Rahandusministri 11. detsembri 2003. a määruse nr 105 „Riigi raamatupidamise üldeeskiri” ja sellega seonduvate määruste muutmine – Riigi Teataja
Rahandusministri 11. detsembri 2003. a määruse nr 105 „Riigi raamatupidamise üldeeskiri” ja sellega seonduvate määruste muutmine
RT I, 28.10.2016, 1
Vastu võetud 21.10.2016 nr 47
Määrus kehtestatakse raamatupidamise seaduse § 35 lõigete 2 ja 3, § 36 lõike 1, riigieelarve seaduse § 6 lõike 5, § 10 lõike 2, § 12 lõike 2, § 22 lõike 4, § 29 lõike 4, § 33 lõike 6, § 35 lõike 4 ja § 64 lõike 4 ning täitemenetluse seadustiku § 211 alusel.
„Avaliku sektori finantsarvestuse ja -aruandluse juhend”;
„Määrus kehtestatakse raamatupidamise seaduse § 34 lõike 4 alusel.”;
3) määruses asendatakse läbivalt sõnad „Eesti hea raamatupidamistava” sõnadega „Eesti finantsaruandluse standard” vastavas käändes;
4) määruses asendatakse läbivalt vastavas käändes sõna „kohustus” sõnaga „kohustis”, välja arvatud § 12 lõikes 4 ja § 38 lõikes 3, sõna „võlakohustus” sõnaga „võlakohustis”, sõna „netokohustus” sõnaga „netokohustis”, sõna „tagasimaksekohustus” sõnaga „tagasimaksekohustis”, sõna „maksukohustus” sõnaga „maksukohustis”, sõna „sotsiaalmaksukohustus” sõnaga „sotsiaalmaksekohustis”, sõna „töötuskindlustusmaksekohustus” sõnaga „töötuskindlustusmaksekohustis”, sõna „kapitalirendikohustus” sõnaga „kapitalirendikohustis”, sõna „laenukohustus” sõnaga „laenukohustis”, sõna „faktooringkohustus” sõnaga „faktooringkohustis”, sõna „finantskohustus” sõnaga „finantskohustis”;
5) määruses asendatakse läbivalt sõnad „Riigi raamatupidamise üldeeskiri” sõnadega „Avaliku sektori finantsarvestuse ja -aruandluse juhend” vastavas käändes;
6) paragrahvi 11 lõikes 2 asendatakse tekstiosa „31. märtsil” tekstiosaga „15. mail”;
7) paragrahvi 11 lõikes 7 asendatakse sõna „Rahandusministeeriumile” sõnadega „Riigi Tugiteenuste Keskusele”;
8) paragrahvi 18 lõige 4 sõnastatakse järgmiselt:
„(4) Mitterahalise sissemakse objekti saaja võtab võõrandatava vara arvele õiglases väärtuses, mida käsitletakse hariliku väärtusena äriseadustiku ja riigivaraseaduse tähenduses, vastavalt käesoleva paragrahvi lõigetele 41–45.”;
9) paragrahvi 18 lõige 43 sõnastatakse järgmiselt:
„(43) Õiglaseks väärtuseks loetakse üldjuhul turuväärtus, arvestades sõlmitava lepingu tingimusi, kui vara on edaspidi vajalik avalike teenuste osutamiseks ja üleandmise eesmärgiks on tagasirent. Kui rendileping sõlmitakse samasse konsolideerimisgruppi kuuluva üksusega, siis loetakse õiglaseks väärtuseks vara raamatupidamisväärtus üleandja bilansis.”;
10) paragrahvi 25 lõiget 8 täiendatakse teise lausega järgmises sõnastuses:
„Analoogselt muudetakse eelarve liiki tagantjärele raamatupidamise õiendi alusel ka muudel juhtudel, kui see on otstarbekas arvestuse liigse keerukuse vältimiseks.”;
11) paragrahvi 32 täiendatakse lõigetega 4 ja 5 järgmises sõnastuses:
„(4) Riigiraamatupidamiskohustuslaste üksused, v.a Kaitsevägi ja välisesindused, kasutavad maismaasõidukitega seotud tehingute kajastamisel riigi ühtses majandustarkvaras SAP arvestusobjekti „Ressurss/kulukoht” koode, mis määratakse igale omandis olevale või renditud või tasuta kasutusse saadud sõidukile. Koodi nimetusse märgitakse sõiduki kategooria, kasutusotstarve, kasutamist lubava tehingu liik, sõiduki mark ja mudel. Kulud on lubatud jätta sõidukite kaupa jaotamata, kui see on põhjendatud arvestuse liigse keerukuse vältimiseks.
6) 96000040 M ja N kategooria sõidukite odomeetri näit.”;
12) paragrahvi 41 lõige 1 sõnastatakse järgmiselt:
„(1) Materiaalse ja immateriaalse põhivara kapitaliseerimise alampiir on 5 000 eurot (ilma käibemaksuta), välja arvatud maa, mis võetakse soetusmaksumuses arvele olenemata maksumusest.”;
13) paragrahvi 48 lõige 101 sõnastatakse järgmiselt:
„(101) Kui rendileping sõlmitakse ühisesse konsolideerimisgruppi kuuluvate üksuste vahel, siis klassifitseeritakse rendileping arvestuse lihtsustamise eesmärgil kasutusrendiks.”;
14) paragrahvi 48 lõige 102 tunnistatakse kehtetuks;
15) paragrahvi 58 täiendatakse lõigetega 15 ja 16 järgmises sõnastuses:
„(15) Seoses materiaalse ja immateriaalse põhivara, kinnisvarainvesteeringute ja bioloogilise vara soetusmaksumuse piirmäära tõstmisega 5 000 euroni kantakse sellest väiksema soetusmaksumusega varaobjektid hiljemalt 31.12.2016 seisuga bilansist välja, kasutades rahavoo koodi 12 ja kajastades jääkväärtuse amortisatsioonikuluna.
1) rentnik kannab hooned, rajatised ja muud kinnisvaraobjektiga lahutamatult seotud varad soetusmaksumusega alates 5 000 eurost ning kapitalirendikohustuse bilansist tagasiulatuvalt välja ning arvestab ümber võrdlusandmed, kajastades tasutud rendimaksed rendikuluna ning eemaldades põhivara kulumi ja intressikulu. Kui rentnik kajastas bilansis remondifondi, arvestab ta selle tagasiulatuvalt rendikuluks. Kui rentnik oli teinud ettemakseid, ajatatakse need rendiperioodi jooksul rendikuluks;
4) kui rendileandja algne kapitalirendinõue sisaldas ainult maa õiglast väärtust, siis vormistatakse täiendavad dokumendid hoonete, rajatiste ja muude kinnisvaraobjektiga lahutamatult seotud varade mitterahalise sissemakse hindamiseks ja rendileandjale üleandmise kajastamiseks, lähtudes rentniku bilansilisest jääkmaksumusest arvestuspõhimõtte muutmise kuupäeva seisuga. Rendileandja ja rentnik lepivad sel juhul kokku ka kulumi arvestamise perioodi, milleni arvestab kulumit rentnik ja millest alates arvestab kulumit rendileandja.”;
16) määruse lisa 1 „Kontode koodid” asendatakse lisaga käesoleva määruse sõnastuses (lisatud);
17) määruse lisa 2 „Tehingupartnerite koodid” asendatakse lisaga käesoleva määruse sõnastuses (lisatud);
18) määruse lisa 3 „Tegevusalade koodid” asendatakse lisaga käesoleva määruse sõnastuses (lisatud);
19) määruse lisa 5 „Rahavoo koodid” asendatakse lisaga käesoleva määruse sõnastuses (lisatud).
§ 2. Rahandusministri 1. juuli 2014. a määruse nr 24 „Keskvalitsuse juriidilise isiku finantsplaanile esitatavad nõuded, finantsplaani esitamise kord ning põhitegevuse tulemi ja netovõlakoormuse arvestusmetoodika” muutmine
Rahandusministri 1. juuli 2014. a määruse nr 24 „Keskvalitsuse juriidilise isiku finantsplaanile esitatavad nõuded, finantsplaani esitamise kord ning põhitegevuse tulemi ja netovõlakoormuse arvestusmetoodika” §-s 2 asendatakse sõnad „Riigi raamatupidamise üldeeskiri” sõnadega „Avaliku sektori finantsarvestuse ja -aruandluse juhend”.
§ 3. Rahandusministri 10. septembri 2014. a määruse nr 30 „Kassalise teenindamise eeskiri” muutmine
Rahandusminister 10. septembri 2014. a määruse nr 30 „Kassalise teenindamise eeskiri” muutmine § 12 lõikes 2 asendatakse sõnad „Riigi raamatupidamise üldeeskiri” sõnadega „Avaliku sektori finantsarvestuse ja -aruandluse juhend”.
§ 4. Rahandusministri 16. detsembri 2015. a määruse nr 47 „Eelarveklassifikaator” muutmine
Rahandusministri 16. detsembri 2015. a määruse nr 47 „Eelarveklassifikaator” § 14 lõikes 2 asendatakse sõnad „Riigi raamatupidamise üldeeskiri” sõnadega „Avaliku sektori finantsarvestuse ja -aruandluse juhend”.
§ 5. Rahandusministri 4. veebruari 2016. a määruse nr 9 „Riigi eelarvestrateegia ja ministeeriumi valitsemisala eelarve projekti koostamise ning riigieelarve vahendite ülekandmise kord” muutmine
Rahandusministri 4. veebruari 2016. a määruse nr 9 „Riigi eelarvestrateegia ja ministeeriumi valitsemisala eelarve projekti koostamise ning riigieelarve vahendite ülekandmise kord” § 11 lõikes 1 ja § 14 lõikes 2 asendatakse sõnad „Riigi raamatupidamise üldeeskiri” sõnadega „Avaliku sektori finantsarvestuse ja -aruandluse juhend”.
Käesoleva määruse § 1 punktid 1–3 ja 5 ning §-d 2–5 jõustuvad 2017. aasta 1. jaanuaril.
