text:
Eelnõuga lükataks KeÜSi loamenetluse jõustumisaega edasi
Keskkonnatasude seaduse muudatused jätaks allpool põhjavett liiva ja kruusa kaevandamise soodustused jõusse
Euroopa Komisjoni avalikustas uue mootorikütuste heitkoguseid vähendava eelnõu
Jõustusid muudatused saastekvootide kauplemise süsteemi kuuluvate käitajate tegevusalade loetelus
Määruse eelnõuga leevendataks väikeelamute energiatõhususe miinimumnõudeid
MKM energiamärgise vormi määruse muudatustega lisatakse märgistele tunnusnumber
Uus EL direktiiv kohustab liikmesriike katma oma territooriumi alternatiivkütusetanklatega
Euroopa Komisjoni määruse eelnõuga soovitakse vähendada liikurmasinate õhusaastet
EL Nõukogu võttis vastu määruse invasiivsete võõrliikide piiramiseks
Jõustus määrus veekogu paisutamise täpsustatud nõuete kohta
Riigikogulased sooviksid anda KOVidele suurema sõnaõiguse linnades ja alevites toimuvate raiete üle
Riigikohus peatas suviste jäätmeseaduse muudatuste jõustumise (3-4-1-34-14)
Olmejäätmete sortimise reegleid muutev eelnõu kohtas omavalitsuste vastuseisu
Eelnõu, millega Tarbijakaitseametile oleks antud jäätmeveo järelevalve pädevus, lükati tagasi
Jõustusid Pakendiregistri põhimääruse muudatused
Keskkonnaministeerium saatis septembri teises pooles kooskõlastamiseks keskkonnaseadustiku üldosa seadust (KeÜS) ja selle rakendusakti muutva eelnõu. Eelnõuga antaks Keskkonnainspektsioonile ning kohalikele omavalitsusele kallasraja reeglite täitmise tagamiseks volitus siseneda reeglite rikkuja valdusesse ning rakendada muid korrakaitse erimeetmeid, samuti õigus reeglite rikkujaid väärteokorras karistada. Eelnõuga muudetaks ka loamenetluse reeglite (5. peatüki) jõustumiskorda.
Kallasraja reeglite rikkumise väärteokoosseisu täpsustataks, maksimaalne trahvimäär tõuseks 32 000 euroni
KeÜS kui üldseadus ei sisalda praegusel kujul eraldi reegleid selle täitmise tagamise kohta. KeÜSi §-des 38 ja 39 toodud kallasraja ja selle sulgemise või tõkestamise reeglite täitmata jätmise korral on küll korrakaitseseaduse alusel võimalik kohaldada üldmeetmeid (ettekirjutus, sunniraha), kuid ei ole võimalik kohaldada erimeetmeid (valdusesse sisenemine ning muud jõulisemad meetmed). Eelnõuga sätestataks sarnased erimeetmed, nagu olid varem kehtestatud looduskaitseseaduses. Täpsustataks aga väärteokoosseisu sõnastust võrreldes varem looduskaitseseaduse §-s 74 sätestatud üldise ranna ja kalda kaitse nõuete rikkumise koosseisuga. Samuti suurendataks juriidilise isiku karistusmäära kuni 32 000 euroni (praegu 3200 eurot).
Erinevalt varemplaanitust ei jõustuks loamenetluse sätted 1. jaanuarist 2015, vaid siis, kui mõni eriseadus seda ette näeb
Augustis jõustunud KeÜS rakendusseaduse kohaselt oleksid ühtlustatud keskkonnalubademenetluse reeglid pidanud hakkama kehtima järgmise aasta 1. jaanuarist. See kuupäev ei ole Keskkonnaministeeriumi hinnangul enam reaalne, kuna uute eriseaduste (nt jäätme- ja veeseaduse) eelnõud on alles Eelnõude Infosüsteemis kooskõlastusringil ega jõua tõenäoliselt jaanuariks jõustuda. Enne nende eriseaduste jõustumist ei saa näiteks jäätme- või veelube KeÜS menetlusreeglite kohaselt anda, sest kehtiva õiguse loamenetluse sätted erinevad KeÜS sätetest oluliselt. Eelnõuga ei kavandatagi kindlat jõustumiskuupäeva, vaid loamenetluse peatükk jõustuks eriosa seaduse jõustumisel, kus selle peatüki kohaldamine on ette nähtud. Tulenevalt KeÜS § 40 lg-st 5 kohaldatakse KeÜS loamenetluse reegleid vaid neile eriseadustele, kus see selgelt sätestatud on.
Keskkonnaministeerium saatis septembri teises pooles kooskõlastamiseks keskkonnatasude seaduse ja teiste seaduste muutmise eelnõu. Eelnõu kohaselt tuleks ka peale 1. jaanuari 2015. a liiva ja kruusa kaevandamisel allpool põhjaveetaset maksta vaid pool tavapäraselt nõutavast keskkonnatasu määrast. Soodsam tasumäär kehtiks aga täpsustatud tingimustel.
Keskkonnatasude seaduse § 9 lg 5 järgi kehtib selline sooduskoefitsienti ka praegu, kuid keskkonnatasude seaduse seni jõustumata muudatuste kohaselt muutuks see säte alates 1. jaanuarist 2015 kehtetuks. Sel juhul tuleks liiva ja kruusa kaevandamisel allpool põhjaveetaset maksta keskkonnatasusid tavapärases määras. Uue eelnõuga jäetaks koefitsient jõusse, kuid selle kasutamise võimalusi piirataks. Soodustavat koefitsienti rakendataks ainult maismaal (mitte enam meres liiva ja kruusa kaevandamise korral). Lisaks kehtiks soodsam määr vaid juhul, kui allpool põhjaveetaset kaevandamisel veetaset ei alandata, st põhjavett ei pumbata karjäärist välja.
Sooduskoefitsient kehtiks tulevikus vaid maismaal ja juhul, kui karjäärist vett välja ei pumbata
Eelnõu seletuskirja kohaselt on koefitsient vajalik, kuna allpool põhjaveetaset kaevandamine on hinnanguliselt kaks korda kulukam ülalpool põhjaveetaset kaevandamisest. Koefitsient soodustaks eelnõu seletuskirja järgi maavaravaru täielikku ärakasutamist ühe mäeeraldise piires. See oleks juhul, kui põhjaveetaset ei alandata, ka väiksema keskkonnamõjuga, kui uue karjääri avamine. Võrreldes seni kavandatud muudatustega jääks uue eelnõu kohaselt kohalike omavalitsuste ja riigi tulude kasv samas oluliselt väiksemaks.
Euroopa Komisjon avalikustas oktoobri alguses direktiivi eelnõu, millega rakendataks bensiini ja diislikütuse kvaliteedi direktiivist 98/70/EÜ tulenevat tarnija kohustust vähendada kütuste kasvuhoonegaaside heitkoguseid. Kehtiva kütusekvaliteedi direktiivi kohaselt tuleks aastaks 2020 vähendada kütuse elutsükli jooksul energiaühiku kohta tekkivate kasvuhoonegaaside heitkoguseid kuni 6 %.
Eelnõuga kehtestataks meetod erinevatest kütuseliikidest - bensiinist, diislist, vedelgaasist (LPG) ja surumaagaasist (CNG) – tuleneva süsinikuheite arvutamiseks. Meetodi kohaselt eeldataks iga kütuseliigi puhul, et sellega kaasneb teatud hulk süsinikuheidet ehk seataks nn heite vaikeväärtus kütuseliigi kaupa. Uut meetodit peaksid tarnijad kasutama kasvuhoonegaaside heidete kohta esitatavates aruannetes. Muudetaks ka aruandluskohustuse sisu.
Eelnõu on pälvinud kriitikat keskkonnaorganisatsioonidelt, kes leiavad, et võrreldes varasema selleteemalise eelnõuga on uue eelnõu reeglid oluliselt leebemad. Põhjuseks on, et tarnijad saavad esitada aruandeid mitte kütuste tegeliku süsinikuintensiivsuse, vaid keskmise vaikimisi väärtuse põhjal. Samuti peetakse eelnõu kitsaskohaks võimalust vältida kasvuhoonegaaside teemalistes aruannetes kütuse tooraine kohta andmete esitamist. See tähendab, et kasvuhoonegaaside alases arvestuses ei kajastuks nt õliliivade (või ka põlevkiviõli) tavapärasest saastavam mõju.
Järgmiseks annavad eelnõu osas oma seisukohad Euroopa Liidu Nõukogu ja Euroopa Parlament.
Info kütuse kvaliteedinõuete kohta Euroopa Komisjoni veebilehel
Vabariigi Valitsuse 7. juuli 2011. a määruse nr 96 „Kasvuhoonegaaside lubatud heitkoguse ühikutega kauplemise süsteemi kuuluvate käitajate tegevusalade loetelu”
10. oktoobril jõustunud muudatustega arvatakse süsteemist välja väikese mahuga mitteärilise lennutranspordi teostajad. Muudatuse aluseks on EL vastavasisuline määrus 421/2014.
Majandus- ja Kommunikatsiooniministeerium avalikustas septembri lõpus Vabariigi Valitsuse 30. augusti 2012. a määruse nr 68 „Energiatõhususe miinimumnõuded“ muutmise eelnõu. Eelnõuga lubataks kuni 100-ruutmeetrise köetava pinnaga väikeelamute puhul rakendada leebemaid energiatõhususe norme.
Eelnõu sätestaks, et kuni 100 m2 köetava pinnaga uute ja oluliselt rekonstrueeritavate väikeelamute puhul võib määruses toodud maksimaalset lubatud energiakasutuse määra (energiatõhususarvu piirväärtust) korrutada koefitsiendiga 1,15. Seletuskirja kohaselt on erand vajalik, kuna kuni 100 m2 suuruste väikeelamute puhul on energiatõhususe arvutusmetoodikas soojuskadudel suur tähtsus. Seetõttu on väikeste väikeelamute puhul võrreldes suuremate väikeelamutega seni olnud suhteliselt keerulisem energiatõhususe miinimumnõudeid täita. See on aga vastuolus EL hoonete energiatõhususe direktiivi 2010/31/EU poolt seatud eesmärkidega ja lähenemisega, mille kohaselt peaks soodustama ressursside säästlikumat ja mõistlikumat tarbimist, st ka väiksemate hoonete ehitamist.
Väikeelamuid, mille köetav pind on väiksem kui 100 m2, on eelnõu seletuskirja kohaselt rajatud ja kasutusse võetud kordi vähem, kui mainitud piirist suuremaid väikeelamuid. Koefitsiendi rakendamine alla 100 m2 suuruse köetava pinnaga väikeelamutele aitaks vähendada energiatõhususe miinimumnõuetele vastavuse tagamiseks tehtavaid kulutusi tehnosüsteemidele. See omakorda aitaks populariseerida väiksemaid elamuid, mille rajamisel, ülalpidamisel ja lammutamisel on ressursikulud väiksemad. Kuna väikeelamute osakaal kogu ehitussektori toodangust on võrdlemisi väike, poleks oodatav positiivne mõju elu- ja looduskeskkonnale siiski väga suur.
Riigi Teatajas avaldatud muudatuste kohaselt lisatakse hoonete energiamärgistele tulevikus automaatselt unikaalne number, mis võimaldab neid tulevikus paremini hoonetega seostada.
29. septembril ELi Nõukogu poolt vastuvõetud direktiivi kohaselt peavad liikmesriigid kahe aasta jooksul koostama ning Euroopa Komisjonile esitama alternatiivkütuste kasutuselevõtu strateegiad. Need strateegiad peaksid määratlema riikide eesmärgid ja abinõud erinevate „puhaste kütuste“ (elekter, vesinik, maagaas) laadimis- ja tankimispunktide loomiseks. Samuti kohustab direktiiv riike ühtlustama tankimisseadmete standardeid ja kehtestama tarbijate teavitamise reeglid.
Näiteks näeb direktiiv ette, et liikmesriigid peavad tagama piisava arvu ühtsetele standarditele vastavaid tanklaid ning laadimispunkte, et elektriautod ning surumaagaasil (CNG) sõitvad autod saaksid liigelda vähemalt linnades ning linnade lähistel. Lisaks sellele tuleb direktiivi kohaselt kasutada standardset märgistust sõiduki kasutusjuhendis, sõidukimüügi ettevõttes ja tanklates ning laadimispunktides, et tarbija saaks selget teavet selle kohta, millist kütust võib sõidukis kasutada. Samuti nähakse ette reeglid tarbijale teabe andmiseks, mis võimaldaks võrrelda alternatiivkütuste hindu traditsiooniliste kütuste omadega.
Direktiiv jõustub 20. päeval peale Euroopa Liidu Teatajas avaldamist. Uue tanklate ja laadimispunktide taristu rajamise tähtajad jäävad vahemikku 2020-2030. a.
Euroopa Nõukogupressiteade (pdf, ingl k)
Euroopa Komisjon avalikustas 25. septembril eelnõu, mille eesmärk on vähendada väljaspool teid kasutatavate liikurmasinate (nt ehitus- ja põllumajandusmasinad) poolt tekitatavat õhusaastet ning lihtsustada valdkonna reegleid. Eelnõuga seataks rangemad õhuheitenormid sisepõlemismootoritele, mis on paigaldatud väljaspool teid kasutatavatele liikurmasinatele. Samuti kehtestatakse ühtsed reeglid selliste mootorite ELis turule laskmiseks.
Väljaspool teid kasutatavate liikurmasinate all mõeldakse väga erineva kasutusotstarbega mootoritega varustatud seadmeid, mis ei ole paiksed. Näiteks kuuluvad nende hulka väiksed aiandus- või käsiseadmed (nt muruniidukid, mootorsaed), ehitusmasinad (nt ekskavaatorid, laadurid, buldooserid) ning põllumajandusmasinad (nt harvesterid, kultivaatorid). Ka rongid, vedurid ja sisevee veesõidukid kuuluvad liikurmasinate hulka.
Nende masinate mootorite suhtes hetkel kehtivad heitkoguste piirnormid on kehtestatud direktiiviga 97/68/EÜ, mis võeti vastu 1997. a ja mida on seni kaheksa korda muudetud. Euroopa Komisjoni hinnangul moodustab väljaspool teid kasutatavate liikurmasinate mootorite õhusaaste ELis umbes 15% lämmastikoksiidi (NOx) ja 5% tahkete peenosakeste heitkogusest. Määruse eelnõuga reguleeritaks lisaks neile jätkuvalt ka süsivesinike ja süsinikoksiidi heidet. Enamikus masinakategooriatest plaanitakse tahkete peenosakeste puhul kehtestada lisaks piirmassile ka osakeste arvu piirväärtused.
Määruse eelnõu materjalid
29. septembril võttis EL Nõukogu vastu määruse invasiivsete võõrliikide sissetoomise, levimise ennetamise ning ohjamise kohta. Invasiivsed võõrliigid on sellised võõrliigid, mis on viidud väljapoole nende tänapäevast või ajaloolist looduslikku levilat, suudavad uues levialas ellu jääda ning hiljem paljuneda, ohustades seal ökosüsteeme, elupaiku või liike ning tekitades majanduslikku või keskkonnakahju (nt ameerika naarits ehk mink). Euroopa Komisjoni hinnangul on määruse vastuvõtmine ELi bioloogilise mitmekesisuse strateegiaga aastani 2020 seatud eesmärkide saavutamisel oluliseks ja vajalikuks sammuks.
