URANTIA RAAMAT, 70. Kiri. Inimvalitsuse areng
URANTIA RAAMAT - 70. Kiri. Inimvalitsuse areng
70. Kiri. Inimvalitsuse areng
§ 1. Sõja tekkimine
§ 2. Sõja ühiskondlik väärtus
§ 3. Varased inimühendused
§ 4. Sugukonnad ja hõimud
§ 5. Valitsuse alged
§ 6. Monarhistlik valitsus
§ 7. Algelised klubid ja salaseltsid
§ 8. Ühiskonnaklassid
§ 9. Inimõigused
§ 10. Õigluse areng
§ 11. Seadused ja kohtud
§ 12. Tsiviilvõimu jaotumine
70:0.1 (783.1) NIIPEA kui inimene oli elatusvahendite teenimise probleemi osaliselt lahendanud, tekkis vajadus omavahelisi kontakte reguleerida. Tootmise areng nõudis seadusi, korda ja sotsiaalset kohanemist; eraomand muutis vajalikuks valitsuse moodustamise.
70:0.2 (783.2) Arenevas maailmas on vastuolud loomulik nähtus, rahu kindlustab vaid ühiskonna teatav regulatsioonisüsteem. Ühiskonna regulatsioon on lahutamatu ühiskonna organisatsioonilisest struktuurist, ühinemine eeldab teatavat kontrollivat võimu. Valitsus sunnib hõime, suguvõsasid, perekondi ja indiviide oma vastuolusid koordineerima.
70:0.3 (783.3) Valitsus on teadvustamata arengu tulemus, mis kujunes välja katse ja eksituse meetodil. Tänu oma püsivale väärtusele muutus ta traditsiooniks. Anarhia suurendas viletsust, seepärast arenes või areneb praegugi aegamööda valitsus, suhteline õiguskord. Olelusvõitlus lausa sundis inimsugu üha enam tsivilisatsiooni poole liikuma.
1. Sõja tekkimine
70:1.1 (783.4) Sõda on areneva inimese loomulik olek ja pärusosa, rahu on tsivilisatsioonitaseme sotsiaalne mõõdupuu. Enne arenevate rasside osalist ühiskonnastumist oli inimene erakordselt individualistlik, äärmiselt kahtlustav ja uskumatult riiakas. Vägivald on loodusseadus, vaenulikkus looduslaste automaatne reaktsioon, sõda aga nende ilmingute kollektiivne teostamine. Ja kus ning millal iganes ühiskonna edasiliikumisest tekkivad komplikatsioonid tsivilisatsiooni kangast pingutavad, toimub alati kohene hukatuslik tagasipöördumine nende meetodite juurde, millega ürginimesed omavahelistes ühendustes viha välja elasid.
70:1.2 (783.5) Sõda on loomalik reaktsioon arusaamatustele ja ärritusele, kõigi nende probleemide ja raskuste tsiviliseeritud lahendamisele järgneb rahu. Sangikrassid nagu ka hilisemal ajal mandunud adamiidid ja nodiidid olid kõik sõjakad. Andoniitidele õpetati juba varakult kuldreeglit ja nende eskimotest järglased elavad ka tänapäeval suures osas selle reeglistiku järgi. Tavad püsivad nende seas tugevad ning neil pole vägivaldseid vastuolusid.
70:1.3 (783.6) Andon õpetas oma lapsi vaidlusi lahendama, lastes kõigil osapooltel peksta kepiga puud ja seda samal ajal kiruda; võitis see, kelle kepp esimesena purunes. Hilisemad andoniidid tavatsesid pidada vaidluste lahendamiseks avalikke etendusi, milles vaidlejad pilkasid ja naeruvääristasid teineteist, pealtvaatajad aga valisid oma aplausiga võitja.
70:1.4 (783.7) Sõda kui nähtus sai tekkida alles siis, kui ühiskond oli piisavalt arenenud, et tegelikult rahuperioode kogeda ja endale sõjategevust lubada. Sõda kui selline nõuab teataval määral organiseeritust.
70:1.5 (784.1) Sotsiaalsete rühmituste tekkides hakati üksikisikute viha allutama rühma tunnetele ning see soodustas hõimusiseseid rahumeelseid suhteid, kuid hõimudevahelise rahu arvel. Seega püsis rahu algul rühmas või hõimus, kuna välise rühma, võõraste vastu tunti alati viha ja vastumeelsust. Varane inimene pidas võõra vere valamist vooruseks.
70:1.6 (784.2) Ent ka see ei õnnestunud kohe. Kui varased juhid püüdsid arusaamatusi lahendada, märkasid nad sageli, et vähemalt kord aastas on vaja lubada hõimus kivivõitlusi. Suguharu jagunes siis kahte rühma ja alustas kogu päeva kestvat lahingut. Selleks polnud vaja muud põhjust kui vaid soovi võidelda, sest see tõesti meeldis neile.
70:1.7 (784.3) Sõdu peetakse ikka veel, sest see on inimomane joon, kuna inimene on arenenud loomast ja kõik loomad on sõjakad. Varaste sõdade põhjused olid näiteks:
70:1.8 (784.4) 1. nälg, mis sundis tegema röövretki toidu hankimiseks. Maanappus on alati sõdu põhjustanud ja varased hõimud surid tegelikult neis võitlustes välja;
70:1.9 (784.5) 2. naiste vähesus — püüd leevendada majapidamisabiliste nappust. Naisteröövid on alati sõdu põhjustanud;
70:1.10 (784.6) 3. edevus - soov hõimu vaprust näidata. Kõrgema arengutasemega rühmad võitlesid eesmärgiga suruda vähemarenenud rahvastele peale oma eluviise;
70:1.11 (784.7) 4. orjad — vajadus juurde saada töötegijaid;
70:1.12 (784.8) 5. kättemaks oli sõja motiiv siis, kui üks hõim arvas, et naaberhõim on põhjustanud mõne hõimukaaslase surma. Leinamist jätkati seni, kuni toodi kohale mõne vaenlase pea. Kättemaksusõda püsis kindlalt kuni suhteliselt hilise ajani;
70:1.13 (784.9) 6. meelelahutus — noortele meestele oli sõda neil varastel aegadel meelelahutus. Kui sõjaks ei tekkinud head ja piisavat ettekäänet, aga rahu hakkas rõhuma, tavatsesid naabritest hõimud alustada poolsõbralikke võitlusi, et vahelduseks kallaletungimist ja lahingupidamist harjutada;
70:1.14 (784.10) 7. religioon — soov teisi oma usku pöörata. Kõik algelised religioonid lubasid sõdu pidada. Religioon on hakanud alles hiljaaegu sõja peale kulmu kortsutama. Varased preestrid olid kahjuks tavaliselt sõjalise võimuga liidus. Üks suurimaid rahu soodustavaid samme ajastute jooksul on olnud püüd kirikut riigist lahutada.
70:1.15 (784.11) Need vana aja hõimud sõdisid alati oma jumalate käsul, oma juhtide või ravitsejate korraldusel. Heebrealased uskusid niisugust „sõja Jumalat” ja jutustus nende röövretkest midjani rahva vastu on tüüpiline lugu iidsete hõimusõdade metsikutest julmustest. See sõjakäik, mille käigus tapeti kõik mehed ja hiljem kõik poisid ja kõik naised, kes polnud neitsid, oleks teinud kakssada tuhat aastat tagasi au igale hõimujuhile. Kõike seda tehti „Iisraeli Issanda Jumala nimel”.
70:1.16 (784.12) See on lugu ühiskonna arengust — rahvaste probleemide loomulikust lahendami sest; inimesest, kes maa peal ise oma saatust kujundab. Kuigi inimene kaldub vastutust oma jumalatele veeretama, ei ole Jumalus teda nendele jõledustele õhutanud.
70:1.17 (784.13) Mõtteni näidata sõjas üles halastust on inimkond jõudnud aeglaselt. Üleüldine julmus püsis isegi sel ajal, kui heebrealasi valitses naine, Deboora. Kui tema väejuhataja oli paganate üle võidu saavutanud, laskis ta „kogu sõjaväel mõõgatera läbi langeda, ainustki ei jäänud järele”.
70:1.18 (785.1) Inimsoo ajaloos hakati väga varakult mürgitatud relvi kasutama. Teati igasuguseid sandistamisviise. Saul ei kõhelnud nõudmast Taavetilt oma tütre Miikali mõrsjahinnaks sadat vilistide eesnahka.
70:1.19 (785.2) Varaseid sõdu pidasid omavahel terved hõimud, ent hiljem, kui kaks erineva hõimu liiget omavahel tülli läks, ei alustanud nende hõimud vastastikust võitlust, vaid tülitsejad pidasid kahevõitlust. Sai ka tavaks, et kahe sõjaväe vahelise lahingu otsustas kummaltki poolelt valitud esindajate vaheline võitlus, nagu see oli Taaveti ja Koljati puhul.
70:1.20 (785.3) Esimene samm sõja rafineerimiseks oli vangide võtmine. Järgmisena jäeti vaenutsemisest kõrvale naised ja seejärel ka mitme ameti pidajad. Peagi tekkisid sõjalised auastmed ja regulaarväed, et üha keerukamaks muutuva võitlemisega sammu pidada. Neil sõjameestel keelati varakult naistega suhteid luua ja naised loobusid kaua aega tagasi võitlemisest, kuigi nad on alati sõdureid toitnud ja põetanud ning võitlust jätkama õhutanud.
70:1.21 (785.4) Suur edasiminek oli sõjakuulutamistava teke. Oma ründamiskavatsusest teatamine andis tunnistust õiglustunde tekkimisest ning selle järel kujunesid järk-järgult välja „tsiviliseeritud” sõjapidamise reeglid. Väga varakult sai kombeks mitte võidelda religioossete paikade lähedal ja veel hiljem loobuti võitlemisest teatavatel pühadel päevadel. Järgmisena hakati üldiselt tunnustama varjupaigaõigust, pakuti kaitset poliitilistele põgenikele.
70:1.22 (785.5) Selliselt arenes sõjapidamine järk-järgult ürgsest inimjahist hilisemate „tsiviliseeritud” rahvaste organiseerituma süsteemini. Kuid vaenulikkus asendub ühiskonnas sõbraliku hoiakuga vaid väga aeglaselt.
2. Sõja ühiskondlik väärtus
70:2.1 (785.6) Möödunud ajastutel käivitasid ägedad sõjad ühiskonnas muutusi ja hõlbustasid uute ideede omaksvõtmist, mida poleks loomulikul teel toimunud kümne tuhande aasta jooksul. Nende sõja teatavate eeliste eest maksti kohutavat hinda sellega, et ühiskond paisati ajutiseks metslusesse tagasi, sest tsiviliseeritud mõistus pidi taanduma. Sõda on tugev ravim, väga kallis ja erakordselt ohtlik: kuigi see ravib sageli ühiskonna teatavaid häireid, tapab ta mõnikord patsiendi või hävitab ühiskonna.
70:2.2 (785.7) Pidev vajadus riigikaitse järele tekitab ühiskonnas palju uusi ja kõrgemat tüüpi kohandumisi. Tänapäeva ühiskond kasutab tervet hulka kasulikke uuendusi, mis olid algul ainult sõjalise iseloomuga. Isegi tants on kujunenud tänu sõjale, sest üks selle varaseid vorme oli rividrill.
70:2.3 (785.8) Sõda on andnud varastele tsivilisatsioonidele järgmisi sotsiaalseid väärtusi:
70:2.4 (785.9) 1. sundis järgima distsipliini ja tegema koostööd;
70:2.5 (785.10) 2. stimuleeris meelekindlust ja julgust;
70:2.6 (785.11) 3. soodustas rahvustunde teket ja tugevdas seda;
70:2.7 (785.12) 4. hävitas nõrgad ja kõlbmatud inimesed;
70:2.8 (785.13) 5. hajutas illusioonid ürgsest võrdsusest ja tekitas ühiskonnas selekteeriva kihistumise.
70:2.9 (785.14) Sõjal on olnud arengu ja selektsiooni seisukohalt teatav väärtus, kuid see tuleb nagu orjuski tsivilisatsiooni edasi liikudes aegamööda maha jätta. Vanaaja sõjad edendasid reisimist ja kultuurisidemeid, kuid nüüdisaegsed transpordi-ja sidepidamisviisid täidavad neid eesmärke paremini. Vanaaja sõjad tugevdasid rahvaid, kuid tänapäevased võitlused lõhestavad tsiviliseeritud kultuuri. Iidsed sõjad tegid suurt hävitustööd vähemarenenud rahvaste seas; nüüdsed konfliktid hävitavad lõpptulemusena valikuliselt just parimaid inimtüvikondi. Varased sõjad edendasid organiseeritust ja tõhusust, tänapäeval täidab tootmine neid eesmärke. Sõda oli möödunud aegade ühiskonnas pärm, mis surus tsivilisatsiooni edasi; nüüd saavutatakse parem tulemus auahnuse ja leidlikkusega. Iidsed sõjad toetasid sõjaka Jumala kontseptsiooni, kuid nüüdisaegsele inimesele on öeldud, et Jumal on armastus. Sõjal on minevikus olnud paljuski väärtuslik roll, see on täitnud tsivilisatsiooni ülesehitamisel vältimatute tellingute osa, kuid kultuuriliselt on see kiiresti pankrotistumas, sest ei suuda tuua ühiskonnale kasu, mis oleks mingil viisil võrreldav sõja puhkemisega kaasnevate kohutavate kaotustega.