Lisa 5 Rahavoo koodid


Ülikooliseadus – Riigi Teataja
Ülikooliseadus (lühend - ÜKS)
Ülikooliseadus - sisukord
§ 3 Seaduse rakendusala
§ 4 Ülikool
§ 5 Ülikooli asutamine, ühinemine, jagunemine, tegevuse lõpetamine ja nime muutmine
§ 6 Ülikooli asutamine
§ 7 Ülikooli ühinemine ja jagunemine
§ 8 Ülikooli lõpetamine
§ 9 Ülikooli õiguslik seisund
§ 10 Kõrghariduse kvaliteediagentuur
§ 12 Institutsionaalne akrediteerimine
§ 122 Õppekavagrupi kvaliteedi hindamine
§ 13 Ülikooli lõpudokumentide riiklik tunnustamine
§ 131 Riiklik koolitustellimus
§ 132 Õppekohtade täitmine
§ 133 Õppekulude hüvitamine
§ 134 Välisriigis õppimise toetamine
§ 14 Ülikooli nõukogu
§ 15 Ülikooli nõukogu õigusaktid
§ 16 Rektor
§ 17 Rektori ametisse määramine ja ametist vabastamine
§ 18 Rektorikandidaadile esitatavad nõuded
§ 19 Ülikooli struktuur
§ 20 Kuratoorium
§ 21 Ülikooli astumise üldnõuded
§ 211 Kõrgharidusstandard
§ 22 Õppekorralduse üldnõuded
§ 221 Ühisõppekavale esitatavad nõuded
§ 222 Ühisõppekava koostööleping
§ 223 Õppe läbiviimise õiguse andmine
§ 224 Ühisõppekava avamine
§ 23 Täiskoormusega ja osakoormusega õpe
§ 24 Kõrgharidusastmed
§ 26 Rakenduskõrgharidusõpe
§ 27 Bakalaureuseõpe
§ 28 Magistriõpe
§ 29 Doktoriõpe
§ 291 Bakalaureuse- ja magistriõppe integreeritud õppekavadel põhinev õpe
§ 301 Eksternid
§ 31 Kõrgharidust tõendavad lõpudokumendid
§ 32 Täiendusõpe
§ 33 Ülikooli liikmeskond
§ 34 Õppejõud ja teadustöötajad
§ 35 Professuur
§ 36 Dotsendid
§ 37 Lektorid, assistendid ja õpetajad
§ 38 Teadustöötajad
§ 39 Õppejõudude ja teadustöötajate töösuhted
§ 391 Erinevus tähtajaliste töölepingute sõlmimisel
§ 392 Korraliste õppejõudude ja teadustöötajate atesteerimine
§ 40 Ülikooli teised töötajad
§ 41 Üliõpilane
§ 42 Üliõpilaste õigused ja kohustused
§ 43 Üliõpilaskond ja üliõpilasesindus
5 Ülikool tsiviilõiguse subjektina
§ 44 Ülikooli vara
§ 45 Vara kasutamine
§ 46 Vara käsutamine
§ 47 Ülikooli teovõime
§ 48 Tsiviilõiguste muud piirangud
6 Finantseerimise kord
§ 49 Ülikooli finantseerimine
§ 501 Riigieelarvest õppeasutustele kõrgharidustaseme õppe läbiviimise vahendite arvestamine ning ülikoolile tegevustoetuse ja sihtotstarbelise toetuse eraldamine
§ 51 Ülikooli eelarve
§ 511 Ülikooli finantsplaan
7 Kontroll, järelevalve ja aruandlus
§ 52 Kontroll
§ 53 Haldusjärelevalve teostaja
§ 531 Riikliku järelevalveorgani pädevus
§ 532 Ettekirjutus
§ 54 Aruandlus
§ 55 Akrediteerimine ja staatus
§ 551 Riikliku koolitustellimuse rakendamine
§ 552 Õppekulude hüvitamisega seonduvate piirangute erisused
§ 553 Õppejõudude ja teadustöötajate töölepingud
§ 56 Üleminek
§ 561 Nominaalse õppeaja pikenemine
§ 562 Internatuuris õppiv isik
§ 563 Residentuuris õppiv isik
§ 564 Ülikooli immatrikuleeritud isik
§ 565 Õpingute jätkamine
§ 566 Õppejõud
§ 567 Üleminek õppeasutuste õppekavagruppide hindamisele alates 2009. aasta 1. jaanuarist
§ 568 Enne 2008. aasta 1. septembrit esitatud akrediteerimistaotluste menetlemine
§ 569 Enne 2008. aasta 1. septembrit kehtinud korras akrediteeritud õppekavade lõpetajatele väljastatud lõpudokumentide riiklik tunnustamine
§ 5610 Õppejõudude nõuete rakendumine
§ 5611 Riiklik koolitustellimus
§ 5612 Ühisõppekava avamise taotlemine kuni 2008. aasta 31. detsembrini
§ 5613 Ühisõppekavale esitatavate nõuete erisus kuni 2012. aasta 1. jaanuarini
§ 5614 Ühisõppekava avamine kuni 2010. aasta 31. detsembrini
§ 57 Erisused seaduse jõustumisel
§ 58 Muudatused varasemates seadustes
RT I, 20.12.2016, 2
terviktekst RT paberkandjal RT I 2003, 33, 206
õiend, RT I 2004, 5
õiend, RT I 2004, 53
1) ainepunkt – õppemahu arvestusühik. Üks ainepunkt vastab 40 tunnile ehk ühele õppenädalale tööle, mille üliõpilane on õppeks kulutanud. Ühe õppeaasta maht on 40 ainepunkti. Euroopa ainepunktisüsteemi (European Credit Transfer and Accumulation System, ECTS) rakendamisel vastab üks ainepunkt 26 tunnile tööle, mille üliõpilane on õppeks kulutanud – see moodustab 1560 tundi ja 60 ainepunkti õppeaastas. Ühisõppekava välisriigi õppeasutuses läbiviidavas osas võib rakendada käesolevas punktis sätestatust erinevat õppemahu arvestamise süsteemi;
2) akadeemiline kraad – bakalaureuse-, magistri- või doktorikraad, mille ülikool annab vastava kõrgharidusastme õppekava täitnud ja lõputöö kaitsnud või lõpueksami sooritanud isikule ning mida tõendab vastav lõpudokument;
3) institutsionaalne akrediteerimine – välishindamine, mille käigus hinnatakse ülikooli juhtimise, töökorralduse, õppe- ja teadustegevuse ning õppe- ja uurimiskeskkonna vastavust õigusaktidele, ülikooli eesmärkidele ja arengukavale;
31) õppekavagrupi kvaliteedi hindamine – välishindamine, mille käigus hinnatakse õppekavade ning nende alusel toimuva õppe ja õppealase arendustegevuse vastavust õigusaktidele, riigisisestele ja rahvusvahelistele standarditele ja arengusuundadele eesmärgiga anda soovitusi õppe kvaliteedi parandamiseks;
32) õppejõu atesteerimine – perioodiline õppejõu töötulemuste ja ametikohal esitatavatele nõuetele vastavuse hindamine, mille eesmärgiks on õppejõu arengu ja karjäärivõimaluste toetamine ning millega määratakse kindlaks atesteeritava töötaja sobivus ametikohale;
4) bakalaureuse- ja magistriõppe integreeritud õppekavadel põhinev õpe – õpe arstiõppe, loomaarstiõppe, proviisoriõppe, hambaarstiõppe, arhitektiõppe ja ehitusinseneri õppe ning klassiõpetaja õpetajakoolituse õppekavade järgi, mille läbimine annab magistrikraadi;
5) ametialane ettevalmistus – teadmiste, oskuste ja kogemuste omandamine asjatundlikuks otsustamiseks ja otsuste täitmiseks juhtimises, valitsemises, haldamises ja sidustamises;
6) erialane ettevalmistus – teadmiste, oskuste ja kogemuste omandamine mingil (eri)alal asjatundjana tegutsemiseks;
7) kutsealane ettevalmistus – teadmiste, oskuste ja kogemuste omandamine, millega kaasneb eetiline valmisolek erialaseks ja ametialaseks tegevuseks;
8) kvalifikatsioon – dokumentaalselt tõestatud nõutav teadmiste ja oskuste tase;
9) kõrgharidus – keskhariduse baasil omandatav teaduslikule käsitlusele rajanev haridus, mida tõendab vastav lõpudokument;
111) tegevustoetus – riigieelarvest Haridus- ja Teadusministeeriumi eelarve kaudu eraldatav toetus õppeasutusele kõrgharidustaseme õppe läbiviimiseks ja arendamiseks ning õppeasutuse võimekuse parandamiseks;
112) sihtotstarbeline toetus – riigieelarvest Haridus- ja Teadusministeeriumi eelarve kaudu õppeasutusele vajaduse korral määratav täiendav toetus riigi strateegilistest eesmärkidest tulenevate tegevuste elluviimiseks kõrgharidustaseme õppes ja doktoriõppe tulemustasude eraldamiseks;
12) teaduskraad – doktorikraad, mille ülikool annab õppekava täies mahus täitnud ja lõputöö kaitsnud isikule ning mida tõendab vastav lõpudokument, või magistrikraad käesoleva seaduse § 56 lõikes 7 nimetatud juhul;
13) õppekava – õppe alusdokument, mis määrab kindlaks läbiviidava õppe eesmärgid, õppe nominaalkestuse ja mahu, õppe alustamise tingimused, õppeainete loetelu mahu, lühikirjeldused ning valikuvõimalused ja -tingimused, spetsialiseerumisvõimalused ja õppe lõpetamise tingimused;
131) ühisõppekava – õppe alusdokument, mille järgi toimub õpe kahes või enamas kõrghariduse omandamist võimaldavas õppeasutuses, kes on ühisõppekava ühiselt välja töötanud ja heaks kiitnud. Ühisõppekava suhtes kohaldatakse õigusaktides õppekava puhul kehtestatud nõudeid, arvestades neis ühisõppekava puhul kehtestatud erisusi;
132) ühisõppekava koostööleping – ühisõppekava läbiviimises osalevate õppeasutuste vaheline leping, kus on kokku lepitud ühisõppekava alusel toimuva õppe korraldamise üksikasjades;
16) õppekulud – ülikooli kulutused ühe õppekoha finantseerimiseks konkreetsel õppeaastal;
17) õppesuund – kõrgharidusstandardis kehtestatud hariduse liigituse osa, mis kuulub õppevaldkonda ning hõlmab teoreetilistelt alustelt lähedasi õppekavade rühmi;
171) õppekavagrupp – kõrgharidusstandardis kehtestatud liigitus, mis hõlmab õppesuundi või õppekavade rühmi ja mille alusel saab õppeasutus taotleda ja Vabariigi Valitsus anda õppeasutusele õiguse viia läbi kõrgharidustaseme õpet ning väljastada vastavaid akadeemilisi kraade ja diplomeid;
18) õppevaldkond – kõrgharidusstandardis kehtestatud hariduse liigituse osa, mis hõlmab sisult lähedasi õppesuundi;
20) semester – viis õppekuud või õppeasutuse otsusel sellest pikem ajavahemik, mille maht ainepunktides on pool õppeaasta mahust.
(6) Kui käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud ülesandeid täidab sihtasutus, kehtestab käesoleva paragrahvi lõigetes 2–4 toodud nõudeid arvestades hindamisnõukogu moodustamise tingimused ja korra, määrab hindamisnõukogu liikmete arvu ja nimetab hindamisnõukogu liikmed sihtasutuse nõukogu.
1) ühisõppekavas osalevate Eesti õppeasutuste poolt riiklik haridust tõendav dokument – diplom vastavalt käesoleva paragrahvi lõikele 1, kui ühisõppekavas osaleb üks Eesti õppeasutus, või ühisdiplom vastavalt käesoleva paragrahvi lõikele 13, kui ühisõppekavas osaleb vähemalt kaks Eesti õppeasutust;
(4) Isikule, kellelt ei ole vähemalt poole õppekava nominaalkestuse jooksul nõutud õppekulude hüvitamist, ei kohaldata läbitud õppekava kolmekordse nominaalkestuse jooksul või bakalaureuse- ja magistriõppe integreeritud õppekavadel põhineva õppe korral selle õppekava kahekordse nominaalkestuse jooksul samal kõrgharidusastmel õppides käesoleva seaduse § 133 lõiget 1.
