text:
3-4-1-7-17 Riigikohus 06.06.2017
PSJKS ei sätesta otsesõnu võimalust esitada Riigikohtule individuaalset põhiseaduslikkuse järelevalve kaebust. Erandjuhul saab isik siiski – tulenevalt PS §-dest 13, 14 ja 15 – pöörduda oma põhiõiguste kaitseks otse Riigikohtu poole. Seda aga üksnes juhul, kui isikul ei ole ühtegi muud tõhusat võimalust kasutada PS §-ga 15 tagatud õigust enda õiguste kohtulikule kaitsele, st kui riik ei ole täitnud kohustust luua põhiõiguste kaitseks kohane kohtumenetlus, mis oleks õiglane ja tagaks isiku õiguste tõhusa kaitse (alates RKÜK otsusest asjas nr 3-1-3-10-02; viimati RKPJK määrus asjas nr 3-4-1-4-17). (p 19)
Kui isikul oli piisavalt tõhus võimalus kaitsta PS § 15 lg 1 teise lause kohaselt oma põhiõigusi ja taotleda varasemate menetluste käigus muu hulgas, et alustataks põhiseaduslikkuse järelevalve menetlust kohaldatava seaduse või seaduse lünga üle (vt ka RKPJK määrus asjas nr 3-4-1-21-11). Asjaolu, et menetlusosaline ei nõustu jõustunud kohtulahendiga, ei anna alust väita, et isik on jäetud ilma PS §-s 15 sätestatud põhiõigusest kohtulikule kaitsele, tema põhiõigusi on rikutud ja sellise rikkumise kõrvaldamiseks puudub tõhus viis kohtulikule kaitsele (vt ka RKPJK määrus asjas nr 3-4-1-24-15; viimati määrus asjas nr 3-4-1-4-17). (p 22)
Karistusõiguse kujundamisel on seadusandjal lai otsustusruum. Järjepideva kohtupraktika kohaselt ei ole kannatanul subjektiivset õigust nõuda riigilt tema õigusi kahjustanud isiku kriminaalkorras süüditunnistamist ja karistamist (vt nt RKKK määrus asjas nr 3-1-1-96-15). Eelnev tähendab aga sedagi, et isik ei saa riigilt üldjuhul nõuda mõne konkreetse sanktsiooninormi loomist. Seadusandja saab valida, kas ja millal on põhiõiguste rikkumise korral vaja kasutada karistusõiguse kui ultima ratio meetmeid. Ühinemisvabaduse kaitseks ei nõua karistusõiguslike normide kehtestamist ei Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsioon, ÜRO kodanike- ja poliitiliste õiguste rahvusvaheline pakt ega ka põhiseadus. EIK on tunnustanud riigi positiivset kriminaliseerimise kohustust ennekõike art-te 2 ja 3 kaitsealas, muudel juhtudel on sobiva õiguskaitsevahendi valik jäänud seadusandjale. Karistusnormi puudumise põhiseadusvastaseks tunnistamisel tuleb arvestada ka seda, et kedagi ei saa süüdi mõista teo eest, mida ei tunnistanud kuriteoks seadus, mis oli jõus teo toimepanemise ajal (PS § 23 lg 1). (p 23)
Riigikohus põhiseaduslikkuse järelevalve korras kohtulahendite põhiseaduspärasust ei hinda ning põhiseaduslikkuse järelevalve kolleegium ei ole põhiseaduslikkuse järelevalve kohtumenetluse seaduse järgi Riigikohtu ülejäänud kolleegiumidest kõrgemalseisev kohtuaste, kuhu saaks edasi kaevata tsiviil-, kriminaal- või halduskolleegiumi lahendite peale (vt nt RKPJK määrus asjas nr 3-4-1-19-08). (p 16)
Kohtul on kohustus ka omal algatusel (ex officio) kontrollida kõikide asjassepuutuvate normide, sh kohaldatavate menetlusnormide vastavust põhiseadusele isegi siis, kui menetlusosaline ei ole esitanud normi põhiseaduse vastaseks tunnistamise ja kohaldamata jätmise taotlust (vt RKPJK määrus asjas nr 3-4-1-56-13). Ainuüksi sellest, et Riigikohus ei esita määruses põhjendusi vaidlusaluste sätete põhiseaduspärasuse kohta, ei saa teha järeldust, et kohus ei hinnanud kõiki kaebuses esitatud väiteid (vt RKPJK määrused asjades nr 3-4-1-21-11 ja 3-4-1-14-16). (p 19)
PS § 152 lõikest 1 tulenev kohustus jätta põhiseadusega vastuolus olev õigusakt või selle säte kohaldamata on ka Riigikohtul. Teisalt tuleb arvestada, et RKPJK ei ole PSJKS kohaselt Riigikohtu ülejäänud kolleegiumidest kõrgemalseisev kohtuaste, kuhu saab edasi kaevata tsiviil-, kriminaal- või halduskolleegiumi lahendite peale (vt RKPJK määrus asjas nr 3-4-1-19-08). Ainuüksi asjaolu, et menetlusosaline ei nõustu tema suhtes tehtud ja jõustunud kohtulahendiga, ei anna iseenesest alust väita, et tema põhiõigusi on rikutud ja et sellise rikkumise kõrvaldamiseks puudub tõhus viis kohtulikule kaitsele (alates RKPJK määrusest asjas nr 3-4-1-4-06; viimati RKPJK määrus asjas nr 3-4-1-34-15). (p 25)
Riigikohus hindab kassatsiooni või määruskaebuse menetlusse võtmise otsustamisel muu hulgas ka taotluse tunnistada õigustloov akt või selle säte põhiseaduse vastaseks põhjendatust. Kohtul on kohustus ka omal algatusel (ex officio) kontrollida kõikide asjassepuutuvate normide, sh kohaldatavate menetlusnormide vastavust põhiseadusele isegi siis, kui menetlusosaline ei ole esitanud normi põhiseaduse vastaseks tunnistamise ja kohaldamata jätmise taotlust (vt RKPJK määrus asjas nr 3-4-1-56-13). Ainuüksi sellest, et Riigikohus ei esita määruses põhjendusi vaidlusaluste sätete põhiseaduspärasuse kohta, ei saa teha järeldust, et kohus ei hinnanud kõiki kaebuses esitatud väiteid (vt RKPJK määrus asjas nr 3-4-1-21-11; RKPJK määrus asjas nr 3-4-1-4-13). (p 26)
Riigikohtule esitatav individuaalkaebus on lubamatu juba siis, kui asjas tuvastatakse, et selle esitaja käsutuses oli muu tõhus õiguskaitsevahend kohtumenetluses oma põhiõiguste kaitseks, sõltumata asjaolust, kas kaebaja seda kasutas või mitte. (p 28)
PSJKS § 2 sätestab Riigikohtu pädevuse põhiseaduslikkuse järelevalve kohtumenetluses ja selle järgi Riigikohus põhiseaduslikkuse järelevalve korras kohtulahendite põhiseaduspärasust ei hinda. Põhiseaduslikkuse järelevalve kolleegium ei ole PSJKS järgi Riigikohtu ülejäänud kolleegiumidest kõrgemalseisev kohtuaste, kuhu saab edasi kaevata tsiviil-, kriminaal- või halduskolleegiumi lahendite peale. (p 13) Vt ka 3-4-1-19-08, p 14.
Kuna Riigikohtul puudub PSJKS § 2 järgi põhiseaduslikkuse järelevalve kohtumenetluses pädevus hinnata vaidlustatud kohtuotsuse põhiseaduspärasust, ei ole kaebaja esitatud individuaalkaebus lubatav. (p 15)
3-4-1-45-13 Riigikohus 02.10.2013
KOVVS § 37
PS § 13 lõikest 2 tuleneva õigusselguse põhimõttega ei ole vastuolus KOVVS § 5 lõige 5. KOV valimiste teel valitakse volikogu, kes teostab kohaliku omavalitsuse autonoomiat, st viib täide iseotsustamist. N-ö iseotsustajateks saavad olla kohalikud elanikud ise. Kuigi üldjuhul mõistetakse sättes sõna hiljemalt selliselt, et teha tuleb mingi tegu ühekordselt seaduses sätestatud ajaks, on KOVVS § 5 lõige 5 hoolimata selle sätte keerukusest siiski mõistetav. Isikul, kes esitab riiklikule registrile oma elukohaks aadressi, mis asub mujal kui selles kohaliku omavalitsuse üksuses, ei saa olla mõistlikku ootust, et riik või kohalik omavalitsus näeksid teda kohaliku elanikuna, kellel on kohalike asjade otsustamise õigus. (p 24) Lauseosa hiljemalt valimisaasta 1. augustil tuleb mõista selliselt, et elukoha registreering sellesse valda või linna peab olema tehtud hiljemalt 1. augustil ja ka edaspidi peab see registreering olema kehtiv. (p 22)
Kandideerimisõiguse on Riigikohus tuletanud PS § 156 lõikest 1, mis sätestab valimiste üldisuse põhimõtte. Üldiste valimiste põhimõte tähendab eelkõige seda, et valimistel ei kohaldataks ei aktiivse ega passiivse valimisõiguse piiramiseks õigustamatuid tsensusi. Sellest sättest ei tulene täpsemaid tingimusi kandideerimise eelduseks oleva püsiva elukoha nõude kohta. PS § 156 lõige 2 sätestab, et kohaliku omavalitsuse volikogu valimistel on seaduses ettenähtud tingimustel hääleõiguslikud selle omavalitsuse maa-alal püsivalt elavad isikud, kes on vähemalt kaheksateist aastat vanad. See säte ei reguleeri kandideerimisõigust, vaid üksnes aktiivset valimisõigust, õigust hääletada. Põhiseadus ei täpsusta KOV valimistel kandideerimise eeldusena elukoha nõuet. (p 20) KOVVS § 5 lõige 5 näeb ette püsiva elukoha nõude kandideerimise eeldusena. Elukoha andmete rahvastikuregistris muutmine ei ole üksnes mingil hetkel toimuvaks iseseisvaks sündmuseks, vaid selle tagajärjel tekib registrisse elukohaandmete kanne, mis on kehtiv kuni muudatuse tegemiseni. Lauseosa hiljemalt valimisaasta 1. augustil tuleb mõista selliselt, et elukoha registreering sellesse valda või linna peab olema tehtud hiljemalt 1. augustil ja ka edaspidi peab see registreering olema kehtiv. (p 22) Ka KOVVS-i süstemaatiliselt tõlgendades jõuab samale järeldusele. (p 23)
3-4-1-8-13 Riigikohus 11.04.2013
PankrS § 180
PankrS § 181
PS § 152 lõikest 1 tulenev kohustus jätta õigusakt kohaldamata, kui see on vastuolus põhiseadusega, hõlmab ka Riigikohut. Ka kassatsioonis võib esitada taotluse tunnistada regulatsioon või selle puudumine põhiseaduse vastaseks. Kassatsiooni menetlusse võtmise otsustamisel hindab Riigikohus muu hulgas ka põhiseaduslikkuse järelevalve alustamise taotlust. (p 16)
Erandjuhul saab isik siiski – tulenevalt PS §-dest 13, 14 ja 15 ning Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooni kohaldamispraktikast – pöörduda oma põhiõiguste kaitseks otse Riigikohtu poole. Seda aga üksnes juhul, kui isikul ei ole ühtegi muud tõhusat võimalust kasutada PS §-ga 15 tagatud õigust saada kohtulikku kaitset. (p 13)
Erandjuhul saab isik siiski – tulenevalt PS §-dest 13, 14 ja 15 ning Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooni kohaldamispraktikast – pöörduda oma põhiõiguste kaitseks otse Riigikohtu poole. Seda aga üksnes juhul, kui isikul ei ole ühtegi muud tõhusat võimalust kasutada PS §-ga 15 tagatud õigust saada kohtulikku kaitset. See tähendab olukorda, kus riik ei ole taganud põhiõiguste kaitse võimalust korralises kohtumenetluses, mis oleks õiglane ja kaitseks tõhusalt isiku õigusi. Sellest tulenevalt on juhul, kui isiku õigus saada kohtulikku kaitset on tagatud, tema individuaalkaebus lubamatu. Kaebus on lubamatu olenemata sellest, kas individuaalkaebuse esitamise ajaks on isik olemasolevat kohtuliku kaitse võimalust kasutanud või mitte või kas ta on selle võimaluse minetanud, st jätnud õigel ajal kasutamata. Eeltoodust lähtudes on Riigikohus pädev individuaalkaebust läbi vaatama üksnes juhul, kui kaebuse esitaja käsutuses ei ole ega ole olnud ühtegi tõhusat võimalust taotleda kohtult kaitset põhiõiguste rikkumise eest. (p 13)

matches:
Riigikohus
§ 15
§ 23
Riigikohus
Riigikohus
kohus
§ 152
Riigikohus
Riigikohus
kohus
§ 2
Riigikohus
§ 2
Riigikohus
§ 37
§ 13
§ 5
§ 5
Riigikohus
§ 156
§ 156
§ 5
Riigikohus
§ 180
§ 181
§ 152
Riigikohus
Riigikohus


PS4 mäng The Crew 2 Deluxe Editon - Playstation 4 - Mängud - Mängud ja konsoolid - Gaming
PS4 mäng The Crew 2 Deluxe Editon
Tootekood: PS4CREW2
Deluxe Edition sisaldab kleepse, kaarti, kolme kostüümi mängutegelasele ja Motorsports Deluxe pakki.
PS4 mäng Jagged Alliance Rage! (eeltellimisel)
Playstation 4 mäng Terraria
PS4 mäng Assassin's Creed: Unity
PS4 mäng Assassins Creed: Odyssey Omega Edition (eeltellimisel)
PS4 mäng Rayman Legends
PS4 mäng Ace Combat 7: Skies Unknown
PS4 VR Persistence
PS4 VR mäng Arizona Sunshine
PS4 VR Torn


text:
Eesti Vabariigi põhiseadus / paragrahv 158
Kohaliku omavalitsuse üksuste piire ei tohi muuta vastavate omavalitsuste arvamust ära kuulamata.
KOVü-d (vallad ja linnad) kui haldusüksused rajanevad riigi territooriumi haldusjaotusel (PS § 2 lg 2). Eesti territooriumi haldusjaotus on Eesti territooriumi jaotus maakondadeks, valdadeks ja linnadeks (ETHS § 2 lg 1).
KOVü-de piirid on kantud riigi maakatastri kaardile (ETHS § 4) ja tähistatud Vabariigi Valitsuse kehtestatud korras (ETHS § 14 lg 1; Vabariigi Valitsuse 24.09.1996 määrus nr 233 “Eesti territooriumi haldusjaotuse seaduse rakendamine” (RT I 1996, 72, 1268 … 2004, 82, 550)).
Tulenevalt õigusriigi põhimõttest (PS § 10) peab KOVü-de piiride muutmise menetlus olema reguleeritud seaduses. Haldusüksuste piiride muutmise alused ja korra sätestab ETHS, erisused haldusterritoriaalse reformi käigus sätestab HRS .
Piiride muutmine PS käesoleva paragrahvi mõttes toimub nii KOVü-de ühinemisel ja jagunemisel (PS § 156 lg 1 teine lause) kui ka väiksema ulatusega muudatustena. ETHS eristab haldusterritoriaalse korralduse muutmist (uue haldusüksuse moodustamine või haldusüksuste arvu vähenemine (§ 7 lg 1)) ja haldusüksuste piiride muutmist (territooriumiosa ühe haldusüksuse koosseisust teise haldusüksuse koosseisu arvamine või haldusüksuste piiride korrigeerimine vastavalt maakorraldus- ja ehitusplaneerimisvajadustele (§ 7 lg 2)). Ka HRS eristab haldusterritoriaalse korralduse muutmist (kahe või enama KOVü ühinemise tulemusena uue KOVü moodustamine või ühe KOVü suurenemine selle liitumise teel ühe või mitme piirneva KOVü-ga (§ 2 lg 1) ja piiride muutmist (§ 2 lg 2). Seega on mõiste “piiride muutmine“ PS käesolevas paragrahvis avaram vastavast mõistekasutusest seadustes, mistõttu käesoleva paragrahvi kommentaarides mõistetakse piiride muutmise all ka haldusterritoriaalse korralduse muutmist valdade ja linnade osas.
