Pensioniõigusliku staaži tõendamise kord – Riigi Teataja
Pensioniõigusliku staaži tõendamise kord
Pensioniõigusliku staaži tõendamise kord - sisukord
§ 9 Vabariigi Presidendi abikaasale Vabariigi Presidendi ametivolituste aja pensioniõigusliku staaži hulka arvamist tõendavad dokumendid
§ 17 Füüsilisest isikust ettevõtjana töötamise aega tõendav dokument
§ 18 Ajutise töövõimetuse aega tõendav dokument
§ 19 Õigusvastaste repressioonide aega tõendavad dokumendid
§ 20 Sõjast põhjustatud repressioonide aega tõendavad dokumendid
§ 21 Pensioniõiguslikku staaži tõendavad arhiividokumendid
§ 22 Pensioniõiguslikku staaži tõendavate dokumentide vorm
3 PENSIONIÕIGUSLIKKU STAAŽI TÕENDAVATE DOKUMENTIDE VORMISTAMINE
§ 23 Dokumentide vastavus vorminõuetele
§ 24 Nõuded tööraamatu kannetele
§ 25 Erisused pensioniõigusliku staaži perioodide arvestamisel
§ 26 Pensioniõigusliku staaži perioodide arvestamine kolhoosis töötamise korral
§ 27 Pensioniõigusliku staaži perioodide arvestamine karistuse kandmise korral
4 PENSIONIÕIGUSLIKU STAAŽI TÕENDAMINE KOHTU KORRAS
§ 28 Pensioniõigusliku staaži tõendamine kohtu korras
§ 29 Endise NSV Liidu territooriumil omandatud pensioniõigusliku staaži tõendamine
§ 30 Väikelapse eest hoolitsemise aja või lapse kasvatamise aja arvestamine teise õigustatud isiku pensioniõigusliku staaži hulka
Vastu võetud 10.01.2002 nr 6
RT I 2002, 5, 14
08.10.2002 RT I 2002, 84, 498 19.10.2002
05.02.2009 RT I 2009, 11, 69 16.02.2009
Määrus kehtestatakse «Riikliku pensionikindlustuse seaduse» § 27 lõike 3 alusel.
(1) Käesolev kord reguleerib «Riikliku pensionikindlustuse seaduse» (edaspidi seadus) §-s 28 sätestatud pensioniõigusliku staaži tõendamist.
(2) Pensioniõigusliku staaži tõendamiseks esitatud dokumentide alusel tehakse kindlaks pensioniõigusliku staaži hulka arvatav tegevuse aeg.
(3) Pensioniõigusliku staaži tõendamiseks esitatud dokumentidele annab vajaduse korral õigusliku hinnangu pensionikomisjon.
(4) Pensioniõiguslikku staaži arvestatakse kuni 31. detsembrini 1998. a.
(1) Pensioniõigusliku staaži tõendamiseks esitatakse üldjuhul tööraamat.
(2) Tööraamatu või tööraamatus vastavate kannete puudumise või ebaõigete kannete korral võib pensioniõiguslikku staaži tõendada muu dokumendiga (tööleping, käskkiri, korraldus, isiklik kaart, töötasuleht, töönimistu, teenistuskiri, kolhoosi liikmeraamat, tööettevõtuleping või muu tsiviilõiguslik leping jmt), milles on andmed töötamise aja kohta.
(4) Palgaraamatu sissekannete alusel tõendatakse pensioniõiguslikku staaži töölevõtmise päevast kuni töö lõpetamise päevani. Juhul kui palgaraamatus puudub sissekanne töö lõpetamise kohta, tehakse palgaraamatu alusel pensioniõiguslik staaž kindlaks töölevõtmise päevast kuni päevani, mille eest on makstud töötasu.
(5) Ametiühingu liikmepilet võib olla pensioniõiguslikku staaži tõendavaks dokumendiks aja kohta, mille osas on olemas sissekanded töötasult või stipendiumilt liikmemaksu maksmise kohta.
(6) Töötamine tööettevõtulepingu või muu tsiviilõigusliku lepingu alusel arvatakse pensioniõigusliku staaži hulka alates 1. jaanuarist 1991. a lepingu täitmisele kulunud tööperioodi ulatuses. Juhul kui lepingusse ei ole märgitud tööperioodi, tõendatakse pensioniõiguslikku staaži töö vastuvõtmise akti või muu dokumendiga, millest nähtub lepingu täitmisele kulunud tööperiood.
(7) Pensioniõiguslikku staaži tõendavateks dokumentideks on teenistusstaaži tõendavad dokumendid vastavalt «Avaliku teenistuse seaduse» §-le 155.
(1) Loomeliitude ja kutseühingute liikmete tegevuse aega, alates loometegevuse algusest, tõendatakse loomeliidu juhatuse sekretariaadi või juhatuse tõendi või teatisega, millest nähtub loometegevuse algusaeg, loomeliidu liikmeks astumise aeg, samuti loomingulise tegevuse aeg. Nende loometöötajate pensioniõiguslikku staaži, kes ei olnud loomeliitude liikmed, kuid kuulusid kutseühingutesse, tõendatakse vastava kutseühingu poolt välja antud teatisega.
Teenistusaega Eesti kaitseväes ning kooskõlas «Kaitseväeteenistuse seadusega» nimetatud teenistusega võrdsustatud teenistusaega tõendatakse ühega järgmistest dokumentidest:
1) kaitseväeteenistuse tunnistusega;
2) Kaitseväe Peastaabi teatisega;
3) Kaitseressursside Ameti või kaitseväe struktuuriüksuse teatisega;
4) Kaitseliidu Peastaabi teatisega;
5) Kaitseministeeriumi teatisega;
6) muu dokumendiga, millest nähtub Eesti kaitseväes teenimine või kooskõlas Kaitseväeteenistuse seadusega“ nimetatud teenistusega võrdsustatud teenistusaeg;
7) dokumendi alusel tööraamatusse tehtud kandega teenistuse aja kohta.
Teenistusaega Siseministeeriumi süsteemis tõendatakse dokumendi alusel tööraamatusse tehtud kandega teenistuse aja kohta või Siseministeeriumi teatisega.
1) sõjaväepiletiga;
2) kaitseväeteenistuse tunnistusega;
4) kaitseväe raviasutuse teatisega;
5) dokumendi alusel tööraamatusse tehtud kandega kohustusliku sõjaväeteenistuse või asendusteenistuse kohta.
[RT I 2009, 11, 69 - jõust. 16.02.2009]
Õpiaega kutseõppeasutuse päevases õppevormis või ülikooli või rakenduskõrgkooli statsionaarses õppevormis või nendega võrdsustatud õppevormides tõendatakse diplomi, tunnistuse või muu dokumendiga, milles on andmed õppeasutuse, õppevormi ja õppeaja kestuse kohta.
Eesti Vabariigi diplomaadi abikaasa välisesinduses oleku aega tõendatakse:
1) diplomaadi abikaasa tööraamatuga;
2) välisministri käskkirja või Välisministeeriumi muu dokumendiga, millest nähtub diplomaadi nimi ja diplomaadi abikaasa välisesinduses oleku aeg;
3) abielutunnistusega.
§ 9. Vabariigi Presidendi abikaasale Vabariigi Presidendi ametivolituste aja pensioniõigusliku staaži hulka arvamist tõendavad dokumendid
Vabariigi Presidendi mittetöötavale abikaasale Vabariigi Presidendi ametivolituste aja pensioniõigusliku staaži hulka arvamiseks esitatakse:
1) Vabariigi Presidendi abikaasa tööraamat;
2) Vabariigi Presidendi Kantselei teatis Vabariigi Presidendi ametivolituste aja kohta;
3) abielutunnistus.
I grupi invaliidi, lapsinvaliidi või alla 18-aastase lapseeast invaliidi eest hoolitsemise aega tõendatakse:
1) invaliidsust tõendava dokumendiga;
2) otsusega hooldaja määramise kohta, kui hooldus oli vormistatud;
3) eestkoste korral eestkostja määramise otsusega;
4) omakäelise kinnitusega, et isik on hoolitsenud I grupi invaliidi, lapsinvaliidi või alla 18-aastase lapseeast invaliidi eest.
(1) Ema, isa, võõrasvanema, eestkostja või lapse tegeliku hooldaja väikelapse eest hoolitsemise aega kuni lapse 3-aastaseks saamiseni tõendatakse:
1) lapse sünnitunnistusega;
2) dokumendiga, millest nähtub lapse 3-aastaseks saamine;
3) võõrasvanema korral abielutunnistusega või muu dokumendiga, mis tõendab võõrasvanema abielu lapse vanemaga;
4) eestkoste korral eestkostja määramise otsusega;
5) lapse tegeliku hooldaja korral dokumendiga, millest nähtub lapse tegelik hooldamine;
6) omakäelise kinnitusega, et isik on hoolitsenud väikelapse eest kuni lapse 3-aastaseks saamiseni, nimetades kõik isikud, kes on hoolitsenud väikelapse eest.
(2) Väikelapse eest hoolitsemise aja arvamiseks pensioniõigusliku staaži hulka esitatakse teise vanema või vanemate, võõrasvanema, eestkostja või lapse tegeliku hooldaja kirjalik nõusolek, välja arvatud lõikes 3 sätestatud juhtudel.
1) isik saab vanaduspensioni;
2) isik on surnud;
3) isik on teadmata kadunud ja politsei on tema suhtes algatanud teadmata kadunud isiku asukoha tuvastamise menetluse;
4) vanemalt on enne lapse 3-aastaseks saamist vanema õigused ära võetud;
5) isiku asukohta ei ole võimalik kindlaks määrata.
(4) Väikelapse eest hoolitsemise aja arvamiseks pensioniõigusliku staaži hulka ilma lõikes 2 sätestatud isiku kirjaliku nõusolekuta esitatakse lisaks lõikes 1 sätestatud dokumentidele:
1) lõike 3 punktis 2 sätestatud juhul - isiku surmatunnistus;
2) lõike 3 punktis 3 sätestatud juhul – politseiprefektuuri tõend selle kohta, et isik on teadmata kadunud ja politsei on tema suhtes algatanud teadmata kadunud isiku asukoha tuvastamise menetluse;
3) lõike 3 punktis 4 sätestatud juhul - kohtuotsus vanemalt vanema õiguste äravõtmise kohta;
4) lõike 3 punktis 5 sätestatud juhul - politseiprefektuuri tõend isiku asukoha kindlakstegemise võimatuse kohta.
(1) Töötamise aega kirikus (koguduses) või muus registreeritud usuorganisatsioonis tõendatakse väljavõttega kirikuraamatust, teenistuskaardist, samuti muude dokumentide alusel välja antud teatisega.
(2) Töötamise aega kirikus (koguduses) või muus registreeritud usuorganisatsioonis alates 1. jaanuarist 1991. a tõendatakse pensioniameti teatisega sotsiaalmaksu maksmise kohta.
(1) Töötamise aega talus enne talu likvideerimist, kolhoosi või sovhoosi või mujale tööle asumist, kui isik oli vähemalt 14 aastat vana, tõendatakse Riigi Statistika Keskbüroo poolt 1939. aastal koostatud talundilehega, majapidamisraamatuga, majaraamatuga, talundi põhiraamatuga, elanike nimekirjaga, maksuameti dokumendiga, rendilepinguga või muu dokumendiga, mida koos teiste dokumentidega saab kasutada talus töötamise tõendamisel.
(2) Töötamise aega talus, kui talu oli kooskõlas «Eesti NSV taluseadusega» (ENSV Teataja 1989, 39, 611; RT I 1993, 72/73, 1021; 1994, 30, 465; 66, 1159) vabastatud maksude maksmisest, tõendatakse valla- või linnavalitsuse tõendiga või muu dokumendiga, millest nähtub:
2) talu maksudest vabastamine «Eesti NSV taluseaduse» alusel;
(1) Üks vanematest või võõrasvanem või eestkostja või peres hooldaja, kes on kasvatanud last vähemalt 8 aastat, esitab pensioniõiguslikku staaži tõendavate dokumentidena:
2) lapsendamise korral lapsendamise akti, kui lapsendaja ei ole vanemana kantud lapsendatu sünnitunnistusele;
3) võõrasvanema korral abielutunnistuse või muu dokumendi, mis tõendab võõrasvanema abielu lapse vanemaga;
4) eestkoste korral eestkostja määramise otsuse;
5) peres hooldaja korral dokumendi, millest nähtub lapse peres hooldamine;
6) omakäelise kinnituse, et isik on kasvatanud last vähemalt 8 aastat, nimetades kõik isikud, kes on kasvatanud last vähemalt 8 aastat.
(2) Lapse vähemalt 8 aastat kasvatamise aja arvamiseks pensioniõigusliku staaži hulka esitatakse teise vanema või vanemate, võõrasvanema, eestkostja või peres hooldaja kirjalik nõusolek, välja arvatud lõikes 3 sätestatud juhtudel.
4) vanemalt on enne lapse 8-aastaseks saamist vanema õigused ära võetud;
(4) Lapse vähemalt 8 aastat kasvatamise aja arvamiseks pensioniõigusliku staaži hulka ilma lõikes 2 sätestatud isiku kirjaliku nõusolekuta esitatakse lisaks lõikes 1 sätestatud dokumentidele:
§ 17. Füüsilisest isikust ettevõtjana töötamise aega tõendav dokument
Töötamise aega füüsilisest isikust ettevõtjana tõendatakse pensioniameti teatisega sotsiaalmaksu maksmise kohta.
