtusklassi nõlv kuuluvad maapinna suure kaldenurgaga alad.
(2) Nõlvad jaotatakse järgmisteks tüüpideks:
1) nõlv – maapinna kõrguse järsk muutus, mis on ümbritsevast selgelt eristuv;
2) looduslik järsak – vertikaalilähedane looduslik pinnavorm (näiteks liivakivi- või paekivipaljand);
3) tehisjärsak – vertikaalilähedane inimtekkeline pinnavorm.
(3) Nõlva kaardistamisel lähtutakse järgmistest nõuetest:
1) nõlv kaardistatakse orienteeritud joonobjektina nõlva ülemisse serva nii, et langus jääb joone suunast paremale;
2) kaardistatakse nõlv, mis on vähemalt 2 m kõrgune;
3) nõlv, mis on lühem kui 50 m, kaardistatakse vaid juhul, kui see on osa suuremast tervikust;
4) lõike 2 punktis 1 toodud nõlvaks loetakse ala, kus maapinna kalle on 35–45 kraadi, järsakud kaardistatakse alates 45-kraadisest kaldenurgast.
(4) Riiklikust kohanimeregistrist võetakse nõlva nimi ja nimeobjekti identifikaator.
(5) Kaldajoonele lähemal kui 200 m asuv vähemalt 5 m kõrgune nõlv loetakse kaldaastanguks ning sellele lisatakse vastav märge.
§ 19. Nähtusklass – pinnavorm
(1) Nähtusklassi pinnavorm kuuluvad kõrgusjoontega mitteesitatavad positiivsed või negatiivsed pinnamoe elemendid.
(2) Pinnavormid jaotatakse järgmisteks tüüpideks:
1) kärestik – suure languga veekogu osa, kus vesi voolab mööda ebatasast kivist põhja;
2) juga – veekogu osa, kus vesi langeb astangult, sealhulgas kosk;
3) kaitsekraav – negatiivne pinnavorm, mis on kaevatud riigikaitselisel või sõjalisel eesmärgil;
4) auk – väikese ulatusega negatiivne pinnavorm;
5) tehisküngas – inimtekkeline positiivne pinnavorm;
6) vall – positiivne pinnavorm, mille pikkus ületab laiust;
7) koobas – maa-alune tühemik, õõnsus, käik või nende kogum. Koopa seinad on vooderdamata;
8) ebatasane ala – ebaühtlase reljeefiga ala (näiteks karstiala või tasandamata karjäär), kus ei moodustu eraldiseisvaid pinnavorme.
(3) Pinnavormi kaardistamisel lähtutakse järgmistest nõuetest:
1) kärestik, auk, tehisküngas ja koobas kaardistatakse üksiku punktobjektina;
2) ebatasane ala kaardistatakse hajusa punktobjektina;
3) kaitsekraav ja vall kaardistatakse orienteerimata joonobjektina;
4) juga kaardistatakse orienteeritud joonobjektina, langus jääb joone suunast paremale;
5) kaardistatakse vähemalt 2 m sügavune auk;
6) kaardistatakse vähemalt 2 m kõrgune, avatud maastikul asuv püsiv tehisküngas;
7) kaardistatakse vähemalt 100 m pikkune ja 1 m sügavune kaitsekraav;
8) paisu vahetus läheduses asuvat kärestikku ei kaardistata;
9) üle 200 m2 pindalaga auku või tehisküngast ei kaardistata augu või tehiskünkana, vaid nende servad kaardistatakse § 18 lõike 2 punktis 1 nimetatud nõlvana;
10) üle 8 m laiust valli ei kaardistata vallina, vaid valli serv kaardistatakse § 18 lõike 2 punktis 1 nimetatud nõlvana;
11) koopa punktobjekt kaardistatakse koopa sissepääsu asukohta.
(4) Teistest riiklikest andmekogudest võetakse järgmised atribuudid:
1) riiklikust kohanimeregistrist nimi ja nimeobjekti identifikaator;
2) keskkonnaregistrist kaitstava loodusobjekti registrikood ja karsti registrikood;
2. jagu Nähtuste grupp – veekogud ja hüdrograafilised rajatised
§ 20. Nähtusklass – seisuveekogu
(1) Nähtusklassi seisuveekogu kuuluvad magedaveelised veekogud, kus vee voolamine ei ole keskmise suvise veeseisu juures märgatav. Seisuveekoguks loetakse ka allikas.
(2) Seisuveekogu kaardistamisel lähtutakse järgmistest nõuetest:
1) seisuveekogu, välja arvatud allikas, kaardistatakse põhipindobjektina;
2) allikas kaardistatakse üksiku punktobjektina;
3) kaardistatakse seisuveekogu, mille pindala on vähemalt 20 m2, erandina kaardistatakse laugas alates 100 m2 pindalast;
4) Võrtsjärvel ja Peipsi järvel, mis on tehnilistel põhjustel jagatud mitmeks pindobjektiks, säilitatakse andmete uuendamisel olemasolev tükeldus;
5) kaardistatakse ka teise veekogu sees olev allikas;
6) kui allika pindala on vähemalt 20 m2, kaardistatakse allikas pindobjektina lõike 4 punktis 4 nimetatud muu seisuveekoguna ja punktobjektina;
7) paadikanalit ei kaardistata sadamaregistrisse kantud sadama territooriumil.
(3) Teistest riiklikest andmekogudest võetakse järgmised atribuudid:
1) riiklikust kohanimeregistrist seisuveekogu nimi ja nimeobjekti identifikaator;
2) keskkonnaregistrist seisuveekogu tüüp ja registrikood.
(4) Keskkonnaregistrisse kandmata seisuveekogudel määratakse järgmised tüübid:
1) biotiik – reovee puhastamise tiik või veepuhastusjaama lahtine bassein;
11) paadikanal – veekoguga ühendatud püsivalt veega täidetud rajatis;
2) tiik – ülejäänud inimtekkelised seisuveekogud;
3) laugas – rabades esinev väike loodusilmeline seisuveekogu;
4) muu seisuveekogu – ülejäänud loodusilmelised seisuveekogud.
§ 21. Nähtusklass – vooluveekogu
(1) Nähtusklassi vooluveekogu kuuluvad voolava veega veekogud.
(2) Vooluveekogu kaardistamisel lähtutakse järgmistest nõuetest:
1) kaardistatakse võrgustikobjektina veekogu keskjoonele;
2) kaardistatakse vooluveekogu, mille pikkus on vähemalt 20 m ja laius vähemalt 1 m;
3) vooluveekogu, mis on vähemalt 8 m lai, kaardistatakse võrgustikobjekti ja põhipindobjektina;
4) allikast algava vooluveekogu võrgustikobjekt snäpitakse allika punktobjektiga;
5) turbakaevandamisalal kaardistatakse vaid piirde- ja kogujakraavid, settetiigid kaardistatakse vooluveekogu põhipindobjektina;
6) vetevõrgu osaks olev küvett kaardistatakse lõike 5 punktis 1 nimetatud kraavina;
7) keskkonnaregistrisse kantud vooluveekogu põhipindobjekt eristatakse ülejäänud vooluveekogude põhipindobjektidest.
1) riiklikust kohanimeregistrist vooluveekogu nimi ja nimeobjekti identifikaator;
2) keskkonnaregistrist registrikood ja võrgustikobjektil ka tüüp;
3) maaparandussüsteemide registrist maaparandussüsteemi kood.
(4) Vooluveekogu võrgustikobjekti täiendavad atribuudid on tüüp, laius, asukoha tüüp ja staatus.
(5) Keskkonnaregistrisse kandmata vooluveekogu võrgustikobjektidel määratakse järgmised tüübid:
1) kraav – inimtekkeline, sirge voolusängiga vooluveekogu;
2) oja – loodusilmelise lookleva voolusängiga vooluveekogu.
(6) Vooluveekogu laiuse määramisel lähtutakse järgmistest nõuetest:
1) laiust mõõdetakse vooluveekogul veeseisu järgi, kaeve servaga veekogul ümbritseva maapinna tasandil;
2) vooluveekogu laiuse muutumisel eristatakse erineva laiusega vooluveekogu lõigud, kui tekkivate lõikude pikkused on vähemalt 200 m;
3) alla 8 m laiuse vooluveekogu laius näidatakse laiusklassina: 1–2 m, 2–4 m, 4–6 m või 6–8 m;
4) vooluveekogul, mis on kaardistatud nii pind- kui ka võrgustikobjektina, laiust ei määrata, võrgustikobjekti laiuseks märgitakse „telg”;
5) kui vooluveekogu kulgeb truubis kahe põhipindobjekti vahel, siis märgitakse selle lõigu laiuseks „torus”. Kui põhipindobjektina kaardistatud vooluveekogu algab või lõpeb truubiga, märgitakse truubis kulgeva lõigu laiuseks „torus”.
(7) Vooluveekogu asukoha tüübid ja nende määramise nõuded on järgmised:
1) maapealne – maapinnal kulgev vooluveekogu;
2) maa-alune – looduslikult maa all kulgev või maa-alusesse sängi suunatud vooluveekogu. Kui maastikul on tunnetatav maa-aluse vooluveekogu ajutiselt veega täituv säng, kaardistatakse võrgustikobjekt ajutise sängi asukohta;
3) mõtteline – vooluveekogu terviklikkust tagav joonobjekt seisuveekogus, märgalal või rannaalal. Kaardistatakse võimalikult sirgjooneliselt.
(8) Vooluveekogudel eristatakse järgmised staatused:
1) põhitelg – vooluveekogu peamise voolusängi keskjoon, mis moodustab katkematu terviku;
2) sekundaarne telg – põhiteljele lisanduv telg (näiteks saare esinemisel pikem telg).
(9) Keskkonnaregistrisse kantud vooluveekogu võrgustikobjektil näidatakse voolusuund joone digitaliseerimise suunaga.
§ 22. Nähtusklass – meri
(1) Nähtusklassi meri kuulub Eesti maismaaga piirnev Läänemere osa.
(2) Mere kaardistamisel lähtutakse järgmistest nõuetest:
1) kaardistatakse kuni 100 km2 suuruste põhipindobjektidena;
2) merest eraldunud laht (jäänukjärv) kaardistatakse keskkonnaregistri andmete alusel seisuveekoguna.
§ 23. Nähtusklass – kaldajoon
(1) Nähtusklassi kaldajoon kuuluvad mere, seisuveekogu või vooluveekogu ja maismaa vahelised piirid.
(2) Kaldajoon jaotatakse järgmisteks tüüpideks:
1) kindlustatud – veekogu ja maismaa vaheliseks piiriks on ehitis. Kaldajoon kaardistatakse kaldakindlustuse veepoolsesse serva;
2) selge – veekogu ja maismaa vaheline piir on üheselt arusaadav;
3) ebamäärane – veekogu ja maismaa vaheline piir, mis ei ole määratletav kindlustatud või selge kaldajoonena;
4) mõtteline – eraldab ühenduses olevaid veekogusid, mis võivad olla ka samatüübilised.
(3) Läänemere, Peipsi järve, Võrtsjärve ning Narva jõe vasaku kalda ja Eestile kuuluvate Narva jõe saarte kaldajoonele lisatakse Eesti maismaa kontuuri eristamiseks vastav atribuut.
(4) Kaldajoone kaardistamisel lähtutakse järgmistest nõuetest:
1) selge, ebamäärane ja mõtteline kaldajoon kaardistatakse orienteerimata joonobjektina;
2) kindlustatud kaldajoon ja lõikes 3 nimetatud veekogude kaldajoon kaardistatakse orienteeritud joonobjektina nii, et veekogu jääb joone suunast paremale;
3) muulid kaardistatakse kindlustatud kaldajoonena;
4) kaldajoon kaardistatakse kõikidel pindobjektidena kaardistatud veekogudel;
5) ebamäärane kaldajoone tüüp eristatakse, kui see on pikem kui 200 m;
6) veekogu kaeve serva olemasolul kaardistatakse kaldajoon ümbritseva maapinna tasandil;
7) kaldajoon ja veekogu põhipindobjekt peavad olema snäpitud.
(5) Läänemere, Peipsi järve ning Võrtsjärve kaldajoone kaardistamisel rakendatakse täiendavaid nõudeid:
1) kasutatakse spetsiaalselt selleks toodetud aeropildistuse ja aerolaserskaneerimise andmeid ning spetsiaalseid välimõõdistusi;
2) aerolaserskaneerimise andmete alusel koostatakse detailne kõrgusmudel;
3) alusdokumentide täpsemaks interpreteerimiseks viiakse läbi välitööd, mille käigus hinnatakse veekogu kaldal kasvavat taimestikku, selle kõrgust ja tihedust;
4) kaldajoon digitaliseeritakse keskmise veetaseme piirile, lähtudes kõrgusmudelist ning arvestades konkreetse kaldamaastiku omapära, sealhulgas taimestiku mõju aerolaserskaneerimise andmetele;
5) erinevate kaldamaastike identifitseerimiseks kasutatakse aerofotosid, sealhulgas lähiinfrapuna fotosid;
6) punktides 1–5 nimetatud nõuete asemel võib kasutada kaldajoont muutva ehitustöö teostusjoonist.