Lähemalt kajastasime invasiivsete võõrliikide piiramise määruse eelnõud oma märtsikuu uudiskirjas.
27. septembril jõustus keskkonnaministri määrus veekogu paisutamise täpsustatud nõuete kohta. Uus määrus oli vajalik selleks, et rakendada 2013. a lõpus paisutamisega seoses tehtud muudatusi veeseaduses, millega viidi mitmed seni kehtinud määruse sätted (eelkõige paisu omaniku ja valdaja kohustuste kohta) üle seaduse tasandile.
Uue määrusega muudeti ökoloogilise miinimumvooluhulga tagamise põhimõtteid. Seni nõuti, et vee elustiku kaitseks ökoloogilise miinimumvooluhulga peab tagama kohe vahetult pärast paisu, olenemata sellest, kus tegelikult vee miinimumökoloogilist vooluhulka vaja on ja kas paisul on kalapääs, paisust allavoolu looduslik jõe lõik või muu tehniline rajatis (nt äravoolukanal). Uute reeglite kohaselt määrab ökoloogilise miinimumvooluhulga tagamise asukoha Keskkonnaamet. Erandina tuleb ökoloogiline miinimumvooluhulk tagada kogu veekogu ulatuses nn lõhejõgede määruses nimetatud veekogudel.
Keskkonnaseire andmete ning paisu hoolduse ja tehnilise seisukorra andmete esitamise ning säilitamise tingimused muutusid samuti senisest paindlikumaks. Seni pidid paisutajad need andmed alati esitama peale vee erikasutusloa lõppemist. Alates 1. jaanuarist 2014 antud tähtajatu vee erikasutusloa korral määrab andmete esitamise korra Keskkonnaamet juhtumispõhiselt vee erikasutusloaga.
Jõustunud määrus Riigi Teatajas
Riigikogu Keskerakonna fraktsioon algatas 25. septembril eelnõu, mille kohaselt tuleks tiheasustusalade metsades plaanitavate raiete metsateatis kooskõlastada kohalike omavalitsustega. Eelnõu kohaselt oleks kohalikel omavalitsustel oma arvamuse esitamiseks 2 nädalat alates metsateatise koopia saamisest.
Eelnõu annaks KOVidele tiheasustusaladel metsateatist kooskõlastava rolli
Eelnõu koostajate hinnangul on tiheasustusaladel (linnades, alevites) asuvad metsad avalikkusele olulised. Samas puudub kohalikel omavalitsustel hetkel võimalus sellistes metsades toimuvate raiete osas kaasa rääkida. Mittesiduva arvamuse küsimine annaks võimaluse see probleem lahendada.
Kohaliku omavalitsuse võimalusi oma territooriumil asuvate metsade kasutuse suunamiseks võib tõepoolest pidada väikesteks. Samas ei ole väljapakutud muudatust KÕKi hinnangul piisavalt hoolikalt põhjendatud. Selgusetu on, kuivõrd sagedasti kirjeldatud probleemi esineb ning kas tegemist on ainuvõimaliku lahendusega. Üheks alternatiiviks võiks nt olla planeeringutele (eelkõige üldplaneeringule) suurema tähenduse andmine metsade kasutuse suunamisel. Tõsiseid küsitavusi tekitab ka see, kuidas täita kooskõlastuse nõuet neil juhtudel, kui metsaomanik registreerib teatise otse metsaregistris metsaseaduse § 13.1 kohaselt ilma Keskkonnaameti heakskiiduta.
Eelnõu ja sellega seotud materjalid Eelnõude Infosüsteemis
Riigikohus otsustas 25. septembril asjas 3-4-1-34-14 tehtud määrusega peatada 19. juunil vastu võetud jäätmeseaduse (JäätS) muudatuste kehtivuse. Muudatused oleks 1. oktoobrist tühistanud JäätS § 66 lg 1.1, mis võimaldab kohalikel omavalitsustel (KOVdel) või nende volitatud mittetulundusühingutel (MTÜdel) sõlmida otselepinguid jäätmevedajatega ning arveldada ise jäätmevaldajatega. Septembris vaidlustasid seaduse põhiseaduspärasuse 6 Lääne-Viru omavalitsust, kes taotlesid esialgse õiguskaitse korras ka muudatuste jõustumise peatamist.
Virumaa omavalitsused taotlesid esialgset õiguskaitset, kuna muudatuste jõustumise korral ei saaks jäätmevedu vahendada ka nende poolt asutatud MTÜ Lääne-Viru Jäätmekeskus. See võiks muuta mõtetuks kohalike omavalitsuste toel tehtud investeeringud ning MTÜ pankroti korral tuua kaasa lisakohustusi. Kohalikud omavalitsused on MTÜ poolt võetud laenude tagasimakse garandid, garantii suuruseks on umbes 66 000 eurot omavalitsuse kohta.
Riigikohus leidis, et seadusemuudatuste jõustumine võib riivata omavalistuste finantsautonoomiat
Riigikohus leidis, et taotlus on põhjendatud, kuna seaduse jõustumine võiks veel kohtumenetluse ajal kaasa tuua ettenägematuid negatiivseid tagajärgi nii MTÜ kui KOVide finantseisule. See kahjustaks omavalitsuste finantsautonoomiat, mis on osaks KOVide enesemääramisõigusest. Kuna suvel vastu võetud jäätmeseaduse muudatused olid tihedalt seotud, peatas Riigikohus kogu seaduse jõustumise.
Riigikohtu määrus põhiseaduslikkuse järelevalve asjas 3-4-1-34-14
Keskkonnaministeerium avaldas 22. septembril eelnõu, millega muudetaks olmejäätmete sorteerimist ja kogumist puudutavat KKM määrust. Eelnõu, millega täpsustataks mitmeid jäätmete sortimisega seotud kohalike omavalitsuste kohustusi, jäeti 6. oktoobril üleriigiliste omavalitsusliitude poolt kooskõlastamata. Omavalitsusliitude hinnangul on mitmed sätted segased, eelnõu piiraks liigselt nende otsustusõigust ning tekitaks lisakulusid, mille mõju pole hinnatud.
Vastavalt EL jäätmete raamdirektiivile (2008/98/EÜ) ja seda üle võtvale jäätmeseaduse § 31 lõikele 3 tuleb KOVidel järgmisest aastast korraldada paberi-, papi-, metalli-, plasti- ja klaasijäätmete liigiti kogumist. Uus eelnõu täpsustaks, kuidas seda täpsemalt ellu viia, nt määratletaks määruses võimalikud jäätmete liigiti kogumise süsteemid (korraldatud jäätmeveo raames, jäätmejaamade ja kogumispunktide või nn kogumisringide läbi). Samuti täpsustataks, et jäätmete sortimine ja liigiti kogumine ei tohiks sõltuda sellest, kuidas käiakse ümber sortimise jäägiga – kas see ladestatakse prügilasse, põletatakse või töödeldakse mehhaanilis-bioloogiliste meetoditega.
Omavalitsusliitude hinnangul riivavad täpsed reeglid jäätmejaamade haldamisele lubamatult nende autonoomiat
Enim kritiseerisid omavalitsusliidud uusi jäätmejaamade tööd puudutavaid reegleid. Eelnõu kohaselt peavad jäätmejaamad olema suutelised vastu võtma kõiki sorteerimisele kuuluvaid jäätmeid (v-a pakendid ja probleemtooted) ning olema avatud vähemalt kolm korda nädalas kaheksa tunni jooksul, sh ühel puhkepäeval. Omavalitsusliitude hinnangul riivab selline reegel lubamatult nende enesemääramisõigust, kuna erinevad kohapealsed olud tingivad ka nt erineva vajaduse jäätmejaamade lahtioleku järele.
Omavalitsusliitude hinnangul on problemaatiline ka eelnõu jõustumistähtaeg. Eelnõu kohaselt jõustuksid muudatused üldkorras, st kolme päeva jooksul pärast Riigi Teatajas avaldamist. Mõningate uute reeglite täitmiseks võib kohalikel omavalistusel olla vaja muuta lepinguid jäätmekäitlusettevõtetega, mida pole liitude hinnangul võimalik nii lühikese ajaga teha.
Jäätmeseaduse eelnõu (688 SE) tagasilükkamine
Riigikogu lükkas 25. septembri istungil tagasi IRL saadikute algatatud eelnõu, millega sooviti anda Tarbijakaitseametile korraldatud jäätmeveo järelevalve pädevust.
Vabariigi Valitsuse 26. novembri 2004. a määruse nr 346 "Riikliku pakendiregistri põhimäärus" muudatused
10. oktoobril jõustusid Vabariigi Valitsuse 26. novembri 2004. a määruse nr 346 "Riikliku pakendiregistri põhimäärus" muudatused, millega piiratakse registriandmete tagantjärele muutmise võimalusi. Edaspidi on võimalik andmeid tagasiulatuvalt muuta vaid eelmise aasta andmete osas.
Vabaühendused kohtuvad keskkonnaminister Keit Pentus-Rosimannusega, et tutvustada oma seisukohti põlevkivi keskkonnatasude ja kaevanduste planeerimise küsimustes. Eestimaa Looduse Fond ja Eesti Maavarade Ühing leiavad, et põlevkivi tasude määr peab olema tänasest oluliselt kõrgem, et olla kooskõlas tööstuse keskkonnamõjude ning kodanike huvidega. Kohtumisel esitlevad Keskkonnaõiguse Keskuse juristid ettepanekuid maavarade kasutuse paremaks korraldamiseks riiklikul tasandil.
Eelmisel nädalal, 15.-18. septembril toimus Saksamaal, Lenzenis avalikes huvides tegutsevate keskkonnajuristide võrgustiku Environmental Law Alliance Worldwide (ELAW) aastakonverents. Seekordsel konverentsil arutasid rahvusvahelise võrgustiku liikmed, kuidas kasutada strateegilist hagelemist ehk kohtuskäimist tõhusa avalike huvide kaitsmise vahendina. Kohtumisel osalesid ka KÕKi juristid Kärt Vaarmari ja Siim Vahtrus.

matches:
Riigikohus
§ 40
§ 9
§ 13
Riigikohus
§ 66
Riigikohus
Riigikohus
Riigikohus
§ 31


Toetuse andmise tingimused meetmes „Linnapiirkondade jätkusuutlik areng” – Riigi Teataja
Toetuse andmise tingimused meetmes „Linnapiirkondade jätkusuutlik areng”
Toetuse andmise tingimused meetmes „Linnapiirkondade jätkusuutlik areng” - sisukord
RT I, 06.03.2015, 30
Vastu võetud 03.03.2015 nr 9
(1) Määrusega kehtestatakse struktuuritoetuse andmise tingimused ja kord Vabariigi Valitsuse heaks kiidetud ja Euroopa Komisjoni kinnitatud „Ühtekuuluvuspoliitika fondide rakenduskava 2014−2020” prioriteetse suuna „Jätkusuutlik linnapiirkondade areng” meetme „Linnapiirkondade jätkusuutlik areng” tegevuste „Säästva linnalise liikuvuse ning inim- ja keskkonnasõbraliku avaliku linnaruumi arendamine” ning „Uute lapsehoiu ja alushariduse infrastruktuuri loomine” eesmärkide elluviimiseks.
(3) Meetme tegevuste abikõlblikuks sihtpiirkonnaks on Tallinna, Tartu ja Pärnu linnapiirkonnad.
2) e-teenindus – rakendusüksuse veebilehel asuv portaal, mille kasutamiseks sõlmib toetuse taotleja (edaspidi taotleja) esindusõiguslik isik lepingu ning mille kasutamise kohustuslikud tingimused on tehtud taotlejale kättesaadavaks rakendusüksuse e-teeninduses;
3) kergliiklustee – jalgtee ja jalgrattatee teeseaduse § 7 tähenduses;
4) keskuslinn – Tallinna linnapiirkonna puhul Tallinna linn, Tartu linnapiirkonna puhul Tartu linn, Pärnu linnapiirkonna puhul Pärnu linn;
5) linnapiirkonna jätkusuutliku arengu strateegia (edaspidi linnapiirkonna strateegia) – Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 1301/2013, mis käsitleb Euroopa Regionaalarengu Fondi ja majanduskasvu ja tööhõivesse investeerimise eesmärgiga seonduvaid erisätteid ning millega tunnistatakse kehtetuks määrus (EÜ) nr 1080/2006 (ELT L 347, 20.12.2013, lk 289–302), artikli 7 lõikele 1 vastav strateegia;
6) linnapiirkonna jätkusuutliku arengu strateegia tegevuskava (edaspidi linnapiirkonna tegevuskava) – tegevuskava, mis on Vabariigi Valitsuse 4. detsembri 2014. a korraldusega nr 528 kinnitatud „Ühtekuuluvuspoliitika fondide rakenduskava 2014–2020” meetmest „Linnapiirkondade jätkusuutlik areng” toetuse andmise aluseks;
7) liikuvuse sõlmala – piirkond, kuhu koonduvad erinevad liikumisteed või liikumisviisid;
8) Pärnu linnapiirkond – Pärnu linn koos järgmiste kohaliku omavalitsuse üksustega: Audru vald, Paikuse vald, Sauga vald, Sindi linn ja Tahkuranna vald;
9) Tallinna linnapiirkond – Tallinna linn koos järgmiste kohaliku omavalitsuse üksustega: Harku vald, Jõelähtme vald, Kiili vald, Maardu linn, Rae vald, Saku vald, Saue linn, Saue vald ja Viimsi vald;
10) Tartu linnapiirkond – Tartu linn koos järgmiste kohaliku omavalitsuse üksustega: Luunja vald, Tartu vald, Tähtvere vald ja Ülenurme vald.
(1) Meetme „Linnapiirkondade jätkusuutlik areng” raames toetatavate tegevuste eesmärgid on:
2) tagada suuremate linnapiirkondade elanikele kodulähedased lasteaia- ja lapsehoiuvõimalused.
1) linnapiirkondadesse rajatakse 60 kilomeetrit kergliiklusteed;
2) luuakse või taastatakse 60 000 ruutmeetrit avalikku linnaruumi;
3) viiakse ellu kolm ühistranspordivõrgustikku ning liikuvust arendavat ja uuenduslikku kergliikluse edendamise projekti;
4) luuakse 2000 lasteaia- ja lapsehoiukohta.
(1) Vastavalt Vabariigi Valitsuse 15. detsembri 2014. a korraldusele nr 557 „„Perioodi 2014–2020 struktuuritoetuse meetmete nimekirja” kinnitamine” on rakendusasutuseks Siseministeerium (edaspidi rakendusasutus).
(2) Vastavalt Vabariigi Valitsuse 15. detsembri 2014. a korraldusele nr 557 „„Perioodi 2014–2020 struktuuritoetuse meetmete nimekirja” kinnitamine” on rakendusüksuseks Ettevõtluse Arendamise Sihtasutus (edaspidi rakendusüksus).
4) lapsehoiu- ja alushariduse infrastruktuuri arendamine, sealhulgas uute hoonete ja moodullasteaedade ehitamine ning olemasolevate hoonete laiendamine ja kohandamine.
