< Eelmine 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 Järgmine > (207 kirjet)
Küsimus: Kas tütar võib peale ema surma hakata nõudma mingit osa, kui ema eluajal kinkis oma maja teise tütre pojale?23.02.2015
Minu ema elab talus koos oma ühe tütrega, kuid soovib kinkida kinnistu teise tütre pojale ehk oma lapselapsele nüüd kui elab. Kui peaks juhtuma, et ema sureb, kas võib juhtuda, et teine tütar hakkab oma osa nõudma?
Teie emal on võimalik teha testament oma lapselapse kasuks või kinkida talu lapselapsele koos klausliga kinkelepingus, et jätab endale õiguse elada talus kuni surmani (kinge surma puhuks VÕS § 262).
Kinkelepingu muutmine on komplitseeritud.
Testamendi võib teha nii koduse kui ka notariaalse. Pärimisseaduse kohaselt kehtib kodune testament 6 kuud, notari juurde hoiule antud või notariaalselt tehtud testamendi kehtivusaega piiratud ei ole ning testamente saab muuta uue testamendi tegemisega/testamendi muutmisega.
Seadusejärgne pärimine toimub kui testamenti või kinget surma puhuks tehtud ei ole. Sellisel juhul jagatakse talu mõlema tütre vahel.
Küsimus: Kuidas pärandada korter ühele lapsele nii, et teistel ei tekiks õigust sellele?20.02.2015
Mul on 3 last ja tahan teha neist ühele oma korteri pärimise õiguse. Kuidas seda teha et teistel ei oleks selleks õigust?
Pärimisseaduse kohaselt päritakse seaduse järgi kui pärandaja ei ole jätnud kehtivat testamenti või pärimislepingut.
Seega saate te teha testamendi, mille sisuks on korteri jätmine just ühele lapsele.
Testament võib olla notariaalne või kodune. Notariaalne testament võib olla notariaalselt tõestatud või notari juurde hoiule antud testament. Kodune testament võib olla tunnistajate juuresolekul alla kirjutatud või omakäeliselt kirjutatud testament. Kodune testament kehtib 6 kuud, notariaalsel testamendil piiratud kehtivusaega ei ole.
Küsimus: Kas teise ringi pärija saab pärida kui on olemas esimese ringi pärija?17.02.2015
Mul on üks laps, abielus ei ole. Minu vara jääks seaduse järgi minu lapsele. Minu vanemad väidavad, et kuna nemad on pensionärid, siis oleks neil minu surma korral õigus sundosale.
Kas see vastab tõele? Mina loen seadusest välja, et kogu vara jääb kindlasti ainult minu lapsele. Kas midagi muutub kui laps ei ole enam alaealine?
Sundosa reguleerivad pärimisseaduse §-d 104-109.
Põhilised eeldused sundosa nõudmiseks on 1) pärandajal oli oma surma hetkel kohustus anda talle ülalpidamist või 2) tal oleks olnud õigus seaduse järgi pärida.
Pärimisseaduse § 104 sätestab sundosa pärimise õiguse. Kui pärandaja on testamendi või pärimislepinguga jätnud seaduse järgi pärima õigustatud alaneja sugulase (antud juhul siis tütre), oma vanemad või abikaasa, kelle suhtes pärandajal oli surma hetkel perekonnaseadusest tulenev kehtiv ülalpidamiskohustus, pärandist ilma või on nende pärandiosi vähendanud võrreldes sellega, mille nad oleksid saanud seadusjärgse pärimise korral, on neil õigus nõuda pärijatelt sundosa.
Sundosa saamise tingimus on, et pärandist ilma jäetu on töövõimetu ning pärandajal oli kohustus teda ülal pidada ja abistada. Sundosa saamise õigus on ka siis, kui isikule pärandatud pärandiosa on väiksem kui sundosa.
Perekonnaseaduse § 97 sätestab, et ülalpidamist on õigustatud saama alaealine laps ja muu abivajav alaneja või üleneja sugulane, kes ei ole võimeline ennast ise ülal pidama.
Perekonnaseaduse § 98 sätestab erandi ehk õigustatud isikute järjestuse. Perekonnaseaduse § 98 lg 1 järgi, kui ülalpidamist saama õigustatud isikuid on mitu ja ülalpidamiskohustuslane ei ole võimeline neile kõigile ülalpidamist andma, siis eelistatakse alaealist last teistele lastele, lapsi kaugema astme alanejatele sugulastele, alanejat sugulast ülenejale sugulasele ning ülenejate sugulaste puhul lähema astme sugulast kaugema astme sugulasele.
Seega antud juhul täpsema vastuse andmine sõltub teie ülalpidamiskohustusest ja ka majanduslikust seisundist. Kui teil puudub ülalpidamiskohustus oma vanemate suhtes, siis on teie laps seadusjärgne pärija ning pärand kuulub temale. Kui aga ülalpidamiskohustus vanemate suhtes on, siis testamendiga sundosa nõudmist ei saa välistada (PärS § 104 lg 1).
Küsimus: Kas peale ühe vanema surma on võimalik teha uus testament?17.02.2015
On selline keeruline olukord. Minu vanematel on maja (ühisvara) millesse ma panustan rahaliselt ning ka isikliku ajaga. Meil on kokkulepe, et selle pärin mina. Tahaks teada, kas on mingi võimalus, et see ei lähe nii nagu meil on kokkulepe.
Mul on õde, ta on invaliid ning minul on testamendi järgi kohustus talle peale vanemate lahkumist eestkostja olla. Tänases notariaalses testamendis on pärijaks märgitud mina ning piiranguga, et peale ühe vanema lahkumist seda enam muuta ei saa. Nii isal kui ka emal on eelmisest abielust lapsi ehk et mul on poolvendi või õdesid.
Kas on võimalik uus testament teha näiteks peale ühe vanema lahkumist?
Pärimisseaduse § 10 lg 1 kohaselt päritakse seaduse järgi, kui pärandaja ei ole jätnud kehtivat testamenti või pärimislepingut. Kui pärandaja testament või pärimisleping käib ainult pärandi osa kohta, päritakse ülejäänud osa seaduse järgi (PärS § 10 lg 2).
PärS § 39 lg 1 sätestab, et testamendijärgne pärija on isik, kellele testaator on testamendiga pärandanud kogu oma vara või mõttelise osa (murdosa) sellest. Kui testament käib pärandi osa kohta, päritakse pärandi ülejäänud osa seaduse järgi, kui selle osa kohta ei ole sõlmitud pärimislepingut (PärS § 39 lg 2).
PärS § 88 lg 1 sätestab, et testaator võib testamendi või mõne selle osa igal ajal tühistada hilisema testamendi või pärimislepinguga. Sama paragrahvi lõige 2 kohaselt võib notariaalse testamendi testaator tühistada notariaalse või koduse testamendiga või pärimislepinguga. Varem tehtud testament kaotab hilisema testamendi või pärimislepinguga kehtivuse niivõrd, kuivõrd ta on hilisema testamendi või pärimislepinguga vastuolus (PärS § 88 lg 4). Kui testaator on testamendi tühistanud, ei jõustu tühistatule eelnenud testamendid, kui tühistavast testamendist või pärimislepingust ei tulene teisiti (PärS § 88 lg 5).
Kui ma aga õigesti aru olen saanud, siis on teie vanemad teinud vastastikuse testamendi? Kui jah, siis PärS § 89 lg 1 sätestab, et abikaasade vastastikune testament on testament, mille abikaasad teevad ühiselt ning milles nad nimetavad teineteist vastastikku pärijaks või teevad surma puhuks pärandi kohta muid korraldusi.
Abikaasade vastastikuses testamendis sõltub ühe abikaasa tehtud korralduse kehtivus teise abikaasa tehtud korralduse kehtivusest, kui võib eeldada, et ühe abikaasa korraldust ei oleks tehtud teise abikaasa korralduseta. Kui abikaasad on teinud vastastikku teineteise kasuks korraldusi või määranud, kellele läheb üle üleelanud abikaasa pärand või muu vastastikuse testamendi alusel saadu, eeldatakse, et korraldust ei oleks tehtud teise abikaasa korralduseta (PärS § 89 lg 2).
PärS § 90 lg 1 kohaselt sätestab, et abikaasad võivad abikaasade vastastikuses testamendis, millega nad on teineteist vastastikku ainupärijaks nimetanud, määrata, kellele läheb üleelanud abikaasa pärand üle tema surma korral. Kui abikaasade vastastikuses testamendis on määratud, et üleelanud abikaasa surma korral läheb tema pärand üle kolmandale isikule, ei ole üleelanud abikaasal, kes on pärandi vastu võtnud, õigust seda abikaasade vastastikuse testamendi korraldust muuta ega oma surma korraks teistsuguseid korraldusi teha (PärS § 90 lg 2).
PärS § 93 lg 1 kohaselt võib abikaasade vastastikuses testamendis sisalduva, PärS § 89 lõikes 2 nimetatud korralduse, mõlema abikaasa eluajal kumbki abikaasa ühepoolselt tühistada. Testament, millega tühistatakse esimeses lauses nimetatud korraldus, peab olema notariaalselt tõestatud. Korraldus loetakse tühistatuks, kui teine abikaasa on kätte saanud notariaalses korras edastatud teate korralduse tühistamise kohta.
Pärast abikaasa surma saab teine abikaasa PärS § 89 lõikes 2 nimetatud korralduse tühistada üksnes juhul, kui ta loobub pärandist, mis talle vastastikuse testamendi alusel määrati (PärS § 93 lg 2).
Täpsema vastuse andmiseks oleks siiski vaja tutvuda testamendiga, kuid antud juhul tundub, et tegemist võib olla vastastikuse testamendiga ning kui testamendis on määratud, et üleelanud abikaasa surma korral läheb tema pärand üle kolmandale isikule, ei ole üleelanud abikaasal, kes on pärandi vastu võtnud, õigust seda abikaasade vastastikuse testamendi korraldust muuta ega oma surma korraks teistsuguseid korraldusi teha.
Küsimus: Mis aja jooksukl peab pärimismenetluse algatama ja mis aja jooksul peaks loobumisest teatama?09.02.2015
Minu sugulane suri 2014. aasta alguses ning seaduse järgi oleksin mina üks pärijatest. Pärimismenetlust algatatud pole ja soovin nüüd pärimismenetluse algatada ja ka pärimisest loobuda. Kas täna on mul veel võimalik pärimisest loobuda või on see tähtaeg möödas?
Pärandist loobumise tähtaeg on kolm kuud. Tähtaeg hakkab kulgema hetkest, kui pärija saab teada või peab teada saama pärandaja surmast ning oma pärimisõigusest.
Samas võib aga notar kolmekuulist tähtaega pärima õigustatud isiku taotlusel pikendada või määrata uue tähtaja, kui pärima õigustatud isik on lasknud tähtaja mööda mõjuval põhjusel ja kui teised pärima õigustatud isikud sellele vastu ei vaidle. Vaidluse korral lahendab asja kohus.
Seega peate notarile teatama, millal saite pärandaja surmast ja oma pärimisõigusest teada, millest omakorda oleneb see, kas teil on veel võimalus pärandist loobuda või mitte. Samas, mõjuva põhjuse olemasolul, saaksite taotleda notarilt tähtaja pikendamist.