(6) Kaldajoone atribuudi „kalda veekogu tüüp” väärtuseks märgitakse, kas tegemist on mere, seisuveekogu, vooluveekogu; mere ja seisuveekogu vahelise; mere ja vooluveekogu vahelise või seisu- ja vooluveekogu vahelise kaldajoonega.
(7) Mõtteline kaldajoon kaardistatakse ühenduses olevate veekogude eraldamiseks suurema veekogu kaldajoone pikendusena.
§ 24. Nähtusklass – hüdrotehniline rajatis
(1) Nähtusklassi hüdrotehniline rajatis kuuluvad rajatised veekogudel.
(2) Hüdrotehnilised rajatised jaotatakse järgmisteks tüüpideks:
1) pais – vooluveekogu sängi rajatud ehitis, mille abil tõkestatakse vee voolu või tõstetakse veetaset;
2) paadisild – rajatis, mis on ehitatud veesõidukite randumiseks, kinnitamiseks, lastimiseks ja lossimiseks. Paadisillana kaardistatakse ka ujumissild;
3) muul – kaldajoonega mitteesitatav rajatis, mis kaitseb sadamat või jõe suuet lainetuse ja uhtainete eest.
(3) Hüdrotehnilise rajatise kaardistamisel lähtutakse järgmistest nõuetest:
1) paadisild ja muul kaardistatakse orienteerimata joonobjektina;
2) pais kaardistatakse orienteeritud joonobjektina nii, et madalam pind jääb joone suunast paremale;
3) kaardistatakse paadisild, mille pikkus on vähemalt 10 m;
4) lagunenud muul kaardistatakse § 17 lõike 2 punktis 3 nimetatud kivise alana;
5) paadisild, mis on vähemalt 8 m laiune, kaardistatakse § 35 lõike 2 punktis 3 nimetatud muu rajatisena.
§ 25. Nähtusklass – truup
(1) Nähtusklassi truup kuuluvad torud, mis on kasutuses vee juhtimiseks või metsloomade liikumiseks tee või muu rajatise alt läbi.
(2) Truubid jaotatakse järgmisteks tüüpideks:
1) ühendatud truup – truup, mis on vooluvetevõrgu osa;
2) kuiv truup – truup, mis ei ole vooluvetevõrgu osa, vaid on paigaldatud hooajalise suurvee juhtimiseks või metsloomade liikumiseks.
(3) Truubi kaardistamisel lähtutakse järgmistest nõuetest:
1) kaardistatakse orienteerimata joonobjektina;
2) ühendatud truubi ruumikuju punktid peavad olema 3D snäpitud vooluveekogu ruumikuju vastavate punktidega.
3. jagu Nähtuste grupp – kõlvikud
§ 26. Nähtusklass – õu
(1) Nähtusklassi õu kuuluvad hoonete juurde kuuluvad alad või tootmisalad.
(2) Õued jaotatakse järgmisteks tüüpideks:
1) eraõu – eluhoonete või ühiskondlike hoonete juurde kuuluv ala;
2) tootmisõu – tootmisala, sealhulgas laoplats.
(3) Õue kaardistamisel lähtutakse järgmistest nõuetest:
1) kaardistatakse põhipindobjektina;
2) külgnevaid eri omanikuga ühetüübilisi õuesid omavahel ei eristata;
3) ühiskondliku hoone või korruselamu alune ja ümbritsev ala kaardistatakse vastavalt situatsioonile;
4) mahajäetud hoonete ümbrus kaardistatakse vastavalt situatsioonile, kuid mitte õuena;
5) õues kaardistatakse ehitis, üldkasutatav või teeregistrisse kantud tee, veekogu, kaitsealune objekt, raudtee ja tehnovõrk.
(4) Õuel on atribuut „kasutus”, mis märgitakse ainult tootmisõuel, näitamaks, kas tegu on alajaama, tsisternlao, ilmajaama, päikesepargi, antennirajatise või muu kasutusega. Erineva kasutusega ala eristatakse, kui selle pindala on vähemalt 500 m2.
§ 27. Nähtusklass – haritav maa
(1) Nähtusklassi haritav maa kuuluvad põllumajanduslikult kasutatavad või söötis alad.
(2) Haritav maa jaotatakse järgmisteks tüüpideks:
1) põld – nii lühiealiste kui ka pikaealiste kultuuride kasvuala või sööt. Sööt on harimata lage maa, kus domineerivad umbrohud ja mis põlluna kasutusele võtuks ei vaja kultuurtehnilisi töid;
2) aianduslik maa – puuvilja- ja marjaistandus, puukool, asula juures olev aiamaa ning ajutiste kasvuhoonetega katmikala.
(3) Haritava maa kaardistamisel lähtutakse järgmistest nõuetest:
2) kui söödi ja rohumaa eristamine on raskendatud, siis kasutatakse söödi kindlakstegemisel varasemaid kaarte ja järjepidevuse põhimõtteid;
3) haritava maa sees eristatakse teised kõlvikud alates pindalast 500 m2.
(4) Võsastunud haritav maa, kus võrade liituvus on alla 30%, kaardistatakse haritava maana ja § 29 lõike 2 punktis 4 nimetatud harvikuna. Tihedama puittaimestiku olemasolu haritaval maal näidatakse atribuudiga „puis”. Ühtlaselt kinni kasvanud ja vähemalt 8 m kõrguse puittaimestiku olemasolul kaardistatakse endine haritav maa § 29 lõike 2 punktis 1 nimetatud metsana.
§ 28. Nähtusklass – lage
(1) Nähtusklassi lage kuuluvad taimkatteta alad või looduslikud rohttaimede kasvualad.
(2) Lage jaotatakse järgmisteks tüüpideks:
1) rohumaa – ala, mis ei sobi intensiivseks põllukultuuride kasvatamiseks, sealhulgas ka kasutusest ebarahuldava kuivenduse või sobimatu asukoha tõttu välja langenud endine haritav maa;
2) liivane ala – looduslik ala, mille kaetus lahtise liiva või kruusaga on suurem kui 50%;
3) klibune ala – looduslik ala, mille kaetus väikeste kividega on suurem kui 50%;
4) muu lage – ala, mida ei saa kaardistada ühegi teise põhipindobjektina, sealhulgas tehnovõrgu trass puistus, rööbastee trass, ehitus- ja karjääriala, ilutaimedeta liiklussaar ja eraldusriba, välja arvatud teekattemärgistusega tekitatud ala.
(3) Lage kaardistatakse põhipindobjektina.
§ 29. Nähtusklass – puittaimestik
(1) Nähtusklassi puittaimestik kuuluvad puittaimede kasvualad.
(2) Puittaimestik jaotakse järgmisteks tüüpideks:
1) mets – puittaimede kasvuala, kus puuvõrade liituvus on vähemalt 30%, sealhulgas raiesmikud ja noorendikud, ja mille pindala on vähemalt 500 m2;
2) salu – puittaimede rühm, mille pindala on väiksem kui 500 m2;
3) põõsastik – vähemalt 50% ulatuses põõsastega kaetud ala, kus puude esinemise korral puuvõrade liituvus on alla 30% ning mille pindala on vähemalt 500 m2;
4) harvik – puittaimede kasvuala, kus võrade liituvus on alla 30%;
5) puittaim – kaitsealune või orientiiri tähtsusega üksik puu või põõsas;
6) puittaimede rida – hekk, põõsaste või puude rida, mille pikkus on üle 50 m.
(3) Puittaimestiku kaardistamisel lähtutakse järgmistest nõuetest:
1) mets ja põõsastik kaardistatakse põhipindobjektina;
2) harvik kaardistatakse hajusa punktobjektina;
3) puittaim ja salu kaardistatakse üksiku punktobjektina;
4) puittaimede rida kaardistatakse orienteerimata joonobjektina;
5) metsas ei kaardistata harvikut, salu, puittaimede rida ja üksikut puittaime, välja arvatud kaitsealune;
6) kivihunnikul kasvavat üksikut puittaime, välja arvatud kaitsealune, ei kaardistata;
7) salu ja puittaimede rida märgalal ei kaardistata;
8) kui raiesmiku puhul on näha, et ala kasutusviis muutub, siis kaardistatakse see § 28 lõike 2 punktis 4 nimetatud muu lagedana.
1) riiklikust kohanimeregistrist kaitsealuse puittaime nimi ja nimeobjekti identifikaator;
2) keskkonnaregistrist kaitsealuse loodusobjekti registrikood;
§ 30. Nähtusklass – märgala
(1) Nähtusklassi märgala kuuluvad liigniisked alad, kus on moodustunud turbakiht või mis on ajutiselt või pidevalt üleujutatud.
(2) Märgalad jaotatakse järgmisteks tüüpideks:
1) madalsoo – põhjaveest toituv vähemalt 30 cm paksuse turbakihiga ala, kus rohurindes kasvab rohkesti tarnu ja muid lõikheinalisi ning valitsevad metsasamblad;
2) raba – liigniiske ala toitainetevaese vähemalt 30 cm paksuse rabaturbakihiga, kus taimed toituvad sademetest ning valitsevad turbasamblad;
3) õõtsik – veekogu kinnikasvamisel tekkiv ala, kus kamar on moodustunud kas mudas või vees kasvavate taimede läbipõimunud juurtest ja risoomidest;
4) soovik – märg maismaapaik, kus vesi on mitme kuu vältel maapinna tasemel (soovik esineb näiteks mererannikul ning veerežiimi rikkumise tagajärjena tee- või kraavimullete taga);
5) roostik – maa- või veeala, kus kasvavad massiliselt kõrgekasvulised rohtsed veetaimed (näiteks pilliroog, kaisel).
(3) Märgala kaardistamisel lähtutakse järgmistest nõuetest:
1) madalsoo, raba, õõtsik ja soovik kaardistatakse põhipindobjektina;
2) roostik kaardistatakse kattuva pindobjektina. Roostik võib kattuda nii kõlvikute kui ka veekogude pindobjektidega;
3) raba- ja madalsoomets, mis on kõrgem kui 10 m, kaardistatakse § 29 lõike 2 punktis 1 nimetatud metsana;
4) madalsooilmeline siirdesoo kaardistatakse madalsoona, rabailmeline rabana;
5) madalsooga piirnev soovik liidetakse madalsooga.
(4) Märgala, kus võrade liituvus on alla 30%, kaardistatakse märgalana ja § 29 lõike 2 punktis 4 nimetatud harvikuna. Tihedama puittaimestiku olemasolu näidatakse atribuudiga „puis”.
§ 31. Nähtusklass – turbaväli
(1) Nähtusklassi turbaväli kuuluvad aktiivses kasutuses või mahajäetud turbakaevandamisalad.
(2) Turbaväljad jaotatakse järgmisteks tüüpideks:
1) turbaväli – turba kaevandamise ala;
2) mahajäetud turbaväli – ala, kus turba kaevandamine on lõppenud, kuid looduslikud kooslused ei ole veel taastunud.
(3) Turbavälja kaardistamisel lähtutakse järgmistest nõuetest:
2) endist turbakaevandamisala, kus looduslik taimekooslus on taastunud või taastatud, ei kaardistata turbaväljana, vaid vastavalt looduslikule situatsioonile.
§ 32. Nähtusklass – muu kõlvik
(1) Nähtusklassi muu kõlvik kuuluvad mittepõllumajanduslikud, inimeste poolt kasutatavad alad, mis ei ole õued.
(2) Muud kõlvikud jaotatakse järgmisteks tüüpideks:
1) üksikhaud – kalmistu või matmispaik, mille pindala on väiksem kui 500 m2;
2) kalmistu – surnute matmiseks kasutatav maa-ala, mille pindala on vähemalt 500 m2;
3) mälestusmärk – isiku või sündmuse auks püstitatud mälestussammas, monument või muu selline rajatis;
4) haljasala – madal- või kõrghaljastusega ala, mida kasutatakse rekreatiivsetel eesmärkidel ja millele on iseloomulikud ilutaimed. Parkmets kaardistatakse § 29 lõike 2 punktis 1 nimetatud metsana;
5) jäätmaa – majandustegevuseks mittekasutatav tehnogeenne ala, kus looduslikud mullahorisondid on kas rikutud või prügi ja pinnasega kaetud;
6) lennuväli – ala, kus asuvad lennuliikluseks vajalikud hooned ja rajatised, kaasa arvatud maandumis- ja ruleerimisrajad;
7) sadam – veeliikluse ja meretranspordi teenindamise ala;
8) spordikompleks – ala, kus asuvad erinevad spordirajatised;
9) prügila – ala, kus asub jäätmete ladestamise, sorteerimise ja komposteerimise kompleks. Rekultiveeritud prügilat ei kaardistata;
10) karjäär – pealmaakaevandus ja sellega seotud ala.