11) tarkvaraarendus, tarkvara ja seadmete soetamine, tarkvara testimise ja kasutamise koolitus.
(6) Abikõlblike kulude puhul on järgmised piirangud:
(8) Käibemaks on abikõlblik kulu juhul, kui on võimalik näidata, et vastavalt käibemaksu reguleerivatele õigusaktidele ei ole projektis tasutud käibemaksu sisendkäibemaksuna õigust maha arvata või käibemaksu tagasi taotleda ning käibemaksu ei hüvitata ka muul moel.
(9) Abikõlblike kulude tõendamisel juhindutakse ühendmääruse §-st 2.
(5) Projekti rakendamise käigus võib toetuse saaja taotleda rakendusüksuselt projekti abikõlblikkuse perioodi pikendamist mõistliku aja võrra tingimusel, et projekt ei lõpe hiljem kui 31. augustil 2023. aastal.
(6) Projekt loetakse lõppenuks, kui rakendusüksus kinnitab lõpparuande ja teeb toetuse saajale lõppmakse.
(1) Toetuse maksimaalne määr on 85 protsenti projekti abikõlblikest kuludest. Omafinantseeringu minimaalne määr on 15 protsenti projekti abikõlblikest kuludest.
(2) Kui meetme raames antav toetus on käsitatav vähese tähtsusega abina, on toetuse maksimaalne määr 100 protsenti projekti abikõlblikest kuludest.
(3) Kui meetme raames antav toetus on käsitatav vähese tähtsusega abina, kehtivad järgmised lisanõuded:
(4) Projektile antava toetuse summa ja määr abikõlblikest kuludest sätestatakse taotluse rahuldamise otsuses.
(5) Meetme vahendite indikatiivse jaotuse linnapiirkondade vahel perioodiks 2014–2020 kehtestab rakendusasutuse juht käskkirjaga hiljemalt käesoleva määruse § 11 lõikes 1 nimetatud linnapiirkonna tegevuskavade eelnõude koostamise algatamise ajaks. Meetme vahenditest 50 protsenti jagatakse kõikide linnapiirkondade vahel võrdselt. Ülejäänud 50 protsenti jagatakse linnapiirkondade vahel proportsionaalselt vastavalt linnapiirkonna rahvaarvule.
(2) Linnapiirkonna strateegia peab meetme „Linnapiirkondade jätkusuutlik areng” rakendamiseks vastama järgmistele nõuetele:
(3) Linnapiirkonna tegevuskava peab meetme „Linnapiirkondade jätkusuutlik areng” rakendamiseks vastama järgmistele nõuetele:
4) toetuse abil ellu viidavad projektid panustavad käesoleva määruse §-s 3 sätestatud eesmärkide ning meetme väljundinäitajate sihttasemete saavutamisse;
6) tegevuskavas sätestatakse reservprojektid vähemalt 20 protsendi, kuid kõige rohkem 40 protsendi ulatuses rakendusasutuse juhi käskkirjaga linnapiirkonnale määratud vahendite kogumahust.
(1) Linnapiirkonna tegevuskava eelnõu koostatakse vastavalt rakendusasutuse juhi käskkirjaga kehtestatud tegevuskava koostamise juhendile ja vormile linnapiirkonnale rakendusasutuse juhi käskkirjaga indikatiivselt eraldatavate vahendite mahus. Nimetatud käskkiri avalikustatakse Siseministeeriumi veebilehel.
(11) Käesoleva paragrahvi lõigete 9 ja 10 alusel antud hinnete liitmisel vastavalt lõikele 10 moodustub projektiettepaneku koondhinne. Hinnang loetakse positiivseks, kui hindamisel antud koondhinne on vähemalt 2,5. Positiivse hinde saanud projektiettepanekutest moodustatakse pingerida.
(5) Rakendusasutusega kooskõlastatud linnapiirkonna tegevuskava eelnõu tuleb esitada heakskiitmiseks kõigile linnapiirkonna kohaliku omavalitsuse üksuste volikogudele, kes võivad eelnõude heakskiitmise delegeerida valla- või linnavalitsusele. Linnapiirkonna tegevuskava loetakse heaks kiidetuks, kui vähemalt keskuslinn ning pool linnapiirkonna kohaliku omavalitsuse üksustest on selle heaks kiitnud. Linnapiirkonna kohaliku omavalitsuse üksus, kes linnapiirkonna tegevuskava heaks ei kiitnud, ei saa meetmest toetust taotleda.
2) sihtasutused ja mittetulundusühingud, kui projektis kavandatud tegevused vastavad nende organisatsioonide põhikirjalistele eesmärkidele.
Lisaks perioodi 2014–2020 struktuuritoetuse seaduse (edaspidi struktuuritoetuse seadus) § 21 lõikes 2 sätestatule on taotleja kohustatud:
5) projektijuhi ja projekti juhtimisse kaasatud isikute elulookirjeldused,
16) hoonete puhul ehituslik projektidokumentatsioon, mis vastab ehitusseadusele ja standardis EVS 811:2012 „Hoone ehitusprojekt” sätestatud põhiprojekti staadiumile;
17) rajatiste puhul ehituslik projektidokumentatsioon, mis vastab majandus- ja kommunikatsiooniministri 17. septembri 2010. a määruses nr 67 „Nõuded ehitusprojektile” kehtestatud nõuetele;
18) dokumendid, mis kinnitavad projekti tulemusena väärindatava objekti omandi- või kasutusõigust projekti kestel ning viie aasta jooksul projekti lõppemisest arvates;
19) finantsanalüüs puhastulu teenimise ning objekti haldamisega kaasnevate iga-aastaste kulude ja tulude kohta;
20) keskkonnamõjude hinnang vastavalt keskkonnamõju hindamise ja keskkonnajuhtimissüsteemi seadusele;
21) rakendusüksuse nõutud lisadokumendid ja -teave;
22) volikiri, kui esindusõiguslik isik tegutseb volituse alusel;
23) taotleja kinnitus esitatud andmete õigsuse kohta.
(4) Kui taotleja on projektile või projekti tegevustele taotlenud toetust samal ajal mitmest meetmest või muudest riigieelarvelistest, Euroopa Liidu või välisabi vahenditest, peab taotleja esitama sellekohase teabe.
(5) Toetust ei anta projektile, mille raames on käesoleva määruse §-s 5 nimetatud tegevused lõpetatud või täielikult ellu viidud enne taotluse esitamist, olenemata sellest, kas kulud on tasutud.
(2) Taotlus esitatakse rakendusüksusele hiljemalt linnapiirkonna tegevuskavas sätestatud taotluse esitamise tähtpäeval, mis ei või olla hilisem kui 31. detsember 2018. aastal.
(3) Linnapiirkonna tegevuskavas sätestatud taotluse esitamise tähtpäeva võib põhjendatud juhul muuta, kui ilmnevad asjaolud, mille tõttu ei ole võimalik taotlust tegevuskavas sätestatud tähtpäevaks esitada. Sel juhul peab taotleja hiljemalt üks kuu pärast tegevuskavas sätestatud taotluse esitamise tähtpäeva esitama rakendusüksusele uue taotluse esitamise ajakava ning põhjendama kuupäeva muutmist. Kui taotleja ei esita uut ajakava, ei ole tal õigust projekti osas taotlust esitada. Sellisel juhul saab tegevuskava alusel taotluse esitamise õiguse samas linnapiirkonnas reservnimekirjas kõrgeimal kohal oleva projekti toetuse taotleja.
(4) Taotlus esitatakse rakendusüksusele e-teeninduse kaudu taotleja esindusõigusliku isiku poolt digitaalselt allkirjastatuna.
(2) Taotlus esitatakse rakendusüksusele e-teeninduse kaudu käesoleva määruse § 17 lõikes 2 nimetatud tähtpäevaks.
(5) Taotluse menetlemise tähtaeg on kuni 35 tööpäeva taotluse registreerimisest rakendusüksuse e-teeninduses. Kui rakendusüksus avastab taotluse ja taotleja nõuetele vastavuse kontrollimisel ebatäpsusi või puudusi, teavitab ta sellest viivitamata taotlejat ja määrab tähtaja puuduste kõrvaldamiseks. Üldjuhul antakse puuduste kõrvaldamiseks aega kuni kümme tööpäeva, taotluse menetlemise tähtaeg pikeneb puuduste kõrvaldamiseks antud aja võrra.
(3) Kui otsusega antav toetus on vähese tähtsusega abi, märgitakse taotluse rahuldamise otsuses, et toetus on vähese tähtsusega abi Euroopa Komisjoni määruse (EL) nr 1407/2013 artikli 3 tähenduses, samuti esitatakse määruse pealkiri ja viide määruse Euroopa Liidu Teatajas avaldamise andmetele.
(4) Taotlus ja selle kohta esitatud lisateave on taotluste menetlemise määruse § 8 lõike 6 kohaselt taotluse kohta tehtud otsuse lahutamatu lisa. Taotluse kohta tehtud otsuses võib jätta märkimata taotluses sisalduva teabe ja sellele viidata, kui teave võetakse otsustamisel arvesse taotluses esitatud sõnastuses.
(5) Taotlus jäetakse rahuldamata, kui taotleja või taotlus ei vasta käesoleva määruse §-des 14 ja 16–18 sätestatud nõuetele ning taotluste menetlemise määruse § 8 lõikes 2 või 3 sätestatud juhtudel.
(7) Taotluse osalise rahuldamise või rahuldamata jätmise otsuse tegemisel loetakse taotleja struktuuritoetuse seaduse § 23 lõikes 1 sätestatud ärakuulamisõigus tagatuks, kui otsus põhineb taotluses esitatud andmetel ning puuduste kõrvaldamiseks esitatud teabel ja selgitustel.
(8) Taotluse rahuldamise või rahuldamata jätmise otsus edastatakse taotlejale rakendusüksuse e-teeninduse kaudu kolme tööpäeva jooksul otsuse vastuvõtmisest arvates.
(5) Taotluse osalise või kõrvaltingimusega rahuldamise otsus vormistatakse, lähtudes käesoleva määruse § 19 lõigetest 2 ja 6–8.
(3) Taotluse rahuldamise otsuse muutmise otsustab rakendusüksus üldjuhul 30 tööpäeva jooksul taotluse rakendusüksuse e-teeninduses registreerimisest arvates. Täiendavate asjaolude ilmnemisel on rakendusüksusel õigus taotluse menetlemist pikendada kuni 21 tööpäeva võrra.
(2) Rakendusüksus teavitab linnapiirkonna tegevuskava reservnimekirjas olevat taotlejat õigusest toetust taotleda. Toetuse taotleja peab vastava teabe saamisest arvates ühe kuu jooksul andma rakendusüksusele teada valmisolekust projekt meetme abikõlblikkuse perioodil ellu viia.
(3) Linnapiirkonna tegevuskava reservnimekirjas nimetatud projektidele kehtivad toetuse taotlemisel samad menetlusreeglid nagu põhinimekirjas olevatele projektile, välja arvatud käesoleva määruse § 17 lõikes 3 sätestatud võimalus esitada taotlus linnapiirkonna tegevuskavas märgitud kuupäevast hilisemal kuupäeval.
(4) Rakendusüksus kinnitab vahe- ja lõpparuanded 35 tööpäeva jooksul nende rakendusüksuse e-teeninduses registreerimisest arvates.
(2) Maksetaotlus esitatakse rakendusüksusele vastavalt taotluse rahuldamise otsuses sätestatud sagedusele e-teeninduse kaudu.
10) kui toetus on vähese tähtsusega abi, säilitab projekti elluviimisega seotud dokumente kümme aastat arvates kuupäevast, mil abi anti;
5) tegema hankedokumente eelkontrolli, kontrollima hankedokumentatsiooni vastavust taotluse rahuldamise otsusele ja riigihangete seadusele ning hindama hankedokumentide tehnilist kvaliteeti;
13) säilitama vähese tähtsusega abi andmist käsitlevaid andmeid kümne eelarveaasta jooksul arvates päevast, mil selle kava alusel anti viimast korda üksikabi;
14) tegema muid struktuuritoetuse seaduses ja selle alusel antud õigusaktides, käesolevas määruses ning rakendusüksuse ja rakendusasutuse vahel sõlmitud halduslepingus sätestatud toiminguid.
(1) Rakendusasutuse või -üksuse otsuse või toimingu peale tuleb enne halduskohtusse kaebuse esitamist esitada vaie struktuuritoetuse seaduse §-s 51 sätestatud korras. Vaie vaadatakse läbi haldusmenetluse seaduses sätestatud korras, arvestades käesoleva paragrahvi lõikes 2 sätestatud erisusi.
(2) Kui vaie esitatakse rakendusasutuse otsuse või toimingu peale, lahendab vaide rakendusasutus. Rakendusüksuse otsuse või toimingu peale esitatakse vaie rakendusüksuse kaudu rakendusasutusele. Esitatud vaide lahendab rakendusasutus.


redaktsioon 16.07.2018 - 01.01.2020 [RT I, 06.07.2018, 20]
22.04.1998 RT I 2004, 66, 457 20.05.1998terviktekst RT paberkandjal
25.11.2015 RT I, 17.12.2015, 1 20.12.2015, osaliselt 01.07.2016 ja 01.07.2021
(3) Prokuröriteenistusse kandideeriva isiku ankeedi vormi kinnitab valdkonna eest vastutav minister.
§ 20. [Kehtetu - RT I 2004, 46, 329 - jõust. 01.07.2004]
§ 21 <!- END 20 -!> . [Kehtetu - RT I 2004, 46, 329 - jõust. 01.07.2004]
1) juhtiv riigiprokurör - ametipalk on 95 protsenti riigi peaprokuröri ametipalgast;
2) juhtivprokurör - ametipalk on 90 protsenti riigi peaprokuröri ametipalgast;
3) riigiprokurör - ametipalk on 80 protsenti riigi peaprokuröri ametipalgast;
4) vanemprokurör - ametipalk on 75 protsenti riigi peaprokuröri ametipalgast;
5) eriasjade prokurör - ametipalk on 75 protsenti riigi peaprokuröri ametipalgast;
6) ringkonnaprokurör - ametipalk on 70 protsenti riigi peaprokuröri ametipalgast.
§ 23. [Kehtetu - RT I 2004, 46, 329 - jõust. 01.07.2004]
(1) Prokuröril, kes on prokurörina töötanud vähemalt 25 aastat, on riikliku pensionikindlustuse seaduse §-s 7 sätestatud vanaduspensioniea saabumisel õigus prokuröri vanaduspensionile, välja arvatud juhul, kui ta on teenistusest vabastatud tahtlikult toimepandud kuriteo eest süüdimõistva kohtuotsuse jõustumise tõttu.
(2) Õigus prokuröri vanaduspensionile on riikliku pensionikindlustuse seaduse §-s 7 sätestatud vanaduspensioniea saabumisel ka isikul, kes on prokurörina töötanud vähemalt 15 aastat ja sellele eelnevalt kohtunikuna või politseiametnikuna vähemalt 10 aastat, välja arvatud juhul, kui ta on teenistusest vabastatud tahtlikult toimepandud kuriteo eest süüdimõistva kohtuotsuse jõustumise tõttu.