Valla- ja linnapiiride muutmise võib algatada riik (Vabariigi Valitsus (ETHS § 8; HRS § 9)) või asjaomane KOVü volikogu (ETHS §-d 81 ja 9; HRS § 4). Piirimuudatused võivad hõlmata piiratud arvu KOVü-d või leida aset kogu riigi territooriumi hõlmava haldusterritoriaalse reformi käigus. Kui piirimuudatusega taotletav legitiimne eesmärk on vabatahtliku muutmise teel samavõrd hästi saavutatav kui riigi poolt teostatava n-ö sundmuudatusega, on vabatahtlik lahendus eelistatav (vajalikkuse aspekt proportsionaalsuse testis; parem kooskõla KOV alusteooriaga PS-s). Et haldusterritoriaalsete reformide praktikas on üksnes vabatahtlikkusel põhinevad ümberkorraldused nendega kaasnevate probleemide tõttu (reformi kulgemise aeglus, vastuolud KOV teenistujate arvu vähendamisel jms) erandlikud, nõuab reformi läbiviimine enamasti teatud etapil ja ulatuses riigi sekkumist, mis ei tohi aga kahjustada KOV põhiseaduslikke garantiisid. Ka HRS-s eristuvad reformi vabatahtlik ja sunduslik etapp.
Piirimuudatus(ed) ei ole iseseisev õigusväärtus. Muudatus(t)e eesmärk peab olema selge, vastama avalikele huvidele (eeldab sellekohaseid uuringuid) ja selle saavutamise vahendid peavad olema sobivad ning KOV iseseisvust ja kogukondlikku identiteeti võimalikult säästvad. See kehtib ka üleriigilise haldusterritoriaalse reformi korral, kus piiride muutmine peab olema põhjendatav KOV piisava haldussuutlikkuse saavutamise ja sellega kohaliku kogukonna heaolu suurendamise vm relevantsete põhiseaduslike väärtustega ning olema seotud vajalike muudatustega KOV korralduse, ülesannete ja rahastamise sfääris. KOV-ta territooriumide loomine ei ole lubatud, sest Eestis ei eksisteeri alasid, kus ei ole ühtki kohaliku elu küsimust.
PS ei sätesta, milline riigiorgan KOVü-de piiride muutmise otsustab, see tuleb määratleda seadusega (vt ETHS § 71 lg-d 1–3; HRS §-d 8 ja 13). Vabariigi Valitsus kinnitab ja teeb ka muudatusi haldusüksuste nimistus (ETHS § 3 lg 1).
KOVü-de õigeaegne ja sobival viisil toimuv konsulteerimine on kohustuslik kõigi neid otseselt puudutavate küsimuste planeerimise ja otsustamise osas niipalju kui võimalik (EKOH art 4 lg 6).
Piiride muutmisele eelnev KOV arvamuse väljaselgitamine on käesolevas paragrahvis eraldi välja toodud. Ka EKOH art 5 sätestab, et muudatusi KOV võimupiirides ei tehta kõnealuse kogukonnaga eelnevalt nõu pidamata. Kus seadus lubab, võib seda teha rahvahääletuse teel.
Arvamuse ärakuulamise eesmärk on KOV kaitse ning riigi otsuse ja avaliku huvi kokkulangevuse tagamine. KOVü arvamus peaks olema piisavalt põhjalik ja sisuline ning võimaldama selgitada, kas piiride muutmisega saavutatakse soovitud eesmärk.
Kui piiride muutmisel volikogu algatusel mõni asjaomane volikogu sellega ei nõustu või peab küsimuste lahendamist ebapiisavaks, siis vastav menetlus lõpetatakse (ETHS § 81 lg 5 ja § 9 lg 5). Kui algatus lähtub Vabariigi Valitsuselt, siis ETHS ja HRS analoogset sätet ei sisalda (meetmete kohta, mida KOVü peab vastavalt HRS-le rakendama pärast seda, kui Vabariigi Valitsus on hiljemalt 15. veebruaril 2017 teinud talle haldusterritoriaalse korralduse muutmise ettepaneku, vt RKPJKo 20.12.2016, 3-4-1-3-16, p-d 140–146).
Käesolev paragrahv reguleerib KOVü kui õigussubjekti ärakuulamist. Ka Riigikohus on sedastanud, et PS §-st 158 tuleneb riigi täitevvõimu kohustus kuulata ära KOVü organi arvamus ja sellest sättest ei tulene kohustust välja selgitada kohalike elanike arvamus (RKPJKo 20.12.2016, 3-4-1-3-16, p 136). Tagatud peab olema KOVü sisuline, mitte pelgalt formaalne ärakuulamine.
EKOH art 5 ei nõua kohalike elanike arvamuse ärakuulamist. Harta jätab sellega ühinenud riigi otsustada, kas korraldada rahvahääletus, mis Eesti õiguskorra kohaselt on siduva iseloomuga, või rahvaküsitlus, mis Eesti õiguskorras siduvat õiguslikku jõudu ei oma, või anda elanike arvamuse andmine kogukonda esindava KOV organi pädevusse (RKPJKo 20.12.2016, 3-4-1-3-16, p 136). Samas lähtub EKOH art 5 eeldusest, et piirimuudatused on fundamentaalse tähtsusega nii KOVü-le kui ka kohalikele elanikele, kelle huvides KOVü peab tegutsema. Seetõttu on lisaks KOVü ärakuulamisele oluline ka kogukonna vahetu ärakuulamine. Ka ETHS ja HRS näevad ette nii asjaomase volikogu seisukoha küsimise (ETHS § 8 lg 3 p 1, § 81 lg-d 2 ja 7, § 9 lg-d 2 ja 7; HRS § 4 lg 1, § 9 lg-d 2 ja 8, § 12 lg 2 p 2) kui ka elanike arvamuse väljaselgitamise (ETHS § 7 lg-d 7 ja 8; HRS § 6, § 12 lg 2 p 1 ja lg 3), seda nii juhul, mil muudatuse algatajaks on Vabariigi Valitsus, kui ka juhul, mil see toimub volikogu algatusel. Haldusterritoriaalse korralduse ja haldusüksuse piiride muutmisega kaasneva elanike arvamuse väljaselgitamise ulatus ja kord on kehtestatud 28. juulil 2016 Vabariigi Valitsuse määrusega nr 87 (RT I 29.07.2016, 12).

matches:
§ 2
§ 2
§ 4
§ 14
§ 10
§ 156
§ 8
§ 9
§ 4
§ 71
§ 3
§ 81
§ 9
Riigikohus
§ 8
§ 81
§ 9
§ 4
§ 9
§ 12
§ 7
§ 6
§ 12


text:
Sõitjate bussijuhuveo ja pagasiveo üldeeskiri
Viimati uuendatud: 18 Oktoober 2014 | Prindi	| Klikke: 44
Eesti Reisibussid MTÜ on teinud kärped Sõitjate bussiliiniveo, bussijuhuveo, taksoveo ja pagasiveo üldeeskiri ainult juhuveo (sõitjateveo) kohta käivalt. Üldeeskirjaga saate tutvuda riigiteatajas
1 PEATÜKK ÜLDSÄTTED: §2.2. Sõitjatevedu on lubatud korraldada liiniveo, juhuveo või taksoveo korras. Arvustus: Bussifirmad kes osutavad juhuveo korras teenust, saavad arvetele märkida teenuse nimetusena SÕITJATEVEDU.
§2.3. Sõitjatevedu on lubatud korraldada ainult tegevusloa alusel. Arvustus: Teile on ERAA poolt väljastatud tegevusluba rahvusvahelise sõitjateveo või sõitjateveo tegevuseks, seega ei saa olla teenus transport, bussivedu, bussi transport vms.
§2.9.Ühissõidukina kasutatava sõiduki välisküljel peab olema vedaja nimi või teenindusmärk. Vedaja nime teksti tähe kõrgus peab olema vähemalt 4 cm ja teenindusmärk peab olema minimaalmõõtmetega vähemalt 20 × 20 cm. Lisaks peab liiniveol olema nähtaval kohal liini number ja liini nimetus, mida tähistava teksti tähe kõrgus peab olema vähemalt 3 cm. Arvustus: Seega ei tohi bussidel olla kõrvalisi ja eksitavaid firmanimesid - sammuti pole nime puudumine lubatud! Klient peab teadma, kelle bussiga ta sõidab.
§2.10.2 juhuvedu korraldatakse riigisisese ja rahvusvahelise veo korras ja see peab vastama käesoleva määruse 3. peatükis toodud nõuetele ja rahvusvaheline juhuvedu ka Eesti Vabariigi välislepingus sätestatud nõuetele;
§6. Ühissõidukijuhi õigused ja kohustused
§6.1.3. Ühissõidukijuht on kohustatud sõidukis mitte suitsetama! §6.1.4. tagama, et bussi audio- ja videoseadmete helitugevus ei häiri sõitjaid §6.1.5. olema korrektselt riietatud ja käituma viisakalt §6.1.6. abistama sõitjaid pagasi paigutamisel pagasiruumi ...
§7. Sõitja õigused ja kohustused §7.1.1. Sõitjal on õigus saada teenus tasutud ulatuses. §7.3.1. Sõitja peab tagama enda ja temaga kaasasoleva lapse, samuti lapsevankris või -kärus oleva lapse ohutu sõidu §7.4.1. Sõitjal on keelatud sõita sõidukis joobes, määrdunud riietes, suitsetada või häirida kaasõsitjaid. §7.4.2. avada või sulgeda aknaid ja luuke ilma sõidukijuhi loata §7.4.3. takistada uste avanemist ja sulgumist, piirata sõidukijuhi vaatevälja; §7.4.4. häirida sõidukijuhti ning takistada kontrolli õigusega ametiisiku tööd; §7.4.5. lõhkuda, risustada ja määrida ühissõidukit ja selle sisustust; §7.4.6. seada ohtu kaassõitjaid, viibida sõidukis rulluiskudel, rulal vms;
§8. Sõidu eest tasumine §8.16. Sõidu katkemisel ühissõiduki rikke korral või vedajast oleneval põhjusel kehtib sellele ostetud sõiduõigus sihtpunkti jõudmiseks sama liini teistes ühissõidukites. Sõidu katkestanud vedaja tasub sõitja sihtpunkti toimetanud vedaja nõudmisel mõistlikku tasu vedaja poolt teenindamata liini osa eest. Arvustus: Juhuveo teenust osutav
Meil on lehel 135 külalist ja 0 liiget

matches: §2 §2 §2 §2 §6 §6 §6 §6 §6 §7 §7 §7 §7 §7 §7 §7 §7 §7 §8 §8


„Isikut tõendavate dokumentide seaduse ja teiste seaduste muutmise seaduse” rakendamiseks vajalike Vabariigi Valitsuse määruste muutmine – Riigi Teataja
„Isikut tõendavate dokumentide seaduse ja teiste seaduste muutmise seaduse” rakendamiseks vajalike Vabariigi Valitsuse määruste muutmine
RT I, 22.12.2010, 2
Vastu võetud 14.12.2010 nr 175
Määrus kehtestatakse „Isikut tõendavate dokumentide seaduse” § 15 lõigete 1, 6 ja 7 ning § 152 lõike 1, „Välismaalasele rahvusvahelise kaitse andmise seaduse” § 47 lõike 2 ja § 60 lõike 2, „Euroopa Liidu kodaniku seaduse” § 52 lõike 1 ning „Välismaalaste seaduse” § 224 lõike 1 punktide 1 ja 3–6, § 228 lõike 1, § 250 lõike 1 punktide 1 ja 4–7 ja § 268 lõike 1 punktide 1–5 alusel.
§ 1. Vabariigi Valitsuse 3. juuli 2008. a määruses nr 109 „Isikut tõendavate dokumentide andmekogu pidamise põhimäärus” (RT I 2008, 31, 195; 2010, 60, 406) tehakse järgmised muudatused:
1) paragrahvi 6 täiendatakse punktiga 22 järgmises sõnastuses:
„22) elamisloakaart;”;
2) paragrahvi 8 lõikeid 1 ja 2, § 9 lõikeid 1 ja 3 ning § 10 lõikeid 1 ja 2 täiendatakse enne tekstiosa „digitaalse isikutunnistuse,” tekstiosaga „elamisloakaardi,”;
3) paragrahvi 8 lõike 5 punkti 4 täiendatakse pärast sõna „elamisloa” sõnadega „või elamisõiguse”;
4) paragrahvi 9 lõiget 2 täiendatakse pärast sõna „isikutunnistuse” tekstiosaga „elamisloakaardi,”.
§ 2. Vabariigi Valitsuse 22. septembri 2006. a määruse nr 209 „Dokumendi väljaandmise taotlemisel fotole esitatavad nõuded” (RT I 2006, 41, 316; 2010, 60, 406) § 1 täiendatakse enne tekstiosa „digitaalse isikutunnistuse,” tekstiosaga „elamisloakaardi,”.