text:
Vastuvõetud tekstid - Neljapäev, 18. jaanuar 2018
Vastuväidete puudumine rakendusmeetmele: liidu registri loomine
Marrakechi leping: avaldatud teostele juurdepääsu lihtsustamine nägemispuudega või muu trükikirja lugemise puudega isikutele ***
Kohtualluvus, abieluasjade ja vanemliku vastutusega seotud kohtuasjades otsuste tunnustamine ja täitmine ning rahvusvahelised lapseröövid *
Kutsealateenuste direktiivi rakendamine ja kutsealateenuste reformimise vajadus
236k 49k
Euroopa Parlamendi otsus mitte esitada vastuväiteid komisjoni määruse eelnõule, millega muudetakse komisjoni määrust (EL) nr 389/2013, millega luuakse liidu register (D054274-02 – 2017/3013(RPS))
– võttes arvesse komisjoni määruse eelnõu, millega muudetakse komisjoni määrust (EL) nr 389/2013, millega luuakse liidu register (D054274‑02),
– võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 13. oktoobri 2003. aasta direktiivi 2003/87/EÜ, millega luuakse ühenduses kasvuhoonegaaside saastekvootidega kauplemise süsteem ja muudetakse nõukogu direktiivi 96/61/EÜ(1), eriti selle artikleid 12 ja 19,
– võttes arvesse ülalnimetatud direktiivi artikli 23 lõikes 1 osutatud komitee 30. novembri 2017. aasta arvamust,
– võttes arvesse komisjoni 5. detsembri 2017. aasta kirja, milles komisjon palub Euroopa Parlamendil teatada, et tal ei ole määruse eelnõule vastuväiteid,
– võttes arvesse keskkonna-, rahvatervise ja toiduohutuse komisjoni 11. jaanuari 2018. aasta kirja komisjonide esimeeste konverentsi esimehele,
– võttes arvesse nõukogu 28. juuni 1999. aasta otsuse 1999/468/EÜ (millega kehtestatakse komisjoni rakendusvolituste kasutamise menetlused)(2) artiklit 5a,
– võttes arvesse keskkonna-, rahvatervise ja toiduohutuse komisjoni soovitust võtta vastu otsus,
– võttes arvesse, et kodukorra artikli 105 lõike 6 kolmandas ja neljandas taandes sätestatud ajavahemiku jooksul, mis lõppes 17. jaanuaril 2018, ei ole vastuväiteid esitatud,
A. arvestades, et ELi heitkogustega kauplemise süsteemi (ELi HKS) keskkonnaalase terviklikkuse kaitsmiseks on õhusõidukite käitajatel ja teistel ELi heitkogustega kauplemise süsteemi kuuluvatel ettevõtjatel keelatud kasutada saastekvoote, mille on välja andnud liikmesriik, kelle suhtes õhusõiduki käitajate ja muude ettevõtjate kohustused on kehtetuks muutumas, ning selleks tuleks vastu võtta vajalikud kaitsemeetmed;
B. arvestades, et direktiivi 2003/87/EÜ artikliga 19 antakse komisjonile õigus võtta vastavalt kontrolliga regulatiivmenetlusele vastu meetmeid seoses standarditud ja turvatud registrisüsteemiga;
C. arvestades, et Euroopa Komisjon edastas 8. detsembril 2017. aastal Euroopa Parlamendile ametlikult komisjoni määruse eelnõu, millega muudetakse komisjoni määrust (EL) nr 389/2013, millega luuakse liidu register (kontrolliga regulatiivmenetluse meetme eelnõu), millega algas kolmekuuline kontrolliperiood parlamendi jaoks, et esitada kõnealuse õigusakti eelnõu suhtes vastuväiteid;
D. arvestades, et kontrolliga regulatiivmenetluse meetme eelnõus sisalduvad kaitsemeetmed peaksid jõustuma kiiremas korras, et saastekvoote saaks tasuta eraldada, vahetada rahvusvaheliste ühikute eest või 2018. aastal enampakkumisel müüa, ning arvestades, et parlamendi käsutuses oleva kolmekuulise kontrolliperioodi täielikul kasutamisel ei jääks piisavalt aega, et kontrolliga regulatiivmenetluse eelnõu saaks jõustuda enne 2018. aasta saastekvootide väljaandmist;
Euroopa Parlamendi 18. jaanuari 2018. aasta resolutsioon Nigeeria kohta (2018/2513(RSP))
– võttes arvesse Nigeeria Liitvabariigi põhiseadust ja eriti selle IV peatüki (õigus mõtte-, südametunnistuse- ja usuvabadusele) sätteid usuvabaduse kaitse kohta,
– võttes arvesse otsust lisada Boko Haram terroriorganisatsioonide ELi loendisse komisjoni 28. mai 2014. aasta rakendusmäärusega (EL) nr 583/2014, millega muudetakse 214. korda nõukogu määrust (EÜ) nr 881/2002, millega kehtestatakse teatavate Al‑Qaida võrguga seotud isikute ja üksuste vastu suunatud eripiirangud, mis jõustus 29. mail 2014,
– võttes arvesse Euroopa Parlamendi Sahharovi auhinna (mõttevabaduse viljelemise eest) andmist inimõiguste kaitsjale Hauwa Ibrahimile 2005. aastal,
L. arvestades, et viimase aasta jooksul on aset leidnud arvukad vaimulike ja nunnade röövimised, muu hulgas rööviti Iguoriakhis 13. novembril 2017. aastal kuus Jeesuse südame euharistia kloostri õde, kes hiljaaegu vabastati;
N. arvestades, et konfliktid karjakasvatajate ja põlluharijate vahel on Nigeerias viimase aastakümnega sagenenud arvult ja levikult ja muutunud teravamaks ning ohustavad praegu riigi püsimajäämist; arvestades, et tuhanded inimesed on tapetud ja kogukonnad hävitatud ning väga paljud põlluharijad ja karjakasvatajad on kaotanud tapmiste ja hävitustegevuse intensiivistudes elu ja vara ning see ei hävita ainult elatusallikaid, vaid kahjustab ka rahvuslikku ühtekuuluvust;
2. mõistab teravalt hukka kristlaste ja moslemite vastase vägivalla suurenemise Nigeerias, sealhulgas usuasutuste ja jumalateenistustel osalejate vastu suunatud rünnakud, nagu hiljuti vähemalt 48 kristlase tapmine Plateau osariigi külades ja Nigeeria kirdeosas Mubis asuva mošee pommitamine, mille käigus hukkus vähemalt 50 inimest; kutsub president Buhari ja Nigeeria valitsust üles suurendama jõupingutusi, et lõpetada vägivald, kaitsta Nigeeria elanike õigust vabalt usku praktiseerida ja kaitsta kindlamalt kõigi oma kodanike õigusi kooskõlas riigi õigusaktide ja põhiseadusega; avaldab kaastunnet kõigi jätkuva vägivalla ohvrite peredele; tuletab ka meelde, et kuni 1970‑ndate aastateni elasid karjakasvatajad ja põlluharijad rahumeelselt koos, ja peab kahetsusväärseks, et praegust vägivalda, mis on seotud juurdepääsuga maale ja mida on süvendanud tõhusate vahendussüsteemide kadumine, kujutatakse usukonfliktina, millega alahinnatakse probleemi keerukust;
Euroopa Parlamendi 18. jaanuari 2018. aasta seadusandlik resolutsioon, mis käsitleb nõukogu otsuse eelnõu Marrakechi lepingu, mis käsitleb avaldatud teostele juurdepääsu lihtsustamist pimedatele, nägemispuudega või muu trükikirja lugemise puudega isikutele, Euroopa Liidu nimel sõlmimise kohta (12629/2017 – C8‑0375/2017 – 2014/0297(NLE))
– võttes arvesse nõukogu otsuse eelnõu (12629/2017),
– võttes arvesse Marrakechi lepingut avaldatud teostele juurdepääsu lihtsustamise kohta nägemispuudega või muu trükikirja lugemise puudega isikutele (5905/2015),
– võttes arvesse nõusoleku taotlust, mille nõukogu esitas vastavalt Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklile 114 ja artikli 218 lõike 6 teise lõigu punkti a alapunktile v (C8‑0375/2017),
– võttes arvesse Euroopa Kohtu 14. veebruari 2017. aasta arvamust(1),
– võttes arvesse õiguskomisjoni soovitust (A8‑0400/2017),
1. annab nõusoleku Marrakechi lepingu sõlmimiseks;
2. teeb presidendile ülesandeks edastada Euroopa Parlamendi seisukoht nõukogule, komisjonile, liikmesriikide valitsustele ja parlamentidele ning Maailma Intellektuaalse Omandi Organisatsioonile (WIPO).
(1) Euroopa Kohtu 14. veebruari 2017. aasta arvamus 3/15, ECLI:EU:C:2017:114.
473k 72k
Euroopa Parlamendi 18. jaanuari 2018. aasta seadusandlik resolutsioon ettepaneku kohta võtta vastu nõukogu määrus, mis käsitleb kohtualluvust, abieluasjade ja vanemliku vastutusega seotud kohtuasjades otsuste tunnustamist ja täitmist, ning rahvusvahelisi lapserööve (uuesti sõnastatud) (COM(2016)0411 – C8‑0322/2016 – 2016/0190(CNS))
– võttes arvesse komisjoni ettepanekut nõukogule (COM(2016)0411),
– võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 81 lõiget 3, mille alusel nõukogu konsulteeris Euroopa Parlamendiga (C8‑0322/2016),
– võttes arvesse õiguskomisjoni raportit ja petitsioonikomisjoni arvamust (A8‑0388/2017),
1. kiidab allpool muudetud kujul heaks komisjoni ettepaneku, mida on kohandatud vastavalt Euroopa Parlamendi, nõukogu ja komisjoni õigusteenistuste konsultatiivse töörühma soovitustele;
(1) Nõukogu määrust (EÜ) nr 2201/200334 on oluliselt muudetud35. Kuna määrusesse on vaja teha uusi muudatusi, tuleks see selguse huvides uuesti sõnastada.
(1) Nõukogu määrust (EÜ) nr 2201/200334 on oluliselt muudetud35. Kuna määrusesse on vaja teha uusi vältimatuid muudatusi, tuleks see selguse huvides uuesti sõnastada. Sellised määruse muudatused aitavad tugevdada õiguskindlust ja suurendada paindlikkust, aitavad tagada parema juurdepääsu kohtumenetlustele ning et sellised menetlused on tõhusamad. Samal ajal aitavad käesoleva määruse muudatused tagada, et liikmesriigid säilitavad vanemlikku vastutust käsitleva materiaalõiguse suhtes täieliku sõltumatuse.
34 Nõukogu määrus (EÜ) nr 2201/2003, 27. november 2003, mis käsitleb kohtualluvust ning kohtuotsuste tunnustamist ja täitmist kohtuasjades, mis on seotud abieluasjade ja vanemliku vastutusega, ning millega tunnistatakse kehtetuks määrus (EÜ) nr 1347/2000 (ELT L 338, 23.12.2003, lk 1).
35 Vt V lisa.
(3) Liidu õigusruumi sujuv ja nõuetekohane toimimine liikmesriikide erinevate õigussüsteemide ja -traditsioonide suhtes on liidu jaoks väga oluline. Sellega seoses tuleks vastastikust usaldust teineteise õigussüsteemide suhtes edasi arendada. Euroopa Liit on seadnud endale eesmärgiks luua, säilitada ja arendada vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajanevat ala, kus on tagatud isikute vaba liikumine ja õiguskaitse kättesaadavus. Nende eesmärkide rakendamiseks tuleks tugevdada isikute ja eelkõige laste õigusi kohtumenetlustes, et lihtsustada õigus- ja haldusasutuste vahelist koostööd ning otsuste täitmist piiriülese toimega perekonnaõigusega seotud kohtuasjades. Parandada tuleks tsiviilasjades tehtavate otsuste vastastikust tunnustamist, lihtsustada tuleks õiguskaitse kättesaadavust ning tõhustada tuleks liikmesriikide ametiasutuste vahelist teabevahetust.
(3) Liidu õigusruumi sujuv ja nõuetekohane toimimine liikmesriikide erinevate õigussüsteemide ja -traditsioonide suhtes on liidu jaoks väga oluline. Sellega seoses tuleks vastastikust usaldust teineteise õigussüsteemide suhtes edasi arendada. Euroopa Liit on seadnud endale eesmärgiks luua, säilitada ja arendada vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajanevat ala, kus on tagatud isikute vaba liikumine ja õiguskaitse kättesaadavus. Nende eesmärkide rakendamiseks on väga tähtis tugevdada isikute ja eelkõige laste õigusi kohtumenetlustes, et lihtsustada õigus- ja haldusasutuste vahelist koostööd ning otsuste täitmist piiriülese toimega perekonnaõigusega seotud kohtuasjades. Parandada tuleks tsiviilasjades tehtavate otsuste vastastikust tunnustamist, lihtsustada tuleks õiguskaitse kättesaadavust ning tõhustada tuleks liikmesriikide ametiasutuste vahelist teabevahetust, tagades täpse kontrolli selle üle, et liikmesriikide pädevate asutuste poolt kasutatavad menetlused ja tavad on mittediskrimineerivad, et lapse huvid ja nendega seotud põhiõigused oleksid kaitstud.
(4) Sellise ala loomiseks peab liit muu hulgas piiriülest toimet omavates tsiviilasjades tehtava õigusalase koostöö valdkonnas vastu võtma siseturu nõuetekohaseks toimimiseks vajalikud meetmed.
(4) Sellise ala loomiseks peab liit muu hulgas piiriülest toimet omavates tsiviilasjades tehtava õigusalase koostöö valdkonnas vastu võtma isikute vabaks liikumiseks ja siseturu nõuetekohaseks toimimiseks vajalikud meetmed.
