Olev Tomson Postimehe artikli “Tarbijate ühistust sai juhataja rahamasin” (N.Niitra, 23.9.10) kohta
Põhjendamatute kannatuste tekitamine ja kurjategijana käsitlemine enne sellekohast kohtuotsust
24.1.11 Lahend: tauniv
Avaliku Sõna Nõukogu arutas Olev Tomsoni kaebust Postimehe artikli “Tarbijate ühistust sai juhataja rahamasin” (Nils Niitra, 23.09.2010) kohta.
Kaebuse esitaja leiab, et teda on käsitatud süüdi olevana enne, kui tema kohta oleks jõustunud süüdimõistev kohtuotsus. Ajakirjanik teadis, et kaebaja ei ole isegi kahtlustatav, kuid käsitas kaebajat artiklis siiski süüdi olevana, loetledes kuriteoteates esitatud sündmusi (asjaolusid) seoses kaebaja tegevusega ühistu juhatajana. Kaebuse esitaja väitel puudus kõnealuse teema käsitlemiseks avalik huvi. Kui ajakirjanik oleks soovinud artiklis rõhutada ainult uurimisasutuse ja prokuratuuri aeglast tööd kriminaalasja menetlemisel (1,5 aastat, kellelegi kahtlustust esitamata), poleks olnud vajadust siduda lugu kaebuse esitaja isikuga. Kaebuse esitaja kinnitusel tekitati talle artikliga põhjendamatuid kannatusi. Postimehe ajakirjanik Nils Niitra selgitas ASNile, et nimetatud artiklis on korduvalt märgitud, et käsitletavas juhtumis ei ole siiani kellegile kahtlustust ega süüdistust esitatud. Postimees ei ole soovinud kellegi mainet kahjustada. Lugu põhineb Tõrva Tarbijate Ühistu juhatuse poolt esitatud kuriteoteadetel ja allikate jutul. Lugeja saavat sellest aru, et ajakirjanik ei käsita kedagi süüdi olevana. Postimees on ajakirjaniku kinnitusel seisukohal, et artikli puhul on tegemist õigustatud avalikku huvi vääriva teemaga, milles käsitleti kohalikku elu puudutavaid teemasid: Valgamaa ühe suurema tööandja juhi võimalikud seadusvastased teod; prokuratuuri liiga aeglane kriminaalasja menetlemine, mida on raske mõista kuriteoteate esitajatel; esialgsele kuriteoteatele lisatud uued episoodid. Igasuguse kriitika avaldamine kaebaja käitumise kohta langeb kokku avalikkuse informeerimise vajadusega ja on seega õiguspärane.
Avaliku Sõna Nõukogu vaatles kõnealust artiklit kaebuses tõstatatud aspektist (EAEK p 4.4) ning asus seisukohale, et Postimees on rikkunud head ajakirjandustava.
Esmalt käsitleb ASN vaidluse lahendamisel kasutatavaid mõisteid ja lühidalt kriminaalmenetluse seadustikus sätestatut.
1. Ajakirjanduseetika koodeksi p 4.4 kohaselt ei või ajakirjandus inimest käsitada kurjategijana enne sellekohast kohtuotsust. See lause väljendab süütuse presumptsiooni. Koodeksis kasutatud sõna “kurjategija” on rahvakeelne väljend. Süütuse presumptsioon (KrMS § 7 lg 1) tähendab seda, et kedagi ei käsitata kuriteos süüdi olevana enne, kui tema kohta on jõustunud süüdimõistev kohtuotsus. Eeltoodust tulenevalt kasutab ASN vaidluse lahendamisel edaspidi sõnade “kurjategija” ja “sellekohase kohtuotsuse” asemel sõnu “süüdi olev” ja “süüdimõistev jõustunud kohtuotsus”.
2. Süütuse presumptsioonist tulenevalt ei ole kriminaalmenetluses keegi kohustatud tõendama oma süütust (KrMS § 7 lg 2).
3. Menetlejatel on menetlusosaliste õiguste tagamise kohustus, sealhulgas kohustus tagada kahtlustatavale ja süüdistatavale reaalne võimalus ennast kaitsta (KrMS § 8 lg 2).
4. Menetlejateks on uurimisasutus, prokuratuur ja kohus (KrMS § 16 lg 1). Menetlusosalisteks on kahtlustatav, süüdistatav ning nende kaitsjad, kannatanu, tsiviilkostja ja kolmas isik (KrMS § 16 lg 2). 5. Kriminaalmenetlust alustab uurimisasutus või prokuratuur, kui selleks on ajend ja alus (KrMS § 193 lg 1). Kriminaalmenetluse ajendiks on kuriteoteade ja aluseks on kuriteo tunnuste sedastamine kriminaalmenetluse ajendis (KrMS § 194). 6. Kuriteoteade esitatakse uurimisasutusele või prokuratuurile (KrMS § 195 lg 1).
Teade, milles isikut süüstatakse kuriteos, on kuriteokaebus (KrMS § 195 lg 2). 7. Kohtueelses menetluses kogutakse tõendusteavet. Uurimisasutus (politseiasutus) ja prokuratuur selgitavad kahtlustatavat ja süüdistatavat õigustavad ja süüstavad asjaolud (KrMS § 211). Uurimisasutuse ametnik koostab kohtueelse menetluse kokkuvõtte (KrMS § 153).
8. Prokurör koostab süüdistusakti (KrMS § 154) juhul, kui ta pärast kriminaaltoimiku tutvustamist on veendunud, et kriminaalasjas on kogutud vajalikud tõendid (KrMS § 226 lg 1). Prokuratuur saadab süüdistusakti kohtusse ja süüdistatavale (KrMS § 226 lg 2). 9. Pärast kohtulikku uurimist teeb kohus otsuse (KrMS § 309): (1) Kohtuotsus võib olla õigeksmõistev või süüdimõistev.
(2) Õigeksmõistev kohtuotsus tehakse, kui kohtulikul arutamisel ei ole tuvastatud kuriteosündmust ega kuritegu või kui ei ole tõendatud, et kuriteo on toime pannud süüdistatav või kui prokurör on süüdistusest loobunud.
(3) Süüdimõistev kohtuotsus tehakse, kui kohtuliku arutamise tulemina on tõendatuks tunnistatud, et kuriteo on toime pannud süüdistatav.
OTSUSE PÕHJENDUS
ASN leiab, et vaatlusalust artiklit avaldades on rikutud eetikakoodeksi punkti 4.4, mille kohaselt ei või inimest käsitada süüdi olevana enne süüdimõistva kohtuotsuse jõustumist. Postimehe artikli pealkiri “Tarbijate ühistust sai juhataja rahamasin”, on kindlas kõneviisis ja kaebajat süüstav. Artikli pealkirjaga on lugejale loodud arusaam, et artiklis kirjutatu on tõestatud. Artiklis kajastatakse uurimisasutusele esitatud teadet (kuriteokaebust; vt p 6), milles kaebajat süüstatakse kuriteos, ja mille kohta uurimisasutus ei ole veel kogunud tõendusteavet ega selgitanud kaebajat õigustavaid või süüstavaid asjaolusid (vt p 7). Selline kuriteokaebus on pelgalt vihje, väide, arvamus või oletus, mis annab tegutsemiseks ajendi uurimisasutusele, kuid mille avalikustamine vaidlusaluses artiklis rikub süütuse presumptsiooni. Tõendamata väidete esitamine artiklis ja nende seostamine kaebaja isikuga kahjustab kaebaja mainet.
Süütuse presumptsioonist tulenevalt ei ole kriminaalmenetluses keegi kohustatud tõendama oma süütust (vt p 2). Artiklis heidetakse kaebajale ette, et ta ei soovinud Postimehe ajakirjanikuga rääkida ega süüdistavaid väiteid kummutada. Süütuse presumptsioonist tulenevalt oli kaebajal õigus ajakirjanikule seletuse andmisest keelduda. Kaebaja vähene soovlikkus ajakirjandusele selgitusi anda oli õigustatud ja sellest ei saa teha järeldust kaebaja süülisuse kohta. Tõendusteavet kogutakse uurimisasutuse poolt kohtueelses menetluses (vt p 7). ASN leiab, et kuigi ajakirjandus teenib avalikkuse õigust saada tõest, ausat ja igakülgset teavet ühiskonnas toimuva kohta (EAEK p 1.2), ei teeni vaidlusaluses artiklis avaldatud tõendusteabeta süüstava kuriteokaebuse avaldamine eeltoodud eesmärki. Avalikkus ei saanud artiklist tõest, ausat ja igakülgset teavet. Küll aga tekitas ajakirjandus oma tegevusega kaebajale põhjendamatuid kannatusi. Kaebaja suhtes süütuse presumptsiooni rikkumine ei ole vabandatav ajakirjandusvabadusega. ASN nõustub kaebaja seisukohaga, et kriitikat seoses kuriteokaebuse pikaleveninud menetlemisega uurimisasutuses ei olnud põhjust siduda kaebaja isikuga.


Kriminaalmenetluse erikulude suurus ja arvestamise kord – Riigi Teataja
Kriminaalmenetluse erikulude suurus ja arvestamise kord
Kriminaalmenetluse erikulude suurus ja arvestamise kord - sisukord
§ 2 Erikulude hüvitamise põhimõtted
2 KOHTUISTUNGI EDASILÜKKAMISE KULUD
§ 3 Kohtuistungi edasilükkamise kulude koosseis
§ 4 Kannatanu, tunnistaja, eksperdi ja spetsialisti kulude hüvitamine
§ 5 Kaitsja- ja esindajatasu hüvitamine
§ 6 Muude kaitsekulude hüvitamine
§ 7 Kohtu, prokuratuuri ja uurimisasutuse kulude hüvitamine
3 SUNDTOOMISE KULUD
§ 8 Sundtoomise kulude arvestamise põhimõtted
§ 9 Sundtoomise kulude koosseis
§ 10 Sundtoomise kulude hüvitamine Politsei- ja Piirivalveametile
RT I, 29.12.2011, 167
Vastu võetud 22.07.2004 nr 258
RT I 2004, 60, 427
Määrus kehtestatakse «Kriminaalmenetluse seadustiku» § 176 lõike 2 alusel.
(1) Määruses sätestatakse «Kriminaalmenetluse seadustiku» § 176 lõikes 1 nimetatud erikulude arvestamise ja hüvitamise kord.
(2) «Väärteomenetluse seadustiku» § 38 lõike 1 rakendamiseks kohaldatakse määrust ka väärteomenetluse kulude suhtes, mis on tingitud sundtoomisest või menetlusosalise süülisest ilmumata jäämisest kohtuistungile. Sel juhul kohaldatakse kohtuvälise menetleja suhtes analoogia alusel käesolevas määruses uurimisasutuse kohta sätestatut ja menetlusaluse isiku suhtes süüdistatava kohta sätestatut.
§ 2. Erikulude hüvitamise põhimõtted
Erikulud hüvitatakse menetleja määruse või kohtuotsusega «Kriminaalmenetluse seadustiku» § 189 ja § 190 punkti 2 kohaselt huvitatud isiku või asutuse taotluse ning kulusid tõendavate dokumentide alusel.
2. peatükk KOHTUISTUNGI EDASILÜKKAMISE KULUD
§ 3. Kohtuistungi edasilükkamise kulude koosseis
Kohtuistungi edasilükkamise kulud on:
1) kannatanule, tunnistajale, eksperdile ja spetsialistile «Kriminaalmenetluse seadustiku» § 178 järgi väljamaksmisele kuuluvad summad;
2) «Kriminaalmenetluse seadustiku» § 175 lõike 1 punktide 1 ja 4 kohaselt kaitsjale või esindajale makstav mõistliku suurusega tasu ja sama seaduse sama paragrahvi lõikes 3 sätestatud muud kaitsekulud;
3) kohtu, prokuratuuri või uurimisasutuse kulud, mis on põhjustatud kohtuistungi edasilükkamisest ja mida ei hüvitata 3. peatükis sätestatud korras.
§ 4. Kannatanu, tunnistaja, eksperdi ja spetsialisti kulude hüvitamine
Kannatanu, tunnistaja, eksperdi ja spetsialisti kulud hüvitatakse Vabariigi Valitsuse 13. augusti 2002. a määruses nr 262 «Kriminaal-, väärteo-, tsiviil- ja haldusasjade menetlusest osavõtjatele kulude tasumise kord» sätestatud korras ning nõutakse «Kriminaalmenetluse seadustiku» §-des 189 ja 190 sätestatud korras sisse menetlusosaliselt, kes süüliselt põhjustas kohtuistungi edasilükkamise.
§ 5. Kaitsja- ja esindajatasu hüvitamine
Kaitsjale või esindajale makstud tasu hüvitatakse § 2 kohaselt, pidades silmas «Kriminaalmenetluse seadustiku» § 175 lõike 1 punkti 1 ja lõiget 2.
§ 6. Muude kaitsekulude hüvitamine
(1) Ennast ise kaitsva süüdistatava vajalikud kaitsekulud hüvitatakse § 2 kohaselt, pidades silmas «Kriminaalmenetluse seadustiku» § 175 lõiget 3.
(2) Hüvitatakse ainult kaitsekulud, mis tekkisid istungi edasilükkamise tõttu.
§ 7. Kohtu, prokuratuuri ja uurimisasutuse kulude hüvitamine
(1) Kui menetlusosaline põhjustab süüliselt kohtuistungi edasilükkamise, hüvitatakse kohtule, prokuratuurile ja uurimisasutusele:
1) kohtuniku ja prokuröri ühe tunni töötasu;
2) prokuröri sõidukulud töökohast teises asulas toimunud kohtuistungile ja tagasi ning tema töötasu sõiduks kulunud aja eest;
3) vahistatu süüdistatava kohtusse ja tagasi toimetamise kulud;
4) muud kohtuistungi edasilükkamisest tingitud kulutused, mis istungi plaanipärase toimumise korral oleksid loetud menetluskuludeks.
(2) Asutus esitab edasilükkamise kulude kohta kohtule õiendi vastavalt §-le 10.
(3) Edasilükkamisest tingitud kulude arvestamisel lähtub asutus §-st 8.
3. peatükk SUNDTOOMISE KULUD
§ 8. Sundtoomise kulude arvestamise põhimõtted
(1) Sundtoomise kulude arvestus peab olema arusaadav, õige, läbipaistev, detailne ja järjepidev.
(2) Sundtoomise kulusid arvestatakse kooskõlas kehtivate õigusaktidega ning hea raamatupidamistavaga ja neid kajastatakse raamatupidamisdokumentides.
(3) Sundtoomise kulude arvestus ei või olla suunatud kasumi saamisele.
§ 9. Sundtoomise kulude koosseis
(1) Sundtoomise kulud on:
1) transpordikulu;
2) sundtoomises osalenud politseiametnike töötasu sundtoomisele kulunud aja eest;
3) kulud, mis tehakse sundtoodu soovil tema lähedasele teatamiseks;
4) kulud, mis tehakse sundtoodu valveta jääva vara valve alla võtmiseks;
5) muud sundtoomisele tehtud kulutused.