§ 3. Vabariigi Valitsuse 26. novembri 2002. a määruses nr 361 „Isikutunnistuse, digitaalse isikutunnistuse, Eesti kodaniku passi, meremehe teenistusraamatu, välismaalase passi, ajutise reisidokumendi, pagulase reisidokumendi või meresõidutunnistuse väljaandmise taotlemisel esitatavate tõendite ja andmete loetelu ning väljaandmise tähtajad” (RT I 2002, 97, 571; 2010, 60, 406) tehakse järgmised muudatused:
1) määruse pealkirja täiendatakse enne tekstiosa „digitaalse isikutunnistuse,” tekstiosaga „elamisloakaardi,”;
2) paragrahvi 2 täiendatakse enne tekstiosa „digitaalse isikutunnistuse,” tekstiosaga „elamisloakaardi,”;
3) paragrahvi 3 lõiget 2 täiendatakse enne tekstiosa „digitaalse isikutunnistuse,” tekstiosaga „elamisloakaardi,”;
4) paragrahvi 4 lõiget 2 täiendatakse pärast tekstiosa „isikutunnistuse,” tekstiosaga „elamisloakaardi,”;
5) määrust täiendatakse §-ga 101 järgmises sõnastuses:
„§ 101. Elamisloakaardi väljaandmise taotlusele lisatavad dokumendid
Tähtajalist elamisluba või pikaajalise elaniku elamisluba omav kolmanda riigi kodanik, kes on registreerinud oma Eestist eemalviibimise ja kelle elukoht on rahvastikuregistri andmetel registreeritud välisriigis, välja arvatud isik, kellele on „Isikut tõendavate dokumentide seaduse” § 27 alusel välja antud välismaalase pass, lisab taotlusele dokumendi, millest nähtub, et ta on registreerinud oma Eestist eemalviibimise.”;
6) paragrahvi 133 lõiget 1 täiendatakse pärast tekstiosa „Kui” tekstiosaga „elamisloakaardi,”;
7) paragrahvi 151 täiendatakse lõikega 6 järgmises sõnastuses:
„(6) Tähtajalist elamisluba või pikaajalise elaniku elamisluba omav kolmanda riigi kodanik, kes on registreerinud oma Eestist eemalviibimise ja kelle elukoht on rahvastikuregistri andmetel registreeritud välisriigis, välja arvatud isik, kellele on „Isikut tõendavate dokumentide seaduse” § 27 alusel välja antud välismaalase pass, esitab elamisloakaardi väljastamisel konsulaarametnikule dokumendi, millest nähtub, et ta on registreerinud oma Eestist eemalviibimise.”;
8) paragrahvi 17 lõige 11 sõnastatakse järgmiselt:
„(11) Elamisloakaardi, Eesti kodaniku passi, meremehe teenistusraamatu, välismaalase passi, ajutise reisidokumendi, pagulase reisidokumendi või meresõidutunnistuse taotluse esitamisel võetakse taotleja sõrmejäljed vastavalt Vabariigi Valitsuse kehtestatud isikut tõendava dokumendi väljaandmise menetluses sõrmejälgede võtmise korrale.”;
9) paragrahvi 17 lõige 12 sõnastatakse järgmiselt:
„(12) Kui elamisloakaardi, Eesti kodaniku passi, meremehe teenistusraamatu, välismaalase passi, ajutise reisidokumendi, pagulase reisidokumendi või meresõidutunnistuse taotluse esitab seadusjärgne esindaja, võetakse alla 15-aastase või piiratud teovõimega isiku sõrmejäljed vastavalt Vabariigi Valitsuse kehtestatud isikut tõendava dokumendi väljaandmise menetluses sõrmejälgede võtmise korrale.”;
„§ 19. Euroopa Liidu kodanikule isikutunnistuse väljaandmise erisus
Euroopa Liidu kodanikule, kelle alalise elamisõiguse registreerimise taotlus on menetluses, antakse isikutunnistus välja elamisõiguse otsuse andmete alusel.”;
11) määrust täiendatakse §-ga 191 järgmises sõnastuses:
„§ 191. Kolmanda riigi kodanikule elamisloakaardi väljaandmise erisus
Kolmanda riigi kodanikule, kelle elamisloa, tööloa või elamisõiguse taotlus või selle pikendamise taotlus on menetluses, antakse elamisloakaart välja elamisloa, tööloa või elamisõiguse andmise otsuse või elamisloa, tööloa või elamisõiguse pikendamise otsuse andmete alusel.”;
12) paragrahvi 25 lõige 3 tunnistatakse kehtetuks;
13) paragrahvi 25 lõige 4 sõnastatakse järgmiselt:
„(4) Kui välismaalane esitab välismaalase passi väljaandmise taotluse samaaegselt elamisloa andmise või pikendamise taotlusega või elamisõiguse andmise või pikendamise taotlusega või nimetatud taotluse menetlemise käigus, annab Politsei- ja Piirivalveamet välismaalase passi välja või keeldub nimetatud toimingu sooritamisest 30 päeva jooksul elamisloa andmise või sellest keeldumise päevast arvates või elamisõiguse andmise või pikendamise või sellest keeldumise päevast arvates.”;
14) määruse lisa kehtestatakse järgmises sõnastuses:
§ 4. Vabariigi Valitsuse 9. juuni 2009. a määruses nr 86 „Dokumendi taotlejalt sõrmejälgede võtmise kord” (RT I 2009, 32, 201) tehakse järgmised muudatused:
„Elamisloa ja tööloa menetluses, elamisõiguse menetluses ning isikut tõendava dokumendi väljaandmise menetluses sõrmejälgede võtmise kord”;
„Määrus kehtestatakse „Isikut tõendavate dokumentide seaduse” § 15 lõike 6 ja § 401 lõigete 1, 2 ja 4 ning „Välismaalaste seaduse” § 224 lõike 1 punktide 3–5, § 250 lõike 1 punktide 4–6 ja § 268 lõike 1 punktide 2–4 alusel.”;
(2) Määrusega kehtestatud korras võetakse sõrmejäljed elamisloa ja tööloa taotlejalt, elamisõigust taotlevalt Euroopa Liidu kodaniku perekonnaliikmelt ning elamisloakaardi, Eesti kodaniku passi, diplomaatilise passi, meremehe teenistusraamatu, välismaalase passi, ajutise reisidokumendi, pagulase reisidokumendi ja meresõidutunnistuse väljaandmise taotlejalt (edaspidi taotleja).”;
„(2) Määrusega kehtestatud korras võetavad sõrmejäljekujutised peavad vastama sõrmejäljekujutiste isikut tõendavasse dokumenti kandmiseks esitatavatele nõuetele.”;
5) paragrahvi 3 lõigetest 1 ja 2 ning §-st 5 jäetakse välja sõna „dokumendi”;
6) paragrahvi 4 lõikes 4 asendatakse sõna „dokumenti” sõnadega „vastavasse andmekogusse”.
§ 5. Vabariigi Valitsuse 14. juuli 2006. a määruses nr 162 „Pagulase ja täiendava kaitse saaja ning tema perekonnaliikme elamisloa taotlemise, andmise ja pikendamise ning kehtetuks tunnistamise kord, elamisloa taotlemisel esitatavate tõendite ja andmete loetelu ning elamisloa andmete isikutunnistusele kandmise kord” (RT I 2006, 34, 263; 2010, 45, 272) tehakse järgmised muudatused:
1) määruse pealkirjas asendatakse sõna „isikutunnistusele” sõnaga „elamisloakaardile”;
2) määruse 4. peatükk sõnastatakse järgmiselt:
ELAMISLOA ANDMETE ELAMISLOAKAARDILE KANDMINE
Kui isikunimes on võõrtähti, kantakse elamisloa andmed elamisloakaardile Rahvusvahelise Tsiviillennundusorganisatsiooni (ICAO) isikunimede ümberkirjutusreeglite kohaselt, säilitades võimaluse korral algupärased tähed.”
§ 6. Vabariigi Valitsuse 28. septembri 2006. a määruses nr 211 „Ajutise kaitse saaja ja tema perekonnaliikme elamisloa taotlemise, andmise ja pikendamise ning kehtetuks tunnistamise kord, elamisloa taotlemisel esitatavate tõendite ja andmete loetelu ning elamisloa andmete isikutunnistusele kandmise kord” (RT I 2006, 42, 324; 2009, 65, 448) tehakse järgmised muudatused:
§ 7. Vabariigi Valitsuse 30. juuni 2010. a määruses nr 88 „Tähtajalise elamisloa ja tööloa taotlemise, andmise, pikendamise ning kehtetuks tunnistamise ning pikaajalise elaniku elamisloa taotlemise, andmise, taastamise ning kehtetuks tunnistamise kord ning tähtajalise elamisloa, pikaajalise elaniku elamisloa ja tööloa vormide kehtestamine” (RT I 2010, 48, 293) tehakse järgmised muudatused:
„(1) Tähtajalise elamisloa, tähtajalise elamisloa pikendamise, tööloa, tööloa pikendamise, pikaajalise elaniku elamisloa ja pikaajalise elaniku elamisloa taastamise taotleja esitab vormikohase taotluse (peatükis edaspidi taotlus), millele on lisatud määruses ettenähtud dokumendid.”;
„(3) Taotlusele lisatud foto peab vastama „Isikut tõendavate dokumentide seaduse” alusel Vabariigi Valitsuse määrusega kehtestatud dokumendi väljaandmise taotlemisel fotole esitatavatele nõuetele.”;
3) paragrahvi 2 täiendatakse lõigetega 7 ja 8 järgmises sõnastuses:
„(7) Kui taotlejalt ei ole terviseseisundi tõttu ajutiselt võimalik üheltki sõrmelt sõrmejälge võtta või kui taotleja püsiv terviseseisund ei võimalda sõrmejälgede võtmist, peab ta lisama taotlusele oma raviarsti väljastatud „Isikut tõendavate dokumentide seaduse” alusel Vabariigi Valitsuse määrusega kehtestatud vormikohase tõendi taotleja terviseseisundist tingitud sõrmejälgede võtmise võimatuse kohta. Eesti välisesinduses esitatud taotluse puhul võib taotleja lisada vormikohase tõendi asemel välisriigi arsti asjaomase tõendi. Ajutist sõrmejälgede võtmise võimatust tõendav tõend kehtib kuni 6 kuud ja püsivat sõrmejälgede võtmise võimatust tõendav tõend kuni 5 aastat.
(8) Kui taotlejalt ei saa ühelt või mõlemalt käelt sõrmejälge võtta sõrme esimese lüli puudumise tõttu, siis ei ole lõikes 7 nimetatud tõendi lisamine vajalik. Sõrme esimese lüli puudumise tuvastab ametnik.”;
„(1) Tähtajalise elamisloa vormikohase taotluse (peatükis edaspidi taotlus) esitab tähtajalist elamisluba taotlev välismaalane (peatükis edaspidi taotleja) Eesti välisesindusele, kes edastab selle pärast isiku tuvastamist või isikusamasuse kontrollimist ja biomeetriliste andmete võtmist, kui see on nõutav, menetlemiseks Politsei- ja Piirivalveametile.”;
5) paragrahvi 6 lõige 3 sõnastatakse järgmiselt:
„(3) Taotluse esitamisel tuvastatakse välismaalase isik või kontrollitakse tema isikusamasust ning võetakse biomeetrilised andmed, kui see on nõutav, haldusorganis, milleks kutsutakse välismaalane isiklikult haldusorganisse, välja arvatud juhul, kui välismaalane esitas taotluse haldusorganile isiklikult.”;
6) paragrahvi 6 lõige 4 tunnistatakse kehtetuks;
7) paragrahvi 7 lõige 5 sõnastatakse järgmiselt:
„(5) Sooviavaldusele lisab välismaalane sooviavalduses näidatud asjaolusid tõendavad dokumendid.”;
8) paragrahvi 7 lõige 7 sõnastatakse järgmiselt:
„(7) Kui välismaalasel puudub mõjuval põhjusel võimalus esitada tähtajalise elamisloa taotlus Eesti välisesindusele, rahuldab Politsei- ja Piirivalveamet sooviavalduse ning teavitab välismaalast „Välismaalaste seaduses” sätestatud korras kohustusest ilmuda isiklikult, arvestades „Välismaalaste seaduses” sätestatud erisusi, tähtajalise elamisloa taotluse esitamiseks prefektuuri.”;
9) paragrahvi 7 lõige 8 sõnastatakse järgmiselt:
„(8) Kui välismaalasel on võimalik esitada tähtajalise elamisloa taotlus Eesti välisesindusele, jätab Politsei- ja Piirivalveamet tema sooviavalduse rahuldamata, tagastab välismaalasele sooviavaldusele lisatud originaaldokumendid ning teavitab sellest välismaalast „Välismaalaste seaduses” sätestatud korras.”;
10) paragrahvi 7 lõige 9 sõnastatakse järgmiselt:
„(9) Otsus sooviavalduse rahuldamise või rahuldamata jätmise kohta tehakse 30 päeva jooksul sooviavalduse esitamise päevast arvates.”;
11) paragrahvi 7 täiendatakse lõikega 10 järgmises sõnastuses:
„(10) Otsus sooviavalduse rahuldamise kohta kehtib kolm kuud otsuse tegemise päevast arvates.”;
12) paragrahvi 26 täiendatakse lõikega 11 järgmises sõnastuses:
„(11) Taotluse võib Politsei- ja Piirivalveametile esitada posti teel „Välismaalaste seaduse” §-s 277 sätestatud juhtudel ja juhul, kui taotleja viimasest elamisloa või tööloa menetluses, elamisõiguse menetluses või isikut tõendava dokumendi väljaandmise menetluses toimunud daktüloskopeerimisest ei ole möödunud üle kahe aasta ja biomeetrilised andmed ei ole muutunud.”;
13) paragrahvi 48 täiendatakse lõikega 11 järgmises sõnastuses:
14) paragrahvi 48 lõikes 2 asendatakse läbivalt sõnad „vastsündinud lapse” sõnadega „alla üheaastase lapse”;
15) paragrahvi 49 lõike 1 punkt 5 sõnastatakse järgmiselt:
„5) eesti keele tasemeeksami tunnistus või andmed selle olemasolu kohta, kui tunnistus on vormistatud elektrooniliselt, välja arvatud juhul, kui taotleja on vabastatud integratsiooninõude täitmisest või ei pea sooritama eesti keele tasemeeksamit.”;
16) paragrahvi 52 täiendatakse punktiga 22 järgmises sõnastuses:
„22) dokumendi väljastuskoht.”;
17) paragrahvi 54 lõiget 1 täiendatakse punktiga 8 järgmises sõnastuses:
„8) dokumendi väljastuskoht.”;
18) paragrahvi 59 tekst sõnastatakse järgmiselt:
„Tööloa taotlemisel ja selle pikendamise taotlemisel esitatakse isikuandmed (Eesti isikukood, eesnimed, perekonnanimi), andmed välisriigi reisidokumendi kohta (reisidokumendi liik, number, väljaandja, väljaandmise aeg ja kehtivusaja lõppemise aeg) ja andmed dokumendi väljastuskoha kohta.”;
19) paragrahv 61 sõnastatakse järgmiselt:
„§ 61. Taotluses esitatavad täiendavad andmed
(1) Tähtajalise elamisloa taotluse, tähtajalise elamisloa pikendamise taotluse, tööloa taotluse, tööloa pikendamise taotluse, pikaajalise elaniku elamisloa taotluse ja pikaajalise elaniku elamisloa taastamise taotluse esitamisel võetakse taotlejalt sõrmejäljed vastavalt „Isikut tõendavate dokumentide seaduse” alusel Vabariigi Valitsuse määrusega kehtestatud elamisloa ja tööloa menetluses sõrmejälgede võtmise korrale.
(2) Kui tähtajalise elamisloa taotluse, tähtajalise elamisloa pikendamise taotluse, tööloa taotluse, tööloa pikendamise, pikaajalise elaniku elamisloa taotluse ja pikaajalise elaniku elamisloa taastamise taotluse esitab seadusjärgne esindaja, võetakse alla 15-aastase või piiratud teovõimega isiku sõrmejäljed vastavalt „Isikut tõendavate dokumentide seaduse” alusel Vabariigi Valitsuse määrusega kehtestatud elamisloa ja tööloa menetluses sõrmejälgede võtmise korrale.
(3) Välisriigi kodanik esitab tähtajalise elamisloa taotlemisel, tähtajalise elamisloa pikendamise taotlemisel, tööloa taotlemisel, tööloa pikendamise taotlemisel, pikaajalise elaniku elamisloa ja pikaajalise elaniku elamisloa taastamise taotlemisel andmed kodakondsuse ja välisriigi reisidokumendi kohta (reisidokumendi liik, number, väljaandja, väljaandmise aeg ja kehtivusaja lõppemise aeg).”;
20) paragrahv 62 sõnastatakse järgmiselt:
„§ 62. Elamisloa ja tööloa vormistamine
(1) Elamisluba ja tööluba vormistatakse elamisloa ja tööloa andmise või pikendamise otsuse andmete alusel elamisloa ja tööloa andmete kandmise teel elamisloakaardile.
(2) Kui isikunimes on võõrtähti, kantakse elamisloa andmed elamisloakaardile Rahvusvahelise Tsiviillennundusorganisatsiooni (ICAO) isikunimede ümberkirjutusreeglite kohaselt, säilitades võimaluse korral algupärased tähed.”;
21) paragrahvid 63 ja 64 tunnistatakse kehtetuks.
§ 8. Vabariigi Valitsuse 20. juuli 2006. a määruses nr 166 „Euroopa Liidu kodaniku ja tema perekonnaliikme elamisõiguse taotlemise, andmise ning selle pikendamise ja lõpetamise kord” (RT I 2006, 35, 267; 2009, 65, 448) tehakse järgmised muudatused:
„§ 5. Perekonnaliikme tähtajalise elamisõiguse ja tähtajalise elamisõiguse pikendamise taotlemine
(1) Tähtajalist elamisõigust taotlev perekonnaliige peab tähtajalise elamisõiguse taotluse esitamiseks ilmuma isiklikult Eesti välisesindusse või prefektuuri. Eesti välisesindus edastab talle esitatud tähtajalise elamisõiguse taotluse pärast isiku tuvastamist või isikusamasuse kontrollimist ja biomeetriliste andmete võtmist, kui see on nõutav, menetlemiseks Politsei- ja Piirivalveametile.