§ 18. Ajutise töövõimetuse aega tõendav dokument
§ 19. Õigusvastaste repressioonide aega tõendavad dokumendid
(1) Rehabiliteeritud isiku õigusvastaselt vahi all, kinnipidamiskohas või asumisel oleku aega tõendatakse:
1) rehabiliteerimistunnistusega;
2) muu dokumendiga, millest nähtub isiku kohtuväline represseerimine või alusetult süüdimõistmine ning õigusvastaselt vahi all, kinnipidamiskohas või asumisel oleku aeg.
(2) Rehabiliteeritud isiku puhul vahi alt, kinnipidamiskohast või asumiselt vabanemisele järgnenud aega kuni Eestisse elama asumise õiguse andmiseni, kui isikult oli õigusvastaselt võetud õigus asuda elama Eestisse, tõendatakse rehabiliteerimistunnistusega ja Rahvusarhiivi teatisega või Eesti NSV Ministrite Nõukogu Büroo protokollilise otsusega.
§ 20. Sõjast põhjustatud repressioonide aega tõendavad dokumendid
(1) Sõjavangis, II Maailmasõja ajal koonduslaagris, getos, samuti aastatel 1941-1942 töö- ja ehituspataljonis või töö- ja ehituskolonnis viibimise aega tõendatakse sõjaväepileti, punaarmeelase raamatu, Kaitseväe Peastaabi või Kaitseressursside Ameti või muu asutuse dokumendiga.
§ 21. Pensioniõiguslikku staaži tõendavad arhiividokumendid
Pensioniõiguslikku staaži võib tõendada arhiiviteatisega, arhivaali ärakirjaga või väljavõttega arhivaalist.
§ 22. Pensioniõiguslikku staaži tõendavate dokumentide vorm
Pensioniõigusliku staaži tõendamiseks esitatakse originaaldokumendid või nende notariaalselt kinnitatud või «Haldusmenetluse seaduse» §-s 24 sätestatud korras ametlikult kinnitatud ärakirjad. Pensioniametisse jääva dokumendi koopia võib kinnitada pensioniamet.
[RT I 2002, 84, 498 - jõust. 19.10.2002]
3. peatükk PENSIONIÕIGUSLIKKU STAAŽI TÕENDAVATE DOKUMENTIDE VORMISTAMINE
§ 23. Dokumentide vastavus vorminõuetele
§ 24. Nõuded tööraamatu kannetele
(2) Kuni 13. detsembrini 1962. a märgiti tööraamatus üldine tööstaaž summeeritult, mitte üksikute tööperioodide kaupa. Seetõttu arvestatakse pensioniõigusliku staaži tõendamisel sellist kannet ka juhul, kui ei ole nimetatud dokumenti, mille alusel kanne on tehtud, piisab märkusest, et kanne on tehtud dokumentide alusel.
(3) Alates 14. detsembrist 1962. a märgitakse see osa summeeritud tööstaažist, mis on kantud tööraamatusse dokumentide alusel, järgnevates kannetes aga eri tööperioodide kaupa. Kannete puhul eri tööperioodide kohta peavad olema viited sellele dokumendile, mille alusel kanded on tehtud.
§ 25. Erisused pensioniõigusliku staaži perioodide arvestamisel
(1) Kui pensioniõiguslikku staaži tõendavas dokumendis on märgitud ainult pensioniõigusliku staaži hulka arvatava perioodi alguse või lõpu aasta, märkimata kuud ja kuupäeva, loetakse selle perioodi alguse või lõpu kuupäevaks vastava aasta 1. juuli.
(2) Kui pensioniõiguslikku staaži tõendavas dokumendis on märgitud ainult pensioniõigusliku staaži hulka arvatava perioodi alguse või lõpu aasta ja kuu, märkimata kuupäeva, loetakse selle perioodi alguse või lõpu kuupäevaks vastava kuu 15. kuupäev.
(4) Kui pensioniõiguslikku staaži tõendavas dokumendis on märgitud ainult töötasu saamise kuud, märkimata tööperioodi pikkust, arvestatakse selle dokumendi alusel pensioniõiguslikku staaži järgmiselt:
§ 26. Pensioniõigusliku staaži perioodide arvestamine kolhoosis töötamise korral
§ 27. Pensioniõigusliku staaži perioodide arvestamine karistuse kandmise korral
Kui pensioniõiguslikku staaži tõendavatest dokumentidest nähtub kohustuslikus korras tööle rakendatud tingimisi vabadusekaotusega karistatud isiku töötamise aeg, vabadusekaotuseta paranduslikel töödel töötatud aeg või ravi- ja tööprofülaktooriumis töötatud aeg, arvatakse nimetatud tööperioodid pensioniõigusliku staaži hulka.
4. peatükk PENSIONIÕIGUSLIKU STAAŽI TÕENDAMINE KOHTU KORRAS
§ 28. Pensioniõigusliku staaži tõendamine kohtu korras
Kui dokumendid pensioniõigusliku staaži või selle eri perioodide kohta ei ole säilinud, on pensionitaotlejal õigus pöörduda pensioniõigusliku staaži tõendamiseks kohtusse.
§ 29. Endise NSV Liidu territooriumil omandatud pensioniõigusliku staaži tõendamine
Endise NSV Liidu territooriumil kuni 1. jaanuarini 1991. a omandatud pensioniõiguslikku staaži tõendatakse käesoleva määrusega kehtestatud korras.
§ 30. Väikelapse eest hoolitsemise aja või lapse kasvatamise aja arvestamine teise õigustatud isiku pensioniõigusliku staaži hulka
(3) Pensioniõiguslikku staaži tõendatakse lõigetes 1 ja 2 sätestatud juhtudel väikelapse eest hoolitsemise aega ja lapse kasvatamise aega tõendavate dokumentidega vastavalt määruse §-dele 11 ja 15.


Tallinna Linnavalitsus 10.01.2018 korraldus number 12
Redaktsiooni kehtivus: 10.01.2018 - ...
Kohanimeseaduse § 3 lg 7 p 1, § 4 lg 1 p 4, § 5 lg 1 p 3 ja lg 4, § 6 lg-te 1 ja 2, § 13 lg 2 p 1 ja Tallinna Linnavolikogu 29. mai 2014 määruse nr 15 „Tallinna kohanimede määramise kord“ § 1 lg 3 p 5, § 2 lg 2 p 2 ja § 5 lg 3 alusel ning tulenevalt Tallinna Linnavalitsuse 6. detsembri 2017 korraldusega nr 1897-k kehtestatud „Tähesaju kvartali detailplaneeringust“
1. Määrata Lasnamäe linnaosas Tondiraba asumis Tähesaju kvartali detailplaneeringuga kavandatud paralleelselt Tähesaju teega kulgevale tänavale nimeks Kuukivi tänav (tänava skeem lisas).
2. Lasnamäe Linnaosa Valitsusel tagada tänavasiltide paigaldamine olemasolevale tänavalõigule pärast tänavanime määramist ja aadressitähiste paigaldamine detailplaneeringuga ettenähtud hoonestuse väljaehitamise ajaks.
3. Tallinna Linnaplaneerimise Ametil teha korraldus teatavaks Lasnamäe Linnaosa Valitsusele, Tähesaju City OÜ-le ja Bassano OÜ-le.
Lisa - Kuukivi tänava skeem


Usaldusteenuse osutaja ja usaldusteenuse vastavushindamise kord – Riigi Teataja
Usaldusteenuse osutaja ja usaldusteenuse vastavushindamise kord
Usaldusteenuse osutaja ja usaldusteenuse vastavushindamise kord - sisukord
§ 2 Vastavushindamise kord
§ 3 Vastavushindamise tulemus ja selle esitamine
RT I, 28.10.2016, 17
Vastu võetud 26.10.2016 nr 64
Määrus kehtestatakse e-identimise ja e-tehingute usaldusteenuste seaduse § 12 lõike 2 alusel.
Käesolevat määrust kohaldatakse kvalifitseeritud usaldusteenuse ja usaldusnimekirja kantava kvalifitseerimata usaldusteenuse ja nende osutajate vastavushindamisele (edaspidi vastavushindamine).
§ 2. Vastavushindamise kord
Vastavushindamine tuleb teha Euroopa Telekommunikatsiooni Standardite Instituudi standardis EN 319 403 või muus samaväärses avalikult heaks kiidetud kättesaadavas spetsifikatsioonis sätestatud korras.
§ 3. Vastavushindamise tulemus ja selle esitamine
(1) Vastavushindamisasutus esitab usaldusteenuse osutajale pärast vastavushindamise läbiviimist allkirjastatud aruande.
1) vastavushindamisasutuse nimi;
2) vastavushindamisasutuse akrediteeringu andmed ja vastavushindamisel osalenud füüsiliste isikute nimed;
3) vastavushindamise teostamise ajavahemik;
4) vastavushindamise ulatuse kirjeldus ja hinnatud usaldusteenuse nimetus ja selle osutajat identifitseerivad andmed, kohalduv teenuspoliitika ning usaldusteenuse osutamiseks kasutatavad sertifikaadid;
5) vastavushindamise läbiviimise protseduuri ja metoodika iseloomustus;
6) standardite või muude samaväärsete avalikult heaks kiidetud kättesaadavate spetsifikatsioonide loetelu, millele usaldusteenuse osutaja ja tema usaldusteenus vastab;
7) põhjendatud järeldus usaldusteenuse ja selle osutaja vastavusest või mittevastavusest e-identimise ja e-tehingute usaldusteenuste seaduse § 5 lõikes 1 või § 11 lõikes 1 sätestatud nõuetele.
(3) Kui käesoleva paragrahvi lõike 2 punktis 7 nimetatud mittevastavuse põhjustanud asjaolud ei mõjuta usaldusteenuse osutamise kvaliteeti ega osutaja võimekust teenust osutada, võib vastavushindamisasutus teha järelduse usaldusteenuse ja selle osutaja tingimusliku nõuetele vastavuse kohta, loetledes kõrvaldamist vajavad puudused.


Kohtla-Järve Sotsiaalhoolekandekeskuse põhimäärus – Riigi Teataja
Kohtla-Järve Sotsiaalhoolekandekeskuse põhimäärus
Kohtla-Järve Sotsiaalhoolekandekeskuse põhimäärus - sisukord
§ 2 Pitsat, sümboolika ja veebileht
§ 3 Keskuse põhitegevusala ja ülesanded
§ 4 Keskuse struktuur
§ 5 Keskuse õigused ja kohustused
§ 6 Keskuse juhtimine
§ 8 Keskuse töötajad
§ 9 Keskuse vara, vahendid ja finantseerimine
§ 10 Asjaajamine
§ 11 Teenistuslik järelvalve
RT IV, 29.12.2018, 5
Vastu võetud 18.12.2018 nr 21
(1) Asutuse ametlik nimi on Kohtla-Järve Sotsiaalhoolekandekeskus (edaspidi keskus).
(2) Keskuse aadress on Keskallee19, 30395 Kohtla-Järve Ida-Virumaa.
(3) Keskuse registrikood 75001046.
(4) Keskus on Kohtla-Järve Linnavalitsuse (edaspidi valitsus) hallatav asutus.
(5) Keskus juhindub oma tegevuses Eesti Vabariigi seadustest, Kohtla-Järve linna õigusaktidest ning käesolevast põhimäärusest.
(6) Keskuse põhimääruse kinnitab ja teeb selles muudatusi valitsus.
§ 2. Pitsat, sümboolika ja veebileht
(1) Keskusel on oma nimetusega pitsat, sümboolika ja blanketid.
(2) Keskuse veebileht on www.kjshkk.ee.
(3) Keskuse e-posti aadress on sots@kjlv.ee.
§ 3. Keskuse põhitegevusala ja ülesanded
(1) Keskuse põhitegevusala on sotsiaalteenuste osutamine Kohtla-Järve linnas (edaspidi linn).
(2) Keskuse põhiülesanneteks oma tegevusalas on isikutele, perekondadele ja erivajadustega isikute sotsiaalsele turvalisusele, arengule ja ühiskonnas kohanemisele kaasaaitamine. Keskus juhindub põhimõttest, et säilitada ja parandada elanike elukvaliteeti ning tagada nende ühiskonnas toimetulek ja osalemisvõime.
(3) Eesmärgist tulenevalt täidab keskus järgmisi ülesandeid:
1) osutab sotsiaalhoolekande alast tegevust vastavalt linna arengukavale, riigi ja linna õigusaktidele ning osaleb sotsiaalhoolekande arengukava väljatöötamisel linna arengukava osana;
2) osutab abi isikule või tema perekonnale toimetulekuraskuste ennetamisel, kõrvaldamisel või kergendamisel sotsiaalteenuste osutamise kaudu;
3) aitab kaasa sotsiaalsete erivajadustega isikute sotsiaalsele turvalisusele, arengule ja ühiskonnas kohanemisele;
4) teostab eakate, puuetega isikute ja sotsiaalset abi vajavate isikute sotsiaalnõustamist;
5) osutab sotsiaalteenuseid eakatele ja puuetega isikutele, tagades teenustena võimalused toimetuleku soodustamiseks neile harjumuspärases keskkonnas ning osutada vajalikke teenuseid huvialaseks tegevuseks ja suhtlemiseks;
6) korraldab ja osutab sotsiaaleluasemeteenust, kaasaarvatud toetatud elamise, igapäevaelutoetamise ja turvakodu teenust;
7) osutab kodu- ja tugiisikuteenust , vältimatut sotsiaalabi ja muud abi;
8) annab vajalikku teavet sotsiaalsete õiguste ja seaduslike huvide kaitsmise võimaluste kohta ning abistab konkreetsete probleemide lahendamisel;
9) teeb koostööd hoolekandeasutuste, raviasutuste, politsei, mittetulundusühingute ja muude organisatsioonide ning üldsusega oma haldusalas.
