text:
Vaba Eestimaa Ajaleht: 2018
Kohus keeldub ametiasutuste ja ametnike karistamisest
Eesti Vabariigis on tõsiseks teemaks ametnike allumatus ja "kohtulik aktivism", kus kohtunikud teevad otsuseid isiklikust suvast lähtudes ja mitte Eesti Vabariigi õigusnormidele tuginedes.
Tervet mõistust omav inimene saab aru, et õigusriigile kohaselt peab seaduste rikkumisele järgnema rikkumise fikseerimine ja karistus-õpetus tehtu eest, et distsiplineerida rikkujat ning tagada korrektne Eesti Vabariigis kehtivate seaduste täitmine. Õiglane kohtupidamine ei saa toimuda ilma seadusi rikkunud isikute tuvastamiseta ning karistuse määramiseta.
Olen enese õiguste kaitseks kohtusse pöördunud ja sellega seoses vajasin infot-tõendeid. Ametiasutus kellele teabenõude esitasin keeldus info esitamisest ja valetas enese tegevuse-tegevusetuse õigustamiseks. Ametiasutus ignoreeris pika perioodi jooksul nõuet ning keeldus enese tegevust, kehtivatele seadustele viitamata, põhjendamast.
Kohus leiab, et kui ametiasutus mitmed kuud hiljem kodaniku tahtele allub, siis kuritegu nagu ei oleks olemas, sest nüüd on ju kodaniku tahe täidetud. Kohus lausa väidab, et ta ei saa karistada Eesti Vabariigi õiguskorrale vastu hakanud isikuid. -kes siis saab?
Kohtunikud teevad kohtupidamisel vahet, kas õigust mõistetakse tavakodanike või ametnike suhtes. On faktid selle kohta, et kohtunikud eiravad kehtivaid seadusi ja vajadusel valetavad enda volitusi väiksemaks või suuremaks, et seeläbi moonutada kohtupidamise tulemusi tavakodaniku kahjuks. Kui kohtunikele viidata, et neil on vajalikud seaduslikud alused vajalikeks tegevusteks olemas, siis otsivad kohtunikud uued "põhjendused" või julmalt ignoreerivad faktilisi viiteid ja tavakodaniku tahet. On faktid selle kohta, et kohtunikud keelduvad ametnike suhtes uurimist teostamast ning karistusi määramast.
Ametnikud tohivad tavakodanikuga suhelda üksnes kehtivatele seadustele tuginedes ja igasugune ametnike isetegevus on korruptiivse tegevuse algallikas.
Ametnike kiusav suhtumine tavakodanikesse on laialt teada - kius tugineb pea täielikult seaduste mittetundmisele ja soovis ametnikuna tavakodanik "võimukalt paika panna".
Ametnikud keelduvad tihti seadustele allumast, kuigi seadus seda käsib ning tihti asuvad tavakodanikega isiklikesse vaidlustesse ning soovitavad tavakodanikul ülbelt "kohtusse pöörduda".
Ametnikud ei tohi, seadusest tulenevalt, tekitada olukordi, kus tavakodanik peab enda õiguste kaitseks kohtusse pöörduma. Riiklikud kontrollsüsteemid ja kohtud peavad tagama ametnike seadusekuulekuse.
Liiga vähene kodanike sekkumine ja enese õiguste eest seismine on tekitanud olukorra, kus ametnikud eiravad igapäevaselt kehtivaid seadusi ning seaduste rikkumine on muutunud ametnike seas normiks. Selline suhtumine, et ametnike isetegevus ongi normaalne peab saama ühiskonnas välja juuritud. Inimesed peavad enda juhtumeid üha rohkem avalikustama ning ametnike vastu kohtusse minema ning kohtunike silmakirjaliku tegevuse nähtavale tooma. Mina "raiskan enda aega", sest soovin näidata ametnike-kohtunike tõelist palet ning seda ka faktidega kinnitada.
Personaalse vastutuse printsiip peab olema tugeva-toimiva õigusriigi üks põhilistest alustaladest, et tagada asjatundlikkus ja seadusekuulekus!
Karistamatus on kõigi teadlike kuritegude põhjus! Karistamatus tuleb Eesti Vabariigist välja juurida!
Rahvas peab peast väsinud "valitsejate" vastu üles tõusma!
nahkor.riigikogu@gmail.com
NB! Küsige kui soovite dokumente tervikuna enese valdusesse, saadan info lahkelt e-postkasti.
Allolevalt väikene ülevaade kohtuga suhtlemisel.
(Lisa1) Kaebaja pöördus halduskohtusse 07. november 2017, asi nr. 3-17-2290.
Kaebaja nõuab rõhutatult, et kohus tuvastaks absoluutselt kõik kaebaja suhtes toimunud õigusvastased tegevused ja vastutavad isikud. Kaebaja väljendab kohtule selgelt ja arusaadavalt , et nõuab kaebaja õigusi ja vabadusi piiranud isikute karistamist.
Rikkumine ei ole üksnes ebaseaduslikult tehtud või tegemata jäänud otsus dokumendina vaid igasugune kodaniku suhtes hoolimatu-lugupidamatu muu tahteavaldus, tegevus, tegevusetus. Kui kodanikule on valetatud ja kodaniku tahet on ignoreeritud, siis on tegemist kodaniku tahte vägistamisega ning Eesti Vabariigis kehtivale õiguskorrale vastuhakuga – toimunud rikkumiste tuvastamine ja menetlemine on olulise tähtsusega kodanikule Eesti Vabariigi põhiseaduslike õiguste tagamise seisukohalt ja Eesti riigile enesele õiguskuulekuse seisukohalt.
(Lisa2) Kohus võttis asja nr. 3-17-2290 menetlusse osaliselt, leides, et oluline on tagada üksnes teabenõude täitmine.(kohus ei kirjutanud menetluse infosse täit kaebaja tahteavaldust ja moonutas seeläbi puuduliku info esitamise kaudu kohtusse pöördunud kaebaja tahet ning menetluse edasist suunda.) Kohus eiras fakti, et teabenõude esitamisega-vastamisega seotud sündmuste ajal juba piirati ebaseaduslikult kaebaja Eesti Vabariigi põhiseadusest tulenevaid õigusi-vabadusi ning kahjustati kaebaja huve ning tekitati vaimseid-hingelisi kannatusi.
(Lisa3) Kohus, kellele kaebaja juba on teinud tahteavalduse kus nõuab absoluutselt kõigi kaebaja suhtes toimunud õigusvastaste tegevuste ja vastutavate isikute tuvastamist, küsib kaebajalt kas kaebaja soovib menetluse jätkamist teabenõuete mittetäitmise õigusvastasuse tuvastamiseks. (Oletame, et üks inimene küsib teiselt joomiseks vett, sest tal on janu ja see teine inimene keeldub vee andmisest. Mõne aja pärast aga vett omav isik küsib januselt kas too tahaks juua, sest seadus käsib vett anda, ise teades, et ta ei kavatsegi janusele juua anda ning küsib vaid seepärast, et hiljem viidata enese tegevuse seadustele vastavuses – samal ajal aga varjates, moonutades, eitades januse tahteavaldusi. Tegemist on tahtliku vaimse terroriga!
Kohus sunnib kaebajat kordama tahteavaldust, olles ise kaebaja varasema tahteavalduse osas üleolevalt „pime“. Kohtu tegevus on silmakirjalik ja kaebaja tahtevaladust mõnitav, millele annab täie selguse hilisem „lõplik otsus“.
(Lisa4) Õigusriigile kohaselt peab seaduste rikkumisele järgnema rikkumise fikseerimine ja karistus-õpetus tehtu eest, et distsiplineerida rikkujat ning tagada korrektne Eesti Vabariigis kehtivate seaduste täitmine. Kaebaja püüab kohtule loogiliselt selgitada, et toimunud sündmused juba on kaebaja õigusi rikkunud ning neid ei saa olematuks muuta või tähelepanuta jätta. Kaebaja viitab seaduse kaitsele ja nõuab seadusi rikkunud isikute tuvastamist ning karistamist.
Eesti Vabariigi põhiseadus. § 14. Õiguste ja vabaduste tagamine on seadusandliku, täidesaatva ja kohtuvõimu ning kohalike omavalitsuste kohustus.
(Lisa5) Kohus lõpetab menetluse, viidates, et teabenõudele on nüüdseks vastatud ning kaebaja tahteavaldustest ei väljendu kaebaja õiguste kaitsmise vajadus. Kohus on viidanud HKMS § 38 lg 4 ja nõudnud kaebajalt selgitusi enese õiguste kaitsmise vajaduste osas. HKMS § 38 lg 4 on kaebaja õiguste tagamise seisukohalt ebaseaduslik, kohtul ei ole õiguste ja vabaduste kaitsel valikulist vabadust! Kohtu seisukoht on sisuliselt debiilne, sest kaebaja pöördus kohtusse absoluutselt kõikide oma õiguste ja vabaduste kaitseks ning kaebaja õigusi ja vabadusi on juba faktiliselt piiratud-rikutud ning seeläbi kaebajale kannatusi põhjustatud!
Kohus kirjutab otsusesse sisuliselt peast väsinud isiku „mõtteid“, sellest kuidas kohtul ei olegi õigust haldusorganit ebaseadusliku tegevuse eest distsiplineerida-karistada ning jätab jultunult kaebaja põhiseadusest tulenevad õigused kaitseta ning keeldub seadusi rikkunud isikute tuvastamisest ning karistamisest. -kellel siis veel on õigus karistada, kui see ei ole kohus?
„Vastustaja tegevuse õigusvastasuse tuvastamist ei saa nõuda vastustaja distsiplineerimise eesmärgil. HKMS §-st 5 tulenevalt ei ole halduskohtul volitust haldusorganit distsiplineerida ega karistada. Õigusvastasuse tuvastamist ei saa nõuda ka selleks, et kaebajale tekitatud ebameeldivusi heastada, sest vastustaja tegevuse õigusvastasuse tuvastamine ei ole hüvitis kaebaja õiguste rikkumise eest.“
„Kopli Ametikool on kaebaja teabenõuetele vastanud ning kaebaja avaldustest ei nähtu, et teabenõuete mittetäitmise õigusvastasuse tuvastamine oleks tema õiguste kaitseks vajalik. Seega lõpetab kohus haldusasja menetluse.“
(Lisa6) Kaebaja pöördus ringkonnakohtusse, 2. jaanuar 2018 , asi nr. 3-17-2290.
Kaebaja viitab, et halduskohtul on seaduslik alus karistamiseks.
Avaliku võimu teostamisel toimunud seaduste rikkumise eest tuleb vastutust kanda!
Kohtul on pädevust ja volitusi teha järelevalve teostajaga koostööd ning ettekirjutusi.
HKMS § 24 Kaasatud haldusorgan
(1) Halduskohus võib arvamuse andmiseks kaasata menetlusse haldusorgani:
1) kes teostab vastustaja üle järelevalvet;
2) kelle ülesandeid vaidluse ese puudutab;
3) kes on avaldanud või oleks pidanud avaldama arvamust või on andnud kooskõlastuse või oleks pidanud andma kooskõlastuse haldusmenetluses, millest vaidlus tekkis;
4) kelle arvamus või kelle valduses olev teave võib muul põhjusel aidata kaasa asja lahendamisele.
(2) Kaasatud haldusorganil on kõik käesolevas seadustikus sätestatud menetlusosalise õigused, välja arvatud õigused ja kohustused, mis on kehtestatud üksnes poolte ja kolmanda isiku suhtes.
„Distsiplinaarsüütegu on teenistuskohustuse süüline rikkumine.“
ATS § 70.“ Distsiplinaarkaristuse liigid
3) teenistusest vabastamine.“
+ kõik muud(viimse kui üheni!) asjasse puutuvad seadused, määrused, korraldused jne.
Kaebaja nõuab. Viidates, et HKMS § 38 lg 4 on vastuolus õiguse mõistmise põhimõtetega ja seega vastuolus Eesti Vabariigi põhiseadusega. Kohtul ei ole õiguste ja vabaduste kaitsel valikulist vabadust! Kohus tagab kohustuslikus korras absoluutselt kõik õigused ja vabadused ning tuvastab iseseisvalt kõik rikkumised! Kuna HKMS § 38 lg 4 ei aita mitte vähimalgi määral kaasa õigusemõistmisele, siis tuleb see sedus põhiseadusevastaseks tunnistada.
PS „§ 15. Igaühel on õigus pöörduda oma õiguste ja vabaduste rikkumise korral kohtusse. Igaüks võib oma kohtuasja läbivaatamisel nõuda mis tahes asjassepuutuva seaduse, muu õigusakti või toimingu põhiseadusevastaseks tunnistamist.“
Kaebaja nõuab. Tuvastada teabenõuete mittetäitmise õigusvastasus. (Tuvastada Tallinna Kopli Ametikooli õigusvastased tegevused ja vastutavad isikud.)