(2) Hüvitamisele ei kuulu «Kriminaalmenetluse seadustiku» § 139 lõike 5 kohase ajutise kinnipidamise kulud.
§ 10. Sundtoomise kulude hüvitamine Politsei- ja Piirivalveametile
(1) Politsei- ja Piirivalveamet esitab sundtoomise määranud menetlejale õiendi, milles märgib sundtoomise kulud.
(2) Menetleja arvab õiendis näidatud kulud erikuludesse, kui peab neid põhjendatuteks.
(3) Menetlejal on õigus teha järelepärimisi õiendis näidatud kulude kohta.


 Raamatukogu põhimäärus IIF
PÕLVA KESKRAAMATUKOGU PÕHIMÄÄRUS
Määrus kehtestatakse kohaliku omavalitsuse korralduse seaduse § 22 lõike 1 punkti 37 ja rahvaraamatukogu seaduse § 6 lõike 1 alusel.
peatükk: ÜLDSÄTTED
Käesolev põhimäärus sätestab Põlva Keskraamatukogu ülesanded, juhtimise korralduse, juhi õigused ja kohustused, raamatukogu struktuuri ning muud tegevuse korraldamise olulised küsimused.
2.Nimi ja õiguslik seisund
(1) Põlva Keskraamatukogu on Põlva Vallavalitsuse (edaspidi vallavalitsus) hallatav asutus, mis tegutseb Põlva Vallavalitsuse haridus- ja kultuuriosakonna haldusalas. Põlva Keskraamatukogul (edaspidi raamatukogu) on maakonnaraamatukogu staatus.
(2) Raamatukogu ametlik nimetus on eesti keeles Põlva Keskraamatukogu, inglise keeles Põlva Central Library.
(3) Raamatukogu on üldkasutatav avalik rahvaraamatukogu.
(4) Raamatukogu juhindub oma tegevuses rahvaraamatukogu seadusest, Eesti Vabariigis kehtivatest õigusaktidest, UNESCO rahvaraamatukogude manifestist, Põlva Vallavolikogu (edaspidi vallavolikogu) ning vallavalitsuse õigusaktidest ja käesolevast põhimäärusest.
3.Raamatukogu struktuur ja asukoht
(1) Raamatukogu asub Põlva linnas. Raamatukogu postiaadress on Kesk tn 16, Põlva linn, Põlva vald, Põlva maakond, postiindeks 63308.
(2) Raamatukogu struktuuriüksusteks on keskraamatukogu ja järgmised haruraamatukogud:
1) Ahja raamatukogu, aadressil Tartu mnt 21, Ahja alevik, 63710 Põlva vald;
2) Himmaste raamatukogu, aadressil Keskuse tee 6/2, Himmaste küla, 63228 Põlva vald;
3) Kauksi raamatukogu, aadressil Kauksi küla, 64617 Põlva vald;
4) Kiidjärve raamatukogu, aadressil Kiidjärve küla, 63604 Põlva vald;
5) Kiuma raamatukogu, aadressil Raamatukogu, Kiuma küla, 63208 Põlva vald;
6) Mooste raamatukogu, aadressil Lasteaia tee 13, Mooste alevik, 64616 Põlva vald;
7) Peri raamatukogu, aadressil Pargi tee 2/1, Peri küla, 63218 Põlva vald;
8) Rasina raamatukogu, aadressil Rasina küla, 64618 Põlva vald;
9) Taevaskoja raamatukogu, aadressil Taevaskoja tee 3, Taevaskoja küla, 63229 Põlva vald;
10) Tilsi raamatukogu, aadressil Tilsi küla, 63012 Põlva vald;
11) Vanaküla raamatukogu, aadressil Külakeskuse, Vanaküla, 63207 Põlva vald;
12) Vastse-Kuuste raamatukogu, aadressil Kesk tn 20, Vastse-Kuuste alevik, 63601 Põlva vald.
4.Raamatukogu teeninduspiirkond
Raamatukogu teeninduspiirkond rahvaraamatukogu ülesannete täitmisel on Põlva valla haldusterritoorium ning maakonnaraamatukogu ülesannete täitmisel Põlva maakond.
5.Pitsat ja sümboolika
(3) Raamatukogu sümboolika ja selle kasutamise korra kinnitab raamatukogu direktor käskkirjaga, kooskõlastades selle eelnevalt vallavalitsusega.
peatükk: TEGEVUSE EESMÄRGID JA ÜLESANDED
§ 6.Raamatukogu tegevuse eesmärk
(1) Raamatukogu eesmärk on tagada elanikele vaba ja piiramatu juurdepääs informatsioonile, teadmistele ja kultuurile, toetada elukestvat õppimist ja enesetäiendamist ning teha koostööd külakogukonnaga, piirkonna haridus-, kultuuri- ja spordiasutustega, sh mittetulundusühingutega, sihtasutustega ja seltsingutega.
(2) Raamatukogu põhieesmärk maakonnaraamatukoguna on Vabariigi Valitsuse kultuuripoliitika põhisuundade jälgimine, maakonna raamatukogude komplekteerimine, tegevuse analüüsimine ja aruandluse korraldamine, erialane nõustamine ja täienduskoolituse korraldamine.
(3) Raamatukogu tegevuse korraldamisel ja arendamisel arvestatakse Põlva valla paikkondlike eripäradega.
7.Raamatukogu ülesanded
(1) Raamatukogu põhiteenused on teavikute kohapeal kasutamine ja kojulaenutus, teavikute kogumine, säilitamine ning avalikule teabele üldkasutatava andmesidevõrgu kaudu juurdepääsu võimaldamine.
(2) Raamatukogu täidab maakonnaraamatukogu ja rahvaraamatukogu ülesandeid.
(3) Raamatukogu võib koostöös Põlva valla munitsipaalkoolidega täita kooliraamatukogu ülesandeid põhikogu osas.
(4) Õigusaktides sätestatud ülesannete täitmiseks raamatukogu:
1) komplekteerib kogud trükiste, auviste ning teiste teavikutega, peab fondide arvestust õigusaktidega sätestatud korras ja korraldab nende säilitamist;
2) arvestab ja töötleb raamatukokku saabunud teavikud ning koostab nende avamiseks vajalikud infosüsteemid;
3) omavalitsustega sõlmitavate lepingute alusel komplekteerib maakonna üldkasutatavate rahvaraamatukogude kogud, koostab elektroonilist kataloogi, mille kasutamiseks on maakonna teistel rahvaraamatukogudel juurdepääs interneti kaudu;
4) korraldab statistilist aruandlust ja tegevuse analüüsi;
5) teeb teatmebibliograafilist tööd;
6) kogub, säilitab ja teeb kättesaadavaks Põlva valda ja Põlvamaad käsitleva informatsiooni;
7) korraldab raamatuvarade tutvustamiseks mitmesuguseid üritusi;
8) korraldab lugejakoolitust;
9) koordineerib raamatukoguteenindust oma teeninduspiirkonnas, sealhulgas juhendab teisi rahvaraamatukogusid ja korraldab nende erialast nõustamist ja raamatukogutöötajate täiendkoolitust;
10) kui piirkonnas puudub kooliraamatukogu, siis toetab oma tegevusega koolide õppekava täitmist;
11) teeb koostööd Eesti ja välisriikide raamatukogudega;
12) arendab e-teenuseid ja selleks vajalikku tehnoloogilist taristut;
13) osutab raamatukogu kasutajatele tasulisi eriteenuseid;
14) korraldab vajalikku majandustegevust;
15) täidab teisi õigusaktidega pandud ülesandeid.
(5) Raamatukogu lahtiolekuajad kinnitab vallavalitsus direktori ettepanekul, olles eelnevalt ära kuulanud nõukogu soovituse.
peatükk: TEGEVUSE PÕHIMÕTTED
§ 8.Raamatukogu õigused
1) osutada raamatukogu kasutajatele tasulisi eriteenuseid vastavalt vallavalitsuse poolt kehtestatud hinnakirjale;
2) saada oma tööks vajalikku informatsiooni kõikidelt Põlva maakonna raamatukogudelt;
3) täiendada kogusid ostude, annetuste ja vahetustega;
4) sõlmida oma ülesannete täitmiseks raamatukogu nimel lepinguid;
5) hallata, kasutada ja käsutada raamatukogu valduses olevat vallavara vallavolikogu poolt kehtestatud korras;
6) sooritada muid õigusaktidest ja käesolevast põhimäärusest tulenevaid toiminguid.
9.Eeskirjad ja juhendid
(1) Raamatukogu teeninduse korraldus, lugejate õigused ja kohustused kehtestatakse raamatukogu kasutamise eeskirjas, mille kinnitab vallavolikogu.
(2) Raamatukogu kogude ja andmebaaside ning ruumide ja töövahendite kasutamise kord määratakse direktori poolt kinnitatavate juhenditega.
peatükk: JUHTIMINE, TÖÖTAJAD JA NÕUKOGU
§ 10.Juhtimine
(1) Raamatukogu tööd juhib ja korraldab direktor, kellel on raamatukogunduslik või infoteaduste kõrgharidus või raamatukoguhoidja kutsekvalifikatsioon.
(2) Direktori vaba ametikoha täitmiseks korraldatakse avalik konkurss vallavalitsuse kehtestatud korras.
(4) Raamatukogu teenindus tagatakse raamatukoguhoidja kutsekvalifikatsiooni nõuetele vastavate töötajate ja muu personaliga.
(5) Raamatukogu nõukogu (edaspidi nõukogu) on raamatukogu nõuandev organ.
11.Direktor
(1) Direktor tagab raamatukogu põhiülesannete täitmise ning kannab vastutust raamatukogu arengu ja rahaliste vahendite õiguspärase kasutamise eest.
4) võtab tööle raamatukogu töötajad ning sõlmib, muudab ja lõpetab nendega töölepingud, määrab kindlaks töötajate tööülesanded, õigused, kohustused ja vastutuse, kohaldab distsiplinaarkaristusi ja ergutusi;
5) määrab raamatukogu töötajate töötasu suuruse vallavalitsuse etteantud töötasufondi piires;
6) kinnitab raamatukogu töökorralduse eeskirjad, tööohutusalased juhendid, töötajate ametijuhendid ja teised töökorralduslikud regulatsioonid;
7) kinnitab käskkirjaga töösisekorraeeskirja, tagab töötervishoiu ja tööohutuse nõuete täitmise ning annab raamatukogu töö korraldamiseks oma pädevuse piires muid käskkirju ja korraldusi;
8) korraldab raamatukogu asjaajamist, aruannete koostamist ja esitamist vastavalt kehtivale õiguskorrale;
9) juhib raamatukogu arengukava koostamist ja esitab selle kinnitamiseks vallavalitsusele;
10) osaleb raamatukogu nõukogu töös;
11) täidab muid õigusaktidest ja käesolevast põhimäärusest tulenevaid ülesandeid.
(3) Direktori suunab töölähetusse vallavanem käskkirjaga.
12.Töötajad
(1) Raamatukogu töötajad on direktor ja töötajad, kes juhivad haruraamatukogude tegevust ning teised töötajad.
(2) Raamatukogu töötajate koosseisu kinnitab direktori ettepanekul vallavalitsus.
(3) Töötamine raamatukogus toimub töölepingu alusel vastavalt kehtivatele töösuhteid reguleerivatele õigusaktidele.
(4) Töötajate tööülesanded määratakse töölepingu ning ameti- ja tööjuhenditega.
13.Asjaajamise alused
(2) Asjaajamise korraldamisel lähtub raamatukogu arhiiviseaduses, avaliku teabe seaduses, isikuandmete kaitse seaduses, digitaalallkirja seaduses, Vabariigi Valitsuse kehtestatud asjaajamiskorra ühtsetes alustes sätestatust.
(3) Asjaajamine, dokumendiringlus ja arhiveerimine reguleeritakse asjaajamiskorraga, mille kehtestab raamatukogu direktor käskkirjaga.
14.Nõukogu moodustamine
(1) Vallavalitsus moodustab vähemalt viieliikmelise nõukogu. Nõukogusse kuulub kolm valitsuse poolt nimetatud liiget, üks vallavolikogu esindaja ning üks külavanemate esindaja.
(2) Direktor ei kuulu nõukogu koosseisu.
15.Nõukogu töökord
(1) Nõukogu liikmed valivad endi hulgast nõukogu esimehe, kes juhib nõukogu tööd ning aseesimehe.
(2) Nõukogu töövormiks on koosolek. Koosoleku kutsub kokku esimees, tema äraolekul aseesimees vastavalt vajadusele, kuid mitte harvem kui üks kord aastas.
(3) Nõukogu koosolek on otsustusvõimeline, kui koosolekust võtab osa vähemalt pool nõukogu liikmetest, sealhulgas nõukogu esimees või tema äraolekul aseesimees.
(4) Nõukogu võtab otsused vastu häälteenamusega, häälte võrdsel jagunemisel on otsustav koosoleku juhataja hääl.
(6) Koosolekust, kus arutatakse haruraamatukogude tegevust, võib osa võtta asjaomase raamatukogu töötaja.
(7) Nõukogu koosolekud protokollitakse. Protokolli allkirjastavad koosoleku juhataja ja protokollija.
(8) Nõukogu otsused on soovitusliku iseloomuga.
16.Nõukogu pädevus
() Nõukogu pädevuses on:
1) teha ettepanekuid raamatukogu arenguks, koostööks kogukonnaga ja teiste asutustega;
2) arvamuse andmine raamatukogu eelarve, arengukava ja aruannete kohta;
3) teha ettepanekuid raamatukoguga seonduvate sihtprogrammide ja -projektide väljatöötamiseks ja nende väljatöötamises osalemine;
4) teha ettepanekuid raamatukogu lahtiolekuaegade, kasutamise eeskirjade ning eriteenuste nimekirja ja teenuste hinnakirja kohta;
5) teha ettepanekuid vallavalitsusele raamatukogutöö paremaks korraldamiseks.
peatükk: VARA, FINANTSEERIMINE, ARUANDLUS JA JÄRELEVALVE
§ 17.Raamatukogu vara
(1) Raamatukogu kasutuses oleva vara moodustavad vallavalitsuse poolt sihtotstarbeliseks valdamiseks ja kasutamiseks antud teavikud, seadmed, inventar, hooned või hoone osa ja muu vara.
(2) Raamatukogu valduses oleva vara haldamine, kasutamine ja käsutamine toimub vallavolikogu kehtestatud korras.
18.Finantseerimine ja eelarve
(1) Raamatukogu eelarve on vallaeelarve üks osa, mille võtab vastu ja muudab vallavolikogu.
(2) Raamatukogu finantseeritakse valla- ja riigieelarvest, annetustest, põhimääruses sätestatud tasulistest teenustest, laekumistest sihtasutustelt ja sihtkapitalidelt.
19.Teenistuslik ja haldusjärelevalve ning aruandlus
(1) Teenistuslikku järelevalvet raamatukogu tegevuse üle teostab vallavalitsus.
(2) Haldusjärelevalvet raamatukogu ülesannete täitmise üle teostab Kultuuriministeerium.
(3) Raamatukogu esitab oma tegevuse kohta aruanded õigusaktidega kehtestatud korras ja tähtaegadel.