(3) Kaardistamisel lähtutakse järgmistes nõuetest:
1) üksikhaud ja mälestusmärk kaardistatakse üksiku punktobjektina;
2) jäätmaa ja haljasala kaardistatakse põhipindobjektina;
3) kalmistu, lennuväli, sadam, spordikompleks, prügila ja karjäär kaardistatakse kattuva pindobjektina.
1) riiklikust kohanimeregistrist võetakse nimi ja nimeobjekti identifikaator;
2) kultuurimälestiste riiklikust registrist mälestise registri number.
4. jagu Nähtuste grupp – ehitised
§ 33. Nähtusklass – hoone
(1) Nähtusklassi hoone kuuluvad katuse, siseruumi ja välispiiretega ehitised ning selle erinevad ehitusjärgud ja vared.
(2) Hooned jaotatakse järgmisteks tüüpideks:
1) elu- või ühiskondlik hoone – eluhoone, hoolekandeasutuse ja ühiselamu hoone; hotell, muu majutus- ja toitlustushoone; büroo- ja administratiivhoone; kaubandus- ja teenindushoone; transpordi- ja sidehoone; meelelahutus-, haridus-, tervishoiu-, kultus-, tavandihoone ja muu sarnane hoone;
2) kõrval- või tootmishoone – punktis 1 nimetamata hoone. Kui hoonet kasutatakse nii käesolevas punktis kui ka punktis 1 nimetatud hoonena, siis määratakse hoone tüüp valdava kasutusviisi alusel. Kui kasutuse osakaal on võrdne, siis määratakse punktis 1 nimetatud hoone tüüp;
3) vare – lagunenud või katuseta hoone, millel on püsti vähemalt osa seinu;
4) vundament – ehitis, millel veel või enam ei ole katust ega ühtki seina;
5) ehitatav hoone – hoone, mille ehitus on pooleli ning mis ei klassifitseeru vundamendiks.
(3) Hoone kaardistamisel lähtutakse järgmistest nõuetest:
1) kaardistatakse kattuva pindobjektina;
2) hoone kaardistatakse, kui see on suurem kui 20 m2, välja arvatud andmevahetuse teel saadud hoone, mis võib olla ka väiksem;
3) stereokaardistamisel kaardistatakse hoone ruumikuju katuse servast;
4) riikliku ehitisregistriga seotud hoonet ei jagata mitmeks ruumiobjektiks, säilitatakse üks ühele seos;
5) ei kaardistata ajutist ja teisaldatavat hoonet.
(31) Hoone atribuudi „kõrgus” väärtus leitakse hoone kõrgusena maapinnast vastavalt majandus- ja taristuministri 05.06.2015 määrusele nr 57 „Ehitise tehniliste andmete loetelu ja arvestamise alused” ning ümardatakse täismeetriteks. Atribuudi väärtus määratakse aladel, kus lidarpunktide tihedus ruutmeetri kohta on vähemalt 15.
(4) Teistest riiklikest andmekogudest võetakse hoonete kohta järgmised atribuudid:
1) aadressiandmete süsteemi infosüsteemist lähiaadress ja identifikaator;
2) riiklikust ehitisregistrist identifikaator;
3) kohaliku omavalitsuse andmekogu objekti identifikaator.
§ 34. Nähtusklass – kõrgrajatis
(1) Nähtusklassi kõrgrajatis kuuluvad korstnad, mastid ja tornid.
(2) Kõrgrajatised jaotatakse järgmisteks tüüpideks:
1) korsten – korsten, mis on selle alusest hoonest märgatavalt pikem;
2) sidemast – sideotstarbeline kõrgrajatis (näiteks raadio-, mobiilside-, radari- ja televisioonimast);
3) valgusmast – valgustamiseks kasutatav mast või torn;
4) torn – suhteliselt väikese aluspinnaga ehitis või ehitise osa.
(3) Kõrgrajatise kaardistamisel lähtutakse järgmistest nõuetest:
1) kaardistatakse üksiku punktobjektina;
2) kaardistatakse kõrgrajatis, mis on vähemalt 25 m kõrge. Erandina on lubatud kaardistada madalam kirikutorn, juhul kui see on kiriku hoonest oluliselt kõrgem;
3) kui kõrgrajatise põhjapindala ületab 200 m2, kaardistatakse see lisaks üksikule punktobjektile ka § 35 lõike 2 punktis 3 nimetatud muu rajatisena kattuva pindobjektina.
(4) Kõrgrajatise atribuut „kõrgus” mõõdetakse koos alushoonega maapinnast ja ümardatakse täismeetriteks.
(5) Navigatsioonimärkide andmekogu andmete alusel tuvastatakse, kas kõrgrajatis on navigatsioonimärk.
(6) Kaardistamisel märgitakse kõrgrajatise seos hoonega, mille võimalikud väärtused on järgmised:
1) kõrgrajatisel puudub seos hoonega;
2) kõrgrajatis asub hoone peal;
3) kõrgrajatis ja hoone on sama objekt.
(7) Kõrgrajatisel, millel on seos hoonega, näidatakse seotud hoone identifikaator.
(8) Teistest riiklikest andmekogudest võetakse järgmised atribuudid:
1) riiklikust ehitisregistrist registrikood;
§ 35. Nähtusklass – muu rajatis
(1) Nähtusklassi muu rajatis kuuluvad ehitised, mis ei ole nähtusklassides hoone või kõrgrajatis.
(2) Muud rajatised jaotatakse järgmisteks tüüpideks:
1) kasvuhoone – klaasist või muust valgust läbilaskvast materjalist, katuse ja seintega rajatis kultuurtaimede kasvatamiseks;
2) katusealune – katuse ja selle tugistruktuuridega rajatis;
3) muu – elevaator, tuuleveski, gradiir, trampliin, tribüün, perroon, lägahoidla, pinnasega kaetud maapealne angaar, kõrgrajatise nõuetele mittevastav lennuliiklusrajatis, navigatsioonimärk, radar või teised eriotstarbelised rajatised.
(3) Muu rajatise kaardistamisel lähtutakse järgmistest nõuetest:
1) kasvuhoone ja katusealune kaardistatakse kattuva pindobjektina;
2) lõike 2 punktis 3 loetletud alla 50 m2 pindalaga nähtus kaardistatakse üksiku punktobjektina, suurema pindalaga rajatis kaardistatakse kattuva pindobjektina;
3) katusealune kaardistatakse, kui selle pindala on vähemalt 20 m2 ning kasvuhoone kaardistatakse, kui selle pindala on vähemalt 100 m2.
(4) Navigatsioonimärkide andmekogu andmete alusel tuvastatakse, kas lõike 2 punktis 3 loetletud punktobjekt on navigatsioonimärk.
(5) Teistest riiklikest andmekogudest võetakse järgmised atribuudid:
2) kultuurimälestiste riiklikust registrist mälestise registri number;
3) riiklikust kohanimeregistrist muu rajatise punktobjekti identifikaator ja nimi.
§ 36. Nähtusklass – maa-alune hoone
(1) Nähtusklassi maa-alune hoone kuuluvad hooned, mis asuvad maa all.
(2) Maa-alused hooned jaotatakse järgmisteks tüüpideks:
1) kelder – maa-alune panipaik;
2) garaaž – maa-alune mootorsõidukite hooldus- või hoiuruum või parkla;
3) muu – teised maa-alused hooned.
(3) Maa-aluse hoone kaardistamisel lähtutakse järgmistest nõuetest:
2) maapealse ehitise maa-aluseid osi ei kaardistata;
3) kaardistatakse maa-alune hoone, mille pindala on vähemalt 50 m2.
1) aadressiandmete süsteemi infosüsteemist lähiaadress ja objekti identifikaator;
2) riiklikust ehitisregistrist registrikood.
§ 37. Nähtusklass – piire
(1) Nähtusklassi piire kuuluvad rajatised, mis on ette nähtud millegi piiramiseks või kaitsmiseks.
(2) Piirded jaotatakse järgmisteks tüüpideks:
1) piirdeaed – puidust, traadist või muust materjalist mittemassiivne piire;
2) kiviaed – looduslikest kividest, sideaineta laotud piire;
3) müür – kividest või betoonist massiivne piire, mille loomisel on kasutatud sideaineid või mehaanilisi kinnitusvahendeid;
4) tehissein – inimese rajatud, ühelt poolt pinnasega täidetud, enamasti kivist või betoonist sein.
(3) Piirde kaardistamisel lähtutakse järgmistest nõuetest:
1) piirdeaed, müür ja tehissein kaardistatakse orienteeritud joonobjektina;
2) kiviaed kaardistatakse orienteerimata joonobjektina;
3) kaardistatakse vähemalt 50 m pikkune ja vähemalt 1 m kõrgune piire;
4) kaardistatakse piirdeaed, mis on vähemalt 1,5 m kõrge;
5) kaardistatakse kõik selgelt jälgitavad kiviaiad sõltumata kõrgusest;
6) lühematel kui 20 m lõikudel laialivajunud või osaliselt ära veetud, kuid säilinud põhjaga kiviaeda ei katkestata;
7) müüriga kokkuehitatud hoonel kaardistatakse müür hoone servaga kattuvana;
8) tranšee kaardistatakse tehisseintena;
9) tehisseina joon digitaliseeritakse nii, et madalam pind jääb joonest paremale;
10) müüri ja piirdeaia joon digitaliseeritakse nii, et piiratav ala jääb joonest paremale;
11) ühe õue eri kasutusalasid eraldavaid piirdeid ei kaardistata;
12) tiheasustusalal eraõuede piirdeid ei kaardistata;
13) väravaid ei eristata, värava kohas piiret ei katkestata.
(4) Piirde vahetuses läheduses asuvaid hekke ja puittaimeridu ei kaardistata eraldi nähtusena, vaid märgitakse piirde atribuudina „puittaimed”.
(5) Kultuurimälestiste riiklikust registrist võetakse mälestise registri number.
5. jagu Nähtuste grupp – transport
§ 38. Nähtusklass – tee
(1) Nähtusklassi tee kuuluvad rajatised sõidukite ja jalakäijate liiklemiseks, välja arvatud rööbasteed.
(2) Võrgustikobjektina kaardistatavad teed, mis ei ole riigiteed ehitusseadustiku mõttes, jaotatakse järgmisteks tüüpideks:
1) tänav – linnas või alevis paiknev kattega tee, mis on ehitatud või kohandatud sõidukite või jalakäijate liiklemiseks;
2) rada – sõiduteest eraldi asuv jalgtee või muu autosõiduks sobimatu alaline tee;
3) muu tee – sõidukite liiklemiseks sobilik tee, mis ei ole riigitee ega tänav;
4) kergliiklustee – sõiduteest ehituslikult eraldatud või eraldi asuv püsikattega jalgratta- ja jalgtee või jalgrattatee.
(21) Põhipindobjektina kaardistatavad teed jaotatakse järgmisteks tüüpideks:
1) liiklusala – mootorsõidukite liikluseks ettenähtud ala, mis ei ole parkla ega bussijaam;
2) parkla – mootorsõidukite parkimiseks mõeldud ala;
3) bussijaam – ühistranspordi sõlmpeatused koos nende juurde kuuluvate parkimis- ja manööverdusaladega;
4) lennurada – lennuvälja stardi- ja maandumisrajad, ruleerimisteed, tavaliiklusele suletud teealad lennuväljal või helikopterite maandumisplats;
5) spordirajatis – spordiväljakud, staadionite jooksurajad ja muud kattega spordiplatsid ning mänguväljakud;
6) jalakäijate ala – tavaliiklusele suletud teeala, vaid jalakäijatele mõeldud tänavad, platsid ja väljakud;
7) muu – muu teeala.