Kaebaja nõuab. Tuvastada Tallinna Halduskohu 13. detsembri 2017 otsuses( asja nr 3-17-2290) kaebaja õiguste ja kehtivate seaduste rikkumised ning halduskohtumenetluse ülesannetest ja üldpõhimõtetest kõrvale hoidumised. Ühtlasi tuvastada halduskohtu asja nr 3-17-2290 menetlemises olevad võimalikud rikkumised, kaebaja pöördumisest alates.
Kaebaja esitab tahteavalduse, kõikide kaebaja õiguste-vabaduste tagamiseks.
(Lisa7) Kohus: „HKMS § 205 lg 1 p 3 kohaselt määruskaebuses märgitakse määruskaebuse esitaja selgelt väljendatud taotlus, märkides ära, millises ulatuses halduskohtu määrust vaidlustatakse ja missugust lahendit taotletakse. Määruskaebus sellele nõudele ei vasta. Ringkonnakohus leiab, et määruskaebus on puudusega, mistõttu tuleb HKMS § 187 lg 4, ja § 207 lg 1 alusel anda määruskaebuse esitajale tähtaeg määruskaebuse puuduse kõrvaldamiseks.“
Ükskõik mida kaebaja kohtule ei esita, kõik on valesti ja kohus peab lõputult täpsustama mida kaebaja ikkagi soovib? Ainus mida kohus ei saa teha on kaebaja õiguste ja vabaduste tagamine, kuigi seaduste rikkumised on ilmselged ja faktidele tuginevad ning kohtu kasutuses, kas pole kummaline?
(Lisa8) Kaebaja esitab kohtule uue täpsustava tahteavalduse:
Vaidlust ei ole selles, et vastustaja on tagantjärele täitnud apellandi 14.08.2017, 21.08.2017 ja 18.10.2017 esitatud teabenõuded. -seoses selle asjaoluga tuleb halduskohtu määrus tühistada osaliselt.
Vaidlus on selles, et vastustaja on rikkunud apellandi põhiseadusest tulenevaid õigusi ja enda tegevusega-tegevusetusega alandanud apellandi väärikust. Selline käitumine kus vastustaja valetab(vastustaja vastus 21.08.2017 nr 1-14/126) ja ignoreerib pika perioodi jooksul apellandi tahteavaldusi on väärikust alandav käitumine. –vastustaja näitas enda käitumisega üleolevat suhtumist, hoolimatust, tahtlust apellandi huve kahjusada.(apellant viis läbi uurimist ja vajas tahteavaldustes soovitud infot - vastustaja takistas uurimise teostamist.) Vastustaja on enda tegevusega-tegevusetusega õõnestanud riigi usaldusväärsust. -apellandile on tekitatud moraalset kahju.
PS § 44. Igaühel on õigus vabalt saada üldiseks kasutamiseks levitatavat informatsiooni.
„Kõik riigiasutused, kohalikud omavalitsused ja nende ametiisikud on kohustatud seaduses sätestatud korras andma Eesti kodanikule tema nõudel informatsiooni oma tegevuse kohta, välja arvatud andmed, mille väljaandmine on seadusega keelatud, ja eranditult asutusesiseseks kasutamiseks mõeldud andmed. ...“(tsiteeritud osaliselt, asjasse puutuvas osas.)
Vaidlus on selles, et apellant esitas halduskohtule korduvad tahteavaldused, kus soovis, et tuvastataks vastustaja õigusvastased tegevused ja vastutavad isikud, kuid kohus viitas, et apellant peab esitama enda soovide kohta põhjendatud tahteavalduse. Kaebaja esitas halduskohtule seisukoha, et õiguste kaitse selgitamise nõudmine on ebanormaalne-ebavajalik ja rikub põhiseadust.
Vaidluste lahendamisel kohaldub avaliku teenistuse seadus üldseadusena.
Karistus tuleb määrata, et hilisemalt oleks tuvastatav korduvus seaduste rikkumistes ning oleks võimalik süütegude kogumi põhjal määrata järgnevaid karmimaid karistusi.
„ATS § 50. Ametniku tegevuse seaduslikkus
Ametniku tegevus peab vastama Eesti Vabariigi põhiseadusele ning muudele seadustele ja õigusaktidele.“
„ATS § 74. Süü hindamine. (5) Tahtlus on teenistuskohustuse rikkumise teadlik soovimine.“
Vastustaja tegevuse näol ei ole tegemist hooletuse või raske hooletusega vaid faktiliselt on korduvas tegevuses tuvastatav tahtlus. ( vastustaja on korduvalt teadlikult ja märkustest hoolimata rikutud kehtivaid seadusi ning eiranud apellandi tahteavaldusi.)
Halduskohus: „Kaebaja on oma 06.12.2017 ja 11.12.2017 esitatud avaldustes taotlenud menetluse jätkamist teabenõuete mittetäitmise õigusvastasuse tuvastamiseks, kuid ei ole põhjendanud, miks see on tema õiguste kaitseks vajalik.“
Kas rikumine toimus? Fakt on, et toimus väärtegu. Kas kohus karistas rikkujat? Ei kohus ei karistanud rikkujat vaid hakkas hoopis „mõtisklema“ apellandi õiguste kaitse vajaduse üle.
Sisuliselt vastustaja piiras info esitamist ebaseaduslikult ja omastas info mingiks konkreetseks ajaliseks etapiks enesele.(vastustaja omastas riigi kodanikule kasutada oleva info. Fakt.) Alles pärast kohtusse pöördumist andis vastustaja tema valduses oleva info apellandi valdusesse.
Sama teabenõude raames on toime pandud korduv väärtegu, kuna teabenõue esitati korduvalt ja nõuet eirati korduvalt.
Kui vastustaja oleks varastanud poest tordi, mis on väärtegu,(eeldatavalt ei viida tonnist torti aotoga minema) kas ka siis oleks kohtunik hakanud arutlema tordi omaniku õiguste kaitse vajaduse üle? –põhjendusel, et aga varas viis ju tordi tagasi... kas ei tundu pisut kallutatud suhtumisena?)
Ka saia vargus on väärtegu. Kui poest varastatakse saia ja see hiljem tagastatakse, siis kohus ei tee kohtuotsust selliselt nagu midagi ei oleks toimunud vaid määrab rikkujale karistuse!
„PS § 14. Õiguste ja vabaduste tagamine on seadusandliku, täidesaatva ja kohtuvõimu ning kohalike omavalitsuste kohustus.“ Kui seaduste rikkujaid ei karistada viib see anarhiani ja vastutustunde kadumiseni, seega kohtud peavad rikkujaid alati, mingil viisil, karistustega distsiplineerima. Vastustustunne on see mida kohus peab looma ja ennekõike ise eeskuju andma.
Vaidlus on selles, et kuidas sai tekkida olukord, kus halduskohus ignoreeris vastustaja rikkumisi ning lõpetas menetluse. Tuleb tuvastada halduskohtu võimalikud rikkumised ja põhjused miks seadusi rikkunud isik-isikud jäeti karistuseta.
Vaidlus on selle üle, et HKMS § 38 lg 4 on vastuolus õigluse loomisega ja tekitab olukordi kus seduse rakendamine jätab seaduste rikkujad karistuseta ning soodustab edasisi rikkumisi ning vastutustundetut suhtumist. Seaduse kaudu petetakse ohvreid, ebaõiglase määruse-otsuse loomise kaudu. Iga väike laps sab ka õiglusest paremini aru kui selle „seaduse“ „looja“. HKMS § 38 lg 4 seadus tuleb tühsitada, et luua õiglasem kohtupidamine, kus rikkujad saavad alati karistada ilma ebavajaliku „filosofeerimiseta“ ohvri õiguste-vajaduste üle.
Eesti Vabariigis tuleb tagada olukord kus ametnikud saavad aru, et nad on rahva teenrid ning on enda panuse üle uhked ning alati tegutsevad riigi kodanike huvides parimal moel! (vastupidist käitumist tuleb julma karmusega välja juurida!)
(Lisa9) Ringkonnakohtu resolutsioon
„1. Võtta menetlusse Risto Nahkori määruskaebus Tallinna Halduskohtu 2017. a määruse peale haldusasjas nr 3-17-2290.
2. Jätta Risto Nahkori määruskaebus rahuldamata ja Tallinna detsembri 2017. a määrus haldusasjas nr 3-17-2290 muutmata.“
„12. Ringkonnakohus leiab HKMS § 204 lg-le 1 ja § 207 lg-le 1 tuginedes, et määruskaebus
tuleb võtta menetlusse. Määruskaebuse esitamine on seaduse kohaselt lubatud (HKMS § 265
lg 5), määruskaebus on tähtaegne (HKMS § 204 lg 1) ning vastab HKMS §-des 52–54 ja 205
toodud nõuetele.“
„14. Määruskaebus ei ole põhjendatud ja tuleb jätta rahuldamata.“
„17. Lisaks kaebaja taotlusele jätkata menetlust on menetluse jätkamiseks oluline, et menetluse jätkamine peab olema kaebaja õiguste kaitseks vajalik. Õigusvastasuse tuvastamise nõude esitamine eeldab, et kaebaja kaitseb seeläbi oma õigusi (HKMS § 44 lg 1) ja õiguste kaitseks ei leidu tõhusamaid vahendeid (HKMS § 45 lg 2). Tuvastamiskaebuse esitamise korral on oluline ära näidata, milleks on kaebajale tema õigusi väidetavalt rikkuva toimingu
õigusvastasuse tuvastamine kasulik ehk kuidas aitab tuvastamiskaebuse rahuldamine edaspidi
tuvastamiskaebuse esitajat õiguste teostamisel või kaitsmisel. Kaebaja seisukohtadest
tulenevalt on tema eesmärgiks teabenõuetele vastamata jätmise õigusvastasuse tuvastamise
kaebuse esitamisel fikseerida vastustaja tegevuse õigusvastasus ning vastustaja
distsiplineerimine (karistamine). Ringkonnakohus nõustub halduskohtu seisukohaga, et
õigusvastasuse tuvastamist ei saa nõuda üksnes vastustaja distsiplineerimise eesmärgil.
Samuti ei saa piisavaks huviks tuvastamisnõude esitamisel olla pelgalt kaebaja huvi veenduda
toimingu tegemata jätmise õigusvastasuses (vt ka Riigikohtu 02.04.2009 määrus nr 3-3-1-
100-08, p 36), vaid õigusvastasuse tuvastamine peab aitama kaebajat edaspidi tema
subjektiivsete õiguste kaitsel. Kohtuotsuse resolutsioonis toimingu õigusvastasuse
tuvastamine ei aitaks kaebajal praegusel juhul oma õigusi paremini kaitsta. Kuna
tuvastamiskaebuse rahuldamine ei saaks aidata kaasa kaebuse eesmärkide saavutamisele, siis
oli menetluse lõpetamine HKMS § 152 lg 1 p 4 alusel põhjendatud.
Kohus on kaebaja õiguste menetlemise asemel hakanud menetlema üksnes seda kas kaebaja õiguste kaitsmine on oluline või ebaoluline. –selline arutlus ise on juba oma olemuselt debiilne! Absoluutselt iga kebaja-kannatanu õiguste kaitsmine on kohtule lausa seadusest tulenev kohustus ja mitte vabadus!
See fakt, et kaebaja õigusi ja vabadusi juba on ebaseaduslkikult piiratud ning kaebaja tahet on vägistatud kohut absoluutselt ei huvita?! Kohtu sõnastus, et pelgalt kaebaja huvi ei ole menetlemise aluseks on ajuvaba, sest just kaebaja tegelik tahteavalkdus ongi kohtunikele tegutsemise aluseks. Kohus sisuliselt tunnistab, et keeldub kaebaja tegelikule tahtele allumast ning otsib arulagedaid argumente kuidas kaitsta riiki kodaniku eest. Kohus on kallutatud!
(Lisa10)määruskaebus Kaebaja pöördus Riigikohtusse, 19. veebruar 2018 ,asi nr. 3-17-2290.
Kassaator palub Riigikohtul hoolikalt tutvuda halduskohtule ja ringkonnakohtule esitatud kaebustega ja tõenditega ning muu selgitva infoga.
Selles ei ole küsimust, et vastustaja on faktiliselt rikkunud Eesti vabariigis kehtivaid seadusi ja kassaatori põhiseadusest tulenevaid õigusi. Selles ei ole küsimust, et Eesti Vabariigis kehtivale korrale vastu hakanud isikuid tuleb karistada.
Kaebaja viitab, et ringkonnakohus võttis asja menetlusse ning lõpetas menetlemise samas määruses. -kuidas selline asi saab võimalik olla? Sisuliselt menetlemist ei toimunud ja toimus „mõjuva põhjuse otsimine“ motiividel, et menetlemisest keelduda.