(4a) Selleks et tõhustada õigusalast koostööd piiriülese mõjuga tsiviilasjades, on vaja õigusalast koolitust, eelkõige piiriülese perekonnaõiguse valdkonnas. Nii liidu kui ka riiklikul tasandil on vaja korraldada koolitusi, näiteks seminare ja vahetusi, et suurendada teadlikkust käesolevast määrusest, selle sisust ja tagajärgedest ning suurendada liikmesriikide vastastikust usaldust nende õigussüsteemide suhtes.
(6) Kõigi laste võrdsuse tagamiseks peaks peaks käesolev määrus hõlmama kõiki vanemlikku vastutust reguleerivaid otsuseid, sealhulgas meetmeid laste kaitseks, sõltumatult nende seostest abieluõigusliku menetluse või muude menetlustega .
(6) Kõigi laste võrdsuse tagamiseks peaks käesolev määrus hõlmama kõiki vanemlikku vastutust reguleerivaid otsuseid, sealhulgas meetmeid laste kaitseks, sõltumatult nende seostest abieluõigusliku menetlusega.
(6a) Käesoleva määruse kohaselt tuleks kohtualluvuse eeskirju kohaldada ka kõigi laste suhtes, kes viibivad liidu territooriumil ja kelle alalist elukohta ei ole võimalik kindlaks teha. Selliste eeskirjade kohaldamisala peaks eelkõige hõlmama pagulastest lapsi ning lapsi, kes on rahvusvaheliselt ümber asustatud kas sotsiaal-majanduslikel põhjustel või nende riigis toimuvate rahutuste tõttu.
(12a) Käesolev määrus peaks täielikult austama Euroopa Liidu põhiõiguste hartas (edaspidi „harta“) sätestatud õigusi, eelkõige harta artiklis 47 sätestatud õigust tõhusale õiguskaitsevahendile ja õiglasele kohtulikule arutamisele, harta artiklis 7 sätestatud õigust era- ja perekonnaelu austamisele ning harta artiklis 24 sätestatud lapse õigusi.
(13) Kohtualluvuse alused vanemliku vastutuse küsimustes kujundatakse lapse huve silmas pidades, ning neid tuleks kohaldada vastavalt lapse huvidele. Viiteid lapse huvidele tuleks tõlgendada Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklist 24 ja ÜRO 20. novembri 1989. aasta lapse õiguste konventsioonist lähtuvalt.
(13) Kohtualluvuse alused vanemliku vastutuse küsimustes tuleks alati kujundada lapse huve silmas pidades, ning neid tuleks kohaldada neid huvisid arvesse võttes. Viiteid lapse huvidele tuleks tõlgendada harta artiklitest 7, 14, 22 ja 24 ning ÜRO 20. novembri 1989. aasta lapse õiguste konventsioonist lähtuvalt. On tingimata vajalik, et see liikmesriik, kelle asutused on käesoleva määruse tähenduses vanemliku vastutuse küsimuses pädevad, tagab pärast lapse tagasitoomise kohta lõpliku otsuse tegemist, et lapse huvid ja põhiõigused on pärast tema tagasitoomist kaitstud, eriti kui lapsel on kontakt mõlema vanemaga.
(14a) Mõiste „alaline elukoht“ tähendust tuleks tõlgendada ametiasutuste määratluste alusel iga juhtumi puhul eraldi, võttes arvesse juhtumi konkreetseid asjaolusid.
(15) Kui lapse alaline elukoht muutub seadusliku kolimise tulemusena, peaks kohtualluvus lapsega läheduse säilitamiseks kaasa liikuma. Seda tuleks kohaldada juhul, kui menetlust ei ole veel algatatud, ning samuti poolelioleva menetluse puhul. Poolelioleva menetluse puhul võivad osapooled kohtupidamise tõhususe huvides otsustada, et kuni lõpliku otsuse tegemiseni kuulub pädevus selle liikmesriigi kohtule, kus menetlus pooleli on, tingimusel et see on lapse huvides. Selline võimalus on eriti oluline siis, kui menetlus on lõpule jõudmas ning üks vanem soovib lapsega teise liikmesriiki kolida.
(15) Kui lapse alaline elukoht muutub seadusliku kolimise tulemusena, peaks kohtualluvus lapsega läheduse säilitamiseks kaasa liikuma. Poolelioleva menetluse puhul võivad osapooled kohtupidamise tõhususe huvides otsustada, et kuni lõpliku otsuse tegemiseni kuulub pädevus selle liikmesriigi kohtule, kus menetlus pooleli on, tingimusel et see on lapse huvides. Teisest küljest peaks hooldus- ja suhtlusõigust käsitlev pooleliolev menetlus lõppema lõpliku otsusega, et isikud, kellel on hooldusõigus, ei viiks last teise riiki, et vältida nii ametiasutuste ebasoodsat otsust, välja arvatud juhul, kui pooled lepivad kokku, et pooleliolev menetlus tuleks lõpetada.
(17) Käesolev määrus ei tohiks takistada liikmesriigi ametiasutusi, kelle pädevuses ei ole asja sisuline arutamine, kiireloomulistel juhtudel võtmast ajutisi meetmeid, sealhulgas kaitsemeetmeid kõnealuses liikmesriigis paikneva lapse isiku või vara suhtes. Neid meetmeid tuleks tunnustada ja täita kõigis teistes liikmesriikides, sealhulgas liikmesriikides, kellele kuulub käesoleva määruse alusel pädevus, nii kaua, kuni sellise liikmesriigi pädev ametiasutus on võtnud tema arvates asjakohaseid meetmeid. Ühe liikmesriigi kohtus võetud meetmeid tuleks muuta või asendada ainult meetmetega, mida on võtnud selle liikmesriigi kohus, kelle pädevuses on asja sisuline arutamine. Ametiasutus, mille pädevuses on ainult ajutiste meetmete, sealhulgas kaitsemeetmete kehtestamine, peaks asja sisulist arutamist käsitleva taotluse esitamise korral teatama omal algatusel, et tal puudub selleks pädevus. Niivõrd kui lapse huvide kaitse seda nõuab, peaks ametiasutus teavitama võetud meetmetest otse või keskasutuse kaudu selle liikmesriigi ametiasutust, kelle pädevuses on käesoleva määrusega seotud asja sisuline arutamine Suutmatus teise liikmesriigi ametiasutust teavitada ei peaks siiski olema meetme mittetunnustamise põhjuseks.
(17) Käesolev määrus ei tohiks takistada liikmesriigi ametiasutusi, kelle pädevuses ei ole asja sisuline arutamine, kiireloomulistel juhtudel, näiteks koduvägivalla või soolise vägivalla puhul, võtmast ajutisi meetmeid, sealhulgas kaitsemeetmeid kõnealuses liikmesriigis paikneva lapse isiku või vara suhtes. Neid meetmeid tuleks tunnustada ja täita kõigis teistes liikmesriikides, sealhulgas liikmesriikides, kellele kuulub käesoleva määruse alusel pädevus, nii kaua, kuni sellise liikmesriigi pädev ametiasutus on võtnud tema arvates asjakohaseid meetmeid. Ühe liikmesriigi kohtus võetud meetmeid tuleks muuta või asendada ainult meetmetega, mida on võtnud selle liikmesriigi kohus, kelle pädevuses on asja sisuline arutamine. Ametiasutus, mille pädevuses on ainult ajutiste meetmete, sealhulgas kaitsemeetmete kehtestamine, peaks asja sisulist arutamist käsitleva taotluse esitamise korral teatama omal algatusel, et tal puudub selleks pädevus. Niivõrd kui lapse huvide kaitse seda nõuab, peaks ametiasutus põhjendamatu viivituseta teavitama võetud meetmetest otse või keskasutuse kaudu selle liikmesriigi ametiasutust, kelle pädevuses on käesoleva määrusega seotud asja sisuline arutamine. Suutmatus teise liikmesriigi ametiasutust teavitada ei peaks siiski olema meetme mittetunnustamise põhjuseks.
(18) Erandjuhtudel ei saa lapse alalise elukoha liikmesriigi asutused olla juhtumi käsitlemisel kõige asjakohasemaks asutuseks. Lapse huvides võib ametiasutus erandina ja teatavatel tingimustel anda oma pädevuse erandjuhul edasi teise liikmesriigi ametiasutusele , kui sellel ametiasutusel on asja arutamiseks paremad võimalused. Sel juhul ei tohiks teisel ametiasutusel lubada anda pädevust edasi kolmandale ametiasutusele.
(18) Erilist tähelepanu tuleks pöörata tõsiasjale, et erandjuhtudel, näiteks koduvägivalla või soolise vägivalla puhul, ei pruugi lapse alalise elukoha liikmesriigi asutused olla juhtumi käsitlemisel kõige asjakohasemaks asutuseks. Ametiasutus võib erandina ja teatavatel tingimustel anda oma pädevuse edasi teise liikmesriigi ametiasutusele, kui sellel ametiasutusel on asja arutamiseks paremad võimalused. Sel juhul tuleks kõigepealt saada teise ametiasutuse nõusolek, sest pärast seda, kui ta on juhtumi vastu võtnud, ei saa ta anda pädevust edasi kolmandale ametiasutusele. Enne pädevuse üleandmist on tingimata vaja kaaluda ja täielikult arvesse võtta lapse huve.
(23) Kõnealuse määruse raames arutatavate vanemliku vastutuse menetluste ning 1980. aasta Haagi konventsiooni raames arutatavate tagasitoomise menetluste puhul tuleks austada lapse õigust väljendada vabalt oma arvamust, ning lapse huve hinnates tuleks neid arvamusi asjakohaselt arvesse võtta. Käesoleva määruse kohaldamises on vastavalt Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikli 24 lõikele 1 ning ÜRO lapse õiguste konventsiooni artiklile 12 oluline roll lapse ärakuulamisel. Käesolev määrus ei ole siiski kavandatud sätestama, kuidas last ära kuulata, näiteks, kas last peab ära kuulama kohtunik ise või erikoolitusega ekspert, kes esitab hiljem kohtule aruande, või kas laps kuulatakse ära kohtusaalis või kuskil mujal.
(23) Kõnealuse määruse raames arutatavate vanemliku vastutuse menetluste ning 1980. aasta Haagi konventsiooni raames arutatavate tagasitoomise menetluste puhul tuleks austada lapse õigust väljendada vabalt oma arvamust, ning lapse huve hinnates tuleks neid arvamusi asjakohaselt arvesse võtta. Käesoleva määruse kohaldamises on vastavalt harta artikli 24 lõikele 1, ÜRO lapse õiguste konventsiooni artiklile 12 ning Euroopa Nõukogu soovitusel laste ja alla 18‑aastaste noorte osalemise kohta 1a oluline roll lapse ärakuulamisel. Käesolev määrus ei ole siiski kavandatud sätestama ühiseid miinimumstandardeid lapse ärakuulamise korra kohta, mida reguleeritakse jätkuvalt liikmesriikide siseriiklike sätetega.
1a CM/Rec(2012)2, 28. märts 2012.
(26) Tagasitoomise menetluse 1980. aasta Haagi konventsiooni alusel võimalikult kiiresti lõpule viimiseks peaksid liikmesriigid koondama kohtualluvuse kõnealuste menetluste puhul ühte või mitmesse kohtusse, võttes õigusemõistmisel arvesse nende sisemist struktuuri. Kohtualluvuse teatavas liikmesriigis piiratud arvul kohtutesse koondamine on oluline ja tõhus vahend lapseröövi asjade arutamise kiirendamiseks mitmes liikmesriigis, kuna kohtunikel, kes arutavad suuremal hulgal selliseid asju, tekivad sellega seoses eriteadmised. Sõltuvalt õigussüsteemi struktuurist võib lapseröövi käsitlevate asjade puhul koondada kohtualluvuse kogu riigi puhul ühte või piiratud arvul kohtutesse, kasutades selleks näiteks lähtepunktina apellatsioonikohtuid ning koondades rahvusvahelisi lapserööve käsitlevate asjade kohtualluvuse iga apellatsioonikohtu tööpiirkonna esimese astme kohtusse. Iga kohtuaste peaks tegema oma otsuse hiljemalt kuue nädala jooksul pärast taotluse või apellatsioonkaebuse esitamist. Liikmesriigid peaksid piirama 1980. aasta Haagi konventsiooni alusel tehtud lapse tagasitoomist lubavate või sellest keelduvate otsuste suhtes esitatavate võimalike apellatsioonide arvu ühega.