§ 4. Keskuse struktuur
(1) Keskus koosneb sotsiaalhoolekandekeskusest ja sotsiaalüksustest.
(2) Sotsiaalüksused on:
1) Sotsiaalteenuste büroo Järve linnaosas (Keskallee 17, 30321 Kohtla-Järve);
2) Kohtla-Järve Laste turvakodu (Järveküla tee 17, 30328 Kohtla-Järve);
3) Sotsiaalmaja (Järveküla tee 17, 30328 Kohtla-Järve);
4) Järve pensionäride päevakeskus (Järveküla tee 57, 30321 Kohtla-Järve);
5) Ahtme pensionäride päevakekus (Maleva 49, 31025 Kohtla-Järve);
6) Psüühiliste erivajadustega inimeste päevakeskus (Järveküla tee 17, 30328 Kohtla-Järve).
§ 5. Keskuse õigused ja kohustused
(1) Keskusel on õigus:
1) saada teistelt linna asutustelt ning linna osalusega ühingutelt andmeid, mis on vajalikud pandud ülesannete täitmiseks;
2) esitada oma pädevusse kuuluvate küsimuste kohta valitusele õigusaktide eelnõusid;
3) koostada ja esitada sotsiaalhoolekande seadustest tulenevate ülesannete täitmiseks vajalike ettepanekuid, taotlusi ja avaldusi;
4) moodustada erialaste küsimuste lahendamiseks komisjone ja töögruppe;
6) osutada tasulisi teenuseid põhimääruses sätestatud ülesannete täitmiseks valitsuse poolt kinnitatud hinnakirja alusel;
7) kasutada seaduste ja linna õigusaktidega antud muid õigusi ja kohustusi.
(2) Keskus on kohustatud:
1) koostama ja esitama eelarve projekti ja aruanded eelarve täitmise kohta riigi ja linna õigusaktidega kehtestatud korras ja tähtaegadeks;
2) kasutama sihtotstarbeliselt keskuse valduses olevat linnavara;
3) täitma põhimäärusest tulenevaid põhiülesand ja Kohtla-Järve Linnavolikogu (edaspidi volikogu) ja valitsuse poolt kehtestatud õigusakte ülesannete täitmist oma haldusalas;
4) hüvitama iseseisvalt kõik tema poolt teistele füüsilistele ja juriidilistele isikutele tekitatud kahjud ja maksma leppetrahvid.
§ 6. Keskuse juhtimine
(2) Direktori vaba ametikoht täidetakse konkursi korras. Konkursi kuulutab välja ning konkursi tulemusel võitnuks osutunud isiku kinnitab ametisse linnavalitsus.
(3) Direktoriga sõlmib, muudab ja ütleb üles töölepingu valitsuse korralduse alusel linnapea.
(4) Direktor on keskuse seadusjärgne esindaja oma töölepingu kehtivuse perioodil.
(5) Direktorit asendab tema äraolekul direktori poolt määratud isik.
1) planeerib ja juhib keskuse tegevust, vastutab pandud ülesannete ja kohustuste täitmise eest, tagab majandusliku ja organisatsioonilise funktsioneerimise ning koordineerib igapäevast tegevust;
2) tagab käesolevas põhimääruses sätestatud ülesannete täitmise ja esindab keskust nende täitmisel;
3) annab töö korraldamiseks oma pädevuse piires käskkirju, suulisi ja kirjalikke korraldusi ning kontrollib nende täitmist;
4) kinnitab töötajate ametijuhendid ning määrab kindlaks töötajate ülesanded, kohustused ja vastutuse;
5) kinnitab töötajate puhkuste ajakava, otsustab töölähetusse saatmise;
6) teeb valitsusele ettepanekuid töötajate koosseisu ja teenuste hinnakirja kinnitamiseks;
7) kinnitab töötajate palgad vastavalt valitsuse poolt kinnitatud palgamääradele ning preemiad ja lisatasud, tagab finants- ja töödistsipliinist kinnipidamise;
8) rakendab abinõusid majandusliku ja tehnilise baasi arenguks, töötingimuste ajakohastamiseks ning keskuse töötajate kvalifikatsiooni tõstmiseks;
9) kinnitab asjaajamise- ja töökorra ning muud töökorraldusdokumendid, tagab töötervishoiu ja tööohutuse nõuete täitmise;
10) vastutab majandus- ja finantstegevuse seaduslikkuse ja otstarbekuse eest;
11) korraldab keskuse valduses oleva vara valdamist, kasutamist ja käsutamist vastavalt volikogu ja valitsuse poolt sätestatud korrale;
12) vastutab eelarve sihipärase kasutamise eest;
13) sõlmib linna õigusaktidega sätestatud korras lepinguid ja kokkuleppeid;
14) esindab keskust ilma täiendavate volitusteta suhetes teiste füüsiliste ja juriidiliste isikutega;
15) vastutab keskuse käsutuses oleva linnavara heaperemeheliku kasutamise ja säilimise eest;
16) vastutab põhimääruses ja oma ametijuhendis sätestatud, volikogu ja valitsuse poolt keskusele pandud ülesannete õigeaegse, täpse ja õiguspärase täitmise eest;
17) on aruandekohustuslik valitsuse ees;
18) täidab ja lahendab muid talle pandud kohustusi ja ülesandeid.
§ 8. Keskuse töötajad
(1) Töötajate koosseisu kinnitab valitsus.
(2) Töötajatega sõlmib, peatab ja ütleb üles töölepinguid keskuse direktor.
(3) Töötajate töö tasustamine toimub vastavalt valitsuse poolt kehtestatud linnavalitsuse hallatavate asutuste töötajate töötasustamise ja toetuse maksmise korrale.
(4) Töötajate ülesanded, õigused ja kohustused määratakse kindlaks töösisekorraeeskirja, ametijuhendi ja töölepinguga, mis on kooskõlas töölepingu seaduse ja töötajate töösuhteid reguleerivate õigusaktidega.
§ 9. Keskuse vara, vahendid ja finantseerimine
(1) Keskuse kasutuses oleva vara moodustavad valitsuse poolt sihtotstarbeliseks kasutamiseks ja valdamiseks antud maa, hooned, rajatised, seadmed, inventar, rahalised vahendid ja muu vara. Varaks on samuti intellektuaalne omand, mis on loodud keskuse töötajate töise tegevuse läbi või on omandatud linnavara arvel.
(2) Keskus teostab oma vara valdamise, kasutamise ja käsutamise õigust, lähtudes Eesti Vabariigi seadustest, volikogu ja valitsuse õigusaktidest, käesolevast põhimäärusest ning keskuse tegevuse eesmärkidest.
(3) Keskuse rahalised vahendid moodustuvad:
1) linna eelarvelistest vahenditest;
2) valitsuse poolt kinnitatud hindade alusel osutatud teenuste eest saadud tulu;
3) tagastamatust abist, annetustest ja sihteraldistest;
(4) Arendamise ja sotsiaalse erivajadusega isikute toetamise eesmärgil keskus võib vastu võtta eraldisi ja annetusi sihtasutustelt, äriühingutelt, mittetulundusühingutelt ja üksikisikutelt, mis võetakse arvele õigusaktidega ja raamatupidamise sise-eeskirjaga kehtestatud korras.
(5) Eraldistest ja annetustest teavitab keskus valitsust ning tagab nimetatud vahendite arvestuse ning sihtotstarbe.
(6) Keskusel on õigus temale kasutamiseks antud ruume ja vara rentida või anda kasutada juriidiliste ja füüsilistele isikutele tasu eest, kooskõlas linna õigusaktidega.
§ 10. Asjaajamine
(1) Keskuse asjaajamiskeeleks on eesti keel.
(2) Asjaajamine keskuses toimub vastavalt keskuse asjaajamise korrale, mille kinnitab direktor.
§ 11. Teenistuslik järelvalve
Teenistuslikku järelvalvet keskuse tegevuse seaduslikkuse ja otstarbekuse üle teostab valitsus või volikogu revisjonikomisjon linna õigusaktides sätestatud korras.
(1) Keskuse ümberkorraldamise ja tegevuse lõpetamise otsustab volikogu.
(2) Tegevust lõpetav komisjon kooskõlastab asutuse tegevuse lõpetamisel varalised tehingud tegevuse lõpetamise otsuse tegemise päevast kuni komisjoni töö lõpetamiseni.
(1) Kohtla-Järve Linnavalitsuse 18. detsembri 2015. a määrus nr 16 „Kohtla-Järve Sotsiaalhoolekandekeskuse põhimäärus“ tunnistatakse kehtetuks.


text:
 Auto teisaldamine KÜ parklast - Korteriühistu Abi
Postitus Postitas V.Aid » 25 Okt 2015 21:27
KÜ on vastu võtnud otsuse, et ühistu territooriumil võivad autod parkida ainult ühistu lubadega. Eraldi on välja toodud ka see, et ilma kehtiva tehnilise ülevaatusega autole juba ei anta ja sellel autol puudub õigus ühistu territooriumil parkida.
Parkla asub ühistu territooriumil ja on paigaldatud parkimiskeelu ala liiklusmärk 383 lisainfoga Välja arvatud KÜ XXX lubadega.
Lisaks on paigaldatud lisatahvel 579 sõiduvahendi teisaldamine.
Kuna auto kevadest saati ei liikunud ja tal puudub https://eteenindus.mnt.ee/paringud/soidukiPiirang andmetel kektiv ülevaatus, siis KÜ soovib seda lasta teisaldada vastavalt Liiklusseaduse § 92 lg 2.
Küsimus on selline, et kas mõni Tallinna korteriühistu on suutnud teisaldad ühistu territooriumilt mõnda autot, kui jah siis ootaks infot kuidas see on õnnestunud.
Probleem on selles, et kuidas tagtakse liiklusseaduse täitmine, kui Eesti Politsei KÜ territooriumil ei tegutse ja MUPO-le pole väidetavalt vastavat õigust antud, kuigi liiklusseadus ütleb: Käesoleva paragrahvi lõikes 2 sätestatud juhtudel on sõiduki teisaldamise õigus politseiasutusel ja kohalikul omavalitsusel.
Postitus Postitas vello12 » 26 Okt 2015 01:15
No aga avaldage siis see suur saladus, milline kinnistu kuulub korteriühistule, mitte korteriomanikele.
Ühistu võib igasugu märke välja panna, kinnistul reguleerib liiklust siiski omanik, ühistu ei ole omanik, vaata kinnistusraamatust.
Tuleb üritada välja selgitada märkide omanik, väljastusteatega kiri, et palun sellised asjad (märgid) eemaldada omaniku maalt. Kui seda ei tehta mõistliku aja jooksul siis teeb seda omanik, märke ladustatakse selles ja selles asutuses edaspidi kuni selle ja selle ajani märkide omaniku kulul.
Postitus Postitas V.Aid » 26 Okt 2015 12:11
Mõeldud on seda, et parkla asub korteriomanike maal mitte linna- ega riigi maal.
Märgid on juhatus paigaldatud korteriomanike üldkoosoleku nõudmisel, mitte juhatuse otsuse alusel, seega kuuluvad kõik märgid korteriomanikele.
Momendil nõuavad ka korteriomanikud juhatuselt võõra auto (suvalise üürniku oma) teisaldamist.
Postitus Postitas tull6 » 26 Okt 2015 13:42
Postitus Postitas V.Aid » 26 Okt 2015 13:47
Omaniku on teavitatud. Tulemust ja huvi probleemi lahendamiseks ei ole.
Auto omanikuga on suheldud. Lubas kuu aja jooksul leida teise parkimiskoha. Kui kuu sai läbi ja uuesti suheldud autoomanikuga, siis tuli vastus, et tema seda ära viima ei hakka ja kui tahad, siis telli teisaldaja.
Postitus Postitas tull6 » 26 Okt 2015 15:35
Postitus Postitas V.Aid » 26 Okt 2015 16:23
Telliksin teisaldaja, aga ei leidnud ühtegi teisaldajat, kes viib minema võõra auto. Kuuluks auto mulle, siis saaksin tellida teisaldajat.
Teisaldamise õigus on ainult politseiasutusel ja kohalikul omavalitsusel. Üritangi siin aru saada milline on selle omavalitsuse allüksus, kes fikseeriks olukorra ja korraldaks teisaldamise. Esialgsed kulud maksaka Ühistu ja pärast nõuaks need autoomanikult tagasi.
Postitus Postitas tull6 » 26 Okt 2015 16:55
Postitus Postitas V.Aid » 26 Okt 2015 17:41
Paraku KÜ territoorium ei ole avalik ruum vaid on era ruum ja siit ei viida minema.
Postitus Postitas vello12 » 26 Okt 2015 21:41
Kui KÜ üldkoosolekust võtsid osa kõik kaasomanikud ja kõik hääletasid poolt siis ei ole tegu KÜ üldkoosoleku otsusega vaid kaasomanike otsusega. Tutvuge Riigikohtu lahendiga nende kahe koosoleku erisuste osas.
KÜ võiks olla kaval: pargitud tundmatu auto muudab võimatuks kinnistu hooldamise jne. Hooldamine aga on KÜ üks peamisi eesmärke, seega teisaldatakse ka eravaldusest, sest ka eravalduses kehtib Liiklusseadus (järjekordselt on sellele hinnangu andnud ka Riigikohus). Meil parkis üks lammas prügimaja ust pidevalt kinni, loomulikult piisas KÜ esimehe kõnest politseisse, sest prügimajandus on KÜ üks eesmärkidest.