(Lisa11) Riigikohus tegi määruse: „Jätta Risto Nahkor määruskaebus halduskohtumenetluse seadustiku (HKMS) § 219 lg 6 ja § 234 alusel menetlusse võtmata“
(Lisa12)teistmisavaldus Asjas nr 3-17-2290 on faktiline asjaolu, et ringkonnakohus on ebaõigesti kohaldanud materiaalõigust ja oluliselt rikkunud kohtumenetluse norme, mis on toonud kaasa ebaõige kohtulahendi. Seisukoha süüdistuse kvalifikatsiooni põhjendatuse osas saab kohus võtta üksnes kohtuliku uurimise käigus.
NB! Riigikohtusse pöördumisel on põhimõtteline tähendus, õiguskindluse tagamiseks või ühtse kohtupraktika kujundamiseks. Riigikohtu lahendil on põhimõtteline tähtsus seaduse ühetaolise kohaldamise või õiguse edasiarendamise seisukohast. Kui tavakodanik saab karisada, siis peab alati saama karistada ka ametnik. -kõik on seaduse ees võrdsed. Ametnikuks olemine on amet ja mitte staatus! Ametnik peab alati täitma seadust ja arvestama rahva tegeliku tahtega ning rahval on ametniku tegevust alati võimalik kontrollida! Ametnik, kes keeldub rahvale enda tegevusest aru andmast on pannud toime tõsise kuriteo ja peab saama karistada. Eesti Vabariik on kodanike riik ja mitte ametnike riik. Ametnike seadusevastane tegevus ja ülbe hoolimatu suhtumine rahvasse peab saama alati karistatud ja avalikustatud! –see distsiplineerib võimu teostavate isikute tegevust ja annab rahvale usalduse-kindlustunde riigis kehtivate seaduste toimimise suhtes.
HKMS § 219. Kassatsioonkaebuse menetlusse võtmise otsustamine
„(3) Riigikohus võtab kassatsioonkaebuse menetlusse, kui:
2) kassatsioonkaebuse lahendamisel on sõltumata käesoleva lõike punktis 1 sätestatust põhimõtteline tähendus õiguskindluse tagamiseks või ühtse kohtupraktika kujundamiseks.“
Riigikohus peab kassatsioonkaebuse menetlusse võtma ka juhul, kui Riigikohtu lahendil on põhimõtteline tähtsus seaduse ühetaolise kohaldamise või õiguse edasiarendamise seisukohast.
Riigikohus on kohustatud täitma Eesti Vabariigi põhiseadust ja võtma menetlusse tahteavalduse kus nõutakse seaduse, muu õigusakti, toimingu põhiseadusevastaseks tunnistamist. -kassaator on kohtule esitanud vastavasisulise tahteavalduse!
1. Vastustaja rikkus Eesti Vabariigi põhiseadust ja muid kehtivaid alamaid seadusi.
PS § 14. „Õiguste ja vabaduste tagamine on seadusandliku, täidesaatva ja kohtuvõimu ning kohalike omavalitsuste kohustus.“
PS § 44. „Igaühel on õigus vabalt saada üldiseks kasutamiseks levitatavat informatsiooni.“
Vastustaja ei teinud toiminguid ettenähtud ajal(ligilähedaselt ka mitte!) ja kassaatorile esitati suunavat valeinfot. Vastustaja tekitas tahtlikult tegevuse-tegevusetuse kaudu kassaatorile ebamugavust ja kannatusi, mida oleks saanud ära hoida. –tegu on tehtud ja selle eest peab vastutust kandma, vastavalt seaduses määratud karistustele!
2. Halduskohus valetas kassaatorile, et kohtul ei ole võimalust vastustaja karistamiseks. Halduskohus kiusas kassaatorit korduvate samasisuliste küsimuste kaudu, kus püüdis veenda kassatorit alluma kohtu nägemusela asjast.(kassaator nõudis, seaduse tühistamist, mis takistab õiglast õigusemõistmist. Kohtu töö on seadust täita!)
Tsiteerin halduskohtu „kohtuniku“ „mõtteid“: „Vastustaja tegevuse õigusvastasuse tuvastamist ei saa nõuda vastustaja distsiplineerimise eesmärgil. HKMS §-st 5 tulenevalt ei ole halduskohtul volitust haldusorganit distsiplineerida ega karistada.“
Avaliku võimu teostamisel toimunud seaduste rikkumise eest tuleb vastutust kanda! Kohtul on pädevust ja volitusi teha järelevalve teostajaga koostööd ning ettekirjutusi.
HKMS § 24. Kaasatud haldusorgan
ATS § 69. Distsiplinaarsüütegu
3. Ringkonnakohus rikkus materiaalõiguse norme mis käsitlevad konkreetselt karistusi distsiplinaarsüüteo eest. Ringkonnakohus rikkus halduskohtumenetluse ülesandeid ja üldpõhimõtteid. Vastustaja rikkumise näol on tegemist distsiplinaarsüüteoga ja kohtult on nõutud kurjategija tuvastamist ja karistamist. Kohut on teavitatud ka madalama astme rikkumistest. Kohut on teavitatud kassaatori õigusi põhjendamatult piiravatest seadustest-sätetest ja nõudtud nende tühistamist! Kohtul on kohustus omal algatusel tuvastada asjas olulist tähtsust omavad asjaolud. Kurjategija tuvastamine ja karistamine on väga oluline ning ainult peast väsinud isik võiks vastupidist arvata.
HKMS § 2. Halduskohtumenetluse ülesanne ja üldpõhimõtted
(1) Halduskohtumenetluse ülesanne on eelkõige isikute õiguste kaitse õigusvastase tegevuse eest täidesaatva võimu teostamisel.
(2) Haldusasja (edaspidi ka asi) peab lahendama sõltumatu ja erapooletu kohus õigesti, ausalt, mõistliku aja jooksul ja võimalikult väikeste kuludega.
(3) Kohus lahendab asja üksnes kaebuses või seaduses sätestatud muus avalduses nõutud ulatuses. Avalduse esitamise otsustab menetlusosaline omal äranägemisel.
(4) Kohus tagab omal algatusel asja lahendamiseks oluliste asjaolude väljaselgitamise, kogudes vajaduse korral tõendeid ise või tehes nende esitamise kohustuseks menetlusosalistele. Kohus tõlgendab menetlusosaliste avaldusi ja lähtub nende lahendamisel esitaja tegelikust tahtest.
(5) Kohus tagab igas menetlusstaadiumis oma selgitustega, et menetlusosalise huvide kaitseks vajalik avaldus ega tõend ei jääks esitamata õigusliku kogenematuse tõttu ning avalduse läbivaatamist takistavad vormivead kõrvaldatakse.
(6) Kohus tagab kõigis asja lahendamiseks olulistes küsimustes menetlusosalistele tõhusa ja võrdse võimaluse esitada ja põhjendada oma seisukohti ning vaielda vastu teiste menetlusosaliste seisukohtadele või toetada neid.
(7) Halduskohtumenetlus on avalik, kui seadus ei sätesta teisiti.
ATS § 50. Ametniku tegevuse seaduslikkus
„Ametniku tegevus peab vastama Eesti Vabariigi põhiseadusele ning muudele seadustele ja õigusaktidele.“
ATS § 74. Süü hindamine. „(5) Tahtlus on teenistuskohustuse rikkumise teadlik soovimine.“
Ametnikud on rahva teenrid ja see tuleb neile üheselt mõistetavalt, läbi maksimaalsete karistamiste-avalikustamiste, selgeks teha. Kui ametnik rikkus seadust, siis ta peab saama karistada, selline kohtupraktika on ainus tõene ja õige ning rahvale ning kassaatorile vastuvõetav lähenemine!
Kassaatori taotlused-avaldused
1. Kassaator taotleb, et vastustaja hüvitaks kaebajale kõik kohtuga seotud kulud – menetluskulud, riigilõiv, õiguslikud kulud, muud kohtus käimisega seotud või tekkinud-tekkida võivad kulud.
2. Kassaator taotleb kirjalikku menetlust.
3. Kassaator viitab, et kaebaja esindab ennast ise ja tal on selleks põhiseadusest tulenav õigus. „ ... Kohus järgib põhiseadust ja tunnistab põhiseadusevastaseks mis tahes seaduse, muu õigusakti või toimingu, mis rikub põhiseaduses sätestatud õigusi ja vabadusi või on muul viisil põhiseadusega vastuolus.“
4. Kassaator soovib, et kõik kaebaja õigused ja vabadused oleksid igal moel tagatud. On elementaarne, et rikkumised ja rikkujad tuvastatakse kohtus – kõigi enda õiguste ja vabaduste kaitseks ju ongi kohtusse pöördutud ja mitte niisama nalja tegemise pärast. Kõiki kaebaja õigusi ja vabadusi tuleb kaitsta täiel määral ja kõik rikkujad tuleb ka karistust panna kandma täiel määral. Ühiskonna üks olulistest alustaladest on vastutustunne. Riiklikul tasandil peab vastutus olema eriti karm ja selgepiiriline.
1. Kassaator nõuab, et selline „seadus“ „toiming“, kus kohus palub tahteavalduse esitajal(kaebajal) teha õiguste kaitsmise osas valikuid või peab kassaatori tahteavaldust ebaoluliseks, tühistataks koheselt - kuna „see“ „seadus“ takistab faktiliselt õiglast kohtupidamist.(näiteks, kui kaebaja-ohver vaikib või on teadmatuses-stressis, siis kohus lõpetab „mugavalt“ menetlused ja ohvrite huvide kaitsmised ning laseb rikkujad lihtsalt minema jalutada? kuidas sellisel „seadusel“ üldse õiglusega mingit pistmist on või kuidas selles osas seni pimedad on olnud? Faktiliselt esitab „kohtunik“ ohvrile „seaduse“, mille alusel kurjategija ilma karistuseta vabadusse lasta? –tegemist on faktiliselt ebaõiglusega!) HKMS § 38 lg 4 on vastuolus õiguse mõistmise põhimõtetega ja Eesti Vabariigi põhiseadusega. Kohtul ei ole õiguste ja vabaduste kaitsel valikulist vabadust! Kohus tagab kohustuslikus korras absoluutselt kõik õigused ja vabadused ning tuvastab iseseisvalt kõik rikkumised!
PS „§ 13. Igaühel on õigus riigi ja seaduse kaitsele. Eesti riik kaitseb oma kodanikku ka välisriikides. Seadus kaitseb igaühte riigivõimu omavoli eest.“
PS „§ 14. Õiguste ja vabaduste tagamine on seadusandliku, täidesaatva ja kohtuvõimu ning kohalike omavalitsuste kohustus.“
PS „§ 11. Õigusi ja vabadusi tohib piirata ainult kooskõlas põhiseadusega. Need piirangud peavad olema demokraatlikus ühiskonnas vajalikud ega tohi moonutada piiratavate õiguste ja vabaduste olemust.“
2. Tuvastada teabenõuete mittetäitmise õigusvastasus. (Tuvastada Tallinna Kopli Ametikooli õigusvastased tegevused ja vastutavad isikud.)(faktiliselt on rikutud kassaatori põhiseadusest tulenavaid õigusi.)
3. Tuvastada Tallinna Halduskohu 13. detsembri 2017a otsuses( asja nr 3-17-2290) kassaatori õiguste ja kehtivate seaduste rikkumisi ning halduskohtumenetluse ülesannetest ja üldpõhimõtetest kõrvale hoidumist. Ühtlasi tuvastada halduskohtu asja nr 3-17-2290 menetlemises olevad võimalikud rikkumised, kassaatori pöördumisest alates.(näiteks, kas kassaatori tahteavaldusi on moonutatud või kassaatorit õigustest teavitamata jäetud? Jne.)
4. Tuvastada Tallinna Ringkonnakohtu 25. jaanuar 2018a kohtumääruses ( asja nr 3-17-2290) kassaatori õiguste ja kehtivate seaduste rikkumisi ning halduskohtumenetluse ülesannetest ja üldpõhimõtetest kõrvale hoidumist. Ühtlasi tuvastada halduskohtu asja nr 3-17-2290 menetlemises olevad võimalikud rikkumised, kassaatorii pöördumisest alates.(näiteks, kas kassaatori tahteavaldusi on moonutatud või kassaatorit õigustest teavitamata jäetud? Jne.)
5. Kassaator nõuab mittevaralise kahju hüvitamist! Kassaatori Eesti Vabariigi põhiseadusest tulenevaid õigusi-vabadusi on vastustaja hoolimatult piiranud ja seetõttu hingepõhjani solvanud kassatori tundeid. Ametnikud on enda käitumisega näidanud üles korduvat hoolimatust Eesti Vabariigis kehtiva õiguskorra suhtes ja sellist hoolimatust peab ilmtingimata karistama. Eesti Vabariigi põhiseadusele sülitanud isikute karistamine leevendab kassaaori(kannatanu) hingelisi piinu ja taastab usu Eesti Vabariigi toimimisse. (vastustaja oleks saanud seadusekuuleka käitumisega tekkinud olukorda ära hoida, seega on vastustaja otseselt süüdi tekkinud olukorras ja peab vastutust kandma!) (kassaatoril on alati õigus lisada nõuetesse mittevaralise ja varalise nõude hüvitamine.)