(3) Prokuröri vanaduspensioni suurus on 65 protsenti tema viimasele ametikohale vastavast kõrgemate riigiteenijate ametipalkade seadusega või käesoleva seaduse § 22 alusel kehtestatud ametipalgast, arvestamata eripiirkonnas töötamisest tulenevat ametipalga suurendust.
(5) Prokuröri vanaduspensioni see osa, mis ületab üldise vanaduspensioni, makstakse riigieelarvest.
(6) Prokuröri vanaduspensioni ei maksta prokurörina töötamise ajal. Kui pensionile läinud prokurör teeb muud tööd, makstakse talle prokuröri vanaduspensioni täies ulatuses, sõltumata töötasu suurusest.
[RT I 2006, 21, 160 - jõust. 25.05.2006]
(7) Isik, kes on süüdi mõistetud karistusseadustiku 15. peatükis või 17. peatüki 2. jaos sätestatud süüteo eest, mille eest karistusseadustik näeb ette vähemalt kuni viieaastase vangistuse, kaotab õiguse käesolevas paragrahvis sätestatud prokuröri vanaduspensionile.
[RT I 2009, 15, 94 - jõust. 10.03.2009, kohaldatakse isikule, kelle suhtes jõustub süüdimõistev kohtuotsus pärast seaduse jõustumist.]
(8) Kui isikule maksti käesolevas paragrahvis sätestatud prokuröri vanaduspensioni, siis lõpetatakse pensioni maksmine kohtuotsuse jõustumise kuule järgnevast kuust. Käesolevas paragrahvis sätestatud prokuröri vanaduspensionile õiguse kaotamise korral säilib isikul õigus taotleda pensioni üldistel alustel.
(9) Kohus on kohustatud 10 tööpäeva jooksul kohtuotsuse jõustumisest arvates kirjalikult teatama Sotsiaalkindlustusametile asjaolust, millega seoses kaob isikul õigus käesolevas paragrahvis sätestatud prokuröri vanaduspensionile.
(10) Prokuröri vanaduspensionile kohaldatakse riikliku pensionikindlustuse seaduse sätteid, arvestades käesoleva seaduse erisusi.
2) vääritu tegu - süüline tegu, mis on vastuolus üldtunnustatud kõlblusnormidega või diskrediteerib prokuröri või prokuratuuri, sõltumata sellest, kas niisugune tegu pandi toime ametikohustuste täitmisel või mitte.
§ 46. [Kehtetu - RT I 2004, 46, 329 - jõust. 01.07.2004]
§ 51. [Kehtetu - RT I 2004, 46, 329 - jõust. 01.07.2004]
§ 52 <!- END 51 -!> . Prokuröri nimetamine Riigiprokuratuuri, Justiitsministeeriumi või Riigikohtu koosseisus ettenähtud ametikohale
1) maa- või linnaprokuröri - maakonna või linna vanemprokuröriks;
2) maa- või linnaprokuröri asetäitja - maa- või linnaprokuröriks;
3) maa- või linna prokuröri abi - maa- või linnaprokuröriks, kui tal on käesoleva seaduse § 15 lõikes 1 nimetatud õigusalane kõrgharidus;
4) maa- või linna prokuröri abi - prokuröri abiks, kui ta ei vasta käesoleva lõike punktis 3 märgitud nõudele;
5) prokurörikandidaadi - prokuröri abiks.
(8) Käesolevas paragrahvis sätestatud ametisse nimetamisele ei kohaldata käesoleva seaduse § 15 lõikeid 3-5.
§ 56. [Kehtetu - RT I 2006, 21, 160 - jõust. 25.05.2006]
(1) Käesoleva seaduse §-sid 25 ja 26 kohaldatakse isikute suhtes, kes töötavad prokurörina seaduse jõustumise ajal või pärast seaduse jõustumist.
(3) Käesoleva seaduse § 25 lõike 6 esimest lauset kohaldatakse isikutele, kellel tekib prokuröri vanaduspensioni saamise õigus 2006. aasta 1. juulist.
§ 60 <!- END 59b1 -!> . [Kehtetu - RT I 2000, 28, 167 - jõust. 16.04.2000]
(6) Prokuröri töövõimehüvitis makstakse riigieelarvest Justiitsministeeriumi eelarve kaudu.
(5) Prokuröri töövõimetuspension makstakse riigieelarvest Justiitsministeeriumi eelarve kaudu.
§ 62. - § 66. [Käesolevast tekstist välja jäetud.]


Huvide konflikti vältimine - teated - Paide linn
Paide Muusika- ja Teatrimaja direktori tehingu tegemisel toimingupiirangu kohaldamata jätmine
Paide Muusika- ja Teatrimajas töösuhtes toimingupiirangu kohaldamata jätmine
Paide Täiskasvanute Keskkooli direktori tehingu tegemisel toimingupiirangu kohaldamata jätmine
Paide Avatud Noortekeskuses töösuhtes toimingupiirangu kohaldamata jätmine
Paide Linnavalitsus otsustas jätta KVS § 11 lõike 3 punkti 5 alusel kohaldamata toimingupiirangu seoses Paide Muusika- ja Teatrimaja direktori Martha-Beryl Graubergi (Grauberg) ja Sirje Graubergi (Grauberg) vahel käsunduslepingu sõlmimisega ja seotud isiku poolt soetatud töövahendite kuludokumentide kinnitamisega.
Korruptsioonivastase seaduse* (edaspidi KVS) § 11 järgi on ametiisikul keelatud toimingu või otsuse tegemine, kui otsus või toiming tehakse ametiisiku enda või temaga seotud isiku suhtes. KVS § 2 lõigete järgi on Paide Muusika- ja Teatrimaja (edaspidi PaMT) asutuse juht ametiisik, mistõttu ta peab KVS § 3 lõike 2 punkti 1 alusel pidama kinni tegevus- ja toimingupiirangutest. KVS § 11 lõikest 2 tulenevalt peab ametiisik toimingupiirangu asjaolust viivitamata teavitama oma vahetut juhti või ametiisiku ametisse nimetamise õigusega isikut või organit. PaMT direktor on teavitanud Paide Linnavalitsust toimingupiirangu asjaolust - vajadusest sõlmida käsundusvõtuleping temaga seotud isikuga ja kinnitada temaga seotud isiku poolt ostetud töövahendite kuludokumendid KVS § 7 järgi. PaMT direktori ülesandeks on Paide Muusika- ja Teatrimaja põhimääruse* § 9 lõike
1 punkti 9 järgi tagada PaMTi ülesannete täitmiseks vajalik personal ja sõlmida tööandja õigustes PaMTi töötajatega töölepingud ning § 9 lõike 1 punkti järgi käsutada PaMT-i rahalisi vahendeid ning tagada nende sihipärane ja otstarbekas kasutamine. Seega ilmnevad asjaolud, mis oleks aluseks direktori taandamiseks. Kuna direktoril on samuti keelatud anda oma alluvale ülesandeks teha toimingut või otsust tema asemel, siis ei ole võimalik PaMT direktorit asendada, mis tähendab, et huvide konflikti vältimiseks ei ole PaMT direktoril võimalik ennast taandada.
KVS § 11 lõike 3 punkti 5 alusel on ametiisikul õigus jätta otsuste ja toimingute puhul toimingupiirang kohaldamata, kui ta avaliku ülesande täitmisel tagab asutuse töö korraldamise. Kuna PaMT direktor peab sõlmima käsunduslepingu temaga seotud isikuga kultuuriüritustel "Jõulukroon" ja Tallinna jõuluturul esinemiste ettevalmistusteks ja läbiviimiseks ning kinnitama PaMT muusikastuudio töö mitmekesistamiseks vajalike töövahendite soetamise kuludokumendid kogusummas 68.30 eurot, siis tagab ta sellega asutuse töö korraldamise ja seega otsustas Paide Linnavalitsus jätta toimingupiirangu kohaldamata, sest vastavat ülesannet saab täita vaid PaMT direktor.
• Korruptsioonivastane seadus. RT I, 13.03.2019, 96. – Arvutivõrgus:
https://www.riigiteataja.ee/akt/113032019096
• Paide Linnavolikogu 21. novembri 2019 määrus nr 20 „Paide Muusika- ja Teatrimaja põhimäärus". – Arvutivõrgus:
https://www.riigiteataja.ee/akt/403122019005
Paide Linnavalitsus otsustas jätta KVS § 11 lõike 3 punkti 5 alusel kohaldamata toimingupiirangu Paide Muusika- ja Teatrimaja direktori ja Ülle Laasi (Laas) vahel 16. novembril 2009. a sõlmitud töölepingu nr 142 muutmisel.
Korruptsioonivastase seaduse* (edaspidi KVS) § 11 järgi on ametiisikul keelatud toimingu või otsuse tegemine, kui otsus või toiming tehakse ametiisiku enda või temaga seotud isiku suhtes. KVS § 2 sätete alusel on Paide Muusika- ja Teatrimaja (edaspidi PaMT) asutuse juht ametiisik, mistõttu ta peab KVS § 3 lõike 2 punkti 1 alusel pidama kinni tegevus- ja toimingupiirangutest. KVS § 11 lõikest 2 tulenevalt peab ametiisik toimingupiirangu asjaolust viivitamata teavitama oma vahetut juhti või ametiisiku ametisse nimetamise õigusega isikut või organit. PaMT direktori ülesannetesse määratud Ülle Laas on teavitanud Paide Linnavalitsust toimingupiirangu asjaolust - vajadusest muuta iseenda töölepingut peaadministraatorina. PaMT direktori ülesandeks on PaMT põhimääruse* § 7 lõike 3 punkti 4 järgi PaMT töötajatega töölepingute muutmine. Seega ilmnevad asjaolud, mis oleks aluseks direktori taandamiseks. Kuna direktoril on samuti keelatud anda oma alluvale ülesandeks teha toimingut või otsust tema asemel, siis ei ole võimalik direktorit asendada, mis tähendab, et huvide konflikti vältimiseks ei ole PaMT direktoril võimalik ennast taandada.
KVS § 11 lõike 3 punkti 5 alusel on ametiisikul õigus jätta otsuste ja toimingute puhul toimingupiirang kohaldamata, kui ta avaliku ülesande täitmisel tagab asutuse töö korraldamise. Kuna ajutiselt PaMT direktoriks määratud isik peab muutma iseenda töölepingut, siis tagab ta sellega asutuse töö korraldamise ja seega otsustas Paide Linnavalitsus jätta toimingupiirangu kohaldamata, sest vastavat ülesannet saab täita vaid PaMT direktor.
* Korruptsioonivastane seadus. RT I, 17.11.2017, 29. – Arvutivõrgus:
https://www.riigiteataja.ee/akt/117112017029
* Paide Linnavolikogu 21. detsembri 2017 määrus nr 40 „Paide Muusika- ja Teatrimaja põhimäärus". – Arvutivõrgus:
https://www.riigiteataja.ee/akt/429122017147
Paide Linnavalitsus otsustas jätta KVS § 11 lõike 3 punkti 5 alusel kohaldamata toimingupiirangu Paide Muusika- ja Teatrimaja direktori ja Kersti Viilupi (Viilup) vahel 14. jaanuaril 2019. a sõlmitud töölepingu nr 166 lõpetamisel.
Korruptsioonivastase seaduse* (edaspidi KVS) § 11 järgi on ametiisikul keelatud toimingu või otsuse tegemine, kui otsus või toiming tehakse ametiisiku enda või temaga seotud isiku suhtes. KVS § 2 sätete alusel on Paide Muusika- ja Teatrimaja (edaspidi PaMT) asutuse juht ametiisik, mistõttu ta peab KVS § 3 lõike 2 punkti 1 alusel pidama kinni tegevus- ja toimingupiirangutest. KVS § 11 lõikest 2 tulenevalt peab ametiisik toimingupiirangu asjaolust viivitamata teavitama oma vahetut juhti või ametiisiku ametisse nimetamise õigusega isikut või organit. PaMT direktori asendajaks määratud Kersti Viilup on teavitanud Paide Linnavalitsust toimingupiirangu asjaolust - vajadusest lõpetada iseendaga tööleping kultuurikorraldajana. PaMT direktori ülesandeks on PaMT põhimääruse* § 7 lõike 3 punkti 4 järgi PaMT töötajatega töölepingute lõpetamine. Seega ilmnevad asjaolud, mis oleks aluseks direktori taandamiseks. Kuna direktoril on samuti keelatud anda oma alluvale ülesandeks teha toimingut või otsust tema asemel, siis ei ole võimalik direktori asendajat asendada, mis tähendab, et huvide konflikti vältimiseks ei ole PaMT direktori asendajal võimalik ennast taandada.
KVS § 11 lõike 3 punkti 5 alusel on ametiisikul õigus jätta otsuste ja toimingute puhul toimingupiirang kohaldamata, kui ta avaliku ülesande täitmisel tagab asutuse töö korraldamise. Kuna PaMT direktori asendaja peab lõpetama iseendaga töölepingu, siis tagab ta sellega asutuse töö korraldamise ja seega otsustas Paide Linnavalitsus jätta toimingupiirangu kohaldamata, sest vastavat ülesannet saab täita vaid PaMT direktori asendaja.
* Korruptsioonivastane seadus. RT I, 17.11.2017, 29. – Arvutivõrgus: https://www.riigiteataja.ee/akt/117112017029
* Paide Linnavolikogu 21. detsembri 2017 määrus nr 40 „Paide Muusika- ja Teatrimaja põhimäärus". – Arvutivõrgus: https://www.riigiteataja.ee/akt/429122017147
Paide Linnavalitsus otsustas jätta KVS § 11 lõike 3 punkti 5 alusel kohaldamata toimingupiirangu Paide Täiskasvanute Keskkooli direktori ja Enn Lehtpuu vahel töövõtulepingu sõlmimisega.
Korruptsioonivastase seaduse* (edaspidi KVS) § 11 järgi on ametiisikul keelatud toimingu või otsuse tegemine, kui otsus või toiming tehakse ametiisiku enda või temaga seotud isiku suhtes. KVS § 2 lõigete järgi on Paide Täiskasvanute Keskkooli (edaspidi PTKK) asutuse juht ametiisik, mistõttu ta peab KVS § 3 lõike 2 punkti 1 alusel pidama kinni tegevus- ja toimingupiirangutest. KVS § 11 lõikest 2 tulenevalt peab ametiisik toimingupiirangu asjaolust viivitamata teavitama oma vahetut juhti või ametiisiku ametisse nimetamise õigusega isikut või organit. PTKK direktor on teavitanud Paide Linnavalitsust toimingupiirangu asjaolust - vajadusest sõlmida töövõtuleping temaga seotud isikuga KVS § 7 järgi. PTKK direktori ülesandeks on Paide Täiskasvanute Keskkooli põhimääruse* § 23 lõike 3 punkti 3 järgi teha kooli eelarve piires tehinguid, mis on seotud tema seaduses sätestatud ülesannete täitmisega. Seega ilmnevad asjaolud, mis oleks aluseks direktori taandamiseks. Kuna direktoril on samuti keelatud anda oma alluvale ülesandeks teha toimingut või otsust tema asemel, siis ei ole võimalik PTKK direktorit asendada, mis tähendab, et huvide konflikti vältimiseks ei ole PTKK direktoril võimalik ennast taandada.