20.Finantseerimine ja eelarve
(2) Raamatukogu kogude komplekteerimine, üleandmine, hoidmine, säilitamine korraldatakse õigusaktidega kehtestatud korras.
(3) Raamatukogu põhiteenused on teavikute kohalkasutus, kojulaenutus ning üldkasutatava andmesidevõrgu kaudu avalikule teabele juurdepääsu võimaldamine.
(4) Raamatukogu põhiteenused on tasuta.
(5) Teaviku puudumisel tellib raamatukogu selle teistest raamatukogudest lugeja soovil ja kulul.
(6) Raamatukogu osutab lugejale teabeteenindust, võimaldades juurdepääsu avalikustatud teabele ning avalikele andmebaasidele andmesidevõrgu kaudu.
(7) Elanikele, kes oma tervisliku seisundi tõttu ei ole võimelised raamatukogu külastama, korraldab raamatukogu nende soovil tasuta koduteeninduse.
peatükk: ÜMBERKORRALDAMINE JA TEGEVUSE LÕPETAMINE
§ 21.Põhimääruse muutmine, raamatukogu ümberkorraldamine ja tegevuse lõpetamine
(2) Raamatukogu korraldab ümber ja tema tegevuse lõpetab vallavalitsus vallavolikogu otsuse alusel, teatades sellest Kultuuriministeeriumile ette vähemalt kuu enne kavandatavat tähtaega.
(3) Raamatukogu põhimääruse kinnitab, muudab ja tunnistab kehtetuks vallavolikogu.
peatükk: RAKENDUSSÄTTED
§ 22.Määruste kehtetuks tunnistamine
1) Ahja Vallavolikogu 28. novembri 2000. a määrus nr 14 "Munitsipaalasutuse Ahja Raamatukogu põhimääruse kinnitamine";
2) Vastse-Kuuste Vallavolikogu 29. detsembri 2008. a määrus nr 20 "Vastse-Kuuste raamatukogu põhimäärus";
3) Vastse-Kuuste Vallavolikogu 29. detsembri 2008. a määrus nr 21 "Kiidjärve raamatukogu põhimäärus";
4) Mooste Vallavolikogu 28. aprilli 2005. a määrus nr 16 "Mooste Raamatukogu põhimäärus";
5) Mooste Vallavolikogu 28. aprilli 2005. a määrus nr 17 "Kauksi Raamatukogu põhimäärus";
6) Mooste Vallavolikogu 28. aprilli 2005. a määrus nr 18 "Rasina Raamatukogu põhimäärus";
7) Laheda Vallavolikogu 29. aprilli 2008. a määrus nr 13 "Lahe Raamatukogu põhimäärus";
8) Laheda Vallavolikogu 31. märtsi 2008. a määrus nr 6 "Tilsi Raamatukogu põhimäärus";
9) Põlva Vallavolikogu 12. novembri 2014. a määrus nr 47 "Põlva Keskraamatukogu põhimäärus";
10) Vastse-Kuuste Vallavolikogu 12. oktoobri 2017. a määrus nr 8 "Vastse-Kuuste raamatukogu põhimäärus";
11) Vastse-Kuuste Vallavolikogu 12. oktoobri 2017. a määrus nr 9 "Kiidjärve raamatukogu põhimäärus".
23.Määruse jõustumine


Turismiseaduse, võlaõigusseaduse ja tarbijakaitseseaduse muutmise seadus – Riigi Teataja
RT I, 28.12.2017, 3
15.12.2017 otsus nr 187
§ 1. Turismiseaduse muutmine
1) paragrahvi 1 tekst loetakse lõikeks 1 ja paragrahvi täiendatakse lõigetega 2–4 järgmises sõnastuses:
„(2) Käesolevat seadust ei kohaldata, kui pakettreise pakutakse või seotud reisikorraldusteenuste lepingute sõlmimist hõlbustatakse vaid juhuti, mittekasumlikul eesmärgil ning üksnes piiratud arvule reisijatele, pakkumata neid avalikkusele.
(4) Käesolevat seadust ei kohaldata pakettreiside ega seotud reisikorraldusteenuste suhtes, mis kestavad vähem kui 24 tundi, välja arvatud juhul, kui need sisaldavad öist majutust.”;
2) paragrahv 2 tunnistatakse kehtetuks;
„Reisiteenus on:
4) muu turismiteenus, mis ei ole olemuslikult käesoleva paragrahvi punktides 1–3 nimetatud teenuse osa.”;
4) paragrahvid 5–7 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„§ 5. Reisiettevõtja
(7) Reisiettevõtja peab teise reisiettevõtja koostatud pakettreisi pakkumisel avaldama pakettreisi koostanud ettevõtja kohta teabe, milles peavad sisalduma vähemalt selle reisiettevõtja nimi, aadress ja muud kontaktandmed.”;
„§ 71. Seotud reisikorraldusteenused
(2) Kui reisija sõlmib lepingu vaid üht liiki käesoleva seaduse § 3 punktides 1–3 nimetatud reisiteenuse kohta ja ühe või mitme sama paragrahvi punktis 4 nimetatud muu turismiteenuse kohta, ei loeta neid seotud reisikorraldusteenusteks, kui muu turismiteenus või -teenused ei moodusta vähemalt 25 protsenti reisiteenuste koguväärtusest ning kui neid ei reklaamita reisi olulise tunnusena või kui need ei ole muul viisil reisi oluliseks tunnuseks.”;
„(1) Käesoleva seaduse §-s 6 nimetatud tegevusalal tegutseval ettevõtjal on kohustus esitada majandustegevusteade.”;
7) paragrahvi 8 lõike 2 punktid 2 ja 3 muudetakse ning sõnastatakse järgmiselt:
„2) kui reisiettevõtja on andnud enda koostatud pakettreisi pakkumise ja pakettreisilepingu sõlmimise õiguse ka teisele reisiettevõtjale või teistele reisiettevõtjatele, siis andmed vastava õiguse saanud reisiettevõtja või reisiettevõtjate kohta, sealhulgas nimi, aadress ja muud kontaktandmed, majandustegevuse registreerimise number, selle puudumise korral reisiettevõtja äriregistri number või muu asjakohase registri nimi ja number;
3) kui reisiettevõtja vahendab Euroopa Majanduspiirkonna välise riigi reisiettevõtja koostatud pakettreisi, siis pakettreisi koostanud reisiettevõtja nimi, aadress ja muud kontaktandmed ning asukohariigi asjakohase registri nimi ja number;”;
8) paragrahv 15 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„§ 15. Tagatise kohustus
(6) Tagatis ei kuulu reisiettevõtja pankrotivara hulka.”;
9) seadust täiendatakse §-dega 151–154 järgmises sõnastuses:
„§ 151. Nõuded tagatisele
(3) Kui Tarbijakaitseametil on kahtlusi teise riigi reisikorraldaja tagatise suhtes, küsib ta selgitusi selle liikmesriigi kontaktpunktilt, kus korraldaja on asutatud. Tarbijakaitseamet vastab teise liikmesriigi päringutele võimalikult kiiresti küsimuse kiireloomulisust ja keerukust arvesse võttes. Esimene vastus antakse 15 tööpäeva jooksul taotluse kättesaamisest arvates.”;
10) paragrahvi 17 lõike 3 punktist 2 jäetakse välja tekstiosa „, välja arvatud võlaõigusseaduse § 272 lõike 4 punktis 1 nimetatud juhtudel”;
11) paragrahvi 26 lõike 5 punktis 4 asendatakse sõnad „sõitjateveo teenuse” sõnaga „reisijaveo”;
12) paragrahvi 311 lõige 1 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„(1) Pakettreiside pakkumise või pakettreisilepingute sõlmimise eest, samuti seotud reisikorraldusteenuste pakkumise või lepingute sõlmimise hõlbustamise eest ilma nõuetekohase tagatiseta –
13) paragrahvi 36 täiendatakse lõigetega 15 ja 16 järgmises sõnastuses:
„(15) Enne 2018. aasta 1. juulit majandustegevuse registris registreeritud reisiettevõtja peab majandustegevuse registris oma majandustegevuse andmed viima vastavusse käesoleva seaduse nõuetega 2018. aasta 30. septembriks.
(16) Enne 2018. aasta 1. juulit väljastatud tagatise suhtes kohaldatakse tagatise andmisel kehtinud turismiseaduse redaktsioonist tulenevaid nõudeid kuni tagatise kehtivuse lõpuni, kuid kõige kauem 2018. aasta 30. septembrini.”;
14) seaduse normitehnilises märkuses asendatakse tekstiosa „Euroopa Nõukogu direktiiv 90/314/EMÜ turismipakettide, puhkusepakettide ja ekskursioonipakettide kohta (EÜT L 158, 23.6.1990, lk 59–64)” tekstiosaga „Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv (EL) 2015/2302, mis käsitleb pakettreise ja seotud reisikorraldusteenuseid ning millega muudetakse määrust (EÜ) nr 2006/2004 ja Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2011/83/EL ning tunnistatakse kehtetuks nõukogu direktiiv 90/314/EMÜ (ELT L 326, 11.12.2015, lk 1–33)”.
§ 2. Võlaõigusseaduse muutmine
1) paragrahvi 4061 lõige 9 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„(9) Kui kindla ajavahemiku jooksul või kindla summa piires pakutakse tarbijale erinevaid intressimäärasid ja tasusid, loetakse krediidi kulukuse määra arvutamisel kogu tarbijakrediidilepingu kestuse jooksul intressimääraks ja tasudeks kõrgeim kokkulepitud intressimäär ja kõrgeimad tasud.”;
2) seaduse 44. peatüki pealkiri muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„44. peatükk
PAKETTREISILEPING JA SEOTUD REISIKORRALDUSTEENUSED”;
3) paragrahvi 866 lõiked 1 ja 2 muudetakse ning sõnastatakse järgmiselt:
„(1) Pakettreisilepinguga kohustub ettevõtja (reisikorraldaja) teise lepingupoole ees korraldama ühele või mitmele isikule (reisija) pakettreisi turismiseaduse § 7 tähenduses, teine lepingupool aga maksma tasu (reisitasu).
(2) Turismiseaduse § 7 lõikes 2 nimetatud juhul sõlmitud lepingud loetakse üheks pakettreisilepinguks.”;
4) paragrahvi 866 lõige 3 tunnistatakse kehtetuks;
5) paragrahvi 866 täiendatakse lõikega 41 järgmises sõnastuses:
„(41) Kui reisikorraldaja on asutatud väljaspool Euroopa Majanduspiirkonda, kehtivad Euroopa Liidu liikmesriigis asutatud vahendaja suhtes käesoleva seaduse §-des 875–877 ja 878–8782 sätestatud kohustused, välja arvatud juhul, kui vahendaja esitab tõendid selle kohta, et reisikorraldaja täidab nimetatud paragrahvides esitatud kohustused.”;
6) paragrahvi 866 lõige 5 tunnistatakse kehtetuks;
7) seadust täiendatakse §-ga 8661 järgmises sõnastuses:
„§ 8661. Sätete kohaldamine
(1) Käesolevas peatükis sätestatut ei kohaldata pakettreisidele ega seotud reisikorraldusteenustele turismiseaduse § 71 tähenduses, mis kestavad vähem kui 24 tundi, välja arvatud juhul, kui need sisaldavad öist majutust.
(2) Käesolevas peatükis sätestatut ei kohaldata juhul, kui isik pakub pakettreise või hõlbustab seotud reisikorraldusteenuste lepingute sõlmimist vaid juhuti, mittekasumlikul eesmärgil ning üksnes piiratud arvule reisijatele, pakkumata neid avalikkusele.
(3) Käesolevas peatükis sätestatut ei kohaldata pakettreisilepingutele ega seotud reisikorraldusteenuste lepingutele, mis on sõlmitud üldlepingu alusel, millega korraldatakse ärireise ettevõtja ja teise füüsilise või juriidilise isiku vahel, kes tegutseb majandus- või kutsetegevuses.”;
8) paragrahv 867 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„§ 867. Lepingueelne teave pakettreisilepingu korral
(1) Enne kui reisija sõlmib pakettreisilepingu või teeb selleks siduva pakkumise, on reisikorraldaja ja juhul, kui pakettreisilepingu sõlmimist pakutakse vahendaja kaudu, siis ka vahendaja kohustatud esitama reisijale käesoleva paragrahvi lõike 5 alusel kehtestatud asjakohase standardinfo teabelehe ning käesoleva paragrahvi lõikes 2 sätestatud teabe.
(2) Reisijale tuleb esitada järgmine lepingueelne teave, kui see on konkreetse pakettreisi korral asjakohane:
21) maksmise kord, sealhulgas ettemaksena tasutav rahasumma või protsent reisitasust ja ülejäänud summa maksmise tähtajad või muude rahaliste tagatiste olemasolu, mida reisija peab maksma või esitama;
3) kasutatavate sõidukite liik, veo iseloomustus ja klass ning väljumise ja saabumise koht, kuupäev ja kellaaeg, või kui täpset aega ei ole veel kindlaks määratud, siis väljumise ja saabumise ligikaudne aeg, vahepeatuste kestus ja kohad ning transpordiühendused;
4) majutuse liik, majutuskohtade asukoht, järk või mugavusaste ja põhitunnused ning majutuskoha vastavus külastatavas riigis kehtivale klassifikatsioonile;
5) toitlustamiskava;
6) üldine teave sihtriigi passide ja viisadega seotud nõuete kohta, sealhulgas viisa saamiseks kuluv ligikaudne aeg, ning teave sihtriigi tervisenõuete kohta;
7) minimaalne inimeste arv, mis on vajalik pakettreisi toimumiseks, ja käesoleva seaduse § 874 lõikes 5 sätestatud aeg enne pakettreisi algust, millal reisikorraldajal on õigus lepingust taganeda, kui reisijate arv jääb väiksemaks tema poolt ettenähtust;
8) külastused, ekskursioonid ja muud teenused, mille hind sisaldub reisitasus;
9) teave selle kohta, kas mõnda reisiteenust pakutakse reisijale koos rühmaga, ning kui see on võimalik, siis eeldatav rühma suurus;
10) keel, milles osutatakse muid turismiteenuseid, kui reisija võimalus kasutada kõnealuseid teenuseid sõltub tõhusast suulisest suhtlusest;
11) kas kõnealune reis või puhkus on üldiselt sobiv piiratud liikumisvõimega isiku jaoks ning reisija taotlusel täpne teave selle kohta, kas reis või puhkus on sobiv konkreetse reisija vajadusi silmas pidades;
12) reisikorraldaja ja asjakohasel juhul vahendaja ärinimi, asukoha aadress, telefoninumber ja asjakohasel juhul e-posti aadress;
13) teave selle kohta, et reisija võib lepingust enne pakettreisi algust igal ajal taganeda, makstes käesoleva seaduse § 874 lõigete 2 ja 3 kohaselt arvutatud hüvitise või lepingus kokkulepitud hüvitise;
14) teave vabatahtliku või kohustusliku kindlustuse kohta, mis katab reisijapoolse lepingust taganemise kulud või tema abistamise kulud, sealhulgas lähtekohta tagasireisi kulud õnnetuse, haiguse või surma korral.