Eesti Vabariigis tuleb tagada olukord kus ametnikud saavad aru, et nad on rahva teenrid ning on enda panuse üle uhked ning alati tegutsevad riigi kodanike huvides parimal moel! -vastupidine käitumine ja igasugune isetegevus, kohtulik aktivism ja muu ametnike aktivism, tuleb julma karmusega välja juurida!
Personaalse vastutuse printsiip peab olema tugeva-toimiva õigusriigi üks põhilistest alustaladest, et tagada asjatundlikkus ja seadusekuulekus! Riigikohtu lahendi loomine on otseselt vajalik ja kohtul ei ole võimalust vastupidist väita või vastupidiselt tegutseda.
(Lisa13) Riigikohtu halduskolleegiumi konsultant ainuisikuliselt allkirjastab kohtumääruse, selline olukord on ebanormaalne. Konsultandi asi on kohtunike abistamine ja see ei tähenda kohtunike eest otsuste-määruste tegemist ning dokumentide allkirjastamist.
„Teistmisavaldus peab vastama halduskohtumenetluse seadustiku (HKMS) §‑s 242 sätestatud nõuetele. Muuhulgas tuleb teistmisavalduses HKMS § 242 lg 1 p‑de 3, 4 ja 6 kohaselt märkida teistmise õiguslik alus HKMS § 240 lg 2 järgi ja selle põhjendus, selgelt väljendatud taotlus kohtulahendi suhtes ja tõendid, mis tõendavad teistmise alust. Nimetatud tingimused on esitatud teistmisavalduses jäetud täitmata.“
(Lisa14) Kohtunikud on kogemata jätnud tähelepanuta selle,et HKMS § 219 lg 3 p1 ja 2 alusel on kohtul kohustus asjas nr 3-17-2290 menetlust alustada, lisaks muud kehtivad seadused ning õigustatud vägagi arusaadavad ja selged viited. Asi nr 3-17-2290 on kohtule ligipääsetav, samuti asjas olevad tõendid.
...Kaebaja kordab ja nämmutab kohtule mitmendat korda mida ta soovib ning millele toetub... sarnane tekst eelpool olevaga...
Kohus peab looma pretsedendi ja teadmise, et ametnikud kes rahvale vastu hakkavad saavad alati karistada! Sellises, ametnike võimu ebaseadusliku kehtestamise valguses, on eriliselt oluline, et kohus võtaks asja menetlusse! Kohus peab tagama olukorra, et ametnikud on alati seadusekuulekad ja tavakodanike tahteavalduste suhtes alandlikud!
Kohtul on kohatu väita, et ametniku kuritegevuse tuvastamine ja karistamine pole kassaatori õiguste tagamiseks vajalik.(selline hoolimatu suhtumine on kohtule lubmatu!) Kassaator on Eestri Vabariigi kodanik ja kassaatori põhiseadusest tulenevaid õigusi on faktiliselt rikutud, kuid rikkuja ilma karistuseta jäetud. Eesti Vabriigi põhiseadust rikkunud isiku tuvstamine ja karistamine ei saa mitte kunagi olla ebavajalik, õigusemõistmise kontekstis. Kassaatori põhiseadusest tulenevaid õigusi rikkunud isiku karistamine loob kassaatoris ja ka teistes riigi kodanikes usu seaduste ja riigi toimimisse – ei saa ütelda, et tegemist oleks tähtsusetu teemaga. Eesti Vabariigi põhiseadusesse korduvalt ja pika perioodi vältel hoolimatult suhtunud isik peab enda tegevuse-tegevusetuse eest saama seaduses määratud karistuse, täie rangusega!
Kui tavakodanik seadust rikub, siis ta saab karistada. Kohtul ei ole õigust teha kohtupidamisel vahet kas tegemist on ametnikuga või tavakodanikuga.
Kui ametnik juhib autot alkoholijoobes olekus, siis ta saab karistada, kuna ta rikkus seadust. Kui ametnik eirab Eesti Vabariigi põhiseadust ja kohtleb riigi kodanikku vääritult, siis kohus leiab, et karistamine on ebavajalik?
(Lisa15) Riigikohus:
„Jätta Risto Nahkori teistmisavaldus halduskohtumenetluse seadustiku (HKMS) § 244 lg 1 alusel menetlusse võtmata. Tasutud kautsjon arvata HKMS § 107 lg 4 alusel riigituludesse.“
Postitaja: Vabaajaleht kell 10:23 Kommentaare ei ole:
PELMEENIDEST - Lembitu Twerdjanski
Foto E.Saks 1982. Vaade Kullamaa metskonna jahikantslist. Postkaart 1983. Tiraazh 50 tuh. Hind: 5 kop
Pelmeenidest
Lissino metsatehnikumi juubelipeo kirjelduses oli juttu eriti maitsvatest vene pelmeenidest. Siinjuures tuleb vahet teha, millistest vene pelmeenidest räägitakse. Parimateks peetakse siiani vologda ja arhangelski, st Põhja-Venemaal kasutatavate retseptide järgi tehtud pelmeene. Kuigi ka siin need varieeruvad ja iga kubermang peab omi parimateks.
Siiski paistavad sealsed silma erilise tehnoloogia poolest. Kasutatakse eranditult vasikaliha. Siin võidakse küll vaielda, kas parim on piimavasika või hoopis vanema vasika liha. Aga tehakse ka härjavärsilihast. Igal juhul õige puljong saab härjasabadest, selles on kõik pelmeenimeistrid ühel meelel.
Tähtis on muidugi ka taigen. Nisujahust või tatrajahust, mitte mingil juhul rukkijahust. Ja munadega on nii, et kokku ei tohi hoida, kuid peab ka piiri pidama. Nende hulk on iga meistri saladus. Ja kuidas neid taignasse kloppida, ka selle kohta on eriarvamusi. Ja tähtis on muidugi taigna paksus. Üldiselt peaks liha olema 2/3 pelmeeni kaalust ja taigen 1/3, aga võib ka teisiti olla.
Igal juhul, kui liha on maitsestatud (jällegi iga meistri saladus, kuidas või millega) ja taignasse pandud, siis torgatakse pelmeeni ühte otsa puust tikk, nii tuletiku mõõtu igatpidi. Seejärel pannakse pelmeenid peale mõnda aega külmas kohas seismist eelnevalt valmis keedetud puljongisse. Mitte mingil juhul vette, nagu meil seda tehakse!
Kui pelmeenid on peaaegu valmis ja puljongi pinnale tõusnud, tõmmatakse tikud pelmeenidest välja. Nüüd lastakse need veel paar minutit vaikselt keeda, et pelmeenid ka seest puljongiga täituksid. Nüüd tuleb mõelda, kuidas neid oleks kõige parem süüa.
Võõrustajad vaatasid meie peale ülima imestusega, kui me taldrikul olevatele pelmeenidele kahvli sisse torkasime ja noaga pooleks lõikasime. Sellist pelmeenisöömist peetakse otse barbaarsuseks. Lasta puljong pelmeenist välja ja närida kuiva pelmeeni! Aga meid on ju viisaka käitumise käsiraamatud juba 20.sajandi algusest saadik õpetanud, et kastet, mis taldrikul oleva prae peale tõstetakse, ei ole mingil juhul viisakas kartulit või leivatükki sinna sisse muljudes ära süüa, või hoidku Jumal selle eest, ära rüübata! Parim osa praest läheb nõudepesukaussi!
Nüüd selgubki, et pelmeenide söömisel pole kahvlit ja nuga vajagi. Otse vastupidi, need on lausa vastunäidustatud! Pelmeen tuleb võtta ettevaatlikult lusikale, auguga ots, kust tikk välja tõmmatud, lusika otsa poole. Nüüd tuleb lusikas ettevaatlikult libistada ots ees suhu ja sama ettevaatlikult pelmeen libistada otse suhu. Poole tee peal suhu on lubatud pelmeen ka pooleks hammustada. Siis täitub suu hästimaitsestatud pelmeeni ja haruldaselt hea puljongi seguga. Keele viib alla!
Pole vaja vist lisada, et tõeliste vene pelmeenide söömisel ei ole liiast ka paar pitsi head külma kristallviina, kuid mitte rohkem!
On inimesi, eriti siberlaste hulgas, kes peavad parimateks siberi pelmeene. Tõelised siberi pelmeenid on aga karu- või põdralihast ja vähemalt enamiku arvates tuimemad ja vähem hõrgumad kui põhjavene pelmeenid . Aga maitse asi! Siiski ei saa ka põdralihapuljong mitte mingil juhul võistelda maitse poolest härjasabapuljongiga.
Oktoobrikuus 2018.a. Kullamaa - Haapsalu
Postitaja: Vabaajaleht kell 06:28 Kommentaare ei ole:
Kohus keeldub ametiasutuste ja ametnike karistamis...

matches:
Kohus
Kohus
Kohus
kohus
Kohus
Kohus
Kohus
§ 14
Kohus
Kohus
§ 38
§ 38
Kohus
kohus
§ 24
§ 70
§ 38
Kohus
§ 38
§ 205
§ 187
§ 207
kohus
kohus
§ 44
kohus
§ 50
§ 74
kohus
kohus
kohus
§ 14
kohus
§ 38
§ 38
§ 204
§ 207
§ 265
§ 204
§ 44
§ 45
§ 152
Kohus
Kohus
Kohus
Riigikohus
§ 219
§ 234
kohus
§ 219
Riigikohus
Riigikohus
Riigikohus
§ 14
§ 44
§ 24
§ 69
§ 2
kohus
Kohus
Kohus
Kohus
Kohus
Kohus
§ 50
§ 74
Kohus
kohus
kohus
§ 38
Kohus
§ 242
§ 240
§ 219
Kohus
kohus
Kohus
kohus
§ 244
§ 107
Kohus


text:
Lepingust taganemine - Pluss
http://www.riigikohus.ee/?id=11&tekst=RK/3-2-1-43-15
Riigikohtu 27.05.2015 lahend nr 3-2-1-43-15
Isik X (hageja) esitas maakohtule isikute Y (kostjad) vastu hagiavalduse, milles palus kohustada kostjaid solidaarselt tagastama korteri müügilepingu alusel saadu. Lisaks nõudis hageja kostjatelt solidaarselt kahju hüvitamist. Hageja esitas maakohtule ka hagi tagamise taotluse, mille maakohus rahuldas, seades kostjate kaasomandis olevale kinnistule kohtuliku hüpoteegi. Hagiavalduse kohaselt esitas hageja kostjatele avaldused korteri ostu-müügi lepingust ja asjaõiguslepingust taganemiseks põhjusel, et korteriühistul lasub võlgnevus panga ees ning lisaks muud avastatud puudused. Maakohus jättis hagi rahuldamata, otsuse jõustumisel tühistas maakohus hagi tagamise määruse. Hageja esitas apellatsioonkaebuse, mis jäeti rahuldamata. Hageja esitas kassatsioonkaebuse.
1. Isegi kui menetluslikult oleks lubatav taganemisavalduse kohtuistungil esitamine, ei tühista järgmine taganemisavaldus eelmist taganemisavaldust, millele tuleb kohtul ikkagi hinnang anda. Kohus nõustub ringkonnakohtuga, et kui lepinguesemel ilmnevad uued puudused, on ostjal õigus neile puudustele tugineda ka siis, kui varem ilmnenud puuduste alusel esitatud hagi on juba kohtu menetluses.
2. Kohus ei nõustu, et tehtud taganemisavaldust ei saa hiljem täiendada. Taganemine on samamoodi kujundusõiguse teostamine nagu tehingu tühistamine. Seega ei ole taganemisavalduse täiendamise korral põhjust asuda teistsugusele seisukohale kui tühistamisavalduse täiendamise korral. Hagejal oli õigus taganemisavaldust hiljem kohtumenetluses täiendada, kuid oluline on see, et lepingust taganemise mõistliku aja hindamisel tuleb eristada algset taganemisavaldust ja selle hilisemaid täiendusi.
3. Lepingust taganemiseks ettenähtud mõistliku aja tuvastamine on kohtu diskretsiooniotsustus, mille piire ringkonnakohus praegusel juhul on ületanud. Maakohus on ekslikult arvutanud VÕS-i § 118 lg 1 p 1 järgset tähtaega korteri müügilepingu sõlmimise hetkest, kuigi nimetatud norm sätestab tähtaja algusena puudusest teadasaamise või teada saamise pidamise aja ning enne valduse saamist ei ole tavajuhul ka võimalik puudustest teada saada. Ainuüksi kuulujuttudele toetudes lepingust taganemist ei saa mõistlikuks pidada.