Postitus Postitas lasnakas » 27 Okt 2015 09:17
Teil on üldkoosoleku otsus olemas (vastavalt te põhikirjas ettenähtud häälteenamusega kinnitatud, ei pea olema 100% liikmete nõusolek) ja see kehtib kõigile KÜ liikmetele ning majaelanikele. Selle alusel saate edasi tegutseda.
Tallinnas on mitmete KÜ-de majade ees märgid "Parkimine lubatud KÜ ..... liikmetele" ja nende all teadetetahvel mõne parkimist kontrolliva firma nimega. KÜ on sõlminud lepingu parkimiskontrolli firmaga, kes pisteliselt käib territooriumi läbi ja trahvib neid, kes pole parkinud nii nagu te ise oma üldkoosolekul paika panite. Neil on õigus auto ka teisaldada.
Samuti võib KÜ ise kontrolli teostada ja pöörduda otse MuPo poole, kes tuleb ja teeb KÜ ÜK otsust eiravale parkijale trahvi (momendil vist 20 eurot). Senini teeb trahve kuni auto lõpuks teisaldatakse.
Postitus Postitas ennkippel » 27 Okt 2015 14:05
Tsiviilasjas nr.3-2-1-151-10 Riigikohus leidis, et korterelamut teenindaval maal korteriomanike parkimiskohtade kindlaksmääramine on käsitatav kaasomandi kasutuskorra kindlaksmääramisena. Seejuures on parkimisvõimalustes kokkuleppimine korteriomanike jaoks oluline küsimus, mis ei ole vaadeldav korteriomandiseaduses sätestatud tavakasutusena. Selline kokkulepe peab tagama kõigile korteriomanikele õiglase lahenduse ning selle küsimuse lahendamiseks tuleb kolleegiumi arvates SAAVUTADA KÕIGI KORTERIOMANIKE KONSENSUS. Eeltoodud järeldust toetavad ka
AÕS § 72 lg. 3 ja 5, mis sätestavad kaasomanikele kohustuse käituda üksteise suhtes lähtuvalt hea usu põhimõttest ning kohustuse mitte takistada teiste kaasomanike kaaskasutust.
Siit siis moraal, TULEB KEHTESTADA KONSENSUSLIK KASUTUSKORD NII LIIKMETE, KUI KA KÜLALISTE SUHTES.
Materjal - EKÜL KÜ Juhi põhikursus.
Postitus Postitas lasnakas » 27 Okt 2015 18:15
Enn, küsimus ei olnud mitte parkimiskohtade kindlaksmääramises, vaid parkla kasutamise korras - need on kaks ise asja. Parkla kasutamise korra puhul ei ole kellelegi kindlat kohta määratud ja selleks ei ole vaja 100% liikmete nõusolekut. Kõigil KÜ liikmetel on vastavalt ÜK otsusele parklat kasutada.
Kui KÜ üldkoosolekul on vastu võetud otsus, et parkida võivad vaid KÜ liikmed vastava loaga, siis nii see olema peab. Kõik teised, kes seda korda rikuvad, peavad ühel või teisel viisil karistatud saama.
Postitus Postitas ennkippel » 27 Okt 2015 19:31
Eksid lasnakas, parkla kasutuskorra võib vastu võtta vaid kaasomanike koosolek, mitte KÜ koosolek. See on üks levinud viga mida tehakse, kui asi kohtusse läheb, saad sellisel juhul kaotuse. Parkla kasutamine on kasutuskord(3-2-1-12-08; 3-2-1-121-05). Seda toonitatakse eriti KÜ juhi asjaõigusseaduse õpetamisel. KÜ üldkoosolek on otsustusvõimeline parkimise korraldamises siis, kui osalevad kõik omanikud. Parkimist loetakse üheks erandiks.
Postitus Postitas vello12 » 27 Okt 2015 21:58
lasnakas, kuidas te reaalselt kujutate ette olukorda, et keegi seisab pidevalt ja kontrollib, kes nüüd autoga soovib kinnistu parklasse sõita? Inimesel ei ole kohustust esitada isikut tõendavat tunnistust suvalisele parkla sissepääsul seisvale inimesele.
OK, palgatakse erafirma valvama, turvas saab mundri selga ja siis võib tõesti hoomata, et mingi regulatsioon on parklas. AGA ... täna ostate teie uue auto (uus nr andmebaasis), homme naabrimees, iga päev uuendate kasvõi paberil olevat andmebaasi? Ah et jaotate load, võltsitakse, Teie eraisikuna ei ole pädev kontrollima, kas dokument on õige.
Lõppeks kasvab bürokraatia üle pea ja keegi ei viitsi KÜ asjadega tegeleda.
ennkippeli jutule lisaks: mitte ainult parkla kasutuskord ei ole ainult kõikide kaasomanike otsustada, ka muud kinnistu osad (loe: laste liivakast ei ole mõeldud koduloomade situtamiseks), majaesine kõnnitee ei ole motikatega kummi vilistamiseks. Viimases lauses esinevad tegelased tõstke füüsiliselt oma kinnistult välja, omaabi on selle asja nimi juriidiliselt. Proovitud ja toimib.
Mitte väga kaua tagasi üks tädike kuskil ju kündis kortermaja taga vaod muruplatsi sisse. Asi lõppes mälu järgi siiski vagude likvideerimisega ja tädile kopsaka arvega...
Postitus Postitas ennkippel » 28 Okt 2015 00:57
Kui keegi tahab materjali asjaõiguse selle osa kohta, pange meiliaadress minu postkasti.
Postitus Postitas lasnakas » 28 Okt 2015 16:11
vello12 kirjutas: lasnakas, kuidas te reaalselt kujutate ette olukorda, et keegi seisab pidevalt ja kontrollib, kes nüüd autoga soovib kinnistu parklasse sõita? Inimesel ei ole kohustust esitada isikut tõendavat tunnistust suvalisele parkla sissepääsul seisvale inimesele.
Mina ei kujuta midagi ette. Elust enesest. Ajasime naabrinaisega tänavanurgal juttu ja lihtsalt jäi silme ette järgmine seik: Üks tegelane sõitis suure korrusmaja ette, kus tõkkepuud ei ole, vaid märk, et parkimine lubatud KÜ lubadega, ja läks majja. Peaaegu samaaegselt tuli kusagilt parkimisfirma auto, vaatas parkijate esiklaasitagused üle, tegi ilma loata parkija autost foto, pani mingi paberi klaasipuhastaja vahele ja sõitis edasi. Nii lihtsalt see asi käibki. Mõne minuti pärast tuli valesti parkija välja ja paberit nähes vandus valjult. KÜ on parkimisfirmaga teinud lepingu korra jälgimiseks ja ise oma nina sinna vahele enam ei topi, parkimisfirma enese teenistus kõik need trahvid.
Ostad uue auto, siis lased loa ümber vahetada, kui keeruline toiming see siis ikka olla saab. Lubade võltsimine võib ju lihtne näida, kuid kuna parklakohti on vähe, siis valvsad naabrid ei maga ja katsugu mõni lube võltsida.
Postitus Postitas ennkippel » 28 Okt 2015 17:49
Aga kas maja kaasomanike koosolek on andnud volituse korteriühistule parkimise korralduse reguleerimise lepingu sõlmimiseks? Siit võiks hale laks tulla korteriühistule, kui keegi korteriomanikest sellele vastu on.
Postitus Postitas lasnakas » 28 Okt 2015 19:05
Kohtuotsused, mis välja tõid, olid selle kohta, et mõned tekitasid enestele konkreetsed parkimiskohad, kuhu teised parkida ei võinud ja selleks puudus 100% omanike nõusolek.
Kui parkimiskohad ei ole notariaalselt kinnitatud korteri juurde, siis kõigil KÜ liikmetel on võrdsed õigused parkimiseks ning parkimise korra kinnitab üldkoosolek enamuse häältega.
Kõigile kohti ei jätku. Kes ees see mees, kuid õigus parkida on kõigil KÜ liikmetel seni kuni kohti jätkub, näiteks korteri kohta üks auto või kuidas üldkoosolek otsustas.
Ühegi KÜ liikme õigusi ei ole riivatud ja sellisel juhul pole kellelgi ka kohtus midagi asjatada.
Postitus Postitas lasnakas » 28 Okt 2015 19:14
ennkippel kirjutas: Aga kas maja kaasomanike koosolek on andnud volituse korteriühistule parkimise korralduse reguleerimise lepingu sõlmimiseks? Siit võiks hale laks tulla korteriühistule, kui keegi korteriomanikest sellele vastu on.
Juhatus peab täitma üldkoosolekul vastu võetud otsust. Kas juhatus hakkab omast vabast ajast ise vahti pidama või delegeerib selle toimingu edasi teenust osutavale firmale (KÜ ei maksa selle eest sentigi), see on juba juhatuse enese asi. Parkimise kord on ÜK poolt vastu võetud, kõigile liikmetele teada antud ja kuulub täitmisele.
Postitus Postitas vello12 » 28 Okt 2015 21:06
lasnakas kirjutas: ... Kui parkimiskohad ei ole notariaalselt kinnitatud korteri juurde, siis kõigil KÜ liikmetel on võrdsed õigused parkimiseks ning parkimise korra kinnitab üldkoosolek enamuse häältega. ...
Millisest Riigikohtu lahendist selline lause?
Tutvuge Riigikohtu lahendiga nr 3-2-1-146-10:
Tsiteerin: " Kuna seaduse kohaselt on vajalik korteriomanike kokkulepe, kuid praegusel juhul ei ole tegemist korteriomanike kokkuleppega, vaid otsustega, siis on üldkoosolek otsused vastu võtnud seadust rikkudes ning seetõttu on need tühised. TsÜS § 84 lg 1 kohaselt ei ole tühisel tehingul algusest peale õiguslikke tagajärgi."
Postitus Postitas lasnakas » 28 Okt 2015 21:56
http://www.riigikohus.ee/?id=11&tekst=RK/3-2-1-151-10
Avalduse kohaselt ei ole avaldajale pärast 7. oktoobrit 2009 võimaldatud parkida elamu ees. 28. jaanuaril 2010 edastas korteriühistu (KÜ) avaldajale 20. jaanuaril 2010 koostatud dokumendi territooriumi parkimiskohtade kohta, mis avaldajat ei rahulda....Praeguseks ei ole KÜ parkimiskorda kehtestanud ja elanikud loovad parkimiskohti omavoliliselt.
Avaldaja palub määrata kohtul kindlaks parkimiskord, arvestades hagiavalduses esitatud ettepanekut. Parkimiskord peaks lähtuma järjestikulise parkimise põhimõttest, teenima kõigi kaasomanike huve ja võimaldama avaldajale kui liikumispuudega isikule parkimiskoha elamu ees.
Küsimus oli konkreetsetes parklakohtades konkreetsetele korteritele, eelistati ühtesid teistele, kes taolise parkimiskorraldusega rahul ei olnud, sellest ka kohtuotsus.
Postitus Postitas vello12 » 29 Okt 2015 00:36
lasnakas, aga mida siis Riigikohus otsustas selles ... 151-10 otsuses. Teie tsiteerisite siin ju ainult avaldaja avaldust, mitte otsust.
Kui juhatus on loll siis ongi loll ja kui toodab KÜ kui MTÜ näol kahjumit siis vahetatakse juhatus välja (või makstakse kahjum omanike poolt kinnisilmi kinni)!
Postitus Postitas lasnakas » 29 Okt 2015 08:54
vello12 kirjutas: lasnakas, aga mida siis Riigikohus otsustas selles ... 151-10 otsuses. Teie tsiteerisite siin ju ainult avaldaja avaldust, mitte otsust.
Loe see Riigikohtu määrus läbi. Riigikohus põrgatas palli tagasi Maakohtule: http://www.riigikohus.ee/?id=11&tekst=RK/3-2-1-151-10
See on üle 5 aasta vana asi. Üldiselt on nii, et ilma kõigi liikmete loata ei või olla konkreetset parklakohta konkreetsele autole ja kinnitatud kohad peavad olema ka kinnistusraamatus korteri juures kirjas. Selles kohtuloos üks omanik lihtsalt ei saanud õigustki auto parkimiseks ja õigustatult ei olnud ta sellise parkimiskorraga nõus.
Postitus Postitas ennkippel » 29 Okt 2015 16:24
Olin vahepeal eemal ja olete vahepeal mõtteid avaldanud. Lasnakas on kirjutanud üldkoosoleku otsusest parkimise kohta. Ma ju väljendasin selgelt, et üldkoosolek ei või selliseid otsuseid vastu võtta ja juhatuse kohus on blokeerida ebaseaduslikud otsused. Pakkusin ka materjale, kes on huvitatud aga ei midagi, avalikult aga jagada ei tohi, kuna õppematerjali levitada tegelikult ei tohi(intellektuaalne omand). No jõudu teile siis tuule tallamisel.