(3) Tee kaardistamisel lähtutakse järgmistest nõuetest:
1) kaardistatakse võrgustikobjektina;
2) võrgustikobjektina ja põhipindobjektina kaardistatakse riigitee arvestuslik lõik, tänav ning kõik teed, mis on vähemalt 8 m laiused;
3) sõiduteest eraldiasuv vähemalt 500 m2 pindalaga taimkatteta plats, mis ei asu õues (näiteks parkla, lennuvälja kattega maandumisrada, spordiplats, staadion) kaardistatakse põhipindobjektina;
4) tee põhipindobjekt kaardistatakse tee (teekate ja sõidukõlbulikud teepeenrad) laiusele vastavalt, kaasates ka piirnevad bussitaskud, mahasõidud, parklad, kõnniteed ja tagasipöördekohad eraldusribaga teedel. Tee põhipindobjekti hulka kaardistatakse ka sõiduteega piirnev kõnnitee koos nendevahelise haljasribaga, kui kõnnitee ja haljasriba kogulaius on kuni 8 m;
5) ajutist teed ei kaardistata;
6) tee põhipindobjekti maksimummõõt on 1 km2. Suurem objekt tuleb jagada soovituslikult teekatte muutumiskohast või tükeldades piki vooluveekogu või rööbastee võrgustikobjekti;
7) võrgustikobjekt digitaliseeritakse tee keskjoonele. Eraldaja poolt tingitud tee hargnemisel digitaliseeritakse võrgustikobjekt mõlema sõidutee keskjoonele;
8) eraldajaks loetakse vähemalt 50 m pikkune või vähemalt 150 m2 pindalaga teepinnast kõrgem takistus või samal tasandil olev rohttaimestikuga ala; samuti väiksem, kuid selgelt tajutava liiklemist takistava objektiga (näiteks ehitis, puittaim) ala. Eraldajaks ei loeta ringteid, mille diameeter on alla 20 m. Teekattemärgistusega loodud eraldusala ei põhjusta tee hargnemist;
9) ainult jalakäijatele läbitav tänavalõik (näiteks trepp), mis on kitsam kui 8 m, kaardistatakse rajana;
10) haritaval maal olevat rada ei kaardistata.
(4) Tee võrgustikobjekti atribuudid on tüüp, liikumissuund, teelõigu algus- ja lõpp-punkti tasand, laius, kate ja tähtsus.
(5) Teel kaardistatakse sõidukite liikluskorralduslikult lubatud liikumissuund:
1) kahesuunaline – liiklus toimub nii võrgustikobjekti digitaliseerimise suunas kui ka vastassuunas;
2) pärisuunaline – liiklus toimub ainult võrgustikobjekti digitaliseerimise suunas;
3) vastassuunaline – liiklussuund on vastupidine võrgustikobjekti digitaliseerimise suunale.
(6) Teelõigul näidatakse algus- ja lõpp-punkti tasand, mis kirjeldavad lõigu otspunkti vertikaalset asukohta teiste teede suhtes mitmetasandilisel ristmikul.
(7) Teele määratakse laius, milleks on teekatte laius koos sõidukõlbulike teepeenardega, ümardatuna meetriteks.
(8) Teel eristatakse järgmised katted:
1) püsikate – asfaltbetoon, tsementbetoon, kergkate (mustkate), stabiliseeritud kate, pinnatud kruus;
2) kruuskate – kruusa-, liiva-, tuha-, šlaki- või killustikkate;
3) kivikate – munakivisillutis või kiviparkett;
4) pinnas – katteta tee;
41) puit – laudtee või muu puitkattega tee;
5) muu – muu kate (näiteks kumm, saepurukate).
(9) Tänavad jaotatakse tähtsuse alusel:
1) põhitänav – magistraaltänav liikluseks linna eri osade vahel; põhimaantee jätk linnas ja alevis;
2) jaotustänav – linnaosa sisest liiklust võimaldav tänav, mis ühendab juurdepääse põhitänavatega; tugi- või kõrvalmaantee linnas ja alevis;
3) kõrvaltänav – teatud piirkonda põhi- või jaotustänavaga ühendav tänav, mis omab riiklikus kohanimeregistris registreeritud nime;
31) väiketänav – kõnniteeta tänav, kus kahesuunaline liiklus on raskendatud;
4) kvartalisisene tänav – kõrvaline, suurematest tänavatest eemale jääv elamuala sisene tänav või juurdepääs, millel ei ole riiklikus kohanimeregistris registreeritud nime;
5) jalgtänav – jalakäijate tänav, kus autoliiklus on keelatud või lubatud ainult üksikutel tundidel päevas.
(10) Teistest riiklikest andmekogudest võetakse tee võrgustikobjektile järgmised atribuudid:
1) teeregistrist tee number, sõidutee kood, loogilise osa kood ja riigitee tüüp;
2) riiklikust kohanimeregistrist tee nimi ja nimeobjekti identifikaator.
(11) Tänavale omistatakse kartograafiline nimi, milleks on nimi riiklikust kohanimeregistrist kaardile kandmiseks sobivalt lühendatud kujul.
§ 39. Nähtusklass – rööbastee
(1) Nähtusklassi rööbastee kuuluvad transpordirajatised, mis on mõeldud rööbastel liikuvale liiklusvahendile või köisteed.
(2) Rööbasteed jaotatakse järgmisteks tüüpideks:
1) laiarööpmeline – rööbastee laius on üle 1435 mm;
11) standardrööpmeline – rööbastee laius on 1435 mm;
2) kitsarööpmeline – rööbastee laius on alla 1435 mm;
3) trammitee – trammiliikluseks mõeldud rööbastee;
4) köistee – suusatõstuk või muu sarnane tõstevahend;
5) muu rööbastee – teistest rööbastee tüüpidest laiuse, profiili või muu näitaja poolest erinev rööbastee, sealhulgas ainult ühe relsiga rööbastee.
(3) Rööbastee kaardistamisel lähtutakse järgmistest nõuetest:
2) kaardistatakse rööbastee, mis on vähemalt 50 m pikkune.
(4) Rööbasteed jaotatakse järgmisteks tähtsusklassideks:
1) põhitee – reisirongiliiklusega tee või magistraaltee suuremate kaubajaamade vahel;
2) kõrvaltee – rööbastee tehase, sadama või muu objekti teenindamiseks;
3) harutee – tupik- ja paralleeltee nii jaamades kui ka mujal, samuti üldisest raudteevõrgust lahus olev tee.
(5) Rööbasteede tähtsusklassi määramisel lähtutakse järgmistest nõuetest:
1) paralleelteede korral määratakse peamine rööpapaar põhi- või kõrvalteena, jaama läbiva kahe rööpapaari puhul säilitavad mõlemad rööpapaarid oma tähtsuse;
2) kahe rööpapaariga magistraalteel on mõlemal tähtsuseks põhitee;
3) trammitee ja kitsarööpmelise raudtee korral võib tähtsus olla ainult kõrvaltee või harutee;
4) eraldiasuv lühike raudteejupp (näiteks muuseumis, tööstusalal) kaardistatakse haruteena;
5) köisteel ja muul rööbasteel tähtsusklassi ei määrata.
(6) Laia- või standardrööpmelise rööbastee kohta märgitakse, kas tegu on elektrifitseeritud rööbasteega.
§ 40. Nähtusklass – siht
(1) Nähtusklassi siht kuuluvad sirged, pikad ja kitsad puudevabad alad metsas.
(2) Sihi kaardistamisel lähtutakse järgmistest nõuetest:
2) sihina kaardistatakse ka läbi metsa kulgev madalpinge- ja telefoniliinisiht;
3) siht, mis on vähemalt 16 m laiune kaardistatakse kõlvikuna ja sihi joonobjekti sel juhul ei lisata;
4) sihi joonobjekti ei kaardistata kaardistamisele kuuluva § 42 lõike 1 tähenduses elektriliini kulgemisel läbi metsa;
5) sihina ei kaardistata visiiri;
6) sihina ei kaardistata kraavi kõrval kulgevat sihti, välja arvatud kvartalisiht;
7) kui sihil kulgeb tee, siis kaardistatakse siht vastavalt § 38 lõikes 2 nimetatud teena;
8) raja kulgemisel mööda sihti kaardistatakse vaid siht; kui rajal on teenumber, siis kaardistatakse mõlemad.
§ 41. Nähtusklass – liikluskorralduslik rajatis
(1) Nähtusklassi liikluskorralduslik rajatis kuuluvad rajatised tee või veekogu ületamiseks või liikluse tõkestamiseks.
(2) Liikluskorralduslikud rajatised jaotatakse järgmisteks tüüpideks:
1) ülevedu – rajatis, mis on mõeldud inimeste, liiklusvahendite, kaupade transportimiseks veekogu ühelt kaldalt teisele;
2) purre – jalakäijate alaline ülekäik, mis on kitsam kui 2 m;
3) sild – alaline konstruktsioon veekogu, tee või maapinna negatiivse vormi ületamiseks, sealhulgas viadukt ja ökodukt;
4) tunnel – jalakäijate tunnel;
5) autotunnel – autoliikluseks avatud tunnel;
6) sõidutakistus – koht, kus tee suletakse tõkkepuuga või on muu alaline läbisõidutakistus.
(3) Liikluskorraldusliku rajatise kaardistamisel lähtutakse järgmistest nõuetest:
1) ülevedu, sõidutakistus, purre ja tunnel kaardistatakse orienteerimata joonobjektina;
2) sild ja autotunnel kaardistatakse kattuva pindobjektina;
3) sild kaardistatakse alates sillaava katvast sillaplaadi servast;
4) sild, mis on lühem kui 1 m, kaardistatakse § 25 lõikes 1 nimetatud truubina;
5) ajutist silda ei kaardistata;
6) sild, mis on lagunenud või kitsam kui 2 m, kaardistatakse purdena;
7) sõidutakistustena ei kaardistata tõkkepuud raudteeületuskohal ja õue sissesõidul;
8) purde ja tunneli joonobjekti kõik punktid snäpitakse seal kulgeva tee võrgustikobjektiga.
1) riiklikust kohanimeregistrist silla nimi ja nimeobjekti identifikaator;
2) kultuurimälestiste riiklikust registrist silla registreerimise number.
(5) Sõidutakistusel näidatakse, kas see on püsivalt suletud või avatav.
6. jagu Nähtuste grupp – tehnovõrgud
§ 42. Nähtusklass – elektriliin
(1) Nähtusklassi elektriliin kuuluvad õhuliinid nimipingega vähemalt 1 kV.
(2) Elektriliin kaardistatakse orienteerimata joonobjektina.
(3) Elektriliinil näidatakse atribuudina nimipinge.
§ 43. Nähtusklass – tehnopaigaldis
(1) Nähtusklassi tehnopaigaldis kuuluvad paigaldised, mis on osa tehnovõrgust või üksikud mahutid.
(2) Tehnopaigaldised jaotatakse järgmisteks tüüpideks:
1) trafo – elektripaigaldis, kus toimub elektrienergia muundamine või jaotamine;
2) elektrituulik – elektripaigaldis, kus toimub elektri tootmine tuule abil;
3) mahuti – alaline tsistern.
(3) Tehnopaigaldise kaardistamisel lähtutakse järgmistest nõuetest:
2) kaardistatakse üksik tsistern, tsisternladu kaardistatakse § 26 lõike 2 punktis 2 nimetatud tootmisõuena koos kasutust näitava atribuudiga;
3) kaardistatakse suurema kui 1 kV nimipingega elektriliiniga ühendatud trafo ja alajaam. Alajaam, mille pindala on vähemalt 500 m2, kaardistatakse § 26 lõike 2 punktis 2 nimetatud tootmisõuena koos kasutust näitava atribuudiga;
4) trafo punktobjekt snäpitakse elektriliini võrgustikobjektiga;
5) mahuti, mille põhja pindala on vähemalt 50 m2, kaardistatakse § 35 lõike 2 punktis 3 nimetatud muu rajatisena.
(4) Elektrituuliku atribuut „kõrgus” mõõdetakse maapinnast tuuliku laba tipuni kõrgeimas asendis ja ümardatakse täismeetriteks.
§ 44. Nähtusklass – torujuhe
(1) Nähtusklassi torujuhe kuuluvad torud ja konveierid materjali juhtimiseks.
(2) Torujuhtme kaardistamisel lähtutakse järgmistest nõuetest:
1) kaardistatakse orienteerimata joonobjektidena;
2) kaardistatakse torujuhe, mis on vähemalt 50 m pikkune;
3) kaardistatakse vaid torujuhtme maapealne osa.


Erastamisseaduse ja sellega seonduvate seaduste muutmise seadus – Riigi Teataja
Erastamisseaduse ja sellega seonduvate seaduste muutmise seadus
Vabariigi Presidendi 17. mai 2001. a otsusega nr 1059
I. Erastamisseaduses (RT I 1993, 45, 639; 1997, 9, 78; 1998, 12, 153; 30, 411; 2000, 51, 324; 2001, 26, 149) tehakse järgmised muudatused:
« (1) Käesolev seadus määrab kindlaks riigi või kohaliku omavalitsusüksuse omandis oleva vara erastamise tingimused ja korra seoses Eesti Erastamisagentuuri (edaspidi Erastamisagentuur) tegevuse lõpetamisega.»
§ 2. Paragrahvi 2 lõige 2 tunnistatakse kehtetuks.
§ 3. Paragrahvi 3 lõige 3 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« (3) Erastamise korraldajal on õigus esitada erastamise õigustatud subjektile kvalifikatsiooni, tegevusala või -koha, äriregistrisse kandmise või muu kohta lisanõudeid. Riigivara erastamise korral kehtestab lisanõuded Vabariigi Valitsus, munitsipaalvara erastamise korral kohaliku omavalitsuse volikogu.»
§ 4. Paragrahvi 4 lõige 1 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« (1) Riigivara erastamise korraldaja on käesoleva seaduse alusel määratud valitsusasutus (edaspidi erastamist korraldav valitsusasutus).»