(26) Tagasitoomise menetluse 1980. aasta Haagi konventsiooni alusel võimalikult kiiresti lõpule viimiseks peaksid liikmesriigid koondama kohtualluvuse kõnealuste menetluste puhul piiratud arvul kohtutesse, võttes õigusemõistmisel arvesse nende sisemist struktuuri. Kohtualluvuse teatavas liikmesriigis piiratud arvul kohtutesse koondamine on oluline ja tõhus vahend lapseröövi asjade arutamise kiirendamiseks mitmes liikmesriigis, kuna kohtunikel, kes arutavad suuremal hulgal selliseid asju, tekivad sellega seoses eriteadmised. Sõltuvalt õigussüsteemi struktuurist võib lapseröövi käsitlevate asjade puhul koondada kohtualluvuse piiratud arvul kohtutesse, kasutades selleks näiteks lähtepunktina apellatsioonikohtuid ning koondades rahvusvahelisi lapserööve käsitlevate asjade kohtualluvuse iga apellatsioonikohtu tööpiirkonna esimese astme kohtusse, piiramata siiski osapoolte kohtusse pöördumise õigust ja kahjustamata tagasitoomise menetluse õigeaegsust. Iga kohtuaste peaks tegema oma otsuse hiljemalt kuue nädala jooksul pärast taotluse või apellatsioonkaebuse esitamist. Liikmesriigid peaksid piirama 1980. aasta Haagi konventsiooni alusel tehtud lapse tagasitoomist lubavate või sellest keelduvate otsuste suhtes esitatavate võimalike apellatsioonide arvu ühega. Peale selle tuleks tagada, et ühes liikmesriigis tehtud kohtuotsuseid teises liikmesriigis tunnustatakse. Kui kohtuasjas on otsus langetatud, tuleks seda tingimata eelkõige laste huvides kogu Euroopa Liidus tunnustada.
(28) Kõigi lapsi käsitlevate asjade puhul ning eelkõige rahvusvahelisi lapserööve käsitlevate asjade puhul peaksid kohtu- ja haldusasutused kaaluma rahumeelse lahenduse saavutamise võimalusi, kasutades selleks lepitamist ja muid sobivaid vahendeid, mida toetavad võimaluse korral piiriüleseid vanemlikku vastutust käsitlevate vaidluste lepitamiseks mõeldud olemasolevad võrgustikud ja tugistruktuurid. Sellised jõupingutused ei peaks siiski 1980. aasta Haagi konventsiooni alusel arutatavaid tagasitoomise menetlusi põhjendamatult pikendama.
(28) Vahendamise kasutamine võib mängida väga olulist rolli konfliktide lõpetamisel, kõigi lapsi käsitlevate asjade puhul ning eelkõige vanemate piiriüleste konfliktide korral, mis puudutavad hooldus- ja suhtlusõigust, samuti rahvusvaheliste lapseröövi juhtumite puhul. Võttes lisaks arvesse hiljuti toimunud rändajate sissevoolu tõttu toimunud selliste piiriüleste hooldusõiguse vaidluste arvu kasvu kõikjal Euroopa Liidus, mille puhul ei ole võimalik kasutada rahvusvahelist raamistikku, on vahendamine sageli osutunud ainsaks õiguslikuks vahendiks, mis aitab peredel perevaidlustele rahumeelse ja kiire lahenduse leida. Selleks et edendada vahendamist selliste juhtumite puhul, peaksid kohtu- ja haldusasutused, keda toetavad vajaduse korral piiriüleseid vanemlikku vastutust käsitlevate vaidluste vahendamiseks mõeldud olemasolevad võrgustikud ja tugistruktuurid, aitama pooli enne kohtumenetluse alustamist või kohtumenetluse ajal sobivate vahendajate valimisel ja vahendamise korraldamisel. Pooltele tuleks anda rahalist abi vahendamismenetluse läbiviimiseks vähemalt sellises ulatuses, nagu neile on antud või neile oleks antud õigusabi. Sellised jõupingutused ei tohiks siiski 1980. aasta Haagi konventsiooni alusel arutatavaid tagasitoomise menetlusi põhjendamatult pikendada ning ei tohiks kaasa tuua vägivalla, sealhulgas koduvägivalla ohvrite kohustuslikku osalemist vahendamismenetluses.
(28a) Et pakkuda tõhusat alternatiivi siseriiklike või rahvusvaheliste perevaidluste lahendamisele kohtus, on väga oluline, et asjaomased vahendajad oleksid läbinud asjakohase erikoolituse. Koolitus peaks hõlmama eelkõige piiriüleste perevaidluste õigusraamistikku, kultuuridevahelist pädevust ja oskusi konfliktiolukordade lahendamiseks, võttes alati arvesse lapse huve. Kohtunike kui vahendamise poole pöördumise võimaliku peamise allika koolitus peaks käsitlema ka seda, kuidas julgustada osapooli kasutama vahendamist võimalikult varases etapis ja kuidas kaasata vahendamine kohtumenetlustesse ning Haagi konventsiooni lapseröövi käsitleva menetluse kindlaksmääratud ajakava, ilma et see põhjustaks tarbetuid viivitusi.
(30) Kui selle liikmesriigi kohus, kuhu laps on ebaseaduslikult ära viidud või kus teda ebaseaduslikult kinni peetakse, otsustab 1980. aasta Haagi konventsiooni alusel lapse tagasitoomisest keelduda, peaks ta oma otsuses sõnaselgelt viitama 1980. aasta Haagi konventsiooni asjaomastele artiklitele, millega ta oma keeldumist põhjendab. Sellise eestkosteõigusega seotud menetlustes pärast lapse huvide põhjalikku läbivaatamist tehtud otsuse võib siiski asendada selle liikmesriigi kohtu hilisema otsusega, kus oli lapse alaline elukoht enne tema ebaseaduslikku äraviimist või kinnipidamist. Kui see otsus sisaldab lapse tagasitoomist, peaks tagasitoomine toimuma, ilma et liikmesriigis, kuhu laps on ära viidud või kus teda kinni peetakse, oleks otsuse tunnustamiseks ja täitmisele pööramiseks vaja erimenetlust.
(30) Kui selle liikmesriigi kohus, kuhu laps on ebaseaduslikult ära viidud või kus teda ebaseaduslikult kinni peetakse, otsustab 1980. aasta Haagi konventsiooni alusel lapse tagasitoomisest keelduda, peaks ta oma otsuses sõnaselgelt viitama 1980. aasta Haagi konventsiooni asjaomastele artiklitele, millega ta oma keeldumist põhjendab, ja esitama keeldumise põhjused. Sellise eestkosteõigusega seotud menetlustes pärast lapse huvide põhjalikku läbivaatamist tehtud otsuse võib siiski asendada selle liikmesriigi kohtu hilisema otsusega, kus oli lapse alaline elukoht enne tema ebaseaduslikku äraviimist või kinnipidamist. Kui see otsus sisaldab lapse tagasitoomist, peaks tagasitoomine toimuma, ilma et liikmesriigis, kuhu laps on ära viidud või kus teda kinni peetakse, oleks otsuse tunnustamiseks ja täitmisele pööramiseks vaja erimenetlust.
(33) Lapsi käsitlevate piiriüleste kohtumenetluste vähem aeganõudvateks ning vähemkulukateks muutmise eesmärk õigustab täitmisotsuse kaotamist enne otsuse täitmise liikmesriigis jõustamist kõigi vanemlikku vastutust käsitlevate otsuste puhul. Kui määrusega (EÜ) nr 2201/2003 kaotatakse kõnealune nõue ainult suhtlusõigust andvate otsuste ja teatavate lapse tagasitoomist käsitlevate otsuste puhul, siis käesolevas määruses sätestatakse kõigi vanemlikku vastutust käsitlevates asjades tehtavate otsuste piiriüleseks täitmiseks ühtne menetlus. Selle tulemusena peaks teatava liikmesriigi ametiasutuste tehtud otsust käesoleva määruse sätetest tulenevalt käsitlema nii, nagu oleks see otsus tehtud otsuse täitmise liikmesriigis.
(33) Euroopa kodanike vaba liikumise hõlbustamise eesmärk õigustab täitmisotsuse kaotamist enne otsuse täitmise liikmesriigis jõustamist kõigi vanemlikku vastutust käsitlevate otsuste puhul, mis kuuluvad käesoleva määruse kohaldamisalasse. See muudab lapsi käsitlevad piiriülesed kohtuvaidlused vähem aeganõudvaks ja odavamaks. Kui määrusega (EÜ) nr 2201/2003 kaotatakse kõnealune nõue ainult suhtlusõigust andvate otsuste ja teatavate lapse tagasitoomist käsitlevate otsuste puhul, siis käesolevas määruses sätestatakse kõigis käesoleva määruse kohaldamisalasse kuuluvates vanemlikku vastutust käsitlevates asjades tehtavate otsuste piiriüleseks täitmiseks ühtne menetlus. Selle tulemusena peaks teatava liikmesriigi ametiasutuste tehtud otsust käesoleva määruse sätetest tulenevalt käsitlema nii, nagu oleks see otsus tehtud otsuse täitmise liikmesriigis.
(37a) Käesolevas määruses määratletud otsuse tunnustamisest keeldumine põhjusel, et tunnustamine oleks selgelt vastuolus asjaomase liikmesriigi avaliku korraga, peaks olema kooskõlas harta artikliga 21.
(42) Käesoleva määruse kohaldusalasse jäävate vanemlikku vastutust käsitlevate erijuhtumite korral peaksid keskasutused liikmesriikide ametiasutustele ning vanemliku vastutuse kandjatele abi andmisel omavahel koostööd tegema. Selline abi peaks eelkõige hõlmama lapse ülesleidmist otse või teiste pädevate ametiasutuste kaudu, kui see on vajalik käesoleva määruse alusel esitatud taotluse täitmiseks, ning lapsega seotud teabe esitamist, mis on vajalik menetluse läbiviimiseks.
(42) Käesoleva määruse kohaldamisalasse jäävate vanemlikku vastutust käsitlevate erijuhtumite korral peaksid keskasutused liikmesriikide ametiasutustele ning vanemliku vastutuse kandjatele abi andmisel omavahel koostööd tegema. Selline abi peaks eelkõige hõlmama lapse ülesleidmist otse või teiste pädevate ametiasutuste kaudu, kui see on vajalik käesoleva määruse alusel esitatud taotluse täitmiseks, ning lapsega seotud teabe esitamist, mis on vajalik menetluse läbiviimiseks. Juhul kui pädevus on muul liikmesriigil, kui see liikmesriik, mille kodanik laps on, teavitavad pädeva liikmesriigi keskasutused põhjendamatu viivituseta selle liikmesriigi keskasutusi, mille kodanik laps on.
(44) Ilma, et see piiraks liikmesriigi menetlusõigusest tulenevaid nõudeid, peaks taotleval keskasutusel olema õigus vajaliku teabe saamiseks valida vabalt erinevate kanalite vahel, näiteks kohtute puhul kohaldades nõukogu määrust (EÜ) nr 1206/2001, kasutades tsiviil- ja kaubandusasju käsitleva Euroopa kohtute võrku, eelkõige käesoleva määruse alusel loodud keskasutusi, kohtunike võrgustikku ja kontaktpunkte, või kohtu- ja haldusasutuste puhul taotledes teavet kõnealuse valdkonna spetsiaalse valitsusvälise organisatsiooni kaudu.
(44) Ilma, et see piiraks liikmesriigi menetlusõigusest tulenevaid nõudeid, peaks taotleval keskasutusel olema õigus vajaliku teabe saamiseks valida vabalt erinevate kanalite vahel, näiteks kohtute puhul kohaldades nõukogu määrust (EÜ) nr 1206/2001, kasutades tsiviil- ja kaubandusasju käsitleva Euroopa kohtute võrku, eelkõige käesoleva määruse alusel loodud keskasutusi, kohtunike võrgustikku ja kontaktpunkte, või kohtu- ja haldusasutuste puhul taotledes teavet kõnealuse valdkonna spetsiaalse valitsusvälise organisatsiooni kaudu. Rahvusvahelist õigusalast koostööd ja teabevahetust peaks algatama ja/või lihtsustama spetsiaalne võrgustik või sidekohtunikud igas liikmesriigis. Euroopa õigusalase koostöö võrgustiku roll peaks erinema keskasutuste omast.