(2) Tähtajalise elamisõiguse pikendamist taotlev perekonnaliige peab tähtajalise elamisõiguse pikendamise taotluse esitamiseks ilmuma isiklikult prefektuuri. Posti teel võib Politsei- ja Piirivalveametile taotluse esitada perekonnaliige juhul, kui taotleja suhtes esineb „Välismaalaste seaduse” §-s 277 sätestatud asjaolu, ja juhul, kui taotleja viimasest elamisloa või tööloa menetluses, elamisõiguse menetluses või isikut tõendava dokumendi väljaandmise menetluses toimunud daktüloskopeerimisest ei ole möödunud üle kahe aasta ja biomeetrilised andmed ei ole muutunud.
(3) Tähtajalise elamisõiguse taotlemiseks või tähtajalise elamisõiguse pikendamise taotlemiseks esitab perekonnaliige vormikohase taotluse, millele on lisatud määruses ettenähtud dokumendid.”;
„§ 6. Alalise elamisõiguse registreerimise taotlemine
(1) Alalise elamisõiguse registreerimise taotluse esitab Euroopa Liidu kodanik Politsei- ja Piirivalveametile või prefektuurile. Alalise elamisõiguse registreerimise taotluse võib Euroopa Liidu kodanik esitada posti teel.
(2) Alalise elamisõiguse registreerimist taotlev perekonnaliige peab alalise elamisõiguse registreerimise taotluse esitamiseks ilmuma isiklikult prefektuuri. Posti teel võib Politsei- ja Piirivalveametile taotluse esitada perekonnaliige juhul, kui taotleja suhtes esineb „Välismaalaste seaduse” §-s 277 sätestatud asjaolu, ja juhul, kui taotleja viimasest elamisloa või tööloa menetluses, elamisõiguse menetluses või isikut tõendava dokumendi väljaandmise menetluses toimunud daktüloskopeerimisest ei ole möödunud üle kahe aasta ja biomeetrilised andmed ei ole muutunud.
(3) Vastsündinud lapse, kellele ei ole Eestis varem tähtajalist elamisõigust antud, alalise elamisõiguse registreerimise taotluse esitab vastsündinud lapse seadusjärgne esindaja isiklikult.
(4) Alalise elamisõiguse registreerimiseks esitab taotleja vormikohase taotluse, millele on lisatud määruses ettenähtud dokumendid.”;
3) määrust täiendatakse §-ga 61 järgmises sõnastuses:
„61. Erisus perekonnaliikme elamisõiguse taotlemisel
(1) Eestis kinnipidamisasutuses viibiva Euroopa Liidu kodaniku perekonnaliikme elamisõiguse taotluse edastab perekonnaliikme poolt selleks volitatud kinnipidamisasutuse töötaja. Kinnipidamisasutuse töötaja esitab nimetatud toimingute sooritamisel lisaks kinnipeetava volikirjale oma ametitõendi.
(2) Eestis kinnipidamisasutuses viibiv Euroopa Liidu kodaniku perekonnaliige võib lõikes 1 nimetatud taotluse esitada posti teel kinnipidamisasutuse kaudu kinnipidamisasutuse kaaskirjaga, mis kinnitab, et kinnipidamisasutuse teenistuja on kontrollinud taotleja isikusamasust.
(3) Kui Eestis viibiva Euroopa Liidu kodaniku perekonnaliikme terviseseisund püsivalt ei võimalda tal prefektuuri ilmuda ja isiklik ilmumine on nõutav, võib võimaluse korral tuvastada isiku, kontrollida isikusamasust, võtta isikult biomeetrilisi andmeid ja teha muid menetlustoiminguid perekonnaliikme elukohas ja viibimiskohas Eestis.”;
4) paragrahvi 14 lõiked 1 ja 2 sõnastatakse järgmiselt:
„(1) Euroopa Liidu kodaniku elamisõiguse andmed kantakse isikutunnistusele.
(2) Euroopa Liidu kodaniku perekonnaliikme elamisõiguse andmed kantakse elamisloakaardile.”;
„(3) Kui isikunimes on võõrtähti, kantakse elamisõiguse andmed isikutunnistusele või elamisloakaardile Rahvusvahelise Tsiviillennundusorganisatsiooni (ICAO) isikunimede ümberkirjutusreeglite kohaselt, säilitades võimaluse korral algupärased tähed.”;
6) paragrahvi 15 lõike 1 punkt 11 sõnastatakse järgmiselt:
„11) andmed dokumendi väljastuskoha kohta.”;
7) paragrahvi 17 punkt 12 sõnastatakse järgmiselt:
„12) andmed dokumendi väljastuskoha kohta.”;
8) määrust täiendatakse §-ga 171 järgmises sõnastuses:
„§ 171. Perekonnaliikme tähtajalise elamisõiguse, tähtajalise elamisõiguse pikendamise ja alalise elamisõiguse registreerimise taotluses esitatavad täiendavad andmed
(1) Perekonnaliikme tähtajalise elamisõiguse taotluse, tähtajalise elamisõiguse pikendamise taotluse ja alalise elamisõiguse registreerimise taotluse esitamisel võetakse perekonnaliikmelt sõrmejäljed vastavalt „Isikut tõendavate dokumentide seaduse” alusel Vabariigi Valitsuse määrusega kehtestatud elamisõiguse menetluses sõrmejälgede võtmise korrale.
(2) Kui perekonnaliikme tähtajalise elamisõiguse taotluse, tähtajalise elamisõiguse pikendamise taotluse ja alalise elamisõiguse registreerimise taotluse esitab seadusjärgne esindaja, võetakse alla 15-aastase või piiratud teovõimega isiku sõrmejäljed vastavalt „Isikut tõendavate dokumentide seaduse” alusel Vabariigi Valitsuse määrusega kehtestatud elamisõiguse menetluses sõrmejälgede võtmise korrale.”;
9) määrust täiendatakse §-ga 221 järgmises sõnastuses:
„§ 221. Daktüloskopeerimise võimatusel taotlusele lisatavad dokumendid
(1) Kui tähtajalise elamisõiguse, tähtajalise elamisõiguse pikendamise või alalise elamisõiguse registreerimise taotlemisel ei ole perekonnaliikmelt terviseseisundi tõttu ajutiselt võimalik üheltki sõrmelt sõrmejälge võtta või kui perekonnaliikme püsiv terviseseisund ei võimalda sõrmejälgede võtmist, peab ta lisama taotlusele selle kohta oma raviarsti väljastatud Vabariigi Valitsuse kehtestatud vormikohase tõendi taotleja terviseseisundist tingitud sõrmejälgede võtmise võimatuse kohta. Eesti välisesinduses esitatud taotluse puhul võib perekonnaliige lisada vormikohase tõendi asemel välisriigi arsti asjaomase tõendi. Ajutist sõrmejälgede võtmise võimatust tõendav tõend kehtib kuni 6 kuud ja püsivat sõrmejälgede võtmise võimatust tõendav tõend kuni 5 aastat.
(2) Kui perekonnaliikmelt ei saa ühelt või mõlemalt käelt sõrmejälge võtta sõrme esimese lüli puudumise tõttu, siis ei ole lõikes 1 nimetatud tõendi lisamine vajalik. Sõrme esimese lüli puudumise tuvastab ametnik.”
§ 9. Vabariigi Valitsuse 17. juuni 2010. a määruses nr 81 „Elamislubade ja töölubade registri pidamise põhimäärus” (RT I 2010, 45, 266) tehakse järgmised muudatused:
1) paragrahvi 7 lõike 1 punkt 1 sõnastatakse järgmiselt:
„1) isikuandmed (Eesti isikukood, kui see on taotlejal olemas, eesnimed, perekonnanimi, endised perekonnanimed, sünniaeg, sünnikoht, sugu, kodakondsus, foto, sõrmejäljekujutised või andmed sõrmejälgede võtmise võimatuse kohta, allkirjanäidis või andmed allkirjavõimetuse tuvastamise kohta);”;
2) paragrahvi 7 lõike 3 punkt 1 sõnastatakse järgmiselt:
„1) isikuandmed (Eesti isikukood, eesnimed, perekonnanimi, endised perekonnanimed, sünniaeg, sünnikoht, sugu, kodakondsus, foto, sõrmejäljekujutised või andmed sõrmejälgede võtmise võimatuse kohta, allkirjanäidis või andmed allkirjavõimetuse tuvastamise kohta);”;
3) paragrahvi 8 punkt 1 sõnastatakse järgmiselt:
„1) välismaalase isikuandmed (Eesti isikukood, kui see on tal olemas, eesnimed, perekonnanimed, sünniaeg, sünnikoht riigi täpsusega, sugu, kodakondsus, foto, sõrmejäljekujutised või andmed sõrmejälgede võtmise võimatuse kohta, allkirjanäidis või andmed allkirjavõimetuse tuvastamise kohta);”;
4) paragrahvi 17 lõike 1 punkt 1 sõnastatakse järgmiselt:
„1) isikuandmed (Eesti isikukood, eesnimed, perekonnanimed, sünniaeg, sünnikoht riigi täpsusega, sugu, kodakondsus, foto, sõrmejäljekujutised või andmed sõrmejälgede võtmise võimatuse kohta, allkirjanäidis või andmed allkirjavõimetuse tuvastamise kohta);”;
5) paragrahv 18 tunnistatakse kehtetuks;
6) paragrahv 19 sõnastatakse järgmiselt:
„§ 19. Elamisloa andmete välisriigi reisidokumenti kandmisest keeldumise ning kleebise annulleerimise otsuse andmed
Elamisloa andmete välisriigi reisidokumendi kandmisest keeldumise ning kleebise annulleerimise otsuse kohta kantakse andmekogusse järgmised andmed:
1) elamisloa andmete välisriigi reisidokumenti kandmisest keeldumise otsuse andmed (number, kuupäev, põhjus);
2) kleebise kehtetuks tunnistamise kuupäev ja põhjus;
3) otsuse teinud ametniku eesnimed, perekonnanimi ja ametikoht;
5) andmed kohtulahendi edasikaebamise kohta.”;
7) paragrahvist 23 jäetakse välja tekstiosa „, elamisloa andmete välisriigi reisidokumenti kandmise taotlemisel”;
8) paragrahvi 24 punkt 1 sõnastatakse järgmiselt:
„1) taotleja isikuandmed (Eesti isikukood, eesnimed, perekonnanimed, sünniaeg, sünnikoht riigi täpsusega, sugu, kodakondsus, perekonnaseis, foto, sõrmejäljekujutised või andmed sõrmejälgede võtmise võimatuse kohta, allkirjanäidis või andmed allkirjavõimetuse tuvastamise kohta);”;
9) paragrahvi 25 lõike 1 punkt 1 sõnastatakse järgmiselt:
„1) Euroopa Liidu kodaniku isikuandmed (Eesti isikukood, eesnimed, perekonnanimed, sünniaeg, sünnikoht riigi täpsusega, sugu, kodakondsus, perekonnaseis, foto, allkirjanäidis või andmed allkirjavõimetuse tuvastamise kohta);”;
10) paragrahvi 25 lõiget 1 täiendatakse punktiga 11 järgmises sõnastuses:
„11) Euroopa Liidu kodaniku perekonnaliikme isikuandmed (Eesti isikukood, eesnimed, perekonnanimed, sünniaeg, sünnikoht riigi täpsusega, sugu, kodakondsus, perekonnaseis, foto, sõrmejäljekujutised või andmed sõrmejälgede võtmise võimatuse kohta, allkirjanäidis või andmed allkirjavõimetuse tuvastamise kohta);”;
11) paragrahvi 28 punktist 1 jäetakse välja tekstiosa „, elamisloa andmete reisidokumenti kandmist”;
12) paragrahvi 30 punktist 1 jäetakse välja tekstiosa „, elamisloa andmete välisriigi reisidokumenti kandmise taotlus”;
13) paragrahvi 30 punkt 4 sõnastatakse järgmiselt:
„4) haldusakt tähtajalise elamisloa andmise ja pikendamise või sellest keeldumise, tööloa andmise ja pikendamise või sellest keeldumise, pikaajalise elaniku elamisloa andmise ja taastamise või sellest keeldumise, elamis- ja tööloa kehtetuks tunnistamise, elamisloa andmete välisriigi reisidokumenti kandmisest keeldumise kohta ning Eestist eemalviibimise registreerimise või registreerimata jätmise kohta;”.


Turvaseadus (lühend - TurvaS)
Jõustumine: 14.03.201901.07.201701.07.201618.01.201601.07.201501.04.201501.01.201501.07.201401.09.201301.01.201301.12.201201.08.201201.01.201205.04.201101.01.201101.01.201024.07.200901.07.200904.10.200801.09.200813.07.200801.08.200601.06.200618.11.200501.05.2004
(4) Käesolevas seaduses ettenähtud haldusmenetlusele kohaldatakse haldusmenetluse seadust (RT I 2001, 58, 354; 2002, 53, 336; 61, 375; 2003, 20, 117), arvestades käesoleva seaduse erisusi.
5) turvaülesanne – turvateenuse lepingust tulenev või sisevalve töökorraldusega määratud toiming, mida teeb turvatöötaja või sisevalvetöötaja;
6) kvalifikatsioon – kutsestandardiga määratud pädevustase;
7) kutsestandard – kutseseaduse (RT I 2001, 3, 7; 2002, 61, 375; 2003, 13, 68) ja käesoleva seaduse alusel kinnitatud nõuded, mida kohaldatakse turvatöötaja oskuste, teadmiste ja isiksuseomaduste suhtes.
(1) Kõrgendatud ohuga valveobjektide loetelu ning nende turvalisuse tagamise erinõuded võib kehtestada Vabariigi Valitsus.
(2) Kõrgendatud ohuga valveobjekt käesoleva seaduse tähenduses on riiklikult tähtis objekt, mille tegevuse häirimine võib ohustada riigi julgeolekut, keskkonda, inimeste elu ja tervist või tekitada olulist majanduslikku kahju.
(3) Raha ja väärtpaberite veo korra kehtestab Vabariigi Valitsus .
(2) Turvateenust võib osutada käesoleva seaduse alusel tegutsev turvaettevõtja.
5) tagab, et juhtimiskeskuses on pidevalt kaks turvatöötajat.
(1) Turvaettevõtja on isik, kellel on turvateenuse osutamiseks tegevusluba.
1) teeb iga kuu valveobjekti asukoha järgsele politseiprefektuurile kirjalikult teatavaks mehitatud valve alla võetud objektid, mis on lisandunud või mille teenindamiseks sõlmitud leping on lõpetatud. Teates esitatakse objekti aadress ja objekti nimetus; selle isiku nimi, kellega on turvateenuse leping sõlmitud; lepingu sõlmimise kuupäev ja lepingu kehtivuse aeg ning täidetavate turvaülesannete loetelu;
2) teeb valveobjekti vastu toimepandud ründe viivitamata teatavaks valveobjekti asukoha järgsele politseiprefektuurile.
10) politseile isiku üleandmise aeg ja koht ning politseiasutuse nimetus;
(6) Käesoleva paragrahvi lõikes 1 loetletud dokumente hoitakse ja hävitatakse arhiiviseaduses (RT I 1998, 36/37, 552; 1999, 16, 271; 2000, 92, 597; 2001, 88, 531; 93, 565; 2002, 53, 336; 61, 375; 63, 387; 82, 480) kehtestatud korras.
(1) Sisevalve registreerib asukohajärgne politseiprefektuur asjakohase avalduse alusel. Registreerimisavalduses esitatakse järgmised andmed:
(2) Kui sisevalve likvideeritakse, teeb ettevõtja, riigiasutuse või kohaliku omavalitsuse asutuse juht selle politseiprefektuurile teatavaks likvideerimisest alates kahe nädala jooksul. Kui sisevalve juht ametikohalt vabastatakse, tuleb politseiprefektuuri sellest teavitada isiku vabastamisest alates ühe nädala jooksul.