§ 5. II peatüki pealkiri muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
«II peatükk
ERASTAMIST KORRALDAV VALITSUSASUTUS»
§ 6. Paragrahv 6 tunnistatakse kehtetuks.
§ 7. Paragrahvis 7, § 10 pealkirjas ja lõigetes 1, 3 ja 4 ning §-s 16 asendatakse sõna «Erastamisagentuur» sõnadega «erastamist korraldav valitsusasutus» vastavas käändes.
§ 8. Paragrahvi 7 punkt 1 ja § 8 tunnistatakse kehtetuks.
§ 9. Paragrahvis 9:
« § 9. Vabariigi Valitsuse ülesanded riigivara erastamise korraldamisel»;
2) lõige 1 ja lõike 2 punktid 1, 2, 3, 7 ja 12 tunnistatakse kehtetuks;
3) lõike 2 sissejuhatav lause muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« (2) Riigivara erastamisel kuulub Vabariigi Valitsuse ainupädevusse:»;
4) lõike 2 punkt 31 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« 31) erastamisnimekirja kinnitatud riigivara sealt väljaarvamise otsustamine;»;
5) lõike 2 punkt 8 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« 8) erastamisnimekirja kinnitatud ettevõtete, samuti riigi äriühingute, kelle aktsiad või osad on kinnitatud erastamisnimekirja, ümberkujundamise, likvideerimise, restruktureerimise ja saneerimise põhimõtete kinnitamine;».
§ 10. Paragrahvis 10:
2) lõike 5 viimane lause muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
«Võlad, mis ületavad selle vara erastamisest laekuva raha, võib Vabariigi Valitsus katta eelarvevälise omandireformi reservfondi vahenditest.»
« § 11. Erastamisagentuuri tegevuse lõpetamine ja riigivara erastamise lõpuleviimine
2) riigimaa erastamise korraldamine ja sellest tulenevad õigused ja kohustused – maavalitsustele;
(5) Alates 2001. aasta 1. juulist toimub Erastamisagentuuri ülalpidamiskulude ja tema lõpetamisega seotud kulude katmine Vabariigi Valitsuse eelarvevälisest omandireformi reservfondist erastamisest laekuva raha kasutamise seaduse §-s 7 sätestatu alusel.»
§ 12. Paragrahvid 12 ja 131 tunnistatakse kehtetuks.
§ 13. Paragrahvides 14, 21 ja 27 asendatakse sõnad «Erastamisagentuuri Nõukogu» sõnadega «Vabariigi Valitsus» vastavas käändes.
§ 14. Paragrahvi 17 lõige 1 ja § 18 lõige 2 tunnistatakse kehtetuks.
§ 15. Paragrahvis 28:
1) lõiget 3 täiendatakse pärast esimest lauset lausega järgmises sõnastuses:
«Pärimise teel võib erastamisväärtpaberi omandada ka Eestis registreerimata juriidiline isik.»;
2) paragrahvi täiendatakse lõikega 6 järgmises sõnastuses:
« (6) Kui isikule on erastamisväärtpaberid välja antud ebaseaduslikult ja ta ei saa neid tagastada, sest ta on need võõrandanud või käesoleva seaduse § 29 1. lõikes sätestatud viisil ära kasutanud, võib ta need hüvitada rahas, võttes aluseks erastamisväärtpaberite keskmise turuhinna nende võõrandamise või nendega vara eest tasumise päeval. Kui ebaseaduslikult väljaantud erastamisväärtpabereid on võõrandatud mitmel päeval või kasutatud mitmes tehingus, võetakse aluseks tehingupäevade kaalutud keskmine turuhind. Ebaseaduslikult saadud erastamisväärtpaberite eest hüvitatav raha kantakse riigieelarvesse.»
§ 16. Paragrahv 32 tunnistatakse kehtetuks.
II. § 17. Eesti Vabariigi omandireformi aluste seaduse (RT 1991, 21, 257; RT I 1997, 27, 391; 74, 1230; 1998, 12, 153; 51, 758; 86/87, 1434; 103, 1697; 1999, 23, 354; RT III 1999, 9, 90; RT I 1999, 82, 751; 96, 847; 2000, 47, 288; 51, 324) § 23 senine tekst loetakse lõikeks 1 ning paragrahvi täiendatakse lõigetega 2 ja 3 järgmises sõnastuses:
« (2) Käesoleva seaduse § 21 1. lõikes nimetatud vara munitsipaliseerimine lõpetatakse 2001. aasta 1. novembril. Valla- või linnavolikogu munitsipaliseerimistaotluste vastuvõtmine lõpetatakse 2001. aasta 1. juulil.
(3) 2001. aasta 1. novembriks lõpetamata munitsipaliseerimismenetlused viib lõpule käesoleva seaduse ja sellest tulenevate õigusaktide alusel ning erastamisseaduse (RT I 1993, 45, 639; 1997, 9, 78; 1998, 12, 153; 30, 411; 2000, 51, 324; 2001, 26, 149) § 11 1. lõike alusel Vabariigi Valitsuse määratud valitsusasutus.»
III. Maareformi seaduses (RT 1991, 34, 426; RT I 2000, 70, 441; 88, 576; 2001, 31, 171) tehakse järgmised muudatused:
§ 18. Paragrahvi 20 lõige 2 tunnistatakse kehtetuks.
§ 19. Paragrahv 222 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« § 222. Maa erastamise korraldaja
(2) Maavanem võib kokkuleppel kohaliku omavalitsuse volikoguga volitada kohalikku omavalitsust korraldama riigi nimel maa ostueesõigusega ning vaba põllumajandus- ja metsamaa erastamist.»
IV. § 20. Seaduse jõustumine
(1) Käesoleva seaduse §-s 11 sätestatud erastamisseaduse § 11 lõiked 2 ja 4 ning §-s 15 sätestatud erastamisseaduse § 28 muudatused, samuti §-s 19 sätestatud maareformi seaduse § 222 lõige 1 jõustuvad 2001. aasta 1. juunil.
(2) Käesoleva seaduse §-s 11 sätestatud erastamisseaduse § 11 lõige 5 ja §-s 17 sätestatud Eesti Vabariigi omandireformi aluste seaduse § 23 lõige 2 jõustuvad 2001. aasta 1. juulil.
(3) Käesoleva paragrahvi lõigetes 1 ja 2 nimetamata käesoleva seaduse sätted jõustuvad 2001. aasta 1. novembril.


text:
3-1-1-33-15 Riigikohus 04.05.2015
Maakohtu määrus, millega süüdistusakt (kriminaalasi) tagastati prokuratuurile, oli vaidlustatav vaatamata sellele, et KrMS § 385 p 15 kohaselt ei saa vaidlustada prokuratuurile kriminaaltoimiku tagastamise määrust. Riigikohtu otsuse nr 3-1-1-7-12 kohaselt on seaduses silmas peetud vaid kriminaaltoimiku tagastamist prokuratuurile lihtmenetluses. Juhul kui kriminaalasi (süüdistusakt) tagastatakse prokuratuurile süüdistusakti KrMS §-le 154 mittevastavuse tõttu, on maakohtu määrus vaidlustatav, sest selline kohtu otsustus takistab lõplikult kriminaalasja täiemahulist kohtulikku arutamist.
Kohtuliku eelmenetluse, sh eelistungi ülesanne on selgitada välja kriminaalasja kohtuliku arutamise võimalikkus ning tagada sujuv ja tõrgeteta kohtulik arutamine mõistliku aja jooksul. Sellele viitavad KrMS §-s 258 loetletud eelistungi korraldamise alused. Eelistungil hinnatakse tõkendi vajalikkust, planeeritakse üldkorras kohtusse saadetud kriminaalasja kohtulikku arutamist, kontrollitakse süüdistusakti ja kaitseakti nõuetekohasust või kaalutakse kriminaalasja lõpetamise vajalikkust. Samuti võib kohus lahendada eelistungil ka muid küsimusi. Samas ei otsustata eelistungil asjaolude üle, mis määravad kriminaalasja tulemi ehk lõpliku lahendi, välja arvatud kriminaalmenetluse lõpetamine KrMS § 199 lg 1 p-de 2-6 alusel. Seda põhjusel, et nende lahendamine eeldab tõendite uurimist ja hindamist ning materiaalõiguse tõlgendamist ja kohaldamist, seega asja sisulist arutamist. Kriminaalmenetluse seadustik näeb ette, et asja arutav kohtunik tutvub tõenditega üldjuhul kohtuliku uurimise käigus (nn kahe toimiku põhimõte), et tagada menetluse võistlevust. Tõendite uurimise ja hindamise ning materiaalõiguse kohaldamise toomine eelmenetluse staadiumisse ei ole otstarbekas ega põhjendatud. Muu hulgas on võimatu piiritleda küsimuste ringi, mida sel juhul kohus saaks otsustada või peaks otsustama juba eelmenetluses. Seega peab kohus eelmenetluses kontrollima, kas prokurör on süüdistusaktis kajastanud kõiki kriminaalasja lahendamiseks vajalikke asjaolusid, sh teo toimepanemise koht ja aeg, ning lisanud süüdistusaktile neid väiteid kinnitavad tõendid. Selle põhjal võib kohus veenduda, kas süüdistuse kohaselt kohaldub teole Eesti karistusseadus ja kas kriminaalasi allub asja arutavale kohtule. Tegemist on esialgse formaalse kontrolliga, mis ei välista hiljem Eesti karistusseaduse kohaldamise eitamist. Kui süüdistusaktis on vastavad asjaolud nõuetekohaselt esitatud, puudub alus kriminaalasja tagastamiseks. Selline seisukoht ei ole vastuolus ka Riigikohtu otsusega kriminaalasjas nr 3-1-1-35-07, milles selgitati, et karistusseaduse kohaldumist tuleks kriminaalasja sisulisel lahendamisel tuvastada enne deliktistruktuuri kontrollimist.

matches:
Riigikohus
§ 385
kohus
§ 199
kohus
kohus
kohus


§ 8 Kassapõhine eelarve konto ja tekkepõhine eelarve konto
§ 11 Toetus
§ 12 Tulu-/kuluüksus
§ 13 Majanduslik sisu
§ 14 Projekt
§ 15 Ressurss/kulukoht
§ 16 Programm
§ 18 Arvestusobjektide kasutamine kassapõhise piirmäära olemasolu kontrollimisel
RT I, 19.09.2014, 19
Vastu võetud 17.09.2014 nr 33
Määrusega sätestatakse eelarveklassifikaator, mille alusel toimub eelarvestamine, finantsarvestuse korraldamine ja eelarve piirmäärade seadmine.
(1) Eelarveklassifikaator on kindlalt piiritletud arvestusobjektide kogum, mille alusel koostatakse riigieelarve, liigendatakse ministeeriumi valitsemisala eelarve ja seatakse eelarve piirmäärad.
1) arusaadavuse põhimõte (Understandability principle), mille kohaselt eelarves ja finantsaruandes sisalduv informatsioon peab olema esitatud nii, et see oleks ülevaatlik ja üheselt mõistetav selle kasutajatele, kellel on sellest arusaamiseks piisavad finantsalased teadmised;
2) järjepidevuse ja võrreldavuse põhimõte (Consistency and comparability principle), mille kohaselt eelarvestamisel ja finantsaruandluses rakendatakse jätkuvalt samu arvestuspõhimõtteid ja esitusviise. Põhimõtete muutmisel on vajalik luua seosed eelnevate perioodidel kasutatud põhimõtete ja esitlusviisidega, et tagada erinevate perioodide omavaheline võrreldavus;
3) läbipaistvuse põhimõte (Transparency principle), mille kohaselt eelarve ja finantsaruanne on korrapäraselt kättesaadav neile, kellel on õigus selles sisalduvat informatsiooni teada ja kasutada;
4) objektiivsuse põhimõte (Objectivity principle), mille kohaselt eelarves ja finantsaruandes esitatav informatsioon peab olema neutraalne ja usaldusväärne;
5) olulisuse põhimõte (Materiality principle), mille kohaselt eelarves ja finantsaruandes peab kajastuma kogu oluline informatsioon, mille avaldamata jätmine võib mõjutada nende põhjal tehtavaid otsuseid;
6) optimaalsuse põhimõte (Optimality principle), mille kohaselt eelarvestamisel ja finantsaruandluses täiendava detailsuse saavutamine ei tohi muutuda kulukamaks kui selle kasutamisest saadav kasu;
7) sisu ülimuslikkuse põhimõte (Substance over form principle), mille kohaselt eelarvestamisel ja finantsaruandluses lähtutakse tulude, kulude, nõuete, kohustuste, investeeringute ja finantseerimistehingute kajastamisel nende majanduslikust sisust, mitte nende tekkimise aluseks lepingute ja muude dokumentide juriidilisest vormist.