KVS § 11 lõike 3 punkti 5 alusel on ametiisikul õigus jätta otsuste ja toimingute puhul toimingupiirang kohaldamata, kui ta avaliku ülesande täitmisel tagab asutuse töö korraldamise. Kuna PTKK direktor peab sõlmima töövõtuleping temaga seotud isikuga Paide Täiskasvanute Keskkooli projekti „Teisel ringil targaks Järvamaal 2" nr 2014-2020.1.06.18-0092 tegevuste läbiviimiseks. Projekti raames esitati hinnapäring kolmele pakkujale ning selle tulemusena oli Enn Lehtpuu pakkumine kõige soodsam. PTKK direktor tagab töövõtulepingu sõlmimisega asutuses töö korraldamise. Eelnevale tuginedes otsustas Paide Linnavalitsus jätta toimingupiirangu kohaldamata, sest vastavat ülesannet saab täita vaid PTKK direktor.
Korruptsioonivastane seadus. RT I, 17.11.2017, 29. – Arvutivõrgus: https://www.riigiteataja.ee/akt/117112017029
Paide Linnavolikogu 27. jaanuari 2011 määrus nr 38 „Paide Täiskasvanute Keskkooli põhimäärus". – Arvutivõrgus: https://www.riigiteataja.ee/akt/406122012039
Paide Linnavalitsus otsustas jätta KVS § 11 lõike 3 punkti 5 alusel kohaldamata toimingupiirangu Paide Avatud Noortekeskuse juhataja ja Reima Nõmmiku vahel 17. novembril 2015. a sõlmitud töölepingu nr NK 2-2/127 lõpetamisel.
Korruptsioonivastase seaduse* (edaspidi KVS) § 11 järgi on ametiisikul keelatud toimingu või otsuse tegemine, kui otsus või toiming tehakse ametiisiku enda või temaga seotud isiku suhtes. KVS § 2 sätete alusel on Paide Avatud Noortekeskuse (edaspidi noortekeskus) asutuse juht ametiisik, mistõttu ta peab KVS § 3 lõike 2 punkti 1 alusel pidama kinni tegevus- ja toimingupiirangutest. KVS § 11 lõikest 2 tulenevalt peab ametiisik toimingupiirangu asjaolust viivitamata teavitama oma vahetut juhti või ametiisiku ametisse nimetamise õigusega isikut või organit. Noortekeskuse juhataja on teavitanud Paide Linnavalitsust toimingupiirangu asjaolust - vajadusest lõpetada iseendaga tööleping Noorte Tugila noorsootöötajana. Noortekeskuse juhataja ülesandeks on Paide Avatud Noortekeskuse põhimääruse* § 4 lõike 3 punkti 4 järgi noortekeskuse töötajatega töölepingute lõpetamine. Seega ilmnevad asjaolud, mis oleks aluseks juhataja taandamiseks. Kuna juhatajal on samuti keelatud anda oma alluvale ülesandeks teha toimingut või otsust tema asemel, siis ei ole võimalik noortekeskuse juhatajat asendada, mis tähendab, et huvide konflikti vältimiseks ei ole noortekeskuse juhatajal võimalik ennast taandada.
KVS § 11 lõike 3 punkti 5 alusel on ametiisikul õigus jätta otsuste ja toimingute puhul toimingupiirang kohaldamata, kui ta avaliku ülesande täitmisel tagab asutuse töö korraldamise. Kuna noortekeskuse juhataja peab lõpetama iseendaga töölepingu, siis tagab ta sellega asutuse töö korraldamise ja seega otsustas Paide Linnavalitsus jätta toimingupiirangu kohaldamata, sest vastavat ülesannet saab täita vaid noortekeskuse juhataja.
* Paide Linnavolikogu 15. veebruari 2018 määrus nr 9 „Paide Avatud Noortekeskuse põhimäärus". – Arvutivõrgus: https://www.riigiteataja.ee/akt/401032018001#para4


Teadus- ja harrastuskalapüügi andmekogu asutamine ja andmekogu pidamise põhimäärus – Riigi Teataja
Teadus- ja harrastuskalapüügi andmekogu asutamine ja andmekogu pidamise põhimäärus
Teadus- ja harrastuskalapüügi andmekogu asutamine ja andmekogu pidamise põhimäärus - sisukord
3 Andmekogusse kantavad andmed, alusdokumendid ja andmete töötlemine
§ 6 Andmekogusse kantavate andmete loetelu
§ 7 Andmete andmekogusse esitamine
§ 8 Andmete esitaja ja andmekogu kasutaja isikusamasuse tuvastamine ja autoriseerimine
4 Juurdepääs andmekogule ja andmekogusse kantud andmetele
5 Andmekogu pidamise rahastamine ja andmekogu lõpetamine
RT I, 24.11.2017, 12
Vastu võetud 22.11.2017 nr 48
Määrus kehtestatakse kalapüügiseaduse § 291 lõike 4 alusel.
(1) Käesoleva määrusega asutatakse riigi infosüsteemi kuuluv andmekogu ametliku nimetusega teadus- ja harrastuskalapüügi andmekogu (edaspidi andmekogu).
(2) Andmekogu ametlik lühend on TEHA.
Andmekogu eesmärk on lihtsustada eripüügi- ja harrastuskalapüügi- ning asustamislubade taotlemist ja menetlemist, aruandlust, muude lubadega seotud kohustuste täitmist ning kogutud andmete säilitamist, kasutamist ja kättesaadavust.
2) töötleb eripüügiõiguse ja elektripüügivahendi tõendiga seotud andmeid ning kalandus- ja vesiviljelussektori kohta esitatud andmeid õigusaktides sätestatud kohustuste täitmiseks;
3) töötleb harrastuspüügiõigusega seotud andmeid ja Eestis looduslikult esineva kalaliigi või tema viljastatud marja veekogusse asustamise andmeid õigusaktides sätestatud kohustuste täitmiseks;
4) tagab andmekogu arendamise, haldamise ja pidamise finantseerimise;
5) juhib andmekogu arendustöid;
6) määrab andmekogu käideldavuse, tervikluse ja konfidentsiaalsuse tagamiseks andmekogu turvanõuetele vastavad organisatsioonilised, füüsilised ja infotehnoloogilised turvameetmed ning korraldab nende rakendamise;
7) informeerib volitatud töötlejaid aegsasti kavandatavatest muudatustest andmekogu pidamisel ning olulistest takistustest ja probleemidest andmekoguga seotud kohustuste täitmisel;
8) tagab andmekogusse kantud andmete kättesaadavuse ja asjakohasuse;
9) tagab andmekogu teenuste kasutajatoe;
10) teeb oma pädevuse piires järelevalvet andmekogu pidamise üle.
(3) Andmekogu volitatud töötlejad on Keskkonnaamet ja Keskkonnaministeeriumi Infotehnoloogiakeskus.
(4) Keskkonnaamet:
1) töötleb harrastuspüügiõigusega seotud andmeid ja Eestis looduslikult esineva kalaliigi või tema viljastatud marja veekogusse asustamise andmeid õigusaktides sätestatud kohustuste täitmiseks;
2) informeerib vastutavat töötlejat ja teist volitatud töötlejat olulistest takistustest ja probleemidest andmekoguga seotud kohustuste täitmisel;
3) rakendab meetmeid andmete käideldavuse, tervikluse ja konfidentsiaalsuse nõuete tagamiseks;
4) osaleb koos andmekogu vastutava töötleja ja teise volitatud töötlejaga andmekogu arendustöödes;
(5) Keskkonnaministeeriumi Infotehnoloogiakeskus:
4) korraldab andmekogu arendustöid ning andmekogu infrastruktuuri hankimist või rentimist;
5) rakendab meetmeid andmete käideldavuse, tervikluse ja konfidentsiaalsuse nõuete tagamiseks ning korraldab andmekogu varukoopiate tegemist;
7) informeerib vastutavat töötlejat ja teist volitatud töötlejat olulistest takistustest ja probleemidest andmekoguga seotud kohustuste täitmisel.
(1) Andmekogu pidamisel kasutatakse automatiseeritud andmetöötlust ja andmeid säilitatakse digitaalsel kujul.
1) aktiivses kasutuses olevad andmed;
2) arhiveeritud andmed.
(3) Andmekogusisesed komponendid on TEHA kasutajaliides ja TEHA andmebaas.
(2) Andmekogu andmete käideldavuse, tervikluse ja konfidentsiaalsuse tagamiseks rakendatakse asjakohaseid organisatsioonilisi, füüsilisi ja infotehnoloogilisi turvameetmeid.
(3) Andmekogusse kantud andmete turvaklass on K2T2S2 ja turbeaste on M.
3. peatükk Andmekogusse kantavad andmed, alusdokumendid ja andmete töötlemine
§ 6. Andmekogusse kantavate andmete loetelu
(1) Harrastuskalapüügiõiguse ja selle eest tasumise kohta kantakse andmekogusse järgmised andmed:
2) püügiõiguse omaniku ees- ja perekonnanimi;
3) püügiõiguse omaniku isikukood;
4) püügiõiguse omaniku telefoninumber ja e-posti aadress;
5) püügiõiguse algus ja lõpp;
6) tasumise kuupäev ja summa.
(2) Kalastuskaardi, selle taotlemise ja püügiandmete kohta kantakse andmekogusse järgmised andmed:
1) taotleja ja kalastuskaardi omaniku ees- ja perekonnanimi;
2) taotleja ja kalastuskaardi omaniku isikukood;
3) taotleja ja kalastuskaardi omaniku telefoninumber, postiaadress ja e-posti aadress;
4) taotletava püügipiirkonna asukoht veekogu ja maakonna täpsusega;
5) taotletav püügivahend, püügivahendi kood, püügivahendite arv ja nende märgistus ning püügiperiood;
6) taotluse esitamise aeg;
7) otsus kalastuskaardi andmise või mitteandmise kohta;
8) kalastuskaardi number;
9) kalastuskaardi kehtivusaja algus ja lõpp, sealhulgas peatumise aeg;
10) kalastuskaardi andja ees- ja perekonnanimi, ametinimetus, kui loa väljastaja on volitatud töötleja;
11) andmise kuupäev;
12) püügivahendite piirarv kogu perioodi kohta, piirarv kuus, piirarv nädalas;
13) püütud kalakogused liikide kaupa;
14) püügiandmete esitamise kuupäev, püügi kuupäev, püügikoht;
15) isiku, kelle suhtes on jõustunud kalastuskaardi kehtivuse peatumise ja selle andmisest keeldumise määrus, ees- ja perekonnanimi;
16) käesoleva lõike punktis 15 nimetatud isiku isikukood;
17) kalastuskaardi kehtivuse peatumise ja selle andmisest keeldumise määruse kehtivuse alguse ja lõppemise aeg.
(3) Eripüügiloa ja püügiandmete kohta kantakse andmekogusse järgmised andmed:
1) eripüügiloa number;
2) loa omaniku nimi või nimetus;
3) loa saaja isikukood või registrikood;
4) püügi eesmärk;
5) püügikoht veekogu ja püügipiirkonna täpsusega;
7) püüdja nimi ja isikukood;
8) püügialused, püügivahend ja selle märgistus;
9) püütava kala või veetaime liik;
10) püütav kogus;
11) lisatingimused;
12) loa andja ees- ja perekonnanimi, ametinimetus;
13) andmise kuupäev;
14) püütud kalakogused liikide kaupa.
(4) Elektripüügivahendi kohta kantakse andmekogusse järgmised andmed:
2) märgistus;
3) omaniku nimi või nimetus;
4) omaniku isikukood või registrikood;
5) kasutaja ees- ja perekonnanimi ja isikukood;
6) tehnilised parameetrid;
7) tõendi andja ees- ja perekonnanimi, ametinimetus;
8) andmise kuupäev.
(5) Eestis looduslikult esineva kalaliigi või tema viljastatud marja veekogusse asustamise kohta kantakse andmekogusse järgmised andmed:
1) asustaja omaniku nimi või nimetus;
2) asustatava kala liik, asurkond, vanus, kogus ja päritolu;
3) asustamiseks lubatud ajavahemik;
4) asustamisveekogu, asustamiskohad ja nende koordinaadid;
5) asustamisloa number;
6) asustamisloa andja ees- ja perekonnanimi, ametinimetus;
7) asustamisloa andmise kuupäev.
(6) Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 2017/1004 kalandussektori andmete kogumist, haldamist ja kasutamist käsitleva liidu raamistiku loomise ning ühise kalanduspoliitikaga seotud teadusliku nõustamise toetamise kohta ning millega tunnistatakse kehtetuks nõukogu määrus (EÜ) nr 199/2008 (ELT L 157, 20.06.2017, lk 1–21) alusel kantakse andmekogusse järgmised kalavarude majandamiseks vajalikud andmed:
1) bioloogilised andmed kõigi kalavarude kohta nende osakaalu kaupa püügis;
2) püügitegevuse mõju hindavad andmed;
3) üksikasjalikud andmed liidu kalalaevade tegevuse kohta;
4) kalandussektorit käsitlevad sotsiaalvaldkonna ja majanduslikud andmed;
5) vesiviljelust käsitlevad sotsiaalvaldkonna, majanduslikud ja keskkonnaalased andmed.
(7) Andmekogu kasutajate kohta kantakse andmekogusse järgmised andmed:
3) ametiasutus, kus kasutaja töötab, ja ametinimetus;
5) õiguste põhigrupp;
6) andmekogusse logimise ajad.
§ 7. Andmete andmekogusse esitamine
(1) Andmete andmekogusse esitaja on kalastuskaardi taotleja või taotleja poolt selleks volitatud isik.
(2) Andmekogusse esitavad andmeid ka vastutav töötleja ja volitatud töötlejad.
§ 8. Andmete esitaja ja andmekogu kasutaja isikusamasuse tuvastamine ja autoriseerimine
(1) Andmekogusse võib andmeid ja dokumente sisestada või neid seal luua ja menetlusmärkeid teha isik, kellel on asjakohased õigused ja kelle isikusamasus on tuvastatud.
(2) Andmete esitaja ja andmekogu kasutaja isikusamasus tuvastatakse ID-kaardiga või mobiil-ID-ga.
(1) Andmevahetus teiste andmekogudega toimub riigi infosüsteemide andmevahetuskihi kaudu avaliku teabe seaduse § 439 lõike 1 punkti 5 alusel kehtestatud korras riigi infosüsteemide andmevahetuskihi kaudu.
(2) Andmekogu vastutaval ja volitatud töötajatel on lubatud seadusega või seaduse alusel antud õigusaktiga neile pandud ülesannete täitmiseks esitada päringuid ja saada andmeid riigi või kohaliku omavalitsuse andmekogudest või infosüsteemidest.
Andmekogus avastatud ebaõiged andmed parandab esitatud info alusel ja pärast andmete kontrollimist andmekogu vastutav või volitatud töötleja.
(1) Andmekogus säilitatakse andmeid alaliselt, kui õigusaktist ei tulene teisiti.
(2) Käesolevas määruses nimetatud load ja nendega seotud andmed arhiveeritakse viie aasta pärast loa kehtivuse lõppemisest.