4. Kohus ei nõustu ringkonnakohtu seisukohaga, et korteriühistut koormav võlg ei ole käsitatav korteriomandi puudusena VÕS § 217 lg 2 p 4 tähenduses. Samuti asus kohus seisukohale, et müüjad pidanuksid ostjat võlast teavitama. Samuti saab kohtu hinnangul lugeda müüdava asja tavaliseks omaduseks VÕS § 217 lg 2 p 2 järgi selle, et asjal ei lasu vähemalt märkimisväärset võlga. Ligikaudu 2400 euro suurusest võlgnevusest teatamata jätmine või sellises suuruses võla olemasolu asja puudusena VÕS § 217 lg 2 p 4 või p 2 järgi ei anna kohtu hinnangul alust lepingust taganeda. Korteriomandi müügi korral ei võõrandata üksnes korteriomandi reaalosa, vaid ka mõtteline osa kaasomandist.
5. Nii korteriühistu võlga, mittetoimivat ühistut kui ka nõuetele mittevastavat elektrijuhtmestikku on praeguses asjas võimalik käsitada müügieseme puudustena ning et võlast ning mittetoimivast ühistust tulnuks ostjat ka teavitada. Korteriomandi puudused ei ole piiratud vaid reaalosaga, vaid ka kaasomandi mõttelise osaga ning tegelikult ka elukeskkonnaga tervikuna, vähemalt korterelamu lähiümbruses. Korteriühistuga majas tuleb korteriomandi ostjat teavitada kaasomandi mõttelise osa majandamise probleemidest, lisaks tuleb ostjat majandamise probleemidest teavitada ka juhul, kui korterelamut majandatakse korterühisuse kaudu või mingil muul viisil.
Riigikohus rahuldas kassatsioonkaebuse osaliselt, saates asja uueks läbivaatamiseks samale ringkonnakohtule.

matches:
Kohus
Kohus
§ 118
Kohus
§ 217
kohus
§ 217
§ 217
Riigikohus


text:
Download "265-78"
1 EUROOPA KOHTU OTSUS 5. märts 1980 [...] Kohtuasjas 265/78, mille esemeks on Euroopa Kohtule EMÜ asutamislepingu artikli 177 alusel College van Beroep voor het Bedrijfsleven Haagi (Madalmaad) esitatud taotlus, millega soovitakse saada nimetatud kohtus pooleli olevas vaidluses järgmiste poolte vahel: H. Ferwerda B.V., Rotterdam, Produktschap voor Vee en Vlees, Rijswijk, ja eelotsust komisjoni 30. septembri aasta määruse (EMÜ) nr 1957/69, milles sätestatakse ühtsesse hinnasüsteemi kuuluvatele toodetele eksporditoetuste andmise täiendavad üksikasjalikud rakendamiseeskirjad (EÜT 1969 L 250, lk 1), tõlgendamise kohta, EUROOPA KOHUS, koosseisus: esimese koja esimees A. O Keeffe presidendi ülesannetes, teise koja esimees A. Touffait, kohtunikud J. Mertens de Wilmars, P. Pescatore, A. J. Mackenzie Stuart, G. Bosco ja T. Koopmans, kohtujurist: J.-P. Warner, kohtusekretär: A. Van Houtte, on teinud järgmise otsuse [...] Põhjendused Kohtumenetluse keel: hollandi.
2 1. Oma 15. detsembri aasta otsusega, mis saabus Euroopa Kohtusse 21. detsembril 1978, esitas College van Beroep voor het Bedrijfsleven EMÜ asutamislepingu artikli 177 alusel Euroopa Kohtule kolm eelotsuse küsimust komisjoni 30. septembri aasta määruse (EMÜ) nr 1957/69, milles sätestatakse ühtsesse hinnasüsteemi kuuluvatele toodetele eksporditoetuste andmise täiendavad üksikasjalikud rakendamiseeskirjad (EÜT 1969, L 250, lk 1), artikli 6 lõike 5 tõlgendamise kohta. 2. Need küsimused on sõnastatud järgmiselt: 1. Kas määruse (EMÜ) nr 1957/69 artikli 6 lõiget 5 tuleb tõlgendada selliselt, et siseriiklikus õigusaktis sisalduvale või siseriikliku õigusakti järgi kohaldatavale õiguskindluse põhimõttele ei või toetuse tagasimaksmise nõude puhul tugineda? 2. Kas määruse (EMÜ) nr 1957/69 artikli 6 lõiget 5 tuleb tõlgendada selliselt, et toetuse tagasimaksmist nõudvale otsusele ei kohaldata ühenduse õigusest tulenevat õiguskindluse põhimõtet? 3. Kui esimesele ja teisele küsimusele vastatakse nii, et sellistel juhtudel ei või tugineda siseriiklikust või ühenduse õigusest tulenevale õiguskindluse põhimõttele, siis kas määruse (EMÜ) nr 1957/69 artikli 6 lõikega 5 välistatakse ka eksportija kahju hüvitamise nõue toetuse tagasimaksmist nõudnud ametiasutuse vastu, mille aluseks on samad faktid ja asjaolud, mille puhul võiks tugineda õiguskindluse põhimõttele, kui see poleks nimetatud määruse artikli 6 lõikega 5 välistatud? 3. Nimetatud küsimused kerkisid esile Hollandi lihaeksportööri Ferwerda B.V. ja Hollandi pädeva ametiasutuse vahelises kohtuasjas. Nimetatud ametiasutus väidab, et eksportöör on kohustatud maksma tagasi eksporditoetused, mis võimaldati ja maksti välja alusetult, komisjoni 17. jaanuari aasta määruse (EMÜ) nr 192/75, milles on sätestatud põllumajandustoodetele eksporditoetuste andmise üksikasjalikud rakendamiseeskirjad (EÜT 1975 L 25, lk 1), artikli 3 ebaõige kohaldamise tõttu. Nimetatud artikli 3 kohaselt käsitletakse ühendusesisestes vetes sõitvate meresõidukite või rahvusvahelistel liinidel, sh ühendusesisestel liinidel lendavate lennukite pardavarusid eksporditoetuse saamise õiguse mõistes ühendusest eksporditava kaubana, mis annab õiguse saada eksporditoetust. Eelotsusetaotluse esitanud kohtu toimikust ilmneb, et eksporditud liha oli mõeldud Bermuda vetes Hollandi lipu all sõitvate laevade varustamiseks toiduainetega ning seega ei olnud täidetud eksporditoetuse saamiseks kehtestatud tingimus, mille kohaselt peab toiduainetega varustamine aset leidma ühenduse piires, ning Bermuda ei sisaldu ka kolmandate riikide sihtkohtade nimekirjas, mille puhul on eksportimisel õigus saada eksporditoetust. Ebaõige kohaldamise asjaolude tõttu pidas eelotsusetaotluse esitanud kohus vajalikuks otsustada, kas ebaõige kohaldamine leidis aset Hollandi ametiasutuse või Ferwerda süül ning millistel tingimustel on võimalik asjaomased summad viimaselt tagasi nõuda. 4. Eelotsusetaotluse esitanud kohus küsib, kas määruse (EMÜ) nr 1957/69 artikli 6 lõikes 5 sätestatud tagasimaksekohustust kui liikmesriikide õigussüsteemidele vahetut mõju avaldavat kohustust on võimalik tühistada või selle mõju piirata siseriikliku õigusnormiga, mille aluseks on üldine õiguspõhimõte. Ferwerda on väitnud, et talle esitatud nõue alusetult saadud eksporditoetuste tagasimaksmiseks on vastuolus õiguskindluse
3 põhimõttega. Eelotsusetaotluse esitanud kohtu sõnul on see põhimõte Hollandi õigussüsteemis käsitletav aktsepteeritava kaitseargumendina ametiasutuse poolt raha tagasinõudmise menetluse puhul, nagu on sätestatud ka Hollandi 5. juuli aasta seadusest In- en Uitvoerwet (impordi- ja ekspordiseadus) ja Hollandi valitsuse poolt nimetatud seaduse preambulis esitatud põhjendustest. 5. Kirjeldatud asjaolude tõttu soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus teada, kas ühenduse õigus üldiselt ja eriti määruse (EMÜ) nr 1957/69 artikli 6 lõige 5 välistavad sellise siseriiklikust õigusest tuleneva põhimõtte kohaldamise. Kui see on nii, soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus teada, kas ühenduse õiguses sisaldub samalaadne põhimõte, mida kohus peaks kohaldama. 6. Ferwerdale makstud eksporditoetus kujutab endast rahalist hüve, mis võimaldati talle ühenduse õigusnormide alusel ja mis maksti välja ühenduse omavahendite arvel EMÜ asutamislepingu rahandussätteid sisaldavate artiklite alusel kehtestatud eelarvesüsteemi raames. 7. Tasude, mida ühendusel on õigus kehtestada ja millest moodustuvad ühenduse omavahendid (näiteks tollimaksud, põllumajandusmaksud ja kursikompensatsioonid), kehtestamise kord ja sissenõudmise tingimused ning ettevõtjatele ühenduse eelarvest rahaliste hüvitiste võimaldamise ja väljamaksmise tingimused on sätestatud nõukogu 21. aprilli aasta otsuses liikmesriikide rahaliste osamaksete asendamise kohta ühenduste omavahenditega (EÜT L 94, lk 19), selle otsuse rakendamismäärustes ning nõukogu 21. aprilli aasta määruses (EMÜ) nr 729/70 ühise põllumajanduspoliitika rahastamise kohta (EÜT L 94, lk 13), mille sätteid laiendati kursikompensatsioonidele nõukogu 19. detsembri aasta määruse (EMÜ) nr 2746/72 (EÜT L 291, lk 148) artikliga 2. Nimetatud sätteid tuleb käsitleda asutamislepingu rahandussätete üldise süsteemi kontekstis, mille nagu ka liikmesriikide vastavate süsteemide aluseks on võrdsuse üldpõhimõte, mille kohaselt võib sarnases olukorras olevaid isikuid kohelda erinevalt ainult siis, kui erinev kohtlemine on objektiivselt põhjendatud. 8. Eeltoodust tuleneb, et ühenduse eelarvesse kantavaid tulusid ja nende arvelt makstavaid rahalisi hüvitisi tuleb korraldada ja kohaldada selliselt, et need moodustaksid samalaadse rahalise kohustuse või annaksid õiguse samalaadsetele hüvitistele kõikide isikute puhul, kes vastavad selliseid kohustusi või hüvesid käsitlevates ühenduse õigusnormides sätestatud tingimustele. Nimetatud nõudest johtub, et vormilisi ja sisulisi tingimusi, mille alusel ettevõtjad võivad vaidlustada neile ühenduse poolt kehtestatud kohustusi ja taotleda alusetute maksete puhul tagasimakseid või nõuda neile ühenduse õiguses ette nähtud rahalisi hüvitisi ning teisalt mille alusel ühenduse nimel tegutsevad liikmesriikide ametiasutused võivad nõuda selliste kohustuste täitmist ja vajadusel nõuda tagasi alusetult makstud rahalised hüvitised, tuleb kohaldada ühetaoliselt. 9. Nõukogu kehtestas selle põhimõtte eelkõige oma 24. juuli aasta määruses (EMÜ) nr 1697/79 impordi- või eksporditollimaksude maksmist nõudvale tolliprotseduurile suunatud kauba eest tasumata jäänud impordi- või eksporditollimaksude tollivormistusjärgse sissenõudmise kohta (EÜT 1979 L 197, lk 1) ja 2. juuli aasta määruses (EMÜ) nr 1430/79 impordi- või eksporditollimaksude tagasimaksmise või vähendamise kohta (EÜT 1979 L 175, lk 1), mis aga jõustuvad alles 1. juulil Tuleb