70:2.10 (786.1) Kunagi kasutasid arstid aadrilaskmist paljude tõbede ravimiseks, kuid nüüd on nad avastanud enamiku haiguste raviks paremaid viise. Ning ka sõda kui rahvusvaheline verevalamine peab kindlasti asenduma paremate meetoditega, millega rahvaste tõbesid ravida.
70:2.11 (786.2) Urantia rahvad on juba alustanud natsionalistlike sõjardite ja töösturite vahelist hiigelvõitlust ning see konflikt on paljuski analoogiline karjakasvatajast küti ja põllumehe vahelise ajastuid kestnud võitlusega. Ent isegi kui töösturid sõjardite üle kord võidu saavutavad, tuleb neil vältida mitmeid muid ohte. Urantial kaasnevad õitselepuhkeva tööstusega järgmised ohud:
70:2.12 (786.3) 1. tugev nihe materialismi, vaimupimeduse poole;
70:2.13 (786.4) 2. rikkuse ja võimu kummardamine, väärtushinnangute moondumine;
70:2.14 (786.5) 3. luksuse pahed, kultuuriline ebaküpsus;
70:2.15 (786.6) 4. loiduse ja ükskõikse teenimise üha kasvav oht;
70:2.16 (786.7) 5. ebasoovitava rassilise lodevuse, bioloogilise allakäigu kasv;
70:2.17 (786.8) 6. standardiseeritud tootmisorjuse, isiksuse taandarengu oht. Töö õilistab, kuid rühmamine nüristab.
70:2.18 (786.9) Militarism on autokraatlik ja julm — metsik. See edendab vallutajate seas sotsiaalset organiseeritust, kuid lagundab vallutatute ühiskonna. Industrialism on tsiviliseeritum ning selle teostamisel tuleks edendada algatusvõimet ja soodustada individualismi. Ühiskond peaks igal võimalikul viisil soosima omanäolisust.
70:2.19 (786.10) Ärge tehke seda viga, et ülistate sõda — pigem vaadake, mida see on ühiskonnale andnud, et võiksite paremini ette kujutada, mida selle aseained peaksid tsivilisatsiooni edasiarenemiseks pakkuma. Ja kui piisavaid aseaineid ei ole, võite olla kindlad, et sõjad jätkuvad veel kaua.
70:2.20 (786.11) Inimene hakkab pidama rahu normaalseks eluviisiks alles siis, kui ta on sügavalt ja korduvalt veendunud, et rahu on tema aineliseks heaoluks parim. Ja mitte enne, kui ühiskond on leidnud rahumeelsed aseained, mis rahuldavad loomupärase kalduvuse anda aeg-ajalt vabad käed kollektiivsele tungile vallandada neid ikka ja jälle kogunevaid emotsioone ja energiaid, mis kuuluvad inimliigi enesesäilitamisreaktsioonide hulka.
70:2.21 (786.12) Aga vähemalt möödaminnes tuleks sõda hinnata kui kogemuste kooli, mis sundis ülbete individualistide rahvast allutama end tugevasti koondunud valitsevale võimule — üldjuhile. Vanaaegne sõda selekteeris juhtideks sünnipäraselt suuri inimesi, kuid nüüdisaegne sõda seda enam ei tee. Et leida ühiskonnale juhid, tuleb nüüd pühenduda rahumeelsetele vallutustele tootmise, teaduse ja sotsiaalsete saavutuste alal.
3. Varased inimühendused
70:3.1 (787.1) Kõige primitiivsemas ühiskonnas oli kari kõik, isegi lapsed olid selle karja omand. Kui perekond arenes, võttis see karjalt laste kasvatamise üle, tekkinud suguvõsad ja hõimud aga asusid karja kui sotsiaalse üksuse asemele.
70:3.2 (787.2) Perekonna lõid sugutung ja emaarmastus. Kuid tõeline valitsus ilmus alles siis, kui hakkasid moodustuma perekonnast kõrgemad rühmad. Perekonna-eelsetel karjaelu aegadel olid juhtideks mitteametlikult valitud isikud. Aafrika bušmanid ei ole sellelt primitiivselt tasandilt kaugemale arenenudki, nende karjal ei ole pealikuid.
70:3.3 (787.3) Perekonnad olid veresidemete kaudu ühendatud suguvõsadeks, sugulaste rühmadeks, mis arenesid hiljem hõimudeks, territoriaalseteks kogukondadeks. Sõjad ja väline surve sundisid sugulasrühmi hõimuelule üle minema, kuid neis varastes ja primitiivsetes rühmades hoidsid teatavat sisemist rahu kaubanduslikud suhted.
70:3.4 (787.4) Rahvusvahelised kaubandusorganisatsioonid edendavad Urantial rahu palju pare-mini kui unistusliku rahuliikumise sentimentaalne targutamine. Kaubandussuhteid on hõlbustanud keele areng ja sidevahendite ning transpordi täiustumine.
70:3.5 (787.5) Ühtse keele puudumine on rahurühmade kasvu alati takistanud, kuid raha on saanud nüüdisaegse kaubanduse universaalseks keeleks. Tänapäevast ühiskonda hoiab suures osas koos tööstustoodete turg. Kasumiiha on vägev tsiviliseerija, kui sellele lisandub soov head teha.
70:3.6 (787.6) Varastel aegadel ümbritsesid igat hõimu hirmu ja kahtluste kontsentrilised ringid, mistõttu oli tavaks kõik võõrad tappa, hiljem aga orjastada. Sõprus tähendas vanasti suguvõsasse vastuvõtmist ja inimest arvati sellesse kuuluvat ka pärast surma — see oli üks varasemaid ettekujutusi igavesest elust.
70:3.7 (787.7) Vastuvõtutseremoonia seisnes üksteise vere joomises. Mõnes rühmas vahetati verejoomise asemel sülge, millest sai iidsel ajal alguse ka praegune seltskondlik suudlemiskomme. Ja kõik ühinemistseremooniad, nii abiellumised kui ka suguvõsasse vastuvõtmised, lõppesid alati pidusöögiga.
70:3.8 (787.8) Hilisemal ajal lahjendati verd punase veiniga ja lõpuks pandi vastuvõtutseremooniale pitser ainuüksi veiniga: veinikarikad löödi kokku ja vein joodi ära. Heebrealased kasutasid veidi teistsugust vastuvõtutseremooniat. Nende araablastest esivanemad lasid kandidaadil mõne hõimuliikme suguorganil kätt hoides vande anda. Heebrealased kohtlesid vastuvõetud võõraid lahkelt ja sõbralikult. „Võõras, kes asub teie juures, olgu teie keskel nagu päriselanik; armasta teda nagu iseennast.”
70:3.9 (787.9) „Sõprus külalisega” oli ajutine külalislahkus. Kui külaline lahkus, murti mingi nõu pooleks ja anti pool sellest talle kaasa, et see oleks tulevikus soovituseks kolmandale isikule, kes külla saabub. Külalised maksid lahkuse eest tavaliselt jutustustega oma reisidest ja seiklustest. Vanaaja jutuvestjad said nii populaarseteks, et lõpuks keelasid tavad jahi- ja viljakoristushooajal nende tegevuse.
70:3.10 (788.1) Esimesed rahulepingud olid „veresidemed”. Kahe sõdiva hõimu rahusaadikud kohtusid, avaldasid vastastikku lugupidamist ning torkisid siis oma nahka, kuni veri voolama hakkas. Seejärel imesid nad teineteise verd ja kuulutasid välja rahu.
70:3.11 (788.2) Varaseimad rahumissioonid koosnesid meestest, kes tõid kunagiste vaenlaste suguliseks rahuldamiseks kaasa valitud neide, kusjuures suguiha rahuldamist kasutati sõdimisiha vaigistamiseks. Selliselt austatud hõim tegi vastukülaskäigu ja pakkus oma neide, mispeale oli rahu kindlalt jalule seatud. Peagi lubati ka hõimujuhtide perede vahelisi segaabielusid.
4. Sugukonnad ja hõimud
70:4.1 (788.3) Esimene rahurühm oli perekond, sellele järgnesid sugukond, hõim ja hiljem rahvas, millest sai lõpuks nüüdisaegne territoriaalriik. Suurt lootust annab asjaolu, et rahurühmad on arenenud praeguseks juba ammu veresidemetest kaugemale, hõlmates terveid riike, kuigi Urantia rahvad kulutavad sõdadeks valmistumisele ikka veel suuri summasid.
70:4.2 (788.4) Sugukonnad olid hõimusisesed veresidemetega ühendatud rühmad, kes võlgnesid oma olemasolu teatavatele ühistele huvidele, näiteks:
70:4.3 (788.5) 1. pärinemine ühisest esivanemast;
70:4.4 (788.6) 2. truudus samale usutootemile;
70:4.5 (788.7) 3. sama murde rääkimine;
70:4.6 (788.8) 4. ühine elupaik;
70:4.7 (788.9) 5. samade vaenlaste kartmine;
70:4.8 (788.10) 6. ühised sõjalised kogemused.
70:4.9 (788.11) Sugukondade juhid allusid alati hõimujuhile, sest varased hõimuvalitsused olid sugukondade vabad konföderatsioonid. Austraalia põliselanikel ei ole hõimu tüüpi valitsust veel välja kujunenud.
70:4.10 (788.12) Rahuaegsed sugukonnajuhid valitsesid tavaliselt emaliinis, sõjaaegsed hõimujuhid seadsid sisse isaliini. Hõimujuhtide ja varajaste kuningate õukondadesse kuulusid sugukondade pead, keda tavatseti kutsuda kuninga ette mitu korda aastas. Sugukondadel oli kohaliku omavalitsuse süsteemis tähtis otstarve, kuid nad pidurdasid oluliselt suurte ja tugevate riikide arengut.
5. Valitsuse alged
70:5.1 (788.7) Iga iniminstitutsioon on saanud kunagi alguse; tsiviilvalitsus on nagu abielu, toot-mine ja religioongi järkjärgulise evolutsiooni tulemus. Varased sugukonnad ja ürgsed hõimud arenesid vähehaaval inimvalitsuste järjestikusteks klassideks, mis on tulnud ja läinud, kuni on jõutud kahekümnenda sajandi teist kolmandikku iseloomustavate sotsiaal- ja tsiviilregulatsiooni vormideni.
70:5.2 (788.8) Perekonnaüksuste, veresuguluses olevate perede rühmituste järkjärgulise tekkimisega juurdusid sugukonna organisatsioonis valitsuse alused. Esimene tõeline valitsemisorgan oli vanematekogu. Sellesse korraldavasse rühma kuulusid vanad mehed, kes olid millegi poolest eriti silma paistnud. Ka barbaarsed inimesed hindasid juba varakult tarkust ja kogemusi ning nüüd algas pikk vanemate ülemvõimu ajajärk. See vanuse oligarhia arenes järk-järgult patriarhaadiideeks.
70:5.3 (789.1) Varases vanematekogus olid potentsiaalselt olemas kõik valitsemisfunktsioonid: täidesaatev, seadusandlik ja kohtuvõim. Oma aja tavade tõlgendamisel toimis see kogu kohtuna: uusi sotsiaalseid viise sisse seades oli seadusandlik kogu, oma korralduste ja käskude täitmist nõudis täidesaatva koguna. Nõukogu esimees oli üks hilisema hõimujuhi eelkäijaid.
70:5.4 (788.10) Mõnel hõimul olid naistekogud ja paljudel hõimudel aeg-ajalt ka naisvalitsejaid. Teatavad punase inimese hõimud pidasid kinni Onamonalontoni õpetusest, järgides ühtset „seitsmeliikmelise kogu” reeglit.
70:5.5 (788.11) Inimkonnal pole kerge olnud selgeks saada, et vaidlusringid ei suuda hoida rahu ega juhtida sõda. Algelistest „kärajatest” oli harva kasu. Rahvas mõistis varakult, et sugukonnajuhtide rühma juhitud armeel pole lootust võita tugevat ühe mehe käsutatud armeed. Sõjad on alati kuningaid loonud.
70:5.6 (788.12) Algul valiti sõjaaja juhid ainult armeeteenistuseks ning nad loovutasid rahu ajal osa oma võimust, täites siis vaid sotsiaalsema iseloomuga ülesandeid. Ent järk-järgult hakkasid nad ka vahepealsetel rahuperioodidel võimu omandama, valitsedes ühest sõjast teiseni. Nad hoolitsesid sageli selle eest, et sõdadel poleks liiga pikki vaheaegu. Need varased sõjaaja juhid ei armastanud rahu.
70:5.7 (788.13) Hilisematel aegadel valiti juhte ebatavalise kehaehituse või silmapaistvate isiksuseomaduste põhjal täitma ka muid ülesandeid peale sõjapidamise. Punastel inimestel oli sageli kaks juhti — indiaanipealik ehk rahuaja juht, ja sõjaaja juht, kusjuures viimase seisus oli päritav. Rahuaja valitsejad olid ka kohtunikud ja õpetajad.