2) haldusjärelevalve käigus on tuvastatud, et käesoleva paragrahvi lõike 3 punktide 1–3 alusel hinnatav õppe kvaliteet on olulisel määral halvenenud või ülikooli juhtimine, töökorraldus, õppe- ja teadustegevus ning õppe- ja uurimiskeskkond ei vasta nõuetele;
(4) Doktoriõpe lõpeb doktoritöö kaitsmisega. Doktoriõppe lõpetanud isikule antakse teaduskraad – doktorikraad.
(2) Üliõpilaskond on institutsioon, mis teostab üliõpilaste õigust omavalitsusele – otsustada ja korraldada iseseisvalt, kooskõlas seaduse ja seaduse alusel antud õigusaktidega, üliõpilaselu küsimusi, lähtudes üliõpilaste huvidest, vajadustest, õigustest ning kohustustest.
(1) Käesoleva seaduse § 132 lõikeid 4–6 ei kohaldata isiku nende õpingute suhtes, mille läbimiseks on isik ülikooli immatrikuleeritud enne 1996. aasta 29. juulit.
(2) Isikute suhtes, kes on immatrikuleeritud ülikooli pärast 1996. aasta 29. juulit, kuid enne 2003. aasta 10. märtsi, kohaldatakse käesoleva seaduse § 132 lõikeid 4–6 järgmistel tingimustel:
(18) Doktoriõppe baasmaksumus kehtestatakse aastatel 2013–2015 vastava aasta riigieelarvega.
(23) Käesoleva seaduse § 501 lõikes 2 nimetatud osakaalu leidmisel kalendriaastate 2017–2019 kohta võetakse arvesse 2014., 2015. ja 2016. kalendriaastal ülikoolile eraldatud tegevustoetus, mida vähendatakse osas, milles võib edaspidi määrata sihtotstarbelise toetuse. Eelnimetatud osakaalud ja komponentide loetelu, mille osas võib õppeasutusele eraldatud tegevustoetust vähendada, kinnitab kõrgharidustaseme õpet läbiviivate õppeasutuste kaupa valdkonna eest vastutav minister käskkirjaga.
(24) Alates 2017. aasta 1. jaanuarist eraldatakse ülikoolile tegevustoetust vastavalt Haridus- ja Teadusministeeriumi ning ülikooli vahel kalendriaastateks 2016–2018 sõlmitud halduslepingule igal kalendrikuul 1/12 eelmise aasta tegevustoetuse mahust kuni nimetatud halduslepingu muutmise ning rahastamise kokkuleppe sõlmimiseni vastavalt käesoleva seaduse § 501 lõigetes 5–7 sätestatule.
(3) Käesoleva seaduse §-des 35–37 esitatud nõudeid õppejõudude kohta kohaldatakse alates 2009. aasta 1. jaanuarist toimuvatel õppejõudude valimistel. Enne 2009. aasta 1. jaanuari õppejõududega sõlmitud töölepingud kehtivad kuni töölepingus määratud tähtaja lõpuni.


Lugeja küsib: kas koondamise korral on tööandjal õigus töötukassalt saadud hüvitis minu koondamisrahast kinni pidada? - ÄRILEHT
Lugeja küsib: kas koondamise korral on tööandjal õigus töötukassalt saadud hüvitis minu koondamisrahast kinni pidada?
06.aprill 2020 19:30
Koroonaviiruse põhjustatud ettevõtete sulgemine ning määramatus majanduses on palgalangetuse fakti ees seisvad töötajad murelikuks teinud ning kardetakse, kas raskustesse sattunud ettevõtted ikka suudavad oma kohustusi täita.
Nii pöördus Ärilehe poole lugeja, kelle tööandja vähendas alates 1.aprillist palka kolmeks kuuks 30% TLS §37 alusel ja taotleb töötukassalt töötasu hüvitist aprillikuu ning maikuu eest.
Karta aga on, et kolme kuu pärast ehk juuni lõpus ei saa tööandja palka varasemale tasemele tõsta ning soovib töölepingud ümber teha ning nendes madalama palgale ülemineku muudatusena kirja panna. Kui töötaja selle muudatusega ei nõustu, tuleb ta koondada. Mis sellisel juhul saab töötaja koondamisrahast? On öeldud, et kui töötaja töötasu hüvitise maksmise või sellele järgneval kuul koondatakse, tuleb tööandjal hüvitis riigile tagasi maksta. Kas tööandja võib selle tagasimakse töötaja koondamisrahast kinni pidada?
Vastavalt Vabariigi Valitsuse määruse nr 130 „Tööhõiveprogramm 2017-2020“ § 191 lg-le 9 tagastab tööandja töötasu hüvitise täies ulatuses, kui töösuhe lõpetatakse kalendrikuul, mille eest töötasu hüvitist taotletakse, või sellele järgneval kalendrikuul koondamise tõttu töölepingu seaduse (TLS) § 89 või § 90 alusel. Ehk siis, kui tööandja taotleb töötajale töötukassast töötasu hüvitist maikuu eest ning töötaja tööleping lõpeb koondamise tõttu juunis, on tööandjal kohustus töötasu hüvitis tagasi maksta.
Töölepingu lõppemisel koondamise tõttu erisusi ei ole. Kui töötajale esitatakse koondamisteade ehk ülesütlemisavaldus, peab tööandja esmalt järgima etteteatamistähtaega. Etteteatamistähtaeg sõltub töötaja töösuhte kestusest tööandja juures. Kui töötaja töösuhe on kestnud alla ühe tööaasta, tuleb tööandjal töölepingu lõppemisest ette teatada vähemalt 15 kalendripäeva, ühe kuni viie tööaasta korral vähemalt 30 kalendripäeva, viie kuni kümne tööaasta korral vähemalt 60 kalendripäeva ning üle kümne tööaasta korral tuleb ette teatada vähemalt 90 kalendripäeva (TLS § 97 lg 2). Töölepingu lõppemisel makstakse töötajale lisaks n-ö lõpparvele (eelkõige väljateenitud töötasu ja kasutamata ning aegumata põhipuhkusehüvitis) koondamishüvitist, mis on töötaja ühe kuu keskmine töötasu (TLS § 100 lg 1). Kui töötaja on tööandja juures töötanud vähemalt viis aastat, taotletakse töötukassast koondamishüvitist (TLS § 100 lg 2).
Tööandjal on teatud juhtudel õigus oma nõudeid töötaja töötasu nõudega tasaarvestada, kui töötaja on selleks andnud kirjalikku taasesitamist võimaldavas vormis (nt e-kirja teel) nõusoleku (TLS § 78 lg 1). Töötasu hüvitis, mille tööandja peab töötukassale koondamise korral tagastama, ei ole selline nõue, mida tööandja saab töötajalt tagasi nõuda või töötasu nõudega tasaarvestada. Töötasu hüvitis on töötasu, mis makstakse töötajale tööandja nimel. Kuivõrd töötasu maksmine on töösuhtes tööandja üks põhikohustusi, ei saa tööandja tagasi nõuda töötaja töötasu, mille töötaja on töösuhte ajal välja teeninud.
Kokkuvõttes peab tööandja töötaja koondamisel maksma töötajale välja TLS sätestatud tasud (s.o n-ö lõpparve, koondamishüvitis) ning tagastama töötukassale töötasu hüvitise. Tööandja ei saa töötukassale tagastatavat töötasu hüvitist töötaja nõuetega tasaarvestada.
Lugeja küsib: kas koondamise korral on tööandjal õigus töötukassalt saadud hüvitis minu ko...
Täna 60 inimese kollektiivse koondamise avalduse esitanud hotelli juht: eelmine kriis tundub praegu õnnistus (94) 26.03.2020


Väike-Maarja vallas koolikohustuse täitmiseks rakendatavate meetmete kord – Riigi Teataja
Väike-Maarja vallas koolikohustuse täitmiseks rakendatavate meetmete kord
Väike-Maarja vallas koolikohustuse täitmiseks rakendatavate meetmete kord - sisukord
§ 3 Koolikohustuse täitmisega tegelev ametnik
§ 6 Väike-Maarja Vallavalitsuse rakendatavad meetmed koolikohustuse täitmise tagamiseks
RT IV, 27.12.2013, 61
Vastu võetud 09.03.2011 nr 5
jõustumine 14.03.2011
Määrus kehtestatakse põhikooli- ja gümnaasiumiseaduse § 13, § 14 lõike 4 ja Väike-Maarja Vallavolikogu 30.09.2010 määruse nr 16 alusel.
Käesoleva määrusega kehtestatakse Väike-Maarja valla koolides käivate laste koolikohustuse täitmise tagamiseks Väike-Maarja Vallavalitsuse rakendatavate meetmete kord.
(3) Koolikohustust ei loeta täidetuks, kui koolikohustuslik isik ei ole kantud ühegi kooli nimekirja või puudub õppest mõjuva põhjuseta.
§ 3. Koolikohustuse täitmisega tegelev ametnik
Koolikohustuse mittetäitmise põhjuste väljaselgitamist ning meetmete rakendamist korraldab Väike-Maarja Vallavalitsuse lastekaitsespetsialist (edaspidi ametnik).
(1) Kooli rakendatavate meetmete kord on sätestatakse kooli kodukorras.
(2) Kool pöördub meetmete rakendamiseks ametniku poole, kui kooli rakendatavad meetmed ei avalda mõju või neid ei ole võimalik rakendada põhjusel, et kool ei saa õpilase või vanemaga kontakti.
(1) Kui kooli rakendatavad meetmed ei ole mõju avaldanud, on koolil kohustus esitada ametnikule taotlus (lisa 1) hiljemalt viie tööpäeva jooksul, kui õpilane on põhjendamata puudunud koolist ühe õppeveerandi jooksul vähemalt 20% õppetundidest.
3) õpilase vanemate kontaktandmed;
4) kooli rakendatud meetmete loetelu ja kirjeldus.
(3) Lisaks taotlusele tuleb esitada:
1) väljavõte e-koolist põhjuseta puudumiste kohta;
2) õpilase iseloomustus.
§ 6. Väike-Maarja Vallavalitsuse rakendatavad meetmed koolikohustuse täitmise tagamiseks
(1) Ametnik rakendab koolikohustuse täitmise tagamiseks järgmisi meetmeid:
1) vestleb vanemaga, et selgitada välja koolikohustuse täitmatajätmise põhjused;
2) külastab õpilase elukohta;
3) suunab võimalusel vanemad koolitusele, et toetada neid tingimuste loomisel koolikohustuse täitmiseks;
4) kui ametniku rakendatavad meetmed ei avalda mõju, suunab ta õpilase laste hoolekande komisjoni asja arutamiseks.
(2) Laste hoolekande komisjon rakendab koolikohustuse täitmise tagamiseks järgmisi meetmeid:
1) teeb ametnikule ettepaneku suunata alaealine õigusrikkumise asja arutamiseks alaealiste komisjoni;
2) suunab õpilase õpilaskodusse;
3) teeb vallavalitsusele ettepaneku karistada vanemat rahatrahviga kuni 200 trahviühikut, kui tema koolikohustuslik laps ei ole kantud ühegi kooli nimekirja või on ühe õppeveerandi jooksul põhjendamata puudunud rohkem kui 20% õppetundidest.