4 siiski möönda, et käesoleval ajal kehtivad ja ülal nimetatud õigusnormid ei võimalda asjaomases valdkonnas isikute võrdsust puudutavaid probleeme täielikult lahendada ning nende õigusnormide tehnilisest ja üksikasjalikust olemusest tuleneb, et õiguslik tõlgendamine aitab nende probleemide lahendamisele vaid osaliselt kaasa. 10. Eeltoodust tuleneb nagu Euroopa Kohus on ka oma 21. mai aasta otsuses kohtuasjas 26/74 Roquette (EKL 1976, lk 677) osutanud, et ühenduse eelarvesse kantud maksude tagasimaksmisega seotud vaidlused on siseriiklike kohtute pädevuses ja kuuluvad nende poolt lahendamisele siseriikliku õiguse alusel, kui puuduvad vastavad ühenduse õigusnormid. Sellises olukorras peavad liikmesriikide kohtud asutamislepingu artiklis 5 sisalduva koostööpõhimõtte alusel tagama ühenduse õigusnormidest tuleneva õigusliku kaitse nii siis, kui nende õigusnormidega on kehtestatud isikule kohustused, kui ka siis, kui neist õigusnormidest tulenevad isikule õigused. Iga liikmesriigi õigussüsteemis võib määrata kindlaks vastava pädevusega kohtud ning kehtestada menetlusreeglid nende kohtumenetluste tarbeks, mille eesmärk on kaitsta ühenduse õiguse vahetust mõjust isikule tulenevaid õigusi. Need menetlusreeglid ei või olla aga ebasoodsamad siseriiklikust õigusest tulenevate nõuete puhul kohaldatavatest menetlusreeglitest ja neid ei või ühelgi juhul sätestada viisil, mis muudab praktikas võimatuks ühenduse õigusaktidest tulenevate õiguste teostamise, mida siseriiklikud kohtud on kohustatud kaitsma. 11. Ülal toodud põhimõtteid on muu hulgas väljendatud ka nõukogu määruses (EMÜ) nr 729/70, mille artiklis 8 on selgesõnaliselt sätestatud ühenduse nimel tegutsevate ametiasutuste kohustus nõuda tagasi alusetult välja makstud rahalised hüvitised, ent samas on lisatud, et selline tagasinõudmine peab toimuma kooskõlas siseriiklike õigus- ja haldusnormidega. 12. Samas tuleneb neist põhimõtetest, et sellele selgesõnalisele viitele siseriiklikele õigusaktidele kohalduvad samad piirangud, mis mõjutavad ühenduse asjaomaste õigusnormide puudumisega seotud kaudset viidet, ehk neid siseriiklikke õigusakte ei või kohaldada sama liiki, ent puhtalt siseriiklike vaidluste puhul kohaldatavate menetlusreeglitega võrreldes diskrimineerival viisil ning menetlusreeglite tagajärjeks ei või olla ühenduse õigusest tulenevate õiguste praktilise teostamise võimatuks muutumine. 13. Nimetatud sätete alusel otsustas Euroopa Kohus oma 28. juuni aasta otsuses (kohtuasjas 118/76: Balkan, EKL 1977, lk 1177), et ehkki kõikide ühenduse maksude sissenõudmist puudutavate formaalsuste täitmine on usaldatud liikmesriikide pädevate ametiasutuste hoolde, ei või kohaldada siseriiklikku õiglusnormi (Härteklausel), mis lubab ametiasutusel teha erandeid ühenduse õigusest tulenevate maksude suhtes, kui selle tulemuseks on ühenduse õigusega kehtestatud maksu määramist, kohaldamise viisi või summat käsitlevate ühenduse õigusnormide kohaldamisala muutmine. 14. Seetõttu tuleb kaaluda, kas mõni ühenduse õiguse üldpõhimõte või konkreetne säte välistab eelotsusetaotluse esitanud kohtu viidatud siseriikliku õigusnormi rakendamise. Selle küsimuse uurimisel ilmneb, et sellist üldpõhimõtet või konkreetset sätet ei eksisteeri. 15. Sellega seoses tuleb märkida, et ühtki põhimõtet, mis mõne liikmesriigi õigussüsteemi kohaselt tuleneb või võib tuleneda õiguskindluse põhimõttest, ei saa kõikidel juhtudel
5 automaatselt käsitleda kaitseargumendina alusetult välja makstud ühenduse rahaliste hüvitiste tagasinõudmise vastu. Igal üksikjuhtumi puhul tuleb eraldi kaaluda, kas sellise põhimõtte kohaldamine võib ohtu seada tagasinõudmise aluseks oleva õigusnormi mõtte ja kas selle tulemuseks võib praktikas olla tagasinõudmise võimatuks muutumine. 16. Eelotsusetaotluse esitanud kohtu põhjendustest ilmneb, et õiguskindluse põhimõte, millele see kohus viitab, on alusetult välja makstud eksporditoetuste ametiasutuste poolt tagasinõudmise osas sõnastatud seaduse In- en Uitvoerwet artikli 9 lõikes 1, mille kohaselt toetuse võib tagasi nõuda, kui toetuse saamiseks edastatud teave osutub ebatõeseks või ebatäielikuks ning taotluse osas oleks tehtud teistsugune otsus, kui tegelik olukord oleks taotluse menetlemise ajal teada olnud. 17. Ehkki eelotsusetaotluse menetluse kontekstis ei ole Euroopa Kohus kohustatud nimetatud siseriiklikku õigusnormi tõlgendama ega selle täpset kohaldamisala määratlema, tuleb siiski otsustada, et sellise siseriiklikus õiguses sisalduva õiguskindluse põhimõtte kohaldamine, mille kohaselt ettevõtjale alusetult välja makstud rahalist hüvitist ei või tagasi nõuda, kui viga ei johtunud toetuse saaja poolt edastatud ebatõesest teabest või kui viga oleks olnud võimalik hõlpsasti vältida, vaatamata sellele, et esitatud teave oli ebatõene, ehkki esitatud heas usus, ei ole ühenduse õiguse praeguses olukorras vastuolus ühegi ühenduse õiguse põhimõttega. 18. Sellegipoolest tuleb uurida, kas määruse (EMÜ) nr 1657/69 artikli 6 ja iseäranis lõige 5, mille tõlgendamist eelotsusetaotluse esitanud kohus taotleb, kujutab endast erisätet, mis moodustab siseriikliku õiguse kohaldamise viite suhtes erandi ja asendab sellise viite ühenduse eeskirjaga, mille kohaselt on asjaomane ettevõtja kohustatud talle alusetult välja makstud toetuse tagasi maksma. 19. Määrus (EMÜ) 1957/69 sätestab eksporditoetuste andmise üksikasjalikud eeskirjad, mis täiendavad nõukogu ja komisjoni teistes määrustes, iseäranis nõukogu 4. märtsi aasta määruses (EMÜ) nr 441/69 (EÜT L 59, lk 1) sisalduvaid eeskirju. Selles määruses viidatakse teatud eriolukordadele, näiteks juhtumile, mil tooted, mille eksportimise korral on õigus saada eksporditoetust, töödeldakse enne nende eksportimist. Sellisel juhul on nimetatud määruse kohaselt, arvestades ka nõukogu määrust (EMÜ) nr 441/69 ja komisjoni 21 detsembri aasta määrust nr 1041/67/EMÜ (EÜT 314, lk 9), mis asendati komisjoni 17. jaanuari aasta määrusega (EMÜ) nr 192/75 (EÜT L 25, lk 1), mis omakorda asendati 29. novembri aasta määrusega (EMÜ) nr 2730/79 (EÜT 1979 L 317, lk 1), võimalik maksta toetus täielikult või osaliselt ette. Määruse (EMÜ) nr 1957/69 artikli 6 lõike 1 kohaselt on määruse (EMÜ) nr 441/69 artiklites 2 ja 3 sätestatud menetluste, st toetuse ettemaksmise, eeltingimuseks tagatise andmine, nagu oli mainitud ka eespool. Tagatise eesmärk on garanteerida, et teatud tähtaja jooksul esitatakse tõendid selle kohta, et asjaomased tooted või kaubad on jõudnud sihtkohta, mille osas toetust võimaldati. Artikli 6 lõige 5 sätestab, et väljamakstud eksporditoetus ja selle lisandunud summad tuleb käesoleva artikli sätete kohaselt tagasi maksta, kui lõikes 1 viidatud tõendeid ei esitata kehtestatud tähtaja jooksul. Kui tagasimakset ei ole sellisel juhul vastavale nõudmisele vaatamata tehtud, siis tagatist ei tagastata.
6 20. Ei ole vajadust otsustada, kas artikli 6 lõige 5 hõlmab selliseid olukordi, millega on tegemist kõnesoleval juhul; piisav on osutada, et ainuüksi lõike 5 sõnastusest, eriti sõnadest käesoleva artikli sätete kohaselt, ei ole võimalik järeldada, nagu oleks selle sättega soovitud eespool mainitud nõukogu määruses (EMÜ) nr 441/69 ning komisjoni määrustes (EMÜ) nr 1041/67, 192/75 ja 2730/79 kirjeldatud olukordade puhul tõusetuda võivate kohtumenetluste puhuks kehtestada ühenduse spetsiifiline tegevuskord seoses alusetult tehtud maksete tagasinõudmisega, kusjuures kõikide muude vaidluste puhul, mis on seotud toetuste tagasimaksmisega, kohaldataks ühenduse vastavate kohaldatavate õigusnormide puudumisel siseriiklikke õigusakte. 21. Eeltoodust tulenevalt tuleb esimesele küsimusele vastata nii, et käesoleval ajal kehtiv ühenduse õigus ja täpsemalt komisjoni määruse (EMÜ) nr 1957/69 artikli 6 lõige 5 ei välista ettevõtjatele alusetult välja makstud eksporditoetuste liikmesriikide ametiasutuste poolt tagasinõudmise menetluste puhul siseriiklikus õiguses sisalduva õiguskindluse põhimõtte kohaldamist, mille kohaselt riigiasutuste poolt alusetult välja makstud rahalisi hüvitisi ei või tagasi nõuda, kui tehtud viga ei johtunud toetuse saaja poolt edastatud ebatõesest teabest või kui viga oleks olnud võimalik hõlpsasti vältida, vaatamata sellele, et esitatud teave oli ebatõene, ehkki esitatud heas usus. 22. Teise ja kolmanda küsimuse sõnastusest võib järeldada, et esimesele küsimusele antud vastust arvestades ei ole nendele küsimustele vaja vastata. Kohtukulud 23. Euroopa Ühenduste Komisjoni poolt Euroopa Kohtule märkuste esitamisel kantud kulusid ei hüvitata. Et põhikohtuasja poolte jaoks on käesolev menetlus eelotsusetaotluse esitanud kohtus poolelioleva asja üks staadium, otsustab kohtukulude jaotuse nimetatud kohus. Esitatud põhjendustest lähtudes, EUROOPA KOHUS, vastates College van Beroep voor het Bedrijfsleveni poolt 15. detsembri aasta otsusega, mis registreeriti Euroopa Kohtu kantseleis 21. detsembril 1978, esitatud küsimustele, otsustab: Käesoleval ajal kehtiv ühenduse õigus ja täpsemalt komisjoni 30. septembri aasta määruse (EMÜ) nr 1957/69 (EÜT L 250, lk 1) artikli 6 lõige 5 ei välista ettevõtjatele alusetult välja makstud eksporditoetuste liikmesriikide ametiasutuste poolt tagasinõudmise menetluste puhul siseriiklikus õiguses sisalduva õiguskindluse põhimõtte kohaldamist, mille kohaselt riigiasutuste poolt alusetult välja makstud rahalisi hüvitisi ei või tagasi nõuda, kui tehtud viga ei johtunud toetuse saaja poolt edastatud ebatõesest teabest või kui viga oleks olnud võimalik hõlpsasti vältida, vaatamata sellele, et esitatud teave oli ebatõene, ehkki esitatud heas usus. O'Keeffe Touffait Mertens de Wilmars
7 Pescatore Mackenzie Stuart Bosco Koopmans Kuulutatud avalikul kohtuistungil 5. märtsil aastal Luxembourgis. Kohtusekretär Esimese koja esimees Presidendi ülesannetes A. Van Houtte A. O Keeffe
KOHTUOTSUS (Viies koda) 17. juuli 1997 (Tollimaksud halduskoostöömeetodid kaupade liikumissertifikaatide EUR.1 kontrollimenetlused tollivormistusejärgne tollimaksude sissenõudmine tollivõlgade eest vastutav

matches: kohus kohus kohus kohus kohus Kohus Kohus kohus Kohus kohus


Väljaandja:RahandusministerAkti liik:määrusTeksti liik:terviktekstRedaktsiooni jõustumise kp:01.11.2016Redaktsiooni kehtivuse lõpp:
Avaldamismärge:RT I, 22.06.2016, 45