70:5.8 (788.14) Mõningaid varaseid kogukondi valitsesid ravitsejad, kes tegutsesid sageli juhina. Üks inimene võis olla nii preester, arst kui ka juht. Varased kuningaseisuse tunnused olid üsna sageli preestrirõivastuselt üle võetud sümbolid või embleemid.
70:5.9 (788.15) Nende astmete kaudu tekkiski järk-järgult valitsuse täidesaatev haru. Sugukondade ja hõimude nõukogud jäid nõuandvateks organiteks, olles hiljem ilmunud seadusandliku ja kohtuvõimu eelkäijad. Aafrikas on kõik need algelised valitsusvormid tänapäeval erinevates hõimudes tegelikult olemas.
6. Monarhistlik valitsus
70:6.1 (789.8) Tegelik riigivõim tekkis alles siis, kui juht omandas täieliku täidesaatva võimu. Inimene mõistis, et tõhus valitsus tekib vaid juhul, kui usaldada võim üksikisiku kätte, mitte tühipaljast ideed toetada.
70:6.2 (789.9) Valitsejaamet võrsus perekondliku autoriteedi või rikkuse ideest. Kui kohalik patriarhaalne kuningas sai tõeliseks kuningaks, nimetati teda mõnikord „oma rahva isaks”. Hiljem arvati, et kuningad pärinevad kangelastest. Veelgi hiljem muutus valitsejaseisus päritavaks, sest kuningad usuti olevat jumalikku päritolu.
70:6.3 (789.10) Päritava kuningavõimuga hoiti ära anarhia, mis varem kuninga surma ja tema järeltulija võimuletuleku vahelisel ajal nii suurt laastamistööd tegi. Perekonnal oli bioloogiline pea, sugukonnal loomulikult kujunev juht, hõimul ja hiljem riigil aga loomulikul teel kujunevat juhti ei olnud ja see oli veel üks põhjus, miks juhi-kuninga seisus päritavaks muudeti. Samuti põhines kuninglike perekondade ja aristokraatia idee sugukondades esinenud „nime omamise” taval.
70:6.4 (790.1) Pealegi peeti kuningaseisuse pärimisõigust üleloomulikuks, sest arvati, et kuningate veri pärineb Vürst Caligastia ainestunud kaaskonna aegadest. Kuningatest said fetišeeritud isikud, keda ülemäära kardeti, nii et õukonnas võeti kasutusele eriline kõnevorm. Alles hiljaaegu usuti, et kuningate puudutus võib ravida haigusi, ja mõned Urantia rahvad arvavad praegugi, et nende valitsejad on jumalikku päritolu.
70:6.5 (790.2) Endiste aegade ebajumalast kuningat hoiti sageli avalikkuse eest varjul: teda peeti liiga pühaks, et näidata muul ajal peale pidupäevade ja pühade. Tavaliselt valiti keegi teda esindama ja sellest tavast pärineb ka peaministriamet. Esimene valitsusametnik oli toiduküsimuste korraldaja, temale järgnesid peagi teised. Valitsejad määrasid varsti oma esindajad kaubandus- ja religiooniküsimustes, valitsuskabineti väljakujunemine oli otsene samm teel, mis muutis täitevvõimu mitteisikuliseks. Neid endisaegsete kuningate abilisi hakati aktsepteerima ülikkonnana ja kui naistest hakati rohkem lugu pidama, omandas kuninga naine järk-järgult kuninganna väärika seisuse.
70:6.6 (790.3) Südametunnistuseta valitsejad saavutasid suure võimu tänu mürgi avastamisele. Varase õukonna maagia oli saatanlik: kuninga vaenlasi tabas peagi surm. Ent ka kõige despootlikum türann allus teatavatele kitsendustele, teda piiras vähemalt alatine hirm saada mõrvatud. Ravitsejad, nõiatohtrid ja preestrid on alati kuningaid tugevasti ohjeldanud. Hiljem avaldasid piiravat mõju maaomanikud, aristokraatia. Ning sugukonnad ja hõimud korraldasid ikka ja jälle ülestõuse, et oma despoote ja türanne lihtsalt kukutada. Kui kukutatud valitsejad surma mõisteti, anti neile sageli võimalus teha enesetapp, millest pärineb ka iidne sotsiaalne komme teatavatel juhtudel enesetapp sooritada.
7. Algelised klubid ja salaseltsid
70:7.1 (790.4) Esimesed ühiskonnarühmad olid määratud veresugulusega, nende ühinemisel tekkisid sugulaste hõimud. Järgmiseks suurendasid rühma segaabielud ja sellest tulenev liithõim oligi esimene tõeline poliitiline üksus. Edasiseks sammuks ühiskonna arengus sai religioossete kultuste ja poliitiliste klubide väljaarenemine. Need ilmusid algul salaseltsidena ning olid esiti täiesti religioossed, hiljem muutusid aga korraldavateks organiteks. Algul olid need meesteklubid, hiljem ilmusid ka naisteseltsid. Peagi jagati need kahte klassi: sotsiaalpoliitilised ja usulis-müstilised rühmad.
70:7.2 (790.5) Need ühingud olid salajased paljudel põhjustel, näiteks:
70:7.3 (790.6) 1. hirm tekitada mõne tabu rikkumisega valitsejates meelepaha;
70:7.4 (790.7) 2. soov läbi viia usuriitusi, mida pooldas vähemus;
70:7.5 (790.8) 3. väärtuslike „vaimsete” või ärisaladuste hoidmine;
70:7.6 (790.9) 4. mingi erilise nõiduse või maagia kasutamine.
70:7.7 (790.10) Just nende ühingute salajasus andis kõigile liikmetele võimu ülejäänud hõimu üle. Saladuslikkus apelleerib ka edevusele, ühingusse vastuvõetud kuulusid omal ajal ühiskonna aristokraatiasse. Pärast pidulikku ühingusse vastuvõtmist tohtisid poisid koos meestega küttida, enne seda korjasid nad koos naistega vilju. Murdeeakatsetel läbikukkumine, mis tähendas ebamehelikkust ning meeste tegevusaladest eemale, naiste ja laste seltsi jäämist, oli ülimalt alandav, hõimu poolt häbistav. Läbikukkunutel ei lubatud ka abielluda.
70:7.8 (791.1) Ürginimesed õpetasid oma noorukitele väga varakult suguelu piiramist. Oli tavaks võtta poisid murdeea saabudes kuni abiellumiseni vanemate juurest ära ning usaldada nende õpetamine ja kasvatamine meeste salaseltsidele. Klubide üheks põhifunktsiooniks oli noormehi ohjeldada, vältimaks ebaseaduslike laste sündi.
70:7.9 (791.2) Äriline prostitutsioon algas siis, kui meesteklubid hakkasid teistest hõimudest pärinevate naiste kasutamise eest maksma. Kuid varasemad rühmad olid seksuaalsest kombelõtvusest tähelepanuväärselt vabad.
70:7.10 (791.3) Murdeealise vastuvõtutseremoonia kestis tavaliselt viis aastat. Neis tseremooniates oli palju enesepiinamist ja valusaid sisselõikeid. Niisuguse salaühingu vastuvõturiitusena kasutati esmakordselt ümberlõikamist. Murdeealise vastuvõtmisel lõigati tema kehale hõimumärgid, ka tätoveeringud said alguse neist liikmemärkidest. Piinamine koos paljude loobumistega pidi noormehi karastama, õpetama neile tegelikku elu koos selle paratamatute raskustega. Seda eesmärki täidavad paremini hiljem ilmunud kehalised mängud ja spordivõistlused.
70:7.11 (791.4) Ent salaühingud püüdsid noorukeid ka moraalselt täiustada; üks murdeeatseremoonia põhieesmärke oli mõjutada poisse teiste meeste naisi rahule jätma.
70:7.12 (791.5) Pärast aastatepikkust karmi distsipliini ja koolitust anti noormeestele vahetult enne abiellumist tavaliselt lühike puhke- ja vabaduseaeg, mille järel nad pöördusid tagasi, et abielluda ja allutada end kogu eluks hõimutabudele. See iidne komme on püsinud praegusajani kui rumal ettekujutus vajadusest „sarvi maha joosta”.
70:7.13 (791.6) Paljud hilisemad hõimud lubasid ka naistel salaklubisid moodustada, et valmistada noori tütarlapsi ette naise- ja emakohustusteks. Pärast vastuvõtmist loeti tütarlapsi abiellumiskõlblikeks ning neil lubati osaleda „pruudinäitusel”, tolleaegsel seltskonnadebütantide peol. Varakult tekkisid ka naisteordud, mille liikmed andsid tõotuse mitte kunagi abielluda.
70:7.14 (791.7) Kui vallaliste meeste ja naiste rühmad hakkasid moodustama eraldi organisatsioone, tekkisid peagi ka avalikud klubid. Need ühendused olid tegelikult esimesed koolid. Kuigi meeste ja naiste klubid kaldusid sageli üksteist taga kiusama, katsetasid mõned arenenumad hõimud pärast Dalamatia õpetajatega kokkupuutumist ka ühise hariduse andmist mõlemale soole mõeldud internaatkoolides.
70:7.15 (791.8) Salaühingud aitasid peamiselt just oma vastuvõtutseremooniate saladuslikkusega kaasa sotsiaalsete kastide kujunemisele. Algul kandsid nende ühingute liikmed maske, et uudishimulikke oma leinariitustelt — esivanemate kummardamiselt — eemale hirmutada. Hiljem kujunes see rituaal pooleldi spiritistlikuks koosolekuks, kuhu ilmusid väidetavasti tondid. Iidsed „uue sünni” ühingud kasutasid oma märke ja erilist salakeelt, nad loobusid teatavatest toitudest ja jookidest, käisid öösiti korda pidamas ja osalesid väga mitmesugustes ühiskondlikes tegevustes.
70:7.16 (792.1) Kõik salaühingud sundisid andma vannet, nõudsid ustavust ja õpetasid pidama saladusi. Ordud tekitasid massides aukartust ning hoidsid neid oma kontrolli all; nad olid ka omakohut kasutavad korravalveühingud. Hõimudevaheliste sõdade ajal olid nemad esimesed salaluurajad ja rahuajal esimene salapolitsei. Nende suurim teene oli see, et nad panid südametunnistuseta kuningaid oma elu pärast kartma. Vastukaaluks moodustasid kuningad oma salapolitsei.
70:7.17 (792.2) Nendest ühingutest tekkisid esimesed poliitilised parteid. Esimene parteiline valitsus koosnes „tugevatest” „nõrkade” vastu. Valitsused vahetusid iidsel ajal ainult pärast kodusõda, mis tõendas piisavalt, et nõrgad olid tugevaks saanud.
70:7.18 (792.3) Kaupmehed kasutasid neid klubisid võlgade sissenõudmiseks ja valitsejad maksude kogumiseks. Maksustamine on olnud pikaajaline võitlus, selle üks varase maid vorme oli kümnis, üks kümnendik jahi- või sõjasaagist. Makse koguti algselt kuninga õukonna ülalpidamiseks, kuid siis leiti, et seda on lihtsam teha, kui neid nimetada annetusteks templiteenistuse toetuseks.
70:7.19 (792.4) Salaühendused arenesid aegamööda esimesteks heategevusorganisatsioonideks ja hiljem varajasteks usuühinguteks — kirikute eelkäijateks. Lõpuks tekkis ka hõimudevahelisi seltse, mis olid esimesed rahvusvahelised ühingud.
8. Ühiskonnaklassid
70:8.1 (792.5) Inimolendite vaimse ja füüsilise ebavõrdsuse tõttu tekivad paratamatult ühiskonnaklassid. Sotsiaalselt kihistumata on vaid kõige algelisemad ja kõige arenenumad maailmad. Tsivilisatsiooni koidikul ei ole ühiskonnakihtide eristumine veel alanud, kuid valgusesse ja ellu asetunud maailmas on need kõigile vahepealsetele arenguastmetele iseloomulikud inimkonna jaotuspiirid suures osas kustunud.