(21) Enne kui reisija sõlmib telefoni teel pakettreisilepingu või teeb selleks siduva pakkumise, esitab reisikorraldaja ja asjakohasel juhul vahendaja reisijale käesoleva paragrahvi lõike 5 alusel kehtestatud määruse lisa 1 vormil B sätestatud standardinfo ning käesoleva paragrahvi lõikes 2 sätestatud teabe.
(22) Enne kui reisija sõlmib turismiseaduse § 7 lõike 2 punktis 5 nimetatud pakettreisilepingu või teeb selleks siduva pakkumise, esitavad reisikorraldaja ja ettevõtja, kellele andmed edastatakse, reisijale käesoleva paragrahvi lõikes 2 sätestatud teabe, kui see on nende poolt pakutavate vastavate reisiteenuste puhul asjakohane. Reisikorraldaja esitab reisijale samal ajal ka käesoleva paragrahvi lõike 5 alusel kehtestatud määruse lisa 1 vormil C sätestatud standardinfo teabelehe.
(23) Käesoleva paragrahvi lõigetes 1–22 sätestatud teave tuleb esitada selgelt, arusaadavalt ja selgelt eristuvalt. Kui kõnealune teave esitatakse kirjalikult, peab see olema loetav.
(3) Käesoleva paragrahvi lõike 2 punktide 1–5, 7–11 ja 13 kohaselt antud andmed muutuvad lepingu osaks, kui pooled ei ole sõnaselgelt kokku leppinud teisiti. Reisikorraldaja ja asjakohasel juhul vahendaja annab reisijale lepingueelse teabe muudatustest selgelt, arusaadavalt ja selgelt eristuvalt teada enne pakettreisilepingu sõlmimist.
(4) Kui reisikorraldaja ja asjakohasel juhul vahendaja ei ole enne pakettreisilepingu sõlmimist täitnud käesoleva paragrahvi lõike 2 punktis 2 sätestatud kohustust teavitada kohaldatavatest lisatasudest, lõivudest ja muudest kuludest, ei pea reisija kõnealuseid lisatasusid, lõive ega muid kulusid kandma.
(5) Enne pakettreisilepingu sõlmimist reisijale esitatava standardinfo ning standardinfo teabelehe vormid kehtestab valdkonna eest vastutav minister määrusega.
(6) Pakettreisilepingu sõlmimise ettevalmistamisele ei kohaldata käesoleva seaduse § 14 lõikes 2 ja §-s 141 sätestatud lepingueelse teabe andmise kohustuse kohta sätestatut.”;
9) seadust täiendatakse §-ga 8671 järgmises sõnastuses:
„§ 8671. Lepingueelne teave seotud reisikorraldusteenuste korral
(1) Enne kui reisija sõlmib mis tahes lepingu, mille tulemuseks on seotud reisikorraldusteenus, või teeb selleks siduva pakkumise, on seotud reisikorraldusteenuste lepingute sõlmimist hõlbustav ettevõtja, sealhulgas juhul, kui ettevõtja ei ole asutatud Euroopa Liidu liikmesriigis, kuid suunab mis tahes viisil oma tegevuse Eestisse, kohustatud teavitama reisijat selgelt, arusaadavalt ja selgelt eristuvalt, et reisija:
1) ei saa kasutada käesolevas peatükis ja turismiseaduses üksnes pakettreiside korral ettenähtud õigusi ja iga teenuse osutaja vastutab ainuisikuliselt oma teenuse lepingujärgse osutamise eest;
2) saab kasutada seotud reisikorraldusteenuste korral ettenähtud kaitset vastavalt turismiseaduse §-le 15, kui seotud reisikorraldusteenuste osaks olev reisiteenus jääb osutamata seotud reisikorraldusteenuste lepingute sõlmimist hõlbustava ettevõtja maksevõime tõttu.
(2) Käesoleva paragrahvi lõikes 1 sätestatud teavitamiskohustuste täitmiseks esitab seotud reisikorraldusteenuste lepingute sõlmimist hõlbustav ettevõtja reisijale käesoleva paragrahvi lõike 3 alusel kehtestatud asjakohase standardinfo teabelehe, või kui konkreetset liiki seotud reisikorraldusteenus ei ole ühegi kõnealuses määruses sätestatud vormiga hõlmatud, esitab nendes vormides sisalduva teabe.
(3) Enne seotud reisikorraldusteenuste lepingute sõlmimist reisijale esitatava standardinfo teabelehe vormid kehtestab valdkonna eest vastutav minister määrusega.
(4) Kui seotud reisikorraldusteenuste lepingute sõlmimist hõlbustav ettevõtja ei ole täitnud käesoleva paragrahvi lõigetes 1 ja 2 või turismiseaduse § 15 lõikes 1 sätestatud kohustusi, kohaldatakse seotud reisikorraldusteenustes sisalduvate reisiteenuste suhtes käesoleva seaduse §-des 873–877 ja 878–8782 kehtestatud õigusi ja kohustusi.
(5) Kui seotud reisikorraldusteenus tuleneb lepingu sõlmimisest reisija ja sellise ettevõtja vahel, kes ei ole seotud reisikorraldusteenuste lepingute sõlmimist hõlbustav ettevõtja, teavitab see ettevõtja seotud reisikorraldusteenuste lepingute sõlmimist hõlbustavat ettevõtjat asjaomase lepingu sõlmimisest.”;
10) paragrahv 868 tunnistatakse kehtetuks;
11) paragrahvi 869 pealkiri ja lõige 1 muudetakse ning sõnastatakse järgmiselt:
„§ 869. Lepinguline teave pakettreisilepingu korral
(1) Pakettreisileping koostatakse lihtsas ja arusaadavas keeles, ning kui see on kirjalik, siis peab see olema loetav. Reisikorraldaja või vahendaja annab reisijale pakettreisilepingu sõlmimisel või viivitamata pärast seda lepingu koopia või selle kinnituse püsival andmekandjal. Reisijal on õigus nõuda paberkoopiat, kui pakettreisileping sõlmitakse poolte üheaegsel kohalviibimisel. Väljaspool äriruume sõlmitava lepingu korral käesoleva seaduse § 46 tähenduses esitab reisikorraldaja või vahendaja reisijale pakettreisilepingu koopia või kinnituse paberil, või kui reisija on sellega nõus, mõnel muul püsival andmekandjal.”;
12) paragrahvi 869 lõike 2 sissejuhatav lauseosa muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„Pakettreisilepingus või selle kinnituses esitatakse kogu kokkuleppe sisu ja vähemalt järgmised andmed:”;
13) paragrahvi 869 lõike 2 punkt 1 tunnistatakse kehtetuks;
14) paragrahvi 869 lõike 2 punkt 2 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„2) käesoleva seaduse § 867 lõikes 2 nimetatud andmed;”;
15) paragrahvi 869 lõiget 2 täiendatakse punktidega 21–23 järgmises sõnastuses:
„21) teave selle kohta, et reisikorraldaja vastutab kõikide lepingu esemeks olevate reisiteenuste kohase osutamise eest vastavalt käesoleva seaduse § 877 lõikele 1 ning on kohustatud vastavalt §-le 8781 andma reisijale abi, kui reisija satub raskustesse;
22) kui reisikorraldaja ei suuda maksevõime tõttu täita lepingust tulenevaid nõudeid, siis kaitset pakkuva tagatise andja nimi ja kontaktandmed, sealhulgas tema asukoha aadress, ja asjakohasel juhul asjaomase liikmesriigi poolt sel eesmärgil määratud pädeva asutuse nimi ja kontaktandmed;
23) reisikorraldaja kohaliku esindaja, kontaktpunkti või muu teenistuse nimi, aadress, telefoninumber, e-posti aadress ja olemasolu korral faksinumber, mille kaudu reisija saab kiiresti reisikorraldajaga ühendust võtta, et saada abi, kui on raskustesse sattunud, või teatada ilmnenud lepingu rikkumisest;”;
16) paragrahvi 869 lõike 2 punktid 3–7 tunnistatakse kehtetuks;
17) paragrahvi 869 lõike 2 punkt 9 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„9) reisija kohustus teatada reisikorraldajale või vahendajale lepingu rikkumisest vastavalt käesoleva seaduse § 875 lõikele 1;”;
18) paragrahvi 869 lõike 2 punktid 10–12 tunnistatakse kehtetuks;
19) paragrahvi 869 lõiget 2 täiendatakse punktidega 13–15 järgmises sõnastuses:
„13) kui alaealine reisib ilma hooldusõigusliku isiku või muu õigustatud isikuta majutust sisaldava pakettreisilepingu alusel, siis teave selle kohta, kuidas saab vahetu ühenduse reisil viibiva alaealise või isikuga, kes alaealise peatuskohas alaealise eest vastutab;
14) teave ettevõtja rakendatava sisemise kaebuste lahendamise menetluse kohta ja tarbijakaitseseaduses sätestatud tarbijavaidluste kohtuvälise lahendamise võimaluste ning vaidlusi lahendava pädeva üksuse kohta, samuti internetipõhise vaidluste lahendamise platvormi kohta;
15) teave reisija õiguse kohta anda leping käesoleva seaduse § 873 kohaselt üle teisele reisijale.”;
20) paragrahvi 869 täiendatakse lõigetega 21 ja 22 järgmises sõnastuses:
„(21) Turismiseaduse § 7 lõike 2 punktis 5 nimetatud pakettreisi korral teavitab ettevõtja, kellele andmed edastatakse, reisikorraldajat lepingu sõlmimisest, mille tulemusena moodustub pakettreis. Ta esitab reisikorraldajale teabe, mis on vajalik selleks, et reisikorraldaja saaks täita oma kohustusi. Reisikorraldaja esitab reisijale püsival andmekandjal käesoleva paragrahvi lõikes 2 nimetatud teabe niipea, kui teda on teavitatud pakettreisi koostamisest.
(22) Käesoleva paragrahvi lõigetes 2 ja 21 sätestatud teave esitatakse selgelt, arusaadavalt ja selgelt eristuvalt.”;
21) paragrahvi 869 lõiked 3 ja 4 tunnistatakse kehtetuks;
22) paragrahv 870 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„§ 870. Reisija teavitamine enne reisi algust
Reisikorraldaja annab reisijale mõistliku aja jooksul enne pakettreisi algust kõik vajalikud kviitungid, kupongid ja piletid ning teatab kavandatava väljumisaja, asjakohasel juhul lennule registreerimise tähtaja, vahepeatuste ja transpordiühenduste info ning kohalejõudmise kavandatava aja.”;
23) seadust täiendatakse §-ga 8701 järgmises sõnastuses:
„§ 8701. Tõendamiskoormis
Käesoleva seaduse §-des 867–870 sätestatud teavitamiskohustuse täitmist peab tõendama ettevõtja.”;
24) paragrahv 871 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„§ 871. Reisitasu muutmine
(1) Reisikorraldaja võib pärast pakettreisilepingu sõlmimist reisitasu suurendada üksnes järgmiste asjaolude koosesinemise korral:
1) see võimalus on lepingus sõnaselgelt ette nähtud ning lepingus sisaldub reisitasu uue suuruse arvutamise kord;
2) reisitasu suurendamise vajadus on tekkinud veokulude muutusest, mis tuleneb kütuse või muude energiaallikate hinna muutumisest, või lepingus sisalduvatele reisiteenustele pakettreisi teenuste osutamisega otseselt mitteseotud kolmandate isikute poolt kehtestatud maksu- või tasumäärade muutusest, sealhulgas turismimaksude, maaletulekutasude, sadamate või lennujaamade sisse- ja väljasõidutasude muutusest või pakettreisiga seotud vahetuskursi muutusest;
3) sõltumata suurusest teatatakse reisitasu suurendamisest reisijale püsival andmekandjal koos reisitasu tõusu põhjendustega ja arvutustega selgelt ja arusaadavalt hiljemalt 20 päeva enne reisi algust;
4) lepingus on ette nähtud reisija õigus reisitasu alandada summa võrra, mis vastab käesoleva lõike punktis 2 nimetatud kulude vähenemisele pärast lepingu sõlmimist, kuid enne pakettreisi algust.
(2) Kui käesoleva paragrahvi lõikes 1 osutatud reisitasu tõus on suurem kui kaheksa protsenti pakettreisi kogumaksumusest, kohaldatakse käesoleva seaduse § 872 lõigetes 2 ja 4–6 sätestatut.
(3) Reisitasu alandamise korral on reisikorraldajal õigus arvutada reisijale tehtavast tagasimaksest maha tegelikud lepingu haldamise kulud. Reisija nõudmisel esitab reisikorraldaja tõendid kõnealuste haldamiskulude kohta.”;
25) paragrahvi 872 lõiked 1 ja 2 muudetakse ning sõnastatakse järgmiselt:
„(1) Enne pakettreisi algust ei või reisikorraldaja ühepoolselt muuta muid pakettreisilepingu tingimusi peale reisitasu vastavalt käesoleva seaduse §-le 871, välja arvatud juhul, kui:
1) selline õigus on reisikorraldajale lepingus ette nähtud;
2) muudatus on väheoluline ja
3) reisikorraldaja teavitab reisijat muudatusest püsival andmekandjal selgelt, arusaadavalt ja selgelt eristuvalt.
(2) Kui reisikorraldaja on enne pakettreisi algust sunnitud objektiivsetel põhjustel olulisel määral muutma käesoleva seaduse § 867 lõike 2 punktides 1, 3–5 ja 8–11 nimetatud tingimust või ei saa täita § 869 lõike 2 punktis 8 nimetatud erikokkulepet või soovib suurendada reisitasu rohkem kui § 871 lõikes 2 sätestatud kaheksa protsenti, võib reisija reisikorraldaja kindlaksmääratud mõistliku aja jooksul kas kavandatava muudatusega nõustuda või lepingust taganeda. Kui reisija ei tagane lepingust enne reisikorraldaja määratud tähtaja lõppu, loetakse, et reisija on muudatusega nõus. Kui reisija lepingust taganeb, võib ta võimaluse korral võtta vastu sama või kõrgema kvaliteediga asenduspakettreisi, kui reisikorraldaja seda pakub.”;
26) paragrahvi 872 lõige 3 tunnistatakse kehtetuks;
27) paragrahvi 872 täiendatakse lõigetega 4–6 järgmises sõnastuses:
„(4) Reisikorraldaja teavitab reisijat püsival andmekandjal viivitamata selgelt, arusaadavalt ja selgelt eristuvalt järgnevast:
1) käesoleva paragrahvi lõikes 2 nimetatud muudatused ja nende mõju reisitasule, asjakohasel juhul koosmõjus käesoleva paragrahvi lõikega 5;
2) mõistlik aeg, mille jooksul reisija peab reisikorraldajat teavitama oma otsusest vastavalt käesoleva paragrahvi lõikele 2;
3) selle tagajärjed, kui reisija ei järgi käesoleva lõike punktis 2 osutatud tähtaega, ning
4) kui see on asjakohane, siis pakutav asenduspakettreis ja selle maksumus.