(3) Andmekogusse kantud andmete alusdokumente säilitatakse kooskõlas vastutava ja volitatud töötlejate asjaajamiskorras ette nähtud säilitustähtaegadega, mille lõppemise järel antakse need arhiiviseaduse ja muude seaduste ning nende alusel kehtestatud õigusaktide kohaselt avalikku arhiivi või otsustatakse nende hävitamine.
4. peatükk Juurdepääs andmekogule ja andmekogusse kantud andmetele
(1) Andmekogusse kantud andmed on avalikud seadusega sätestatud ulatuses. Andmekogu andmetele võimaldatakse juurdepääs kooskõlas avaliku teabe seadusega ning vastutava ja volitatud töötleja ametnikele neile teenistuskohustuste täitmiseks määratud ulatuses, kui käesolevas määruses ei ole sätestatud teisiti.
(2) Käesoleva määruse § 6 lõikes 2 sätestatud andmete esitajatel on juurdepääs üksnes nendega seotud mitteavalikele andmetele.
(3) Juurdepääs andmekogu andmetele võimaldatakse juurdepääsuõiguste andmisega või andmete väljastamisega.
(4) Vastutav töötleja annab kasutajaõiguse rollidele jagatud õiguste alusel.
(5) Käesoleva määruse lõikes 4 nimetatud kasutaja õigused peatatakse kasutaja töölt lahkumisel.
(1) Andmekogu andmetega tehtud toimingud logitakse.
(3) Iga andmekogus tehtud päringu ja kande kohta säilitatakse vähemalt järgmised andmed:
1) päringu või kande teinud isiku nimi;
(4) Logisid säilitatakse andmekogus vähemalt kolm aastat, kuid mitte kauem kui neli aastat kande tegemisest arvates.
5. peatükk Andmekogu pidamise rahastamine ja andmekogu lõpetamine
Andmekogu hooldus- ja arendustöid ning pidamist rahastatakse riigieelarvest vastutavale töötlejale ja volitatud töötlejatele selleks eraldatud vahenditest.
(1) Andmekogu tegevuse lõpetamise otsustab valdkonna eest vastutav minister.
(2) Andmekogu lõpetamine toimub kooskõlas arhiiviseadusega ning avaliku teabe seaduse § 439 lõike 1 punkti 6 alusel kehtestatud õigusaktiga.
Käesoleva määrus jõustub 2017. aasta 1. detsembril.


text:
esitatud 19. aprillil 20071(1)
Kohtuasi C‑274/05
Liikmesriigi kohustuste rikkumine – Diplomite tunnustamine – Direktiiv 89/48/EMÜ – Töötajad – Diplomite tunnustamise kokkulepped – Vastastikuse tunnustamise põhimõte
1. Käesoleva kohtuasja aluseks oleva hagiga palub Euroopa Ühenduste Komisjon tuvastada, et Kreeka Vabariik on rikkunud nõukogu 21. detsembri 1988. aasta direktiivi 89/48/EMÜ vähemalt kolmeaastase kutseõppe läbimisel antavate kõrgharidusdiplomite tunnustamise üldsüsteemi kohta(2) artiklitest 1, 3, 4, 7, 8 ja 10 tulenevaid kohustusi.
2. Teatud siseriiklikud õigusnormid võivad, ilma et nad oleksid diskrimineerivad, kahjustada õigustamatult töötajate vaba liikumist. Sellega on tegemist eelkõige kutsealal tegutsemiseks seatud kvalifikatsiooninõuete puhul, mis võivad liikmesriigiti oluliselt erineda. Selleks et kõrvaldada need töötajate vaba liikumise takistused, kehtestas ühenduse seadusandja kvalifikatsioonide tunnustamise süsteemi, mis põhineb vastastikuse tunnustamise põhimõttel.
3. Selle süsteemi rakendamiseks võttis Euroopa Ühendus diplomite tunnustamise valdkonnas kasutusele kaks lähenemist.
4. Esimene, niinimetatud sektoriline lähenemine kehtestab diplomite tunnustamise süsteemi seitsme reguleeritud kutseala jaoks.(3) Selle lähenemise raames võeti vastu mitu direktiivi. Need määravad kõikidele liikmesriikidele ühised miinimumkriteeriumid nendel kutsealadel tegevuse alustamise ja tegutsemise tingimustele. Sellest tulenevalt tunnustavad liikmesriigid automaatselt diplomeid, mis on omandatud ühenduse seadusandja määratud nimekirjas nimetatud koolituse läbimise järel.
5. Teine ühenduse seadusandja kasutatud lähenemine on üldisem. Just selle lähenemise tulemusena võetigi vastu direktiiv 89/48. Nimetatud direktiivi kohaldatakse kutsealade suhtes, mis ei ole hõlmatud sektoridirektiiviga, ja vastavalt selle direktiivi artiklile 3 on selle aluseks diplomite vastastikuse tunnustamise põhimõte ilma koolituste eelneva ühtlustamiseta.
6. Seega peab vastuvõttev liikmesriik, kes kutseala reguleerib, direktiivi 89/48 kohaselt tunnustama, et kõrgema astme kutsediplomid, mis on omandatud teises liikmesriigis, võimaldavad tegutseda asjassepuutuval reguleeritud kutsealal, selles direktiivis kehtestatud ilmselgel tingimusel, et diplom annab selle valdajale nõutud kutsealase kvalifikatsiooni, et alustada reguleeritud kutsealal tegevust diplomi välja andnud riigis.
7. Direktiivi 89/48 artikli 1 punkti a kohaselt peetakse „diplomi” all silmas mis tahes diplomit, mille on liikmesriigis välja andnud pädev asutus pärast vähemalt kolm aastat kestnud keskharidusjärgseid õpinguid. Sellest sättest nähtub samuti, et need õpingud peavad olema läbitud ülikoolis või kõrgkoolis või muus sarnase tasemega asutuses.
8. Selle põhimõttega kaasnevad teatud juhtudel vastuvõtva liikmesriigi rakendatavad kompensatsioonimeetmed. Kui päritoluliikmesriigis omandatud koolituse ja vastuvõtvas liikmesriigis läbi viidava koolituse sisu vahel on märkimisväärseid erinevusi, võib viimane direktiivi 89/48 artikli 4 lõike 1 punkti b alusel nõuda diplomi valdajalt kuni kolmeaastase kohanemisaja läbimist või sobivustesti sooritamist.
9. Sama sätte teise lõigu esimene lause täpsustab, et vastuvõttev liikmesriik peab reeglina lubama diplomi valdajal valida kohanemisaja ja sobivustesti vahel.
10. Erandina sellest põhimõttest võib vastuvõttev liikmesriik siiski näha ette kõnealuse kohanemisaja või testi juhul, kui on tegemist kutsealadega, millega tegelemine eeldab siseriiklike õigusnormide täpset tundmist ja mille puhul siseriiklike õigusaktidega seotud abistamine ja/või nõustamine on kutsetegevuse oluline ja püsiv osa. Selle menetluse rakendamisel peab vastuvõttev liikmesriik direktiivi 89/48 artikli 10 lõike 1 kohaselt komisjonile edastama vastava õigusakti eelnõu ning põhjused, mille tõttu see vajalik on.
11. Lisaks sellele on direktiivi 89/48 artikli 7 lõige 3, mis näeb ette erisätte ühenduse või organisatsiooni (selle direktiivi artikli 1 punkti d teise lõigu tähenduses)(4) poolt reguleeritud kutsealadele, sõnastatud järgmiselt:
„Kui vastuvõtvas liikmesriigis reguleerib kutseala artikli 1 punktis d osutatud ühendus või organisatsioon, on liikmesriikide kodanikel õigus kasutada kõnealuse ühenduse või assotsiatsiooni antavat kutsenimetust või seda tähistavat tähekombinatsiooni liikmelisuse tõendamise korral.
Kui ühendus või organisatsioon seab liikmekssaamisele teatavad kvalifikatsiooninõuded, võib ta neid kohaldada teiste liikmesriikide kodanike suhtes, kellel on artikli 1 punktis a osutatud diplom või artikli 3 punktis b osutatud kvalifikatsiooni tõendav dokument, üksnes kooskõlas käesoleva direktiiviga, eelkõige artiklite 3 ja 4 sätetega.”
12. Direktiivi 89/48 artiklis 12 ette nähtud tähtaeg selle direktiivi siseriiklikku õigusesse ülevõtmiseks möödus 4. jaanuaril 1991.
13. Presidendi 28. juuni 2000. aasta dekreet 165/2000,(5) muudetud presidendi 22. oktoobri 2001. aasta dekreediga 373/2001(6) ja 23. detsembri 2002. aasta dekreediga 385/2002(7) (edaspidi „dekreet 165/2000”), võtab Kreekas siseriiklikku õiguskorda üle direktiivi 89/48.
14. Kuna komisjon seab oma etteheidetega küsimuse alla konkreetsed siseriikliku õiguse sätted, tuuakse need ära nimetatud etteheidete hindamise käigus.
15. Olles saanud kaebusi 37 üksikisikult, järeldas komisjon, et Kreeka regulatsioon ei ole paljudes punktides kooskõlas direktiiviga 89/48. Seetõttu saatis ta 27. juulil 2001 Kreeka Vabariigile märgukirja, millele järgnes 21. detsembril 2001 saadetud täiendav märgukiri. Kreeka Vabariik vastas neile märgukirjadele vastavalt 12. oktoobri 2001. aasta ja 13. märtsi 2002. aasta kirjadega.
16. Kuna komisjoni hinnangul ei olnud need vastused rahuldavad, saatis ta 1. juulil 2002 Kreeka Vabariigile põhjendatud arvamuse ning 9. juulil 2004 täiendava põhjendatud arvamuse, kutsudes seda liikmesriiki üles võtma vajalikud meetmed nende arvamuste järgmiseks kahe kuu jooksul arvamuste teatavakstegemisest. Kreeka Vabariik vastas nimetatud arvamustele 3. septembri 2002. aasta, 26. augusti 2004. aasta ja 7. aprilli 2005. aasta kirjadega.
17. Kuigi Kreeka Vabariigi esitatud teave vastas komisjoni etteheidete teatavatele punktidele, jäi komisjon siiski seisukohale, et Kreeka Vabariik ei ole võtnud kõiki vajalikke meetmeid direktiivi 89/48 siseriiklikku õigusesse ülevõtmiseks. Seetõttu otsustas ta esitada käesoleva kohtuasja aluseks oleva hagi.
18. Komisjon toob oma hagi põhjenduseks välja seitse etteheidet, mis tulenevad vastavalt:
– teise liikmesriigi pädevate asutuste poolt diplomite tunnustamise kokkuleppe alusel väljastatud diplomite mittetunnustamisest;
– dekreedis 165/2000 ette nähtud kompensatsioonimeetmete kokkusobimatusest direktiivis 89/48 esitatud meetmetega;
– Symvoulio Anagnoriseos Epangelmatikis Isotimias Titlon Tritovathmias Ekpaidefsis’e(8) pädevuse säilimisest hindamisel, kas teise liikmesriigi õppeasutuse puhul on tegemist kõrgkooliga ja kas taotlejal on nõutav töökogemus, juhul kui koolituse kestus on vähemalt ühe aasta võrra lühem Kreekas samal kutsealal tegutsemiseks nõutavast;
– kutsekvalifikatsiooni mittetunnustamisest avalik-õiguslikel teadusega seotud töökohtadel tegutsemiseks;
– erinevate avaliku sektori talituste halduspraktikast, mis puudutab töötingimusi, mis on kehtestatud juba palgatud isikute suhtes, kellel on diplom direktiivi 89/48 tähenduses ja kellel on probleeme seoses ametiredelil kõrgemale kohale tõusmise tingimustega;
– nõudest, et isikud, kellel on diplom direktiivi 89/48 tähenduses, esitaksid selleks, et nad kantaks Techniko Epimelitirio Ellados’i(9) registrisse, Diapanepistimiako Kentro Anagnoriseos Titlon Spoudon tis Allodapis’e(10) väljastatud vastavustõendi ja läbiks edukalt konkursi, ja
– konsulaarasutuse poolt tõestatud tööalase koolituse tõendite esitamise nõudmisest teiste liikmesriikide diplomite omanikelt.
19. Nende etteheidete alusel palub komisjon Euroopa Kohtul tuvastada, et Kreeka Vabariik on rikkunud direktiivi 89/48 artiklitest 1, 3, 4, 7, 8 ja 10 tulenevaid kohustusi, ja mõista kohtukulud välja Kreeka Vabariigilt.
20. Komisjon loobus neljandast ja seitsmendast etteheitest. Seega piirdun oma hinnangus esimese, teise, kolmanda, viienda ja kuuenda etteheitega.
21. Kõigepealt tuleb rõhutada, et Kreeka Vabariik teatas 29. augustil 2006 komisjonile saadetud kirjas, et Kreeka Vabariigi Teatajas on avaldatud ministri määrus, mis võtab selle riigi siseriiklikku õigusesse nõuetekohaselt üle direktiivi 89/48. See dokument ei ole asjakohane. Väljakujunenud kohtupraktika kohaselt tuleb liikmesriigi kohustuste rikkumise hagi põhjendatust hinnata põhjendatud arvamuses määratud tähtaja lõppemisel liikmesriigis esinenud olukorra alusel ning Euroopa Kohus ei arvesta hiljem toimunud muutusi.(11) Käesolevas asjas oli viimane tähtaeg kaks kuud alates täiendava põhjendatud arvamuse teatavakstegemisest, see tähendab 9. september 2004.
A. Esimene etteheide
1. Poolte peamised argumendid
22. Esimene etteheide puudutab diplomite tunnustamist, mis on omandatud diplomite tunnustamise kokkulepete raames läbiviidud koolituse läbimise järel. Sellised koolitused põhinevad riikidevahelistel kokkulepetel diplomeid väljaandva liikmesriigi ülikooli või kõrgharidusasutuse ja teise liikmesriigi eraõigusliku asutuse vahel, kelle ülesanne on viia läbi koolitus, mille tulemusena see diplom väljastatakse.
23. Käesolevas hagis heidab komisjon Kreeka Vabariigile ette, et viimane ei tunnusta diplomeid, mis on välja antud teise liikmesriigi ülikooli ja Kreeka territooriumil asuva eraõigusliku asutuse vahel sõlmitud diplomite tunnustamise kokkuleppe raames läbiviidud koolituse läbimise järel.
24. Kreeka Vabariik leiab, et ta ei pea tunnustama muu liikmesriigi pädeva ametiasutuse poolt välja antud diplomit, kui see on antud sellise koolituse järel, mis on osaliselt või täielikult läbi viidud vastuvõtvas liikmesriigis ja mida viimati nimetatud liikmesriigi õiguse kohaselt ei tunnustata kõrgharidusena.
25. Sellega seoses väidab ta, et selles osas, mis puudutab küsimust, kas asutuse puhul on tegemist ülikooli, kõrgharidusasutuse või muu sarnase tasemega asutusega, osutab direktiivi 89/48 artikli 1 punkt a selle liikmesriigi siseriiklikele sätetele, mille territooriumil koolitust läbi viiakse. Seega tuleb vaadeldavate asutuste kvaliteeti ja seega diplomite väärtust hinnata üksnes Kreeka õiguse alusel.