3) turvaettevõtja töötaja, kes valvab ja kaitseb valveobjekti vahetult või tehnikavahendite abil.
(2) Valvetöötaja on esmaõppe läbinud ja tähtajalise töölepingu alusel turvatöötaja ülesandeid kuni neljakuulise katseajaga täitev isik, vähemalt 19-aastane põhiharidusega Eesti kodanik või Eestis alalise elamisloa saanud isik, kes valdab eesti keelt seadusega või seaduse alusel antud õigusaktiga kehtestatud tasemel ning isiksuseomaduste, kõlbluse, kehalise ettevalmistuse ja tervise poolest on võimeline täitma turvatöötaja ülesandeid ning talle ei kohaldata käesoleva seaduse § 23 lõikes 1 nimetatud piirangut. Kui isik soovib pärast katseaega töötada turvatöötajana, on ta kohustatud katseajal või kahe kuu jooksul pärast seda läbima turvatöötaja põhiõppe ja võib seejärel hakata turvaettevõtjaga sõlmitud lepingu alusel täitma turvatöötaja ülesandeid.
(3) Turvatöötajana ei käsitata käesoleva seaduse § 4 lõike 1 punktis 6 nimetatud teenuseid osutava turvaettevõtja töötajat.
(1) Turvatöötajana võib töötada vähemalt 19-aastane põhihariduse ja turvatöötaja kvalifikatsiooniga Eesti kodanik või isik, kellele on Eestis antud alaline elamisluba, kes valdab eesti keelt seadusega või seaduse alusel antud õigusaktidega kehtestatud tasemel ning kes isiksuseomaduste, kõlbluse, kehalise ettevalmistuse ja tervise poolest on võimeline täitma turvatöötaja ülesandeid. Turvatöötaja, kes tagab korda avalikus kohas toimuval üritusel, osutab isikukaitset või raha- ja väärtpaberivedu, peab olema vähemalt 21-aastane.
(3) Turvatöötaja kutsesobivuse ning kehalisele ettevalmistusele ja tervisele kohaldatavad nõuded ja tervisenõuetele vastavuse kontrollimise korra kehtestab siseminister.
4) on pankrotivõlgnik;
(3) Turvatöötaja vormiriietus ei tohi olla eksitavalt sarnane teise turvaettevõtja, kaitseväelase, Kaitseliidu liikme, politsei-, piirivalve-, tuletõrje-, pääste-, tolli- või vanglaametniku vormiriietusega.
(5) Vormiriietuse ja embleemi kirjeldus kooskõlastatakse Politseiametiga. Vormiriietuse kandmise korra kehtestab turvaettevõtja.
(2) Turvaülesannet täitval füüsilisest isikust turvaettevõtjal on kaasas notariaalselt kinnitatud tegevusloakoopia või Politseiameti kinnitatud ärakiri ja isikut tõendav dokument.
(3) Turvatöötaja kvalifikatsiooni saamiseks läbib valvetöötaja põhiõppe neljakuulise katseaja jooksul või pärast seda kahe kuu jooksul. Põhiõpe kestab vähemalt 50 tundi.
(6) Turvatöötaja õppele kohaldatakse täiskasvanute koolituse seaduse (RT I 1993, 74, 1054; 1998, 71, 1200; 1999, 10, 150; 60, 617; 2002, 90, 521; 2003, 20, 116) tööalase koolituse kohta käivaid sätteid.
§ 28. Turvatöötaja väljaõppe korraldamine
(1) Turvatöötaja põhiõpet, turvajuhi õpet ja täiendusõpet võib korraldada sellekohase loaga (edaspidi koolitusluba) isik. Õpet korraldavale isikule on käesoleva seaduse § 16 lõikes 1 nimetatud tegevus keelatud.
(2) Esmaõpet võib korraldada turvaettevõttes või turvatöötajate õppe korraldamiseks koolitusloa saanud ettevõttes. Esmaõppe õpetajal peab olema turvajuhi kvalifikatsioon.
(3) Turvatöötajate kehalist ettevalmistamist korraldab turvaettevõtja.
Turvatöötaja õppekava kehtestab turvatöötajate väljaõpet ja täiendusõpet korraldava juriidilise isiku õppeasutus kutseseaduse alusel kehtestatud kutsestandardit järgides. Õppekava kooskõlastatakse Politseiametiga ning Riikliku Eksami- ja Kvalifikatsioonikeskusega.
§ 30. Koolitusloa andmise tingimused ja kord
(1) Turvatöötaja õpet korraldab isik, kelle registreeritud tegevusala või tegevus põhikirja või põhimääruse järgi on turvatöötaja õpe ja kellel on turvatöötaja õppe korraldamiseks tegevusluba.
(2) Koolitusluba on tähtajaline, kehtivusega üks kuni viis aastat.
(3) Koolitusloa väljastab, loa kehtivuse peatab, tunnistab loa kehtetuks või tühistab selle Haridus- ja Teadusministeerium Politseiameti ettepanekul käesolevas seaduses sätestatud tingimustel ja korras.
(4) Koolitusluba antakse isikule, kelle aineline baas, pedagoogid ja õppekava võimaldavad järgida turvatöötaja kvalifikatsiooninõudeid.
(5) Koolitusloa taotleja esitab Haridus- ja Teadusministeeriumile vabas vormis avalduse vähemalt kaks kuud enne õppetöö algust. Avaldusele lisatakse järgmised dokumendid:
1) taotleja põhikirja või põhimääruse ärakiri;
2) taotleja äriregistris või mittetulundusühingute ja sihtasutuste registris registreerimise tunnistuse koopia;
3) Politseiameti arvamus selle kohta, kas taotleja vastab tegevusloa andmise suhtes kohaldatavatele nõuetele;
4) kooskõlastatud õppekava;
5) turvatöötajate õpet korraldavate isikute nimekiri;
6) õiend selle kohta, et turvatöötajate õpet korraldav isik vastab käesoleva seaduse § 28 lõike 2 nõuetele;
7) tervisekaitseinspektsiooni õiend, mis käsitleb nõuetekohaste ruumide ja õppevahendite olemasolu;
8) õiend selle kohta, et taotleja ei tegutse käesoleva seaduse § 16 lõikes 1 nimetatud valdkonnas.
(6) Koolitusloa taotlemise avaldus vaadatakse läbi selle saamisest alates ühe kuu jooksul.
Koolitusloa väljaandja võib loa kehtivuse kuni kuueks kuuks peatada või tunnistada loa kehtetuks, kui:
1) olukorra muutumise tõttu ei vasta turvatöötajate õpet korraldav isik enam nõuetele, mis olid tegevusloa väljaandmise aluseks;
2) turvatöötaja õppe korraldaja ei täida käesoleva seaduse ja käesoleva seaduse alusel antud õigusakti nõudeid;
3) turvatöötaja õppe korraldaja on loa väljaandjale teadlikult esitanud võltsitud dokumendi või valeandmeid.
3) toimetada süüteos kahtlustatav isik politseiasutusse;
4) toimetada ravi- või politseiasutusse isik, kellel on joobe tunnused ja kes oma käitumisega võib ohustada iseennast või teisi isikuid.
(1) Kui turvaülesande täitmine põhjustab turvatöötajale püsiva töövõimetuse, maksab tööandja talle ühekordse toetusena:
1) täieliku töövõimetuse korral turvatöötaja kolme aasta palga;
2) osalise töövõimetuse korral turvatöötaja ühe aasta palga.
(2) Turvaettevõttes tööülesande täitmisel hukkunud turvatöötaja abikaasale ja isikule, kelle suhtes täitis turvatöötaja perekonnaseadusest (RT I 1994, 75, 1326; 1996, 40, 773; 49, 953; 1997, 28, 422; 35, 538; 2000, 50, 317; 2001, 16, 69; RT III 2001, 15, 154; RT I 2001, 53, 307; 2002, 53, 336) tulenevat ülalpidamiskohustust, peab tööandja ühekordse toetusena maksma turvatöötaja viie aasta palga.
(3) Ühekordne toetus arvutatakse püsivalt töövõimetu või hukkunud turvatöötaja keskmise palga alusel.
(4) Ühekordse toetuse maksmine ei vabasta tööandjat muudest seadusega sätestatud kohustustest töötaja püsiva töövõimetuse hüvitamisel.
(1) Toetuse saamiseks esitab püsivalt töövõimetu turvatöötaja kirjaliku avalduse ja arstliku ekspertiisi komisjoni tõendi püsiva töövõimetuse astme määramise kohta.
(3) Toetuse taotlemise avaldus esitatakse tööandjale turvatöötaja püsiva töövõimetuse astme määramisest või tema hukkumisest alates ühe aasta jooksul.
(1) Püsivalt töövõimetu turvatöötaja avalduse ja muud dokumendid vaatab tööandja läbi ning teeb otsuse nende esitamisest alates ühe kuu jooksul.
(4) Toetuse määramise või sellest keeldumise otsuse teeb tööandja toetuse taotlejale kirjalikult teatavaks otsuse tegemisest alates seitsme päeva jooksul. Keeldumise korral nimetab tööandja keeldumise põhjuse ja tutvustab otsuse vaidlustamise korda ning tagastab avaldusele lisatud dokumendid. Tööandjal on õigus keelduda toetuse maksmisest ainult juhul, kui tööv��imetus on tekkinud turvatöötaja enda süül.
(1) Relva ja laskemoona soetamise, omamise, valdamise, hoidmise või kandmise ning töötajale relva kasutada andmise suhtes kohaldatakse turvaettevõtjale ja sisevalvele relvaseadust (RT I 2001, 65, 377; 88, 531; 102, 673; 2002, 29, 175; 53, 336; 61, 375; 63, 387; 110, 653) ning relvaseaduse alusel antud õigusaktidega sätestatud korda, arvestades käesolevas seaduses sätestatud erisusi.
(1) Käeraudade soetamise loa saamiseks esitab turvaettevõtja või asutus, kus on sisevalve, asukohajärgsele politseiprefektuurile avalduse, milles nimetatakse käeraudade arv ja kirjeldatakse erivahendite hoiutingimusi.
(2) Politseiprefektuur vaatab avalduse läbi ja otsustab loa andmise või sellest keeldumise avalduse saamisest alates ühe kuu jooksul. Luba kehtib kolm kuud.
(3) Käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud avalduse põhjendatust hinnates lähtub politseiprefektuur valveobjekti laadist, ohu suurusest, turvatöötajate või sisevalvetöötajate arvust ja erivahendite hoiutingimustest.
(2) Teenistuskoera pidamisele kohaldatakse loomakaitseseadust (RT I 2001, 3, 4; 2002, 13, 78; 61, 375; 63, 387; 96, 566), veterinaarnõudeid ja kohaliku omavalitsuse kehtestatud loomapidamiseeskirja.
§ 42. Politseiasutuse teavitamise kohustus
(1) Kui turvateenuse osutamisel või turvaülesande või sisevalveülesande täitmisel relva või erivahendi kasutamine tekitab isikule tervisekahjustuse või põhjustab isiku surma, on turvaettevõtja või sisevalve kohustatud sellest politseiprefektuurile suuliselt teatama viivitamata ja esitama kirjaliku teate ühe ööpäeva jooksul pärast sündmuse toimumist.
(2) Teates märgitakse s��ndmuse toimumise aeg ja koht, sündmuse asjaolud, relva või erivahendi kasutaja nimi ja selle isiku nimi, kelle vastu on relva või erivahendit kasutatud, ning kirjeldatakse relva või erivahendi kasutamise tagajärgi.
§ 43. Turvateenuse osutamise tegevusluba
(1) Turvateenuse osutamise tegevusluba (edaspidi tegevusluba) on käesoleva seaduse ja teiste õigusaktide alusel antud õigus kehtestatud korras ning tingimustel osutada loas märgitud tähtaja jooksul käesoleva seaduse § 4 lõikes 1 nimetatud turvateenust.
(2) Tegevusluba kehtib ühest kuni viie aastani. Turvateenuse osutamiseks antakse ajutine tegevusluba, kui kohustuse täitmiseks kulub alla ühe aasta.
(3) Tegevusloa vormi kehtestab siseminister .
(4) Tegevusloa väljaandmise, sellest keeldumise, tegevusloa pikendamise, muutmise, peatamise ja tegevusloa kehtetuks tunnistamise otsustab politseipeadirektor. Tegevusluba väljastatakse iga käesoleva seaduse § 4 lõikes 1 sätestatud turvateenuse kohta eraldi.
§ 44. Tegevusloa taotlejale esitatavad nõuded
(1) Tegevusluba võib taotleda isik (edaspidi taotleja):
1) kelle tegevusalana on registris või asutamisdokumentides märgitud käesoleva seaduse § 4 lõikes 1 nimetatud turvateenuse osutamine;
2) kellel ei ole osalust ühingus, kes valmistab või müüb lõhkematerjali, relvi, tulirelva olulisi osi, lasersihikuid või laskemoona või teeb relvi ümber või parandab neid või osutab eradetektiiviteenust, või kes äriregistri andmete kohaselt ei tegutse nimetatud valdkondades.
(2) Füüsilisest isikust ettevõtjale kohaldatakse lisaks käesoleva paragrahvi lõike 1 nõuetele ka turvatöötaja kohta kehtestatud nõudeid.
(3) Juhtimiskeskuse pidamise tegevusloa taotlejale kohaldatakse lisaks käesoleva paragrahvi nõuetele ka § 10 lõike 2 või 3 nõudeid.
§ 45. Tegevusloa taotlemise kord
(1) Tegevusloa taotleja esitab asjakohase avalduse oma asukoha järgsele politseiprefektuurile ja viimane edastab avalduse Politseiametile.
(2) Tegevusloa taotlemise avalduses esitatakse järgmised andmed:
1) füüsilise isiku ees- ja perekonnanimi, isikukood ja elukoht;
2) juriidilise isiku ärinimi ja asukoht; turvaäriühingu nende osanike ja aktsionäride nimekiri, kellel on üle viie protsendi aktsia- või osakapitalist; nimekirjas märgitakse iga juriidilise isiku täielik nimetus, asukoht ja registrikood;
3) turvateenuse nimetus, mida taotleja soovib osutada;
4) turvateenuse osutamise koht või piirkond;
5) tegevusloa soovitav kehtivusaeg, kuid mitte üle viie aasta;
6) registrikood, kui ettevõtja on kantud äriregistrisse.
(3) Tegevusloa taotlemise avaldusele lisatakse järgmised dokumendid:
1) taotleja põhikirja ärakiri;
2) asutatava ettevõtte korral õiend, et tal on vahendid taotletava turvateenuse osutamiseks;
3) taotleja õiend selle kohta, et turvateenuseid osutav turvajuht vastab käesoleva seaduse § 22 lõikes 2 sätestatud nõuetele;
4) relvaloa koopia, kui relv on olemas.
§ 46. Politseiprefektuuri toimingud
Politseiprefektuur kontrollib, kas tegevusloa taotleja, tegevusloa taotlemise avaldus ja sellele lisatud dokumendid on käesoleva seadusega kooskõlas, ning edastab avalduse, dokumendid ja taotluse rahuldamise või rahuldamata jätmise kohta koostatud arvamuse Politseiametile käesoleva seaduse alusel nõutavate dokumentide esitamisest alates ühe kuu jooksul. Kui tegevusloa taotleja on enne taotluse esitamist kahe aasta jooksul pannud toime käesoleva seaduse rikkumise, esitab politseiprefektuur Politseiametile asjakohase otsuse või ettekirjutuse koopia.