(5) Kui käesoleva paragrahvi lõike 2 esimeses lauses osutatud pakettreisilepingu muudatuste või kolmandas lauses osutatud asenduspakettreisi tulemusena väheneb pakettreisi kvaliteet või maksumus, on reisijal õigus alandada vastavas ulatuses reisitasu.
(6) Kui reisija taganeb pakettreisilepingust käesoleva paragrahvi lõike 2 alusel ega võta vastu asenduspakettreisi, maksab reisikorraldaja viivitamata, kuid hiljemalt 14 päeva jooksul pärast reisija lepingust taganemist reisijale tagasi kõik selle lepingu alusel reisija poolt või nimel tehtud maksed. Käesoleva seaduse § 877 lõigetes 2 ja 22–32 ning §-s 878 sätestatut kohaldatakse vastavalt.”;
28) paragrahv 873 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„§ 873. Pakettreisilepingu ülevõtmine
(1) Kuni reisi alguseni võib reisija anda oma lepingust tulenevad õigused ja kohustused üle teisele isikule, kes vastab kõigile reisil osalemiseks vajalikele tingimustele. Kui reisija teatab reisikorraldajale või vahendajale üleandmisest püsival andmekandjal mõistliku aja jooksul enne reisi algust, loetakse, et reisikorraldaja on andnud nõusoleku lepingu ülevõtmiseks. Teavitamist vähemalt seitse päeva enne pakettreisi algust loetakse igal juhul mõistlikuks ajaks.
(2) Käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud juhul vastutavad lepingu ülevõtnud isik ja üleandja veel tasumata reisitasu osa ja lepingu ülevõtmisega tekkivate võimalike lisatasude, lõivude ja muude kulude maksmise eest solidaarselt.
(3) Lepingu üleandmisega seonduvad kulud ei tohi olla põhjendamatud ega suuremad kui pakettreisilepingu üleandmise tõttu reisikorraldaja poolt tegelikult kantud kulud. Reisikorraldaja teavitab üleandjat lepingu üleandmisega seonduvatest tegelikest kuludest ja esitab pakettreisilepingu üleandmisest tulenevate lisatasude, lõivude või muude kulude kohta tõendid.”;
29) paragrahvi 874 lõige 3 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„(3) Käesoleva paragrahvi lõikes 2 nimetatud hüvitise suuruseks on reisitasu, millest on maha arvatud reisikorraldaja poolt kokkuhoitud kulud, samuti see, mille reisikorraldaja võib reisiteenust teisiti kasutades omandada. Sellise hüvitise suuruse võib ette näha lepingus, arvestades esimeses lauses sätestatut ja seda, kui palju aega on lepingust taganemise hetkel jäänud reisi alguseni. Reisija nõudmisel põhjendab reisikorraldaja hüvitise suurust.”;
30) paragrahvi 874 täiendatakse lõigetega 4–8 järgmises sõnastuses:
„(4) Reisikorraldajal ei ole õigust nõuda reisijalt käesoleva paragrahvi lõikes 2 nimetatud hüvitist juhul, kui reisija taganeb lepingust, sest sihtkohas või selle vahetus läheduses esinevad vältimatud ja erakorralised asjaolud, mis mõjutavad olulisel määral pakettreisi teenuste osutamist või reisijate vedu sihtkohta. Sellisel alusel pakettreisilepingust taganemise korral on tal õigus saada tagasi kõik pakettreisilepingu alusel tehtud maksed, kuid tal ei ole õigust saada täiendavat hüvitist.
(5) Reisikorraldaja võib pakettreisilepingust taganeda ja maksta reisijale tagasi kõik pakettreisi eest tehtud maksed täiendavat hüvitist maksmata juhul, kui pakettreisile registreerunud inimeste arv on väiksem kui lepingus esitatud miinimumarv ja reisikorraldaja teavitab reisijat lepingust taganemisest lepingus kindlaksmääratud aja jooksul, kuid hiljemalt:
1) 20 päeva enne pakettreisi algust reisi puhul, mis kestab rohkem kui kuus päeva;
2) seitse päeva enne pakettreisi algust reisi puhul, mis kestab kaks kuni kuus päeva;
3) 48 tundi enne pakettreisi algust reisi puhul, mis kestab vähem kui kaks päeva.
(6) Reisikorraldaja võib pakettreisilepingust taganeda ja maksta reisijale tagasi kõik pakettreisilepingu alusel tehtud maksed täiendavat hüvitist maksmata juhul, kui reisikorraldaja ei saa lepingut täita vältimatute ja erakorraliste asjaolude tõttu ning ta teavitab reisijat lepingust taganemisest enne pakettreisi algust viivitamata.
(7) Reisikorraldaja teeb kõik käesoleva paragrahvi lõigete 4–6 kohaselt nõutud tagasimaksed või maksab vastavalt lõigetele 2 ja 3 tagasi kõik reisija poolt või nimel pakettreisi eest tehtud maksed, millest on maha arvatud asjaomane hüvitis. Kui reisikorraldaja peab käesoleva paragrahvi alusel tegema reisijale tagasimakse, teeb ta seda viivitamata, kuid hiljemalt 14 päeva jooksul pakettreisilepingu lõpetamisest arvates.
(8) Vältimatud ja erakorralised asjaolud käesoleva peatüki tähenduses on asjaolud, mis ei ole sellele viitava poole kontrolli all ja mille tagajärgi ei oleks saanud vältida isegi kõigi mõistlike meetmete võtmise korral. Eelmises lauses sätestatule ei kohaldata käesoleva seaduse § 103 lõiget 2.”;
31) paragrahvid 875 ja 876 muudetakse ning sõnastatakse järgmiselt:
„§ 875. Abinõud lepingu rikkumise korral
(1) Reisija peab lepingu rikkumisest teatama reisikorraldajale või vahendajale viivitamata.
(11) Reisikorraldaja peab rikkumise kõrvaldamiseks võtma oma kulul tarvitusele mõistlikud abinõud. Esimeses lauses sätestatu ei kohaldu, kui abinõude tarvitusele võtmine on võimatu või sellega kaasnevad ebaproportsionaalsed kulud, võttes arvesse rikkumise ulatust ja mõjutatud reisiteenuse väärtust. Sellisel juhul on reisijal õigus nõuda reisikorraldajalt kahju hüvitamist või alandada reisitasu.
(2) Reisija annab reisikorraldajale rikkumise kõrvaldamiseks mõistliku tähtaja. Kui reisikorraldaja ei võta abinõusid tarvitusele reisija määratud mõistliku tähtaja jooksul, võib reisija seda ise teha ja nõuda reisikorraldajalt tehtud vajalike kulutuste hüvitamist. Reisija võib abinõud tarvitusele võtta ka tähtaega määramata, kui reisikorraldaja keeldub seda tegemast või kui reisijal on eriline huvi abinõude koheseks tarvitusele võtmiseks.
(3) Kui pakettreisilepingus kokkulepitud viisil ei ole võimalik osutada olulist osa reisiteenustest, pakub reisikorraldaja reisijale lisatasuta muid sobivaid, võimaluse korral lepingus kokkulepituga sama või kõrgema kvaliteediga teenuseid pakettreisi jätkumise ajal, sealhulgas juhul, kui reisija tagasireis lähtekohta ei toimu kokkulepitud viisil. Kui pakutavad muud teenused on pakettreisilepingus kokkulepitutest madalama kvaliteediga, on reisijal õigus alandada reisitasu. Reisija võib keelduda reisikorraldaja pakutavatest muudest teenustest üksnes juhul, kui need ei ole võrreldavad lepingus kokkulepituga või kui reisikorraldaja pakutud reisitasu alandamine ei ole piisav.
(4) Kui vältimatute ja erakorraliste asjaolude tõttu ei ole pakettreisilepingus kokkulepitud viisil võimalik korraldada reisija tagasireisi lähtekohta või teise kokkulepitud kohta, kannab reisikorraldaja kulud vajalikule majutusele, mis ei ületa kolme ööd reisija kohta. Võimaluse korral on majutus lepingus kokkulepitud majutusega samaväärses kategoorias.
(5) Käesoleva paragrahvi lõikes 4 osutatud kolme öö kulude piirangut ei kohaldata:
1) kui reisija tagasireisiks asjakohase transpordivahendi suhtes kohaldatavate reisijate õigusi käsitlevate Euroopa Liidu õigusaktide kohaselt peab reisikorraldaja kandma reisija majutuskulusid pikema aja vältel;
2) liikumispuudega isikute suhtes Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 1107/2006 puudega ja liikumispuudega isikute õiguste kohta lennureisi puhul (ELT L 204, 26.07.2006, lk 1–9) artikli 2 punkti a tähenduses ja neid saatvate isikute suhtes, rasedate naiste ja saatjata alaealiste suhtes ning isikute suhtes, kes vajavad eriarstiabi, tingimusel et reisikorraldajat on nende konkreetsetest vajadustest teavitatud vähemalt 48 tundi enne pakettreisi algust.
(6) Reisikorraldaja ei tohi käesoleva paragrahvi lõike 4 kohase vastutuse piiramiseks tugineda vältimatutele ja erakorralistele asjaoludele, kui asjaomasel reisijaveoteenuse osutajal ei ole kohaldatavate Euroopa Liidu õigusaktide alusel lubatud selliseid asjaolusid aluseks võtta.
§ 876. Lepingu ülesütlemine reisija poolt
(1) Kui reisi kestel mõjutab lepingutingimustele mittevastavus oluliselt pakettreisi teenuse osutamist, võib reisija lepingu üles öelda, kui mittevastavust ei kõrvaldata reisija määratud mõistliku aja jooksul pärast sellest teatamist. Lisaks on reisijal asjakohasel juhul õigus alandada reisitasu või nõuda kahju hüvitamist.
(2) Pakettreisilepingu ülesütlemise korral vastavalt käesoleva paragrahvi lõikes 1 sätestatule kaotab reisikorraldaja õiguse saada reisitasu. Ta võib siiski nõuda mõistlikku hüvitist osutatud või reisi lõpetamiseks veel osutatavate reisiteenuste eest, välja arvatud juhul, kui reisijal puudub lepingu ülesütlemise tõttu huvi osutatud või veel osutatavate teenuste vastu. Reisikorraldaja ei või reisijalt nõuda muid lepingu lõpetamisega seotud hüvitisi.
(3) Reisikorraldaja peab lepingu ülesütlemise korral vastavalt käesoleva paragrahvi lõikes 1 sätestatule võtma tarvitusele lepingu lõppemisest tulenevad vajalikud abinõud, eelkõige kui lepingus oli kokku lepitud reisijavedu, ning tagama viivitamata ja reisijalt lisatasu küsimata reisijale kokkulepituga samaväärse tagasireisi lähtekohta või teise kokkulepitud kohta.
(31) Käesoleva seaduse § 875 lõike 3 kolmandas lauses nimetatud juhul, või kui reisikorraldajal ei ole võimalik pakkuda muid teenuseid, on reisijal muu hulgas asjakohasel juhul õigus alandada reisitasu ja nõuda kahju hüvitamist ka ilma ülesütlemisavaldust tegemata.”;
32) paragrahvi 877 lõige 2 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„(2) Käesoleva seaduse §-des 875 ja 876 sätestatu ei välista ega piira reisija õigust nõuda talle lepingu rikkumisega tekitatud kahju hüvitamist ja alandada reisitasu. Muu hulgas võib reisija nõuda mittevaralise kahju hüvitamiseks mõistlikku hüvitist kasutult kulutatud puhkuseaja eest. Reisikorraldaja maksab kahjuhüvitise reisijale välja viivitamata.”;
33) paragrahvi 877 täiendatakse lõigetega 21 ja 22 järgmises sõnastuses:
„(21) Reisijal ei ole õigust alandada reisitasu, kui reisikorraldaja tõendab, et mittevastavus tulenes reisijast.
(22) Reisijal ei ole õigust saada kahjuhüvitist, kui reisikorraldaja tõendab, et mittevastavus tuleneb:
1) reisijast;
2) kolmandast isikust, kes ei ole seotud pakettreisilepingus sisalduva reisiteenuse osutamisega, ning see on ettenägematu või vältimatu või
3) vältimatutest ja erakorralistest asjaoludest.”;
34) paragrahvi 877 täiendatakse lõigetega 31 ja 32 järgmises sõnastuses:
„(31) Reisijal on õigus nõuda kahju hüvitamist käesoleva seaduse ning asjakohasel juhul Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 261/2004, millega kehtestatakse ühiseeskirjad reisijatele lennureisist mahajätmise korral ning lendude tühistamise või pikaajalise hilinemise eest antava hüvitise ja abi kohta ning tunnistatakse kehtetuks määrus (EMÜ) nr 295/91 (ELT L 46, 17.02.2004, lk 10–11), Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 1371/2007 rongireisijate õiguste ja kohustuste kohta (ELT L 315, 03.12.2007, lk 14–41), Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 392/2009 reisijate meritsi vedajate vastutuse kohta õnnetusjuhtumite korral (ELT L 131, 28.05.2009, lk 24–46), Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 1177/2010, mis käsitleb meritsi ja siseveeteedel reisijate õigusi ning millega muudetakse määrust (EÜ) nr 2006/2004 (ELT L 334, 17.12.2010, lk 1–16), Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 181/2011, mis käsitleb bussisõitjate õigusi ning millega muudetakse määrust (EÜ) nr 2006/2004 (ELT L 55, 28.02.2011, lk 1–12), ja rahvusvaheliste konventsioonide alusel.
(32) Käesoleva seaduse alusel reisijale makstav hüvitis või reisitasu alandamine ning käesoleva paragrahvi lõikes 31 nimetatud määruste ja rahvusvaheliste konventsioonide kohased hüvitised ja reisitasu alandamine arvatakse üksteisest maha eesmärgiga vältida ülemäärast hüvitamist.”;
35) paragrahvi 877 lõige 4 tunnistatakse kehtetuks;
36) seadust täiendatakse §-ga 8771 järgmises sõnastuses:
Ettevõtja, kes tegutseb reisikorraldajana, vahendajana, seotud reisikorraldusteenuste sõlmimist hõlbustava ettevõtjana või üksiku reisiteenuse osutajana, vastutab kõigi broneerimissüsteemi vigade eest, mis tulenevad temast tingitud tehnilistest puudustest, ja broneerimistoimingu käigus tehtud vigade eest, kui ettevõtja on nõustunud tegema pakettreisi või seotud reisikorraldusteenuste osaks oleva reisiteenuse broneeringu. Ettevõtja ei vastuta broneerimisvigade eest, mis tulenevad reisijast või mis on tingitud vältimatutest ja erakorralistest asjaoludest.”;
37) paragrahvis 878 asendatakse läbivalt sõna „reisikorraldaja” sõnadega „ettevõtja, kes tegutseb reisikorraldajana, käesoleva seaduse § 866 lõikes 41 nimetatud vahendajana või seotud reisikorraldusteenuste osaks oleva üksiku reisiteenuse osutajana,”;
38) seadust täiendatakse §-dega 8781 ja 8782 järgmises sõnastuses:
„§ 8781. Abi andmise kohustus
(1) Reisikorraldaja annab raskustesse sattunud reisijale, sealhulgas käesoleva seaduse § 875 lõikes 4 nimetatud juhul, viivitamata asjakohast abi, eelkõige reisikorraldaja:
(2) Reisikorraldaja võib sellise abi eest nõuda reisijalt tegelikult kantud mõistlike kulude hüvitamist, kui raskuse on põhjustanud reisija tahtlikult või hooletuse tõttu.