(46) Vanemlikku vastutust käsitlevat otsust kavandava liikmesriigi ametiasutusel peaks olema õigus taotleda teise liikmesriigi ametiasutustelt lapse kaitsega seotud teavet, kui lapse huvid seda nõuavad. Sõltuvalt asjaoludest võib see teave käsitleda lapse vanema, õe või vennaga seotud menetlusi ja otsuseid, või vanema suutlikkust lapse eest hoolitseda või temaga suhelda.
(46) Vanemlikku vastutust käsitlevat otsust kavandava liikmesriigi ametiasutusel peaks olema kohustus nõuda teise liikmesriigi ametiasutustelt lapse kaitsega seotud teavet, kui lapse huvid seda nõuavad. Sõltuvalt asjaoludest võib see teave käsitleda lapse vanema, õe või vennaga seotud menetlusi ja otsuseid, või vanema või pere suutlikkust lapse eest hoolitseda või temaga suhelda. Hinnangu andmisel suutlikkuse kohta lapse eest hoolitseda ei tohiks määravaks olla vanema kodakondsus, majanduslik ja sotsiaalne olukord ega kultuuriline või usuline taust.
(46a) Kõikide vahenditega tuleks edendada kohtunike, avaliku sektori asutuste, keskasutuste, vanemaid abistavate spetsialistide ja vanemate endi vahelist suhtlust, võttes muu hulgas arvesse, et otsus, et last ei tohiks tagasi saata, võib rikkuda lapse põhiõigusi samal määral nagu otsus ta tagasi saata.
(48a) Kui lapse huvid seda nõuavad, peaksid kohtunikud suhtlema otse teiste liikmesriikide keskasutuste või pädevate kohtutega.
(49) Kui liikmesriigi ametiasutus on vanemlikku vastutust käsitlevas asjas otsuse juba teinud või kaalub sellise otsuse tegemist ning selle täitmine peab toimuma teises liikmesriigis, võib ametiasutus taotleda, et selle teise liikmesriigi ametiasutused aitaksid otsust täita. See peaks kehtima näiteks otsuste puhul, millega antakse järelvalvega suhtlusõigus muus liikmesriigis kui suhtlusõiguse määranud ametiasutuse liikmesriik või millega kaasnevad kõrvalmeetmed, mille on kehtestanud selle liikmesriigi ametiasutused, kus otsust täitma hakatakse.
(49) Kui liikmesriigi ametiasutus on vanemlikku vastutust käsitlevas asjas otsuse juba teinud või kaalub sellise otsuse tegemist ning selle täitmine peab toimuma teises liikmesriigis, peaks ametiasutus taotlema, et selle teise liikmesriigi ametiasutused aitaksid otsust täita. See peaks kehtima näiteks otsuste puhul, millega antakse järelvalvega suhtlusõigus muus liikmesriigis kui suhtlusõiguse määranud ametiasutuse liikmesriik või millega kaasnevad kõrvalmeetmed, mille on kehtestanud selle liikmesriigi ametiasutused, kus otsust täitma hakatakse.
(50) Juhul kui liikmesriigi ametiasutus kaalub lapse paigutamist kasuperekonda või teises liikmesriigis asuvasse hooldeasutusse, tuleks enne sellist paigutamist korraldada mõlema liikmesriigi keskasutuste vaheline konsultatsioon. Lapse paigutamist kaaluv ametiasutus peaks enne paigutamise kinnitamist saama nõusoleku selle liikmesriigi pädevalt ametiasutuselt, kuhu laps paigutada tahetakse. Kuna paigutamine on sageli kiireloomuline meede, mis on vajalik lapse eemaldamiseks tema huve kahjustavast keskkonnast, on kiirus selliste otsuste puhul väga oluline. Konsulteerimise kiirendamiseks kehtestatakse käesoleva määrusega kõikehõlmavalt nõuded taotlusele ja tähtajale, mille jooksul liikmesriik, kuhu laps paigutada tahetakse, vastama peab. Nõusoleku andmist või sellest keeldumist käsitlevaid tingimusi reguleerivad siiski jätkuvalt taotluse saanud liikmesriigi õigusaktid.
(50) Juhul kui liikmesriigi ametiasutus kaalub lapse paigutamist pereliikmete juurde, kasuperekonda või teises liikmesriigis asuvasse hooldeasutusse, tuleks enne sellist paigutamist korraldada mõlema liikmesriigi keskasutuste vaheline konsultatsioon. Lapse paigutamist kaaluv ametiasutus peaks enne paigutamise kinnitamist saama nõusoleku selle liikmesriigi pädevalt ametiasutuselt, kuhu laps paigutada tahetakse. Kuna paigutamine on sageli kiireloomuline meede, mis on vajalik lapse eemaldamiseks tema huve kahjustavast keskkonnast, on kiirus selliste otsuste puhul väga oluline. Konsulteerimise kiirendamiseks kehtestatakse käesoleva määrusega kõikehõlmavalt nõuded taotlusele ja tähtajale, mille jooksul liikmesriik, kuhu laps paigutada tahetakse, vastama peab. Nõusoleku andmist või sellest keeldumist käsitlevaid tingimusi reguleerivad siiski jätkuvalt taotluse saanud liikmesriigi õigusaktid.
(51) Lapse pikaajaline paigutamine välismaale peaks toimuma kooskõlas ELi põhiõiguste harta artikli 24 lõikega 3 (õigus säilitada vanematega isiklik kontakt) ning ÜRO lapse õiguse konventsiooni sätete, eelkõige artiklitega 8, 9 ja 20. Lahendusi otsides tuleks vajalikku tähelepanu pöörata soovitavale lapse üleskasvatamise järjepidevusele ja lapse etnilisele, usulisele, kultuurilisele ja keelelisele päritolule.
(51) Lapse ümberpaigutamist kaaluv riigiasutus peaks toimima kooskõlas harta artikli 24 lõikega 3 (õigus säilitada vanematega isiklik kontakt) ning ÜRO lapse õiguse konventsiooni sätete, eelkõige artiklitega 8, 9 ja 20. Lahendusi otsides tuleks vajalikku tähelepanu pöörata võimalusele paigutada õed‑vennad samasse vastuvõtvasse perekonda või asutusse ning soovitavale lapse üleskasvatamise järjepidevusele ja lapse etnilisele, usulisele, kultuurilisele ja keelelisele päritolule. Eelkõige lapse pikaajalise välismaale paigutamise korral peaksid asjaomased ametiasutused alati kaaluma lapse paigutamist muus riigis elavate sugulaste juurde, kui laps on loonud nende pereliikmetega suhte, vastavalt lapse huvide individuaalsele hinnangule. Asjaomaseid pikaajalisi paigutamisi tuleks korrapäraselt üle vaadata, pidades silmas lapse vajadusi ja huve.
1. Käesolevat määrust kohaldatakse järgmisi valdkondi käsitlevate tsiviilasjade suhtes igat liiki kohtu- ja haldusasutustes :
1. Käesolevat määrust kohaldatakse igat liiki kohtu- ja haldusasutustes või muudes ametiasutustes, millel on pädevus käesoleva määruse kohaldamisalasse kuuluvates küsimustes, järgmisi valdkondi käsitlevate tsiviilasjade suhtes:
Artikkel 1 – lõige 1 – punkt b a (uus)
ba) rahvusvaheline lapserööv;
d) lapse paigutamine pereliikmete juurde, kasuperekonda või turvalisse hooldeasutusse välismaal;
1. „ametiasutus“ tähendab liikmesriikide kohtu- või haldusasutusi , mis on pädevad käesoleva määruse reguleerimisalasse kuuluvates küsimustes;
1. „ametiasutus“ tähendab liikmesriikide kohtu- või haldusasutusi või muid ametiasutusi, mis on pädevad käesoleva määruse reguleerimisalasse kuuluvates küsimustes;
3. „liikmesriik“ tähendab kõiki liikmesriike, välja arvatud Taani;
3. „liikmesriik“ tähendab kõiki Euroopa Liidu liikmesriike, välja arvatud Taani;
4. „otsus“ tähendab lahutust, lahuselu või abielu kehtetuks tunnistamist või vanemlikku vastutust käsitlevat liikmesriigi ametiasutuse dekreeti, korraldust või
otsust;
4. „otsus“ tähendab lahutust, lahuselu või abielu kehtetuks tunnistamist või vanemlikku vastutust käsitlevat liikmesriigi ametiasutuse dekreeti, korraldust või otsust või liikmesriigis täitmisele pööratavat autentset dokumenti või poolte vahelist kokkulepet, mis on täitmisele pööratav liikmesriigis, kus see on sõlmitud;
Artikkel 2 – lõik 1 – punkt 12 – sissejuhatav osa
12. „ebaseaduslik äraviimine või kinnipidamine“ tähendab lapse äraviimist või kinnipidamist juhul, kui:
12. „rahvusvaheline lapserööv“ tähendab lapse äraviimist või kinnipidamist juhul, kui:
1. Liikmesriigi ametiasutustel on vanemliku vastutuse asjus pädevus lapse suhtes, kelle alaline elukoht on selles liikmesriigis. Kui laps kolib seaduslikult ühest liikmesriigist teise ja saab seal uue alalise elukoha, läheb pädevus üle uue alalise elukoha liikmesriigi ametiasutustele.
1. Liikmesriigi ametiasutustel on vanemliku vastutuse asjus pädevus lapse suhtes, kelle alaline elukoht on selles liikmesriigis. Kui laps kolib seaduslikult ühest liikmesriigist teise ja saab seal uue alalise elukoha, läheb pädevus üle uue alalise elukoha liikmesriigi ametiasutustele, välja arvatud juhul, kui pooled lepivad enne kolimist kokku, et pädev asutus peaks jätkuvalt olema selle liikmesriigi ametiasutus, kus oli seni lapse alaline elukoht.
1a. Kui hooldus- ja suhtlusõiguse menetlus on pooleli, säilitab päritoluliikmesriigi ametiasutus pädevuse kuni menetluse lõpuni, välja arvatud juhul, kui pooled lepivad kokku, et menetlus tuleks lõpetada.
2. Lõiget 1 ei kohaldata juhul, kui lõikes 1 nimetatud suhtlusõiguse kasutaja on tunnustanud lapse uue alalise elukoha liikmesriigi ametiasutuste pädevust, osaledes sealsete ametiasutuste menetlustes nende pädevust vaidlustamata.
2. Lõiget 1 ei kohaldata juhul, kui lõikes 1 nimetatud suhtlusõiguse kasutaja, keda varasema alalise elukoha ametiasutused on teavitanud õiguslikust mõjust, on tunnustanud lapse uue alalise elukoha liikmesriigi ametiasutuste pädevust, osaledes sellest teabest olenemata sealsete ametiasutuste menetlustes nende pädevust vaidlustamata.
Artikkel 9 – lõik 1 – punkt b – alapunkt i
i) ühe aasta jooksul pärast seda, kui hooldusõiguse kasutaja on saanud või peaks olema saanud teada lapse asukoha, ning olenemata asjaolust, et ametiasutused on teda teavitanud õiguslikust nõudest esitada tagasitoomise taotlus, ei ole esitatud sellist taotlust pädevatele asutustele liikmesriigis, kuhu laps on ära viidud või kus teda kinni peetakse;
Artikkel 10 – lõige 5 – lõik 1 a (uus)
Määratud kohtunikud peavad olema praktiseerivad ja kogenud pereasjade kohtunikud, kellel on eelkõige kogemusi piiriülese mõõtmega küsimustes.
Edasilükkamatutel juhtudel on pädevad võtma lapse või vara suhtes ajutisi meetmeid, sealhulgas kaitsemeetmeid, selle liikmesriigi ametiasutused, kus asub laps või lapsele kuuluv vara.
Edasilükkamatutel juhtudel on pädevad võtma lapse või vara suhtes ajutisi meetmeid, sealhulgas kaitsemeetmeid, selle liikmesriigi ametiasutused, kus asub laps või lapsele kuuluv vara. Nende meetmete tõttu ei tohiks tekkida ülemäärast viivitust menetlusprotsessis ega lõppotsuse tegemisel hooldus- ja suhtlusõiguste kohta.
Artikkel 12 – lõige 1 – lõik 2
Niivõrd kui lapse huvide kaitse seda nõuab, peaks kaitsemeetmeid võtnud ametiasutus teavitama otse või vastavalt artiklile 60 määratud keskasutuse kaudu selle liikmesriigi ametiasutust, kelle pädevuses on käesoleva määrusega seotud asja sisuline arutamine.