§ 47. Tegevusloa andmine ja loa andmisest keeldumine
(1) Politseipeadirektor teeb otsuse tegevusloa andmise või sellest keeldumise kohta ühe kuu jooksul alates päevast, kui Politseiamet on loa taotlemise avalduse ja politseiprefektuuri arvamuse kätte saanud.
(2) Tegevusloa andmisest võib keelduda, kui:
1) taotleja ei vasta käesoleva seaduse või selle alusel antud õigusakti nõuetele;
3) taotleja tegutseb käesoleva seaduse § 16 lõikes 1 nimetatud valdkonnas;
4) on alust kahelda taotleja üldises usaldusväärsuses;
5) taotleja eelmise tegevusloa kehtetuks tunnistamisest käesoleva seaduse § 53 alusel on möödunud vähem kui kolm aastat.
§ 48. Politseiprefektuuri teavitamine
Politseiamet saadab taotleja elu- või asukohajärgsele politseiprefektuurile ja taotlejale tegevusloa või teeb tegevusloa andmisest keeldumise otsuse teatavaks selle vastuvõtmisest alates kolme tööpäeva jooksul.
§ 49. Tegevusloa andmise aluseks olevate andmete muutmisest teatamise kohustus
(1) Kui turvaettevõtjale tegevusloa andmise aluseks olnud andmetes või dokumendis on toimunud muudatus, teatab ta sellest kirjalikult oma elukoha- või asukohajärgsele politseiprefektuurile muudatuse tegemisest alates viie tööpäeva jooksul. Koos teatega esitatakse muudetud andmed või muudetud dokument või selle ärakiri.
(2) Politseiprefektuur edastab andmed või dokumendi ning vajaduse korral oma ettepanekud Politseiametile andmete või dokumendi saamisest alates ühe nädala jooksul.
§ 50. Tegevusloa kehtivuse ja loas nimetatud turvateenuse osutamise peatamine
(1) Politseipeadirektor võib tegevusloa kehtivuse peatada:
1) kui turvaettevõtja ei ole tegevusloa aluseks olevate andmete muutmisest teatanud;
2) kuni kuueks kuuks, kui turvaettevõtja on rikkunud käesolevat seadust.
(2) Politseipeadirektor võib peatada tegevusloas märgitud turvateenuse osutamise õiguse kuni üheks aastaks, kui turvaettevõtja on rikkunud käesolevat seadust või tegutsenud avalikku korda eirates või riigi julgeolekut ohustades.
§ 51. Tegevusloa muutmine
(1) Tegevusluba võidakse muuta loa valdaja taotlusel või Politseiameti algatusel, kui tegevusloal olevad andmed on muutunud.
(2) Kui on otsustatud tegevusluba muuta, väljastatakse senise tegevusloa asemele uus senise tegevusloa kehtivusaja lõpuni.
§ 52. Tegevusloa pikendamine
(1) Tegevusloa pikendamise avaldus esitatakse politseipeadirektorile loa taotleja elu- või asukohajärgse politseiprefektuuri kaudu vähemalt kolm kuud enne senise tegevusloa kehtivuse lõppemist.
(2) Tegevusloa pikendamise avaldusele lisatakse:
1) Maksu- ja Tolliameti piirkondliku struktuuriüksuse õiend maksuvõlgnevuse puudumise kohta;
2) käesoleva seaduse § 45 lõikes 3 nimetatud dokumendid, kui neid on muudetud enne avalduse esitamist.
(3) Tegevusloa pikendamise avaldus vaadatakse läbi käesoleva seaduse §-des 46–48 sätestatud korras. Avalduse rahuldamise korral väljastab politseipeadirektor uue tegevusloa.
(4) Tegevusloa võib jätta pikendamata, kui taotleja on käesolevat seadust rikkunud kahe viimase aasta jooksul enne loa pikendamise avalduse esitamist.
§ 53. Tegevusloa kehtetuks tunnistamise alused
Politseipeadirektor võib tunnistada tegevusloa kehtetuks, kui turvaettevõtja:
1) on esitanud asjakohase avalduse;
2) ei täida käesolevat seadust või selle alusel antud õigusakti või tegutseb avalikku korda eirates või riigi julgeolekut ohustades;
3) ei vasta tegevusloa väljaandmise nõuetele;
4) ei ole järjest kuus kuud turvateenust osutanud;
5) on maksuvõlglane ja ta ei ole võlga tasunud kahe kuu jooksul alates päevast, kui Maksuamet tegi võlgnevuse kohta ettekirjutuse;
6) tegevus ohustab inimese tervist, omandit või on ohtlik keskkonnale;
7) tegutseb valdkonnas, milleks tal puudub tegevusluba;
8) on teadlikult esitanud võltsitud dokumendi või valeandmed;
9) on teist korda aasta jooksul jätnud esitamata dokumendi, teabe või andmed, mille esitamine on kohustuslik;
10) ei ole ettenähtud tähtaja jooksul või ettenähtud ulatuses täitnud Politseiameti või politseiprefektuuri ettekirjutust puuduste kõrvaldamiseks.
§ 54. Tegevusloa kehtetuks tunnistamise kord
(1) Tegevusloa tunnistab kehtetuks politseipeadirektor.
(2) Enne tegevusloa kehtetuks tunnistamise otsustamist kuulab politseipeadirektor või tema esindaja ära turvaettevõtja esindaja. Esindaja ilmumata jäämine ei takista asja arutamist.
(3) Tegevusloa kehtetuks tunnistamise otsuses määratakse loas nimetatud tegevuse lõpetamise tähtpäev.
(4) Tegevusloa kehtetuks tunnistamise otsuse ärakiri saadetakse turvaettevõtja elu- või asukohajärgsele politseiprefektuurile otsuse tegemisest alates kolme tööpäeva jooksul.
§ 55. Tegevuslubade arvestus
(1) Politseiamet peab politseipeadirektori antud, muudetud, pikendatud, peatatud või kehtetuks tunnistatud tegevuslubade arvestust.
(2) Tegevusloa omaja kohta vormistab Politseiamet turvajärelevalve toimiku, kuhu köidetakse dokumendid, mis on seotud loa andmise, loa andmisest keeldumise, loa pikendamise, muutmise, kehtetuks tunnistamise ja tegevusloa omaja tegevuse üle teostatava riikliku järelevalvega.
Riiklikku järelevalvet (edaspidi järelevalve) turvaettevõtja, turvaülesannet täitva turvatöötaja, sisevalve ja sisevalvetöötaja tegevuse üle teostab politseipeadirektor või tema poolt volitatud politseiametnik.
§ 57. Kohapealne kontroll
(1) Järelevalvet teostaval politseiametnikul on õigus kohapeal kontrollida turvaettevõtjat või sisevalvet.
(2) Turvaettevõtja või sisevalvega asutus on kohustatud politseiametnikul võimaldama:
1) objekti valdaja loal siseneda sellele objektile ja viibida seal, kus turvateenust osutatakse või täidetakse sisevalveülesandeid;
2) tutvuda turvateenuste osutamist või sisevalveülesannete täitmist kajastavate dokumentidega ning teha neist väljavõtteid ja ärakirju;
3) saada kontrollitavate asjaolude kohta kirjalikke ja suulisi seletusi;
4) kontrollida turvatöötaja töötõendit, sisevalvetöötaja tegevust ja käesolevas seaduses ettenähtud dokumente.
(3) Turvaettevõtjat või sisevalvet võib kontrollida turvaettevõtja või sisevalvega asutuse juhi, tema esindaja, töötaja või nimetatud isiku puudumise korral kolmanda isiku juuresolekul. Turvaala või salajaseks kuulutatud teabe hoidmiseks kasutatava ruumi kontrollimiseks esitab järelevalvet teostav politseiametnik loa, mis võimaldab juurdepääsu vastava tasemega riigisaladusele.
(4) Kohapealse kontrolli kohta koostab järelevalvet teostav politseiametnik järelevalveakti kahes eksemplaris, millest üks jääb turvaettevõtjale või sisevalvega asutusele ja teine järelevalvet teostavale politseiametnikule. Järelevalveaktis esitatakse järgmised andmed:
1) järelevalveakti koostanud politseiametniku ametikoht ja nimi;
2) järelevalveakti tegemise kuupäev;
3) järelevalveakti saaja ärinimi või asutuse nimetus ja elu- või asukoha andmed;
4) järelevalve tulemuste kokkuvõte.
(5) Järelevalvet teostaval politseiametnikul on õigus teha politseipeadirektorile ettepanek tegevusloa kehtivuse peatamiseks või loa kehtetuks tunnistamiseks.
(1) Järelevalvet teostaval politseiametnikul on õigus teha turvaettevõtjale või sisevalvega asutusele ettekirjutusi käesoleva seadusega kehtestatud nõuete rikkumise lõpetamise kohta.
1) ettekirjutuse teinud politseiametniku ametikoht ja nimi;
3) ettekirjutuse saaja ärinimi või asutuse nimetus ja elu- või asukoha andmed;
4) ettekirjutuse tegemise alused ja viide vastavale seadussättele;
5) ettekirjutuse täitmise tähtpäev.
(3) Ettekirjutus tehakse turvaettevõtjale või sisevalvega asutusele või selle esindajale allkirja vastu viivitamata teatavaks.
(4) Turvaettevõtja või sisevalvega asutus täidab ettekirjutuse viivitamata.
(5) Ettekirjutuse täitmata jätmise korral võib järelevalveametnik rakendada sunniraha asendustäitmise ja sunniraha seaduses (RT I 2001, 50, 283; 94, 580) sätestatud korras.
§ 59. Politseiasutuse ettekirjutuse ja toimingu vaidlustamine
(1) Kui turvaettevõtja või sisevalvega asutus ei nõustu politseiametniku ettekirjutuse või toiminguga, on tal õigus esitada kaebus politseiasutuse juhile ettekirjutuse saamisest või toimingu tegemisest alates kümne kalendripäeva jooksul.
(2) Kaebuse esitamine ei võta turvaettevõtjalt või sisevalvega asutuselt kohustust täita politseiametniku ettekirjutus.
(3) Politseiasutuse juht vaatab kaebuse läbi selle saamisest alates ühe kuu jooksul ning teeb ühe järgmistest otsustest:
1) jätab ettekirjutuse või toimingu jõusse;
2) muudab ettekirjutust, toimingut või tühistab selle.
(4) Otsus antakse kaebuse esitajale kätte allkirja vastu või saadetakse posti teel tähtkirjaga otsuse tegemisest alates kümne päeva jooksul.
§ 60. Riikliku järelevalve teostamise takistamine
(1) Juriidilise isiku poolt riikliku järelevalve takistamise, järelevalveks vajalike dokumentide või andmete esitamisest keeldumise, tähtaegselt esitamata jätmise või valeandmete esitamise eest või dokumentide või andmete esitamise eest sellisel kujul, mis ei võimaldanud järelevalvet teostada – karistatakse rahatrahviga kuni 20 000 krooni.
(2) Käesolevas paragrahvis loetletud väärtegudele kohaldatakse karistusseadustiku (RT I 2001, 61, 364; 2002, 86, 504; 82, 480; 105, 612; 2003, 4, 22) üldosa ja väärteomenetluse seadustikku (RT I 2002, 50, 313; 110, 654).
(3) Käesolevas paragrahvis sätestatud väärtegude kohtuvälised menetlejad on:
Välisriigi kodaniku või tema vara kaitseks võib käesolevas seaduses ettenähtud tegevusloata ettevõtja või isik osutada käesolevas seaduses käsitletud turvateenust Politseiameti ühekordse loa alusel. Luba antakse Välisministeeriumi, Kaitseministeeriumi või Siseministeeriumi taotlusel.
§ 62. [Käesolevast tekstist välja jäetud]
(1) Turvateenuse osutamise tegevusloa andmisest või loa pikendamisest keeldumise aluseks on ka turvateenistuse seaduse (RT I 1993, 75, 1100; 1995, 62, 1056; 1996, 49, 953; 2002, 61, 375) rikkumine kahe aasta jooksul enne tegevusloa või selle pikendamise taotlemist.
RT I, 04.03.2019, 19
2) vallas- või kinnisvara, sealhulgas Eesti riigilippu kandva laeva valve ja kaitse;
[RT I, 04.03.2019, 1 - jõust. 14.03.2019]
(1) Vallas- ja kinnisvara, sealhulgas Eesti riigilippu kandva laeva valvamiseks ja kaitsmiseks seatakse sisse mehitatud või tehniline valve või mõlemad.
11) kui valvatav või kaitstav objekt on Eesti riigilippu kandev laev, esitatakse käesoleva paragrahvi punktis 1 sätestatud objekti aadressi ja nimetuse asemel Politsei- ja Piirivalveametile valvatava või kaitstava laeva nimi, laeva registrinumber, laeva omaniku nimi, isiku- või registrikood või isikukoodi puudumisel laeva omaniku sünniaeg ja aadress;
(11) Turvatöötaja võib olla ka välisriigi kutsekvalifikatsiooni omandanud isik, kui tema kutsekvalifikatsiooni on tunnustatud välisriigi kutsekvalifikatsiooni tunnustamise seaduse kohaselt. Välisriigi kutsekvalifikatsiooni tunnustamise seaduse § 7 lõikes 2 sätestatud pädev asutus on Politsei- ja Piirivalveamet.
(21) Valvetöötaja võib olla ka välisriigi kutsekvalifikatsiooni omandanud isik, kui tema kutsekvalifikatsiooni on tunnustatud välisriigi kutsekvalifikatsiooni tunnustamise seaduse kohaselt. Välisriigi kutsekvalifikatsiooni tunnustamise seaduse § 7 lõikes 2 sätestatud pädev asutus on Politsei- ja Piirivalveamet.
4) täienduskoolitus.
(5) Turvatöötajale on aastas ette nähtud vähemalt 16-tunnine täienduskoolitus.
(6) Turvatöötaja õppele kohaldatakse täiskasvanute koolituse seaduse täienduskoolituse kohta käivaid sätteid.
2) turvajuhi õppe ja täienduskoolituse korraldamine.
Turvatöötaja õppekava kehtestab turvatöötajate väljaõpet ja täienduskoolitust korraldava juriidilise isiku õppeasutus, järgides kutseseaduse alusel kehtestatud kutsestandardit.
(1) Tegevusloa taotluse lahendab Haridus- ja Teadusministeerium. Tegevusloa kontrolliesemesse kuuluvate nõuete täitmise tuvastab käesoleva paragrahvi lõikes 2 nimetatud dokumentide alusel Politsei- ja Piirivalveamet eelhaldusaktiga.
1) õppekava;
(3) Haridus- ja Teadusministeerium vaatab tegevusloa taotluse läbi kolme kuu jooksul käesoleva paragrahvi lõikes 2 nimetatud andmete ja dokumentide esitamisest arvates. Taotluse lahendamise tähtaeg hakkab kulgema arvates kõigi nõutavate andmete ja dokumentide esitamisest.
(4) Käesoleva paragrahvi lõikes 3 nimetatud tähtaja kulgemine peatub, kui Politsei- ja Piirivalveamet annab taotlejale tähtaja puuduste kõrvaldamiseks. Tähtaegade kulgemine jätkub pärast puuduste kõrvaldamise tähtpäeva saabumist.
(1) Turvatöötaja on kohustatud:
(2) Eesti riigilippu kandva laeva valvamisel ja kaitsmisel kohalduvad turvatöötajale meretöö seaduse §-des 14–15 sätestatud kohustused.
(11) Käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud seose isiku töövõime ulatuse ja turvaülesande täitmise vahel tuvastab vajaduse korral Sotsiaalkindlustusameti kaasatud arstiõppe läbinud isik, lähtudes avaliku teenistuse seaduse § 491 lõigetes 2–5 sätestatust.