§ 8782. Võimalus võtta reisikorraldajaga vahendaja kaudu ühendust
(1) Reisija võib pakettreisi teenuste osutamisega seotud teated, taotlused või kaebused edastada otse vahendajale, kelle kaudu pakettreisileping sõlmiti. Vahendaja edastab sellised teated, taotlused ja kaebused viivitamata reisikorraldajale.
(2) Tähtaegadest või aegumistähtaegadest kinnipidamise arvestamisel käsitatakse käesoleva paragrahvi lõikes 1 osutatud teadete, taotluste või kaebuste kättesaamist vahendaja poolt kättesaamisena reisikorraldaja poolt.”;
39) paragrahvid 879 ja 880 tunnistatakse kehtetuks;
40) paragrahvis 881 asendatakse sõnad „reisikorraldajalt ja -vahendajalt” sõnadega „ettevõtjalt, kes tegutseb reisikorraldajana, vahendajana, seotud reisikorraldusteenuste sõlmimist hõlbustava ettevõtjana või üksiku reisiteenuse osutajana,”;
„Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv (EL) 2015/2302, mis käsitleb pakettreise ja seotud reisikorraldusteenuseid ning millega muudetakse määrust (EÜ) nr 2006/2004 ja Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2011/83/EL ning tunnistatakse kehtetuks nõukogu direktiiv 90/314/EMÜ (ELT L 326, 11.12.2015, lk 1–33)”.
§ 3. Tarbijakaitseseaduse muutmine
„(1) Tarbijakaitseametil ja käesoleva seaduse § 61 lõikes 2 nimetatud korrakaitseorganitel on õigus teha kontrolltehing, kui käesoleva seaduse §-s 62 sätestatud erimeetmetega ei ole võimalik või on oluliselt raskendatud käesoleva seaduse nõuete täitmise üle järelevalve teostamine, kuid see on vajalik korrarikkumise väljaselgitamiseks. Tarbijakaitseametil on käesolevas paragrahvis sätestatud alustel ja korras õigus teha kontrolltehing ka teistest tarbijate huve kaitsvatest õigusaktidest tulenevate nõuete täitmise üle järelevalve teostamisel, niivõrd kui vastavate nõuete järgimine on avaliku korra osaks korrakaitseseaduse § 4 lõike 2 tähenduses. Kontrolltehingu tegemise otsustab järelevalveasutuse peadirektor või viimase volitatud ametiisik.”;
2) paragrahvi 65 lõige 2 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„(2) Tarbijakaitseameti peadirektor või tema volitatud ametiisik võib teha ettekirjutuse ja nõuda kauplejalt, kes on rikkunud võlaõigusseaduse §-des 281, 42, 1132, 4012, 4062, 4192, 4193, 7101, 7114 ja 7211–7215 sätestatut, rikkumise lõpetamist ja edasisest rikkumisest hoidumist.”.
(2) Käesoleva seaduse § 3 jõustub üldises korras.


Hiiumaa valla noortevolikogu moodustamine ja põhimäärus – Riigi Teataja
Hiiumaa valla noortevolikogu moodustamine ja põhimäärus
Hiiumaa valla noortevolikogu moodustamine ja põhimäärus - sisukord
§ 4 Eesmärk ja põhitegevus
§ 5 Noortevolikogu moodustamine
§ 6 Noortevolikogu valimiste korraldus
§ 7 Noortevolikogu juhtorganid
§ 10 Noortevolikogu pädevus
§ 11 Noortevolikogu liikme õigused ja kohustused
RT IV, 29.06.2018, 27
Hiiumaa Vallavolikogu juurde moodustatakse Hiiumaa valla noortevolikogu.
Määrusega kehtestatakse Hiiumaa valla (edaspidi valla) noortevolikogu (edaspidi noortevolikogu) valimise ja tegutsemise alused.
(1) Noortevolikogu on Hiiumaa vallavolikogu (edaspidi volikogu) juures tegutsev valla noortest koosnev nõuandva õigusega esinduskogu.
§ 4. Eesmärk ja põhitegevus
(1) Noortevolikogu eesmärk on esindada noorte huvisid vallas, rääkida kaasa valla noorsootöö korralduslikes küsimustes, julgustada noorte kodanikualgatust ning kaasata noori vallaelu korraldamist puudutavatesse otsustusprotsessidesse.
1) arutab noori puudutavaid küsimusi, mis kuuluvad valla pädevusse ning teeb volikogule noorte huvidest ja vajadusest lähtuvaid ettepanekuid;
2) teeb koostööd teiste omavalitsuste ja maakondade noortevolikogude või noortekogudega;
3) korraldab ülevallalisi üritusi ja viib ellu omaalgatuslikke projekte.
§ 5. Noortevolikogu moodustamine
(1) Noortevolikogu valitakse 7 kuni 11-liikmelisena salajastel valimistel 13-26 aastaste noorte poolt, kelle elukoht rahvastikuregistri andmetel on Hiiumaa vald või kui isik on õpilane Hiiumaa valla põhikoolis, huvikoolis või Hiiumaa Gümnaasiumis.
(2) Enne Hiiumaa valdade ühinemist toiminud noortevolikogude liikmed saavad avalduse esitamise kaudu Hiiumaa valla noortevolikogu liikmetena jätkata.
(3) Valimistel moodustatakse viis piirkonda vastavalt osavaldade territooriumitele.
(4) Noortevolikokku pääseb igast piirkonnast enim hääli saanud kandidaat ning ülevallalise paremusjärjestuse alusel täidetakse ülejäänud noortevolikogu kohad.
(5) Igal valijal on üks hääl.
(6) Noortevolikogu liige valitakse kaheks aastaks.
§ 6. Noortevolikogu valimiste korraldus
(1) Noortevolikogu korralised valimised toimuvad septembrikuu viimasel nädalal.
(2) Noortevolikogusse võib kandideerida iga 13–26 aastane noor, kelle elukoht rahvastikuregistri andmetel on Hiiumaa vald või kui isik on õpilane Hiiumaa valla põhikoolis, huvikoolis või Hiiumaa Gümnaasiumis.
(3) Kandidaadi võib esitada iga Hiiumaa valla noor, kooli õpilasesindus või vallas tegutsev noorteühendus.
(4) Valimised viib läbi Hiiumaa Noorsootöö Keskus.
(5) Valimiskomisjon registreerib kandidaadid, viib läbi valimistoimingud, kinnitab valimistulemused ning korraldab avalikkuse teavitamise.
§ 7. Noortevolikogu juhtorganid
(1) Noortevolikogu valib volikogu esimehe ja aseesimehe salajasel hääletusel noortevolikogu volituste ajaks.
(2) Noortevolikogu juhib esimees, tema äraolekul aseesimees.
(3) Esimees ja aseesimees moodustavad noortevolikogu juhatuse, kes:
1) korraldab noortevolikogu tööd ja asjaajamist;
2) esindab noortevolikogu;
3) esitab noortevolikogu otsuse ettepanekuna volikogule või Hiiumaa Vallavalitsusele (edaspidi valitsus);
4) täidab noortevolikogu otsusega pandud ülesandeid.
(4) Noortevolikogu võib esimehe või aseesimehe ametist vabastada, kui selleks on mõjuv põhjus ja selle poolt hääletab 2/3 noortevolikogu liikmetest.
(1) Liikme võib noortevolikogust välja arvata istungi koosseisu häälteenamusega:
1) kui liige on oluliselt rikkunud põhikirja kohaseid ülesandeid või kahjustab oma tegevusega noortevolikogu mainet;
2) liikme avalduse alusel.
(2) Liikme väljaarvamisel asendatakse ta valimistulemuste pingerea järgi uue liikmega juhul kui liikmete arv langeb alla miinimumi. Kui valimistulemuste pingerea järgi uut liiget ei leita, siis korraldatakse liikme leidmiseks uued valimised.
(1) Noortevolikogu töövorm on avalik istung, mis toimub vastavalt vajadusele, kuid mitte harvem kui kord kvartalis.
(2) Istungi kutsub kokku ja seda juhatab esimees, tema puudumisel aseesimees või volitatud noortevolikogu liige.
(4) Istung protokollitakse ning otsus vormistatakse protokollilise otsusena.
(5) Istung on otsustusvõimeline, kui sellest võtab osa üle poole koosseisust.
(6) Noortevolikogu otsus võetakse vastu lihthäälteenamusega, kui ei ole sätestatud teisiti.
(7) Noortevolikogu võib moodustada töö paremaks korraldamiseks komisjone või töörühmi, kuhu võib kaasata noori väljastpoolt noortevolikogu.
(8) Noortevolikogu liikmed osalevad soovi korral volikogu komisjoni töös külalisena.
§ 10. Noortevolikogu pädevus
Noortevolikogu:
1) arutab valla noori puudutavaid küsimusi ning teeb ettepanekuid volikogule ja valitsusele;
2) toetab ja aitab kaasa valla noorsootöö arendamisele;
3) algatab noorteprojekte;
4) teeb koostööd valla õpilasesinduse ning noortekeskusega;
5) vahendab teavet volikogu ja valitsuse ning noorte vahel.
§ 11. Noortevolikogu liikme õigused ja kohustused
(1) Noortevolikogu liikmel on õigus:
2) osaleda noortevolikogu üritustel ja läbiviidavates projektides;
3) osaleda hääleõiguslikuna istungi töös;
4) osaleda volikogu komisjonis ja avaldada arvamust noori puudutavas küsimuses vastavalt põhimääruse eesmärgile;
5) esitada avaldus noortevolikogust välja astumiseks.
(2) Noortevolikogu liikmel on kohustus:
1) aidata kaasa noortevolikogu eesmärgi saavutamisele;
2) täita noortevolikogu põhimäärusest ja noortevolikogu otsusest tulenevat kohustust;
3) osaleda noortevolikogu istungil;
4) täita talle noortevolikogu poolt antud ülesannet;
5) vajadusel esindada noortevolikogu.
(1) Noortevolikogu tegevuse lõpetamise põhjendatud ettepaneku võib teha noortevolikogu juhtatus või 2/3 noortevolikogu liikmeskonnast.
(1) Tunnistada kehtetuks Emmaste Vallavolikogu 21.12.2011 määrus nr 36 „Emmaste valla noortevolikogu valimiste kord ja tegutsemise alused“.
(2) Tunnistada kehtetuks Hiiu Vallavolikogu 18.8.2016 määrus nr 72 „Hiiu valla noortevolikogu põhimäärus“.


Erikontrollist teostajate ja kasutajate pilgu läbi
Erikontrolli teostaja sõltumatus või mittesõltumatus on vaid üks silma paistvatest probleemidest erikontrolli tulemuste saavutamisel. Segadus erikontrolli teostamise aluspõhimõtetes võimaldab nii sisulisest kontrollist kõrvale hiilida kui ka ebaõiglaseid süüdistusi esitada. Kaotajaks jääb tavapäraselt vähemkogenu.
On oluline toonitada, et äriseadustiku kohaselt tehakse erikontrolli juhtimise või varalise seisundiga seotud küsimustes. Aktsepteeritavate ekspertide ring nimetatud küsimustes ei piirne ainult vandeaudiitoritega. Mitte vandeaudiitoritest ekspertide kaasamisel on tavapäraselt kaks põhjust – kas mingite spetsiifiliste oskuste vajadus või odavus. Viimane tuleneb tihti aga sellest, et muu eksperdi poolt erikontrolli läbiviimisel kasutatavad aluspõhimõtted on „oluliselt lihtsustatud“ võrreldes vandeaudiitoritelt nõutavatega.
Vandeaudiitorite vaatevinklist on sellistel puhkudel tegemist ebavõrdsete konkurentsitingimustega, kus ühtesid sunnitakse bridži mängima, kui teised turakat taovad. Kindlasti ei sooviks keegi, et ta selliste „lihtsustatud“ põhimõtete kohaselt süüdi mõistetaks ja/või temalt tekitatud kahjud sisse nõutaks.
Kui mitte vandeaudiitoritest erikontrolli läbiviijatel on aluspõhimõtete valikul ilmselt lõpmatu arv võimalusi, siis eeldusel, et ei eksisteeri mingit müstilist „kolmandat võimalust“ vandeaudiitorite kutsetegevuses, jagab audiitortegevuse seadus vandeaudiitorite poolt läbi viidavad erikontrollid üldjoones kaheks:
* Tehingute seaduslikkuse kontroll (AudS §52) ja
* Tehingute seaduslikkuse kokkuleppeline kontroll (AudS §53).
Tehingute seaduslikkuse kontroll audiitortegevuse seaduse tähenduses on kindlustandev audiitorteenus ning tehingute seaduslikkuse kokkuleppeline kontroll on seonduv audiitorteenus.
Seonduvaid audiitorteenuseid osutatakse standardi ISRS 4400 (EE) „Töövõtud kokkuleppeliste protseduuride läbiviimiseks finantsinformatsiooni osas“ nõuete kohaselt. Töövõtu eesmärgiks on kokku lepitud protseduuride läbiviimine ning aruande esitamine tehtud faktiliste tähelepanekute kohta. Kuna audiitor esitab üksnes aruande kokkuleppeliste protseduuride läbiviimise tulemusel tehtud faktilistest tähelepanekutest, peavad aruande kasutajad ise hindama audiitori poolt aruandes toodud protseduure ja tähelepanekuid ning tegema audiitori töö põhjal omad järeldused. Aruande kasutamine piiratakse ainult nende osapooltega, kellega protseduuride läbiviimises kokku lepiti, kuna teised (sh ka näiteks kohus), kes ei ole teadlikud protseduuride läbiviimise põhjustest, võivad töö tulemusi valesti tõlgendada.
Sellest pikast selgitusest tasub mõista ja meeles pidada asjaolu, et AudS §53 kohane erikontroll sobib seega üldreeglina vaid faktide kinnitamiseks – kas teatud tehingud on/ei ole aset leidnud, kas teatud dokumendid on/ei ole olemas jne. Ebasobivaid järeldusi pelgavad osapooled varjuvad tavapäraselt just selle taha, et tellivad seonduva teenusena läbi viidava erikontrolli – sellisel puhul ei tohi ekspert teha järeldusi ega anda hinnanguid, kuid erikontrolli läbiviimise „linnukese“ saab kirja.
Selleks, et tehingutele, dokumentidele vms oleks võimalik juurde anda ka hinnangud juhtumis(otsust)e asjakohasusele ning finantsmõjule, peab olema tellitud kindlustandev audiitorteenus. Kõiki kindlustandvaid audiitorteenuseid (mis ei ole aastaaruande audit või ülevaatus) osutatakse põhiosas standardi ISAE (EE) 3000 „Kindlustandvad teenused, mis on muud kui möödunud perioodide finantsinformatsiooni auditid või ülevaatused“ nõuete kohaselt.