3) tegevuspõhine arvestuspõhimõte, mille rakendamisel planeeritakse ja kajastatakse tulud, kulud ja investeeringud tegevuste lõikes võimaldamaks avalike teenuste maksumuse täpsemat arvestust.
(1) Kassapõhise arvestuse pidamiseks ja riigieelarve kassapõhiste piirmäärade seadmiseks kasutatakse järgmisi arvestusobjekte:
3) kassapõhine eelarve konto;
5) tegevusala või programm;
(2) Tekkepõhise arvestuse pidamiseks ja riigieelarve tekkepõhiste piirmäärade seadmiseks kasutatakse järgmisi arvestusobjekte:
1) eelarveüksus;
3) tekkepõhine eelarve konto;
5) tegevusala või programmi tase „Tase 3 – meede” või tase „Tase 4 – tegevus”;
(3) Tegevuspõhise arvestuse pidamiseks ja riigieelarve tegevuspõhiste piirmäärade seadmiseks kasutatakse arvestusobjekti „Programm” või selle taset „Tase 3 – meede” või taset „Tase 4 – tegevus”.
(4) Tekke- ja tegevuspõhise kuluarvestuse pidamiseks ja tekkepõhiste piirmäärade seadmiseks kasutatakse järgmisi arvestusobjekte:
1) tulu-/kuluüksus;
3) majanduslik sisu;
4) ressurss/kulukoht.
(1) Arvestusobjekti „Organisatsioon” (edaspidi organisatsioon) tasemete lõikes peetakse kassa- ja tekkepõhist arvestust ja seatakse eelarve kasutamiseks kassapõhised piirmäärad.
Arvestusobjekti „Eelarveüksus” (edaspidi eelarveüksus) lõikes peetakse tekkepõhist arvestust ja seatakse eelarve kasutamiseks tekkepõhised piirmäärad.
(1) Arvestusobjekti „Eelarve liik” (edaspidi eelarve liik) alusel liigendatakse riigieelarve vahendid riigieelarve seadusest tulenevatele riigieelarve piirmäärade seadmise ja järgmisse eelarveaastasse ülekandmise põhimõtetele vastavalt.
§ 8. Kassapõhine eelarve konto ja tekkepõhine eelarve konto
(1) Arvestusobjektide „Kassapõhine eelarve konto” (edaspidi kassapõhine eelarve konto) ja „Tekkepõhine eelarve konto” (edaspidi tekkepõhine eelarve konto) alusel peetakse arvestust majandusliku sisu järgi ning seatakse eelarvele piirmäärad.
(2) Kassapõhised eelarve kontod on toodud käesoleva määruse lisas 4.
(3) Tekkepõhised eelarve kontod määratakse valitsemisala poolt lähtudes tehingute majandusliku sisu jaotamise vajadusest rahandusministri 11. detsembri 2003. a määruse nr 105 „Riigi raamatupidamise üldeeskiri” lisa 1 „Kontode koodid” kohaselt.
(1) Arvestusobjekti „Eelarve objekt” (edaspidi eelarve objekt) kasutatakse juhul kui konkreetse aasta riigieelarves või Vabariigi Valitsuse poolt riigieelarve seaduse § 31 lõike 1 alusel kinnitatavas liigenduses määratletakse kassapõhise eelarve sihtotstarve detailsemalt lisaks eelarve liigile ja kassapõhisele eelarve kontole.
2) kolmas ja neljas koht näitavad tähe- või numbrikombinatsioonina üleriigilist objekti või objekti kasutavat valitsemis- või haldusala või tehingupartneri koodi vastavaid numbrikohti;
3) viies kuni kaheksas koht on objekti tunnus, sealhulgas tehingupartneri koodi korral selle neli viimast numbrit.
(3) Tehingupartneri koode kasutatakse eelarve objektina kassapõhise eelarve ja selle täitmise aruande konsolideerimiseks.
(1) Arvestusobjekti „Tegevusala” (edaspidi tegevusala) kasutatakse arvestuse pidamiseks ja aruandluse saamiseks rahvusvahelise klassifikaatori Classification of the Functions of Government (COFOG) lõikes.
(2) Tegevusala kasutatakse kassapõhise arvestuse pidamiseks siis, kui valitsemisala ei ole läinud üle tegevuspõhisele eelarvele.
(3) Eelarve piirmäärad seatakse riigi standardiseeritud majandusarvestuse tarkvaras SAP ERP 6.0 EHP 6 (edaspidi SAP) nii kassa- kui ka tekkepõhiselt tegevusalade kaupa, kuid asutusel on õigus eelarve piirmäärad ühelt tegevusalalt teisele ümber tõsta. Piirmäärade ümbertõstmiseks saadab asutus teatise Rahandusministeeriumile.
(4) Erandjuhtudel on valitsemisalal võimalik taotleda Rahandusministeeriumilt eelarve piirmäära seadmist kõrgemale kui 5-kohalise koodi tase.
§ 11. Toetus
(1) Arvestusobjekti „Toetus” (edaspidi toetus) lõikes seatakse nii kassa- kui ka tekkepõhised piirmäärad vastavate eelarve kontode lõikes.
(2) Toetuste eelarve piirmäärad avab Rahandusministeerium koos sildfinantseerimisvahendite kasutamise taotlusega esitatud välistoetuse saamist kinnitava dokumendi alusel või Riigi Tugiteenuste Keskus pärast vastavate vahendite laekumist.
(3) Sildfinantseerimisvahendite taotlemise kord on sätestatud riigieelarve seaduse § 64 lõike 4 alusel kehtestatud määrusega.
§ 12. Tulu-/kuluüksus
Arvestusobjekti „Tulu-/kuluüksus” lõikes peetakse tekkepõhist kuluarvestust asutuse struktuuriüksuste kaupa ja seatakse kuluarvestuses tekkepõhised piirmäärad.
§ 13. Majanduslik sisu
(1) Arvestusobjekti „Majanduslik sisu” (edaspidi majanduslik sisu) lõikes peetakse tekkepõhiselt raamatupidamisarvestust ja kuluarvestust, grupeerides majandustehingud erinevatesse liikidesse lähtudes nende ühetaolisest sisust.
(2) Majanduslik sisu 6-kohaliste koodidena on määratud rahandusministri 11. detsembri 2003. a määruse nr 105 „Riigi raamatupidamise üldeeskiri” lisas 1.
(3) Majanduslikku sisu võib detailsemalt määrata, kasutades 6-kohaliste kontode alamkontosid.
§ 14. Projekt
(1) Arvestusobjekti „Projekt” (edaspidi projekt) kohta peetakse arvestust tekkepõhiselt lähtuvalt asutuse vajadustest.
(2) Projektile võib asutus seada tekkepõhise eelarve.
(3) Projektipõhine arvestus on kohustuslik materiaalse ja immateriaalse vara soetamise ja renoveerimise korral.
§ 15. Ressurss/kulukoht
(2) Ressurss/kulukoht on kasutusel tegevuste lõikes kuluarvestuse pidamiseks.
(3) Tegevuste või teenuste maksumusi arvestatakse asutuses väljatöötatud kuluarvestuse mudeli alusel tekkepõhiselt.
§ 16. Programm
(1) Arvestusobjekti „Programm” (edaspidi programm) kasutatakse tegevuspõhise riigieelarve piirmäärade seadmiseks.
(2) Programmide arvestust peetakse kassa- ja tekkepõhiselt.
(3) Kassapõhised riigieelarve piirmäärad seatakse programmi tasemel.
(4) Tekkepõhised piirmäärad seab minister programmi taseme 3 „Meede” ja taseme 4 „Tegevus” või taseme 3 „Meede”, taseme 4 „Tegevus” ja taseme 5 „Alategevus” tasemel.
(1) Arvestusobjektide kasutamiseks luuakse ühtsed koodid (edaspidi kodeerimine). Koodid sisestatakse maksete teostamise ja arvestuse pidamise infosüsteemidesse.
(2) Rahandusministeerium kodeerib järgmiseid arvestusobjekte ja nende tasemeid:
2) kassapõhine eelarve konto;
5) organisatsioon;
6) toetuse tase „Toetuse liik” ja tase „Organisatsioon (Asutuse tunnus)”;
7) projekti tase „Organisatsioon (Asutuse tunnus)”;
8) majanduslik sisu;
9) programmi kõik tasemed;
10) ressursi/kulukoha tase „Ressursi liik” ja tase „Organisatsioon (Asutuse tunnus)”;
11) tegevusala;
12) eelarveüksuse tase „Eelarveüksuse tunnus (E)” ja tase „Organisatsioon (Asutuse tunnus)”;
13) tulu-/kuluüksuse tase „Tulu-/kuluüksuse tunnus (T/K)” ja tase „Organisatsioon (Asutuse tunnus)”.
1) eelarveüksuse tase „Eelarveüksus – tase 1” ja tase „Eelarveüksus – tase 2”;
2) tulu-/kuluüksuse tase „Tulu-/kuluüksus – tase 1”, tase „Tulu-/kuluüksus – tase 2”, tase „Tulu-/kuluüksus – tase 3” ja tase „Tulu-/kuluüksus – tase 4”;
3) projekti tase „Projekt”;
4) ressursi/kulukoha tase „Ressurss/tegevus/kulukogum”;
5) toetuse tase „Toetus”.
§ 18. Arvestusobjektide kasutamine kassapõhise piirmäära olemasolu kontrollimisel
(1) Kui asutus ei kasuta SAP-i, märgitakse e-riigikassasse saadetavale maksekorraldusele:
1) eelarveaasta number;
2) käesoleva määruse lisas 2 toodud tunnus;
3) eelarve liik;
4) kassapõhine eelarve konto;
5) eelarve objekt.
(2) Kassapõhise eelarve kontona kasutatakse käesoleva määruse lisaga 4 kehtestatud kõige detailsemat eelarve kontot.
(3) Riigi sihtasutusest ja aktsiaseltsist rakendusüksused kasutavad vahendatavate välistoetuste ning nende kaasfinantseerimise vahendite väljamaksete tegemisel käesoleva paragrahvi lõike 1 punktis 2 nimetatud tunnuse asemel määruse lisas 6 toodud järjetunnust.
(4) Kui asutus kasutab SAP-i, lisatakse kuludele ning investeerimis- ja finantseerimistehingutele SAP-is:
1) eelarveüksuse kood;
2) eelarve liigi kood;
3) eelarve objekti kood, välja arvatud tuludest sõltuvate kulutuste korral;
4) tekkepõhise eelarve konto kood;
5) tegevusala või tegevuse/alategevuse kood;
6) toetuse kood, kui kulutus on seotud välistoetuse kasutamisega.
(5) SAP-i kasutavate asutuste kassapõhiste eelarve piirmäärade piisavuse kontroll toimub SAP-is. Sealjuures kontrollitakse eelarve piisavust lähtudes käesoleva paragrahvi lõikes 4 toodust järgmiste erisustega:
1) eelarveüksuse korral kontrollitakse limiidi olemasolu organisatsiooni tasandil;
2) tekkepõhise eelarve konto korral kontrollitakse limiidi olemasolu kassapõhise eelarve konto tasandil;
3) tegevuspõhise eelarve korral kontrollitakse limiidi olemasolu programmi tasandil.
Veaparandus - Asendatud lisa 1 Riigi Teataja seaduse § 10 lõike 3 alusel arvestades Rahandusministeeriumi 2.10.2014 kirja nr 1.1-13/12182
Lisa 4 Kassapõhine eelarve konto
Lisa 6 Rakendusüksuste järjetunnused


Kaitseliidu liikme püsiva töövõimetuse, selle ulatuse ja põhjuse tuvastamise tingimused ja kord – Riigi Teataja
Kaitseliidu liikme püsiva töövõimetuse, selle ulatuse ja põhjuse tuvastamise tingimused ja kord
Kaitseliidu liikme püsiva töövõimetuse, selle ulatuse ja põhjuse tuvastamise tingimused ja kord - sisukord
§ 2 Ekspertiisi tegemine
§ 3 Tervisekaart
§ 4 Konsultandi kaasamine
§ 5 Püsiva töövõimetuse kindlakstegemise päev
§ 6 Püsiva töövõimetuse põhjus
§ 7 Püsiva töövõimetuse ulatus
§ 8 Ekspertiisi otsus
§ 9 Ekspertiisi otsuse teatavakstegemine
§ 10 Ekspertiisialaste vaidluste lahendamise kord
RT I, 24.08.2016, 5
Vastu võetud 22.08.2016 nr 16
Määrus kehtestatakse Kaitseliidu seaduse § 601 lõike 4 alusel.