(1) Politsei võib tegevusloa taotleja kirjalikul nõusolekul koguda tema kohta isikuandmeid kriminaalmenetluse seadustiku § 1263 lõikes 1 nimetatud jälitustoiminguga ning päringuga sideettevõtjale elektroonilise side seaduse § 1111 lõigetes 2 ja 3 sätestatud andmete kohta, kui see on vajalik selleks, et otsustada riigikaitseseaduse §-s 83 nimetatud objekti hõlmava tegevusloa andmine.
Kohapealse kontrolli kohta koostab riiklikku järelevalvet teostav ametiisik järelevalveakti.


text:
VEB Fond ei ole surnud. EML - Ebaseadus.net
Home Poliitika VEB Fond ei ole surnud. EML
18/09/2018	 Poliitika
Üks Eesti pangandusajaloo häbiplekke on kahtlemata VEB Fond. Nii õiguslikus kui eetilises plaanis pehmelt öeldes segane teema. Ainus selge asi kogu selles loos on see, et pankade kliendid, kes 1992. aastal oma rahast ilma jäid, ei ole tänaseni sentigi tagasi saanud. Välja arvatud üks klient, kelle konto õnnestus „lahti sulatada“. Vahepeal jäi mulje, et asi sellega lõpebki, sest kohtust abi ei saadud — nagu sellistel puhkudel juba kombeks, selgub pärast paarikümneaastaseid kohtuprotsesse, et kahjukannatajad olid pöördunud kas valesse kohtusse, vale nõudega, vale isiku vastu, liiga vara, liiga hilja või unustanud ära tähtsad nõiasõnad.
Kuid nüüd on teema tõstatatud taas Riigikogus. Nii nagu 1993. aastal Riigikogu otsusega võeti hoiustajatelt raha ära, on viis Riigikogu liiget (Jaak Madison, Artur Talvik, Jaanus Karilaid, Toomas Paur, Martin Helme) algatanud otsuse, millega hoiustajatele kaotatud raha tagasi anda.
26.09.2017 algatatud eelnõu numbriga 515 OE on õiguskomisjoni menetluses. Kuna otsuse ja seletuskirja tekstist saab lugeja piisavalt kompaktse ja põhjaliku ülevaate kogu loost, siis trükime mõlemad dokumendid MaksuMaksja veergudel ära.
Riikliku VEB Fondi koondatud Põhja-Eesti Aktsiapanga ja Balti Ühispanga klientide nõuete, mis on seotud endises NSV Liidu Välismajanduspangas külmutatud kontodega, eest Eesti Vabariigi poolt reaalse rahalise hüvitise suuruse määramine ja väljamaksmine
Eesti Vabariigi põhiseaduse § 65 punkti 16 alusel ning arvestades Tallinna Ringkonnakohtu 22. oktoobri 2010. a otsust haldusasjas nr 3-04-469, Riigikogu otsustab:
hüvitada Riigikogu 20. jaanuari 1993. a otsuse „NSV Liidu Välismajanduspangas külmutatud Eesti pankade kontod“ punktiga 1 moodustatud Eesti Vabariigi nõuete fondi, nimetusega Riiklik VEB Fond, poolt välja lastud sertifikaatides märgitud Riikliku VEB Fondi koondatud Põhja-Eesti Aktsiapanga ja Balti Ühispanga klientide nõudeid, mis on seotud endises NSV Liidu Välismajanduspangas külmutatud kontodega, Riikliku VEB Fondi sertifikaatide omanikele;
hüvitis makstakse ebaõigluse kõrvaldamiseks üksnes neile sertifikaadiomanikele, kelle kasuks on tehtud Tallinna Ringkonnakohtu 22. oktoobri 2010. a otsus haldusasjas nr 3-04-469. Hüvitis makstakse Eesti Panga poolt Eesti Panga seaduse § 30 lg 5 alusel kasumist riigieelarvesse tehtavate eraldiste arvel. Iga-aastasest riigieelarvesse kantavast kasumiosast makstakse otsuse punktis 2 toodud sertifikaadiomanikele hüvitamiseks 50% ja seda kuni sertifikaadiomanikele kogu hüvitise lõpliku tasumiseni;
hüvitise maksab välja Rahandusministeerium 60 päeva jooksul alates Eesti Panga kasumieraldise laekumisest riigieelarvesse;
hüvitise suurus määratakse järgmise valemi alusel:
sertifikaadis toodud rahuldamata nõue korrutatakse kümne protsendiga (10%) (intress). Eelmises lauses saadud summa korrutatakse kahekümne neljaga (24) (aastad). Eelmises lauses saadud summale lisatakse sertifikaadis toodud rahuldamata nõue. Eelmises lauses saadud summa korrutatakse USA dollari ja euro vahetuskursiga Riigikogu otsuse vastuvõtmise hetkel.
Hüvitis makstakse välja käesoleva otsuse jõustumise päeval kõigile sertifikaatide omanikele proportsionaalselt lähtuvalt sertifikaatides toodud rahuldamata nõuete suurusele;
tunnistada kehtetuks Riigikogu 15. veebruari 2012. a otsus „Riikliku VEB Fondi sertifikaatidega tagatud nõuete hüvitamine“;
käesolev otsus jõustub seitsmendal päeval pärast Riigi Teatajas avaldamist.
Seletuskiri otsuse 515 OE eelnõu juurde
1) Nõukogude Liidu lagunemise ja Eesti Vabariigi taasiseseisvumise järgselt kasutasid paljud Eesti pangad ajalooliselt korrespondentarveldusteks NSVL Välismajanduspanka (Внешекономбанк, edaspidi Venemaa Välismajanduspank), mis tsentraliseeritult tegi Nõukogude Liidu territooriumil välisarveldusi.
2) 1991. ja 1992. a külmutas Vene Föderatsioon ühepoolselt Eesti pankade korrespondentkontod Venemaa Välismajanduspangas.
3) Eesti oli just väljunud rublatsoonist, 1992. a läbi viinud rahareformi ja kasutusele võtnud Eesti krooni. Venemaa Välismajanduspangas külmutatud summa oli võrreldes äsja emiteeritud Eesti oma raha kogusummaga väga suur, mistõttu sattus kahtluse alla oma raha jätkusuutlikkus. Värskelt ringlusesse lastud Eesti krooni stabiilsuse säilitamiseks ja pangandussüsteemi toimimise huvides eraldas Eesti Vabariik 20.01.1993 Riigikogu otsusega kahe Eesti kommertspanga (Põhja Eesti Aktsiapank ja Balti Ühispank) nende klientide nõuded, kellele tulid välisülekanded Venemaa välismajanduspanga kaudu pankade kohustuste hulgast. Eraldatud nõuded viidi sama Riigikogu otsuse alusel moodustatud Riiklikusse VEB Fondi. Endiste pangaklientide nõuded pankade vastu (kontol olev raha) asendati Riikliku VEB Fondi sertifikaatidega, mille tulemusena likviidsusraskustesse sattunud pangad vabanesid VEB Fondi koondatud nõuete ulatuses kohustustest.
4) VEB Fondi eesmärgiks oli selle loomisel Riigikogu poolt sertifikaadiomanikele raha tagastamine Venemaaga läbirääkimiste kaudu, muu hulgas nähti ette ka fondi võimalus iseseisva majandustegevuse kaudu tulu teenida. Fondi vara tuli jaotada sertifikaadiomanikele proportsionaalselt nende sertifikaadi nimiväärtusega. Nimiväärtus omakorda vastas isiku nõude suurusele Eesti kommertspanga vastu selle VEB Fondi viimise hetkel. Sertifikaadid olid vabalt võõrandatavad, eesmärgiga tekitada neile koheselt järelturg ja lähedane väärtus likviidsusraskuses olnud panka jäänud rahale. 20.01.1993 Riigikogu otsusega nähti ette ka Eesti Vabariigil ja Eesti Pangal võimaluste tekkimisel nende poolt sertifikaatide tagasiostmine (punkt 7).
5) Kuna sertifikaadiomanikeni mingit reaalset vara pika aja jooksul ei jõudnud, pöördusid viis neist 2004. a lõpus kaebusega Eesti Vabariigi vastu halduskohtusse. 2011. a võitsid sertifikaadiomanikud selles vaidluses riiki, ja pärast Eesti Vabariigi, Eesti Panga ja VEB Fondi kaebuste tagasilükkamist Riigikohtu poolt jõustus 22.10.2010 Tallinna Ringkonnakohtu otsus, milles kohus tuvastas, et VEB Fond on varatu ja sertifikaatidega tagatud nõuete osas on riik vastutav, kuna on sekkunud avalikes huvides pankade ja klientide vahelistesse eraõiguslikesse arvelduslepingutest tulenevatesse õigussuhetesse. Ringkonnakohtu otsuse kohaselt vastutab riik sellise sekkumise järgselt rakendatud meetmete tulemuslikkuse eest. Kuna VEB Fond ei olnud suutnud endistele pangaklientidele ja sertifikaatide järelturult omandanutele reaalset kompensatsiooni pakkuda, kohustati Eesti Vabariiki üheksa kuu jooksul uuesti otsustama VEB Fondi sertifikaatidega tagatud nõuete hüvitamise küsimus. Ringkonnakohus jättis hüvitise liigi ja määra kaalutlusõiguse alusel riigi otsustada.
6) Riik ei täitnud kohtuotsusega määratud tähtaja jooksul oma kohustusi ja Tallinna Ringkonnakohus määras riigile 3200 euro suuruse trahvi.
7) Seejärel võttis Riigikogu 15.02.2013 vastu otsuse, millega otsustati likvideerida VEB Fond ja maksta kõigile sertifikaadiomanikele hüvitis likvideeritava fondi vara müügist laekuva summa arvelt. Samas oli VEB Fond kogu oma tegevusperioodi jooksul esitanud riiklikele registritele majandusaasta aruannetes, sh ka likvideerimiseelses viimases aruandes, et fondil puudub igasugune vara. Fondi varatus oli tuvastatud ka 22.10.2010 Tallinna Ringkonnakohtu kohtuotsusega.
8) 12 sertifikaadiomanikku esitasid Riigikogu otsuse peale kaebused vastavalt siseriiklikule menetlusõigusele otse Riigikohtu põhiseaduslikkuse järelevalve kolleegiumile. Kolleegium andis asja arutamiseks Riigikohtu üldkogule. Menetluse ajal ilmnes asjaolu, et Eesti Pank on aidanud dokumente võltsides 32 miljoni dollari ulatuses Venemaalt ühel Vene ettevõtjal pankade korrespondentkontol külmutatud raha kätte saada.
9) Riigikohtu 20.11.2012 otsusega jäeti kaebused rahuldamata. Riigikohus leidis vastupidiselt juba jõustunud Tallinna Ringkonnakohtu 22.10.2010 otsusele, et Eesti Vabariigil puuduvad igasugused kohustused VEB Fondi sertifikaadiomanike ees.
10) Lõpptulemusena on 1993. a raskustesse sattunud kommertspangad ja rahandussüsteem saneeritud Eesti Vabariigi poolt sertifikaadiomanike raha eest.
Pangad vabastati riigi sekkumise kaudu kohustustest.
Riik andis sertifikaadiomanikele lubaduse VEB Fondi kaudu neile raha tagastamiseks ja lõi selleks avalikes huvides Riikliku VEB Fondi.
Hilisema VEB Fondi tegevuse nurjumise ja riigi tegevusetuse tõttu jäid kaebajad oma varast ilma.
Tallinna Ringkonnakohtu jõustunud kohtuotsuse jättis riik täitmata.
15.02.2012 Riigikogu otsusega tühistati Riigikogu 20.01.1993 otsus, mistõttu lõpetati kaebajate seni ainus kompensatsioon — VEB Fondi sertifikaat ja kõigi kaebajate suhtes kehtinud Eesti Panga ja Eesti Vabariigi kohustus vastavalt võimaluste tekkimisele osta VEB Fondi poolt väljastatud sertifikaate kokkuleppelistel tingimustel.
Riigikohtu üldkogu revideeris 20.11.2012 otsusega menetlusõiguslikku alust omamata Tallinna Ringkonnakohtu 22.10.2010 jõustunud kohtuotsust ja esitas otsuse põhjendustes kohtuotsusega vastuolus oleva järelduse, et Tallinna Ringkonnakohtu 22.10.2010 kohtuotsus on sellise formaalse lahendusega täidetud.
Kuus Riigikohtu kohtunikku jäid eriarvamusele.
11) Eestis on nüüd jõus kaks teineteist välistavat jõustunud kohtuotsust. Tallinna Ringkonnakohtu 22.10.2010 otsuse kohaselt vastutab riik sertifikaadiomanike ees, kuna sekkus avalikes huvides eraõiguslikesse suhetesse, asendades pangaklientide nõude pangast kontol oleva raha saamiseks Riikliku VEB Fondi sertifikaadiga. Otsus kohustab riiki lahendama VEB Fondi sertifikaatidega tagatud nõuete kompenseerimise küsimuse. Otsusega jäeti riigile hüvitamisel otsustamiseks üksnes hüvitise liik ja määr. Riigikohtu üldkogu 20.11.2012 otsuses aga tuvastatakse, et riigil puuduvad igasugused kohustused VEB Fondi sertifikaadiomanike ees.
12) Pärast Riigikohtu otsuse tegemist viis VEB Fond läbi fondi vara müügi. Ainsaks varaks oli Venemaa Välismajanduspanga vastu suunatud nõue, millele lahenduse leidmine on võimalik üksnes poliitilisel teel. Varale ühtegi pakkumist ei tehtud ja fondi likvideerimisel sertifikaadiomanikele mingit hüvitist ei makstud. Seega ei saanud kaebajad lõpptulemusena mingit hüvitist oma pangakontol olnud raha eest, mida riik kasutas pankade saneerimiseks.
13) Kuna kaebajad on jäetud ilma varalisest õigusest (pangakontol olnud rahast), samuti on Eesti Vabariik jätnud täitmata jõustunud kohtuotsuse, tuleb vastav õigusrikkumine lõpetada. Eesti riigi seisukohalt on lubamatu, kui jõustunud Tallinna Ringkonnakohtu 22.10.2010 otsust ei ole täidetud. Samuti ei tee au kohtusüsteemile asjaolu, et vastavat otsust ei ole arvestatud Riigikohtu üldkogu 20.11.2012 otsuse tegemisel ja jõustunud kohtuotsust on sisuliselt revideeritud. Ausalt ja õiglaselt toimiv riik peab oma vigu tunnistama ja erinevate riiklike institutsioonide tekitatud ebaõigluse kõrvaldama.
14) Vajalikud kulutused kantakse Eesti Panga poolt Eesti Panga seaduse § 30 lõike 5 alusel panga kasumist riigieelarvesse tehtavate eraldiste arvel. Iga-aastasest riigieelarvesse kantavast kasumiosast kantakse sertifikaadiomanikele hüvitamiseks 50% (proportsionaalselt sertifikaadiomaniku nõude suurusele) ja seda kuni kõigile sertifikaadiomanikele kogu hüvitise lõpliku tasumiseni.
II. Otsuse mõjud ja sätete võrdlev analüüs
Eelnõu punktiga 1 nähakse ette sertifikaatidega esindatud nõuete rahuldamine. Riiklikul VEB Fondil ei ole õnnestunud enam kui 24 aasta jooksul sertifikaadiomanike õigusi kaitsta ja nõudeid rahuldada. Nõuete rahuldamine võiks toimuda Eesti Vabariigi eelarvevahendite reservist.
Eelnõu punktiga 2 määratakse väljamaksmisele kuuluva reaalse hüvitise rahaline suurus. Sertifikaadi tingimuste kohaselt toimub fondi sertifikaatidega esindatud nõudeõiguse rahuldamine proportsionaalselt kõikide sertifikaatide omanike vahel. Eelnõu punkt 1 lähtub sertifikaadi tingimuste punktis 7 sätestatud nõuete rahuldamise regulatsioonist. Hüvitamisele kuuluvad kõik kehtivad sertifikaadid, mille alusel ei ole sertifikaadiomanike nõuded veel rahuldatud.