Standard lubab osutada kaht tüüpi kindlustandvaid teenuseid: põhjendatud kindlust andvad teenused (kindlusastmelt võrreldavad aastaaruande auditiga) ja piiratud kindlust andvad teenused (kindlusastmelt võrreldavad aastaaruande ülevaatusega). Viimase puhul on vähe tuntud faktiks see, et nimetatud töövõtule ei saa tugineda avalikustamaks vigu, ebaseaduslikke tegusid või muid kõrvalekaldeid, näiteks pettusi või puudujääke, mis võivad eksisteerida – eksperdi poolt teostatud töö maht on ebapiisav süüdistuste esitamiseks.
Seega kõlbavad AudS §53 kohaselt seonduva teenusena ning AudS §52 kohaselt piiratud kindlust andva teenusena läbi viidud erikontrollid eelkõige kinnitama, kas on/ei ole vajalik erikontrolli mahtu kasvatada põhjendatud kindlust andvaks teenuseks. Ilma põhjendatud kindlust andva teenusena läbiviidud erikontrolli aruannet omamata ei ole erikontrolli tulemustele tuginedes võimalik (eriti suurosaniku (või –aktsionäri) vastasseisu korral) võtta vastutusele süüdlasi ega nõuda sisse tekitatud kahjusid.
Alljärgnevat peaksid silmas pidama nii väikeosanikud (või –aktsionärid) erikontrolli tingimustega nõustumisel või ka kohtus erikontrolli taotlemisel:
* AudS §53 ja ISRS (EE) 4400 nõuete kohane erikontroll sobib (vaid) kinnitamaks fakte.
Näiteks juhul kui ei olda kindlad, kas x tehingud toimusid või y dokumendid eksisteerivad. Kinnituse saamisel on asjaga edasi minemiseks vaja erikontrolli laiendada AudS §52 ja ISAE (EE) 3000 kohaseks erikontrolliks.
* AudS §53 ja ISAE (EE) 3000 nõuete kohane erikontroll, mis on osutatud piiratud kindlust andvana, sobib (eeskätt) kohtuväliste kokkulepete sõlmimiseks. Erikontrolli tulemusena tuvastatud „ähvardus“ peaks olema selleks piisavalt veenev.
* AudS §53 ja ISAE (EE) 3000 nõuete kohane erikontroll, mis on osutatud põhjendatud kindlust andvana, sobib süüdlaste vastutusele võtmiseks ning kahjude sisse nõudmiseks.
Artikli autorid on Sulev Luiga, BDO Eesti AS juhtivpartner ja Urmas Võimre, BDO Eesti AS maksu- ja ärinõustamisteenuste juht.
Autor: Lemmi Kann, Sulev Luiga, Urmas Võimre


text:
Erra Lasteaeda vastuvõtmise, sealt lahkumise ja väljaarvamise kord – Riigi Teataja
Erra Lasteaeda vastuvõtmise, sealt lahkumise ja väljaarvamise kord
Erra Lasteaeda vastuvõtmise, sealt lahkumise ja väljaarvamise kord - sisukord
§ 2 Koolieelsesse lasteasutusse vastuvõtmine
§ 3 Lahkumine ja väljaarvamine
§ 4 Lapsevanema õigused ja kohustused
RT IV, 15.05.2014, 31
Vastu võetud 16.04.2008 nr 3
(1) Sonda valla Erra koolieelsesse lasteasutusse (edaspidi lasteasutus) vastuvõtmise, sealt lahkumise ja väljaarvamise korra (edaspidi kord) eesmärk on aidata kaasa valla elanikkonna paremale teenindamisele koolieast nooremate laste hoiu ja alushariduse omandamist võimaldavas munitsipaalõppeasutuses.
(2) Korraga sätestatakse eelkooliealise lapse lasteasutusse vastuvõtt, sealt lahkumine ja väljaarvamine liitrühmas ning lasteasutuse ja vanema, eestkostja või hooldaja (edaspidi lapsevanem) omavahelise töökorralduse ja pädevuse antud küsimustes.
(3) Arvestust laste lasteasutusse vastuvõtmise ja sealt väljaarvamise üle peab lasteasutuse juhataja.
(4) Lapsevanematele on lapse jaoks lasteasutuse valik vaba, kui soovitud lasteasutuses on vabu kohti.
§ 2. Koolieelsesse lasteasutusse vastuvõtmine
(1) Lasteasutuse liitrühma võetakse vastu koolieelse lasteasutuse seaduses sätestatud vanuses lapsi (alates teisest eluaastast), kelle elukohaks Eesti rahvastikuregistri andmetel on märgitud Sonda vald.
(2) Juhul kui käesoleva paragrahvi lõike 1 järgselt on lasteasutuses vabu kohti, võetakse vastu ka lapsi, kelle elukoha aadressiks Eesti rahvastikuregistris ei ole kantud Sonda vald.
(3) Lapse lasteasutusse vastuvõtmiseks esitab lapsevanem vormikohase avalduse lasteaia juhatajale (lisa), lisaks avaldusele esitab lapsevanem täiendavalt perearsti poolt väljastatud vormikohase arstitõendi.
(4) Väljaspool Sonda valda elavate laste vastuvõtu taotlemiseks esitab lapsevanem lisaks käesoleva paragrahvi lõikes 3 toodud dokumentidele garantiikirja elukohajärgsest kohalikust omavalitsusest, millega omavalitsus kohustub katma oma territooriumil elava lapse koha maksumuse vastavalt Sonda valla poolt esitatavale arvele.
(5) Lapsevanemate poolt esitatud kirjalikud avaldused registreerib lasteasutuse juhataja laekumise järjekorras lasteasutuse vastuvõtuavalduste registris.
(6) Kui lasteautuses puuduvad lapsevanema poolt soovitud tähtajal vabad kohad, võib laps jääda lasteasutuses koha taotlejana järjekorda. Lasteasutuse koha taotlejate järjekord on koostatud lapsevanemate kirjalike avalduste ajalise esitamise alusel.
(7) Koha vabanemisest teavitab lasteasutuse juhataja avalduse esitanud lapsevanemat ja teeb teatamise viisi kohta märke lapsevanema avaldusele. Vabade kohtade olemasolu korral võetakse lapsi lasteasutusse kogu õppeaasta kestel.
(8) Lasteasutuse juhataja komplekteerib lasteasutuse liitrühma hiljemalt 25.augustiks. Rühma nimekirja kinnitab lasteasutuse juhataja käskkirjaga hiljemalt 5. septembriks. Muudatused rühma nimekirjas kinnitab lasteasutuse juhataja käskkirjaga.
(9) Lapse lasteasutusse vastuvõtmisel tutvustab lasteasutuse juhataja lapsevanemale lasteasutuse vastuvõtu, sealt lahkumise ja väljaarvamise korda, lasteasutuse põhimäärust, kodukorda, lasteasutuse tegevust puudutavaid õigusakte, tegevus- ja päevakava, töökorraldust ning informeerib lapsevanemaid kuludest, mis hõlmavad lapsevanema poolt kaetava osa määra.
§ 3. Lahkumine ja väljaarvamine
(1) Lasteasutuse nimekirjast arvatakse laps välja lapsevanema avalduse alusel, milles on näidatud lahkumise aeg. Lapsevanem peab teatama lasteaiakohast loobumisest (lapse lasteaiast lahkumisest) lasteaia juhatajale kirjalikult ette vähemalt 2 nädalat, välja arvatud juhul, kui laps läheb kooli.
(2) Lasteasutuse juhataja võib lapse lasteasutusest välja arvata alljärgnevatel juhtudel:
1) lapsevanemapoolse rahastamiskohustuse täitmata jätmise korral 3 kuu jooksul;
2) kui väljaspool Sonda valda püsivalt elava lapse elukohajärgne kohalik omavalitsus ei osale lasteasutuse kulude katmises ning ei ole 3 kuu jooksul tasunud Sonda Vallavalitsuse poolt esitatud arvet;
3) kui laps on puudunud lasteasutusest üle 2 kuu ning lapsevanem ei ole lasteasutust informeerinud puudumise põhjustest;
4) lapse tervisliku seisundi halvenemisel arsti tõendi alusel ja /või kohanematusel lasteasutusega, mis ei luba lapsel püsivalt kollektiivis viibida;
5) lapse suunamisel erilasteaeda;
6) lapsevanem on korduvalt rikkunud lasteasutuse kodukorda.
(3) Lapse lasteasutusest lahkumisel on lapsevanem kohustatud tasuma lapsevanema poolt kaetava osa kuni lapse lasteasutusest väljaarvamise kuupäevani. Tasumata jäetud summa nõutakse sisse seaduses sätestatud korras.
(4) Lapse lasteasutusest väljaarvamisest teatab lasteasutuse juhataja lapsevanemale kirjalikult otsuse langetamisest viie tööpäeva jooksul.
(5) Laps arvatakse lasteaia nimekirjast välja lasteasutuse juhataja käskkirjaga.
§ 4. Lapsevanema õigused ja kohustused
2) taotleda soodustust toidukulude katmisel vastavalt Sonda Vallavalitsuse poolt kehtestatud korrale;
3) saada informatsiooni vabade kohtade olemasolu kohta lasteasutuses, lapsevanema poolt kaetava osa suuruse ja selle kehtestamise korra kohta;
4) vaidlustada lasteasutuse juhataja otsus lapse vastuvõtu või sealt väljaarvamise kohta Sonda Vallavalitsuses.
1) osalema lasteasutuse kulude katmisel vastavalt Sonda Vallavalitsuse poolt kehtestatud määradele;
2) kinni pidama lasteasutuse päevakavast, lasteasutuse kodukorrast, laste tervisekaitse ja tervise edendamise nõuetest;
3) teavitama lasteasutust lapsel esinevate allergiavormide ja muude tervisega seotud iseärasuste kohta.
Margit Stamberg

matches:
§ 2
§ 3
§ 4
§ 2
§ 3
§ 4


5 Toetuse saaja, kohaliku omavalitsuse ning EASi õigused ja kohustused
§ 18 EASi õigused
§ 19 EASi kohustused
(3) E-teenindus on EASi veebilehel asuv portaal, mille kaudu saab kohalik omavalitsus esitada EASile nõutud dokumente.
(1) Programmi üldise koordineerimise eest vastutab rahandusministeerium (edaspidi ministeerium), kes sõlmib programmi elluviimiseks halduslepingu Ettevõtluse Arendamise Sihtasutusega (edaspidi EAS).
(2) EASi ülesanne on korraldada programmi elluviimine, sealhulgas nõustada kohalikke omavalitsusi, ning vajaduspõhiselt teostada kontrolli programmi rakendamise üle kohalikes omavalitsustes ning toetuse vahendite sihipärase kasutamise üle kohalike omavalitsuste ja toetuse saajate poolt.
(4) EAS sõlmib riigipoolse toetuse ülekandmiseks lepingud kohalike omavalitsustega vastavalt lõikes 3 nimetatud toetusvahendite jaotusele.
(1) Riigihalduse minister kinnitab taotlusvooru avamise ja taotluste esitamise tähtpäeva käskkirjaga ning teavitab sellest EASi ja kõiki kohalikke omavalitsusi kirjalikult. Taotluste esitamise tähtaeg on programmi avatuks kuulutamisest vähemalt kaks kuud hilisem.
(5) Taotlusvorm avaldatakse EASi ja kohaliku omavalitsuse veebilehel taotlusvooru avamise tähtpäevaks.
(5) EAS koostab kooskõlastatult ministeeriumiga taotluste hindamisjuhendi ja teeb selle kättesaadavaks oma veebilehel.
5. peatükk Toetuse saaja, kohaliku omavalitsuse ning EASi õigused ja kohustused
10) viivitamata teavitama EASi rikkumistest toetuse kasutamisel ja tagasinõutud summadest;
13) esitama EASile pärast programmi riigipoolse toetusvahendite jaotuse kinnitamist lepingu sõlmimiseks vajalikud andmed e-teeninduse kaudu kohaliku omavalitsuse esindusõigusliku isiku poolt digitaalselt allkirjastatuna;
14) esitama EASile aruandeaastale järgneva aasta 10. jaanuariks § 3 lõikes 4 nimetatud lepingus ettenähtud vormil e-teeninduse kaudu aruande programmi vahendite kasutamise kohta;
15) kandma igal aastal tagasinõutud toetuste ja projektide odavamal elluviimisel vabanenud toetuse ja laekunud viivise riigipoolse osa või toetusteks andmata jäänud vahendid 1. detsembri seisuga EASi arvele hiljemalt 15. detsembriks;
(2) EASi nõudmisel peab kohalik omavalitsus tagastama EASile osaliselt või täielikult toetuse saajale antud summa ulatuses riigipoolse toetuse EASi seatud tähtajaks, mis ei ole üldjuhul pikem kui kaks kuud, järgmistel juhtudel:
(3) Lõike 2 alusel toetuse tagastamine EASile ei anna kohalikule omavalitsusele alust nõuda toetus selle saajalt tagasi.
§ 18. EASi õigused
3) nõuda kohalikult omavalitsuselt toetuse saajalt tagasi nõutud või projektide odavamal elluviimisel vabanenud riigipoolse toetuse või viivise või toetusteks andmata jäänud vahendite tagastamist ja kandmist EASi arvele vastavalt § 17 lõike 1 punktile 15;
§ 19. EASi kohustused


Kauba riigi omandisse ülekandmise, samuti kauba tollijärelevalve all hävitamise kord – Riigi Teataja
Kauba riigi omandisse ülekandmise, samuti kauba tollijärelevalve all hävitamise kord
Kauba riigi omandisse ülekandmise, samuti kauba tollijärelevalve all hävitamise kord - sisukord
§ 2 Ülekandmise või hävitamise taotlemine
2 ÜLEKANDMINE
§ 3 Ülekandmise otsustamine
§ 4 Kauba tollile üleandmine
§ 5 Ülekantud kauba deklareerimine
3 HÄVITAMINE
§ 6 Hävitamise otsustamine
§ 7 Peremehetu ja riigi omandisse ülekantud kauba hävitamise otsustamine
§ 8 Konfiskeeritud kauba hävitamise otsustamine
§ 9 Kohtuotsuse täitmine
§ 10 Hävitamise meetod
§ 11 Akt hävitamise kohta
§ 12 Kauba valdaja taotlusel hävitatava kauba deklareerimine
Vastu võetud 23.04.2004 nr 87
RTL 2004, 50, 867
03.05.2007 RTL 2007, 41, 703 15.06.2007
15.12.2009 RTL 2009, 96, 1430 01.01.2010
Määrus kehtestatakse «Tolliseaduse» § 55 alusel.
Määrust kohaldatakse Euroopa Ühenduse välise (edaspidi ühenduseväline) kauba riigi omandisse ülekandmisel (edaspidi ülekandmine) kauba valdaja algatusel ja ühendusevälise kauba tollijärelevalve all hävitamisel (edaspidi hävitamine) kauba valdaja algatusel, peremehetu ja riigi omandisse ülekantud või konfiskeeritud kauba korral tolli algatusel või Veterinaar- ja Toiduameti või Põllumajandusameti ametniku otsuse alusel.