26. Selles osas märgib Kreeka Vabariik, et Kreeka põhiseaduse artikli 16 kohaselt annavad kõrgharidust üksnes avalik-õiguslikud asutused. Seega on EÜ artiklitega 149 ja 150 vastuolus kohustus tunnustada selle riigi territooriumil läbi viidud koolituse järel välja antud diplomit ülikooli- või kõrghariduse diplomina, samas kui siseriikliku õiguse kohaselt ei ole sel diplomil niisugust taset.(12)
27. Seevastu komisjon leiab, et diplomite tunnustamise kokkulepete raames läbi viidava koolituste järel välja antud diplomid kuuluvad selle liikmesriigi haridussüsteemi alla, kelle territooriumil asub neid diplomeid välja andev ülikool. Ta väidab, et direktiivi 89/48 artikli 1 punkti a kohaselt tuleb diplomeid väljastava liikmesriigi pädevatel asutustel hinnata teises liikmesriigis läbiviidava õpetuse sisu ja korraldust.
28. Esimesena on Kreeka Vabariigile ette heidetud seda, et ta ei tunnusta teiste liikmesriikide ülikoolide poolt väljaantud diplomeid juhul, kui koolitus, mille järel need diplomid antakse, läbiti tema territooriumil asuvas eraõppeasutuses.
29. Küsimus on selles, kas diplomite tunnustamise kokkuleppe raames läbitud koolituse järel välja antud diplom on „diplom” direktiivi 89/48 artikli 1 punkti a tähenduses, mis selle direktiivi artikli 3 kohaselt seega kohustaks vastuvõtvat liikmesriiki seda diplomit tunnustama.
30. Niisuguse diplomi eripära seisneb asjaolus, et koolitust ei viidud läbi mitte selle liikmesriigi territooriumil, kus see diplom välja anti, vaid selle viis läbi teise liikmesriigi territooriumil asuv eraõppeasutus.
31. Kas seda eripära arvestades tuleb leida, et kõnealuse diplomi kvaliteeti tuleb hinnata liikmesriigil, kelle territooriumil koolitus läbi viidi?
32. Ma ei arva seda.
33. Kõigepealt märgin, et direktiivi 89/48 artikli 1 punkti a esimese lõigu esimene taane sätestab, et „diplomi” all mõistetakse mis tahes diplomit, „mille on liikmesriigis välja andnud riigi õigus- ja haldusnormide kohaselt määratud pädev asutus”(13). Tuleb märkida, et diplomi kvaliteeti hinnatakse väljaandva liikmesriigi õiguse alusel.
34. Järgmiseks märgin, et selle direktiivi artikli 1 punkti a esimese lõigu teine taane ei sea koolituse koha osas territoriaalsuse kriteeriumi. Seega olen seisukohal, et diplomi saamiseks läbi viidud koolituse sisu ja korralduse ning seega selle koolituse läbiviimise koha määratlemine kuulub selle liikmesriigi pädevusse, kus diplom välja antakse.
35. Lisan samuti, et nimetatud direktiivi artikli 1 punkt a täpsustab üksnes seda, et diplomi aluseks olev koolitus peab olema läbitud valdavalt ühenduses.(14) Selle sätte kohaselt on oluline see, et koolitus oleks keskharidusjärgne, kestusega vähemalt kolm aastat ja et seda viiks läbi kõrgkool või muu sama tasemega asutus.
36. Seda analüüsi kinnitab direktiivi 89/48 eesmärk ja Euroopa Kohtu praktika.
37. Selle direktiivi eesmärk on vähemalt kolm aastat kestva kutseõppe kohta välja antud diplomite vastastikune tunnustamine. Vastupidi sektoridirektiividele ei põhine direktiiviga 89/48 kehtestatud süsteem reguleeritud kutsealal tegevuse alustamise või tegutsemise tingimuste ühtlustamisel.
38. Sel põhjusel otsustaski Euroopa Kohus oma hiljutises otsuses Price,(15) et liikmesriikidele jääb pädevus reguleerida neid tegevuse alustamise tingimusi, teisisõnu määratleda sektoridirektiividega hõlmamata reguleeritud kutsealade jaoks nõutava koolituse sisu, taset ja ülesehitust.
39. Asjaolu, et koolituse viis osaliselt või täielikult läbi vastuvõtva liikmesriigi territooriumil asuv eraõiguslik asutus, ei saa seda liikmesriiki vabastada kohustusest tunnustada selle koolituse järel välja antud diplomit. Kui talle anda selline võimalus, siis seaks see kahtluse alla vastastikuse tunnustamise põhimõtte enda.
40. Lisan, et diplomi tunnustamata jätmine selle tõttu, et see on välja antud diplomite tunnustamise kokkulepete raames läbi viidud koolituse järel, mitte ainult ei heidutaks üliõpilasi registreeruma teiste liikmesriikide ülikoolides pakutavatele koolitustele, vaid takistaks samuti nende koolituste tulemusena saadud diplomeid omavate töötajate vaba liikumist, mis läheks vastuollu direktiivi 89/48 eesmärgiga.
41. Selle direktiivi põhjendustes 1 ja 13 on selles osas märgitud, et direktiivi eesmärk on hõlbustada teatud kutsealal tegutsemist muus liikmesriigis kui riigis, mille territooriumil ühenduse kodanik omandas oma kutsekvalifikatsiooni, ja et viimati nimetatuil oleks õigus „omandada [kutsealased teadmised] seal, kus nad soovivad”.
42. Vastastikuse tunnustamise kokkulepped võimaldavad sellist liikuvust ja ühtivad muide täielikult ühenduse üliõpilasvahetuse programmi Erasmus põhimõttega, mis innustab koostöötegevust liikmesriikide kõrgharidusasutuste vahel.
43. Lõpetuseks meenutan, et juhul, kui vastuvõtva liikmesriigi hinnangul käsitleb diplomi valdaja läbitud koolitus teemasid, mis on märkimisväärselt erinevad selles riigis nõutava diplomiga hõlmatud teemadest, on kõnealusel riigil võimalus direktiivi 89/48 artikli 4 lõike 1 punkti b esimese lõigu alusel nõuda taotlejalt, et ta läbiks kohanemisaja või sooritaks sobivustesti.
44. Seega leian neid kaalutlusi arvestades, et esimene etteheide on põhjendatud.
B. Teine etteheide
45. Dekreedi 165/2000 artikli 5 lõike 1 punkt b näeb ette erandi direktiivi 89/48 artikli 4 lõike 1 punkti b teises lõigus kehtestatud põhimõttest.(16) Nimetatud dekreet näeb nimelt ette mitte ainult seda, et valikuõigust ei kohaldata kutsealade puhul, mis nõuavad siseriiklike õigusnormide täpset tundmist, vaid et seda ei kohalda ka „kõikide teiste kutsealade puhul, mis on nimetatud erisätetes”.
46. Nagu komisjon õigesti märgib, on see siseriiklik õigusnorm, mis näeb üldiselt ette, et vastuvõtval liikmesriigil on võimalus valida kohanemisaja ja sobivustesti vahel kõikide teiste „kutsealade puhul, mis on nimetatud erisätetes”, vastuolus direktiivi 89/48 artikli 4 lõike 1 punkti b teise lõigu teise lausega ning artikliga 10. Vastuvõttev liikmesriik saab näha ette erandi taotleja valiku põhimõttest üksnes juhul, kui asjassepuutuv reguleeritud kutseala eeldab liikmesriigi õiguse täpset tundmist.
47. Kreeka Vabariik nõustub selle etteheite põhjendatusega ning lisab, et vaidlusalust lauseosa tühistav presidendi dekreet on vastuvõtmisel.
48. Piisab sellest, kui meenutada, et väljakujunenud kohtupraktika kohaselt tuleb liikmesriigi kohustuste rikkumise esinemist hinnata põhjendatud arvamuses määratud tähtaja lõppemisel liikmesriigis esineva olukorra alusel.(17)
49. Tuleb aga tõdeda, et selle tähtaja lõppemisel ei olnud Kreeka Vabariik võtnud vajalikke meetmeid direktiivi 89/48 artikli 4 lõike 1 punkti b teise lõigu teise lause ning artikli 10 täitmiseks. Sellest tuleneb, et teine etteheide on põhjendatud.
C. Kolmas etteheide
50. Dekreedi 165/2000 artikli 10 lõike 1 punkti b alapunktid aa ja bb annavad Saeittele ainupädevuse otsustada direktiivi 89/48 kohaldamisalasse kuuluvate kõrgkoolidiplomite tunnustamise taotluste üle.
51. Selle sätte kohaselt on Saeittel pädevus hinnata, kas õppeasutuse puhul, kus taotleja käis, on tegemist kõrgkooliga ja kas taotlejal on nõutav töökogemus, juhul kui koolituse kestus on vähemalt ühe aasta võrra lühem Kreekas samal kutsealal tegutsemiseks nõutavast.
52. Arvan sarnaselt sellega, mida rõhutas komisjon, et Saeittele antud pädevus hinnata, kas õppeasutuse puhul on tegemist kõrgkooliga, on vastuolus direktiivi 89/48 artikli 8 lõikega 1. Selle artikli kohaselt peab nimetatud direktiivi artiklites 3 ja 4 sätestatud tingimuste täitmise tõendamiseks piisama diplomi väljaandnud liikmesriigi pädevate ametiasutuste väljastatud ning taotleja esitatud tõenditest ja dokumentidest.
53. Seevastu leian vastupidi komisjoni väidetule, et Saeitte on eespool nimetatud direktiivi artikli 4 lõike 1 punkti a alusel pädev kontrollima, kas diplomi valdajal on nõutav töökogemus, juhul kui koolituse kestus on vähemalt ühe aasta võrra lühem Kreekas samal kutsealal tegutsemiseks nõutavast.
54. Selle sätte kohaselt ei keela direktiivi 89/48 artikkel 3 vastuvõtval liikmesriigil taotlejalt nõuda ka seda, et ta „esitaks tõendid oma töökogemuse kohta, kui […] koolituse kestus on vähemalt ühe aasta võrra lühem vastuvõtvas liikmesriigis nõutavast”.
55. Kreeka Vabariigil on seega õigus nõuda välisriigi diplomi valdajalt, et ta esitaks tõendid oma töökogemuse kohta, juhul kui asjaomast reguleeritud kutseala puudutava koolituse kestus on Kreekas nõutavast vähemalt ühe aasta võrra lühem.
56. Kreeka Vabariik ei vaidle sellele etteheitele vastu ja märgib, et vaidlusalust sätet tühistav presidendi dekreet on vastuvõtmisel.
57. Arvestades Euroopa Kohtu praktikat(18) ja Kreeka Vabariigi vastust, leian, et kolmas etteheide on samuti põhjendatud, kuid üksnes selles osas, mis puudutab Saeitte pädevust hinnata, kas teise liikmesriigi territooriumil asuva õppeasutuse puhul on tegemist kõrgkooliga.
D. Viies etteheide
58. Komisjon heidab Kreeka Vabariigile ette keeldumist tunnustada kutsealast võrdväärsust avalikus sektoris töötavate isikute puhul, kellel on diplom direktiivi 89/48 tähenduses, takistades nõnda neil isikutel kõrgemale palgaastmele saamist. Komisjon leiab, et see praktika on vastuolus direktiivi 89/48 artikliga 3.
59. Kreeka Vabariik vaidleb nendele väidetele vastu. Tema väitel annavad Kreeka avaliku teenistuse seadustiku sätted välisriigi diplomi valdajatele õiguse saada kõrgemate palgaastmete ametikohtadele.
60. Oma etteheite põhjenduseks piirdub komisjon väitega, et „[Saeitte] ja avaliku sektori erinevate talituste halduspraktika, see tähendab asjaolu, et Kreeka Vabariik säilitab ametnike karjääriarengu vana süsteemi, on vastuolus direktiivi [89/48] artikliga 3”. Samuti ta üksnes mainib nii kaebusi, mis kõnealuste diplomite valdajad talle esitasid, kui ka Saeitte koosoleku protokolli.(19) Komisjon ei esita toimikus neid kaebusi ega ühtegi muud tõendit, mis võiks neid väiteid kinnitada.
61. Tuleb meenutada, et Euroopa Kohtu väljakujunenud praktika kohaselt on EÜ artikli 226 alusel algatatud liikmesriigi kohustuste rikkumise asjades komisjon kohustatud tõendama, et väidetav liikmesriigi kohustuste rikkumine on aset leidnud, ilma et ta seejuures toetuks lihtsalt oletustele.(20)
62. Eeltoodud kaalutlusi arvestades tuleb tõdeda, et komisjon ei tõendanud, et Kreeka ametnike karjääriarengu süsteem takistab isikutel, kellel on diplom direktiivi 89/48 tähenduses, tugineda ametiredelil kõrgemale kohale liigitamiseks oma kutsenimetusele.
63. Sellest tulenevalt leian, et viies etteheide ei ole põhjendatud.
E. Kuues etteheide
64. Kreeka seaduse 1486/1984(21) artikli 2 kohaselt peavad kõik Kreeka või ühenduse kodanikud, kellel on Ateena polütehnilise kooli, Kreeka inseneriõppe ülikoolide ja võrdväärsete välismaa ülikoolide inseneridiplom, inseneri kutsealal tegutsemiseks end registreerima TEE-s.
65. Oma kirjalikes märkustes viitab komisjon Kreeka ministri otsuse ED 5/1984/B‑713 (edaspidi „ministri 1984. aasta otsus”)(22) ainsale artiklile, mis nõuab TEE registrisse kandmiseks isikutelt, kellel on diplom direktiivi 89/48 tähenduses, Dikatsa väljastatud akadeemilise vastavuse tõendi esitamist ja konkursi edukat läbimist.
66. Komisjon leiab, et ministri 1984. aasta otsus on vastuolus direktiivi 89/48 artikli 7 lõike 3 teise lõiguga. Nimetatud sätte kohaselt võib kutseorganisatsiooni liikmekssaamisele seada kvalifikatsiooninõudeid üksnes tingimustel, mis on ette nähtud eelkõige selle direktiivi artiklites 3 ja 4.
67. Kreeka Vabariik vaidlustab selle etteheite põhjendatuse. Tema väitel muutus TEE praktika pärast dekreedi 165/2000 jõustumist ning registrisse kandmiseks piisab lihtsalt välisriigi diplomite tunnustamisest Saeitte poolt. Peale selle väidab Kreeka Vabariik, et konkursil osalemine puudutab muid kutsealade esindajate kategooriaid. Ta lisab vasturepliigis, et TEE kavatseb konkursiteateid muuta, et ei jääks mingit kahtlust.
68. Käesoleva menetluse käigus paluti pooltel täpsustada, kas TEE on „ühendus” või „organisatsioon” direktiivi 89/48 artikli 1 punkti d teise lõigu tähenduses ja kuulub seega selle direktiivi artikli 7 lõike 3 teise lõigu alla.
69. Kreeka Vabariik väidab, et TEE ei ole kutseorganisatsioon nimetatud artikli 1 punkti d teise lõigu tähenduses. Ta leiab, et direktiivi 89/48 artikli 7 lõige 3 ei kuulu kohaldamisele.