70:8.2 (792.6) Metslusest barbaarsusesse astuvas ühiskonnas kaldusid inimesed jagunema klassidesse üldiselt järgmistel põhjustel:
70:8.3 (792.7) 1. sünnipärased omadused — kokkupuude, sugulus ja abielu; esimesed sotsiaalsed eristumised toimusid soo, vanuse ja juhiga omatava veresuguluse alusel;
70:8.4 (792.8) 2. individuaalsed omadused — võimekuse, vastupidavuse, osavuse ja meelekindluse tunnustamine; peagi hakati tunnustama ka keeleoskust, teadmisi ja üldist arukust;
70:8.5 (792.9) 3. juhus — sõjad ja ränded lahutasid inimrühmi. Klasside arengut mõjutasid tugevasti vallutused ja võitja suhe võidetutega; orjus jagas ühiskonna esmakordselt kaheks põhirühmaks — vabadeks inimesteks ja orjadeks;
70:8.6 (792.10) 4. majanduslikud põhjused — rikkad ja vaesed. Rikkus ja orjade omamine sai ühe ühiskonnaklassi tekkimise aluseks;
70:8.7 (792.11) 5. geograafilised põhjused — klasside teket mõjutas, kas rühm elas linnas või maal. Linn ja maa on aidanud kaasa karjakasvataja-põllumehe ja kaupmehe-ettevõtja eristumisele, kellel on erinevad seisukohad ja reageeringud;
70:8.8 (792.12) 6. sotsiaalsed põhjused — klassid on moodustunud järk-järgult vastavalt üldlevinud hinnangutele erinevate rühmade sotsiaalse väärtuse kohta. Varaseim seda liiki jagunemine oli muu hulgas eristumine preestriteks ja õpetajateks, valitsejateks ja sõjameesteks, kapitalistideks ja kaupmeesteks, lihttöölisteks ja orjadeks. Ori ei saanud kunagi kapitalistiks, kuigi palgatööline võis vahel kapitalistide ridadesse astuda;
70:8.9 (793.1) 7. kutsealad — mida enam tekkis kutsealasid, seda rohkem jagunesid nad kastidesse ja gildidesse. Töötajad jagunesid kolme rühma: õpetatud klassid, kuhu kuulusid ka ravitsejad, oskustöölised ja lihttöölised;
70:8.10 (793.2) 8. usulised põhjused — varased kultuslikud ringid tekitasid sugukondades ja hõimudes omi klasse ning preestrite vagadus ja salapära on määranud nad juba ammu eraldi ühiskonnarühma;
70:8.11 (793.3) 9. rassilised põhjused — kahe või enama rassi elu ühes riigis või territoriaalük suses põhjustab tavaliselt kastide tekkimist nahavärvuse alusel. Nii India kui ka varase Egiptuse kastisüsteem tekkis algselt nahavärvuse järgi;
70:8.12 (793.4) 10. vanus — noorus ja küpsus. Hõimus jäi poiss isa surmani tema hoole alla, tüdruk jäi ema hoole alla kuni abiellumiseni.
70:8.13 (793.5) Ühiskonnaklasside paindlikkus ja nihkumine on arenevas ühiskonnas vältimatu, ent kui klassist saab kast, kui ühiskonnakihid kinnistuvad, parandatakse sotsiaalset stabiilsust isikliku algatuse vähendamise teel. Sotsiaalne kast lahendab inimese jaoks oma koha leidmise tootmises, kuid kärbib järsult indiviidi arengut ja peaaegu välistab sotsiaalse koostöö.
70:8.14 (793.6) Loomulikul teel ühiskonnas moodustunud klassid püsivad seni, kuni inimene saavutab järk-järgult nende arengulise kadumise edasiliikuva tsivilisatsiooni järgmiste bioloogiliste, intellektuaalsete ja vaimsete ressursside aruka kasutamise teel:
70:8.15 (793.7) 1. rassitüvikondade bioloogiline uuendamine — vähemarenenud inimtüvikondade valikuline likvideerimine. Sel on kalduvus kaotada palju surelike vahelist ebavõrdsust;
70:8.16 (793.8) 2. bioloogilise täiustamise tulemusena tekkiva ajupotentsiaali arendamine koolituse teel;
70:8.17 (793.9) 3. surelike sugulus- ja vendlustunnete religioosne turgutamine.
70:8.18 (793.10) Kuid need vahendid kannavad tõelist vilja alles kaugete aastatuhandete pärast, ehkki nende kultuurilise progressi kiirendamistegurite arukas, tark ja kannatlik rakendamine ilmneb suurel määral ka kohese sotsiaalse täiustumisena. Religioon on võimas kang, mis tõstab tsivilisatsiooni kaosest välja, kuid see on võimalik vaid siis, kui terve ja normaalne mõistus tugineb tervele ja normaalsele pärilikkusele.
70:9.1 (793.11) Loodus ei anna inimesele õigusi, vaid ainult elu ja maailma, kus elada. Loodus ei anna isegi õigust elada, nagu võiks järeldada, kui mõelda, mis tõenäoliselt juhtub relvitu mehega, kes satub ürgmetsas silmitsi näljase tiigriga. Ühiskonna esmane kingitus inimesele on turvalisus.
70:9.2 (793.12) Ühiskond pani järk-järgult oma õigused maksma ning praegusel ajal on need:
70:9.3 (793.13) 1. toiduga kindlustamine;
70:9.4 (793.14) 2. sõjaline kaitse — turvalisus tänu valmisolekule;
70:9.5 (793.15) 3. sisemise rahu säilitamine — individuaalse vägivalla ja sotsiaalse korratuse vältimine;
70:9.6 (794.1) 4. suguelu piiramine — abielu, perekonnainstitutsioon;
70:9.7 (794.2) 5. vara — omandiõigus;
70:9.8 (794.3) 6. isikute- ja rühmadevahelise konkurentsi soodustamine;
70:9.9 (794.4) 7. noorte harimise ja koolituse korraldamine;
70:9.10 (794.5) 8. kaubanduse ja majandustegevuse edendamine — tootmise arendamine;
70:9.11 (794.6) 9. töötingimuste ja hüvituste täiustamine;
70:9.12 (794.7) 10. usuvabaduse kindlustamine, et kõiki teisi ühiskondlikke tegevusi ülendada vaimse motivatsiooni abil.
70:9.13 (794.8) Kui õigused on nii vanad, et nende päritolu pole teada, nimetatakse neid sageli sünnipärasteks õigusteks. Kuid inimõigused ei ole tegelikult sünnipärased, vaid täiesti sotsiaalsed. Nad on suhtelised ja pidevalt muutuvad, olles vaid mängureeglid — inimestevahelise konkurentsi pidevalt muutuvaid nähtusi valitsevad suhete tunnustatud kohandused.
70:9.14 (794.9) Seda, mida ühel ajajärgul peetakse õiguseks, võidakse teisel ajal selleks mitte pidada. Vigaseid ja mandunuid pole jäänud suurel hulgal püsima mitte sellepärast, et neil oleks sünnipärane õigus kahekümnenda sajandi tsivilisatsiooni selliselt koormata, vaid lihtsalt seepärast, et ajastu ühiskond, tavad, seda dikteerivad.
70:9.15 (794.10) Keskaja Euroopas tunnistati väheseid inimõigusi, iga inimene kuulus sel ajal kellelegi teisele ja õigused olid ainult riigi või kiriku antud privileegid või soosingu märgid. Ning mäss selle eksimuse vastu oli niisama ekslik, sest see tõi usu, et kõik inimesed on sündinud võrdsetena.
70:9.16 (794.11) Nõrgad ja alaväärtuslikud on alati võidelnud võrdsete õiguste eest. Nad on alati nõudnud, et riik peab sundima tugevaid ja arenenumaid nende vajadusi rahuldama ning kompenseerima muul viisil neid puudujääke, mis on liigagi sageli nende enda ükskõiksuse ja laiskuse loomulik tulemus.
70:9.17 (794.12) Kuid see võrdsuseideaal on tsivilisatsiooni sünnitis, looduses seda ei leidu. Ka kultuur ise näitab ilmekalt inimeste loomupärast ebavõrdsust, sest inimeste võimed selle viljelemiseks on väga ebavõrdsed. Arvatava loomupärase võrdsuse äkiline ja mitteevolutsiooniline teostumine paiskaks tsiviliseeritud inimese kiiresti tagasi ürgsete ajajärkude tahumatute eluviiside juurde. Ühiskond ei saa pakkuda kõigile võrdseid õigusi, kuid saab lubada, et hoolitseb igaühe erinevate õiguste õiglase ja võrdse teostumise eest. Ühiskonna töö ja kohustus seisneb selles, et anda looduslapsele õiglane ja rahulik võimalus hankida endale elatist, jätkata sugu ja tunda teatavat eneserahulolu ning need kolm kokku moodustavad inimliku õnne.
10. Õigluse areng
70:10.1 (794.13) Loomulik õiglus on inimese enda loodud teooria, see ei ole reaalsus. Looduses on õiglus puhtteoreetiline, täielik fiktsioon. Loodus pakub vaid üht liiki õiglust — tagajärgede vältimatut vastavust põhjustele.
70:10.2 (794.14) Inimene näeb õiglust kui vahendit oma õiguste kättevõitmiseks ning seetõttu on õigluse mõiste järjest edasi arenenud. Õigluse mõiste võib olla vaimuandega meeles küll määrav, kuid see ei teki kosmosemaailmades täielikult väljaarenenuna.
70:10.3 (794.15) Ürginimene seostas kõiki nähtusi isikuga. Surma korral küsis metslane mitte mis, vaid kes tappis. Seetõttu tahtmatut tapmist ei tunnistatud ja kuriteo eest karistades jäeti kurjategija motiiv täielikult arvestamata, otsus tehti vastavalt põhjustatud vigastusele.
70:10.4 (795.1) Kõige varasemas ürgühiskonnas toimis avalik arvamus otseselt, seadust esindavaid ametnikke polnud vaja. Ürgses elus puudus privaatsus. Naabrid vastutasid üksteise käitumise eest, seetõttu oli neil õigus üksteise isiklikesse asjadesse sekkuda. Ühiskond juhindus põhimõttest, et rühmaliikmed peavad huvituma iga isiku käitumisest ja seda teataval määral kontrollima.
70:10.5 (795.2) Juba väga varakult arvati, et tondid seavad ravitsejate ja preestrite kaudu õiglust jalule; nii said need klassid esimesteks kuritegude uurijateks ja seaduseesindajateks. Varased kuritegude avastamisviisid seisnesid mürgi, tule ja valuga proovilepanemises. Need metsikud läbikatsumised olid vaid tahumatud kohtupidamisviisid, mis ei tarvitsenud tingimata vaidlust õiglaselt lahendada. Kui süüdlasele manustati mürki ja too hakkas oksendama, oli ta süütu.
70:10.6 (795.3) Vanas Testamendis on kirjeldatud üht niisugust proovilepanekut, abielurikkumise süü kindlakstegemist: kui mees kahtlustas oma naist truudusetuses, viis ta naise preestri juurde ja rääkis oma kahtlustest, misjärel preester valmistas pühast veest ja templipõrandalt võetud pühkmetest joogi. Pärast tseremooniat, kuhu kuulusid ka ähvardavad needused, sunniti süüdistatavat naist vastikut jooki jooma. Kuna ta oli süüdi, „läks needevesi temasse kibedaks piinaks ning ta kõht paisus ja niuded kidusid, ja naine sai sajatuseks oma rahva seas”. Kui mõni naine suutis selle solgivee kurgust alla saada ning tal ei tekkinud juhtumisi füüsilisi haigusnähte, siis tunnistati ta oma armukadeda mehe süüdistustest priiks.
70:10.7 (795.4) Neid julmi viise kasutati kuritegude avastamiseks mingil ajal peaaegu kõigis hõimudes. Moodsa aja duell kujutab endast jäänust sellest katse ja eksituse meetodist.
70:10.8 (795.5) Pole ime, et heebrealased ja teised pooltsiviliseeritud hõimud kasutasid selliseid algelisi õigusemõistmisviise kolm tuhat aastat tagasi, kuid on vägagi hämmastav, et mõtlevad inimesed talletasid niisuguse barbaarsuse jäänuse hiljem pühakirjakogumikus. Järele mõeldes peaks saama selgeks, et ükski jumalik olend pole kunagi andnud surelikule inimesele abielutruuduse murdmise kahtluse puhul süü selgitamiseks ja kohtumõistmiseks nii ebaõiglasi juhiseid.
70:10.9 (795.6) Ühiskond võttis juba varakult omaks kättemaksu: silm silma, elu elu vastu. Veretasu õigust tunnistasid kõik arenevad hõimud. Kättemaks sai ürgse elu eesmärgiks, kuid religioon on hiljem neid varaseid hõimutavasid oluliselt muutnud. Ilmutatud religiooni jutlustajad on alati kuulutanud: „„Minu käes on kättemaks,” ütleb Issand.” Tapmine kättemaksuna kirjutamata seaduse alusel ei erinenud varastel aegadel eriti praegusaja mõrvadest.
70:10.10 (795.7) Levinud kättemaksmisviis oli enesetapp. Kui inimene polnud suutnud oma eluajal kätte tasuda, siis lootis ta surres, et tuleb kummitusena oma vaenlast piinama. Kuna see uskumus oli üldlevinud, siis piisas vaenlasega kokkuleppele jõudmiseks tavaliselt ähvardusest sooritada tema ukse ees enesetapp. Ürginimene ei pidanud elu väga kalliks; enesetapud tühistel põhjustel olid väga levinud, kuid dalamaatlaste õpetused aitasid sellel kombel märgatavalt taanduda, eriti kuna neil hilisematel aegadel olid vaba aja ja mugavuste olemasolu ning religioon ja filosoofia muutnud elu magusamaks ja meeldivamaks. Selle kunagise kättemaksumeetodi tänapäevane analoog on näljastreik.
70:10.11 (796.1) Üks arenenud hõimuseaduste varasemaid sõnastusi sätestas verivaenu üleandmise hõimu lahendada. Ent on imelik, et isegi siis sai mees oma naise karistust kartmata tappa, kui ta vaid oli naise eest täielikult tasunud. Tänapäeva eskimod jätavad kuriteo, isegi mõrva eest karistamise ikka veel kannatanu pere otsustada ja täide viia.