Niivõrd kui lapse huvide kaitse seda nõuab, peaks kaitsemeetmeid võtnud ametiasutus teavitama otse või vastavalt artiklile 60 määratud keskasutuse kaudu selle liikmesriigi ametiasutust, kelle pädevuses on käesoleva määrusega seotud asja sisuline arutamine. Ametiasutus peab tagama menetluses osalevate vanemate võrdse kohtlemise ning selle, et nad saaksid kõikide asjaomaste meetmete kohta viivitamata kogu vajaliku teabe selles keeles, millest nad täielikult aru saavad.
2. Lõike 1 alusel võetud meetmete kohaldamine lõpetatakse kohe , kui liikmesriigi ametiasutus , kelle pädevuses on vastavalt käesolevale määrusele asja sisuline arutamine, on võtnud meetmed, mida ta sobivaks peab.
2. Lõike 1 alusel võetud meetmete kohaldamine lõpetatakse kohe, kui liikmesriigi ametiasutus, kelle pädevuses on vastavalt käesolevale määrusele asja sisuline arutamine, on võtnud meetmed, mida ta sobivaks peab, ning alates hetkest, kui ta teavitab neist meetmetest seda liikmesriiki, kus esialgsed meetmed võeti.
2a. Lõigetes 1 ja 2 osutatud juhtudel selle ametiasutuse taotluse korral, kuhu vaidluse korral on pöördutud, peab mis tahes muu ametiasutus, kuhu on pöördutud, viivitamata teavitama taotlevat ametiasutust, mis kuupäeval tema poole pöörduti, kooskõlas artikliga 15.
Lapse õigus oma arvamust avaldada
Käesoleva peatüki 2. jao alusel pädevust teostades tagavad liikmesriigi ametiasutused, et lapsele, kes on suuteline seisukohti omama, antakse tegelik ja tõhus võimalus neid seisukohti menetluse käigus avaldada.
Käesoleva peatüki 2. jao alusel pädevust teostades tagavad liikmesriigi ametiasutused, et lapsele, kes on suuteline seisukohti omama, antakse tegelik ja tõhus võimalus neid seisukohti menetluse käigus avaldada vastavalt asjakohastele siseriiklikele menetluseeskirjadele, harta artikli 24 lõikele 1, ÜRO lapse õiguste konventsiooni artiklile 12 ja Euroopa Nõukogu soovitusele liikmesriikidele laste ja alla 18‑aastaste noorte osalemise kohta1a. Ametiasutused dokumenteerivad oma sellekohased kaalutlused otsuses.
Kui laps kasutab õigust oma arvamust avaldada, viib tema ärakuulamise läbi kohtunik või erikoolituse saanud ekspert vastavalt siseriiklikele sätetele, ilma igasuguse surveta, eelkõige vanemapoolse surveta, lapsesõbralikus keskkonnas, mis sobib tema vanusega keele ja sisu poolest, ning ärakuulamine peab hõlmama kõiki tagatisi, mis võimaldavad kaitsta lapse emotsionaalset puutumatust ja huve.
Lapse ärakuulamine ei toimu menetlusosaliste või nende esindajate juuresolekul, vaid see dokumenteeritakse ja lisatakse dokumentidele, nii et pooltel ja nende esindajatel on võimalus näha ärakuulamise protokolli.
Ametiasutus kaalub lapse seisukohti nõuetekohaselt, võttes arvesse tema vanust ja küpsust, ning toob oma kaalutlused otsuses välja.
Ametiasutus kaalub lapse seisukohti nõuetekohaselt, võttes arvesse tema vanust ja küpsust ning huve, ning toob oma kaalutlused otsuses välja.
2. Kohus teeb menetluse käigus nii kiiresti kui võimalik kindlaks, kas pooled soovivad vahendamist, et jõuda lapse huvidest lähtudes kokkuleppele, tingimusel et see ei põhjusta menetluses põhjendamatut viivitust.
2. Kohus teeb menetluse käigus nii kiiresti kui võimalik kindlaks, kas pooled soovivad vahendamist, et jõuda lapse huvidest lähtudes kokkuleppele, tingimusel et see ei põhjusta menetluses põhjendamatut viivitust. Sellisel juhul palub kohus pooltel kasutada vahendamist.
3. Kohus võib tunnistada lapse tagasitoomise otsuse ajutiselt täitmisele pööratavaks, hoolimata selle võimalikust vaidlustamisest, isegi siis, kui liikmesriigi õiguses ei ole niisugust ajutist täitmist ette nähtud.
3. Kohus võib tunnistada lapse tagasitoomise otsuse ajutiselt täitmisele pööratavaks, hoolimata selle võimalikust vaidlustamisest, isegi siis, kui liikmesriigi õiguses ei ole niisugust ajutist täitmist ette nähtud, võttes arvesse lapse huve.
5a. Kui kohus on nõudnud lapse tagasitoomist, teavitab ta sellest otsusest ja otsuse jõustumise kuupäevast selle liikmesriigi keskasutust, kus oli lapse alaline elukoht enne ebaseaduslikku äraviimist.
Artikkel 32 – lõige 4
4. Kui otsust ei ole täitmismenetluse algatamisest kuue nädala jooksul täitmisele pööratud, teatab otsuse täitmise liikmesriigi kohus sellest asjaolust ja selle põhjustest päritoluliikmesriigi keskasutusele, kes täitmisavalduse esitas, või täitmisavalduse esitajale, kui menetlus algatati ilma keskasutuse abita.
4. Kui otsust ei ole täitmismenetluse algatamisest kuue nädala jooksul täitmisele pööratud, teatab otsuse täitmise liikmesriigi kohus nõuetekohaselt sellest asjaolust ja selle põhjustest päritoluliikmesriigi keskasutusele, kes täitmisavalduse esitas, või täitmisavalduse esitajale, kui menetlus algatati ilma keskasutuse abita, ning esitab eeldatava täitmise aja.
Artikkel 37 – lõik 1 – punkt a
a) kui selline tunnustamine on oluliselt vastuolus selle liikmesriigi avaliku korraga, kus taotletakse tunnustamist; või
a) kui selline tunnustamine on oluliselt vastuolus selle liikmesriigi avaliku korraga, kus taotletakse tunnustamist, kuid keeldumine ei tohi kaasa tuua ühtegi harta artikli 21 alusel keelatud diskrimineerimise vormi; või
1. Huvitatud isiku taotlusel keeldutakse vanemlikku vastutust käsitlevat otsust tunnustamast :
1. Huvitatud isiku taotlusel ei tunnustata vanemlikku vastutust käsitlevat otsust:
b) kui see on tehtud tagaselja ja algatamist käsitlevat või samaväärset dokumenti ei ole kohale ilmumata jäänud isikule edastatud küllalt aegsasti ja sellisel viisil, et ta oleks saanud end kaitsta, välja arvatud juhul, kui on tõestatud, et selline isik on otsuse selgesõnaliselt heaks kiitnud; või
b) kui otsus on tehtud tagaselja ja algatamist käsitlevat või samaväärset dokumenti ei ole kohale ilmumata jäänud isikule edastatud küllalt aegsasti ja sellisel viisil, et ta oleks saanud end kaitsta, välja arvatud juhul, kui on tõestatud, et selline isik on otsuse selgesõnaliselt heaks kiitnud; või
Artikkel 58 – lõik 1
Taotlejal, kes on kohtuotsuse teinud liikmesriigis saanud täielikult või osaliselt tasuta õigusabi või kes on vabastatud kulude kandmisest, on artikli 27 lõikes 3 ja artiklites 32, 39 ja 42 sätestatud menetlustes õigus saada sellist kõige soodsamat õigusabi või sellist kõige ulatuslikumat vabastust kuludest, mis on kohtuotsuse täitmise liikmesriigi õigusaktidega ette nähtud.
Taotlejal, kes on kohtuotsuse teinud liikmesriigis saanud täielikult või osaliselt tasuta õigusabi või abi vahendamise kulude katmiseks või kes on vabastatud kulude kandmisest, on artikli 27 lõikes 3 ja artiklites 32, 39 ja 42 sätestatud menetlustes õigus saada sellist kõige soodsamat õigusabi või sellist kõige ulatuslikumat vabastust kuludest, mis on kohtuotsuse täitmise liikmesriigi õigusaktidega ette nähtud.
Artikkel 63 – lõik 1 – punkt a
a) anda teise liikmesriigi keskasutuse taotlusel abi lapse asukoha kindlakstegemisel, kui näib, et laps võib asuda taotluse saanud liikmesriigi territooriumil ja lapse asukoha kindlakstegemine on vajalik taotluse täitmiseks käesoleva määruse alusel;
a) anda teise liikmesriigi keskasutuse taotlusel abi lapse asukoha kindlakstegemisel, kui näib, et laps võib asuda taotluse saanud liikmesriigi territooriumil ja lapse asukoha kindlakstegemine on vajalik käesoleva määruse rakendamiseks;
Artikkel 63 – lõige 1 – punkt d
d) hõlbustada suhtlemist ametiasutuste vahel, eeskätt artikli 14, ; artikli 25 lõike 1 punkti a , artikli 26 lõike 2 ja artikli 26 lõike 4 teise lõigu kohaldamiseks;
d) hõlbustada suhtlemist kohtuasutuste vahel, eeskätt artikli 14, artikli 19, artikli 25 lõike 1 punkti a, artikli 26 lõike 2 ja artikli 26 lõike 4 teise lõigu kohaldamiseks;
Artikkel 63 – lõige 1 – punkt e a (uus)
ea) teavitada vanemliku vastutuse kandjaid õigusabist ja toetusest, näiteks kahte keelt oskavate spetsialiseerunud advokaatide pakutavast abist, et vältida olukorda, kus vanemliku vastutuse kandja annab nõusoleku, ilma et oleks nõusoleku ulatust mõistnud.
Artikkel 63 – lõige 1 – punkt g
g) tagada, et juhul, kui nad algatavad kohtumenetluse lapse tagasitoomiseks 1980. aasta Haagi konventsiooni alusel või selle menetluse algatamist hõlbustavad, koostatakse menetluseks vajalik toimik kuu nädala jooksul, välja arvatud juhul, kui see on erakorraliste asjaolude tõttu võimatu.
g) tagada, et juhul, kui nad algatavad kohtumenetluse lapse tagasitoomiseks 1980. aasta Haagi konventsiooni alusel või selle menetluse algatamist hõlbustavad, koostatakse menetluseks vajalik toimik ja esitatakse see kohtule või muule pädevale ametiasutusele kuu nädala jooksul, välja arvatud juhul, kui see on erakorraliste asjaolude tõttu võimatu.
Artikkel 64 – lõige 1 – sissejuhatav osa
1. Keskasutuse või sellise liikmesriigi asutuse, millega lapsel on oluline side, abil esitatud taotluse korral võib selle liikmesriigi keskasutus, kus on lapse alaline elu- ja viibimiskoht, otse või ametiasutuste või organite kaudu:
1. Keskasutuse või sellise liikmesriigi asutuse, millega lapsel on oluline side, abil esitatud taotluse korral peab selle liikmesriigi keskasutus, kus on lapse alaline elu- ja viibimiskoht, otse või ametiasutuste või organite kaudu:
Artikkel 64 – lõige 2
2. Kui kaalumisel on vanemlikku vastutust käsitleva otsuse tegemine, võib liikmesriigi ametiasutus juhul, kui lapse olukord seda nõuab, taotleda teise liikmesriigi ükskõik milliselt ametiasutuselt, kelle käsutuses on lapse kaitset käsitlev teave, see teave edastada.
2. Kui kaalumisel on vanemlikku vastutust käsitleva otsuse tegemine, nõuab liikmesriigi ametiasutus juhul, kui lapse olukord seda nõuab, teise liikmesriigi ükskõik milliselt ametiasutuselt, kelle käsutuses on lapse kaitset käsitlev teave, selle teabe edastamist.
Artikkel 64 – lõige 2 a (uus)
2а. Kui kaalumisel on vanemliku vastutuse küsimused, teavitab lapse alalise elukoha liikmesriigi keskasutus menetlusest põhjendamatu viivituseta selle liikmesriigi keskasutust, mille kodanik laps või üks lapse vanematest on.
Artikkel 64 – lõige 3
3. Liikmesriigi ametiasutus võib taotleda teise liikmesriigi ametiasutuselt abi käesoleva määruse alusel tehtud vanemlikku vastutust käsitlevate otsuste täitmisel, eelkõige suhtlusõiguse ja õiguse olla regulaarselt otseses kontaktis tõhusa teostamise tagamisel.