Käesolev määrus reguleerib Kaitseliidu liikme teenistuskohustuse täitmise tõttu saadud vigastusest põhjustatud püsiva töövõimetuse, selle ulatuse ja põhjuse tuvastamist püsiva töövõimetuse ekspertiisiga (edaspidi ekspertiis), kui vigastus on tekkinud:
1) Kaitseliidu seaduse § 4 lõike 1 punktis 4 sätestatud sõjaväelises väljaõppes osalemisel;
2) Kaitseliidu seaduse § 4 lõike 2 punktis 3 sätestatud erakorralise seisukorra lahendamisel osalemisel erakorralise seisukorra seaduses sätestatud korras;
3) Kaitseliidu seaduse § 4 lõike 2 punktis 5 sätestatud Kaitseväe korraldataval õppekogunemisel ja lisaõppekogunemisel osalemisel.
§ 2. Ekspertiisi tegemine
(1) Ekspertiisi teeb Kaitseväe arstlik komisjon (edaspidi komisjon), kaasates vajadusel konsultante.
(2) Ekspertiisi tegemiseks esitab teenistuskohustuse täitmise tõttu vigastada saanud Kaitseliidu liige (edaspidi isik) komisjonile käesoleva määruse lisas 1 toodud ekspertiisitaotluse (edaspidi ekspertiisitaotlus), märkides selles perearsti või teda põhiliselt raviva eriarsti nime, kellel on tema terviseseisundi kirjeldamiseks asjakohased andmed. Isik lisab ekspertiisitaotlusele dokumendid, mis kirjeldavad tema terviseseisundit, paranemise kulgu ja ravi.
(3) Juhul kui isik on esitanud ekspertiisitaotluse Kaitseliidule, edastab Kaitseliit selle 10 kalendripäeva jooksul komisjonile koos käesoleva paragrahvi lõikes 5 nimetatud dokumentidega.
(4) Juhul kui komisjonile esitatud andmed isiku terviseseisundi, paranemise kulu ja ravi kohta on ekspertiisiks ebapiisavad, küsib komisjon isikult või isiku nõusolekul tema raviarstilt täiendavaid andmeid ja suunab vajadusel isiku terviseuuringutele.
(5) Ekspertiisitaotluse saamisel küsib komisjon Kaitseliidult kokkuvõtte Kaitseliidu seaduse § 60 lõigetes 1 ja 4 sätestatud uurimise ja Kaitseliidu seaduse § 66 lõikes 1 nimetatud asjaolude esinemise ning vajadusel nõuab muid andmeid vigastuse tekkimise kohta.
(6) Komisjon teatab isikule ekspertiisi tegemiseks vajaliku läbivaatuse aja.
(7) Kui ekspertiisitaotluse laekumise ajaks on vigastada saamisest möödunud vähem kui 182 kalendripäeva ning organismi funktsionaalne seisund ei ole stabiilne, võib komisjon ekspertiisi tegemiseks vajaliku läbivaatuse määrata ajaks, kui nimetatud tähtaeg on saabunud.
(8) Kui isik ei saa oma terviseseisundi tõttu komisjoni läbivaatusele tulla, on komisjonil õigus teha ekspertiis dokumentide alusel.
(9) Komisjon teeb ekspertiisi 21 kalendripäeva jooksul ekspertiisiks piisavate andmete saamise päevast arvates.
§ 3. Tervisekaart
Komisjonile esitatud andmete ning komisjonis või konsultantide poolt tehtud läbivaatuse ja täiendavate terviseuuringute tulemuste põhjal täidetakse isiku kohta tervisekaart, kuhu märgitakse:
1) isikul teadaolevate ja eeldatavalt püsivat töövõimetust põhjustavate vigastuste diagnoosid koos raskusastmega ja organismi funktsionaalse seisundiga;
2) andmed tehtud uuringute ja ravi, esitatud arvamuste ning tuvastatud objektiivse leiu kohta;
3) vigastuse tekkimise teadaolevad asjaolud ja tuvastatud meditsiiniline seos vigastada saamise ja teenistuskohustuse täitmise vahel või selle puudumine;
4) ekspertiisi tulemused püsivat töövõimetust põhjustavate vigastuste ja nendest tingitud funktsioonihäirete ning töövõime kaotuse ulatuse tuvastamise kohta.
§ 4. Konsultandi kaasamine
(1) Konsultant annab talle edastatud andmete ja vajadusel tema poolt teostatud läbivaatuse tulemuste põhjal komisjonile kirjaliku arvamuse isiku vigastuse tekkimise aja ja põhjuse ning sellest tingitud töövõime kaotuse ulatuse kohta.
(2) Konsultandi arvamus lisatakse tervisekaardile.
§ 5. Püsiva töövõimetuse kindlakstegemise päev
(1) Püsiva töövõimetuse kindlakstegemise päevaks loetakse komisjonile ekspertiisitaotluse esitamise päev või postiga saatmise korral lähtekoha postitempli kuupäev, välja arvatud käesoleva paragrahvi lõikes 2 nimetatud juhul.
(2) Käesoleva määruse § 2 lõikes 7 nimetatud juhul loetakse püsiva töövõimetuse kindlakstegemise päevaks komisjoni määratud läbivaatuse tegemise aeg.
§ 6. Püsiva töövõimetuse põhjus
Püsiva töövõimetuse põhjus on Kaitseliidu seaduse § 4 lõike 1 punktis 4 sätestatud ülesande täitmisel ja § 4 lõike 2 punktides 3 ja 5 sätestatud tegevustes osalemisel teenistuskohustuse täitmise tõttu saadud vigastus, kui komisjon teeb kindlaks meditsiinilise seose vigastuse või selle tagajärjel tekkinud tüsistuste või järelnähtude ja püsiva töövõimetuse vahel.
§ 7. Püsiva töövõimetuse ulatus
(1) Püsiva töövõimetuse ulatus määratakse töövõime kaotuse protsentides nulliga lõppeva arvuna.
(2) Töövõime kaotuse protsendi suurus määratakse vastavalt käesoleva määruse lisas 2 toodud juhendile.
(3) Käesoleva määruse lisas 2 toodud juhendit kohaldatakse ekspertiisi tegemisel ainult nendest vigastustest põhjustatud püsiva töövõimetuse tuvastamiseks, mille tekkimise puhul on komisjon kindlaks teinud meditsiinilise seose teenistuskohustuse täitmisega Kaitseliidu seaduse § 4 lõike 1 punktis 4 sätestatud ülesande täitmisel ja § 4 lõike 2 punktides 3 ja 5 sätestatud tegevustes osalemisel.
(4) Kaitseliidu seaduse § 4 lõike 1 punktis 4 sätestatud ülesande täitmisel ja § 4 lõike 2 punktides 3 ja 5 sätestatud tegevustes osalemisel teenistuskohustuse täitmise tõttu saadud vigastuse tagajärjel tekkinud kahest või enamast sama organi või organsüsteemi talitlust mõjutavast funktsioonihäirest tingitud püsiva töövõimetuse korral määratakse töövõime kaotuse protsendiks kõrgeim üksikule funktsioonihäirele vastav protsent.
(5) Kui isikul esinevad samaaegselt funktsioonihäired, mis mõjutavad mitme organi või organsüsteemi talitlust, suurendatakse vastavalt käesoleva määruse lisas toodud juhendile määratud kõige raskema funktsioonihäire protsenti järgnevalt:
1) protsenti korrutatakse indeksiga 1,1, kui raskuselt teisele funktsioonihäirele vastab töövõime kaotus vahemikus 10–20%;
2) protsenti korrutatakse indeksiga 1,2, kui raskuselt teisele funktsioonihäirele vastab töövõime kaotus vahemikus 30–40%;
3) protsenti korrutatakse indeksiga 1,3, kui raskuselt teisele funktsioonihäirele vastab töövõime kaotus vahemikus 50–80%.
§ 8. Ekspertiisi otsus
(1) Püsiva töövõimetuse ekspertiisi tulemuste kohta vormistab komisjon kirjaliku otsuse.
(2) Püsiva töövõimetuse ekspertiisi otsuses märgitakse:
1) tuvastatud meditsiiniline seos teenistuskohustuse täitmise tõttu saadud vigastuse ning püsiva töövõimetuse tekkimise vahel või selle puudumine;
2) püsiva töövõimetuse ulatus väljendatuna töövõime kaotuse protsentides;
3) püsiva töövõimetuse kindlakstegemise päev.
(3) Püsiva töövõimetuse korral, mis on põhjustatud rohkem kui ühest vigastusest, märgitakse otsuses lisaks kogu püsiva töövõimetuse ulatusele ka eraldi igast vigastusest tingitud töövõime kaotuse protsent.
§ 9. Ekspertiisi otsuse teatavakstegemine
Komisjon teeb isikule otsuse teatavaks 15 kalendripäeva jooksul ekspertiisi otsuse tegemise päevast arvates.
§ 10. Ekspertiisialaste vaidluste lahendamise kord
Püsiva töövõimetuse ekspertiisi otsusega mittenõustumisel võib isik 30 päeva jooksul otsuse teatavakstegemise päevast pöörduda vaidega Kaitseministeeriumi arstlikku vaidekomisjoni, kes vajadusel korraldab täiendava ekspertiisi.
Lisa 1 Ekspertiisitaotluse vorm
Lisa 2 Töövõime kaotuse protsendi suuruse määramise juhend


< Eelmine 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 Järgmine > (262 kirjet)
Küsimus: Mida tähendab pärandiõiguses väljend "mõtteline osa"?19.01.2016
Sooviksin teada, mida tähendab pärandiõiguses väljend "mõtteline osa", kui ühele kuulub 1/6 ja teisele 5/6? Mis see "mõtteline osa" siis on?
Pärimisseaduse (edaspidi PärS) § 2 kohaselt on pärand pärandaja vara - täpsemalt vara, mis pärandajale kuulus tema surma hetkel. Pärimisel märgitakse pärandi osi reeglina mõtteliste osadena (murdosa). Seega tervik on kogu pärandvara ning pärijad pärivad reeglina mingi mõttelise osa sellest (va kui testamendi või pärimislepinguga ei ole pärandatud pärandvarast mingit kindlat eset tervikuna, nt maja või auto). Mõtteline osa tähendab, et ei määrata, et üks asi või kindel osa sellest (reaalosa) kuulub ühele pärijale, vaid kogu pärandvarast kuulub sellele pärijale 1/6. Pärijale, kelle osa suurus on 1/6 suurune mõtteline osa, kuulub pärandvaraga seotud asjade omand vastavas ulatuses.
Toon piltlikustamiseks näite: pärandajale kuulus surma hetkel korter ja kaks autot. Kaks pärijat, kes sarnaselt teie poolt esitatule, pärisid vastavalt 1/6 mõttelise osa ja teine 5/6 suuruse mõttelise osa. Pärandvara suhtes tekkis kaasomand, st ühele pärijale kuulub nii 1/6 korterist, kui ka 1/6 mõtteline osa autodest. Mõtteline osa tähendab, et ei määrata näiteks, et üks tuba kuulub ühele, teine teisele, vaid kõigile kuulub kõigist tubadest jm korteri juurde kuuluvast vastav proportsionaalne osa. Kumbki kaasomanikest ei saa üksinda, st teise nõusolekuta, antud esemeid müüa. Mõtteline osa on oluline pärandvara jagamisel, pärijad võivad otsustada kogu pärandvara müüa ja sellest saadu jagada omavahel vastavalt päritud mõttelistele osadele. Samuti võivad pärijad kokku leppida, et vara jääb ühe kaasomaniku omandisse, kes kohustub hüvitama teisele kaasomanikule tema osa nt rahas. Seega toimub vara jagamine kaasomandi jagamise kohta käivate sätete alusel vastavalt asjaõigusseadusele.
Seega kui pärimise korral ei ole pärandaja pärandanud kindlat asja kindlale isikule, siis kuulub pärijale pärandvarast vastav mõtteline osa ning mitme pärija korral saavad neist kaasomanikud.
Küsimus: Kuidas toimub pärimine, kui ilmnes, et lahkunul oli ka abieluväline laps?18.12.2015
Kuidas toimub pärimine, kui minul suri isa ja ilmnes, et isal oli abieluväline laps? Peale selle on veel kaks lapselast. Kas lapselapsed pärivad ka mingi osa?
See, kas surnu lapsed on sündinud abielu ajal või abieluväliselt, ei mõjuta pärijaks olemist.
Küsija ei ole täpsustanud, kas küsija isa oli surma hetkel abielus ning mitu last surnul kokku oli. Samuti tekib küsimus ka selles osas, kas nimetatud kaks lapselast on nt küsija surnud venna-/õe lapsed, kes peaks küsija venna/õe asemel pärima.
Kui lähtuda sellest, et surnu ei olnud surma hetkel abielus ning tal on vaid kaks last, küsija ja nimetatud abieluväline laps, siis pärivad 2 last esimese ringi pärijatena kogu pärandi võrdsetes osades (½ ja ½) ning lapselapsed pärijateks ei ole.