matches:
§ 92
Riigikohus
§ 72
§ 84
Riigikohus
Riigikohus
Riigikohus
kohus


§ 61 Omavalitsusüksuste ühiselt täidetavad ülesanded, nende täitmise pädevus ja rahastamine
§ 9 Arengukava
§ 11 Maakogu
§ 12 Omavalitsusüksuste õigus moodustada liite, ühisameteid ja ühisasutusi
§ 21 Asendusliikme volituste lõppemine
§ 373 Maakonna arengustrateegia
§ 374 Maakonna arengustrateegia koostamine, menetlemine, vastuvõtmine ja avalikustamine
§ 391 Eelarve täitmise aruande kinnitamine
§ 482 Vallavanemale, linnapeale ja valitsuse liikmele esitatavad nõuded
§ 53 Volikogu tegutsemisvõimetuse tagajärjed
§ 534 Munitsipaalpolitsei relvad
§ 543 Ametnike ja töötajate sotsiaalsed garantiid
§ 58 Asustusüksuse vanem ja linnapea
§ 621 Omavalitsusüksuste ühisametid ja -asutused
§ 622 Ühisameti ja -asutuse moodustamine ning nende tegevuse alused
§ 623 Ühisameti ja -asutuse juhtimine
§ 64 Lepingud riigiorganitega
§ 703 Käesoleva seaduse 8. peatüki rakendamise erisus
§ 704 Käesoleva seaduse § 61 lõike 3 ja § 374 lõike 1 rakendamise erisus
§ 705 Revisjonikomisjoni liikmena tegutsemise piirangu rakendamise erisus
§ 72 Omavalitsusüksuste liitude põhikirjad
§ 721 Omavalitsusüksuste liidu ümberregistreerimine
§ 722 Volikogu komisjonide esimeeste ja aseesimeeste valimine
§ 723 Riigikogu liikme kuulumine kohaliku omavalitsuse volikogusse
RT I, 05.02.2019, 8
(3) Lisaks käesoleva paragrahvi 1.–21. lõikes sätestatud ülesannetele otsustab ja korraldab omavalitsusüksus neid kohaliku elu küsimusi:
§ 12. Omavalitsusüksuste õigus moodustada liite, ühisameteid ja ühisasutusi
§ 391. Eelarve täitmise aruande kinnitamine
(5) Volikogu otsustused tehakse poolthäälte enamusega. Käesoleva seaduse § 22 lõike 1 punktides 2, 4, 6–9, 101, 14, 15, 18, 24, 251 ja 271 ning põhiseaduslikkuse järelevalve kohtumenetluse seaduse §-s 7 ettenähtud küsimustes otsustuste vastuvõtmiseks on vajalik volikogu koosseisu häälteenamus.
(2) Revisjonikomisjoni esimees, aseesimees ja liikmed valitakse volikogu liikmete hulgast. Revisjonikomisjoni esimehe ja aseesimehe valimisel kohaldatakse käesoleva seaduse § 47 lõikeid 11–16.
§ 721. Omavalitsusüksuste liidu ümberregistreerimine
§ 722. Volikogu komisjonide esimeeste ja aseesimeeste valimine
Volikogu komisjonide esimeeste ja aseesimeeste valimisel ning komisjonide koosseisude kujundamisel kohaldatakse käesoleva seaduse § 47 lõigetes 11–13 sätestatud nõudeid alates 2017. aasta kohaliku omavalitsuse volikogu korraliste valimiste valimistulemuste väljakuulutamise päevast.


text:
13. september 2018(*)
Eelotsusetaotlus – Õigusaktide ühtlustamine – Direktiiv 2004/39/EÜ – Artikli 54 lõiked 1 ja 3 – Liikmesriigi finantsjärelevalveasutustel lasuva ametisaladuse hoidmise kohustuse ulatus – Otsus, millega sedastatakse ametialase hea maine kaotus – Kriminaalõiguse valdkonda kuuluvad juhtumid – Euroopa Liidu põhiõiguste harta – Artiklid 47 ja 48 – Kaitseõigused – Toimikuga tutvumine
Kohtuasjas C‑358/16,
mille ese on ELTL artikli 267 alusel Cour administrative’i (Luksemburgi kõrgeim halduskohus) 21. juuni 2016. aasta otsusega esitatud eelotsusetaotlus, mis saabus Euroopa Kohtusse 24. juunil 2016, menetluses
UBS Europe SE, varem UBS (Luxembourg) SA,
Alain Hondequin jt,
koosseisus: koja president J. L. da Cruz Vilaça (ettekandja), Euroopa Kohtu asepresident A. Tizzano, kohtunikud E. Levits, M. Berger ja F. Biltgen,
arvestades kirjalikku menetlust ja 1. juuni 2017. aasta kohtuistungil esitatut,
– UBS Europe SE, esindajad: avocat M. Elvinger ja avocat L. Arpetti,
– A. Hondequin jt, esindajad: avocat V. Hoffeld, avocat P. Urbany ja advocate E. Fronczak,
– DV ja EU, esindaja: avocat J.‑P. Noesen,
– Commission de surveillance du secteur financier (CSSF), esindajad: avocat A. Rodesch ja avocat P. Sondhi,
– Saksamaa valitsus, esindajad: T. Henze, J. Möller ja D. Klebs,
– Kreeka valitsus, esindajad: K. Georgiadis ja Z. Chatzipavlou,
– Euroopa Komisjon, esindajad: V. Di Bucci, J. Rius ja I.V. Rogalski,
1 Eelotsusetaotlus puudutab küsimust, kuidas tõlgendada Euroopa Parlamendi ja nõukogu 21. aprilli 2004. aasta direktiivi 2004/39/EÜ finantsinstrumentide turgude kohta, millega muudetakse nõukogu direktiive 85/611/EMÜ ja 93/6/EMÜ ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2000/12/EÜ ja tunnistatakse kehtetuks nõukogu direktiiv 93/22/EMÜ (ELT 2004, L 145, lk 1; ELT eriväljaanne 06/07, lk 263), artikli 54 lõikeid 1 ja 3 koostoimes Euroopa Liidu põhiõiguste harta (edaspidi „harta“) artiklitega 41, 47 ja 48.
2 Taotlus on esitatud kohtuvaidlustes, milles UBS Europe SE, varem UBS (Luxembourg) SA (edaspidi „UBS“), ja Alain Hondequin jt vaidlustavad kolmandate isikutena Cour administrative’i (Luksemburgi kõrgeim halduskohus) 16. detsembri 2014. aasta kohtuotsuse apellatsioonkaebuse asjas, mille esitasid DV ja EU tribunal administratif’i (Luksemburgi esimese astme halduskohus) 5. juuni 2014. aasta kohtuotsuse peale, mis puudutab Commission de surveillance du secteur financier’ (finantssektori järelevalve komisjon, edaspidi „CSSF“) keeldumist esitada pärast ametialase hea maine kaotuse kohta otsuse tegemist DV ja CSSFi vahelistes vaidlustes teatavaid dokumente.
3 Direktiivi 2004/39 põhjendustes 2 ja 63 on märgitud:
„(2) on vaja näha ette ühtlustamise tase, mida on vaja investoritele kõrgetasemelise kaitse pakkumiseks ja selleks et võimaldada investeerimisühingutel osutada päritoluriigi järelevalve all teenuseid kogu ühenduses, mis on ühtne turg. […]
(63) […] Kasvava piiriülese tegevuse tõttu peaks pädevad asutused varustama üksteist nende ülesannete täitmiseks asjakohase teabega, et tagada käesoleva direktiivi tõhus jõustamine, sealhulgas olukordades, kus rikkumised või oletatavad rikkumised võivad puudutada kahe või enama liikmesriigi ametiasutusi. Teabevahetuses on vajalik range ametisaladuse nõue, et tagada kõnealuse teabe sujuv üleandmine ja eriõiguste kaitse.“
4 Direktiivi 2004/39 II jaotise „Investeerimisühingute tegevusload ja tegutsemistingimused“ artikkel 8 „Tegevuslubade tühistamine“ sätestab punktis c, et pädevad asutused võivad investeerimisühingule välja antud tegevusloa tühistada, kui selline investeerimisühing ei vasta enam nendele tingimustele, mille alusel tegevusluba on välja antud.
5 Selle direktiivi II jaotise artikkel 9 „Äritegevust tegelikult juhtivad isikud“ sätestab:
„1. Liikmesriigid nõuavad, et isikud, kes tegelikult juhivad investeerimisühingu äritegevust, on piisavalt hea mainega ja piisavalt kogenud, et tagada investeerimisühingu kindel ja usaldusväärne juhtimine.
3. Pädev asutus keeldub tegevusloa andmisest, kui ta ei ole veendunud, et investeerimisühingu äritegevust tegelikult juhtivad isikutel on piisavalt hea maine või piisavad kogemused, või kui on objektiivne ja tõendatav alus arvata, et kavandatud muudatused ühingu juhtkonnas seavad ohtu selle kindla ja usaldusväärse juhtimise.
6 Nimetatud direktiivi artikli 17 „Üldkohustus seoses pideva järelevalvega“ lõikes 1 on sätestatud:
„Liikmesriigid tagavad, et pädevad asutused teostavad järelevalvet investeerimisühingute tegevuse üle, et hinnata vastavust käesolevas direktiivis ettenähtud tegutsemistingimustele. Liikmesriigid tagavad asjakohaste meetmete olemasolu, mis võimaldavad pädeval asutusel saada teavet, mida on vaja, et hinnata kõnealuste kohustuste täitmist investeerimisühingute poolt.“
7 Direktiivi 2004/39 artikkel 50 „Pädevatele asutustele antavad volitused“ näeb ette:
„1. Pädevatele asutustele antakse kõik nende ülesannete täitmiseks vajalikud järelevalve‑ ja uurimisvolitused.
2. Lõikes 1 osutatud volitusi kasutatakse kooskõlas siseriikliku õigusega ja need hõlmavad vähemalt õigust:
a) tutvuda kõigi dokumentidega, olenemata nende vormist, ja saada nende dokumentide koopiad;
b) nõuda isikutelt teavet ja vajaduse korral kutsuda isikuid välja ja neid teabe saamise eesmärgil küsitleda;
l) anda asi üle kriminaalmenetluse algatamiseks;
8 Nimetatud direktiivi artikli 51 „Haldussanktsioonid“ lõikes 1 on sätestatud:
„Liikmesriigid tagavad kooskõlas oma siseriikliku õigusega, et käesoleva direktiivi rakendamisel vastuvõetud sätete eiramisel võib sellise eiramise eest vastutavate isikute suhtes võtta asjakohaseid haldusmeetmeid või rakendada haldussanktsioone, ilma et see piiraks tegevusloa tühistamise korda või liikmesriikide õigust rakendada kriminaalsanktsioone. Liikmesriigid tagavad, et need meetmed on tõhusad, proportsionaalsed ja hoiatavad.“
9 Kõnealuse direktiivi artikli 52 „Kaebuse esitamise õigus“ lõikes 1 on ette nähtud:
„Liikmesriigid tagavad, et käesoleva direktiivi kohaselt vastuvõetud õigusnormide alusel tehtud otsused on nõuetekohaselt põhjendatud ja nende peale võib esitada kaebuse kohtule. […]“.
10 Direktiivi 2004/39 artikkel 54 „Ametisaladus“ sätestab:
„1. Liikmesriigid tagavad, et pädevad asutused, kõik isikud, kes töötavad või on töötanud pädevates asutustes või üksustes, kellele on delegeeritud ülesanded vastavalt artikli 48 lõikele 2, samuti pädevate asutuste määratud audiitorid ja eksperdid on kohustatud hoidma ametisaladust. Nad ei või muude kui kriminaalõiguse valdkonda kuuluvate või käesoleva direktiivi muude sätetega reguleeritud juhtumite puhul avaldada mitte ühelegi isikule ega asutusele konfidentsiaalset informatsiooni, mida nad on võinud saada oma ülesandeid täites, välja arvatud kokkuvõttena või sellises üldises vormis, mille põhjal üksikuid investeerimisühinguid, turu korraldajaid, reguleeritud turge ega muid isikuid ei saa identifitseerida.
2. Investeerimisühingu, turu korraldaja või reguleeritud turu suhtes pankroti väljakuulutamise või sundlõpetamise korral võib avaldada tsiviil- ja kaubandusõiguse menetluse käigus konfidentsiaalset informatsiooni, mis on vajalik menetluse läbiviimiseks.
3. Ilma et see piiraks kriminaalõigusega reguleeritud juhtumeid, võivad pädevad asutused, organid või muud füüsilised või juriidilised isikud peale pädevate asutuste, kes saavad käesoleva direktiivi kohaselt konfidentsiaalset informatsiooni, kasutada seda üksnes oma kohustuste täitmisel ja oma ülesannete täitmiseks, pädevate asutuste puhul käesoleva direktiivi reguleerimisalas või muude asutuste, organite või füüsiliste või juriidiliste isikute puhul eesmärgil, mille jaoks kõnealune teave neile esitati ja/või haldus- või kohtumenetluse kontekstis, mis on seotud just kõnealuste ülesannete täitmisega. Teavet edastava pädeva asutuse või muu asutuse, organi või isiku nõusolekul võib teavet saav asutus kasutada seda siiski ka muudel eesmärkidel.
4. Käesoleva direktiivi kohaselt saadud, vahetatud või edastatud konfidentsiaalse informatsiooni kohta kehtib käesolevas artiklis sätestatud ametisaladuse hoidmise kohustus. Käesolev artikkel ei takista siiski pädevaid asutusi vahetamast või edastamast konfidentsiaalset informatsiooni kooskõlas käesoleva direktiivi ja teiste direktiividega investeerimisühingute, krediidiasutuste, pensionifondide, avatud investeerimisfondide, kindlustus- ja edasikindlustusvahendajate, kindlustusseltside, reguleeritud turgude või turu korraldajate või muu kohta teabe edastanud pädeva asutuse, muu asutuse või organi või füüsilise või juriidilise isiku nõusolekul.