3. Liikmesriigi ametiasutus taotleb teise liikmesriigi ametiasutuselt abi käesoleva määruse alusel tehtud vanemlikku vastutust käsitlevate otsuste täitmisel, eelkõige suhtlusõiguse ja õiguse olla regulaarselt otseses kontaktis tõhusa teostamise tagamisel.
Artikkel 64 – lõige 5
5. Selle liikmesriigi ametiasutused, kus laps alaliselt ei ela, koguvad kõnealuses liikmesriigis elava isiku, kes soovib lapsega kontakti saada või säilitada, või teise liikmesriigi keskasutuse taotlusel teavet või tõendeid ning esitavad oma järeldused selle isiku sobivuse kohta suhtlusõigust teostada ning tingimused, mille kohaselt suhtlus peaks toimuma.
5. Selle liikmesriigi ametiasutused, kus laps alaliselt ei ela, koguvad kõnealuses liikmesriigis elava vanema või pereliikme, kes soovib lapsega kontakti saada või säilitada, või teise liikmesriigi keskasutuse taotlusel teavet või tõendeid ning esitavad oma järeldused nende isikute sobivuse kohta suhtlusõigust teostada ning tingimused, mille kohaselt suhtlus peaks toimuma.
Artikkel 64 – lõige 5 a (uus)
5a. Liikmesriigi ametiasutus võib paluda teise liikmesriigi keskasutusel esitada teavet asjaomase liikmesriigi õigusaktide kohta seoses käesoleva määruse kohaldamisalasse kuuluvate küsimustega, mis on asjakohased juhtumi analüüsimiseks käesoleva määruse alusel. Selle liikmesriigi ametiasutus, kellele taotlus esitatakse, vastab võimalikult kiiresti.
1. Kui ametiasutus , kellel on pädevus käesoleva määruse alusel arutab lapse paigutamist hooldeasutusse või kasuperekonda, taotleb ta esmalt selle teise liikmesriigi pädeva asutuse nõusolekut . Selleks edastab ta oma liikmesriigi keskasutuse kaudu selle liikmesriigi keskasutusele, kus asub hooldeasutus või kasuperekond, kuhu laps soovitakse paigutada, taotluse nõusoleku saamiseks, mis sisaldab aruannet lapse kohta ning põhjuseid, miks ta soovitakse kasuperekonda või hooldeasutusse paigutada.
1. Kui ametiasutus, kellel on pädevus käesoleva määruse alusel, arutab lapse paigutamist pereliikmete juurde, kasuperekonda või turvalisse hooldeasutusse mõnes teises liikmesriigis, taotleb ta esmalt selle teise liikmesriigi pädeva asutuse nõusolekut. Selleks edastab ta oma liikmesriigi keskasutuse kaudu selle liikmesriigi keskasutusele, kus asub hooldeasutus või kasuperekond, kuhu laps soovitakse paigutada, taotluse nõusoleku saamiseks, mis sisaldab aruannet lapse kohta ning põhjuseid, miks ta soovitakse kasuperekonda või hooldeasutusse paigutada. Liikmesriigid tagavad, et lapse vanematel ja sugulastel oleks nende elukohast olenemata regulaarne juurdepääs, välja arvatud juhul, kui see ohustaks lapse heaolu.
Artikkel 65 – lõige 4 – lõik 1 a (uus)
Kui pädeval asutusel on kavas saata sotsiaaltöötaja teise liikmesriiki, et kindlaks teha, kas lapse hooldusasutusse paigutamine selles liikmesriigis on lapse heaoluga kooskõlas, teavitab ta sellest asjaomast liikmesriiki.
Artikkel 66 – lõige 4
4. Välja arvatud juhul, kui taotluse esitanud liikmesriik ja taotluse saanud liikmesriik on kokku leppinud teisiti, kannab iga keskasutus oma kulud ise.
Artikkel 79 – lõige 1
Komisjon esitab [10 aasta möödudes käesoleva määruse kohaldamiskuupäevast] Euroopa Parlamendile, nõukogule ning Euroopa majandus- ja sotsiaalkomiteele määruse järelhindamise aruande , millele on lisatud liikmesriikide antud teave. Aruandele lisatakse vajaduse korral seadusandlikud ettepanekud.
Komisjon esitab … [viie aasta möödudes käesoleva määruse kohaldamiskuupäevast] Euroopa Parlamendile, nõukogule ning Euroopa majandus- ja sotsiaalkomiteele määruse järelhindamise aruande, millele on lisatud liikmesriikide antud teave. Aruandele lisatakse vajaduse korral seadusandlikud ettepanekud.
Artikkel 79 – lõik 2 – punkt a a (uus)
aa) vanemlikku vastutust käsitlevate juhtumite ja otsuste arv vahendamismenetlustes;
Euroopa Parlamendi 18. jaanuari 2018. aasta resolutsioon direktiivi 2005/36/EÜ rakendamise kohta seoses kutsealateenuste reguleerimise ja reformimise vajadusega (2017/2073(INI))
– võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingu (ELi toimimise leping) artikleid 45, 49 ja 56,
– võttes arvesse Euroopa Liidu põhiõiguste hartat, eriti selle artikleid 15 ja 16,
– võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 7. septembri 2005. aasta direktiivi 2005/36/EÜ kutsekvalifikatsioonide tunnustamise kohta(1),
– võttes arvesse komisjoni 10. jaanuari 2017. aasta teatist, milles käsitletakse reformisoovitusi seoses kutsealateenuste reguleerimisega (COM(2016)0820),
– võttes arvesse komisjoni 2. oktoobri 2013. aasta teatist „Kutsealal tegutsema asumise võimalusi käsitlevate riiklike õigusnormide hindamine“ (COM(2013)0676),
– võttes arvesse oma 15. juuni 2017. aasta resolutsiooni Euroopa jagamismajanduse tegevuskava kohta(3),
– võttes arvesse oma 15. veebruari 2017. aasta resolutsiooni, mis käsitleb aastaaruannet ühtse turu juhtimise kohta 2017. aasta Euroopa poolaasta raames(4),
– võttes arvesse Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee 31. mai 2017. aasta arvamust(5),
– võttes arvesse vabade elukutsete töörühma lõpparuannet,
– võttes arvesse siseturu- ja tarbijakaitsekomisjoni raportit (A8‑0401/2017),
A. arvestades, et töötajate vaba liikumine, asutamisvabadus ja teenuste osutamise vabadus ELis on ühtse turu alustala ning annab kodanikele ja ettevõtjatele palju kasu;
B. arvestades, et kuigi teenuste osa moodustab 71 % SKTst ja 68 % kogu tööhõivest, ei ole teenuste ühtse turu potentsiaali ikka veel täielikult rakendatud;
C. arvestades, et kuna ühtlustamist ei ole toimunud, on kutsealade reguleerimise üle otsustamine liikmesriikide pädevuses, tingimusel, et riiklikud meetmed on läbipaistvad, diskrimineerimiseta, õigustatud ja proportsionaalsed;
D. arvestades, et arukas reguleerimine, mis on nõuetekohaselt põhjendatud õiguspäraste avaliku huvi eesmärkide kaitsmisega, võib siseturule positiivset mõju avaldada, tagades tarbijakaitse kõrge taseme ja osutatavate teenuste parema kvaliteedi; arvestades, et seetõttu ei tohiks reguleerimise vähendamine olla omaette eesmärk;
E. arvestades, et paljudel juhtudel on kutsealade reguleerimine õigustatud, kuid kutseteenuste osutamisele põhjendamatute tõkete seadmine kahjustab kodanike põhiõigusi ja liikmesriikide majandust; arvestades, et seega tuleb kutsealade reguleerimist korrapäraselt kohandada, et arvesse võtta tehnoloogia, ühiskonna või turu arengut;
F. arvestades, et Euroopa Parlamendi ja nõukogu 7. septembri 2005. aasta direktiivis 2005/36/EÜ kutsekvalifikatsioonide tunnustamise kohta sätestatakse mitme kutseala automaatne tunnustamine ühtlustatud minimaalsete koolitusnõuete alusel, kutsekvalifikatsiooni tunnustamise üldine süsteem, automaatne töökogemuse tunnustamise süsteem ning reguleeritud kutsealade teenuste piiriülese osutamise uus süsteem;
G. arvestades, et eesmärgiga saavutada proportsionaalne õigusraamistik, mida õigustavad üldist huvi pakkuvad eesmärgid, muudeti 2013. aastal direktiivi 2005/36/EÜ ning sellesse lisati artikkel 59a läbipaistvuse ja vastastikuse hindamise kohta kõikidel liikmesriikides reguleeritud kutsealadel, olenemata sellest, kas neid reguleeritakse riiklike või ELi tasandil ühtlustatud eeskirjadega;
H. arvestades, et liikmesriigid ei ole direktiivi 2005/36/EÜ kõiki sätteid, eriti selle artiklit 59, veel täies mahus rakendanud, kuigi tähtaeg on juba möödas;
I. arvestades, et liikmesriigid olid kohustatud esitama komisjonile 18. jaanuariks 2016 oma riiklikud tegevuskavad koos teabega kutsealasid käsitlevate eeskirjade säilitamise või muutmise otsuste kohta; arvestades, et kuus liikmesriiki ei ole veel oma riiklikke tegevuskavasid esitanud;
J. arvestades, et direktiivi 2005/36/EÜ artikli 59 kohaselt pidi komisjon hiljemalt 18. jaanuariks 2017 vastastikuse hindamise kohta järeldused esitama, vajaduse korral koos ettepanekutega täiendavateks algatusteks;
K. arvestades, et komisjon esitas 10. jaanuaril 2017 kutsealateenuste reformivajaduste kohta teatise, milles analüüsitakse seitsme kutseala reguleerimist ja esitatakse liikmesriikidele sellekohased soovitused;
L. arvestades, et vastastikune hindamine näitas, et kutsealade reguleerimise tase erineb liikmesriigiti märkimisväärselt; arvestades, et vaja on täiendavaid selgitusi, eriti kui liikmesriigid on pärast vastastikuse hindamise lõppu teatanud uute ametieeskirjade kehtestamisest;
Kutsealade reguleerimine Euroopa Liidus ning ülevaade direktiivi 2005/36/EÜ artikli 59 rakendamise seisust
1. rõhutab, et reguleeritud kutsealadel on ELi majanduses oluline roll, sest need annavad suure panuse ametikohtade täitmisse, samuti tööjõu liikuvusse ja liidu lisaväärtusse; leiab ühtlasi, et kvaliteetsed kutseteenused ja tõhus õiguskeskkond on äärmiselt olulised, et säilitada ELi majanduslik, sotsiaalne ja kultuuriline mudel ning suurendada liidu konkurentsivõimet majanduskasvu, innovatsiooni ja töökohtade loomise seisukohast;
2. tuletab meelde, et ELis on üle 5 500 reguleeritud kutseala, mis liikmesriigiti märkimisväärselt erinevad, moodustades kõigis tegevusvaldkondades, nagu tervishoiu- ja sotsiaalteenused, äriteenused, ehitus, võrguteenused, transport, turism, kinnisvara, avalikud teenused ja haridus, kokku 22 % tööjõust;
3. tunneb heameelt komisjoni algatusest vastastikuse hindamise raames liikmesriikidele suuniseid anda, muu hulgas korraldades riiklike asutustega põhjalikke arutelusid, ja juhib riiklike asutuste tähelepanu ka vajadusele kaasata kõik asjaosalised, et koguda asjakohast teavet määruste mõju kohta;
4. on veendunud, et komisjoni 10. jaanuari 2017. aasta teatis võib aidata liikmesriikidel kutsealateenuseid paremini reguleerida ja vahetada parimaid tavasid, et mõista teiste liikmesriikide õiguslikke valikuid, võttes arvesse, et mõned liikmesriigid näevad ette kutsealade suuremat riiklikku reguleerimist kui teised; rõhutab siiski, et tuleb hinnata eeskirjade kvaliteeti, sest iga liikmesriigi reguleerimiskeskkonna toimimise terviklikuks hindamiseks on vaja enamat kui pelgalt majanduslikku analüüsi;
5. kahetseb, et mõned liikmesriigid ei ole edastanud teavet oma reguleeritavate kutsealade ja neile aladele pääsemise nõuete kohta; kutsub liikmesriike üles oluliselt parandama kutsekvalifikatsioonide tunnustamise direktiivi kontekstis kasutatavat teavitamismenetlust;