Tulumaksuseadusest, sotsiaalmaksuseadusest, kogumispensionide seadusest ja töötuskindlustuse seadusest tulenevate deklaratsioonide ja tõendite vormide kinnitamine ning nende täitmise ja esitamise korrad[RT I, 19.09.2014, 2 - jõust. 01.01.2015] Vastu võetud 29.11.2010 nr 60RT I, 03.12.2010, 13jõustumine 01.01.2011Muudetud järgmiste aktidega (näita)VastuvõtmineAvaldamineJõustumine29.11.2011RT I, 02.12.2011, 401.01.201209.07.2012RT I, 13.07.2012, 301.08.201212.11.2012RT I, 16.11.2012, 101.01.2013, osaliselt 01.04.201323.11.2012RT I, 28.11.2012, 301.12.201224.01.2014RT I, 31.01.2014, 203.02.201411.09.2014RT I, 19.09.2014, 201.01.201508.04.2015RT I, 14.04.2015, 1217.04.2015, rakendatakse tagasiulatuvalt 1.01.201511.08.2015RT I, 14.08.2015, 501.09.201513.11.2015RT I, 20.11.2015, 201.01.201613.05.2016RT I, 19.05.2016, 1922.05.2016, osaliselt 01.07.2016 ja 01.11.201614.06.2016RT I, 22.06.2016, 1925.06.2016, rakendatakse alates 01.05.2016Määrus kehtestatakse tulumaksuseaduse § 40 lõigete 5 ja 6, § 50 lõike 9, § 54 lõike 3, § 56 lõike 3, § 561, § 562; § 571 lõike 6, § 572 lõike 5, sotsiaalmaksuseaduse § 9 lõike 7, töötuskindlustuse seaduse § 42 lõike 2 ning kogumispensionide seaduse § 11 lõike 12 punktide 1 ja 2 alusel.[RT I, 19.09.2014, 2 - jõust. 01.01.2015] § 1. Deklaratsioonide ja tõendite vormid Kehtestada järgmised deklaratsioonide ja tõendite vormid: 1) deklaratsiooni vorm TSD „Tulu- ja sotsiaalmaksu, kohustusliku kogumispensioni makse ja töötuskindlustusmakse deklaratsioon” (lisa 1); 2) vormi TSD lisa 1 „Residendist füüsilistele isikutele tehtud väljamaksed, kinnipeetud tulumaks, kohustusliku kogumispensioni makse ja töötuskindlustusmakse ning arvutatud sotsiaalmaks ja tööandja töötuskindlustusmakse“ (lisa 2);[RT I, 19.09.2014, 2 - jõust. 01.01.2015] 3) vormi TSD lisa 2 „Mitteresidendist füüsilistele või juriidilistele isikutele tehtud väljamaksed, kinnipeetud tulumaks ja töötuskindlustusmakse ning arvutatud sotsiaalmaks ja töötuskindlustusmakse, lepingulistele investeerimisfondidele tehtud väljamaksed ja kinnipeetud tulumaks“ (lisa 3);[RT I, 19.09.2014, 2 - jõust. 01.01.2015] 4) vormi TSD lisa 3 „Mitteresidendist juriidilise isiku püsivast tegevuskohast väljaviidud kasum“ (lisa 4);[RT I, 19.09.2014, 2 - jõust. 01.01.2015] 5) vormi TSD lisa 4 „Erisoodustused” (lisa 5); 6) vormi TSD lisa 5 „Kingitused, annetused ja vastuvõtukulud“ (lisa 6);[RT I, 19.09.2014, 2 - jõust. 01.01.2015] 7) vormi TSD lisa 6 „Ettevõtluse ja põhikirjalise tegevusega mitteseotud kulud ja muud väljamaksed“ (lisa 7); [RT I, 19.09.2014, 2 - jõust. 01.01.2015] 8) vormi TSD lisa 7 „Dividendid ja muud kasumieraldised, väljamaksed omakapitalist ning nendega seotud õigused“ (lisa 8);[RT I, 19.09.2014, 2 - jõust. 01.01.2015] 9) vorm ESD „Erijuhtude sotsiaalmaksu ja kohustusliku kogumispensioni täiendava sissemakse deklaratsioon“ (lisa 9);[RT I, 14.08.2015, 5 - jõust. 01.09.2015] 10) tõendi vorm TSM „Residendist füüsilisele isikule tehtud väljamaksete, kinnipidamiste ja maksude tõend“ (lisa 10);[RT I, 19.09.2014, 2 - jõust. 01.01.2015] 11) tõendi vorm TSM MR „Mitteresidendile tehtud väljamaksete, kinnipidamiste ja maksude tõend” (lisa 11);[RT I, 19.09.2014, 2 - jõust. 01.01.2015] 12) tõendi vorm TSM LIF „Lepingulisele investeerimisfondile tehtud väljamaksete ja kinnipeetud tulumaksu tõend” (lisa 12);[RT I, 19.09.2014, 2 - jõust. 01.01.2015] 13) vorm INF 1 „Dividendide ja omakapitalist tehtud väljamaksete saajate deklaratsioon“ (lisa 13);[RT I, 19.09.2014, 2 - jõust. 01.01.2015] 14) vorm INF 2 „Füüsiliste isikute tasutud eluasemelaenu intresside deklaratsioon” (lisa 14); 15) vorm INF 3 „Füüsiliste isikute tasutud koolituskulude deklaratsioon” (lisa 15);[RT I, 14.04.2015, 12 - jõust. 17.04.2015, rakendatakse tagasiulatuvalt 1.01.2015] 16) vorm INF 4 „Saadud kingituste ja annetuste deklaratsioon” (lisa 16); 17) vorm INF 5 „Täiendava kogumispensioni kindlustuslepingu alusel saadud kindlustusmaksete deklaratsioon” (lisa 17);[RT I, 02.12.2011, 4 - jõust. 01.01.2012] 18) vorm INF 6 „Vabatahtliku pensionifondi osakute soetamiseks makstud summade deklaratsioon” (lisa 18);[RT I, 02.12.2011, 4 - jõust. 01.01.2012] 19) vorm INF 9 „Kingituste, annetuste ja muude tulude kasutamise deklaratsioon” (lisa 19);[RT I, 14.04.2015, 12 - jõust. 17.04.2015, rakendatakse tagasiulatuvalt 1.01.2015] 20) [kehtetu - RT I, 19.09.2014, 2 - jõust. 01.01.2015] 21) vorm INF 12 „Mitteresidentidele makstud intressi deklaratsioon” (lisa 21); 22) vorm INF 14 „Isikliku sõiduauto kasutamise hüvitise ja koolituskulude katmise deklaratsioon“ (lisa 22);[RT I, 19.09.2014, 2 - jõust. 01.01.2015] 23) [kehtetu - RT I, 19.09.2014, 2 - jõust. 01.01.2015] 24) tõendi vorm TD „Omakapitalist tehtud väljamakse, äriühingute ühinemisel või jagunemisel üleantud õiguste tõend“ (lisa 24);[RT I, 19.09.2014, 2 - jõust. 01.01.2015] 25) vorm INF 16 „Residendist füüsilistele isikutele makstud intressi ja kindlustushüvitise deklaratsioon” (lisa 25); 26) tõendi vorm TPS „Töötaja eest tasutud täiendava kogumispensioni kindlustusmaksete ja vabatahtliku pensionifondi osakute soetamiseks makstud summade tõend” (lisa 26).[RT I, 02.12.2011, 4 - jõust. 01.01.2012] § 2. Rakendussätted (1) [Käesolevast tekstist välja jäetud.] (2) Enne 2011. aasta 1. jaanuari tehtud väljamaksete, erisoodustuste, kasumieraldiste ja väljaviidud kasumi deklareerimisel rakendatakse lõikes 1 nimetatud määrusega kinnitatud vormi TSD ja selle lisasid 1–71, vormi ESD, vormi INF 1, vormi INF 11 ja vormi TD. (3) 2010. aasta kohta antava tõendi ja esitatava maksusoodustuse kasutamisega seotud informatsiooni deklareerimisel rakendatakse lõikes 1 nimetatud määrusega kinnitatud tõendivorme TSM, TSM1 ja TM1 ja vorme INF 2–6, 9 ja 12–15. (4) Enne 2016. aasta 1. jaanuari tehtud väljamaksete, erisoodustuste, annetuste ja välja viidud kasumi deklareerimisel ja informatsiooni esitamisel kohaldatakse kuni 2015. aasta 31. detsembrini kehtinud lisasid 1–6, 8, 15 ja 22.[RT I, 19.05.2016, 19 - jõust. 22.05.2016] (5) Käesoleva määruse 2015. aasta 20. novembril jõustunud muudatustega kehtestatud lisasid 2 ja 3 kohaldatakse kuni 2016. aasta 30. juunini tehtud väljamaksete kohta.[RT I, 19.05.2016, 19 - jõust. 01.07.2016] (6) Käesoleva määruse 2015. aasta 20. novembril jõustunud muudatustega kehtestatud lisasid 4 ja 8 kohaldatakse kuni 2016. aasta 31. oktoobrini välja viidud kasumi, makstud dividendide ja omakapitalist tehtud väljamakstete kohta.[RT I, 19.05.2016, 19 - jõust. 01.11.2016] § 3. Määruse jõustumine Määrus jõustub 2011. aasta 1. jaanuaril. Lisa 1 Vorm TSD[RT I, 20.11.2015, 2 - jõust. 01.01.2016, enne 2016. aasta 1. jaanuari tehtud väljamaksete, erisoodustuste, annetuste ja välja viidud kasumi deklareerimisel ja informatsiooni esitamisel kohaldatakse kuni 2015. aasta 31. detsembrini kehtinud lisasid 1–6, 8, 15 ja 22.] Lisa 2 Vormi TSD lisa 1[RT I, 19.05.2016, 19 - jõust. 01.07.2016] Lisa 3 Vormi TSD lisa 2[RT I, 19.05.2016, 19 - jõust. 01.07.2016] Lisa 4 Vormi TSD lisa 3[RT I, 19.05.2016, 19 - jõust. 01.11.2016] Lisa 5 Vormi TSD lisa 4[RT I, 20.11.2015, 2 - jõust. 01.01.2016, enne 2016. aasta 1. jaanuari tehtud väljamaksete, erisoodustuste, annetuste ja välja viidud kasumi deklareerimisel ja informatsiooni esitamisel kohaldatakse kuni 2015. aasta 31. detsembrini kehtinud lisasid 1–6, 8, 15 ja 22.] Lisa 6 Vormi TSD lisa 5[RT I, 20.11.2015, 2 - jõust. 01.01.2016, enne 2016. aasta 1. jaanuari tehtud väljamaksete, erisoodustuste, annetuste ja välja viidud kasumi deklareerimisel ja informatsiooni esitamisel kohaldatakse kuni 2015. aasta 31. detsembrini kehtinud lisasid 1–6, 8, 15 ja 22.] Lisa 7 Vormi TSD lisa 6[RT I, 19.09.2014, 2 - jõust. 01.01.2015] Lisa 8 Vormi TSD lisa 7[RT I, 19.05.2016, 19 - jõust. 01.11.2016] Lisa 9 Vorm_ESD[RT I, 22.06.2016, 19 - jõust. 25.06.2016, rakendatakse alates 01.05.2016] Lisa 10 Vorm TSM[RT I, 19.09.2014, 2 - jõust. 01.01.2015] Lisa 11 Vorm TSM MR[RT I, 19.09.2014, 2 - jõust. 01.01.2015] Lisa 12 Vorm TSM LIF[RT I, 19.09.2014, 2 - jõust. 01.01.2015] Lisa 13 Vorm INF 1[RT I, 19.09.2014, 2 - jõust. 01.01.2015] Lisa 14 Vorm INF 2Lisa 15 Vorm INF 3[RT I, 20.11.2015, 2 - jõust. 01.01.2016, enne 2016. aasta 1. jaanuari tehtud väljamaksete, erisoodustuste, annetuste ja välja viidud kasumi deklareerimisel ja informatsiooni esitamisel kohaldatakse kuni 2015. aasta 31. detsembrini kehtinud lisasid 1–6, 8, 15 ja 22.] Lisa 16 Vorm INF 4Lisa 17 Vorm INF 5[RT I, 02.12.2011, 4 - jõust. 01.01.2012] Lisa 18 Vorm INF 6[RT I, 02.12.2011, 4 - jõust. 01.01.2012] Lisa 19 Vorm INF 9[RT I, 14.04.2015, 12 - jõust. 17.04.2015, rakendatakse tagasiulatuvalt 1.01.2015] Lisa 20 Vorm INF 11[Kehtetu - RT I, 19.09.2014, 2 - jõust. 01.01.2015] Lisa 21 Vorm INF 12[RT I, 31.01.2014, 2 - jõust. 03.02.2014] Lisa 22 Vorm INF 14[RT I, 20.11.2015, 2 - jõust. 01.01.2016, enne 2016. aasta 1. jaanuari tehtud väljamaksete, erisoodustuste, annetuste ja välja viidud kasumi deklareerimisel ja informatsiooni esitamisel kohaldatakse kuni 2015. aasta 31. detsembrini kehtinud lisasid 1–6, 8, 15 ja 22.] Lisa 23 Vorm INF 15[Kehtetu - RT I, 19.09.2014, 2 - jõust. 01.01.2015] Lisa 24 Vorm TD[RT I, 19.09.2014, 2 - jõust. 01.01.2015] Lisa 25 Vorm INF 16Lisa 26 Vorm TPS


text:
Terve Pere Apteegi esialgse õiguskaitse taotluse rahuldamise selgituseks | Eesti kohtud
Terve Pere Apteegi esialgse õiguskaitse taotluse rahuldamise selgituseks
Tartu Halduskohus selgitab eilse Terve Pere Apteegi OÜ (apteek) esialgse õiguskaitse taotluse rahuldamise määruse kohta, et kohus ei ole andnud hinnangut Ravimiameti peadirektori tegevusele. Kohus lahendas õigusliku küsimuse, kas kaebajal on kaebuse lahendamise ajal õigus pakkuda apteegiteenust.
Esialgse õiguskaitse taotluse esitas apteek kohtule kaebuses, millega taotleb Ravimiameti 5. oktoobri otsuse tühistamist. Viimasega peatati osaliselt apteegi tegevusloa kehtivus Tallinnas Sütiste tee 19. Ravimiamet põhjendas oma seisukohta sellega, et apteegil ei ole alates selle aasta 1. oktoobrist teenuse osutamiseks Põhja-Eesti Regionaalhaiglaga (PERH) kehtivat üürilepingut viimase pindade kasutamiseks.