(3) vanemat ei karistata, kui ta on koolilt või vallavalitsuselt taotlenud koolikohustuse täitmise tagamiseks meetmete rakendamist, on kooli või vallavalitsuse poolt pakutud ja rahastatud meetme rakendamisega nõustunud ning rakendamisel ka aktiivselt osalenud, kui sellekohased meetmed eeldavad vanema taotlust, nõusolekut või aktiivset osalemist;
(4) vanemale määratud rahatrahvi võib vanema nõusolekul asendada üldkasuliku tööga, kasvatusalase koolitusega või lapsega koostegevusega. Vanem rakendatakse üldkasulikule tööle 10-50 tunni ulatuses, tööst ja õppimisest vabal ajal. Kui vanem hoidub üldkasulikust tööst kõrvale, pööratakse temale määratud trahv täitmisele.
Määrus jõustub 14.03.2011.a.
Lisa Meetmete rakendamise taotlus


(2) Riigikogu liikmele ei laiene avaliku teenistuse seadus, välja arvatud nimetatud seaduse § 12 lõikes 2 sätestatud juhud, puhkuseseadus, töö- ja puhkeaja seadus ning töölepingu seadus.
4) riigisaladuse avaldamine seab ohtu jälitustegevuse seaduse § 8 lõike 1 punktides 2, 3 ja 4 sätestatud kohustuste täitmise.
(1) Riigikogu liige on kohustatud järgima korruptsioonivastases seaduses ettenähtud toimingupiiranguid ning deklareerima oma majanduslikud huvid korruptsioonivastases seaduses ettenähtud korras.
(2) Riigikogu liige on kohustatud esitama ühe kuu jooksul ametivande andmise päevast arvates Riigikogu juhatusele deklaratsiooni oma kõigi töökohtade ja tegevusalade kohta. Deklaratsiooni vormi kehtestab Riigikogu juhatus.
(1) Riigikogu liikme palk on Eesti keskmise palga ja käesolevas paragrahvis ettenähtud koefitsiendi korrutis.
(2) Riigikogu esimehe ametipalga koefitsient on 6.
(3) Riigikogu aseesimehe ametipalga koefitsient on 5,5.
(4) Riigikogu komisjoni esimehe ja fraktsiooni esimehe ametipalga koefitsient on 5.
(5) Riigikogu komisjoni aseesimehe ja fraktsiooni aseesimehe ametipalga koefitsient on 4,5.
(6) Riigikogu liikme ametipalga koefitsient on 4.
(7) Statistikaamet esitab Riigikogu Kantseleile iga aasta 26. veebruariks eelmise aasta neljanda kvartali Eesti keskmise palga suuruse, mille alusel arvutatakse Riigikogu liikme palk jooksva aasta 1. märtsist järgnevaks 12 kuuks.
(1) Väljaspool Tallinna ja Tallinnaga piirnevaid kohalikke omavalitsusüksusi elavad Riigikogu liikmed kindlustatakse vajaduse korral elamispinnaga Riigikogu juhatuse kehtestatud ulatuses ja korras.
[Lõige 2 jõustub Riigikogu XII koosseisu volituste alguspäeval]
§ 35. – § 37. [Käesolevast tekstist välja jäetud]
§ 38. – § 59. [Käesolevast tekstist välja jäetud]
(3) Käesoleva seaduse § 31 lõige 2 jõustub Riigikogu XII koosseisu volituste alguspäeval.
(4) Käesoleva seaduse § 31 lõige 1 tunnistatakse kehtetuks alates Riigikogu XII koosseisu volituste alguspäevast.


Viimsi valla munitsipaalharidusasutuste töötajate töötasustamise alused – Riigi Teataja
Viimsi valla munitsipaalharidusasutuste töötajate töötasustamise alused
Viimsi valla munitsipaalharidusasutuste töötajate töötasustamise alused - sisukord
§ 1 Töötasustamise põhimõtted
§ 2 Haridusasutuste direktorite töötasu alammäärad
§ 3 Haridusasutuste direktorite täiendavad tasud, preemiad ja toetused
§ 4 Õpetajate töötasu alammäärad
§ 5 Haridusasutuste teiste töötajate töötasustamine
§ 6 Haridusasutuste pedagoogide ja teiste töötajate täiendavad tasud, preemiad ja toetused
§ 7 Haridustöötajate töötasude alammäärade kinnitamine
§ 8 Munitsipaalharidusasutuste töötasujuhendi kinnitamine
§ 9 Määruse rakendussätted
RT IV, 29.12.2018, 125
Vastu võetud 20.06.2017 nr 8
RT IV, 28.06.2017, 23
29.08.2017 RT IV, 01.09.2017, 3 04.09.2017
18.12.2018 RT IV, 29.12.2018, 19 01.01.2019
Määrus kehtestatakse kohaliku omavalitsuse korralduse seaduse § 6 lõike 3 punkti 2 alusel ning haridusseaduse § 7 lõike 2 punkti 3 alusel, koosmõjus kohaliku omavalitsuse korralduse seaduse § 22 lõikega 2.
(1) Käesoleva määrusega kinnitatakse Viimsi valla munitsipaalharidusasutuste direktorite ja töötajate töötasu alammäärad ja töötasustamise alused.
(2) Õpetajate töötasustamisel arvestatakse pedagoogile atesteerimisel omistatud ametijärku või kutsetunnistust.
(3) Töötajate töötasustamine peab lähtuma riigi ja Viimsi valla õigusaktidest, töötasustamise põhimõtted peavad toetama haridusasutustele pandud ülesannete efektiivset elluviimist ja olema avalikud.
(4) Töötasustamise põhimõtted toetavad haridusasutuse direktori iseseisvat otsustusõigust haridusasutuse eesmärke toetava ja tulemustele suunatud töötasukorralduse rakendamisel. Haridusasutuse direktor töötab koostöös hoolekoguga välja haridusasutuse töötasujuhendi, lähtudes asutusele eelarves töötasudeks ettenähtud vahenditest. Töötasujuhendi kinnitab haridusasutuse direktor, kooskõlastades selle eelnevalt vallavalitsusega.
§ 2. Haridusasutuste direktorite töötasu alammäärad
(1) Haridusasutuste direktorite palga arvutamisel võetakse aluseks põhikooli- ja gümnaasiumiseaduse alusel Vabariigi Valitsuse poolt kehtestatud õpetaja töötasu alammäär, mis korrutatakse läbi töötasu koefitsiendiga.
[RT IV, 29.12.2018, 19 - jõust. 01.01.2019]
(2) Üldhariduskoolide direktori töötasukoefitsient on:
1) Prangli Põhikoolis 1,0;
2) Püünsi Koolis 1,6;
3) Haabneeme Koolis ja Randvere Koolis 1,7;
4) Viimsi Koolis 2,0.
(3) Käesoleva paragrahvi lõikes 1 toodud direktori töötasu alammäärad kehtivad ühe asutusena tegutseva üldhariduskooli ja koolieelse lasteasutuse direktoritele.
(4) Koolieelse lasteasutuse direktori töötasukoefitsient on 2,0.
(5) Munitsipaalhuvikooli direktori töötasukoefitsient on 1,2.
§ 3. Haridusasutuste direktorite täiendavad tasud, preemiad ja toetused
Viimsi vallavanemal on õigus haridusasutuse direktorile haridusasutuste eelarves töötasudeks ettenähtud vahendite piires määrata:
1) kehtestatud töötasu alammäärast kõrgem töötasumäär kuus, näidates ära töötasumäära suurendamise põhjendused;
2) lisatasusid täiendavate tööülesannete täitmise eest, nõutavast tulemuslikuma töö eest või haridusasutuse juhiga läbiviidud tulemusvestluse põhjal, näidates ära, milliste tööülesannete täitmise ja millise perioodi eest või milliste tulemuste põhjal on täiendav tasu määratud;
§ 4. Õpetajate töötasu alammäärad
(1) Klassiõpetaja, põhikooli aineõpetaja, gümnaasiumi aineõpetaja, õpiabirühma õpetaja, töötasu alammäär kuus on vastavalt põhikooli- ja gümnaasiumiseaduse alusel Vabariigi Valitsuse poolt kehtestatud töötasu alammäärale.
(1¹) Klassiõpetaja, põhikooli aineõpetaja, gümnaasiumi aineõpetaja, töötasu alammäär kuus on vastavalt kehtivale kutsetunnistusele:
1) vanemõpetaja, tase 7 – 1200 eurot;
2) meisterõpetaja, tase 8 – 1300 eurot.
(2) Klassijuhataja ülesandeid täitvate õpetajate täiendava tasu arvutamisel võetakse aluseks õpilaste arv vastavalt klassile:
1) I klass - 9,0 eurot;
2) II-VIII klass - 7,5 eurot;
3) IX klass - 9,0 eurot;
4) X-XI klass - 5,5 eurot;
5) XII klass - 7,5 eurot;
6) hariduslike erivajadustega õpilaste klass- 9,0 eurot.
(3) Põhikooli ja gümnaasiumi eripedagoogi, psühholoogi, logopeedi, sotsiaalpedagoogi ja huvijuhi töötasu alammäär on võrdsustatud klassiõpetaja töötasu alammääraga.
(4) Koolieelse lasteasutuse õpetaja töötasu alammäär vastavalt atesteerimisel omistatud ametijärgule või kutsetunnistusele on järgmised:
1) kõrgharidusega pedagoog või õpetaja, tase 6 ühe-õpetaja süsteemis - 995 eurot;
2) kõrgharidusega vanempedagoog või vanemõpetaja, tase 7 ühe-õpetaja süsteemis - 1095 eurot;
3) kõrgharidusega pedagoog-metoodik või meisterõpetaja, tase 8 ühe-õpetaja süsteemis - 1178 eurot;
4) kõrgharidusega pedagoog või õpetaja, tase 6 kahe-õpetaja süsteemis - 935 eurot;
5) kõrgharidusega vanempedagoog või vanemõpetaja, tase 7 kahe-õpetaja süsteemis - 1035 eurot;
6) kõrgharidusega pedagoog-metoodik või meisterõpetaja, tase 8 kahe-õpetaja süsteemis - 1118 eurot;
(5) Koolieelse lasteasutuse kutsekesk- või keskeriharidusega pedagoogide kvalifikatsiooninõuetele vastava pedagoogi või kvalifikatsiooninõuetele mittevastava pedagoogi töötasu alammäär on järgmine:
1) ühe-õpetaja süsteemis 890 eurot;
2) kahe-õpetaja süsteemis 840 eurot.
[RT IV, 01.09.2017, 3 - jõust. 04.09.2017]
(6) Huvikoolide õpetajate töötasu alamäär on 970 eurot kuus.
(1) Haridusasutuse teiste töötajate, halduspersonali, spetsialistide, kantseleitöötajate, tööliste ja abipersonali töötasustamise põhimõtted sätestatakse haridusasutuse töötasujuhendis.
(2) Koolieelse lasteasutuse õpetaja abi töötasu alammäär on 600 eurot kuus.
(3) Koolieelse lasteasutuse õpetaja assistendi töötasu alammäär on 700 eurot kuus.
§ 6. Haridusasutuste pedagoogide ja teiste töötajate täiendavad tasud, preemiad ja toetused
(1) Haridusasutuse juhil on õigus haridusasutusele eelarves töötasudeks ettenähtud vahendite piires ning lähtudes haridusasutuse töötasujuhendist määrata:
1) lisatasusid täiendavate tööülesannete täitmise eest tööajas kuni 30% tegelikust töötasust lisaülesannete täitmise perioodil. Lisatasuks loetakse töölepingus ja/või ametijuhendis fikseerimata ülesannet, mis oluliselt suurendab töötaja töömahtu. Lisatasu maksmise aluseks olevas dokumendis näidatakse ära täiendavate tööülesannete sisu ja periood ning lisatasu suurus.