5. Käesolev artikkel ei takista pädevatel asutustel kooskõlas siseriikliku õigusega vahetamast või edastamast konfidentsiaalset teavet, mida ei ole saadud teise liikmesriigi pädevalt asutuselt.“
11 Direktiivi artikli 56 „Koostöökohustus“ lõige 1 näeb ette:
„Eri liikmesriikide pädevad asutused teevad oma käesolevast direktiivist tulenevate ülesannete täitmiseks vajaduse korral koostööd, kasutades käesolevas direktiivis või siseriiklikes õigusaktides sätestatud volitusi.
Pädevad asutused abistavad teiste liikmesriikide pädevaid asutusi. Eelkõige vahetatakse teavet ja tehakse koostööd uurimis- või järelevalvetegevuse käigus.
12 5. aprilli 1993. aasta seaduse finantssektori kohta (Mémorial A 1993, lk 462) artikkel 19 „Hea maine ja ametialane kogemus“ sätestab lõikes 1:
„Tegevusloa saamiseks peavad füüsilised isikud ning juriidiliste isikute puhul haldus-, juhtimis- ja järelevalveorgani liikmed, samuti eelmises artiklis märgitud aktsionärid või osanikud tõendama oma ametialast head mainet. Hea maine hindamisel lähtutakse varasemast kriminaalkorras karistatusest ja kõikidest tõenditest, mille abil saab teha kindlaks, et asjaomastel isikutel on hea maine, ja tagada, et nende tegevus on laitmatu.“
13 13. juuli 2007. aasta seaduse finantsinstrumentide turgude ja direktiivi 2004/39 ülevõtmise kohta (Mémorial A 2007, lk 2076) artikkel 32 „CSSFi ametisaladus“ sätestab:
„(1) Kõik isikud, kes töötavad või on töötanud [CSSFi] heaks, samuti [CSSFi] volitatud audiitorid ja eksperdid, on kohustatud hoidma ametisaladust vastavalt 23. detsembri 1998. aasta muudetud seaduse, millega luuakse finantssektori järelevalvekomisjon, artiklile 16. Ametisaladus tähendab, et mis tahes konfidentsiaalset informatsiooni, mida nad saavad oma ametiülesandeid täites, ei või avaldada ühelegi isikule ega asutusele, välja arvatud kokkuvõttena või selliselt koostatult, et ühtki turu korraldajat, reguleeritud turgu, [mitmepoolset kauplemissüsteemi (MTF)] või mis tahes muud asjaomast isikut või mis tahes muud asjaomast süsteemi ei või identifitseerida; eelöeldu ei puuduta kriminaalõiguse valdkonda või käesoleva jaotise sätete kohaldamisalasse kuuluvaid juhtumeid.
(3) Ilma et see piiraks kriminaalõigusega reguleeritud juhtumeid, võib [CSSF] kasutada ainult käesoleva jaotise kohaselt saadud konfidentsiaalset informatsiooni oma ülesannete täitmiseks, mis tulenevad käesolevast jaotisest või seoses haldus‑ või kohtumenetlustest, mis on konkreetselt seotud kõnealuste ülesannete täitmisega.
14 Eelotsusetaotlusest nähtuvalt kohustas CSSF oma 4. jaanuari 2010. aasta otsusega DV‑d astuma esimesel võimalusel tagasi kõikidelt ametikohtadelt põhjusel, et ta ei ole enam usaldusväärne ning seetõttu sobiv tegutsema kontrollitavas üksuses juhatuse liikme ülesannetes või muul ametikohal, mille jaoks on nõutav tegevusluba. CSSF põhjendas oma otsust muu hulgas DV rolliga äriühingu Luxalpha Sicav (edaspidi „Luxalpha“) asutamises ja tegevuses.
15 DV esitas 26. veebruaril ja 31. märtsil 2010 kaebuse tribunal administratifile (Luksemburgi esimese astme halduskohus), millega taotles CSSFi eespool nimetatud otsuse muutmist, või kui see ei ole võimalik, siis tühistamist.
16 DV nõudis 11. novembril 2010 CSSFilt tol hetkel pooleliolevates vaidlustes UBSi poolt 27. jaanuaril 2009 CSSFile vastusena viimase poolt 31. detsembril 2008 „Madoffi juhtumi“ raames esitanud teabenõudele saadetud kirja edastamist. CSSF jättis 13. detsembri 2010. aasta otsusega selle taotluse rahuldamata. DV esitas 10. jaanuaril 2011 kaebuse, milles taotles CSSFi otsuse muutmist, või kui see ei ole võimalik, siis tühistamist. Tribunal administratif (esimese astme halduskohus) kohustas 15. detsembril 2011 CSSFi nimetatud kirja edastama. Tribunal administratif (esimese astme halduskohus) tunnistas 18. juuli 2012. aasta kohtuotsusega DV kaebuse osaliselt põhjendatuks ning tühistas CSSFi 13. detsembri 2010. aasta otsuse, millega viimane keeldus eespool nimetatud 27. jaanuari 2009. aasta kirja edastamast, välja arvatud teatava informatsiooni osas.
17 DV nõudis 26. veebruaril 2013 CSSFilt samade põhikohtuasja vaidluste raames mitme dokumendi, sealhulgas „CSSFi 31. detsembri 2008. aasta kirja [UBSile] ja selle küsimustiku“ ning „kõikide CSSFi menetluses olevate Madoffi juhtumit puudutavate Luxalphaga seotud uurimismaterjalide ja tema poolt selle raames saadud tõendite“ avaldamist. DV hinnangul heidavad need dokumendid valgust UBSi rollile Luxalpha asutamisel ja tegevuses ning on seetõttu olulised, et mõista erinevate isikute rolli nimetatud äriühingu asutamisel.
18 CSSF keeldus 9. aprilli 2013. aasta otsusega taotletud dokumentide edastamisest eelkõige põhjusel, et need ei sisaldu DVd puudutavas haldustoimikus, et tal on nende suhtes ametisaladuse hoidmise kohustus, et DVd puudutavas haldusmenetluses ei viidanud ta kordagi nimetatud dokumentidele ning et DV taotlus ei ole piisavalt täpne.
19 DV esitas 5. juunil 2013 kaebuse nõudega esimese võimalusena tühistada ja teise võimalusena muuta CSSFi eespool nimetatud otsust. EU avaldas 7. juunil 2013 tribunal administratifile (esimese astme halduskohus) esitatud taotluses soovi astuda vabatahtlikult menetlusse põhjusel, et sarnaselt DVle määrati ka temale haldusmenetluse raames sanktsioon tema rolli eest Luxalpha asutamisel ja tegevuses. EU selgitas lisaks, et ta on esitanud kohtule kaebuse CSSFi otsuse peale, millega sedastati ametialase maine kaotus, ning et selle menetluse huvides on tal vaja erinevaid dokumente, mida CSSF väidetavalt keeldus edastamast.
20 Pärast seda, kui tribunal administratif (esimese astme halduskohus) oli EU menetlusse astumise taotluse rahuldanud, kohustas ta 5. juuni 2014. aasta otsusega CSSFi edastama EUle Madoffi juhtumit puudutava UBSile 31. detsembril 2008 saadetud kirja ning jättis DV esitatud tühistamise nõude ülejäänud osas rahuldamata.
21 DV ja EU esitasid 26. juunil 2014 tribunal administratifi (esimese astme halduskohus) otsuse peale apellatsioonkaebuse Cour administrative’ile (Luksemburgi kõrgeim halduskohus)
22 Cour administrative (kõrgeim halduskohus) tunnistas DV ja EU apellatsioonkaebuse 16. detsembri 2014. aasta otsusega põhjendatuks ja kohustas CSSFi esitama põhikohtuasjades kõikide CSSFi menetluses olevate Madoffi juhtumit puudutavate Luxalphaga seotud uurimismaterjalide ning tema poolt selle raames saadud tõendite edastamist.
23 Cour administrative (kõrgeim halduskohus) märkis oma otsuses eelkõige, et haldussanktsiooniga seotud menetluses, eriti kui see hõlmab kriminaalmenetlust 4. novembril 1950 Roomas alla kirjutatud Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooni (edaspidi „EIÕK“) tähenduses, nagu see on käesoleva juhtumi puhul, ei või üldjuhul keelduda ühegi saladuse avaldamisest isikule, kes kaitseb end süüdistuse eest või kes on vaidlustanud talle määratud karistuse. Seega, kui asutus võttis aluseks ühe dokumendi, mis puudutab ka kolmandat isikut, siis saab ta tugineda puudutatud isiku vastu ametisaladusele vaid väga rangetes piirides, sest vastasel korral rikuks see kaitseõigusi. Lisaks märkis Cour administrative (kõrgeim halduskohus), et haldusasutus, kellel tuleb tema valduses olevasse toimikusse kanda üldjuhul kõik vaidlustatud aktiga seotud ja tõendeid sisaldavad haldusdokumendid, peab esitama põhjused, miks mõni kaitse poolt taotletav dokument ei ole asjasse puutuv. Ent antud juhul CSSF pelgalt viitas ametisaladusele, selgitamata üksikasjalikult ülekaalukaid põhjusi, mis keelaksid tal anda DV käsutusse kõiki dokumente, mis näivad a priori vajalikud, et kaitsta end talle määratud haldussanktsiooni vastu.
24 UBS esitas 23. oktoobril 2015 ja Alain Hondequin jt – kes tegutsevad Luxalpha endiste nõukogu liikmetena – esitasid 3. märtsil 2016 Cour administrative’ile (kõrgeim halduskohus) kaebused, et kolmandate isikutena vaidlustada nimetatud kohtuotsus. UBS heidab Cour administrative’ile (kõrgeim halduskohus) ette peamiselt seda, et viimane ei ole arvesse võtnud direktiivi 2004/39 artiklit 54.
25 Selles kontekstis on eelotsusetaotluse esitanud kohus direktiivi 2004/39 artikli 54 tõlgendamisel enda hinnangul silmitsi kahte liiki küsimustega. Esiteks küsib ta, milline on harta artikli 41 tähenduses selle direktiivi artikli 54 lõigetes 1 ja 3 sätestatud „kriminaalõiguse valdkonda kuuluvate juhtumite“ erandi kohaldamisala. Teiseks palub ta selgitada, kuidas tuleks sobitada kokku harta artiklitest 47 ja 48 ning EIÕK artiklitest 6 ja 13 tulenevad nõuded ja tagatised nimetatud direktiivi artiklis 54 sätestatud ametisaladuse hoidmise kohustusega.
26 Neil asjaoludel otsustas Cour administrative (kõrgeim halduskohus) menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused:
„1. Kas „kriminaalõiguse valdkonda kuuluvate juhtumite“ erand, mis on esitatud nii direktiivi 2004/39 artikli 54 lõikes 1 in fine kui ka sama artikli 54 lõike 3 alguses, hõlmab – pidades eelkõige silmas harta artiklit 41, milles on sätestatud hea halduse põhimõte – niisugust juhtumit, mis kuulub riigisisese õigusakti kohaselt haldussanktsiooni alla, aga mida loetakse EIÕK seisukohast kriminaalõiguse valdkonda kuuluvaks, nagu põhikohtuasjas arutatav sanktsioon, mille määras liikmesriigi reguleeriv asutus, s.o riiklik järelevalveasutus, ja mis seisneb selles, et liikmesriigi advokatuuri liikmele antakse korraldus mitte enam töötada nimetatud reguleeriva asutuse kontrollitavas asutuses juhatuse liikme ülesannetes või muul ametikohal, mille jaoks on nõutav tegevusluba, andes talle seejuures korralduse kõikidelt seonduvatelt ametikohtadelt esimesel võimalusel tagasi astuda?
2. Kuna eespool nimetatud haldussanktsioon, mida loetakse selliseks liikmesriigi õiguses, määrati haldusmenetluses, siis mil määral mõjutavad ametisaladuse hoidmise kohustust, millele võib liikmesriigi järelevalveasutus eespool nimetatud direktiivi 2004/39 artikli 54 sätete alusel tugineda, õiglase kohtumenetluse nõuded, mis hõlmavad tõhusat õiguskaitsevahendit, nagu need tulenevad harta artiklist 47, koostoimes paralleelselt EIÕK artiklitest 6 ja 13 tulenevate õiglase kohtumenetluse ja õiguskaitsevahendi tõhususe nõuetega ning harta artiklis 48 ette nähtud tagatistega, pidades konkreetsemalt silmas puudutatud isiku täielikku juurdepääsu haldussanktsiooni määranud asutuse – mis on ühtlasi liikmesriigi järelevalveasutus – haldustoimikule karistatud isiku tsiviilhuvide ja -õiguste kaitseks?“
27 Oma küsimustega, mida tuleb analüüsida koos, soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt selgitada, kas direktiivi 2004/39 artikli 54 lõikeid 1 ja 3 koostoimes harta artikliga 41 tuleb tõlgendada nii, et nimetatud sättes ette nähtud ametisaladuse hoidmise kohustuse erandit „kriminaalõiguse valdkonda kuuluvate juhtumite“ korral kohaldatakse olukorras, kus asutused, kelle liikmesriik on määranud selles direktiivis ette nähtud ülesannete täitmiseks (edaspidi „pädevad asutused“), võtavad meetme või sanktsiooni, mis kuulub riigisisese haldusõiguse kohaldamisalasse. Kui eelnimetatud sätteid ei tuleks selliselt tõlgendada, siis palub ta selgitada, millises ulatuses on ametisaladuse hoidmise kohustus igal juhul piiratud õigusega tõhusale õiguskaitsevahendile ja õiglasele kohtulikule arutamisele, samuti kaitseõiguste tagamise nõuetega, mis on sätestatud harta artiklites 47 ja 48 koostoimes EIÕK artiklitega 6 ja 13.