70:10.12 (796.2) Veel üks edasiminek oli trahvide määramine karistuseks tabude rikkumise eest. Nendest trahvidest sai esimene avalik tulu. Veretasu asemele tuli ka „vereluna” maksmise komme. Kahjutasu maksti tavaliselt naiste või kariloomadega, alles palju hiljem hakati määrama kuriteo karistuseks tõelisi rahatrahve. Ning et karistuse mõte seisnes sisuliselt hüvitamises, kujunes kõigele, kaasa arvatud inimelu, lõppkokkuvõttes hind, mida sai kahjutasuks maksta. Heebrealased kaotasid vereluna maksmise kombe esimesena. Mooses õpetas, et nad ei tohi „võtta lunahinda tapja hinge eest, kes on surma väärt, vaid teda karistatagu surmaga”.
70:10.13 (796.3) Selliselt mõistis õigust algul perekond, siis sugukond ja hiljem hõim. Tõeline õigusemõistmine algas siis, kui kättemaks läks eraisikute ja sugulaste käest ühiskonnarühma, riigi kätte.
70:10.14 (796.4) Kunagi oli väga levinud karistus elusalt põletamine. Seda tunnistasid paljud iidsed valitsejad, kaasa arvatud Hammurapi ja Mooses; neist viimane käskis karistada paljude, eriti raske sugulise iseloomuga kuritegude eest tuleriidal põletamisega. Kui „preestri tütar” või mõni muu tähtis kodanik asus avaliku prostitutsiooni teele, tuli ta heebrea tavade kohaselt „tulega ära põletada”.
70:10.15 (796.5) Reeturlikkus — oma hõimukaaslaste „äraandmine” või reetmine — oli esimene surmanuhtlusega karistatud kuritegu. Kariloomade varastamist karistati kõikjal ilma pikema jututa surmaga ning hobusevarguse eest on isegi viimasel ajal samamoodi karistatud. Ent aja möödudes leiti, et karistuse karmus ei aita kuritegusid ära hoida nii hästi kui karistuse möödapääsmatus ja kiirus.
70:10.16 (796.6) Kui ühiskond jätab kuriteod karistamata, paneb rühma pahameel end tavaliselt maksma omakohtu vormis. Pelgupaigaõigus andis võimaluse rühma äkilise viha alt pääseda. Omakohus ja duellide pidamine näitavad, et üksikisik ei anna isiklike arvete tasumist sugugi meelsasti riigi kanda.
11. Seadused ja kohtud
70:11.1 (796.7) Niisama raske kui otsustada, millal täpselt muutub koidikul öö päevaks, on tõmmata selgeid piire ühiskondlike tavade ja seaduste vahele. Ühiskondlikud tavad on seadused ja politsei-eeskirjad, mida alles koostatakse. Ammu juurdunud, piiritlemata tavad kalduvad kinnistuma täpseteks seadusteks, konkreetseteks eeskirjadeks ja kindlapiirilisteks ühiskondlikeks normideks.
70:11.2 (796.8) Seadus on algul alati negatiivne ja keelav, arenevates tsivilisatsioonides saab see üha positiivsemaks ja suunavamaks. Varane ühiskond toimis negatiivselt, andes indiviidile õiguse elada sel teel, et käskis kõiki teisi: „Sa ei tohi tappa!” Iga üksikisikule antud õiguse või vabadusega kärbiti kõigi teiste vabadusi ning seda saavutati tabude ehk ürgsete seadustega. Tabu on oma olemuselt negatiivne, sest ürgühiskonna korraldus oli täielikult negatiivne ja varane õigusemõistmine seisnes tabudest kinnipidamise nõudmises. Kuid need seadused kehtisid algselt ainult hõimukaaslaste suhtes, nagu oli hiljem ka heebrealastel, kes rakendasid paganatega suheldes teistsugust eetikakoodeksit.
70:11.3 (797.1) Vande andmine pärineb Dalamatia aegadest, mil sellega püüti tunnistaja ütlusi tõesemaks muuta. Nende vannetega võeti enda peale needus. Varem poleks ükski inimene oma päritolurühma vastu tunnistanud.
70:11.4 (797.2) Kuritegu oli hõimutavadest üleastumine, patt tontide poolt valvatavate tabude rikkumine; suutmatus eristada kuritegu patust tekitas pikka aega segadusi.
70:11.5 (797.3) Tapmine muutus tabuks inimese enda huvidest lähtudes, ühiskond muutis selle tabu pühaks ja traditsiooniliseks tavaks, religioon aga pühaks moraaliseaduseks ning kõik kolm kokku aitasid muuta inimelu turvalisemaks ja pühamaks. Ühiskond ei oleks neil varastel aegadel koos püsinud, kui õigustel ei oleks olnud religiooni tuge, sest ebausk oli pikkade arenguliste ajajärkude jooksul olnud nagu ühiskondlik ja moraalipolitsei. Kõik iidse aja inimesed väitsid, et nende esivanemad olid saanud vanad seadused, tabud, jumalatelt.
70:11.6 (797.4) Seaduses on kirja pandud ja kodifitseeritud inimeste pikaajalised kogemused, selles on kinnistunud ja seadustatud avalik arvamus. Ühiskondlikud tavad olid kogunenud kogemustest algmaterjal, millest valitsejate mõistus hiljem kirjalikud seadused formuleeris. Iidsel kohtunikul polnud seadusi. Otsust tehes ütles ta lihtsalt: „Nii on tavaks.”
70:11.7 (797.5) Kohtuotsustes pretsedentidele viitamisega püüavad kohtunikud kohandada kirjalikke seadusi ühiskonna muutuvate tingimustega. Selliselt kohandutakse järjest ühiskonna muutuvate tingimustega, säilitades samal ajal traditsioonide jätkuvuse.
70:11.8 (797.6) Varalisi vaidlusi lahendati mitmel viisil, näiteks:
70:11.9 (797.7) 1. vaidlusaluse vara hävitamise teel;
70:11.10 (797.8) 2. jõuga — vaidlejate omavahelise võitlusega;
70:11.11 (797.9) 3. vahekohtus — otsustas keegi kolmas isik;
70:11.12 (797.10) 4. edasikaebusega vanematele — hiljem kohtule.
70:11.13 (797.11) Esimesed kohtud olid reguleeritud rusikavõitlused ja kohtunikud lihtsalt võitluse vahekohtunikud. Nad hoolitsesid selle eest, et võitlus toimuks heakskiidetud reeglite kohaselt. Kohtu ees võitlust alustades tegi kumbki pool kohtunikule sissemaksu, et tasuda kulud ja trahv, mis tuli maksta pärast teiselt poolelt lüüasaamist. „Kel jõud, sel õigus.” Hiljem asendusid füüsilised löögid suuliste argumentidega.
70:11.14 (797.12) Ürgse kohtumõistmise eesmärk ei olnud niivõrd olla õiglane kui just lahendada vaidlus ja hoida sellega ära edasine avaliku korra rikkumine ning isiklik vägivald. Ent ürginimene ei pannud eriti pahaks seda, mida praegu ebaõigluseks nimetatakse. Peeti enesestmõistetavaks, et need, kellel on võimu, kasutavad seda oma huvides. Vaatamata sellele näitab iga tsivilisatsiooni seisundit väga täpselt selle kohtute põhjalikkus ja õiglus ning kohtunike ausus.
12. Tsiviilvõimu jaotumine
70:12.1 (797.13) Võimu kontsentreerumine valitsuse arenedes on toimunud suurte võitlustega. Universumi haldajad on kogemustest õppinud, et asustatud maailmade arenevaid rahvaid juhivad kõige paremini rahvaesinduslikud tsiviilvalitsused, kui hästikoordineeritud täidesaatva, seadusandliku ja kohtuvõimu vahel püsib õige võimutasakaal.
70:12.2 (798.1) Kui algeline võim põhines jõul, füüsilisel võimul, siis ideaalne valitsus on rahvaesinduslik süsteem, milles juhtimine põhineb võimetel. Barbaarsetel aegadel oli aga sõdu üldse liiga palju, et rahvaesinduslik valitsus oleks saanud tõhusalt tegutseda. Pika võitluse võimude lahususe ja korralduste ühtsuse vahel võitis diktaator. Algelise vanematekogu varajased lahutatud volitused koondusid järk-järgult absoluutse monarhi kätte. Kui ilmusid tõelised kuningad, jäid vanemate rühmad pool-seadusandlikeks, poolkohtulikeks nõuandvateks organiteks; hiljem ilmusid kooskõlastava staatusega seadusandlikud kogud ja veel hiljem moodustati õigusemõistmiseks seadusandlikest kogudest eraldi ülemkohtud.
70:12.3 (798.2) Kuningas oli tavade, algsete ehk kirjutamata seaduste täideviija. Hiljem kehtestas ta seadusandlikud aktid, milles oli kristalliseerunud avalik arvamus. Suureks edasimi nekuks ühiskonnas oli avalikku arvamust väljendav rahvakogu, mis ilmus küll vaid aegamööda.
70:12.4 (798.3) Varaseid kuningaid piirasid tugevasti tavad — traditsioonid ehk avalik arvamus. Mõned Urantia rahvad on seadustanud need tavad viimasel ajal valitsuse alusdokumentideks.
70:12.5 (798.4) Urantia surelikel on õigus vabadusele; nad peaksid looma omaenda valitsemissüsteemid; nad peaksid võtma vastu oma põhiseaduse või muu tsiviilvõimu õigusi ja halduseeskirju kajastava dokumendi. Ning seda teinud, peaksid nad valima oma juhtideks kõige kompetentsemad ja väärilisemad kaaslased. Seadusandliku võimu esindajateks tuleks valida vaid neid, kes on intellektuaalselt ja moraalselt võimelised neid pühasid kohustusi täitma, kõrgete ja ülemkohtute kohtunikeks aga vaid need, kellel on loomupäraseid võimeid ning kes on omandanud oma kogemustest palju tarkust.
70:12.6 (798.5) Kui inimesed soovivad oma vabadust säilitada, peavad nad pärast vabaduseharta valimist hoolitsema selle targa, aruka ja kartmatu tõlgendamise eest, et välditaks:
70:12.7 (798.6) 1. täidesaatva või kohtuvõimu õigustamatut usurpeerimist;
70:12.8 (798.7) 2. ebateadlike ja ebausklike agitaatorite mahhinatsioone;
70:12.9 (798.8) 3. teaduse arengu aeglustumist;
70:12.10 (798.9) 4. keskpärasuse võimutsemisest tekkivat ummikseisu;
70:12.11 (798.10) 5. pahatahtlike vähemuste domineerimist;
70:12.12 (798.11) 6. auahnete ja kavalate diktaatoriks pürgijate kontrolli alla sattumist;
70:12.13 (798.12) 7. hukatusliku paanika puhkemist;
70:12.14 (798.13) 8. südametunnistuseta isikute poolt ärakasutamist;
70:12.15 (798.14) 9. kodanikkonna sattumist riigi maksuorjusesse;
70:12.16 (798.15) 10. sotsiaalse ja majandusliku õigluse kadumist;
70:12.17 (798.16) 11. kiriku ühinemist riigiga;
70:12.18 (798.17) 12. isikuvabaduse kaotamist.
70:12.19 (798.18) Need on arenevas maailmas rahvaesindusliku valitsuse mehhanismi juhtivate põhiseaduslike kohtute taotlused ja eesmärgid.
70:12.20 (799.1) Inimkonna võitlus Urantia valitsuse täiustamise nimel on suunatud juhtimiskanalite täiustamisele nende kohandamiseks pidevalt muutuvate jooksvate vajadustega, valitsuses võimujaotuse parendamisele ning seejärel tõeliselt tarkade valitsusjuhtide valimisele. On küll olemas jumalik ja ideaalne valitsusvorm, ent seda ei ole võimalik ilmutada, aja ja ruumi universumite iga planeedi mehed ja naised peavad selle aegamööda ja vaevarikkalt avastama.
70:12.21 (799.2) [Esitanud Nebadoni Melkisedek.]


Eesti Vabariigi omandireformi aluste seaduse § 17, õigusvastaselt võõrandatud vara maksumuse määramise ja kompenseerimise seaduse § 14 ja erastamisseaduse § 29 muutmise seadus – Riigi Teataja
Eesti Vabariigi omandireformi aluste seaduse § 17, õigusvastaselt võõrandatud vara maksumuse määramise ja kompenseerimise seaduse § 14 ja erastamisseaduse § 29 muutmise seadus
Vabariigi Presidendi 27. juuni 2000. a otsusega nr 843
§ 1. Eesti Vabariigi omandireformi aluste seaduse (RT 1991, 21, 257; RT I 1997, 27, 391; 74, 1230; 1998, 12, 153; 51, 758; 86/87, 1434; 103, 1697; 1999, 23, 354; RT III 1999, 9, 90; RT I 1999, 82, 751; 96, 847; 2000, 47, 288) § 17 lõiget 1 täiendatakse pärast esimest lauset lausega järgmises sõnastuses:
«Pärast hüvitusväärtpaberite väljaandmise lõpetamist kompenseeritakse vara muul seadusega sätestatud viisil.»