2) lisatasusid täiendavate tööülesannete täitmise eest tööajas kuni 50% tegelikust töötasust lisaülesannete täitmise perioodil, kui see on eelnevalt kooskõlastatud vallavalitsuse haridus- ja kultuuriametiga. Lisatasuks loetakse töölepingus ja/või ametijuhendis fikseerimata ülesannet, mis oluliselt suurendab töötaja töömahtu. Lisatasu maksmise aluseks olevas dokumendis näidatakse ära täiendavate tööülesannete sisu ja periood ning lisatasu suurus.
3) lisatasu ajutiselt puuduva töötaja asendamise eest tööajas kuni 30% asendatava või asendaja tegelikust töötasust asendusperioodil.
4) ühekordseid preemiaid ja toetusi.
(2) Töölepingust või ametijuhendist tuleneva asendamise eest lisatasu ei maksta.
§ 7. Haridustöötajate töötasude alammäärade kinnitamine
Käesoleva määrusega sätestatud haridustöötajate töötasude alammäärad vaadatakse üle ja vajadusel muudetakse Viimsi Vallavalitsuse korraldusega pärast valla eelarve vastuvõtmist.
§ 8. Munitsipaalharidusasutuste töötasujuhendi kinnitamine
(1) Haridusasutuse juht koostab haridusasutuse töötasujuhendi võttes aluseks käesoleva määruse ning arvestades haridusasutuse eelarve vahendeid töötasudeks.
(2) Haridusasutuse töötasujuhendi kinnitab haridusasutuse juht kooskõlastades selle eelnevalt haridusasutuse hoolekoguga ning Viimsi Vallavalitsusega.
§ 9. Määruse rakendussätted
(1) Käesoleva määruse paragrahvi 7 rakendatakse alates 1. jaanuarist 2018.a.
(3) Käesolev määrus jõustub 1. juulil 2017.


text:
Palgavaidlused riigikohtu otsustes - Raamatupidaja
Palgavaidlused riigikohtu otsustes
Töölepinguseadus on juba 16 aastat vana, palgaseadusel täitub 14. aasta. Kuna majandus areneb pidevalt, on riigikohtu erinevate otsustega tekkinud seaduste tõlgendamisel olulisi seisukohti. Tutvustame järgnevalt mõningaid palgaseaduse rakendamist ja tõlgendamist puudutavaid otsuseid.
Palga kokkulepe töölepingus
Kohtuasjas 3-2-1-37-05 selgitas riigikohus, et palga suurus määratakse kindlaks poolte kokkuleppel, tingimusel, et seejuures ei esineks diskrimineerimist palgaseaduse § 5¹ või töölepingu seaduse § 10 tähenduses.
Töölepingu kohustuslik tingimus on kokkulepe töötasu kohta, mida saab üldjuhul muuta vaid poolte kokkuleppel. Riigikohus selgitas kohtuasjas 3-2-1-18-00, et kui tööandja maksab töötajale mõnikord suuremat kuupalka, kui töölepingus märgitud, ei muuda see töölepingus kokku lepitud palgatingimusi. Kohtuasjades 3-2-1-138-00 ja 3-2-1-155-00 lisas riigikohus, et töölepingut saab muuta vaid poolte kokkuleppel, välja arvatud TLS § 61–66 sätestatud juhud, kui töölepingut saab muuta ühe poole taotlusel.
Viidatud paragrahvid ei anna tööandjale õigust töölepingus kokku lepitud palgatingimusi ühepoolselt muuta. Kui töölepingu kohaselt on töötajal õigus lisatasule, on tööandja kohustatud seda vastavate tingimuste saabumisel ka maksma.
Kui tööandja muudab palgatingimusi ühepoolselt ja töötaja leiab, et see on ebaseaduslik, võib töötaja pöörduda töövaidluskomisjoni või kohtusse ja nõuda palka kokkulepitud tingimuste järgi (3-2-1-57-05).
Tsiviilasjas 3-2-1-13-08 selgitas riigikohus, et võlaõigusseaduse § 1 lg 1 alusel kohaldatakse võlaõigusseaduse üldosas sätestatut ka töölepingule. Palgatingimused saaksid olla töölepingu lahtisteks tingimusteks võlaõigusseaduse § 26 tähenduses juhul, kui lepingupooled on jätnud lepingut sõlmides nendes tingimustes kokku leppimata kavatsusega jõuda neis kokkuleppele tulevikus või jätta need tingimused ühe lepingupoole või kolmanda isiku määrata.
Palgaseaduse § 3 kohaselt käsitletakse palgatingimustena palgamäära, lisatasu ja juurdemakset summana, mille hulka on arvutatud seaduse alusel kinnipidamisele kuuluvad maksud. Palgatingimustena käsitatakse ka palga arvutamise viisi ning maksmise korda. Töötaja palgatingimused ja nende muudatused määratakse kindlaks töölepingus.
Palgaseaduse § 2 kohaselt on põhipalk töölepingus või õigusaktis kindlaks määratud tunni-, päeva-, nädala- või kuupalgamäära alusel arvutatud palk.
Riigikohtu otsuses 3-2-1-6-08 leiti, et töölepingu pooled võivad kokku leppida töö tasustamises ka tükihinde alusel (tükipalgasüsteem), s.t mitte lähtuda töö tasustamisel töötatud ajast. Tükipalgasüsteemi puhul ei pruugi konkreetsel juhul tulenevalt tükipalgasüsteemi olemusest ja poolte kokkuleppest olla rakendatavad töölepinguseaduse, töö- ja puhkeaja seaduse ja palgaseaduse sätted, mis reguleerivad töötamist üle kokkulepitud tööaja normi (ületunnitöö) ja töötamist puhkepäevadel, riigipühadel, õhtusel ja öisel ajal ning vastavate lisatasude maksmist. Nimelt võivad pooled tükipalgasüsteemi puhul tükitöö hinde kokkuleppimisel arvestada töötamisega üle TPS §4 ja 9 sätestatud tööaja piirnormide või töötamisega puhkepäevadel, riigipühadel ja õhtusel ning öisel ajal. Sellisel juhul oleks tööandja suhtes ebaõiglane, kui ta peaks maksma töötajale lisaks lisatasusid, mis on ette nähtud ajatöö puhuks.
Mõistlik on, et tükipalgasüsteemi puhul lepivad töölepingu pooled kokku ka töö normis. Tükipalgasüsteemi puhul on võimalik kokkulepe, et töötaja teeb mingi konkreetse töö kokkulepitud tähtajaks. Samuti on võimalik tükipalgasüsteemi puhul kokku leppida selliselt, et töötaja kohustub töötama kokku lepitud tööajal, kuid saab tasu tehtud töö koguse (mitte töötatud aja) järgi. Viimasel juhul, kui töötaja nõustub töötama üle seaduses sätestatud tööaja normi või esialgu kokku lepitust kauem või töötama puhkepäevadel, riigipühadel ja õhtusel või öisel ajal, ei ole see käsitatav olukorrana, kus rakenduvad töölepinguseaduse, töö- ja puhkeaja seaduse ja palgaseaduse sätted, mis reguleerivad ületunnitööd või töötamist puhkepäevadel, riigipühadel ja õhtusel ning öisel ajal. Kõnealust liiki kokkulepe töö tasustamiseks üksnes tehtud töö koguse alusel ei ole iseenesest käsitatav töölepingu tingimusena, mis on töötajale halvem seaduses sätestatust ning kehtetu töölepinguseaduse § 15 järgi.
Samas kui tööandja näeb sellise kokkuleppe sõlmimise ette tüüptingimusena, siis tuleb sellise kokkuleppe kehtivust hinnata võlaõigusseaduse § 42 järgi.
Tööandjal kui kollektiivse varalise vastutuse lepingu sõlmimisest huvitatud isikul lasub töökoodeksi § 1281 lg 1 kohaldamiseks vajalike asjaolude tõendamise koormus, sh peab ta tõendama, miks ei olnud iga töötajaga võimalik eraldi sõlmida isikliku varalise vastutuse lepingut. Kuna kollektiivne varalise vastutuse leping on töötajale ebasoodne leping (töötaja vastutab mitte üksnes oma tegude eest, vaid ka kollektiivi teiste liikmete tegude eest) ja kuna praegusel ajal ei ole ühiskonnas toimunud muudatuste tõttu enam rakendatavad töötajate huve kaitsvad töökoodeksi paragrahvi 1281 lõiked 2 ja 3, siis peavad kohtud hindama kollektiivse varalise vastutuse lepingu kehtivust sõltumata poolte taotlustest.
Kollektiivse varalise vastutuse leping sõlmitakse töökoodeksi § 1281 lg 2 järgi tööandja ja kollektiivi kõigi liikmete vahel. Kuna kollektiivse varalise vastutuse lepingu kehtivus ei sõltu kolmanda isiku nõusolekust, ei ole tsiviilseadustiku üldosa seaduse § 113 sellise lepingu puhul kohaldatav.
Riigikohus juhtis veel tähelepanu sellele, et kollektiivse varalise vastutuse lepingu sõlmivad tööandja ja töökollektiiv. Seega on tegemist mitmepoolse kirjaliku lepinguga, millele peavad alla kirjutama tööandja ja kõik kollektiivi liikmed. Sellise lepingu muutmine on võimalik üksnes kõigi lepingupoolte kirjalikul nõusolekul. Kollektiivse varalise vastutuse lepingu muutmiseks on ka kollektiivi liikmete koosseisu muutmine.
Tekitatud kahju kinnipidamine
Tööandja arvates oli tal lõpparve kinnipidamise õigus, kuna poolte vahel oli sõlmitud varalise vastutuse leping, mille kohaselt võis tööandja talle varalise kahju tekitamise korral kahjutasu töötaja palgast kinni pidada.
Ringkonnakohus leidis, et palgast kinnipidamise nõusolekuna ei saa käsitada varalise vastutuse lepingule allakirjutamist.
Riigikohus selgitas kohtuasjas nr 3-2-1-39-02 (palgaseadus) kehtestab palga puutumatuse põhimõtte, mille kohaselt tööandja võib ilma töötaja nõusolekuta teha palgast kinnipidamisi vaid seaduses ette nähtud alusel, korras ja ulatuses. Sealjuures sätestab PaS § 36 töötaja nõusolekuta palgast kinnipidamise alused ammendavalt ja kinnise loeteluna. Palga maksmine on tööandja rahaline kohustus, kahjutasu palgast kinnipidamiseks ja tasaarvelduse tegemiseks on vajalik töötaja eelnev kirjalik nõusolek.
Kohtuasjas 3-2-1-107-04 lisas riigikohus, et palgaseaduse § 36 eesmärk on kaitsta töösuhtes nõrgemat poolt (töötajat) tööandja omavoli eest, lubades palgast kinnipidamisi ainult töötaja õigusi kahjustamata.
Raamatupidaja oli töövõimetuslehel ja sai selle ajavahemiku eest nii haigushüvitist kui töötasu, kusjuures töötasu maksis ta juhatuse teadmata endale ise välja. Tööandja esitas töötaja vastu hagi ebaseaduslikult saadud töötasu väljamõistmiseks.