28 Esiteks, mis puudutab olukordi, mida peetakse silmas mõistega „kriminaalõiguse valdkonda kuuluvad juhtumid“ direktiivi 2004/39 artikli 54 lõigete 1 ja 3 tähenduses koostoimes harta artikliga 41, siis tuleb märkida, et viimati nimetatud sätte sõnastusest tuleneb selgelt, et see ei ole suunatud mitte liikmesriikidele, vaid üksnes liidu institutsioonidele, organitele ja asutustele (17. detsembri 2015. aasta kohtuotsus WebMindLicenses, C‑419/14, EU:C:2015:832, punkt 83, ja 9. märtsi 2017. aasta kohtuotsus Doux, C‑141/15, EU:C:2017:188, punkt 60). Seega ei ole harta artikkel 41 põhikohtuasjas asjasse puutuv.
29 Lisaks tuleb märkida, et ei direktiivi 2004/39 artikkel 54 ega ükski muu selle direktiivi säte ei sisalda sama artikli lõigetes 1 ja 3 sätestatud mõiste „kriminaalõiguse valdkonda kuuluvad juhtumid“ määratlust.
30 Väljakujunenud kohtupraktika kohaselt tuleb seega arvesse võtta nii direktiivi 2004/39 artikli 54 konteksti kui ka selle õigusaktiga taotletavaid eesmärke (vt selle kohta 22. aprilli 2015. aasta kohtuotsus Drukarnia Multipress, C‑357/13, EU:C:2015:253 punkt 22 ja seal viidatud kohtupraktika).
31 Tuleb meenutada, et selle direktiivi põhjendusest 2 nähtub, et sellega nähakse ette ühtlustamise tase, mida on vaja investoritele kõrgetasemelise kaitse pakkumiseks ja selleks, et võimaldada investeerimisühingutel osutada päritoluliikmesriigi järelevalve all teenuseid kogu liidus (19. juuni 2018. aasta kohtuotsus Baumeister, C‑15/16, EU:C:2018:464, punkt 26).
32 Direktiivi 2004/39 põhjenduse 63 teisest lausest nähtub veel, et eri liikmesriikide pädevad asutused peaks kasvava piiriülese tegevuse tõttu varustama üksteist nende ülesannete täitmiseks asjakohase teabega, et tagada nimetatud direktiivi tõhus kohaldamine (19. juuni 2018. aasta kohtuotsus Baumeister, C‑15/16, EU:C:2018:464, punkt 27).
33 Nii on liikmesriigid direktiivi 2004/39 artikli 17 lõike 1 alusel kohustatud tagama, et pädevad asutused teostavad pidevat järelevalvet investeerimisühingute tegevuse üle, et kindlustada nende kohustuste järgimine (19. juuni 2018. aasta kohtuotsus Baumeister, C‑15/16, EU:C:2018:464, punkt 28).
34 Sama direktiivi artikli 50 lõiked 1 ja 2 näevad ette, et pädevatel asutustel peavad olema kõik nende ülesannete täitmiseks vajalikud järelevalve- ja uurimisvolitused, sealhulgas õigus tutvuda kõigi dokumentidega ja nõuda isikutelt teavet (19. juuni 2018. aasta kohtuotsus Baumeister, C‑15/16, EU:C:2018:464, punkt 29).
35 Lisaks näeb direktiivi 2004/39 artikli 56 lõige 1 ette, et eri liikmesriikide pädevad asutused teevad omavahel koostööd ja et eelkõige vahetatakse teavet ja tehakse koostööd uurimis- või järelevalvetegevuse käigus (19. juuni 2018. aasta kohtuotsus Baumeister, C‑15/16, EU:C:2018:464, punkt 30).
36 Liikmesriigisisesel järelevalvel ja eri liikmesriikide pädevate asutuste omavahelisel teabevahetusel põhineva investeerimisühingute tegevuse kontrollisüsteemi – mida eelmistes punktides lühidalt kirjeldati – tõhus toimimine eeldab, et nii kontrollitavad äriühingud kui ka pädevad asutused saavad olla kindlad, et jagatud konfidentsiaalne teave jääb põhimõtteliselt konfidentsiaalseks (19. juuni 2018. aasta kohtuotsus Baumeister, C‑15/16, EU:C:2018:464, punkt 31).
37 Nagu nähtub eelkõige direktiivi 2004/39 põhjenduse 63 viimasest lausest, kui taoline usaldus puudub, kahjustaks see pädevale asutusele järelevalve teostamiseks vajaliku konfidentsiaalse teabe sujuvat üleandmist (19. juuni 2018. aasta kohtuotsus Baumeister, C‑15/16, EU:C:2018:464, punkt 32).
38 Seega näeb direktiivi 2004/39 artikli 54 lõige 1 ette ametisaladuse hoidmise kohustuse kui üldreegli mitte ainult asjaomaste äriühingute erihuvide, vaid samuti liidu finantsinstrumentide turu nõuetele vastavas toimimises seisneva üldise huvi kaitseks (19. juuni 2018. aasta kohtuotsus Baumeister, C‑15/16, EU:C:2018:464, punkt 33).
39 Euroopa Kohus on rõhutanud, et direktiivi 2004/39 artikliga 54 on kehtestatud pädevate asutuste valduses oleva konfidentsiaalse teabe avalikustamise keelu üldpõhimõte ja ammendav loetelu erijuhtudest, mil see üldine keeld erandina teabe edastamist või kasutamist ei takista (19. juuni 2018. aasta kohtuotsus Baumeister, C‑15/16, EU:C:2018:464, punkt 38).
40 Käesoleva asjaga seoses tuleb märkida, et direktiivi 2004/39 artikli 54 lõigetes 1 ja 3 on sätestatud, et pädevatel asutustel lasuv ametisaladuse hoidmise kohustus on kohaldatav, „ilma et see piiraks kriminaalõigusega reguleeritud juhtumeid“.
41 Pädevate asutuste valduses oleva konfidentsiaalse teabe avalikustamise keelu üldpõhimõttest tehtava erandi puhul tuleb direktiivi 2004/39 artikli 54 lõigetes 1 ja 3 kasutatud mõistet „kriminaalõiguse valdkonda kuuluvad juhtumid“ tõlgendada kitsalt (vt selle kohta 22. aprilli 2010. aasta kohtuotsus komisjon vs. Ühendkuningriik, C‑346/08, EU:C:2010:213, punkt 39 ja seal viidatud kohtupraktika).
42 Sellega seoses tuleb märkida, et vastavalt direktiivi 2004/39 artikli 50 lõike 2 punktile l peab pädevatel asutustel olema õigus anda asi üle kriminaalmenetluse algatamiseks.
43 Lisaks sätestab direktiivi artikli 51 lõige 1, et liikmesriigid tagavad kooskõlas oma siseriikliku õigusega, et käesoleva direktiivi rakendamisel vastuvõetud sätete eiramisel võib sellise eiramise eest vastutavate isikute suhtes võtta asjakohaseid haldusmeetmeid või rakendada haldussanktsioone, ilma et see piiraks tegevusloa tühistamise korda või liikmesriikide õigust rakendada kriminaalsanktsioone.
44 Sellega seoses tuleb asuda seisukohale, nagu märkis ka kohtujurist oma ettepaneku punktides 47 ja 48, et direktiivi 2004/39 artikli 54 lõiked 1 ja 3, mis näevad ette, et ametisaladuse hoidmise kohustuse võib erandkorral jätta arvestamata „kriminaalõiguse valdkonda kuuluvat juhtumite korral“, puudutavad konfidentsiaalse informatsiooni edastamist või kasutamist nii riigisisese kriminaalõiguse kohaselt algatatud menetluste kui ka määratud sanktsioonide huvides.
45 Lisaks toetavad sellist tõlgendust Euroopa Parlamendi ja nõukogu 15. mai 2014. aasta direktiivi 2014/65/EL finantsinstrumentide turgude kohta ning millega muudetakse direktiive 2002/92/EÜ ja 2011/61/EL (ELT 2014, L 173, lk 349), millega sõnastati ümber direktiiv 2004/39, artikli 76 lõiked 1 ja 3, milles on täpsustatud, et ametisaladuse hoidmise kohustus on kohaldatav, „[i]lma et see piiraks siseriikliku kriminaal[…]õiguse sätteid“.
46 Lisaks tuleb märkida, et sõltumata nende kvalifitseerimisest riigisisese õiguse alusel, millele viitab eelotsusetaotluse esitanud kohus, moodustavad meetmed, mida pädevad asutused peavad võtma pärast seda, kui nad on sedastanud, et isik ei vasta enam direktiivi 2004/39 artiklis 9 ette nähtud hea mainega seotud nõuetele, osa selle direktiivi artikli 51 lõikes 1 nimetatud „tegevusloa tühistamise korrast“, ilma et need kujutaksid endast siiski sanktsioone selle sätte tähenduses või et nende kohaldamine oleks seotud kriminaalõiguse valdkonda kuuluvate juhtumitega nimetatud direktiivi artikli 54 lõigete 1 ja 3 tähenduses.
47 Järelikult tuleb asuda seisukohale, et erand pädevate asutuste valduses oleva ja „kriminaalõiguse valdkonda kuuluvate juhtumitega“ seotud konfidentsiaalse informatsiooni avalikustamise keelu üldpõhimõttest ei ole kohaldatav niisuguses olukorras, nagu on kõne all põhikohtuasjas.
48 Teiseks tuleb siiski analüüsida, millises ulatuses on ametisaladuse hoidmise kohustus, mis on ette nähtud direktiivi 2004/39 artikli 54 lõikes 1, igal juhul piiratud õigusega tõhusale õiguskaitsevahendile ja õiglasele kohtulikule arutamisele, samuti kaitseõiguste tagamise nõuetega, mis on sätestatud harta artiklites 47 ja 48 koostoimes EIÕK artiklitega 6 ja 13.
49 Kõigepealt, selles osas, milles eelotsusetaotluse esitanud kohus peab silmas ka EIÕK artikleid 6 ja 13, tuleb meenutada, et kuigi EIÕK-ga tunnustatud põhiõigused on liidu õiguse üldpõhimõtted, nagu kinnitab ELL artikli 6 lõige 3, ning kuigi harta artikli 52 lõikes 3 on sätestatud, et hartas sisalduvate selliste õiguste tähendus ja ulatus, mis vastavad EIÕKga tagatud õigustele, on samad, mis neile nimetatud konventsiooniga ette on nähtud, ei kujuta viimane endast liidu õiguskorda formaalselt kuuluvat õigusinstrumenti, seni kuni Euroopa Liit ei ole konventsiooniga ühinenud (20. märtsi 2018. aasta kohtuotsus Garlsson Real Estate jt, C‑537/16, EU:C:2018:193, punkt 24 ja seal viidatud kohtupraktika).
50 Harta selgitustest, mida tuleb ELL artikli 6 lõike 1 kolmanda lõigu ja harta artikli 52 lõike 7 kohaselt selle tõlgendamisel arvesse võtta (15. veebruari 2016. aasta kohtuotsus N., C‑601/15 PPU, EU:C:2016:84, punkt 47), nähtub, et harta artiklid 47 ja 48 tagavad liidu õiguskorras EIÕK artiklitega 6 ja 13 sätestatud kaitse. Seetõttu tuleb viidata üksnes harta nendele sätetele.
51 Lisaks tuleb meenutada, et väljakujunenud kohtupraktika kohaselt laienevad liidu õiguskorras tagatud põhiõigused kõigile liidu õigusega reguleeritud olukordadele ja selle õiguse kohaldatavus toob endaga kaasa ka hartaga tagatud põhiõiguste kohaldatavuse (16. mai 2017. aasta kohtuotsus Berlioz Investment Fund, C‑682/15, EU:C:2017:373, punkt 49 ja seal viidatud kohtupraktika).
52 Põhikohtuasja puhul nähtub Euroopa Kohtule esitatud teabest, et CSSFi kõnealused otsused põhinevad riigisisestel sätetel, mille eesmärk on rakendada liidu õigust harta artikli 51 lõike 1 tähenduses. Sellest tuleneb, et niisuguse juhtumi puhul on harta sätted kohaldatavad.
53 Peale selle tuleb meelde tuletada, et tõlgendamise üldpõhimõtte kohaselt tuleb liidu õigusakti tõlgendada võimaluste piires viisil, mis ei sea kahtluse alla selle kehtivust, ning kooskõlas kogu esmase õiguse, eelkõige harta sätetega (15. veebruari 2016. aasta kohtuotsus N., C‑601/15 PPU, EU:C:2016:84, punkt 48).
54 Esiteks, seoses õigusega tõhusale kohtulikule kaitsele on harta artikli 47 esimeses lõigus sätestatud, et igaühel, kelle liidu õigusega tagatud õigusi või vabadusi rikutakse, on selles artiklis kehtestatud tingimuste kohaselt õigus tõhusale õiguskaitsevahendile kohtus.
55 Selle põhiõiguse austamise tagamiseks liidus on ELL artikli 19 lõike 1 teises lõigus pandud liikmesriikidele kohustus näha ette tulemusliku õiguskaitse tagamiseks vajalik kaebeõigus liidu õigusega hõlmatud valdkondades (26. septembri 2013. aasta kohtuotsus Texdata Software, C‑418/11, EU:C:2013:588, punkt 78).