Esialgse õiguskaitse peamine eesmärk on tagada kaebaja õiguste esialgne kaitse, kui see võib hiljem osutuda kohtuotsusega oluliselt raskendatuks või võimatuks. Kohtu esialgse hinnangu järgi ei saa kaebust praeguses etapis pidada perspektiivituks. Kui kohus oleks kaebaja taotluse rahuldamata jätnud, ei saaks apteek kohtumenetluse ajal vaidlusaluses kohas teenust osutada. Esialgse õiguskaitse taotluse osas seisukoha võtmine ei ole aga kaebuse sisuline lahendamine.
Halduskohus leidis, et kuna apteek ja PERH vaidlevad pooleliolevas Harju Maakohtu menetletavas tsiviilasjas ruumide edasise kasutamise õiguspärasuse üle, ei ole nendevaheline eraõiguslik asjaolu praegu selge. Halduskohtule esitatud dokumentidest ei nähtu, et avalik huvi ja puudutatud isikute õiguseks saaks kahjustatud, kui kohus peatab vaidlustatud otsuse kehtivuse.
Kohus leidis, et vaidlusaluse tegevusloa kehtivusest ei sõltu ruumide valdamine ega nende kasutamise õiguslik alus. Kehtiv tegevusluba ei ole ruumide õiguspärase valdamise eeldus. Seda, kas ruumide kasutamiseks on õiguslik alus või mitte, vaieldakse maakohtumenetluses. Kui viimases peaks selguma, et apteegil puudus alates 1. oktoobrist ruumide kasutamiseks õiguslik alus, on nii PERHil kui ka rendipinda samuti kasutada soovival BENU Apteek Eesti OÜ-l õigus kasutada kaebaja vastu eraõiguslikke õiguskatsevahendeid. Seega ei kahjusta tegevusloa kehtivus pöördumatult PERHi ega võimaliku tulevase uue teenusepakkuja huve ega õigusi.
Kohus märkis, et apteegil ja Ravimiametil on vajadusel õigus taotleda eilse määruse igas menetlusstaadiumis tühistamist või selle muutmist. Vajadusel arutab kohus esialgse õiguskaitse kohaldamise küsimust pooltega ka 14. novembril toimuval kohtuistungil. Hiljemalt kohtuotsuse tegemisega otsustab kohus esialgse õiguskaitse kohaldamise küsimuse uuesti.
Eilne määrus on vaidlustatav Tartu Ringkonnakohtus 15 päeva jooksul.

matches: kohus Kohus kohus kohus Kohus Kohus kohus kohus


§ 4 Maksu laekumisekoht
§ 5 Maksustamisperiood ja maksu tasumisetähtaeg
§ 6 Maksu tasumisekord
§ 14 Seadusejõustumine
Raskeveokimaksugamaksustatakseveostevedamiseksettenähtud:
1) liiklusregistrisregistreeritud 12-tonnise võisuuremaregistri- võitäismassigaveoauto, väljaarvatudkäesolevaparagrahvipunktis 2 nimetatudveoauto;
2) veoautostjaühestvõienamasthaagisestkoostatud 12-tonnise võisuuremaregistri- võitäismassigaautorong, mille veoauto on registreeritudliiklusregistris.
(1) Käesolevaseaduse §-s 1 nimetatudveoautojaautorong (edaspidiraskeveok) maksustatakseseaduselisastoodudmäärajärgivastavalt:
1) veoautoregistrimassile, telgedearvulejaveoteljevedrustusetüübile. Sõidukiregistreerimistunnistuselveoautoregistrimassikohtamärkepuudumisekorraltoimubmaksustaminevastavaltveoautotäismassile, telgedearvulejaveoteljevedrustusetüübile;
2) autorongiregistrimassilevõitäismassile, võttesalusekskäesolevalõikepunktis 1 nimetatudveoautonäitajad, autorongikoosseisusüheaegseltkasutatavatehaagistetelgedearvujanimetatudhaagistesuurimamassi, mille veoautoomanikvõikasutaja on avaldanudEestiRiiklikuleAutoregistrikeskusele (edaspidiAutoregistrikeskus) ningAutoregistrikeskus on kandnudliiklusregistrisse.
(11) Autorongi, mille koosseisuskasutatakseüheaegseltmituthaagist, maksumäärleitakselähtuvaltveoauto ja haagistesummaarsestsuurimastmassist ja telgedearvust.
(3) Kuimaksustamisperioodijooksulliiklusregistrismaksustamisealuseksolevaidandmeidmuudetakse, arvutataksesamalmaksustamisperioodiltasumiselekuuluvraskeveokimaksandmetesttulenevasuurimamaksumäärajärgi. Juurdemaksmiselekuuluvmaksusummaarvutatakseproportsionaalselttervetekalendrikuudearvuga, mis on jäänudmuudetudandmetekandmisestliiklusregistrissemaksustamisperioodilõpuni, jatasutakse 15 kalendripäevajooksulnendeandmeteliiklusregistrissekandmisepäevastarvates.
(1) RaskeveokimaksumaksabEestisajutiseltvõialaliseltelavfüüsilineisik, Eestisregistreeritudjuriidilineisikningriigi- jakohalikuomavalitsuseasutus, kesomabkäesolevaseaduse §-s 1 nimetatudraskeveokit, väljaarvatudkäesolevaparagrahvilõigetes 11ja 2 sätestatudjuhtudel.
(11) Raskeveokikasutaja on raskeveokimaksumaksjaks, kuitakasutabraskeveokitkasutuslepinguvõiomandireservatsioonigamüügilepingualuseljatemanimivõinimetus, isiku- võiregistrikoodningelu- võiasukohaaadress on kantudliiklusregistrisse. Nimetatudkandepuudumiselmaksabraskeveokimaksuraskeveokiomanik.
(2) Kuikäesolevaseaduse §-s 1 nimetatudraskeveokiomanikei ole käesolevaparagrahvilõikes 1 nimetatudisikvõiasutus, maksabraskeveokimaksuraskeveokivaldaja, kes on kantudliiklusregistrisse.
(3) Raskeveokimaksumaksjaelu- võiasukoht, raskeveokiregistri- võitäismass, telgedearvjaveoteljelõhkvedrustusevõisellegasamaväärsevedrustuseolemasolu on määratudliiklusregistrissekantudandmetega.
§ 4. Maksu laekumisekoht
Raskeveokimakslaekubriigieelarvesse.
§ 5. Maksustamisperiood ja maksu tasumisetähtaeg
(1) Raskeveokimaksumaksustamisperiood on kvartal.
(2) Maksumaksja on kohustatudarvutama ja tasumaraskeveokimaksu:
1) raskeveokilthiljemaltmaksustamisperioodiesimese kuu 15. kuupäevaks, väljaarvatudkäesolevalõikepunktides 2 ja 3 nimetatudjuhtudel;
2) maksustamisperioodilliiklusregistrisregistreeritudveoautolt 15 kalendripäevajooksulpärastveoautoregistreerimistliiklusregistris;
3) autorongilt, mille suurimmasskantiliiklusregistrissemaksustamisperioodil, 15 kalendripäevajooksulpärastautorongikoosseisusüheaegseltkasutatavatehaagiste suurima massi kandmistAutoregistrikeskusepooltliiklusregistrisse.
(3) Käesolevaparagrahvilõike 2 punktides 2 ja 3 nimetatudveoautolt ja autorongiltmakstakseraskeveokimaksuproportsionaalselttervetekalendrikuudearvuga, mis on jäänudveoautoregistreerimisestliiklusregistrisvõihaagiste suurima massi kandmisestliiklusregistrissemaksustamisperioodilõpuni.
(4) Raskeveokivõõrandamiselvõikasutusõiguseüleminekulmaksustamisperioodikestelmaksustamisperioodieesttasutudraskeveokimaksu ei tagastata. Omanikuvõikasutajavahetusevormistamiselliiklusregistriandmetes on raskeveokisoetanudvõikasutussesaanudisikkohustatudtasumaraskeveokimaksualatesraskeveokisoetamiselevõikasutusse saamisele järgnevastkvartalist.
§ 6. Maksu tasumisekord
(1) Raskeveokimaksutasumiselkantaksesee Maksu- ja Tolliametipangakontole.
(2) Maksekorralduselpeab olema loetavaltmärgitudraskeveokimaksumaksja nimi (füüsiliseisikupuhulees- ja perekonnanimi), veoautoriiklikuregistreerimismärgiandmed (edaspidiregistreerimismärgiandmed), maksustatavaraskeveokiregistri-võitäismasskilogrammides, maksu summa ja periood, mille eestmakstasutakse. Kuimaksumaksjatasubraskeveokimaksukorragamitmetemaomandisvõivalduses oleva raskeveokieest, peavadmaksekorraldusel olema loetavalteraldimärgitudkõigiveoautoderegistreerimismärkideandmed, maksustatavateraskeveokiteregistri-võitäismassidningtasutudmaksusummadraskeveokitelõikes.
Raskeveokimaksust on vabastatudkaitseväe, Kaitseliidu, piirivalve, politseiasutusteningriigi ja kohalikuomavalitsusetuletõrje- ja päästeasutusteraskeveokid.
(1) Raskeveokimaksumaksuhaldur on Maksu- ja Tolliamet.
(2) Autoregistrikeskus on kohustatudesitama Maksu- ja Tolliametileigamaksustamisperioodiesimese kuu 10. kuupäevakseelmiselmaksustamisperioodilliiklusregistrisregistreeritudvõisellestkustutatudraskeveokite kohta järgmisedandmed:
1) veoautoomanikuvõikäesolevaseaduse § 3 lõigetes 11 ja 2 nimetatudjuhtudelvaldaja nimi (füüsiliseisikupuhulees- ja perekonnanimi);
2) veoautoomanikuvõikäesolevaseaduse § 3 lõigetes 11 ja 2 nimetatudjuhtudelvaldajaisikukood (sellepuudumiselisikusünnikuupäev, -kuu ja -aasta) võiregistrikood;
3) veoautoomanikuvõikäesolevaseaduse § 3 lõigetes 11 ja 2 nimetatudjuhtudelvaldajaelu-võiasukohaaadress;
4) veoautoregistreerimismärgiandmed;
5) veoautoregistri-võitäismass;
6) autorongikoosseisusüheaegseltkasutatavatehaagistetelgedearv ja nimetatudhaagistesuurimmass, mis on kantudliiklusregistrisse, samutikandetegemisekuupäev;
7) veoautomark;
8) veoautoveoteljelõhkvedrustusevõisellegasamaväärsevedrustuse olemasolu võipuudumine;
9) veoautotelgedearv;
10) veoautoregistreerimise, registrikandemuutmisevõiregistristkustutamisekuupäev.
(3) Kuiliiklusregistrismaksustamisealuseksolevadraskeveokivõimaksumaksjaandmedmaksustamisperioodijooksulmuutuvad, on Autoregistrikeskuskohustatudsellest Maksu- ja Tolliametileteatamamaksustamisperioodilejärgneva kuu 10. kuupäevaks.
§ 10-12. [Käesolevasttekstistväljajäetud]
(1) Liiklusregistrispeavad olema raskeveoki kohta järgmisedandmed:
1) veoautoregistri-võitäismass;
2) veoautotelgedearv;
3) veoautoveoteljevedrustusetüüp (õhkvedrustusevõisellegasamaväärsevedrustuse olemasolu võipuudumine) ;
4) sihtotstarbeliseveoautopuhul kirje, kas sõiduk on ette nähtudveoseveoks;
5) autorongikoosseisusüheaegseltkasutatavatehaagistetelgedearv ja nimetatudhaagistesuurimmass.
(2) Kui osa käesolevaparagrahvilõikes 1 nimetatudandmetestliiklusregistrispuudub, on maksumaksjakohustatudnenderegistrissekandmisekspöördumaAutoregistrikeskusessehiljemalt 2004. aasta 20. märtsiks. Eelnimetatudandmeteliiklusregistrissekandmisesttulenevregistreerimistunnistusevahetamine on kuni 2004. aasta 31. märtsiniriigilõivuvaba.
(3) Autoregistrikeskus on kohustatudesitama Maksu- ja Tolliametilehiljemalt 2004. aasta 10. aprilliksliiklusregistrisregistreeritudraskeveokite kohta käesolevaseaduse § 9 lõikes 2 loetletudandmed 2004. aasta 31. märtsiseisuga.
(4) Maksumaksja on kohustatudarvutama ja tasuma 2004. aastaesimeselkvartaliltasumisele kuuluva raskeveokimaksu 2004. aasta 15. aprilliks, tasudessellekoosjärgmiselmaksustamisperioodiltasumisele kuuluva maksusummaga. Käesolevaseaduse § 2 lõiget 3 ei kohaldata 2004. aastaesimesekvartalieesttasumisele kuuluva raskeveokimaksuarvutamisel.
(5) Käesolevaseadusegakehtestatavatraskeveokimaksurakendataksealates 2004. aasta 1. jaanuarist.
§ 14. Seadusejõustumine
Käesolevseadusjõustub 2003. aasta 1. jaanuaril.
raskeveokimaksuseadusejuurde