70. Komisjon omakorda väidab, et TEE on kutseorganisatsioon. Ta leiab seega, et ministri 1984. aasta otsuse artikkel 1, mis nõuab diplomi valdajalt Dikatsa poolt väljastatavat akadeemilise vastavuse tõendit ja suulise eksami edukat sooritamist, on vastuolus direktiivi 89/48 artikli 7 lõike 3 teise lõiguga.
71. Siiski ma ei usu, et ministri 1984. aasta otsus tuleb kutseorganisatsioonidelt.
72. Direktiivi 89/48 artikli 1 punkti d esimene lõik sätestab, et reguleeritud kutsealane tegevus on „kutsealane tegevus, kuivõrd sellise tegevusega tegelema hakkamine või tegelemine või üks tegelemise moodustest liikmesriigis eeldab otseselt või kaudselt õigusnormidest tulenevalt diplomi olemasolu”.
73. Soovides hõlmata kõiki olukordi, mis ettevõtjal võivad tekkida, leiab ühenduse seadusandja, et kutsealasid, mida liikmesriik ei reguleeri, kuid mis kuuluvad iseseisvate korporatiivsete organisatsioonide alla, mis pakuvad oma liikmetele eeliseid, tuleb ikkagi käsitleda reguleeritud kutsealadena.
74. Seetõttu, kui direktiivi 89/48 artikli 1 punkti d esimest lõiku ei kohaldata, käsitatakse nimetatud direktiivi artikli 1 punkti d teise lõigu kohaselt kutsealast tegevust, millega tegelevad kutseühenduse või ‑organisatsiooni liikmed, reguleeritud kutsealase tegevusena.
75. Viimati nimetatud sätet kohaldatakse juhul, kui kutseühendus või ‑organisatsioon annab oma liikmetele diplomid, tagab, et liikmed peavad kinni ettenähtud ametialase käitumise reeglitest, ja annab oma liikmetele õiguse kasutada asjaomase diplomiga vastavuses olevat ametinimetust, seda tähistavat tähekombinatsiooni või staatust.
76. Selles osas tuleb märkida, et ministri 1984. aasta otsus on eeskiri, mille kehtestas otseselt Kreeka Vabariik, mitte TEE.
77. Samuti märgin, et inseneri kutsealal tegevuse alustamine ja tegutsemine Kreekas on tõepoolest seotud õigusnormidega, kuna seaduse 1486/1984 artikli 2 kohaselt võivad üksnes Kreeka või välisriigi insenerikoolide diplomite omanikud kanda end TEE registrisse.(23) TEE registrisse saab end kanda üksnes siis, kui see diplom on omandatud.
78. Seega on selge, et inseneri kutsealal tegevuse alustamist ja tegutsemist Kreekas reguleerib otseselt riik.
79. Lisaks sellele tuleb meenutada, et Euroopa Kohus leidis oma otsuses Peros,(24) et vastavalt direktiivi 89/48 artikli 3 esimese lõigu punktile a ei saa TEE nõuda välisriigi diplomi valdajalt, et pädevad siseriiklikud ametiasutused tunnistaksid tema dokumendi samaväärseks. Kui TEE‑d oleks käsitletud kutseorganisatsioonina, oleksid tema kohustused tulenenud nimetatud direktiivi artikli 7 lõike 3 teisest lõigust.
80. Sellest tulenevalt leian, et etteheide ei ole põhjendatud, kuivõrd see põhineb direktiivi 89/48 artikli 7 lõike 3 teisel lõigul ning kõnesoleva olukorra suhtes on kohaldatav selle direktiivi artikli 3 esimese lõigu punkt a, mis puudutab riigi poolt reguleeritud tegevusi.
81. Seetõttu võib tõstatada küsimuse, kas nimetatud artikli 3 esimese lõigu punkti a kohaldamine faktilisele olukorrale, mida komisjon oma etteheites kirjeldab, ei muuda vaidluse eset ega riku kaitseõigust, muutes etteheite vastuvõetamatuks.
82. Ma ei usu seda järgmistel põhjustel.
83. Kuigi direktiivi 89/48 artikkel 3 puudutab kutsetegevusi, millega tegelemist reguleerib liikmesriik, ja artikli 7 lõike 3 teine lõik puudutab kutsetegevusi, millega tegelevad kutseorganisatsiooni liikmed, kehtestavad need artiklid samad kohustused. Nimelt kehtestab selle direktiivi artikkel 3 diplomite vastastikuse tunnustamise põhimõtte ja artikli 7 lõike 3 teine lõik viitab iseäranis kõnealusele artiklile 3.
84. Mõlemal juhul on eesmärk sama, see tähendab vältida seda, et vastuvõttev liikmesriik nõuaks välisriigi diplomi valdajalt, kelle diplomit on tunnustanud pädev ametiasutus, mis tahes muud samaväärseks tunnistamist riigi ametiasutuse poolt.
85. Seega arvan, et kuna mõlemast eespool nimetatud sättest tulenevad kohustused on samad, ei ole vaidluse ese erinev olenevalt sellest, kas käsitletakse direktiivi 89/48 artikli 7 lõike 3 teist lõiku või selle direktiivi artikli 3 esimese lõigu punkti a.
86. Euroopa Kohus on selles osas otsustanud, et kui ühenduse õigust muudetakse kohtueelse menetluse ajal, on komisjonil õigus paluda tuvastada selliste kohustuste rikkumine, mis tulenevad ühenduse õigusakti algsest versioonist ja mis on säilinud uutes sätetes. Euroopa Kohus leidis seega, et vaidluse eset – vaatamata sellele muutmisele – ei muudetud, kuna liikmesriigi põhilised kohustused olid samad.(25)
87. Seega arvan antud konkreetsel juhul, et kuues etteheide on vastuvõetav selles osas, mis puudutab direktiivi 89/48 artikli 3 esimese lõigu punkti a.
88. Siinkohal tuleb uurida selle etteheite põhjendatust.
89. Toimiku materjalidest nähtub, et dekreedi 165/2000 artikkel 11 näeb ette, et kohe pärast seda, kui Saeitte on otsuse teinud, on pädev kutseorganisatsioon kohustatud isiku, kellel on diplom direktiivi 89/48 tähenduses, oma liikmeks registreerima.(26) Seega piisab teiste liikmesriikide kõrgharidusasutuste diplomitega inseneride kandmiseks TEE liikmete registrisse põhimõtteliselt lihtsalt Saeitte poolsest tunnustamisest.
90. Ometigi, nagu ma eespool märkisin, viitab komisjon ministri otsusele inseneri kutsealal tegutsemise loa eeskirjade kohta. Tuletan meelde, et sellest otsusest nähtub, et välisriigi diplomite omanikud peavad TEE registrisse kandmiseks sooritama suulise eksami ja saama Dikatsa poolt välja antud akadeemilise vastavuse tõendi.
91. Euroopa Kohus on aga leidnud, et kui direktiiv 89/48 on kohaldatav, ei või asjaomase direktiivi norme järgima kohustuv liikmesriigi avalik-õiguslik asutus enam nõuda asjaomase isiku diplomi tunnustamist pädevate siseriiklike ametiasutuse poolt.(27)
92. Sellega seoses meenutan, et vastavalt selle direktiivi artikli 9 lõikele 1 määras Kreeka Vabariik Saeitte pädevaks asutuseks, kes on volitatud vastu võtma kutsealase kvalifikatsiooni tunnustamise avaldusi.
93. Dikatsa poolt väljaantud akadeemilise vastavuse tõendi ja suulise eksami eduka läbimise nõue nendelt välisriigi diplomi omanikelt, kelle diplomit on Saeitte tunnustanud, on seega vastuolus direktiivi 89/48 artikli 3 esimese lõigu punktiga a.(28)
94. Igal juhul on praegune olukord selles osas, mis puudutab huvitatud isiku TEE liikmeks vastuvõtmist, õigusliku ebakindluse allikas, kuna kahe vastuolulise eeskirja kooseksisteerimine tekitab mitmetimõistetava õigusliku olukorra ega võimalda selgelt ellu viia direktiivist 89/48, ja eelkõige selle artikli 3 esimese lõigu punktist a tulenevaid kohustusi(29).
95. Sellest tulenevalt leian, et kuues etteheide on põhjendatud selles osas, milles see puudutab direktiivi 89/48 artikli 3 esimese lõigu punkti a.
96. Kuna enamus etteheidetest on loetud põhjendatuks, tuleb kodukorra artikli 69 lõike 2 esimese lõigu alusel kohtukulud välja mõista Kreeka Vabariigilt.
97. Eeltoodut arvestades teen Euroopa Kohtule ettepaneku:
1. Tuvastada, et Kreeka Vabariik on rikkunud nõukogu 21. detsembri 1988. aasta direktiivi 89/48/EMÜ vähemalt kolmeaastase kutseõppe läbimisel antavate kõrgharidusdiplomite tunnustamise üldsüsteemi kohta artiklitest 1, 3, 4, 8 ja 10 tulenevaid kohustusi, kuna ta:
– ei tunnusta muu liikmesriigi pädevate ametiasutuste poolt diplomite tunnustamise kokkuleppe raames väljastatud diplomeid;
– jätab taotleja ilma võimalusest valida kohanemisaja ja sobivustesti vahel muude kutsealade puhul kui need, mis eeldavad siseriiklike õigusnormide täpset tundmist;
– on andnud Symvoulio Anagnoriseos Epangelmatikis Isotimias Titlon Tritovathmias Ekpaidefsis’ele pädevuse hinnata, kas haridusasutus, kus taotleja sai oma kutseõppe, on kõrgharidusasutus, ja
– nõuab isikutelt, kellel on diplom direktiivi 89/48 tähenduses, Techniko Epimelitirio Ellados’e registrisse kandmiseks Diapanepistimiako Kentro Anagnoriseos Titlon Spoudon tis Allodapis’e poolt väljastatud akadeemilise vastavuse tõendi esitamist ning konkursi edukat läbimist.
2. Mõista kohtukulud välja Kreeka Vabariigilt.
2 –	EÜT 1989, L 19, lk 16; ELT eriväljaanne 05/01, lk 337.
3 –	Tegemist on järgmiste kutsealadega: arst, üldõde, hambaarst, veterinaararst, ämmaemand, proviisor ja arhitekt.
4 –	Selle sätte kohaselt käsitatakse nende ühenduste ja organisatsioonidena selliseid ühendusi või organisatsioone, mida liikmesriik on tunnustanud, ja mis annavad oma liikmetele diplomi, tagades, et liikmed peavad kinni ettenähtud ametialase käitumise reeglitest, ning annavad oma liikmetele õiguse kasutada asjaomase diplomiga vastavuses olevat ametinimetust, seda tähistavat tähekombinatsiooni või staatust.
8 –	Kõrgharidusdiplomite kutsealase samaväärsuse tunnustamise nõukogu, edaspidi „Saeitte”.
9 –	Kreeka Tehnikakoda, edaspidi „TEE”.
10 –	Välismaa diplomite ülikoolidevahelise tunnustamise keskus, edaspidi „Dikatsa”.
11 –	Vt eelkõige 27. novembri 1990. aasta otsus kohtuasjas C‑200/88: komisjon vs. Kreeka (EKL 1990, lk I‑4299, punkt 13); 18. oktoobri 2001. aasta otsus kohtuasjas C‑354/99: komisjon vs. Iirimaa (EKL 2001, lk I‑7657, punkt 45) ja 26. juuni 2003. aasta otsus kohtuasjas C‑233/00: komisjon vs. Prantsusmaa (EKL 2003, lk I‑6625, punkt 30).
12 –	Nende artiklite kohaselt võib komisjon vajaduse korral toetada ja täiendada liikmesriikide meetmeid hariduse ja kutseõppe valdkonnas, samal ajal respekteerides liikmesriikide vastutust õpetuse sisu ja nende haridussüsteemi ja kutseõppe korralduse eest. Haridus ja kutseõpe jäävad seega liikmesriikide pädevusse.
13 –	Kohtujuristi kursiiv.
14 –	Vt direktiivi 89/48 artikli 1 punkti a esimene lõik.
15 –	7. septembri 2006. aasta otsus kohtuasjas C‑149/05 (EKL 2006, lk I‑7691, punkt 54).
16 –	Meenutan, et selle põhimõtte kohaselt peab vastuvõttev liikmesriik juhul, kui ta kasutab võimalust rakendada kompensatsioonimeetmeid, lubama taotlejal valida kohanemisaja ja sobivustesti vahel.
17 –	Vt 11. joonealune märkus.
19 –	Vt hagiavaldus, punktid 66 ja 67.
20 –	Vt eelkõige 25. mai 1982. aasta otsus kohtuasjas 96/81: komisjon vs. Madalmaad (EKL 1982, lk 1791, punkt 6); 29. aprilli 2004. aasta otsus kohtuasjas C‑194/01; komisjon vs. Austria (EKL 2004, lk I‑4579, punkt 34); 12. mai 2005. aasta otsus kohtuasjas C‑287/03: komisjon vs. Belgia (EKL 2005, lk I‑3761, punkt 27), ja 20. oktoobri 2005. aasta otsus kohtuasjas C‑6/04: komisjon vs. Ühendkuningriik (EKL 2005, lk I‑9017, punkt 75). Lisaks sellele tuleb täpsustada, et etteheite puhul, mis puudutab haldusasutusele ette heidetud praktikat, mille eest on vastutav liikmesriik, on Euroopa Kohus otsustanud, et liikmesriigi kohustuste rikkumise tuvastamiseks on vaja esitada tõendid, mis võrreldes tavaliste, üksnes siseriikliku sätte sisu puudutava liikmesriigi kohustuste rikkumise hagi põhjendavate tõenditega on erilised (vt eespool viidatud kohtuotsus komisjon vs. Belgia, punkt 28).
21 –	FEK A’ 161. Seadust on muudetud presidendi dekreedi 512/1991 artikliga 2 (FEK A’ 190), edaspidi „seadus 1486/1984”.
22 –	Vt repliigi punkt 5.
23 –	Vt Kreeka Vabariigi vastus Euroopa Kohtu esitatud küsimustele, lk 5.
24 –	14. juuli 2005. aasta otsus kohtuasjas C‑141/04 (EKL 2005, lk I‑7163, punktid 39 ja 40).
25 –	Vt 9. novembri 1999. aasta otsus kohtuasjas C‑365/97: komisjon vs. Itaalia (EKL 1999, lk I‑7773, punktid 36–40).
26 –	Vt Kreeka Vabariigi kirjalik vastus Euroopa Kohtu esitatud küsimustele, lk 6.
27 –	Eespool viidatud kohtuotsus Peros (punkt 35 ja viidatud kohtupraktika).
28 –	Ibidem (punkt 40).
29 –	Vt 10. jaanuari 2006. aasta otsus kohtuasjas C‑98/03: komisjon vs. Saksamaa (EKL 2006. lk I‑53, punkt 78), milles Euroopa Kohus otsustas, et ühenduse õigusega kooskõlas oleva ja sellega vastuolus oleva eeskirja kooseksisteerimine ei ole sobiv, et tagada ühenduse õigusnormidest tulenevate kohustuste tegelikku, selget ja täpset täitmist.

matches: Kohus Kohus Kohus Kohus Kohus Kohus Kohus Kohus