§ 2. Õigusvastaselt võõrandatud vara maksumuse määramise ja kompenseerimise seaduse (RT I 1993, 30, 509; 1994, 8, 106; 51, 859; 54, 905; 1995, 29, 357; 1997, 13, 210; 1998, 12, 153; 1999, 23, 354) §-s 14 tehakse järgmised muudatused:
«Hüvitusväärtpabereid antakse välja 2002. aasta 1. aprillini.»;
§ 3. Erastamisseaduse (RT I 1993, 45, 639; 1997, 9, 78; 1998, 12, 153; 30, 411) § 29 lõige 2 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
«(2) Erastamisväärtpabereid saab kasutada käesoleva seaduse alusel erastatava vara eest tasumiseks ja Hüvitusfondi obligatsioonide omandamiseks 2000. aasta 1. detsembrini. Muudel õigusaktidega sätestatud juhtudel saab erastamisväärtpabereid kasutada 2002. aasta 1. juulini.»


Raadi Lasteaed Ripsik põhimäärus – Riigi Teataja
Raadi Lasteaed Ripsik põhimäärus
Raadi Lasteaed Ripsik põhimäärus - sisukord
7 RAHASTAMINE, VARA JA VAHENDID
RT IV, 02.10.2018, 27
Vastu võetud 27.09.2018 nr 27
Määrus kehtestatakse kohaliku omavalitsuse korralduse seaduse § 22 lg 1 p 34, koolieelse lasteasutuse seaduse § 9 lg 3 ja Tartu Vallavolikogu 24.04.2018 määruse nr 12 „Tartu valla põhimäärus“ § 27 lg 2 alusel.
§ 1. Koolieelse lasteasutuse liik on lasteaed, nimetus on Raadi Lasteaed Ripsik (edaspidi lasteaed) ja ta on Tartu Vallavalitsuse (edaspidi vallavalitsus) hallatav asutus.
§ 2. Lasteaia asukoht on Mõisatamme tn 30, Vahi alevik, Tartu vald, 60534 Tartu maakond.
§ 3. Lasteaia kõrgemalseisev organ on vallavalitsus, kes omaniku esindajana hindab lasteaia tegevust ja eelarveliste vahendite kasutamise sihipärasust.
§ 4. Lasteaed on koolieast noorematele lastele hoidu ja alushariduse omandamist ja pooleteise- kuni kolmeaastastele lastele lapsehoiuteenust võimaldav õppeasutus.
§ 5. Lasteaed juhindub oma tegevuses koolieelse lasteasutuse seadusest, kohaliku omavalitsuse korralduse seadusest, Tartu Vallavolikogu (edaspidi vallavolikogu) ja vallavalitsuse õigusaktidest, käesolevast põhimäärusest ja muudest õigusaktidest.
§ 6. Lasteaial on oma pitsat ja sümboolika.
§ 7. Lasteaia teeninduspiirkonna kehtestab vallavolikogu.
§ 8. Lasteaia järjepideva arengu tagamiseks on koostöös lasteaia hoolekogu ja pedagoogilise nõukoguga koostatud lasteaia arengukava, mille kinnitab vallavolikogu.
§ 9. Põhimääruses muudatuste ja täienduste tegemise või uue põhimääruse kinnitamise otsustab vallavolikogu.
§ 10. Lasteaia direktor moodustab lasteaia sõime- ja lasteaiarühmad ning vajadusel liitrühmad või lapsehoiurühmad.
§ 11. Laste arvu rühmades kehtestab hoolekogu ettepanekul vallavalitsus, järgides koolieelse lasteasutuse seadusega sätestatut.
§ 12. Lasteaia direktori ettepanekul võib vallavalitsus moodustada lasteaias sobitusrühmi ja erirühmi, samuti luua vajadusel osaajalisi kohti.
§ 13. Lasteaias toimub õppe- ja kasvatustegevus eesti keeles.
§ 14. Õppe- ja kasvatustegevuse läbiviimise aluseks on Haridus- ja Teadusministeeriumi poolt väljastatud koolitusluba.
§ 15. Lasteaia õppe- ja kasvatuskorralduse aluseks on lasteaia direktori poolt kinnitatud lasteaia õppekava, mis vastab koolieelse lasteasutuse riiklikule õppekavale ja arvestab paikkonna kultuurilist omapära ning rahvatraditsioone.
§ 16. Lasteaial on lasteaia direktori poolt kinnitatud tegevus- ja päevakava.
§ 17. Lasteaed töötab viiepäevase töönädalaga.
§ 18. Päevase lahtioleku aja otsustab vallavalitsus, lähtudes lasteaia hoolekogu ettepanekust.
§ 19. Riiklikku järelvalvet lasteaia õppe- ja kasvatustegevuse üle teostab Haridus- ja Teadusministeerium.
§ 20. Laste koolieelsesse lasteasutusse vastuvõtu ja sealt väljaarvamise korra kehtestab vallavalitsus määrusega.
§ 21. Lastel on lasteaias õigus vaimselt ja füüsiliselt tervislikule keskkonnale ja päevakavale, eneseusaldust ja vaimset erksust toetavale tegevusele ning pedagoogide igakülgsele abile ja toetusele alushariduse omandamisel.
§ 22. Lapsevanematel on õigus:
(1) tuua laps lasteaeda ja viia sealt ära neile sobival ajal lasteaia päevakava;
(2) nõuda vajalike tingimuste loomist laste mitmekülgseks arenguks ja kasvamiseks, aidates ise kaasa nende tingimuste loomisele;
(3) osaleda lasteaia töös ja juhtimises hoolekogu liikmeks valitud lastevanemate kaudu;
(4) kasvatamist, õpetamist ja muude lasteaia töökorraldust puudutavate vaidluste lahendamiseks pöörduda lasteaia hoolekogu või direktori poole.
§ 23. Lapsevanemad on kohustatud:
(1) tasuma igakuiselt laste toidukulude eest;
(2) osalema lasteaia muude kulude katmises vallavolikogu poolt kehtestatud ulatuses ja korras;
(3) informeerima õigeaegselt rühma õpetajat või lasteaia direktorit lapse puuduma jäämisest;
(4) kinni pidama lasteaia päevakavast, laste tervisekaitse ja tervise edendamise nõuetest;
(5) oma lapse arendamise huvides tegema igakülgset koostööd lasteaia personaliga.
(6) täitma lasteaia kodukorda
§ 24. Lasteaed tagab laste tervise kaitse nende lasteaias viibimise ajal.
§ 25. Lasteaia personaliks on pedagoogid, tervishoiutöötaja ja lasteaia majandamist tagavad ning õpetajaid abistavad töötajad.
§ 26. Pedagoogidena käsitletakse õpetajaid, direktorit, õppealajuhatajat ning teisi õppe- ja kasvatusalal töötavaid isikuid.
§ 27. Lasteaia direktor kooskõlastab personali koosseisu vallavalitsusega ja peale kooskõlastuse saamist kinnitab lasteaia personali koosseisu, lähtudes valdkonna eest vastutava ministri määrusega kehtestatud miinimumkoosseisust ja vallavolikogu poolt kinnitatud hallatava asutuse personalikulude eelarvest.
§ 28. Pedagoogide vaba ametikoha täitmiseks korraldab lasteaia direktor konkursi, mille läbiviimise kord on kinnitatud lasteaia hoolekogu poolt lasteaia direktori ettepanekul.
§ 29. Töötamine lasteaias toimub töölepingu alusel ja seda reguleeritakse tööseadusandlusega. Lasteaia personaliga sõlmib, muudab ja lõpetab töölepinguid lasteaia direktor.
§ 30. Lasteaia personali palgad ja lisatasud määrab lasteaia direktor vastavuses kinnitatud eelarvega.
§ 31. Lasteaia personali õigused, kohustused ja vastutus määratakse kindlaks töölepingute, ametijuhendite ja töösisekorraeeskirjadega kooskõlas tööseadusandlusega.
§ 32. Personalil on õigus:
(1) teha ettepanekuid lasteaia tegevuse arendamiseks;
(2) anda hinnanguid lasteaia tegevuse kohta;
(3) osaleda täiendõppes;
(4) muud õigused, mis on sätestatud teiste dokumentide ja õigusaktidega.
§ 33. Personalil on kohustus:
(1) luua tingimused laste kasvatamiseks ja arenemiseks vastastikul lugupidamisel ning üksteisemõistmisel laste ja nende vanematega;
(2) nõustada lasteaias käivate laste vanemaid nende soovil õppe- ja kasvatusküsimustes;
(3) tagada kehtiva õppe-, päeva- ja tegevuskava järgimine;
(4) hoolitseda laste elu, tervise ja turvalisuse eest;
(5) täita õigusaktides, töölepingus ja ametijuhendis sätestatud kohustusi;
(6) muud kohustused, mis on sätestatud teiste dokumentide ja õigusaktidega.
§ 34. Lasteaia personalil on keelatud avalikustada lapselt saadud teavet lapse kodu ja perekonna kohta.
§ 35. Lasteaia direktor on lasteaia seadusjärgne esindaja oma töölepingu kehtivuse ajal.
§ 36. Lasteaia direktori ülesandeks on tagada lasteaia tulemuslik töö ja juhtida lasteaia tegevust koostöös pedagoogilise nõukogu ja hoolekoguga.
§ 37. Direktoril on koolieelse lasteasutuse seaduses sätestatud ülesannete täitmiseks õigus teha tehinguid lasteaia varaga õigusaktidega kehtestatud korras.
§ 38. Lasteaia direktori õigused, kohustused ja vastutus on määratud ametijuhendi ja töölepinguga.
§ 39. Lasteaia direktori vaba ametikoha täitmiseks korraldab vallavalitsus avaliku konkursi, mille läbiviimise kord kooskõlastatakse lasteaia hoolekoguga. Konkursi võitnud isiku kinnitab ametisse vallavalitsus.
§ 40. Direktoriga sõlmib, peatab, muudab ja lõpetab töölepingu Tartu vallavanem.
§ 41. Direktorile makstava palga ja lisatasud kinnitab Tartu vallavanem.
§ 42. Direktor on aruandekohustuslik lasteaia hoolekogu, vallavolikogu ja vallavalitsuse ees.
§ 43. Pedagoogiline nõukogu on lasteaias alaliselt tegutsev organ, kelle ülesanne on lasteaia õppe- ja kasvatustegevuse analüüsimine ja hindamine ning direktorile, hoolekogule ning vallavalitsusele õppe- ja kasvatustegevuse parandamiseks ettepanekute tegemine.
§ 44. Pedagoogilise nõukogu koosseisu kuuluvad kõik lasteaias töötavad pedagoogid.
§ 45. Pedagoogilise nõukogu töökord, otsustusõigus ja vastutus on sätestatud lasteaia pedagoogilise nõukogu põhimäärusega.
§ 46. Lasteaia juures tegutseb alaliselt lasteaia hoolekogu, kelle ülesanne on jälgida, et õppe- ja kasvatustegevus lasteaias vastaks laste arengule ja huvidele.
§ 47. Hoolekogu koosseis:
(1) lastevanemate koosolekul valitud iga rühma lastevanemate esindaja;
(2) õpetajate esindaja;
(3) vallavolikogu poolt nimetatud esindaja.
§ 48. Lapsevanemad valivad oma esindaja hoolekogusse igal aastal õppeaasta algul.
§ 49. Direktor esitab hoolekogu koosseisu vallavalitsusele kinnitamiseks ühe kuu jooksul õppeaasta algusest arvates.
§ 50. Hoolekogu töökorralduse aluseks on hoolekogu põhimäärus.
7. peatükk RAHASTAMINE, VARA JA VAHENDID
§ 51. Lasteaial on oma eelarve. Eelarve koostamine, muutmine ja kasutamine toimub vastavalt vallavolikogu ja vallavalitsuse poolt kehtestatud õigusaktidele.
§ 52. Lasteaia rahastamine toimub:
(1) Tartu valla eelarve vahenditest;
(2) riigieelarve vahenditest täiskasvanute koolituse seaduses sätestatud alustel;
(3) lastevanemate poolt kaetavast osast;
(4) muudest eraldistest ja annetustest;
(5) lasteaia poolt tasuliste teenuste osutamise eest saadud vahenditest.
§ 53. Tasuliste teenuste osutamise korra ja hinnad kehtestab vallavalitsus.
§ 54. Lasteaia vara moodustavad Tartu vallalt talle sihtotstarbeliselt kasutamiseks antud maa, hooned, rajatised, seadmed, inventar ja muu vara.
§ 55. Lasteaia vara valdamine, kasutamine ja käsutamine on sätestatud Tartu vallavara eeskirjaga ja Tartu valla raamatupidamise sise-eeskirjadega.
§ 56. Lasteaia raamatupidamist korraldab vallavalitsuse raamatupidamine.
§ 57. Lasteaial võib olla oma pangaarve.
§ 58. Lasteaia finantsmajanduslikku tegevust kontrollib vallavalitsus.
§ 59. Ettepaneku lasteaia ümberkorraldamiseks, ümberkujundamiseks või tegevuse lõpetamiseks teeb vallavalitsus või vallavolikogu komisjon, vastava otsuse võtab vastu vallavolikogu.
§ 60. Lasteaia ümberkorraldamisest, ümberkujundamisest või tegevuse lõpetamisest teatab vallavalitsus Haridus- ja Teadusministeeriumile, lasteaiale, lastevanematele ja lasteaia töötajatele vähemalt viis kuud enne ümberkorraldamise, ümberkujundamise või tegevuse lõpetamise tähtaega.