Riigikohus selgitas otsuses 3-2-1-152-05, et vajab kontrollimist ja seisukohavõttu küsimus, kas töötaja poolt tööandjale töövõimetuslehest teatamata jätmine kujutab endast teadvalt valeandmete esitamist palgaseaduse mõttes. Asja lahendamiseks on vajalik tuvastada muuhulgas, kuidas oli kokku lepitud töötaja tööaeg ja kas talle makstav palk olenes töölviibitud ajast, raamatupidaja töö tegemisest või mõlemast.
Palgaseaduse § 37 lõike 2 kohaselt saab töötajalt talle ekslikult pangakontole kantud summasid tagasi nõuda vaid juhul, kui põhjuseks on arvutusviga, töötaja poolt teadvalt esitatud valeandmed või võltsitud dokumendid.
Tsiviilasjas nr 3-2-1-124-05 leidis riigikohus, et töösuhtes on töötaja nõrgemaks pooleks, mistõttu töölepingu kirjaliku vormistamata jätmise eest kannab tööandja vastutust, eelkõige töölepingu seaduse § 28 lõige 3 järgi haldusvastutust. Töölepingu kirjalikult vormistamata jätmise korral ei saa töötasu kokkulepet tuvastada üksnes tööandja koostatud dokumentide alusel. Suulise töölepingu puhul puuduvad töötajal tavaliselt kirjalikud tõendid töötasu kokkuleppe kohta ja seega peab kirjaliku töölepingu vormistamata jätmise tagajärgede riski kandma tööandja.
Kui poolte kokkulepet töötasu osas ei saa usaldusväärsete kirjalike tõendite alusel tuvastada, tuleb töötasu kindlakstegemisel lähtuda mõistlikust töötasu määrast, mida sama tegevusalaga ettevõtted tavapäraselt sama kvalifikatsiooniga töötajale maksavad.
Palk kolmandale isikule
Kohtuasjas 3-2-1-40-03 selgitas riigikohus, et palgaseaduse § 31 lõike 3 kohaselt on tööandja kohustatud töötaja kirjaliku avalduse alusel palga või selle osa üle kandma töötaja näidatud pangakontole. See säte ei reguleeri tööandja kohustust kanda üle ametiühingu liikmemaksud.
Riigikohtu otsus nr 3-2-1-7-07 selgitab, et palgaseadus ei keela tööandjal töötaja palka või selle osa kanda üle töötaja suulise avalduse alusel teisele isikule. Samuti ei keela palgaseadus töötajal heaks kiitmast palga maksmist teisele isikule juhul, kui tööandja on palga maksnud teisele isikule ilma töötaja eelneva nõusolekuta kas eksimuse tõttu või muul põhjusel. Samasugust regulatsiooni tuleb analoogia korras rakendada ka töölähetuskulude väljamaksmisel.
Palgaga kindlustamine
Töötasu makstakse töölepingus ette nähtud ulatuses, kuid mitte vähem töölepingus kokku lepitud palgamäärast. Kui töölepingus ei ole palgamäära kokku lepitud, siis tuleb palga arvestamisel lähtuda töölepingus kokku lepitud palgasüsteemist ehk palga arvutamise viisist. Töötamisel täistööajaga ei ole lubatud kokku leppida madalamas töötasus kui Vabariigi Valitsuse kehtestatud palga alammäär (3-2-1-57-98).
Kui töölepingus puudub kokkulepe lisatasu maksmise kohta, siis ei tähenda see, et tööandja ei võiks töötajale tehtud töö eest võimaluse korral lisaks põhipalgale lisatasu maksta. Palgaseadus seda ei keela. Põhipalgale lisaks makstav tasu ei muutu aga põhipalga osaks, sest põhipalk on määratud töölepingus (riigikohtu otsus 3-2-1-76-98).
Ajapalgalisel töötajal, kes ei tööta normeeritud tööülesannete alusel, ei vähendata ajapalgamäära tööülesande täitmata jätmise eest tingimusel, et ta on täitnud tööaja normi. Tulenevalt palgaseadusest peab tööandja tagama töötajale töölepingus kokku lepitud palga maksmise ka ajal, mil ta hagejat tegelikult tööga ei kindlustanud. Tööandjal oleks õigus keelduda palga maksmisest juhul, kui ta tõendab, et tal oleks olnud töötajale tööd anda, kui töötaja oleks tööle tulnud (riigikohtu otsus 3-2-1-136-07).
Palgaseaduse § 37 lõikest 2 tulenevalt muudel põhjustel (peale arvutusvea) töötajale ekslikult makstud või tema pangakontole üle kantud summasid tagasi nõuda ei saa, välja arvatud juhul, kui maksmise aluseks olid töötaja poolt teadvalt esitatud valeandmed või võltsitud dokumendid (riigikohtu otsus 3-2-1-152-05).
Palganõude esitamise tähtaeg
Palgaseaduses ette nähtud viivist tuleb palga maksmisega viivitamisel maksta kuni töölepingu lõpetamise päevani. Töölepingu lõpetamisega lõpeb palga maksmine ja võimalik palga maksmisega viivitamine. Töölepingu lõpetamise päeval on tööandja palgaseaduse alusel kohustatud välja maksma lõpparvena kõik tööandjalt saada olevad summad. Lõpparve kinnipidamise eest järgneb tööandja vastutus töölepinguseaduse § 119 alusel (riigikohtu otsus 3-2-1-18-00).
Viivisenõudele palganõudega sama aegumistähtaja kohaldamine on väär. Palga maksmisega viivitamine toob tööandjale kaasa viivise maksmise kohustuse. Kuid üksnes selle seose kaudu ei saa palganõude esitamise tähtaega laiendada viivisenõudele (riigikohtu otsus 3-2-1-112-04).
Palgaseadus ei reguleeri palganõude aegumist. Seega ei pea töötaja lõpparvena saamata palga nõuet esitama töövaidlusorganile nelja kuu jooksul. Lõpparvena saamata palga nõude esitamise tähtaeg on tulenevalt individuaalse töövaidluse lahendamise seadusest kolm aastat. Küll aga tuleneb palgaseaduse § 32 lõikest 1 muuhulgas see, et töölepingu lõppemise korral ei rakendata palga maksmisele kollektiivlepingu, töösisekorraeeskirja või töölepinguga kindlaksmääratud palga maksmise tavalisi tähtaegu, seega tuleb töölepingu lõppemise päeval töötajale kogu saadaolev palk välja maksta (riigikohtu otsus 3-2-1-146-06).
Lõpparve kinnipidamine
Töölepingu lõppemise päeval on tööandja palgaseaduse alusel kohustatud lõpparvena välja maksma kõik tööandjalt saada olevad summad. Lõpparve kinnipidamise eest järgneb tööandja vastutus töölepinguseaduse § 119 lõike 2 alusel.
Palgaseaduse § 32 lõikest 1 tuleneb muu hulgas see, et töölepingu lõppemise korral ei rakendata palga maksmisele kollektiivlepingu, töösisekorra eeskirja või töölepinguga kindlaks määratud palga maksmise tavalisi tähtaegu ja töölepingu lõppemise päeval tuleb töötajale saada olev palk välja maksta (riigikohus 3-2-1-146-06).
Isegi kui tööandja maksab kohtuvaidluse ajal vabatahtlikult töötajale saadaoleva töötasu välja, ei vabane ta sellega lõpparve kinnipidamise hüvituse maksmise kohustusest (riigikohtu otsus 3-2-1-112-04).
Tööraamatu kinnipidamise eest makstav hüvitus
Riigikohtu otsuses 3-2-1-76-06 leitakse, et kuna tööraamatu puudumine või selle esitamata jätmine ei takista töölepingu sõlmimist, siis ei ole enam mõistlikku põhjust eeldada, et töötajale tekib tööraamatu puudumise tõttu kahju. Samas ei saa kahju tekkimist ka välistada. Hea usu põhimõttega oleks vastuolus, kui tööandja peaks maksma hüvitist tööraamatu kätteandmisega viivitamise eest, kuigi töötaja pole seeläbi kahju saanud. Kui tööandja rikub tööraamatu kätteandmise kohustust, võib töötaja nõuda kahju hüvitamist võlaõigusseaduse § 115 lg 1 alusel, kuid töötaja peab tõendama, et tööraamatu kinnipidamisega on talle kahju tekkinud. Kui töötaja tõendab, et tal on tekkinud kahju tööraamatu kätteandmise viivitamise tõttu, võib tööandja omakorda tugineda võlaõigusseaduse §-le 103 ja tõendada, et tema võimalik kohustuse rikkumine on vabandatav. Sama seisukohta kordab ka riigikohtu otsus nr 3-2-1-34-07, milles leitakse, et kui tööraamatut on kinni peetud pärast võlaõigusseaduse jõustumist, võib töötaja nõuda kahju hüvitamist võlaõigusseaduse § 115 lg 1 alusel, kuid nõude eelduseks on töötajal kahju tekkimine, s.o töötaja peab tõendama, et tööraamatu kinnipidamisega on talle kahju tekkinud.
URL: http://www.raamatupidaja.ee/uudised/2008/11/19/palgavaidlused-riigikohtu-otsustes

matches:
§ 5
§ 10
Riigikohus
§ 61
§ 1
§ 26
§ 3
§ 2
§4
§ 15
§ 42
§ 1281
§ 1281
§ 113
Riigikohus
Riigikohus
§ 36
§ 36
Riigikohus
§ 37
§ 28
§ 31
§ 37
§ 119
§ 32
§ 119
§ 32
§ 115
§ 115


1. aprill 4. paastuesmaspäev Js 65:17-21; Ps 30:2+4,5-6,11-12ab+13cd; Jh 4:43-54 R: Sind, Issand, ma ülistan, sest Sina oled mind toonud välja hädast.
2. aprill 4. paastuteisipäev Hs 47:1-9,12; Ps 46:2-3,5-6,8-9; Jh 5:1-16 R: Vägede Issand on meile kindlaks kaitseks.
3. aprill 4. paastukolmapäev Js 49:8-15; Ps 145:8-9,13cd-14,17-18; Jh 5:17-30 R: Armuline ja halastaja on Issand.
4. aprill 4. paastuneljapäev 2Ms 32:7-14; Ps 106:19-20,21-22,23; Jh 5:31-47 R: Andesta, Issand, oma rahvale. või kollekt: p. Isidor, piiskop ja Kiriku doktor
5. aprill 4. paastureede Trk 2:1a,12-22; Ps 34:17-18,19-20,21+23;Jh 7:1-2,10,25-30 R: Issand on ligi neile, kes on murtud südamelt. või kollekt: p. Vicente Ferrer, preester
6. aprill 4. paastulaupäev Jr 11:18-20; Ps 7:2-3,9bc-10,11-12; Jh 7:40-53 R: Issand, mu Jumal, Sinu juures ma otsin pelgupaika.
7. aprill PAASTUAJA 5. PÜHAPÄEV Js 43:16-21; Ps 126:1bc-2ab,2cd-3,4-5,6;Fl 3:8-14; Jh 8:1-11 R: Issand on meile suuri asju teinud.
8. aprill 5. paastuesmaspäev Trl 1:1-9,15-17,19-30,33-62 või 1:41c-62; Ps 23:1bc-3a,3b-4,5,6; Jh 8:12-20 R: Ei karda ma kurja, sest Sina oled minuga.