56 Mis puudutab täpsemalt liidu õigusega tagatud õiguse esinemist harta artikli 47 esimese lõigu tähenduses, siis tuleb meenutada, et vastavalt väljakujunenud kohtupraktikale on füüsiliste ja juriidiliste isikute kaitse avaliku võimu meelevaldsete või ebaproportsionaalsete sekkumiste vastu erasfääris liidu õiguse üldpõhimõte. Sellele kaitsele võib niisugune isik tugineda tema huve kahjustava akti suhtes (vt selle kohta 16. mai 2017. aasta kohtuotsus Berlioz Investment Fund, C‑682/15, EU:C:2017:373, punktid 51 ja 52).
57 Ent peale selle tuleb märkida, et õigust tõhusale õiguskaitsevahendile kinnitab direktiiv 2004/39 ise, mille artikli 52 lõike 1 esimeses lauses on sätestatud, et „[l]iikmesriigid tagavad, et käesoleva direktiivi kohaselt vastuvõetud õigusnormide alusel tehtud otsused on nõuetekohaselt põhjendatud ja nende peale võib esitada kaebuse kohtule“.
58 Veel tuleb märkida, et põhikohtuasjas võis kõnealuste CSSFi otsuste peale esitada nende õiguspärasuse kontrollimiseks kohtule kaebuse.
59 Teiseks, mis puudutab õigust õiglasele kohtulikule arutamisele, mis on tagatud harta artikli 47 teise lõiguga, siis tuleb märkida, et kaitseõiguste tagamine kujutab endast õiglase kohtuliku arutamise erilist aspekti (vt selle kohta Euroopa Inimõiguste Kohtu 1. juuni 2010. aasta kohtuotsus Gäfgen vs. Saksamaa, CE:ECHR:2010:0601JUD002297805, punkt 169, ja [Euroopa Kohtu] 6. novembri 2012. aasta kohtuotsus Otis jt, C‑199/11, EU:C:2012:684, punkt 48). Kaitseõiguste tagamine on samuti sätestatud harta artikli 48 lõikes 2.
60 Euroopa Kohus on toonitanud, et kaitseõigused peavad olema tagatud isiku vastu algatatud mis tahes menetluses, mille tulemusena võidakse vastu võtta tema huve kahjustav akt (vt selle kohta 13. veebruari 1979. aasta kohtuotsus Hoffmann-La Roche vs. komisjon, 85/76, EU:C:1979:36, punkt 9; 2. oktoobri 2003. aasta kohtuotsus ARBED vs. komisjon, C‑176/99 P, EU:C:2003:524, punkt 19, ja 26. septembri 2013. aasta kohtuotsus Texdata Software, C‑418/11, EU:C:2013:588, punkt 83).
61 Õigus tutvuda toimikuga kujutab endast omakorda kaitseõiguste tõhusa kasutamise vajalikku täiendust (vt selle kohta 15. oktoobri 2002. aasta kohtuotsus Limburgse Vinyl Maatschappij jt vs. komisjon, C‑238/99 P, C‑244/99 P, C‑245/99 P, C‑247/99 P, C‑250/99 P–C‑252/99 P ja C‑254/99 P, EU:C:2002:582, punkt 316, ning 1. juuli 2010. aasta kohtuotsus Knauf Gips vs. komisjon, C‑407/08 P, EU:C:2010:389, punkt 22).
62 Siiski tuleneb väljakujunenud kohtupraktikast, et põhiõigused ei ole absoluutsed eelisõigused, vaid neile võib seada piiranguid, tingimusel, et need piirangud vastavad tõepoolest kõnealuse meetmega taotletud üldise huvi eesmärkidele ega kujuta taotletavat eesmärki silmas pidades ülemäärast ja talumatut sekkumist, mis kahjustaks selliselt tagatud õiguse olemust (18. märtsi 2010. aasta kohtuotsus Alassini jt, C‑317/08–C‑320/08, EU:C:2010:146, punkt 63, ja 26. septembri 2013. aasta kohtuotsus Texdata Software, C‑418/11, EU:C:2013:588, punkt 84).
63 Selliste piirangute eesmärk võib olla konfidentsiaalsuse või ametisaladuse nõuete kaitse, mida teatud teabe ja dokumentidega tutvumine võib kahjustada (vt selle kohta 9. novembri 2017. aasta kohtuotsus Ispas, C‑298/16, EU:C:2017:843, punkt 36).
64 Selles osas, mis puudutab eriti pädevatel asutustel lasuvat ametisaladuse hoidmise kohustust, mis tuleneb direktiivi 2004/39 artikli 54 lõikest 1, on oluline meenutada – mis on välja toodud ka käesoleva kohtuotsuse punktis 38 –, et nimetatud kohustuse mõte on kaitsta mitte ainult otseselt puudutatud ettevõtjate erihuve, vaid ka liidu finantsinstrumentide turgude tavapärase toimimisega seotud üldist huvi.
65 Selle kohta on Euroopa Kohus juba otsustanud, et üldine konfidentsiaalse informatsiooni avalikustamise keeld, mis on sätestatud direktiivi 2004/39 artikli 54 lõikes 1, hõlmab pädevate asutuste valduses olevat teavet, mis esiteks ei ole avalik ja mille avalikustamine võib teiseks kahjustada informatsiooni esitanud füüsilise või juriidilise isiku või kolmanda isiku huve või investeerimisühingute tegevuse kontrollisüsteemi nõuetekohast toimimist, mille liidu seadusandja direktiivi 2004/39 vastuvõtmisega kehtestas (19. juuni 2018. aasta kohtuotsus Baumeister, C‑15/16, EU:C:2018:464, punkt 35).
66 Mis puudutab konkreetsemalt õigust toimikuga tutvuda, siis selle kohta tuleneb väljakujunenud kohtupraktikast, et isikul, kelle suhtes tema huve kahjustav akt on tehtud, peab olema võimalus analüüsida kõiki uurimistoimikus sisalduvaid dokumente, mis võivad olla tema kaitse jaoks olulised. Need hõlmavad nii süüstavaid kui ka õigustavaid tõendeid, välja arvatud teiste ettevõtjate ärisaladused, asutusesisesed dokumendid ja muu konfidentsiaalne teave (vt selle koha 7. jaanuari 2004. aasta kohtuotsus Aalborg Portland jt vs. komisjon, C‑204/00 P, C‑205/00 P, C‑211/00 P, C‑213/00 P, C‑217/00 P ja C‑219/00 P, EU:C:2004:6, punkt 68, ja 25. oktoobri 2011. aasta kohtuotsus Solvay vs. komisjon, C‑110/10 P, EU:C:2011:687, punkt 49).
67 Mis puudutab aga dokumente, mis peavad olema uurimistoimikusse lisatud, siis tuleb märkida, et ka Euroopa Kohtu praktikast tuleneb, et kuigi üksnes selle asutuse ülesanne, kes teeb teatavaks etteheited ja määrab sanktsiooni, ei saa olla nende dokumentide kindlakstegemine, mis on vajalikud asjaomase isiku kaitseks, on tal sellegipoolest lubatud haldusmenetluses jätta arvestamata tõendid, millel puudub igasugune seos etteheidetes sisalduvate fakti- ja õigusväidetega ja mis ei ole seetõttu uurimise huvides asjakohased (vt selle kohta 7. jaanuari 2004. aasta kohtuotsus Aalborg Portland jt vs. komisjon, C‑204/00 P, C‑205/00 P, C‑211/00 P, C‑213/00 P, C‑217/00 P ja C‑219/00 P, EU:C:2004:6, punkt 126 ja seal viidatud kohtupraktika).
68 Eeltoodud kaalutlustest tuleneb, et õigus asjaomaste dokumentide avalikustamisele kaitse huvides ei ole piiramatu ja absoluutne. Küll aga peab direktiivi 2004/39 artikli 54 lõike 1 kohaselt pädevatel asutustel lasuva ametisaladuse hoidmise kohustusega kaetud teabe konfidentsiaalsuse kaitse – nagu kohtujurist oma ettepaneku punktis 90 märkis – olema tagatud ja rakendatud nii, et see sobiks kokku kaitseõiguste tagamisega.
69 Niisiis, kui tekib vastuolu ühelt poolt selle isiku huvi, keda akt kahjustab, saada enda kaitseõiguste täielikuks kasutamiseks teavet, ja teiselt poolt nende huvide vahel, mis on seotud ametisaladuse hoidmise kohustusega kaetud teabe konfidentsiaalsuse säilitamise huvidega, siis on pädevate asutuste või kohtute ülesanne iga juhtumi asjaolusid arvestades leida tasakaal vastandlike huvide vahel (vt selle kohta 14. veebruari 2008. aasta kohtuotsus Varec, C‑450/06, EU:C:2008:91, punktid 51 ja 52 ning seal viidatud kohtupraktika).
70 Järelikult, kui sellistel asjaoludel nagu põhikohtuasjas viitab pädev asutus direktiivi 2004/39 artikli 54 lõikes 1 ette nähtud ametisaladuse hoidmise kohustusele selleks, et keelduda edastamast teavet, mis on tema valduses ja mis ei sisaldu seda isikut puudutavas toimikus, kelle suhtes on tehtud teda kahjustav akt, siis on liikmesriigi pädeva kohtu ülesanne kontrollida, kas see teave on objektiivselt seotud tema vastu esitatud etteheidetega, ning kui on, siis kaaluda käesoleva kohtuotsuse eelmises punktis välja toodud huve enne, kui ta teeb taotletud teabe iga osa edastamise kohta otsuse.
71 Kõike eeltoodut arvesse võttes tuleb esitatud küsimustele vastata, et direktiivi 2004/39 artiklit 54 tuleb tõlgendada nii, et:
– nimetatud artikli lõigetes 1 ja 3 sisalduv lause „kriminaalõiguse valdkonda kuuluvad juhtumid“ ei hõlma olukorda, kus pädevad asutused võtavad sellise meetme nagu põhikohtuasjas, mille kohaselt on isikul keelatud tegutseda kontrollitavas asutuses juhatuse liikme ülesannetes või muul ametikohal, mille jaoks on nõutav tegevusluba, andes ühtlasi korralduse esimesel võimalusel kõikidelt ametikohtadelt tagasi astuda põhjusel, et see isik ei vasta enam nõuetele, mis esitatakse direktiivi artiklis 9 ette nähtud ametialasele heale mainele, mis on osa meetmetest, mida pädevad asutused peavad nende pädevuste teostamisel võtma, mis neil on vastavalt selle direktiivi II jaotise sätetele. Nimelt puudutab see säte, mis näeb ette, et ametisaladuse hoidmise kohustusest võib erandjuhul sellistel juhtudel kõrvale kalduda, konfidentsiaalse informatsiooni edastamist või kasutamist nii riigisisese kriminaalõiguse kohaselt algatatud menetluste kui ka määratud sanktsioonide huvides;
– nimetatud artikli lõikes 1 sätestatud ametisaladuse hoidmise kohustus koostoimes harta artiklitega 47 ja 48 peab olema tagatud ja rakendatud nii, et see sobiks kokku kaitseõiguste tagamisega. Seega juhul, kui pädev asutus tugineb nimetatud kohustusele selleks, et keelduda tema valduses oleva teabe avaldamisest, mis ei sisaldu seda isikut puudutavas toimikus, kelle huve akt kahjustab, on liikmesriigi pädeva kohtu ülesanne kontrollida, kas see teave on objektiivselt seotud tema vastu esitatud etteheidetega, ning kui on, siis kaaluda kõnealuse isiku huvi saada teavet, mis on vajalik tema kaitseõiguste täielikuks teostamiseks, ja ametisaladuse hoidmise kohustusega seotud teabe konfidentsiaalsuse säilitamisega seotud huve, enne kui ta teeb taotletud teabe iga osa edastamise kohta otsuse.
72 Kuna põhikohtuasja poolte jaoks on käesolev menetlus eelotsusetaotluse esitanud kohtus pooleli oleva asja üks staadium, otsustab kohtukulude jaotuse liikmesriigi kohus. Euroopa Kohtule seisukohtade esitamisega seotud kulusid, välja arvatud poolte kohtukulud, ei hüvitata.
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 21. aprilli 2004. aasta direktiivi 2004/39/EÜ finantsinstrumentide turgude kohta, millega muudetakse nõukogu direktiive 85/611/EMÜ ja 93/6/EMÜ ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2000/12/EÜ ja tunnistatakse kehtetuks nõukogu direktiiv 93/22/EMÜ, artiklit 54 tuleb tõlgendada nii, et
– nimetatud artikli lõikes 1 sätestatud ametisaladuse hoidmise kohustus koostoimes Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklitega 47 ja 48 peab olema tagatud ja rakendatud nii, et see sobiks kokku kaitseõiguste tagamisega. Seega juhul, kui pädev asutus tugineb nimetatud kohustusele selleks, et keelduda tema valduses oleva teabe avaldamisest, mis ei sisaldu seda isikut puudutavas toimikus, kelle huve akt kahjustab, on liikmesriigi pädeva kohtu ülesanne kontrollida, kas see teave on objektiivselt seotud tema vastu esitatud etteheidetega, ning kui on, siis kaaluda kõnealuse isiku huvi saada teavet, mis on vajalik tema kaitseõiguste täielikuks teostamiseks, ja ametisaladuse hoidmise kohustusega seotud teabe konfidentsiaalsuse säilitamisega seotud huve, enne kui ta teeb taotletud teabe iga osa edastamise kohta otsuse.

matches:
kohus
in fine
kohus
Kohus
kohus
Kohus
Kohus