6. rõhutab, et reguleeritud kutsealadele pääsemist või sellistel kutsealadel tegutsemist käsitlevate riiklike nõuete läbipaistvuse ja võrreldavuse täiustamine võiks võimaldada suuremat kutsealast liikuvust ning seega tuleks kooskõlas direktiiviga 2005/36/EÜ kõigist riiklikest nõuetest teatada ja need reguleeritud kutsealade andmebaasis üldsusele selgelt ja arusaadavalt avaldada;
7. võtab teadmiseks komisjoni täiustused reguleeritud kutsealade andmebaasis, sealhulgas interaktiivse kaardi loomise, mis võimaldab kodanikel kontrollida kutsealadele pääsemise nõudeid kõikjal ELis ja kergemini mõista, milline kutseala on konkreetses liikmesriigis reguleeritud; palub komisjonil reguleeritud kutsealade andmebaasi veelgi täiustada, et pädevatel asutustel oleks hõlpsam teavet õigeaegselt ja täpselt edastada ja ELi kodanikel seda leida;
8. võtab teadmiseks, et reguleeritud kutsealade arv on liikmesriigiti erinev ning samuti erineb toimingute ulatus, millega sarnased kutsealad tegelevad, mistõttu liikmesriigid on valinud kutsealade reguleerimiseks erinevaid viise; palub komisjonil suurendada eri kutsealade võrreldavust ja määratleda ühtsed toimingud iga kutseala kohta, millest andmebaasi teatatakse, et hõlbustada kogu ELis vabatahtlikku ühtlustamist;
9. kahetseb, et mitte kõik liikmesriigid ei ole esitanud riiklikku tegevuskava, nagu direktiivis 2005/36/EÜ on nõutud, ja palub neil liikmesriikidel asjatu viivituseta kavad esitada; märgib, et esitatud riiklikud tegevuskavad on põhjalikkuselt ja üksikasjalikkuselt erinevad;
10. kutsub liikmesriike üles täielikult rakendama direktiivi 2005/36/EÜ artiklit 59 ning rohkem pingutama selle nimel, et kutsealade reguleerimine oleks läbipaistev, mis on spetsialistide liikuvuseks ELis eriti oluline, sest ainult kõigilt liikmesriikidelt saadud täieliku teabe põhjal on võimalik reguleeritavatest kutsealadest riigi või ELi tasandil täielikku ülevaadet saada;
11. kahetseb, et mõned liikmesriigid riiklike tegevuskavade koostamisel vastavate sidusrühmadega asjakohaselt nõu ei pidanud; on veendunud, et kutsealade probleemide tõhusaks lahendamiseks peab avalike asutuste ja sidusrühmade teabevahetus olema läbipaistev; nõuab, et tulevikus kaasataks kõiki sidusrühmi senisest laiemalt, ja mitte ainult riiklike tegevuskavade ettevalmistamisel, vaid ka enne kutsealade reguleerimise reformimist, et kõik asjaosalised saaksid oma seisukohti väljendada;
12. rõhutab, et kutsealade tõhus reguleerimine peaks kasu tooma nii tarbijatele kui ka spetsialistidele; tuletab meelde, et liikmesriikidel on õigus kehtestada vastavalt oma ühiskonnakäsitlusele ja sotsiaal‑majanduslikule olukorrale uusi õigusakte või muuta kehtivaid eeskirju, millega piiratakse pääsu reguleeritud kutsealadele või neil aladel tegutsemist, kui see on põhjendatud avaliku ja/või riikliku huvi eesmärgiga; on seisukohal, et kutsealateenuste proportsionaalne ja turuolukorraga kohandatud reguleerimine võib parandada turudünaamikat, vähendada tarbijahindu ja muuta valdkondade toimimise tõhusamaks;
13. on samas seisukohal, et diskrimineerivad, põhjendamatud ja ebaproportsionaalsed nõuded võivad olla eriti ebaõiglased ja seda eelkõige noorte spetsialistide jaoks, takistada konkurentsi ja negatiivselt mõjutada teenuse kasutajaid, sealhulgas tarbijaid;
14. võtab teadmiseks, et kutsealade reguleerimine võimaldab tõhusalt kaitsta avaliku huvi eesmärke, nii neid, mida on aluslepingus nimetatud, nagu avalik kord, üldine julgeolek ja rahvatervis, kui ka neid, mis moodustavad ülekaaluka avaliku huvi, sealhulgas Euroopa Kohtu praktikas tunnustatud eesmärgid, nagu sotsiaalkindlustussüsteemi finantstasakaalu säilitamine, tarbijate, teenusesaajate ja töötajate kaitse, nõuetekohase õigusemõistmise kaitse, kaubandustehingute ausus, pettuste tõkestamine, maksudest hoidumise ja maksustamise vältimise ennetamine, tõhus maksujärelevalve, maanteetranspordi ohutus, käsitöö kvaliteedi tagamine, teadus- ja arendustöö edendamine, keskkonna ja linnakeskkonna kaitse, loomade tervis, intellektuaalomand, riigi ajaloo- ja kunstipärandi kaitse, sotsiaal- ja kultuuripoliitika eesmärgid; tunnistab liikmesriikide kaalutlusruumi nimetatud eesmärkide saavutamise viiside kindlaksmääramisel kooskõlas mittediskrimineerimise ja proportsionaalsuse põhimõtetega;
15. märgib, et tarbijate, spetsialistide või kolmandate isikute huve silmas pidades võivad liikmesriigid reserveerida teatava tegevuse üksnes kvalifitseeritud spetsialistidele, eelkõige juhul, kui sama tulemuse saavutamiseks ei ole vähem piiravaid vahendeid; rõhutab, et sellistel juhtudel peavad kutseala eeskirjad tagama reguleeritud kutsealal seadusliku tegutsemise ja vajaduse korral selle eetikareeglite tõhusa järelevalve;
16. võtab siinjuures teadmiseks proportsionaalsuse hindamise ettepaneku, millega kehtestatakse ühine raamistik proportsionaalsuse hindamiseks enne reguleeritud kutsealasid hõlmavate uute meetmete kasutuselevõtmist või kasutatavate meetmete muutmist, ning reformisoovituste, mis põhinevad riiklike eeskirjade hindamisel seitsmes tegevusvaldkonnas, omavahelise seose; kutsub liikmesriike üles hindama ja vajaduse korral kohandama oma kutsealasid käsitlevaid õigusakte kooskõlas konkreetsete reformiettepanekutega;
17. rõhutab et soovitused ei saa asendada täitemeetmeid, ning kutsub komisjoni üles võtma aluslepingute täitmise järelevalvajana meetmeid ja algatama rikkumismenetlusi, kui ta tuvastab diskrimineeriva, põhjendamatu või ebaproportsionaalse reguleerimise;
Piiravuse näitaja kasulikkus ja vajadus edendada Euroopas kvaliteetseid teenuseid
18. võtab teadmiseks, et komisjon on välja andnud uue piiravuse näitaja, ja kiidab heaks selle paremuse asjaomaste sektorite üksikasjaliku analüüsi osas, võrreldes OECD kaubaturu reguleerimise piiravuse näitajaga;
19. rõhutab, et seda näitajat, mis näitab üldist regulatiivset intensiivsust liikmesriikides üksnes vaba liikumise tõketega seotud kvantitatiivsete andmete põhjal, tuleks käsitada puhtalt soovituslik vahendina, mitte aga võimalusena teha järeldusi selle kohta, kas mõnes liikmesriigis kehtiv rangem reguleerimine võib olla ebaproportsionaalne;
20. tuletab meelde, et liikmesriikide reguleerimise mõju üldise analüüsi suhtes tuleks kohaldada mitte ainult kvantitatiivset, vaid ka kvalitatiivset hindamist, mis hõlmaks üldist huvi pakkuvaid eesmärke ja osutatava teenuse kvaliteeti, sealhulgas kodanike ja tööturu võimalikku kaudset kasu; märgib, et piiravuse näitajaga kaasneb täiendav analüüs, mis annab kohaliku olukorra kohta täiendavat teavet, ning julgustab liikmesriike võtma seda näitajat arvesse koos kvalitatiivsete andmetega, et oleks võimalik võrrelda nende tulemusi valitud tegevusvaldkondades;
Reguleeritud kutsealade tulevik
21. rõhutab, et lisaks tõhusale õigusraamistikule ELis ja liikmesriikides on vaja ka tõhusat ja kooskõlastatud poliitikat, et toetada ELi spetsialiste ja parandada liidus konkurentsivõimet, innovatsioonisuutlikkust ning kutsealateenuste kvaliteeti;
22. rõhutab, et spetsialistid võivad reguleeritud kutsealal töötada kas füüsilisest isikust ettevõtjana või juriidilise isikuna kutsealase ettevõtte kaudu, ning et uue poliitika rakendamisel on oluline arvesse võtta mõlemat perspektiivi; on seda silmas pidades veendunud, et majanduslikke vahendeid tuleks kombineerida poliitikameetmetega, mille eesmärk on tugevdada kutsealateenuste valdkonna ettevõtlust ja inimkapitali;
23. kutsub komisjoni, liikmesriike ja kutseorganisatsioone üles vastavalt oma pädevusvaldkondadele nõuetekohaselt järgima vabade elukutsete töörühma soovitusi;
24. rõhutab, kui tähtis on haridus, oskuste arendamine ja ettevõtluskoolitus, et tagada ELi spetsialistide püsiv konkurentsivõime ja suutlikkus toime tulla vabu elukutseid hõlmavate põhjalike muutustega innovatsiooni, digiteerimise ja üleilmastumise tulemusel; rõhutab spetsialisti teadmiste ja osutatava teenuse kvaliteedi tihedat seost; märgib, et siin peaksid olulist rolli täitma kõrgkoolid ja teadusasutused, muu hulgas digikirjaoskuse projektide kaudu;
25. juhib tähelepanu sellele, et kutsekvalifikatsiooni taseme parem võrreldavus on vajalik, et suurendada kvalifikatsiooni tõendavate dokumentide ühtsust kogu Euroopa Liidus ning sellega luua nendel kutsealadel tööle asuvatele noortele eurooplastele võrdsemad võimalused, hõlbustades seeläbi nende liikuvust liidus;
26. kutsub liikmesriike üles nõuetekohasele turuanalüüsile, et tagada teenusepakkujate kiirem kohanemine turu vajadustega, samuti palub välja töötada poliitika ELi professionaalsete teenuste ülemaailmse konkurentsivõime saavutamiseks järgmistel kümnenditel;
Innovatsioon ja digiteerimine kutsealateenuste valdkonnas
27. märgib, et teaduse areng, tehnoloogiline innovatsioon ja digiteerimine avaldavad kutsealateenustele märkimisväärset mõju, luues spetsialistidele uusi võimalusi, kuid tekitades ka uusi probleeme tööturul ja teenuste kvaliteedi valdkonnas;
28. peab tervitatavaks komisjoni kinnitust, et on vaja hinnata uue tehnoloogia mõju kutsealateenustele, eelkõige õigus- ja raamatupidamissektoris, kus menetlusi võidaks täiustada; märgib eelkõige, et tuleks hoolikalt jälgida sellise põhjaliku muutusega kaasnevaid ohte teenuse kasutajate ja sealhulgas tarbijate jaoks, keda ei tohiks uue tehnoloogia rakendamisest kõrvale jätta;
29. rõhutab, et uus tehnoloogia tõenäoliselt ei asenda inimese osa eetiliste ja moraalsete otsuste tegemisel; juhib sellega seoses tähelepanu asjaolule, et kutsealade korraldust käsitlevad eeskirjad, sealhulgas eeskirjad, mis käsitlevad avaliku sektori asutuste või kutseühingute teostatavat järelevalvet, võivad täita olulist rolli ja aidata digiteerimise eeliseid õiglaselt jagada; märgib, et teatavates valdkondades võivad turupõhised mehhanismid, näiteks tarbijate tagasiside, ühtlasi aidata konkreetse teenuse kvaliteeti parandada;
30. rõhutab, et kutsealateenuste eeskirjad peavad olema eesmärgipärased ja neid tuleks korrapäraselt läbi vaadata, et arvesse võtta tehnilist innovatsiooni ja digiteerimist;
31. palub komisjonil jätkata parlamendi korrapärast teavitamist sellest, kuidas liikmesriigid täidavad direktiivi 2005/36/EÜ nõudeid;
32. teeb presidendile ülesandeks edastada käesolev resolutsioon nõukogule, komisjonile ning liikmesriikide valitsustele ja parlamentidele.
(3) Vastuvõetud tekstid, P8_TA(2017)0271.
(4) Vastuvõetud tekstid, P8_TA(2017)0040.

matches: Kohus Kohus kohus Kohus Kohus kohus kohus kohus