§ 61. Lasteaia ümberkorraldamine, ümberkujundamine või tegevuse lõpetamine võib toimuda ainult pärast 1. juunit.
§ 62. Määrus jõustub kolmandal päeval peale avaldamist Riigi Teatajas.


text:
admin – Arumäe & Sipari Advokaadibürood
by adminmai 12, 2019 Uudised0 kommentaarid
Reedel, 10. mail, Arvo Pärdi Keskuses (Laulasmaal) toimunud Eesti Pereettevõtjate Liidu (EPEL) 5. aastapäeva seminaril tutvustas meie büroo vandeadvokaat Urmas Arumäe “Pereettevõtluse käsiraamatu” teist, täiendatud trükki. Tegemist on sissejuhatusega pereettevõtluse organisatsiooni, valitsemise ja põlvkonnavahetuse teemadesse. Antakse ülevaade pereettevõtluse mõistetest, hetkeseisust Eestis ja maailmas ning tulevikuväljavaadetest. Eraldi võib rõhutada nt Soome pereettevõtlust tutvustavaid lugusid, kus ühe eduloo esindaja, Soome pereettevõtte Paulig juhatuse liige Eduard Samuel Paulig, oli seminari peaesineja. Urmas Arumäe kommenteeris, et: “Oli üsna erutav tunne, kui nägin, et Eduard Samuel Paulig seisab järjekorras, et minult kui autorilt raamatusse autogramm saada.”
by adminmai 2, 2019 Uudised0 kommentaarid
Stochkolmi Arbitraažikohus tegi paar päeva tagasi otsuse meie kliendi kasuks, mida peame märkimisväärseks töövõiduks, kuna vaidluse all olid suured kahjusummad.
Meie büroo vandeadvokaat Urmas Arumäe, keda assisteeris büroo vandeadvokaadi abi Oleg Matvejev (ehk siis meeskond Eestist), esindasid vaidluses Moskva klienti. Vastaspool oli Saksamaalt. Arbiiter tuli Helsinkist ja kohus toimus Rootsis. Oli õiguslikult huvitav pundar küsimusi, sh millise riigi lepinguõigusele leping allub, millise riigi õigusest tulnuks lähtuda lepingu täitmisel ja millise riigi lepinguõigusest peaks lähtuma kohus vaidluse lahendamisel, ent päeva lõpuks saatis meie klienti siiski edu, sõltumata sellest, et midagi lihtsasti saavutatavat selles vaidluses ei olnud.
by adminjaanuar 17, 2019 Uncategorized, Uudised0 kommentaarid
Kas olete mõlgutanud mõtteid sellest, et kas eravisiidilise kohtumise lindistamine võiks olla lubatud või mitte? Ja juhul kui seda tehagi, siis millised karistusõiguslikud tagajärjed võiksid sellega kaasneda? Või kas üldse?
by admindetsember 29, 2018 Uudised0 kommentaarid
1. jaanuaril 2019 jõusub ligi 300 õigusakti. Nendest kõik ei ole kõigile mõeldud – on ka n-ö valdkondlikke muudatusi, mis teises valdkonnas tegutsejat ei pruugi puudutada. Anname alljärgnevalt lühiülevaate meie büroo kliente enam puudutavast 10-st muudatusest.
by admindetsember 16, 2018 Uudised0 kommentaarid
Arumäe & Sipari Advokaadibüroo vandeadvokaat Urmas Arumäe esindas edukalt klienti tsiviilasjas rahalise nõude väljamõistmiseks ning samas asjas hagi tagamiseks juriidiliselt isikust võlgniku vastu, kelle suhtes oli algatatud likvideerimismenetlus.
by admindetsember 3, 2018 Uudised0 kommentaarid
Jurist Katrin Kiisk: lapsetoetuse maksmine lõpeb liialt järsult
Arumäe & Sipari advokaadibüroo jurist Katrin Kiisk, kes on ühtlasi ka Eesti Lasterikaste Perede Liidu juhatuse liige, on avaldanud arvamust, kuidas riik peaks enam tähelepanu pöörama ka nende laste toetamisele, kes justkui juriidiliselt seaduse silmis enam laste hulka ei liigitu, ent kes siiski veel oma pere toetusest vältimatult sõltuvad on. Katrin räägib lastest ja noortest, kes on saanud 19-aastaseks, ning kellele riik pärast keskhariduse omandamist lapsetoetuse maksmise lõpetab. Ühtlasi kaotab pere õiguse ka lasterikka pere toetusele ning täiendavale tulumaksuvabastusele. Elluastuva noore kulud aga tegelikkuses kahekordistuvad.
by adminnovember 15, 2018 Uudised0 kommentaarid
Vabariigi Valitsuse juubeliistung 15.11.2018
Täna toimus Tallinna Õpetajate majas Vabariigi Valitsuse juubeliistung, kus pärast Esimest Maailmasõda alustas tööd Eesti Ajutine Valitsus. Juubeliistungile järgnes pidulik aktus, kuhu olid kutsutud kõik varasemad ja tänased valitsuse liikmed. Kutsutute seas oli ka meie advokaadiühingu vandeadvokaat Urmas Arumäe, kes pidas 1994. aastal justiitsministri ametit. (veel …)
by adminnovember 8, 2018 Uudised0 kommentaarid
7. novembril on teinud Riigikohus lahendi asjas nr 2-18-6491/38, milles kõrgeima astme kohus analüüsis millised eeldused peaksid olema täidetud selleks, et kohustada kostjat (lapsevanemat) andma lapsele ülalpidamist ka kohtumenetluse ajal.
Kohus võib kohustada kostjat TsMS § 378 lg 3 p 4 alusel tasuma hagi tagamise korras menetluse ajal elatist abieluasjas, ülalpidamisasjas või muus perekonnaasjas. Seega on tegemist iseenesest kohase hagi tagamise abinõuga. Kohus võib kohustada kostjat hagi tagamise korras menetluse kestel elatist maksma, kui ta leiab, et hagi tagamise eeldused on täidetud. Hagi tagamisena kostjat menetluse kestel elatist maksma kohustamine on eriline hagi tagamise abinõu. Selle eesmärk on osalt kohtuotsuse täitmise tagamine, kuid peamiselt on abinõu suunatud sellele, et tagada õigustatud isikule menetluse kestel ülalpidamiseks piisavad vahendid.
by adminnovember 7, 2018 Uncategorized, Uudised0 kommentaarid
Kuldse Kartuli Gala – “Aasta tegu” laureaat Katrin Kiisk
Eile, 06. novembril, toimus Tallinna filmimuuseumis järjekorras viies “Kuldse Kartuli Gala”, mille eesmärk on igal aastal märgata ja tunnustada asendushoolduse valdkonna parimaid – nii panustes, tegudes kui ka elutöös. Gala peakorraldajaks on Eesti Asenduskodu Töötajate Liit. (veel …)
by adminnovember 2, 2018 Uudised0 kommentaarid

matches:
kohus
kohus
Riigikohus
kohus
Kohus
§ 378
Kohus


text:
< Eelmine 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 Järgmine > (1052 kirjet)
Küsimus: Kas ÜKT tundide graafikut saab muuta?23.10.2018
Sain karistada joobes sõidu eest ja karistuseks määrati ÜKT tunnid. Tundide tegemine jaotati kuude lõikes ära. Kas tundide graafikut saab muuta? Huvi oleks need tunnid kiirelt ära teha ja eeskujulikult edasi elama hakata. Lisaks küsin, kas tundide arvu on võimalik tervislikel põhjustel vähendada?
Üldkasuliku töö graafiku muutmine kuulub kriminaalhooldaja otsustusalasse. Üldjuhul on tunnid ära jagatud kogu kohtu poolt määratud tähtajale. See on olnud kriminaalhoolduse viimaste aastate praktika ja minu info kohaselt ei ole sellest erandeid tehtud. Tervislik seisukord ei tingi töötundide vähendamist, kuna töötunnid vastavad mõistetud vangistuse pikkusele. Küll võib kohus kriminaalhooldusametniku taotlusel määrata üldkasuliku töö tegemise tähtaja peatamise haiguse või muu seaduses nimetatud töö tegemise takistuse esinemise ajaks (KarS § 69 lg 3).
Küsimus: Kas saan juhiluba varem tagasi taotleda, kui juhtimisõigus on ära võetud aastaks ja karistusest on möödas üle poole aasta?22.10.2018
Kohtuotsusega on mul juhtimisõigus ära võetud aastaks. Karistusest on möödas üle poole aasta. Kas mul on võimalus juhiluba varem tagasi taotleda? Kui on, siis kuidas, kuhu ja kellele peaks taotluse esitama?
Kui juhtimisõigus on ära võetud vähemalt 1 aastaks, tuleb juhtimisõiguse taastamiseks sooritada edukalt liiklusteooria ja -sõidu eksam. Juhtimisõiguse äravõtmise tähtaja lühendamist seadus ette ei näe, seega selle lühendamisele lootust ei ole. Küll saab liiklusteooriaeksamile ennast registreerida juba varem. Sõidueksamile saab ennast registreerida mitte varem, kui kuu aega enne juhtimisõiguse äravõtmise tähtaja lõppemist. Vaatamata eksamite sooritamise ajast, ei taastata juhtimisõigust enne, kui selle äravõtmise tähtaeg on täies ulatuses möödunud.
Küsimus: Kas kindlustus nõuab raha kannatanult, kes juhtis autot, kuigi juhtimisõigus oli peatatud?18.10.2018
Tere. Kui isikul on juhtimisõigus peatatud ning põhjustab avarii, siis on see arusaadav, et kindlustusandja või LKF nõuab tagasi avarii põhjustanud juhilt teise auto remondikulud. Kuid kui juhtimisõigus on peatatud ning isik satub avariisse, kus tema ehk juhtimisõiguseta isik süüdi pole, kas sellisel juhul küsib samuti kindlustus raha hiljem?
Ning kas tagantjärgi on kindlustusseltsil ligipääs sellele, et juhil oli juhtimisõigus peatatud. Ning kas hiljem tagantjärgi on politseil õigus teha trahvi juhilubadeta sõidu eest (samas kindlustuspabereid teise isikuga koha peal täites politsei ei käinud kuid samas on ju faktid paberil, et kes mida tegi ja kes süüdi olukorras ning isikute andmed avarii ajahetkel).
1. Juhtimisõiguse puudumine võib olla tagasinõude aluseks kahju põhjustanud juhi vastu, kui kahju tekkis seetõttu, et sisikul puudus juhtimisõigus. Kahjustatud isiku õigust saada kahju hüvitatud, juhtimisõiguse puudumine ei mõjuta. See tähendab, et kui liiklusõnnetuses mitte süüdioleval juhil puudub juhtimisõigus, ei mõjuta see kahju hüvitamist temale. Hüvitamine teostatakse siis, kui kindlustusandjal on olemas vajalik info kahju suuruse ja vastutava isiku määramiseks. Sageli on nii, et kui liiklusõnnetus on politsei menetluses, ootab kindlustus ära politsei otsuse.
2. Kindlustusselts saab andmed kas liiklusõnnetuses osalenud juhi käest või politsei käest. Pole välistatud, et info kahjustatud isikul juhtimisõiguse puudumise kohta jõuab ka kindlustuseni. Kuid nagu eelmisest punktis märgitud, ei mõjuta see kindlustushüvitise maksmist.
3. Politseil on õigus väärteomenetlust läbi viia ja isikut karistada väärteo aegumistähtaja jooksul, milleks üldjuhul on 2 aastat. Seega, kui politseini jõuab info, et liiklusõnnetuses mittesüüdioleval juhil puudus juhtimisõigus, ei ole välistatud tema suhtes väärteomenetluse alustamine ja karistamine. Eeldusel, et karistus määratakse aegumistähtaja jooksul. Olukorras, kus juhid täidavad teate kindlustusele omavahel sündmuskohal ning politsei ei registreeri liiklusõnetust, ei pruugi andmed juhtide ja nende juhtimisõiguste kohta politseini jõuda. Võimalus andmete jõudmiseks politseini on läbi kindlustusseltsi, kui kindlustusselts saab ühelt või teiselt juhilt teada, et mõnel liiklusõnnetuses osalenud juhil puudus juhtimisõigus ja kindlustusselts peab vajalikuks selles osas süüteoteate esitamist politseile.
Küsimus: Kas tohib parkida kollase joone ja märgi 361 taha lubatud parkimisviisiga?12.10.2018
Kas tohib parkida kollase joone ja märgi 361 taha lubatud parkimisviisiga, kui 20 meetrit eespool on märk 575a "Parkla" koos lisatahvliga 861b "Parkimisviis" ja lähima ristmikuni on sealt 50 meetrit?
Meie linnas on selline koht olemas ja vaidlus selle üle, samas leidsin sellise väljavõtte: ......(13) Märkide 36 mõjupiirkond ei hõlma märgiga 575a „Parkla” või märgiga 575c „Teeninduskoha parkla” tähistatud kõnniteeäärset parklat ega puuduta selle märgi all oleva tahvliga 86 „Parkimisviis” või tahvliga 874 „Puudega inimese sõiduk” näidatud korra kohaselt pargitud sõidukeid......