9. aprill 5. paastuteisipäev 4Ms 21:4-9; Ps 102:2-3,16-18,19-21; Jh 8:21-30 R: Issand, kuule mu hüüdu.
10. aprill 5. paastukolmapäev Tn 3:14–20,24–25,28; [Ps] Trl 3:52,53–54,55–56; Jh 8:31–42 R: Ole ülistatud ja ülendatud igavesti, Jumal.
11. aprill 5. paastuneljapäev 1Ms 17:3-9; Ps 105:4-5,6-7,8-9; Jh 8:51-59 R: Jumal peab igavesti meeles oma lepingut. või kollekt: p. Stanislaus, piiskop ja märter
12. aprill 5. paastureede Jr 20:10-13; Ps 18:2bc-3ab,3cdef-4,5-6,7; Jh 10:31-42 R: Ma hüüdsin Issandat ja Tema kuulis mu häält.
13. aprill 5. paastulaupäev Hs 37:21-28; [Ps] Jr 31:10,11-12abcd,13; Jh 11:45-57 R: Issand kogub ja hoiab meid nagu karjane oma karja. või p. Martinus I, paavst ja märter
14. aprill PALMIPUUDEPÜHA e ISSANDA KANNATUSPÜHAPÄEV
Protsessioon Lk 19:28-40
Missa Js 50:4-7; Ps 22:8-9,17-18a,19-20,23-24; Fl 2:6-11; Lk 22:14-23:56 R: Mu Jumal, mu Jumal, miks oled Sa mu maha jätnud?
15. aprill Suure Nädala esmaspäev Js 42:1-7; Ps 27:1bcde,2,3,13-14; Jh 12:1-11 R: Issand on mu valgus ja mu pääste.
16. aprill Suure Nädala teisipäev Js 49:1-6; Ps 71:1-2,3-4a,5-6ab,15+17; Jh 13:21-33,36-38 R: Mu suu peab jutlustama Sinu õiglusest.
17. aprill Suure Nädala kolmapäev Js 50:4-9a; Ps 69:8-10,21-22,31+33-34; Mt 26:14-25 R: Oma suurest heldusest vasta mulle, Issand.
18. aprill Suur Neljapäev
Viimse õhtusöömaaja Missa 2Ms 12:1-8,11-14;Ps 116:12-13,15-16bc,17-18; 1Kr 11:23-26; Jh 13:1-15 R: Lepingu karikas see on Päästja veri.
† isa Vassily Charles Bourgeois SJ (1963, São Paulo)
19. aprill SUUR REEDE. ISSANDA KANNATAMISPÄEV
20. aprill VAIKNE LAUPÄEV
21. aprill KRISTUSE ÜLESTÕUSMISE PÜHAPÄEV. SUURPÜHA Paasaöö:
Paasaöö: [1] 1Ms 1:1-2:2 või 1Ms 1:1,26-31a; Ps 104:1-2a,5-6,10+12,13-14,24+35c või Ps 33:4-5,6-7,12-13,20+22 R: Saada välja oma vaimu ja uuenda maailma pale. või R: Issanda heldus täidab maa.
Paasaöö: [2] 1Ms 22:1-18 või 1Ms 22:1-2,9a,10-13,15-18;Ps 16:5+8,9-10,11 R: Kaitse mind, Jumal, sest ma otsin pelgupaika Sinu juures!
Paasaöö: [3] 2Ms 14:15-15:1a; [ps] 2Ms 15:1b-2,3-4,5-6,17-18 R: Laulgem Issandale, sest Tema on Ülikõrge!
Paasaöö: [4] Js 54:4ab,5-14; Ps 30:2+4,5-6,11+12ab+13cd R: Sind, Issand, ülistan, sest Sina oled mind toonud välja hädast!
Paasaöö: [7] Hs 36:16-17a,18-28; Ps 42:3,5bcd+43:3,4 või Ps 51:12-13,14-15,18-19 või [ps] Js 12:2,3,4bcd,5-6 [ristimine toimudes] R: Mu hing januneb elava Jumala järele. või R: Loo mulle, Jumal puhas süda!
(epistel) Rm 6:3-11; Ps 118:1-2,16ab-17,22-23; Lk 24:1-12 R: Halleluuja, halleluuja, halleluuja!
Päevamissa Ap 10:34a,37-43; Ps 118:1-2,16-17,22-23; Kl 3:1-4 või 1Kr 5:6b-8; sekvents; Jh 20:1-9 või Lk 24:1-12 või R: Sel suurepärasel päeval rõõmutsegem kõik.
22. aprill ÜLESTÕUSMISOKTAAVI ESMASPÄEV Ap 2:14,22-32; Ps 16:1bc-2ab+5,7-8,9-10,11; Mt 28:8-15 R: Kaitse mind, Jumal, sest ma otsin pelgupaika Sinu juures.
23. aprill ÜLESTÕUSMISOKTAAVI TEISIPÄEV Ap 2:14a,36-41; Ps 33:4-5,18-19,20+22; Jh 20:11-18 R: Issanda heldus täidab maa.
õhtumissal Lk 24:13-35
24. aprill ÜLESTÕUSMISOKTAAVI KOLMAPÄEV Ap 3:1-10; Ps 105:1-2,3-4,6-7,8-9; Lk 24:13-35 R: Rõõmutsegu nende süda, kes otsivad Issandat.
25. aprill ÜLESTÕUSMISOKTAAVI NELJAPÄEV Ap 3:11-26; Ps 8:2a+5,6-7,8-9; Lk 24:35-48 R: Issand, meie Jumal, kui auline on Sinu nimi kogu maailmas.
26. aprill ÜLESTÕUSMISOKTAAVI REEDE Ap 4:1-12; Ps 118:1-2+4,22-24,25-27ab; Jh 21:1-14 R: Kivi, mille hooneehitajad ära põlgasid, on saanud nurgakiviks.
27. aprill ÜLESTÕUSMISOKTAAVI LAUPÄEV Ap 4:13-21; Ps 118:1+14-15,16+18,19-21; Mk 16:9-15 R: Ma tänan Sind, Issand, et Sina mulle vastasid.
28. aprill ÜLESTÕUSMISAJA 2. PÜHAPÄEV EHK JUMALA HALASTUSE PÜHAPÄEV Ap 5:12-16; Ps 118:2-4,22-24,25-27ab; Ilm 1:9-11a,12- 13,17-19; Jh 20:19-31 R: Tänage Issandat, sest Tema on hea.
29. aprill P. SIENA KATARIINA, NEITSI JA KIRIKU DOKTOR - EUROOPA KAITSEPÜHAK. KIRIKUPÜHA 1Jh 1:5-2:2; Ps 103:1bc-2,3-4,8-9,13-14,17-18;Mt 11:25-30 R: Kiida, mu hing, Issandat.
Sillamäel PÜHAD MÄRTRID ADALBERT (VOJTĚCH), PIISKOP, JA JÜRI (GEORGIOS), SUURPÜHA Ap 7:55-60; Ps 31:3cd-4,6+8ab,16-17; 1Pt 4:12-19; Jh 12:24-26 R: Kes silmaveega külvavad, lõikavad hõiskamisega.
30. aprill 2. paasateisipäev Ap 4:32-37; Ps 93:1abcd,1c-2,5; Jh 3:7b-15 R: Issand on kuningas! Ülevusega on Tema riietunud. või p. Pius V, paavst
1. Esmaspäev 1Ms 37:1-11 Jumala valikud
2. Teisipäev Jr 1:1-19 Jumala valikud
3. Kolmapäev 2Ms 3:1-14 Jumala valikud
4. Neljapäev 4Ms 17:16-28 Jumala valikud
5. Reede EKB Liidu aastakonverents, 5.-6.04, Viljandi Ho 11:1-11 Jumala valikud
6. Laupäev Ap 15:22-29 Jumala valikud
7. Pühapäev Jh 8:1-11; Js 43:16-21; Ps 126:1-6; Fl 3:8-14 Jumala nõuded
8. Esmaspäev 2Ms 20:1-17 Jumala nõuded
9. Teisipäev Js 38:1-12 Jumala nõuded
10. Kolmapäev Js 32:16-20 Jumala nõuded
11. Neljapäev Mi 6:6-8 Jumala nõuded
12. Reede Mt 5:1-12 Jumala nõuded
13. Laupäev Mt 5:13-20 Jumala nõuded
14. Pühapäev Palmipuudepüha Lk 19:28-40; Js 50:4-7; Ps 22:17-24; Fl 2:6-11 Kristuse surma tähendus
Tallinna Korea Püha Vaimu Kogudus
15. Esmaspäev Rm 3:21-31 Kristuse surma tähendus
16. Teisipäev Rm 5:1-11 Kristuse surma tähendus
17. Kolmapäev Hb 9:11-28 Kristuse surma tähendus
18. Neljapäev Suur Neljapäev Mt 26:36-46 Kristuse surma tähendus
19. Reede SUUR REEDE Mt 27:45-56 Kristuse surma tähendus
20. Laupäev Vaikne Laupäev Mt 27:57-66 Kristuse surma tähendus
21. Pühapäev 1. ÜLESTÕUSMISPÜHA Jh 20:1-9; Ap 10:34-43; Ps 118:16-23; 1Kr 5:6-8 Surnuist ülesäratamine
22. Esmaspäev 2. Ülestõusmispüha Mt 28:1-15 Surnuist ülesäratamine
23. Teisipäev Töötegijate reis Kosovosse, 23.-30.04, Jüripäev, Veteranipäev zx Jh 11:17-44 Surnuist ülesäratamine
24. Kolmapäev Ap 20:7-12 Surnuist ülesäratamine
25. Neljapäev Evangelist Markuse päev e markusepäev Ap 9:36-43 Surnuist ülesäratamine
26. Reede 1Kr 15:35-38 Surnuist ülesäratamine
27. Laupäev 2Kn 4:18-37 Surnuist ülesäratamine
28. Pühapäev Jh 20:24-31; Ap 5:12-16; Ps 118:13-24; Ilm 1:9-19 Kauplemine talentidega
29. Esmaspäev 2Ms 35:30-35 Kauplemine talentidega
30. Teisipäev Km 6:7-24 Kauplemine talentidega


Jäätmete ohtlike jäätmete hulka liigitamise kord – Riigi Teataja
Jäätmete ohtlike jäätmete hulka liigitamise kord
Jäätmete ohtlike jäätmete hulka liigitamise kord - sisukord
§ 2 Ohtlike jäätmete liigitamine põhitüüpide alusel
§ 3 Ohtlike jäätmete liigitamine tuleohtlikkuse alusel
§ 4 Ohtlike jäätmete liigitamine ohtlike ainete sisalduse alusel
§ 5 «Kemikaaliseaduse» rakendamine ohtlike jäätmete liigitamisel
§ 6 Ülesanded ja kohustused ohtlike jäätmete liigitamisel
Jäätmete ohtlike jäätmete hulka liigitamise kord1
Vastu võetud 06.04.2004 nr 103
RT I 2004, 23, 156
11.09.2008 RT I 2008, 41, 236 21.09.2008
Määrus kehtestatakse «Jäätmeseaduse» § 6 lõike 2 alusel.