[RTL 2009, 96, 1430 - jõust. 01.01.2010]
§ 2. Ülekandmise või hävitamise taotlemine
(1) Kui kauba valdaja soovib kaupa üle kanda või hävitada, esitab ta kauba asukohajärgsele tolliasutusele kirjaliku taotluse, mis sisaldab järgmisi andmeid:
1) taotleja nimi, isikukood või EORI number ja aadress;
2) kauba nimetus;
3) KN alamrubriik vastavalt EÜ Nõukogu määrusele nr 2658/87 tariifi- ja statistikanomenklatuuri ning ühise tollitariifistiku kohta (EÜT L 256, 07.09.1987, lk 1–675);
4) kauba asukoht;
5) tollideklaratsiooni, ülddeklaratsiooni või nende puudumisel muu kaupa identifitseeriva dokumendi number ja kuupäev;
6) kauba ülekandmise või kauba hävitamise põhjendus;
7) kauba omaniku nimi, isiku- või registrikood, aadress ja nõusolek kauba ülekandmiseks või hävitamiseks.
(2) Lisaks lõikes 1 loetletud andmetele peab hävitamise taotlus sisaldama järgmisi andmeid:
1) hävitamise teostaja nimi, isiku- või registrikood, aadress, andmed tegevus- või asukohajärgses keskkonnateenistuses registreerimise kohta ja «Jäätmeseaduses» sätestatud juhtudel jäätmeloa number;
[RTL 2007, 41, 703 - jõust. 15.06.2007]
2) hävitamise meetod;
3) hävitamise soovitav aeg ja koht;
4) hävitamise tagajärjel tekkivate jäätmete tollikäitlusviis, kui jäätmetel on kaubanduslik väärtus.
(3) Kui õigusakt seda nõuab, lisatakse hävitamise taotlusele luba taotluses nimetatud meetodil kauba hävitamiseks.
2. peatükk ÜLEKANDMINE
§ 3. Ülekandmise otsustamine
(1) Ülekandmise kohta teeb Maksu- ja Tolliameti peadirektor või tema poolt volitatud isik kümne päeva jooksul kirjaliku otsuse määruse §-s 2 nimetatud taotluse tollile esitamise päevast arvates.
(2) Ülekandmisega nõustumise otsuses määratakse kauba üleandmise koht ja aeg.
(3) Ülekandmisest keeldutakse, kui kaup ei ole hõlpsasti realiseeritav või selle realiseerimisega kaasnevad tarbetud halduskulud või sellise kauba vabasse ringlusse lubamine ei ole õigusaktidega lubatud.
(4) Ülekandmisest keeldumise otsus põhjendatakse.
§ 4. Kauba tollile üleandmine
(1) Kauba valdaja annab tollile kauba üle Maksu- ja Tolliameti peadirektori või tema poolt volitatud isiku otsuses määratud kohas ja ajal.
(2) Kauba üleandmisel vormistatakse akt, millele märgitakse:
1) kauba nimetus;
2) KN alamrubriik vastavalt EÜ Nõukogu määrusele nr 2658/87 tariifi- ja statistikanomenklatuuri ning ühise tollitariifistiku kohta (EÜT L 256, 07.09.1987, lk 1–675);
3) viide otsusele, mille alusel kaup üle antakse;
4) kauba üleandja nimi, isikukood või EORI number, aadress ja allkiri;
5) kaupa vastuvõtva tolliametniku nimi ja allkiri;
6) kauba üleandmise koht ja aeg.
(3) Kauba üleandmise akt koostatakse kahes eksemplaris, millest üks jääb tollile ja teine kauba üleandjale.
§ 5. Ülekantud kauba deklareerimine
Kui ülekandmise taotlus esitatakse pärast tollideklaratsiooni aktsepteerimist ja enne kauba vabastamist, tunnistatakse aktsepteeritud tollideklaratsioon kehtetuks.
3. peatükk HÄVITAMINE
§ 6. Hävitamise otsustamine
(1) Hävitamise kohta teeb Maksu- ja Tolliameti peadirektor või tema poolt volitatud isik kümne päeva jooksul kirjaliku otsuse määruse §-s 2 nimetatud taotluse tolliasutusse saabumise päevast arvates.
(2) Otsuses määratakse:
1) kauba hävitamise teostaja, meetod, koht ja aeg;
2) [Kehtetu – RTL 2007, 41, 703 - jõust. 15.06.2007]
3) hävitamise tagajärjel tekkinud jäätmete tollikäitlusviis ja tähtaeg selle tollikäitlusviisi rakendamiseks;
4) tolliametnik, kes viibib hävitamise juures.
(3) Hävitamisest keeldumise otsus põhjendatakse.
(4) Kui kauba hävitamise kohta on teinud otsuse Veterinaar- ja Toiduameti või Põllumajandusameti järelvalveametnik ning vastavalt õigusaktidele hävitatakse kaup tolli järelvalve all, lähtutakse lõikes 1 nimetatud otsuse tegemisel järelvalveametniku otsusest.
§ 7. Peremehetu ja riigi omandisse ülekantud kauba hävitamise otsustamine
(1) Maksu- ja Tolliameti peadirektor või tema poolt volitatud isik võib otsustada peremehetu ja ülekantud kauba hävitamise, kui seda kaupa ei ole võimalik vastavalt «Tolliseaduse» §-le 97 realiseerida.
(2) Otsuses määratakse lisaks määruse § 6 lõikes 2 nimetatule tasu, mille peremehetut kaupa või ülekantud kaupa ühendusevälisest riigist Eestisse või Eestist ühendusevälisesse riiki toimetada püüdnud isik peab tasuma hävitamise kulude katteks.
(3) Kui ei ole võimalik leida isikut, kes püüdis toimetada peremehetut kaupa ühendusevälisest riigist Eestisse või Eestist ühendusevälisesse riiki, tasub toll hävitamise eest oma eelarvest.
§ 8. Konfiskeeritud kauba hävitamise otsustamine
(1) Maksu- ja Tolliameti peadirektor või tema poolt volitatud isik võib otsustada pärast konfiskeerimise otsuse edasikaebamise tähtaja möödumist konfiskeeritud kauba hävitamise, kui konfiskeeritud kaupa ei ole võimalik vastavalt «Tolliseaduse» §-le 97 realiseerida.
(2) Otsuses määratakse lisaks määruse § 6 lõikes 2 nimetatule tasu, mille isik, kellelt kaup konfiskeeriti, peab tasuma hävitamise kulude katteks.
§ 9. Kohtuotsuse täitmine
Kui kohus on kauba konfiskeerimise otsuses määranud, mida tehakse kaubaga pärast otsuse jõustumist, siis lähtutakse kohtuotsusest.
§ 10. Hävitamise meetod
Hävitamise meetod peab välistama kauba taaskasutuselevõtu sama kaubana, olema otstarbekas ja vastama «Jäätmeseaduses» ja muudes õigusaktides sätestatud nõuetele.
§ 11. Akt hävitamise kohta
(1) Hävitamise kohta koostatakse akt kahes eksemplaris, millest üks jääb tollile, teine lähetatakse määruse § 7 lõikes 2 või § 8 lõikes 2 nimetatud isikule või isikule, kes taotles kauba hävitamist.
1) hävitamise teostaja, meetod, koht ja aeg;
2) hävitamise tagajärjel tekkinud jäätmete liigid vastavalt «Jäätmeseaduse» § 2 lõike 4 alusel kehtestatud Vabariigi Valitsuse määrusele ning jäätmete kogus ja jäätmekäitlustoimingud vastavalt «Jäätmeseaduse» § 15 lõike 7 ja § 17 lõike 2 alusel kehtestatud Vabariigi Valitsuse määrusele.
(3) Akti kinnitavad allkirjaga hävitamise teostaja ja hävitamise juures viibinud tolliametnik.
(4) Kui kauba hävitamise otsus on tehtud Veterinaar- ja Toiduameti või Põllumajandusameti järelvalveametniku otsuse alusel, saadetakse akti koopia ka hävitamise algatanud ametnikule.
§ 12. Kauba valdaja taotlusel hävitatava kauba deklareerimine
(1) Kui hävitamise taotlus esitatakse pärast tollideklaratsiooni aktsepteerimist ja enne kauba vabastamist, tunnistatakse aktsepteeritud tollideklaratsioon kehtetuks.
(2) [Kehtetu – RTL 2007, 41, 703 - jõust. 15.06.2007]


text:
3-2-1-34-14 Riigikohus 21.05.2014
Kohus ei või otsust tehes tugineda asjaolule, mida ei ole menetluses arutatud. Sellised rikkumised kujutavad endast õigusliku ärakuulamise põhimõtte rikkumist, mis on TsMS § 669 lg 1 p 1 järgi menetlusõiguse normi oluline rikkumine (vt Riigikohtu tsiviilkolleegiumi 27. novembri 2013. a otsus tsiviilasjas nr 3-2-1-128-13, p 11). (p 20)
Hüpoteegi põhjendamatu seadmine ei saa üldjuhul kinnisasja väärtust olematuks muuta, sest hüpoteegi põhjendamatu seadmisega kinnistu omanikule tekitatav kahju piirdub üldjuhul vaid endise olukorra taastamise kulude (hüpoteegi kustutamise kulud) ja hüpoteegi seadmise kulude kui kasututeks osutunud kuludega. (p 19)
ÄS § 187 lg 1 (enne 1. juulit 2002 kehtinud redaktsioonis) järgi jaguneb tõendamiskoormus poolte vahel järgmiselt. Osaühing või osaühingu asemel hagejaks olev pankrotihaldur (hageja) peab tõendama, et juhatuse liige (kostja) on rikkunud oma kohustusi ja selle rikkumise tõttu tekkis osaühingule kahju. Eeldatakse, et rikkumine toimus juhatuse liikme süü tõttu, st süü puudumist peab tõendama juhatuse liige (TsK § 227 teine lause). Sama seisukohta on Riigikohus väljendanud ka varasemates lahendites (seaduses sarnaselt sätestatud aktsiaseltsi juhatuse liikme vastutuse kohta vt nt Riigikohtu tsiviilkolleegiumi 11. mai 2005. a otsus tsiviilasjas nr 3-2-1-41-05, p 22). (p 14) Juhatuse liikme kohustuste rikkumisega tekitatud kahju hüvitamise nõuet ei saa samastada pankrotimenetluses võlausaldajate esitatud nõuetega. Kui juhatuse liikme käitumine tõi kaasa äriühingu ettevõtte seiskumise, tuleb kahju tõendamiseks äriühingu varalist olukorda võrrelda varalise olukorraga, kus äriühing oleks olnud juhul, kui tema ettevõte oleks edasi tegutsenud. Samuti on võimalik kahjuna nõuda saamata jäänud tulu hüvitamist, mida äriühing oleks tegevuse jätkamisel eeldatavasti teeninud. Lähtuda saab hüpoteetilisest kasust, mida äriühing selle ettevõtte kaudu oleks saanud, arvutades ettevõtte hüpoteetilise väärtuse, mis sellel oleks olnud, kui juhatuse liige ei oleks oma kohustust rikkunud. Selleks on võimalik kasutada praktikas tunnustatud ettevõtte väärtuse hindamise meetodeid (vt Riigikohtu tsiviilkolleegiumi 11. mai 2005. a otsus tsiviilasjas nr 3-2-1-41-05, p 53–54; 21. detsembri 2004. a otsus tsiviilasjas nr 3-2-1-145-04). Sellisele kahjule peab tuginema hageja ja hageja ülesanne on sellise kahju esinemist ka tõendada. (p 16)
1. jaanuaril 2000 aastal jõustunud Tulumaksuseaduse § 48 lg 4 p 9 kohaldamine eeldab muuhulgas, et nõue on sissenõutav ja et sellisest nõudest loobutakse. Nõude sissenõutavus TuMS § 48 lg 4 p 9 mõttes tähendab kõigepealt seda, et kindlaks on määratud nõude alus ja ulatus. Nõude alusena tuleb mõista selliseid faktilisi ja juriidilisi asjaolusid, millest nähtub, et nõue on põhjendatud. Nõude ulatuse kindlaksmääramine tugineb nõude alusele ja seisneb otsuse langetamises, kas nõue hõlmab kogu äriühingule tekkinud kahju või osa sellest. Äriühingu juhatuse liikmetelt ei saa nõuda sellise kahju hüvitamist, mis tekkis loomuliku kao tõttu. Õiglane on arvesse võtta ka seda, kuidas toimub tavapärane äritegevus samas tegevusvaldkonnas ja milline juhatuse liikme käitumine oma kohustuste täitmisel oli või olnuks mõistlik. ÄS § 168 lg 1 p 10 alusel on osanike pädevuses juhatuse või nõukogu liikme või osaniku vastu nõude esitamine, järelikult ka sellisest nõudest loobumine. Loobumine võib toimuda otseselt - vastava otsuse tegemisega või kaudselt - tegevusetusega. Nõudest loobumine tegevusetusega tuleb siduda nõude esitamise tähtajaga. Maksuõigussuhetes tuleb nõude aegumist reguleerivat tähtaega mõista nii, et äriühing peab oma maksukohustuse määramiseks olulised asjaolud selgitama mõistliku aja jooksul. Kui nõuet ei ole aegumistähtaja jooksul esitatud, siis maksuõigussuhetes tuleb lugeda, et äriühing on nõudest loobunud.
3-3-1-68-03 Riigikohus 30.10.2003
ÄS § 384
Õigus pöörduda halduskohtusse on tagatud igaühele, kelle õigusi ja vabadusi on rikutud haldussuhetes avaliku võimu kandja poolt. Kuigi HKMS § 7 omistab kaebeõiguse eelkõige isikutele, ei saa nimetatud sätte tõlgendamisel juhinduda üksnes TsMS § 70 lg-st 2. Kõrvuti füüsiliste ja juriidiliste isikutega, kelle määratlus tuleneb tsiviilõigusest, võivad haldussuhetes osaleda ka teised subjektid, kelle vastav õigusvõime tuleneb teistest õigustloovatest aktidest. Haldusprotsessiõigusvõimet omavateks tuleb lugeda kõiki subjekte, kes saavad osaleda vastavates materiaalõiguslikes haldussuhetes. Riigihankemenetlus on haldusmenetluse eriliik ning õiguste rikkumine riigihankemenetluses on kaevatav halduskohtusse. Riigihangete seaduse § 29 lg 1 kohaselt saab riigihankemenetluses osaleda juriidiline isik. Kuna välismaa äriühingu filiaal ei ole juriidiline isik, tuleb tema haldusprotsessiõigusvõime üle otsustamisel anda õiguslik hinnang sellele, kas ja millistel eeldustel on filiaali tegevus konkreetsetes haldussuhetes õiguslikus tähenduses samastatav välismaa äriühingu tegevusega. Kui välismaa äriühing sai osaleda haldussuhetes, sh riigihankemenetluses oma filiaali kaudu, saab ta ka halduskohtumenetluses osaleda oma filiaali kaudu.

matches:
Riigikohus
Kohus
§ 669
§ 187
§ 227
Riigikohus
§ 48
§ 48
§ 168
Riigikohus
§ 384
§ 7
§ 70
§ 29