Te olete ise lahti kirjutanud kõnealuste liiklusmärkide mõjualad. Tõenäoliselt ei oskaks ma olukorrale anda teistsugust vastust. Seda seetõttu, et vastamaks konkreetse sündmuskoha liikluskorraldusele, vajan liiklusolustikust ja asjakohasest liikluskorraldusest vahetumat ülevaadet, kui pelk märkide kirjeldus. Fotod, plaanid või skeemid asjakohasest teelõigust ja tee-elementidest ning nende juurde asetatud liikluskorraldusvahenditest on möödapääsmatult vajalikud, et hinnata liikluskorralduse terviklahendust. Vastasel juhul võite saada olustikuga mittearvestava ja ebaõige/ebatäpse vastuse. Vastused.ee küsimuste-vastuste formaat ei võimalda konkreetse liiklussituatsiooni analüüsi. Saate soovi korral kasutada konsultatsiooni või e-konsultatsiooni teenust, kirjutades oma murest aadressile ab@sirk.ee.
Küsimus: Kas mulle saab hiljem veel trahvi teha, kuigi olen varalise kahju koheselt peale liiklusõnnetust tasunud?09.10.2018
Kui ma olen tekitanud varalise kahju ja selle ka koheselt peale liiklusõnnetust tasunud, kas mulle saab hiljem teha ka trahvi varalise kahju tekitamise eest?
Varalise kahju hüvitamisega süüteokoosseis iseenesest ära ei kao. Küll võib varalise kahju hüvitamine olla kas menetluse otstarbekusel lõpetamise või karistuse kergendamise aluseks.
Küsimus: Kas oleksin kohustatud tagurdama, et lasta eesolev auto parklas parkimiskohale tagurdada?03.10.2018
Tere! Tekkis täna selline olukord, et parkimisalal sõitsin auto taga. Minu ees olev auto tahtis tagurdada paremal olevasse boksi tagurdades. Avariist jäi puudu mõni sentimeeter, kui andsin signaali jäi eesolev auto seisma, muidu oleks sõitnud minule sisse (kuna olin selle boksi keskosas selleks hetkeks kuhu eesolev soovis keerata). Siit küsimis, kas minu kohustus, saan aru jah et viisakas oleks olnud kuid kas oleksin olnud kohustatud laskma eesoleval juhil tagurdada? Teine autojuht väitis et tal oli suund sees ja sooritas manöövrit ja minu asi oleks olnud anda temale teed.
Tegelikult on siiski nii, et tagurdav juht peab andma teed teistele teel liiklejatele (LS § 17 lg 5 p 6). Lisaks peab tagurdav juht veenduma, et tagurdamine on ohutu ega takista teisi teel liiklejaid (LS § 49 lg 1). Suunamärguanne ei anna eesõigust (LS § 39 lg 5). Seega ei olnud tagurdav juht konkreetsel juhul ilmselt kursis kehtiva tagurdamist puudutava regulatsiooniga või püüdis ennast lihtsalt õigustada.
Küsimus: Kas parkimise leppetrahv on õiguslik kui selle sai elanik korteriühistu territooriumil, ometi parkimisluba on olemas ja kehtiv?03.10.2018
Kas leppetrahv parkimise eest on õiguslik ja kehtiv kui selle on saanud elanik korteriühistu territooriumil parkides, ometi parkimisluba on olemas ja kehtiv?
Leppetrahvi määramise põhjus - parkimiskaart peab olema täies ulatuses loetav, muidu loetakse see kehtetuks.
Täpsustan: parkimiskaardi number ja muu informatsioon, mis on vajalik tuvastamaks kaardi kasutajat ja kehtivust, olid kõik olemas ning samuti ka loetaval kohal.
Leppetrahvi kirjeldusse lisatud põhjendus - puudub parkimiskaart.
Leppetrahv määratakse parkimistingimuste rikkumise eest. Kui parkimistingimuseks on, et parkimisõigust tõendav dokument peab olema täies ulatuses loetav, aga faktiliselt ei ole, siis on tegemist parkimistingimuste rikkumisega ja leppetrahv põhimõtteliselt õigustatud. Kuidas antud juhul parkimiskaarti tajuda sai, on fakti ja asjaolude hindamise küsimus. Kui leppetrahvi koostaja on vaidlusalust parkimiskaarti fotografeerinud, siis selle nähtavus/mittenähtavus peaksid olema foto põhjal tuvastatavad.
Leppetrahvi kirjeldust on keeruline olemasoleva info pinnalt kommenteerida. Sageli näevad parkimistingimused ette, et nõuetele mittevastavat parkimiskaarti või parkimiskaardi nõuetele mittevastavat asetust käsitletakse parkimiskaardi puudumisena.
Leppetrahvi on üldjuhul võimalik vaidlustada leppetrahvi koostanud asutuses. Samas kui vaidlustamine soovitud tulemust ei anna, siis on ainus viis nõuda leppetrahvi otsuse tühisuse tunnustamist kohtu kaudu hagimenetluses. Võrreldes leppetrahvi suurust hagimenetluse aja- ja rahakuluga, võib kohtutee alustamise otstarbekus olla küsitav.
Küsimus: Kuidas pääseda trahvist, mille sain ehitusobjektil, mida varustan?01.10.2018
Töötan ehitusobjektide varustajana. Täna aga tehti trahv summas 30 eurot sest materjali sisse viimise ajal ei paigaldanud parkimiskella. Paigutasin auto suure ehitusprügikonteineri taha, kus ma ei seganud kedagi, piirjooned parkimiseks olid minust vasakul, ei parkinud nende vahel. Suurelt sissesõidu teelt sisse keerates objektile selgus hiljem, et seal oli tõepoolest märge sellekohta, et 1,5 h parkimiskella alusel tasuta. Kuid sisse keerates ma seda märki ei näinud ja objektile hoovi sõites kangelasele antud märk puudus.
Asi ei ole selles, et tahaksin trahvist hoiduda aga see ei ole ka inimlik kasutades ära ehitusobjekti ehituskirjadega auto trahvimise, kui auto varustab antud objekti.
Liiklusseaduse § 2 p 49 kohaselt on parkimine sõiduki ettekavatsetud seismajätmine kauemaks, kui seda on vaja sõitjate peale- või mahaminekuks või veose laadimiseks. Seega, kui tegelesite veose laadimisega, siis ei saa rääkida parkimisest.
Veose laadimine eeldab üldjuhul aktiivset tegevust. See, kas antud juhul sai sõiduki ja selle juhi tegevust käsitleda laadimisena või parkimisena, sõltub asjaoludest. Küsimuses esitatud asjaolude kirjeldus ei võimalda selles osas käesoleval juhul paraku järeldusi teha.
Küsimus: Mida teha, kui Läti trahvi tähtaeg on möödas kuna sain selle kätte hilinenult?28.09.2018
Lätis viibides sain kiiruseületamise eest liiklustrahvi, sündmus on fikseeritud 25.07.2018 kell 23:00 kiiruskaamera. Trahviteade koos fikseeritud sündmuse fotoga saabus sõiduki omanikule postiga 19.09.2018, teates oli kirjas trahvi tasumise ajaks 30 päeva alates otsuse määramisest. Dokumendi pöördel kirjas olevas osas Liiklusseaduse 43.6 § p. (8) sõnastab - "Protokolli otsus saadetakse mitte hiljem kui 3 tööpäeva jooksul pärast selle määramist isikule, kellele on määratud haldusrikkumise karistus...".
Ma ei näe saadetud trahviteatel otsuse vastuvõtmise kuupäeva. Kui selleks on kiiruskaamera poolt fikseeritud sõiduki kiiruseületamise fakt 25.07.2018 kell 23:00, siis on igal juhul ületatud nii p.8 määratud 3 päevast saatmise tähtaega (19.09.2018) kui ka määratud trahvi maksmise 30 päevast tähtaega.
Kas trahviteate saatmine hilinenult ja peale tasumise tähtaega on seadusega kooskõlas? Kuidas peaksin käituma?
Lätis saadud trahvi menetlemine ja kätte toimetamine toimub vastavalt Läti seadustele. Läti õigusega minul kogemus paraku puudub. Küsimusi Lätis ja välisriikides saadud trahvide kohta on siinses keskkonnas esitatud korduvalt. Kasutage otsingut ja ilmselt leiate antud vastustest ka enda jaoks täiendavat infot.

matches:
kohus
§ 69
§ 17
§ 49
§ 39
§ 2


Universaalse postiteenuse osutamise kohustuse täitmisega seotud kulude hüvitamise kord – Riigi Teataja
Universaalse postiteenuse osutamise kohustuse täitmisega seotud kulude hüvitamise kord
Universaalse postiteenuse osutamise kohustuse täitmisega seotud kulude hüvitamise kord - sisukord
§ 4 Hüvitamise otsus
§ 5 Universaalse postiteenuse osutamisega seotud ebamõistlikult koormavate kulude hüvitise väljamaksmine
RTL 2009, 23, 294
Vastu võetud 06.03.2009 nr 21
Määrus kehtestatakse «Postiseaduse» § 411 lõike 6 alusel.
Määrusega kehtestatakse universaalse postiteenuse osutamise kohustuse täitmisega seotud ebamõistlikult koormavate kulude hindamise ja hüvitamise kord.
(1) Universaalse postiteenuse osutajal on õigus esitada Konkurentsiametile taotlus eelmisel aruandekvartalil universaalse postiteenuse osutamise kohustuse täitmisega seotud ebamõistlikult koormavate kulude hüvitamiseks (edaspidi taotlus).
1) kõikide universaalse postiteenuse alla kuuluvate teenuste mahtusid;
2) käesoleva paragrahvi lõikes 6 nimetatud metoodika alusel Konkurentsiameti poolt koostatud universaalse postiteenuse osutamise kohustusega seotud kulude ja tulude eristamise aruannet;
3) selgitust, millised kulud olid tingitud universaalse postiteenuse osutamise kohustuse täitmisest ja milline osa nimetatud kuludest olid ebamõistlikult koormavad.
(3) Taotlus tuleb Konkurentsiametile esitada hiljemalt aruandekvartalile järgneva kuu 10. kuupäeval.
(4) Konkurentsiametil on õigus nõuda täiendavat teavet käesoleva määruse § 2 lõikes 2 nimetatud kulude ja tulude arvestuse õigsuse kontrollimiseks.
(5) Konkurentsiamet vaatab taotluse läbi ja teeb otsuse universaalse postiteenuse osutaja universaalse postiteenuse kohustuse täitmisega seotud ebamõistlikult koormavate kulude hüvitamise või tehtud kulude mittehüvitamise kohta 18 päeva jooksul alates taotluse saamisest.
(6) Kulude hindamine toimub Konkurentsiameti poolt väljatöötatud ühtse, kaalutud keskmisel kapitalikulul põhineva metoodika alusel. Metoodika avalikustatakse Konkurentsiameti veebilehel.
(1) Kui Konkurentsiamet leiab pärast universaalse postiteenuse osutamise kohustuse täitmisega seotud kulude põhjendatuse hindamist, et teenuse osutamise kohustuse täitmine oli universaalse postiteenuse osutajale ebamõistlikult koormav, hindab Konkurentsiamet taotletava hüvitise suurust.
(2) Kui eelmise majandusaasta universaalse postiteenuse auditeeritud kulud ja tulud erinevad eelmisel majandusaastal aruandekvartalite kaupa esitatud andmetest, on Konkurentsiametil õigus hüvitise suurust muuta.
(3) Universaalse postiteenuse osutamise kohustuse täitmisega seotud ebamõistlikult koormavate kulude hüvitamine toimub universaalse postiteenuse osutajale üksnes ulatuses, milles universaalse postiteenuse osutaja poolt kasutajalt võetav taskukohane tasu ei võimalda universaalse postiteenuse osutamise kohustuse täitmisega seotud põhjendatud kulude katmist ja mõistliku kasumi saamist.
§ 4. Hüvitamise otsus
(1) Konkurentsiamet koostab otsuse, mis sisaldab informatsiooni:
(2) Konkurentsiamet saadab otsuse taotluse esitanud universaalse postiteenuse osutajale elektrooniliselt ning teeb otsuse avalikkusele kättesaadavaks oma veebilehel alates otsuse tegemise päevast, jättes välja äri- ja riigisaladust sisaldava informatsiooni.
§ 5. Universaalse postiteenuse osutamisega seotud ebamõistlikult koormavate kulude hüvitise väljamaksmine
(1) Universaalse postiteenuse osutamise kohustuse täitmisega seotud ebamõistlikult koormavad kulud hüvitatakse «Postiseaduse» §-s 412 sätestatud universaalse postiteenuse maksest.
(2) Konkurentsiamet teostab hüvitise väljamakse universaalse postiteenuse osutajale aruandekvartalile järgneva kuu 30. kuupäevaks.
(3) Kui väljamakstava hüvitise suurus ületab kasutamata jäänud maksete ja eelmise aruandekvartali eest riigieelarvesse laekunud universaalse postiteenuse maksete summat, makstakse puuduv osa välja järgneva aruandekvartali eest laekunud universaalse postiteenuse makse arvel.
(4) Kui tasutud universaalse postiteenuse maksed ületavad universaalse postiteenuse osutajale vastavalt «Postiseaduse» §-le 411 hüvitatud kulusid, jäetakse tasutud kasutamata universaalse postiteenuse maksed tulevaste maksete ettemakseks.