Määrusega reguleeritakse jäätmete liigitamist ohtlike jäätmete hulka, lähtudes nende päritolust, koostisest, ohtlike ainete sisaldusest ja «Jäätmeseaduse» §-s 8 sätestatud kahjulikust toimest, juhul kui «Jäätmeseaduse» § 2 lõike 4 alusel Vabariigi Valitsuse määrusega kehtestatud nimistu ei sisalda jäätmeliigi otsest nimetust või sõltub nimistu abil jäätmete liigitamine ohtlike jäätmete hulka ohtlike ainete olemasolust jäätmetes.
§ 2. Ohtlike jäätmete liigitamine põhitüüpide alusel
(1) Kui §-s 1 nimetatud nimistu ei sisalda jäätmeliigi otsest nimetust, tuleb jäätmete liigitamisel ohtlike jäätmete hulka lähtuda lisas 1 toodud ohtlike jäätmete põhitüüpidest, võttes arvesse lisas 2 toodud ohtlike komponentide olemasolu jäätmete koostises.
(2) Jäätmed liigitatakse ohtlike jäätmete hulka, kui nad vastavad lisas 1 nimetatud mis tahes põhitüübile ning võivad seejuures vähemalt ühe «Jäätmeseaduse» §-s 8 loetletud kahjuliku toime tõttu olla ohtlikud tervisele, varale või keskkonnale.
§ 3. Ohtlike jäätmete liigitamine tuleohtlikkuse alusel
Jäätmete liigitamisel ohtlike jäätmete hulka «Jäätmeseaduse» § 8 punktide 3 ja 4 (koodinumbrid H3A ja H3B) alusel loetakse ohtlikeks jäätmed, mille leektäpp on võrdne või alla 55 ºC.
§ 4. Ohtlike jäätmete liigitamine ohtlike ainete sisalduse alusel
(1) Kui jäätmete liigitamine ohtlike jäätmete hulka määruse §-s 1 nimetatud nimistu järgi sõltub ohtlike ainete olemasolust jäätmetes, siis on ohtliku aine sisalduseks, mille alusel tuleb jäätmed «Jäätmeseaduse» § 8 punktides 5–9, 11 ja 12 (koodinumbrid H4–H8, H10 ja H11) loetletud omaduste kohaselt liigitada ohtlike hulka:
1) väga mürgiseks aineks (ohutunnus T+) klassifitseeritud ja riskilausega R26, R27 või R28 või riski ühendlausega R39/26, R39/27 või R39/28 komponendi puhul ≥ 0,1 massi%;
2) mürgiseks aineks (ohutunnus T) klassifitseeritud ja riskilausega R23, R24 või R25 komponendi puhul ≥ 3 massi%;
3) mürgiseks aineks (ohutunnus T) klassifitseeritud ja riski ühendlausega R39/23, R39/24, R39/25, R48/23, R48/24 või R48/25 komponendi puhul ≥ 1 massi%;
4) kahjulikuks aineks (ohutunnus Xn) klassifitseeritud ja riskilausega R20, R21 või R22 komponendi puhul ≥ 25 massi%;
5) kahjulikuks aineks (ohutunnus Xn) klassifitseeritud ja riski ühendlausega R40/20, R40/21, R40/22, R48/20, R48/21 või R48/22 komponendi puhul ≥ 10 massi%;
6) sööbivaks aineks (ohutunnus C) klassifitseeritud ja riskilausega R35 komponendi puhul ≥ 1 massi%;
7) sööbivaks aineks (ohutunnus C) klassifitseeritud ja riskilausega R34 komponendi puhul ≥ 5 massi%;
8) ärritavaks aineks (ohutunnus Xi) klassifitseeritud ja riskilausega R41 komponendi puhul ≥ 5 massi%;
9) ärritavaks aineks (ohutunnus Xi) klassifitseeritud ja riskilausega R36, R37 või R38 komponendi puhul ≥ 20 massi%;
10) 1. või 2. kategooria kantserogeenseks aineks (ohutunnus T) klassifitseeritud ja riskilausega R45 või R49 komponendi puhul ≥ 0,1 massi%;
11) 3. kategooria kantserogeenseks aineks (ohutunnus Xn) klassifitseeritud ja riskilausega R40 komponendi puhul ≥ 1 massi%;
12) 1. või 2. kategooria mutageenseks aineks (ohutunnus T) klassifitseeritud ja riskilausega R46 komponendi puhul ≥ 0,1 massi%;
13) 3. kategooria mutageenseks aineks (ohutunnus Xn) klassifitseeritud ja riskilausega R40 komponendi puhul ≥ 1 massi%;
14) 1. või 2. kategooria teratogeenseks või reproduktiivset funktsiooni kahjustavaks aineks (ohutunnus T) klassifitseeritud ja riskilausega R60 või R61 komponendi puhul ≥ 0,5 massi%;
15) 3. kategooria teratogeenseks või reproduktiivset funktsiooni kahjustavaks aineks (ohutunnus Xn) klassifitseeritud ja riskilausega R62 või R63 komponendi puhul ≥ 5 massi%;
16) veekeskkonnale akuutset mürgist ja pikaajalist kahjustavat toimet avaldavaks aineks (ohutunnus N) klassifitseeritud ja riski ühendlausega R50/53 komponendi puhul ≥ 0,25 massi%;
17) veekeskkonnale mürgist ja pikaajalist kahjustavat toimet avaldavaks aineks (ohutunnus N) klassifitseeritud ning riski ühendlausega R51/53 komponendi puhul ≥ 2,5 massi%;
18) veekeskkonnale kahjulikku ja pikaajalist kahjustavat toimet avaldavaks aineks klassifitseeritud (ohutunnust N ei ole määratud) ning riski ühendlausega R52/53 komponendi puhul ≥ 25 massi%;
19) veekeskkonnale akuutset mürgist toimet avaldavaks aineks (ohutunnus N) klassifitseeritud ja riskilausega R50 komponendi puhul ≥ 25 massi%;
20) veekeskkonnale kahjulikku toimet avaldavaks aineks klassifitseeritud (ohutunnust N ei ole määratud) ja riskilausega R52 komponendi puhul ≥ 25 massi%;
21) veekeskkonnale pikaajalist kahjustavat toimet avaldavaks aineks klassifitseeritud (ohutunnust N ei ole määratud) ja riskilausega R53 komponendi puhul ≥ 25 massi%;
22) osoonikihile ohtlikku toimet avaldavaks aineks (ohutunnus N) klassifitseeritud ja riskilausega R59 komponendi puhul ≥ 0,1 massi%.
(2) Ohtlike ainete lõikes 1 nimetatud piirväärtusi ei rakendata jäätmete suhtes, mis koosnevad vaid ehedatest metallidest või nende sulamitest ega ole saastunud ohtlike ainetega.
§ 5. «Kemikaaliseaduse» rakendamine ohtlike jäätmete liigitamisel
(1) Jäätmetes sisalduvate ohtlike ainete klassifitseerimisel ning määruse §-s 4 nimetatud ohutunnuste ja riskilausete määramisel tuleb lähtuda «Kemikaaliseaduse» § 41 lõike 4 alusel kehtestatud ohtlike kemikaalide identifitseerimise, klassifitseerimise, pakendamise ja märgistamise nõuetest ning korrast ja sama seaduse § 10 lõikes 5 nimetatud ohtlike keemiliste ainete loetelust.
[RT I 2008, 41, 236 - jõust. 21.09.2008]
(2) Kui jäätmed sisaldavad rohkem kui ühte ohtlikku ainet, tuleb jäätmete liigitamisel ohtlike jäätmete hulka määruse §-s 4 esitatud piirväärtuste järgi nende ainete sisaldust iseloomustavad väärtused summeerida «Kemikaaliseaduse» § 41 lõike 4 alusel kehtestatud nõuete ning korraga sätestatud valmististe klassifitseerimise metoodikat järgides.
(3) Kui «Kemikaaliseaduse» § 10 lõikes 5 nimetatud ohtlike keemiliste ainete loetelus on määratud konkreetse aine sisalduse piirväärtus, mille ületamise korral valmistises või segus tunnistatakse see ohtlikuks, ning see piirväärtus on väiksem määruse §-s 4 nimetatud piirväärtusest, tuleb jäätmete ohtlikkuse määramisel lähtuda väiksemast väärtusest.
(4) Määruse §-s 1 nimetatud nimistu pinnast ja süvenduspinnast käsitlevas alljaotises nimetatud jäätmeid ei määratleta ohtlikena, kui ohtliku aine sisaldus neis ei ületa «Kemikaaliseaduse» § 12 alusel pinnase kohta kehtestatud vastava ohtliku aine piirnormi suurimat väärtust.
§ 6. Ülesanded ja kohustused ohtlike jäätmete liigitamisel
(1) Jäätmevaldaja liigitab oma valduses olevad jäätmed ohtlike või tavajäätmete hulka vastavalt «Jäätmeseaduse» § 2 lõike 4 alusel koostatud nimistule ja käesolevale määrusele, analüüsides vajaduse korral jäätmete koostist või tehes muid katseid või arvutusi, mis on olulised jäätmete liigitamise seisukohalt, kooskõlas «Jäätmeseaduse» § 116 lõikes 1 sätestatuga.
(2) Kui jäätmevaldaja on vastavalt «Jäätmeseaduse» § 73 lõikele 2 ja §-le 75 kohustatud omama jäätmeluba või on aruandekohuslane «Jäätmeseaduse» § 117 lõike 1 või lõike 2 alusel, siis esitab jäätmevaldaja lõikes 1 nimetatud analüüside, katsete ja arvutuste tulemused ning nende alusel tehtud põhjendatud järeldused Keskkonnaametile (edaspidi amet). Jäätmevaldaja esitab nimetatud materjalid ametile kas jäätmeloa taotlusmaterjalide hulgas või ameti põhjendatud nõudmisel.
(3) Kui amet ei nõustu jäätmevaldaja tehtud jäätmete liigitamist käsitlevate järeldustega või loeb esitatud põhjendusi ebapiisavaks, võib ta nõuda käesoleva määruse sätete rakendamiseks vajalike lisaandmete esitamist, määrates selleks tähtaja. Tähtaja määramisel peab amet arvestama lisaandmete laadi ja kättesaadavust.
1Euroopa Ühenduse Nõukogu direktiiv 91/689/EMÜ ohtlike jäätmete kohta (Euroopa Ühenduse Teataja L 377, 31.12.1991, lk 28) ja Euroopa Komisjoni otsus 2000/532/EÜ, millega asendatakse otsus 94/3/EÜ (millega kehtestatakse jäätmeid käsitleva nõukogu direktiivi 75/442/EMÜ artikli 1 punkti a kohaselt jäätmete nimistu) ja nõukogu otsus 94/904/EÜ (millega kehtestatakse ohtlikke jäätmeid käsitleva nõukogu direktiivi 91/689/EMÜ artikli 1 lõike 4 kohaselt ohtlike jäätmete nimistu) (Euroopa Ühenduse Teataja L 226, 6.09.2000, lk 3–24; L 47, 16.02.2001, lk 1–31; L 47, 16.02.2001, lk 32).
Lisa 1 Ohtlike jäätmete liigitamine põhitüüpideks sõltuvalt jäätmete päritolust või olemusest
Lisa 2 Ohtlike jäätmete liigitamine neis sisalduvate ohtlike komponentide alusel