Hüvitise suuruse määramise põhialuseks on põhimõte, et sertifikaatide omanikud saaksid tagasi vähemalt summa, mis võrdub nende sertifikaadis toodud vara väärtusega. Kuna hüvitist makstakse 2017. aastal, siis sertifikaatidel toodud rahuldamata nõuded arvestatakse ümber 2017. aasta väärtusesse.
Selleks et leida sertifikaatides toodud rahuldamata nõuete väärtust otsuse vastuvõtmise hetkel, peaks seda korrutama tarbijahinnaindeksi inflatsiooniga alates sertifikaatide väljastamisest kuni käesoleva otsuse vastuvõtmiseni. Selleks võiks kasutada tarbijahinnaindeksi inflatsiooni kalkulaatorit (kättesaadav: https://data.bls.gov/cgi-bin/cpicalc.pl?cost1=41383&year1=1993&year2=2017):
seejärel tuleb saadud summa teisendada eurodesse lähtudes Eesti Panga poolt käesoleva otsuse vastuvõtmise ajal avaldatud USA dollari ja euro vahetuskursist (kättesaadav: www.eestipank.ee/valuutakursid):
ülaltoodud summale ehk sertifikaatides toodud käesoleva otsuse vastuvõtmise ajal rahuldamata nõuete väärtusele eurodes tuleks lisada ka kompensatsiooni lähtuvalt sellest, et nõuded rahuldatakse 24 aastat hiljem pärast sertifikaatide väljaandmist.
Vabariigi Valitsuse 22.01.1993 määruse nr 26 „Vabariigi Valitsuse tähtajaliste võlakohustuste väljalaskmise kohta“ (edaspidi määrus nr 26) alusel lasti välja Vabariigi Valitsuse tähtajalised võlakohustused 300 miljoni krooni väärtuses. Vabariigi Valitsuse tähtajaliste võlakohustuste tingimuste kohaselt on Vabariigi Valitsuse tähtajaline võlakohustus vabalt ostetav ja müüdav võlakohustus, mille tagasiostmist Vabariigi Valitsus alustab hiljemalt 1. jaanuarist 1998. a. Tagasiostmine toimub 10 aasta jooksul. Vabariigi Valitsuse tähtajalise võlakohustuse omanikule makstakse intressi 10% aastas. Intressi makstakse igal aastal alates 1. märtsist eelmise kalendriaasta eest. Vabariigi Valitsuse tähtajalise võlakohustuse nominaalväärtuseks on 100 000 krooni. Vabariigi Valitsuse tähtajalise võlakohustuse omanikul on õigus nõuda alates 1. maist 1993. a. Põhja-Eesti Aktsiapangalt või tema õigusjärglaselt tõendit võlakohustuse omamise kohta. Vabariigi Valitsuse tähtajaliste võlakohustuste arvestust ning nende ostu-müügi registrit peab Põhja-Eesti Aktsiapank või tema õigusjärglane.
Seega, samal ajal kui riik, VEB Fondi kaudu, andis välja sertifikaate PEAP ja UBB nõuete kohta, lasi riik PEAP ja UBB jaoks välja riiklikud võlakirjad. Käesoleval ajal oleks põhjendatud lähtuda sertifikaatides toodud nõuete eest hüvitise määramisel määruse nr 26 alusel välja antud võlakirjade väärtusest ehk sertifikaatide nominaalväärtus, millele lisandub intress 10% aastas.
Valem: ((sertifikaadis toodud rahuldamata nõue * 10%) * 24 (aastat)) + sertifikaadis toodud rahuldamata nõue)) * USA dollari ja euro vahetuskurss Riigikogu otsuse vastuvõtmise hetkel (ehk summa teisendamine eurodeks)).
Eelnõu punkti 3 kohaselt tunnistatakse kehtetuks otsus, millega loodeti rahuldada sertifikaatide omanike nõudeid sihtasutuse VEB, mis on Riikliku VEB Fondi õigusjärglane, vara realiseerimise tulemusena. Kuna sihtasutus VEB oli varatu, siis ei ole otsus oma eesmärki saavutanud. Otsusega taotletavat eesmärki otsuses toodud viisil ei ole ka tulevikus võimalik saavutada. Seega on otsus sisuliselt ainult deklaratiivne ega oma mingeid õiguslikke tagajärgi ega tähendust ning õigusselguse huvides oleks põhjendatud tunnistada nimetatud otsus kehtetuks. Riigikogu eelnimetatud otsuse kehtetuks tunnistamata jätmine võib tekitada selgusetust nimetatud ja käesoleva otsuse vahel.
III. Otsuse rakendamiseks vajalikud kulutused ja eeldatavad tulud
Vajalikud kulutused kantakse Eesti Panga poolt Eesti Panga seaduse § 30 lõike 5 alusel kasumist riigieelarvesse tehtavate eraldiste arvel. Iga-aastasest riigieelarvesse kantavast kasumiosast kantakse sertifikaadiomanikele hüvitamiseks 50% ja seda kuni kõigile sertifikaadiomanikele kogu hüvitise lõpliku tasumiseni. Eelnõu rakendamisega riigile täiendavaid kulutusi ei kaasne, kuna kohustused täidetakse Eesti Panga kasumi arvelt.
Näiteks eraldas Eesti Pank 2016 pressiteate kohaselt mullusest kasumist 7,5 miljonit eurot riigieelarvesse.
Kui Riigikogu otsustaks sellest eraldisest kas korraga või teatava protsendina iga-aastaselt kuni hüvitiste lõpliku väljamaksmiseni teha makseid, siis oleks kõik kena ja õiguspärane.
Otsus jõustub seitsmendal päeval pärast Riigi Teatajas avaldamist.
Allikas : Eesti Maksumaksjate Liit
http://www.maksumaksjad.ee/modules/smartsection/print.php?itemid=2097
Previous PostVEB fondi loos on kaks liini
Next PostTegelik põhjus, miks kohtus peaminister Jüri Ratas Swedbanki ja Luminori juhtidega
raha tuleb tagastada kindlasti ja veel arvestada tolleaegset ostujõudu ning suurt viivist.sulidelt see raha välja nõuda ühes kogu vara konfiskeerimisega eesti riigi kasuks.

matches:
§ 65
§ 30
kohus
Riigikohus
§ 30
§ 30


Planeerimise ja ehitusalase tegevuse korraldamine Kanepi vallas – Riigi Teataja
Planeerimise ja ehitusalase tegevuse korraldamine Kanepi vallas
Planeerimise ja ehitusalase tegevuse korraldamine Kanepi vallas - sisukord
§ 2 Planeerimise tegevuse korraldamine
RT IV, 03.06.2017, 3
Vastu võetud 23.05.2017 nr 7
Määrus kehtestatakse kohaliku omavalitsuse korralduse seaduse § 22 lg 2 alusel.
(1) Määrusega reguleeritakse planeerimisseaduse ja ehitusseadustikuga kohalikule omavalitsusele, kohaliku omavalitsuse üksusele või kohaliku omavalitsuse organile pandud ülesannete täitmise jaotust Kanepi vallas.
(2) Ametnike ja töötajate ülesanded planeerimise ja ehitusalases tegevuses määratakse ametijuhendis.
(3) Määruses reguleerimata kohaliku omavalitsuse üksusele pandud ülesannete täitmist korraldab Kanepi Vallavalitsus.
§ 2. Planeerimise tegevuse korraldamine
(1) Lisaks õigusaktidest tulenevale pädevusele on Kanepi Vallavolikogu (edaspidi volikogu) pädevuses:
1) seisukoha andmine üldplaneeringu muutmise suhtes maakonnaplaneeringu koostamise käigus ja vastava kokkuleppe sõlmimiseks volituste andmine;
4) üldplaneeringu, eriplaneeringu, teemaplaneeringu ja üldplaneeringut muutva detailplaneeringu koostamise algatamine või mitte algatamine, vastuvõtmine või vastuvõtmisest keeldumine, kehtestamine või mitte kehtestamine ja kehtetuks tunnistamine;
5) maakonnaplaneeringu kooskõlastamine;
6) kehtestatud üldplaneeringu ülevaatamine iga viie aasta tagant;
7) kinnisasja omandamise otsuse tegemine, kui kohalik omavalitsus on planeerimisseaduse järgi kohustatud kinnisasja omandama;
8) riiklikult tähtsa ehitise asukoha suhtes kokkuleppe sõlmimise või sellest keeldumise otsustamine;
9) olulise avaliku huvi olemasolu korral planeeringu algatamine alal või juhul, mida planeerimisseaduse § 125 lõigetes 1 või 2 ei ole ette nähtud;
10) maavanema ettepanekul üldplaneeringu osaline kehtestamine;
11) sundvalduse seadmine juhul, kui volikogu pädevuses on kehtestada planeering, millega kavandatakse tehnovõrkude või -rajatiste rajamine.
(2) Lisaks õigusaktidest tulenevale pädevusele on Kanepi Vallavalitsuse (edaspidi vallavalitsus) pädevuses:
2) detailplaneeringu koostamise algatamine või mitte algatamine, vastuvõtmine või vastuvõtmisest keeldumine, kehtestamine või kehtestamata jätmine, välja arvatud määruse § 2 punktis 5 toodud detailplaneeringud, ning vallavalitsuse poolt algatatud detailplaneeringu algatamise korralduse kehtetuks tunnistamine;
3) maavanema ettepanekul detailplaneeringu osaline kehtestamine;
5) volikogu pädevusse kuuluvate otsuste ettevalmistamine;
6) planeeringute koostamise käigus vajalike menetlustoimingute tegemine vastavalt haldusmenetluse seadusele;
7) planeeringute lähteseisukohtade kinnitamine;
8) planeeringute elluviimisega kaasneva keskkonnamõju strateegilise hindamise läbiviimise korraldamine;
9) kehtestatud planeeringute järgimise ja elluviimise tagamine osas, mis puudutab planeerimisalase tegevuse korraldajale õigusaktiga pandud ülesannete täitmist;
10) vajadusel ehituskeelu kehtestamine planeeringu ajal;
11) planeeringute avalike väljapanekute ja arutelude korraldamine;
12) avalike väljapanekute või arutelude tulemuste alusel planeeringutes tehtavate paranduste üle otsustamine, paranduste tegemine ning vajadusel koos ettenähtud lisainformatsiooniga planeeringute järelevalve teostajale esitamine;
13) järelevalve teostajale valla seisukohtade selgitamine;
14) planeerimisalaste teadete edastamine ja informatsiooni andmine õigusaktidega ettenähtud korras;
15) planeerimisalase teabe avaldamise korraldamine piirkondlikus ajalehes, vallalehes ning valla veebileheküljel;
16) üldplaneeringu kehtestamise ja detailplaneeringu kehtestamise otsuse või korralduse ja kehtestatud planeeringu maavanemale ning riigi maakatastri pidajale saatmine;
17) vajadusel naaberomavalitsuste detailplaneeringute kooskõlastamine ja muudatusettepanekute tegemine;
18) planeerimismenetlusse kaasatavate isikute ja isikute, kellega tehakse planeerimismenetluses koostööd, väljaselgitamine;
19) planeeringute kooskõlastamise vajaduse väljaselgitamine ning planeeringute kooskõlastamisele esitamine;
20) planeerimisseaduses ning muudes planeerimisvaldkonda reguleerivates õigusaktides sätestatud kohaliku omavalitsuse üksuse kooskõlastuse, seisukoha või arvamuse andmine;
21) planeerimisseaduses lubatud juhtudel halduslepingu sõlmimine planeeringute koostamise või planeeringute koostamise tellimise üleandmise ja planeeringute koostamise finantseerimise kohta, planeeringukohaste teede, tänavate ning tehnovõrkude ja –rajatiste väljaehitamise ja rahastamise kohta;
22) sundvalduse seadmise otsustamine tehnovõrgu ja –rajatise talumiskohustuse kehtestamiseks;
23) teede, tänavate, tehnovõrkude ja –rajatiste väljaehitamise tagamiseks hüpoteegi ja reaalkoormatise seadmine;
24) sundvalduse seadmine juhul, kui vallavalitsuse pädevuses on kehtestada planeering, millega kavandatakse tehnovõrkude või -rajatiste rajamine;
25) muudatuste sisse viimine üldplaneeringusse;
26) lubada detailplaneeringu koostamise kohustuse korral detailplaneeringut koostamata püstitada või laiendada vallavalitsuse poolt määratud projekteerimistingimuste alusel olemasoleva hoonestuse vahele jäävale kinnisasjale ühe hoone ja seda teenindavad rajatised planeerimisseaduse § 125 lõikes 5 sätestatud juhtudel, küsides naaberkinnisasjade omanike arvamust ning kaaludes avatud menetluse läbiviimist;
27) kehtestada oma korraldusega detailplaneeringu koostamise ajaks (maksimaalselt 2 aastaks, põhjendatud juhul võib planeerimis- ja ehituskeelu kehtivust pikendada kuni nelja aastani) planeeringualal või selle osal ajutise planeerimis- ja ehituskeelu, kui koostatava planeeringuga kavatsetakse muuta planeeringuala kohta varem kehtestatud ehitusõigust;
28) üleriigilise planeeringu, riigi eriplaneeringu, maakonnaplaneeringu ja valla naabrusse jäävate kohalike omavalitsusüksuste üldplaneeringute kooskõlastamine ja vajadusel koostamises osalemine valla nimel;
29) üldplaneeringu seletuskirjas sätestatud kaalutlusõiguse korral konkreetse piirangu rakendamise üle otsustamine juhul, kui otsustus pole õigusaktiga jäetud volikogu ainupädevusse.
(1) Lisaks õigusaktidest tulenevale pädevusele on volikogu pädevuses:
2) ostueesõiguse kasutamise otsustamine kinnisasja suhtes, mida läbib detailplaneeringu kohaselt avalikuks kasutamiseks määratav olemasolev või kavandatav tee.
(2) Lisaks õigusaktidest tulenevale pädevusele on vallavalitsuse pädevuses:
6) puuraugu või kaevu asukoha kooskõlastamine;
7) volikogu pädevusse kuuluvate otsuste ettevalmistamine;
8) kohaliku tee omaniku ülesannete täitmine;
9) kohaliku tee andmeandja ülesannete täitmine;
10) otsuse tegemine kohaliku tee esmaseks teeregistrisse kandmiseks ja sealt kustutamiseks;
11) kinnisasja sundvõõrandamise korraldamine;
12) projekteerimistingimuste alusel sundvalduse seadmine;
13) vallasvara ehitisregistrisse kandmise otsustamine;
14) ehitusjärelevalvet teostava ametiisiku määramine;
15) ehitise auditi tulemusel täiendavate riiklike järelevalve meetmete vajaduse otsustamine;
16) ohtliku, ajutise või ehitusloata püstitatud ehitise lammutamise otsustamine;
17) muude ehitusseadustikus ning ehitusvaldkonda reguleerivates õigusaktides sätestatud kohaliku omavalitsuse üksusele antud ülesannete täitmine, näiteks kooskõlastuse, seisukoha või arvamuse andmine.
(1) Ehitusseadustikus kohaliku omavalitsuse üksusele pandud pädeva asutuse ülesandeid täidab vastutav ametnik järgmiste ülesannete osas:
13) ehitisregistrisse kandmata ehitiste vastavuse kontrollimine vastavalt ehitusseadustiku ja planeerimisseaduse rakendamise seaduse § 27 lõikele 2 ja kontrolli tulemusel täiendavate riikliku järelevalve meetmete rakendamise või täiendavate andmete kogumise vajaduse otsustamine.
(2) Vastutava ametniku pädevus määratakse ametijuhendiga.
(1) Tunnistada kehtetuks Kanepi Vallavolikogu 18.03.2010 määrus nr 9 „Kanepi valla ehitusmääruse kinnitamine“.