Küsimus: Kuidas saavad Ukrainas ja Venemaal elavad pärijad oma Eestis olevast pärandist loobumise vormistama?23.11.2015
Minu nimel on 2/3 maja osast, 1/3 on onu nimel. Ta elas Ukrainas ja suri seal 3. aprillil 2003a. Tema abikaasa pärandit, mis on Eestis, vastu ei võtnud. Ta päris ainult korteri Ukrainas. Naine suri 2007a. Samuti on loobunud suusõnaliselt onu ja tema abikaasa kaks tütart. Mida nad peavad siis tegema, et oma loobumist vormistada paberil minu kasuks?
Käesoleval juhul suudaks sellele küsimusele kõige paremini vastata notar, kellelt saaks täpsemaid juhiseid, mida teha ja kelle poole pöörduda. Antud küsimuses vastuse andmine nõuab mõningast analüüsi ka rahvusvahelise elemendi tõttu: pärandaja ise elas surma hetkel Ukrainas, nagu näha päris mingi osa varast pärandaja abikaasa, kuid ei ole selge, millises pärimismenetluse etapis ollakse Eestis asuva korteri osas, samuti komplitseerib olukorda see, et võimalikud pärandist loobujad elavad Ukrainas ja Venemaal. Seega võimalik, et tuleb pöörduda ka vastava riigi ametnike, konsulite või suursaadikute poole.
Samuti tekib küsimus, millise riigi õigust Eestis asuva vara osas kohaldatakse. See, millist õigusakti peab parasjagu kohaldama tuleneb sellest, millise riigi kodanikud on vaidluse poolteks ning millal pärandaja suri. Lisaks on Eesti sõlminud mitme riigiga, sh Ukraina ja Venemaaga õigusabilepingud, mille kohaselt on Eesti ning teine lepingupool kokku leppinud näiteks pärimisele kohalduvas õiguses või selles, kumb riik on pärimisasja pädev läbi viima. Õigusabilepingutes sätestatut saab kohaldata vaid juhul, kui menetlusosaline on pärit õigusabilepingu partnerriigist.
Eesti-Ukraina ja Eesti-Vene õigusabilepingud mõlemad mainivad, et kinnisvara pärimise õigust reguleeritakse selle lepingupoole seadusandlusega, kelle territooriumil vara asub. Kuna korter asub Eestis, siis peaks kohalduma ka Eesti seadusandlus selle korteri pärimise osas.
Kui Eesti õigus rakenduks, siis tekib ka küsimus, kas küsija onu ja tema tütred saaksid korterist loobuda, sest Eesti pärimisseaduse § 119 kohaselt on pärandist loobumise tähtajaks 3 kuud. Tähtaeg hakkab kulgema hetkest, kui pärija saab teada või peab teada saama pärandaja surmast ning oma pärimisõigusest. Sama paragrahvi lg 3 lisab, et notar võib käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud tähtaega pärima õigustatud isiku taotlusel pikendada või määrata uue tähtaja, kui pärima õigustatud isik on lasknud tähtaja mööda mõjuval põhjusel ja kui teised pärima õigustatud isikud sellele vastu ei vaidle. Vaidluse korral lahendab asja kohus.
Seega teoreetiliselt on võimalik, et Eestis asuv korter on juba automaatselt vastu võetud pärija poolt, sel juhul saaks pärija selle korteriosa küsijale ainult kinkida või müüa.
Nagu juba eespool mainitud, aitaks notari poole pöördumine antud olukorda selgust tuua.
Küsimus: Kui palju ikkagi pärib abikaasa ja palju lapsed?20.11.2015
Lp Piret Pallo!
Vastasite ühes oma eelmistes vastustes, et ühe abikaasa surma korral pärib abikaasa ¼ kogu varast ja ülejäänud osa läheb võrdselt jagamisele abikaasade surnud lapse kolme lapse ja ühe elusoleva lapse vahel, igaühele 3/16 osa. Selle järgi läheks nagu jagamisele kogu vara (¼ + 4*3/16), aga kuhu jääb siis abikaasa üleelanud abikaasa osa ühisvarast? http://www.vastused.ee/loe/oigus/parimisoigus/14159/kuidas-jaotub-parand-uks.html
Teiseks loen ma pärimisseaduse § 13 lõikest 5 välja, et surnud vanema asemele astunud lapsed pärivad kokku vaid selle osa pärandist, millele olnuks õigus nende surnud vanemal, mitte võrdses osas oma tädide-onudega. Ehk siis abikaasale peaks jääma ¼, elusolevale lapsele 1/8 ja teine 1/8 läheks võrdsetes osades jagamisele surnud lapse kolme lapse vahel. Kokku teeb see ¼ + 2 * 1/8, ehk pool kogu varast, mis peakski õige olema. Või olen ma millestki valesti aru saanud?
Täpsustuseks mainin, et vastus puudutas pärandaja vara kui tervikut ehk kõike, mis talle surma hetkel kuulus, nii vallas-kui kinnisvara.
Perekonnaseaduse § § 39 kohaselt, kui abielu lõpeb ühe abikaasa surmaga, kuulub surnud abikaasa osa ühisvaras tema pärandvara hulka.
Täpsema info saamiseks konkreetsel juhul on küsijal võimalik notari poole pöörduda, kes on oma ala spetsialist ning puutub igapäevaselt nimetatud küsimustega kokku.
Küsimus: Kui abiellun, siis kas minu lapsed võivad minu surma korral korterist ilma jääda?18.11.2015
Mulle kuuluv laenuga korter on põhimõtteliselt ainuke varanatuke, mis hinge taga. Tahaks teada, et kui abielluksin mehega, kellega on pika-ajaline kaugsuhe, kas siis teoreetiliselt on võimalus, et minu lapsed jääksid ka sellest osaliselt ilma, kui minuga ja mehega peaks juhtuma näiteks autoavarii vms. kole juhtum, kus mina sureksin enne teda. Sellisel juhul oleks tema minu pärija ja saaks poole korteri omanikuks ning kui ka temaga juhtuks seejärel halvim, siis tema järel pärivad ju tema lapsed. Ehk siis minu 2-toal. korter, mis on kodu minu alaealisele lapsele, läheb nö. pooleks, st. mehe osa automaatselt tema lastele ja minu lapsed peaksid siis "nende osa" välja ostma või panema korteri müüki? Väga kurb variant, arvestades, et mehel on rohkem kinnisvara ja maid ja metsi jne. Et kas minu kodu, millesse on pandud hakkama ka lapsepõlvekodu ja pangalaen, peab minema jagamisele inimeste vahel, kellel ei peaks sellele üldse õigust olema? Ette tänades,
Seadusjärgse pärimise korral sõltub abikaasa pärandiosa suurus Teie laste arvust. Kui Teil on vaid 1 laps, siis läheb pärand pooleks; kui kaks last, siis kolmeks võrdeks osaks; kui kolm last, siis neljaks. Kui lapsi on neli või rohkem, jääb üleelanud abikaasa osa suuruseks ¼.
Kui üleelanud abikaasa peaks surema, siis pärivad tema osa kõigepealt esimese ringi pärijad ehk tema lapsed. Seega on võimalik, et kui Teil abikaasaga ühiseid lapsi ei olnud, siis pärivadki tema vara ainult tema lapsed, sh ka osa algselt Teile kuulunud korterist. Korteri osas saaks Teie ja Teie abikaasa lastest kaaspärijad ning vara valitsetakse ühiselt. Pärandvara jagamist kaaspärijate vahel reguleerib pärimisseaduse § 152 ning pärandvara esemete jaotamist § 159.
Et segast olukorda vältida, on Teil soovi korral võimalik teha testament, kus saate surma puhuks oma vara ja selle käsutamist puudutavaid korraldusi jätta. Sellega on võimalik nt jätta kogu Teile kuuluv vara ainult Teie lapsele või lastele. Testamendiga on võimalik ka muid surmajärgseid korraldusi jätta.
Küsimus: Kuidas jaotub pärand, kui üks abikaasadest sureb ning olemas on üks elus laps, kuid teine suri juba pea 20 aastat tagasi?17.11.2015
Abikaasad on elanud koos üle 50 aasta, neil on ühine vara - korter ja kummalgi ka veidi raha pangas. Üks abikaasadest sureb. Neil on 2 last, kellest üks juba aastaid tagasi hukkus. Hukkunud lapsel on praeguseks 3 täiskasvanud last. Kuidas jaotub pärand kui testamenti pole? Ja kas lapselastel, kes asuvad oma surnud vanema asemele, on õigus koheselt nõuda allesjäänud vanavanemalt oma pärandiosa väljamaksmist? See paneks vanainimese väga raskesse ja keerulisse olukorda.
Seadusjärgse pärimise korral pärib abikaasa 1/4 kogu varast, abikaasade elusolev laps 3/16, pärandaja kolm lapselast saavad samuti kõik võrdselt 3/16 osas. Korteriomandi osas saavad kõikidest pärijatest aga kaasomanikud.
Pärimisseaduse (PärS) § 148 lg 1 kohaselt võib kaaspärija käsutada temale kuuluvat mõttelist osa pärandvara ühisusest. Kaaspärija ei või iseseisvalt käsutada pärandvara hulka kuuluvaid esemeid või mõttelist osa nendest.
PärS § 152 lg 1 kohaselt võib pärandvara jagamist nõuda iga kaaspärija, kui PärS § 155 sätetest ei tulene teisiti. Pärandvara jagamisel määratakse kindlaks, millised pärandi hulka kuuluvad asjad või nende osad, samuti õigused ja kohustused jäävad igale kaaspärijale. Sama paragrahvi lg 2 sätestab, et pärandvara jagatakse pärijate vahel vastavalt nende pärandiosale, lähtudes pärandvara hulka kuuluvate esemete harilikust väärtusest jagamise hetkel. Pärijate kokkuleppel võib pärandvara hulka kuuluvat asja hinnata pärija erilise huvi alusel. Lg 4 lisab, et kaaspärijad jagavad pärandvara kokkuleppel. Vaidluse korral jagab pärandvara pärija nõudel kohus.
Pärandvara hulka kuuluvate esemete jaotamist reguleerib PärS § 159, mille lg 1 kohaselt arvestatakse pärandvara hulka kuuluvaid esemeid jaotades iga kaaspärija erivajadusi ja -huve ning kaaspärijate enamiku soove, samuti testamendist või pärimislepingust tulenevat testaatori viimset tahet. Lg 2 lisab, et pärandvara hulka kuuluv ese, mida ei saa jagada reaalosadeks või mille pärijate kaasomandisse jätmine ei võimaldaks eset otstarbekalt kasutada, antakse ühele pärijale. Kui pärijad ei jõua kokkuleppele, kellele ese anda, müüakse see avalikul või pärijatevahelisel enampakkumisel ja saadud raha jagatakse pärijate vahel võrdeliselt nende pärandiosa suurusega.
Küsimus: Kas käsitsi kirjutatud testament kehtib ikka veel 6 kuud ja kas sellele on ka mingi kohustuslik vorm?13.11.2015
Kas käsitsi kirjutatud testament kehtib ikka veel 6 kuud ja kas sellele on ka mingi kohustuslik vorm või kuidas seda täpsemalt sõnastada? Nimelt tahab minu vend oma korteri surma korral minu nimele teha, olen tema õde. Tal on tütar, kes oleks ju esmane pärija, aga kuna ta ei tunne isast huvi ega aita teda, siis vend tahakski mulle jätta oma korteri, kuna mina käin teda aitamas. Meil raha pole selle notari jaoks ja sellepärast tahaksingi teada, et kas vend võib selle käsitsi kirjutada. Palun ka nõu, kuidas seda testamenti siis sõnastada, et see ka kehtiks tema surma korral. Tänades ja jään Teie vastust ootama.
Pärimisseaduse (PärS) § 20 kohaselt saab isik koduse testamendi teha kahel viisil: tunnistajate juuresolekul alla kirjutatud (PärS § 23) või omakäeliselt kirjutatud testamendina (PärS § 24).
PärS § 25 kohaselt kaotab mõlemal viisil tehtud testament kehtivuse, kui selle tegemise päevast on möödunud kuus kuud ja testaator sel ajal elab. Seega, kui testaator on peale kuut kuud testamendi tegemisest veel elus, tuleks seda uuendada.
Isikul on võimalik testamendis sätestada, kes on isiku pärijad ja kui suur on nende pärandi osa. Testamendiga võib teha ka muid korraldusi. PärS § 29 lg 1 kohaselt piisab isikute ja asjade nimetamisel testamendis seesugusest nimetamisest või kirjeldamisest, mis ei jäta testaatori tahtes kahtlust.
Seega, kui pärandaja soovib konkreetse korteri pärandada oma õele, peaks testament sisaldama selle korteri konkreetseid andmeid piisava täpsusega (kõige täpsem oleks korteri registriosa number, mille leiab Kinnistusraamatust) ning viidet selle, et selle korteri pärib tema surma korral õde (kui pärijal on mitu õde, tuleks ka õe nimi lisada).