Põlva valla finantsjuhtimise kord – Riigi Teataja
Põlva valla finantsjuhtimise kord
Põlva valla finantsjuhtimise kord - sisukord
2 EELARVE KOOSTAMISE ÜLDPÕHIMÕTTED
§ 3 Eelarveaasta
§ 4 Eelarve ülesehitus ja liigendus
§ 5 Eelarve eelnõu koostamine, menetlemine ja vastuvõtmine
§ 7 Reservfond
3 EELARVE TÄITMINE
4 EELARVESTARTEEGIA KOOSTAMINE JA VASTUVÕTMINE
§ 9 Eelarvestrateegia koostamine
§ 10 Eelarvestrateegia koostamise tähtajad ja vastuvõtmine
§ 11 Majandusaasta aruande koostamine, kinnitamine ja avalikustamine
RT IV, 10.05.2014, 55
Vastu võetud 05.05.2014 nr 27
Määrus kehtestatakse kohaliku omavalitsuse üksuse finantsjuhtimise seaduse § 21 lõike 1 alusel.
Põlva valla finantsjuhtimise kord (edaspidi kord) sätestab Põlva valla (edaspidi vald):
1) eelarvestrateegia koostamise põhimõtted;
2) eelarve koostamise, vastuvõtmise, muutmise, täitmise ja aruandluse põhimõtted;
3) kohustuste võtmise ja finantsdistsipliini tagamise meetmed;
4) reservfondi moodustamise ja kasutamise põhimõtted;
5) konsolideerimisgruppi kuuluvate äriühingute, mittetulundusühingute ning sihtasutuste eelarvestrateegia koostamise, kohustuste võtmise ning aruandluse põhimõtted.
1) eelarve – eelarveaasta põhitegevuse tulude, põhitegevuse kulude, investeerimistegevuse, finantseerimistegevuse ja likviidsete varade muutuse plaan koos täiendavate nõuete, volituste ja informatsiooniga, mis on aluseks vastava aasta tegevuste finantseerimisele;
2) eelarvestrateegia – valla arengukavast tulenev selgitustega finantsplaan;
3) lisaeelarve – valla eelarve muutmiseks koostatud eelarve;
4) alaeelarve – ametiasutuse Põlva Vallavalitsus (edaspidi vallavalitsus) ja vallavalitsuse hallatava asutuse eelarve;
5) sõltuv üksus – vallavalitsuse otsese või kaudse valitseva mõju all olev üksus, kes on saanud vallavalitsuselt, riigilt, muult avalik-õiguslikult juriidiliselt isikult või eelnimetatud üksuste valitseva mõju all olevatelt üksustelt üle poole tuludest, või kes on saanud toetust või renditulu vallavalitsuselt või vallavalitsuse valitseva mõju all olevatelt üksustelt rohkem kui 10 protsenti vastava aasta põhitegevuse tuludest.
(2) Käesolevas korras täpsustamata mõisteid kasutatakse kohaliku omavalitsuse üksuse finantsjuhtimise seaduse ja raamatupidamise seaduse tähenduses.
2. peatükk EELARVE KOOSTAMISE ÜLDPÕHIMÕTTED
§ 3. Eelarveaasta
(2) Eelarve kinnitatakse üheks eelarveaastaks. Eelarves võib esitada informatsiooni ka pikema perioodi kohta.
§ 4. Eelarve ülesehitus ja liigendus
(1) Eelarve koostatakse kassapõhisena.
(3) Põhitegevuse tulud jaotatakse majandusliku sisu järgi:
(4) Põhitegevuse kulud jaotatakse majandusliku sisu järgi:
(5) Investeerimistegevuse eelarveosa jaotatakse majandusliku sisu järgi:
(6) Finantseerimistegevuse eelarveosa jaotatakse:
1) kohustuste võtmine;
2) kohustuste tasumine.
(7) Likviidsete varade muutuse eelarveosa jaotatakse:
(8) Lisaks käesoleva paragrahvi lõigetes 3-7 sätestatule liigendab Põlva Vallavolikogu (edaspidi volikogu) eelarve järgmiselt:
1) põhitegevuse kulud tegevusalade ja hallatavate asutuste lõikes, sealhulgas põhitegevuse kulud jaotatuna majandusliku sisu järgi antavateks toetusteks ja muudeks tegevuskuludeks kahekohaliste kuluartiklite lõikes;
2) investeerimistegevuse kulud objektide lõikes jaotatuna põhivara soetuseks antavateks toetusteks, põhivara soetuse kuludeks ja finantskuludeks.
§ 5. Eelarve eelnõu koostamine, menetlemine ja vastuvõtmine
(1) Alaeelarvete kasutajad esitavad eelseisva eelarveaasta eelarve taotlused vallavalitsuse poolt etteantud vormil koos seletuskirjaga vallavalitsusele hiljemalt 1. oktoobriks.
(2) Vallavalitsus menetleb esitatud eelarvetaotlusi, koostab koondeelarve ja esitab eelarve eelnõu volikogule hiljemalt 1. detsembriks.
(3) Eelarve eelnõule lisatakse seletuskiri, mis peab vastama kohaliku omavalitsuse finantsjuhtimise seaduses sätestatud nõuetele.
(4) Eelarve eelnõu esimesel lugemisel määratakse muudatusettepanekute esitamise tähtaeg. Muudatusettepanekud esitatakse volikogu majanduskomisjonile.
(5) Eelarve muudatusettepanekuid võib esitada volikogu liige, volikogu komisjon või vallavalitsus eelnõu esitajana. Eelarve muutmise ettepanekule lisatakse selle algataja põhjendused ja arvestused kavandatavate muudatustega kaasnevate väljaminekute ja nende katteallikate kohta. Eelarve menetlemise käigus ei pea arvestama neid muudatusettepanekuid, mis suurendavad eelarve kulude kogusummat ja millele ei ole lisatud katteallikaid.
(6) Vallavalitsus viib muudatused, võttes aluseks majanduskomisjoni arvamuse, sisse teisele lugemisele esitatava eelarve eelnõusse.
(7) Majanduskomisjoni poolt tagasilükatud muudatusettepanekud hääletatakse esitajate nõudmisel eelarve teise lugemise käigus.
(8) Enne muudatusettepanekute hääletamist kuulatakse ära vallavalitsuse arvamus.
(9) Eelarve vastuvõtmiseks korraldatakse volikogu istungitel vähemalt kaks lugemist. Volikogu võib eelarve teise lugemise järel samal istungil vastu võtta, kui muudatusettepanekute hääletamisel eelnõu ei muutunud. Kui muudatusettepanekute hääletamise järgselt tuleb eelnõusse sisse viia muudatusi, võetakse eelarve vastu kolmandal lugemisel. Eelarve eelnõu kolmandaks lugemiseks muudatusettepanekuid esitada ei saa.
(10) Eelarve võtab volikogu vastu määrusega.
(11) Peale eelarve vastuvõtmist volikogus kehtestab vallavalitsus hiljemalt ühe kuu jooksul alaeelarvete detailsema jaotuse majandusliku sisu järgi.
(12) Eelarve vastuvõtmisega samal ajal võib volikogu määrata kassatagavara suuruse ja otsustada kohustuste (laenu võtmine investeeringuteks, arvelduslaenu võtmine, laenu võtmine välisabi vahenditega rahastatavate projektide sildfinantseerimiseks) võtmiseks loa andmise, määrates ära kohustuste piirmäärad.
(13) Vastuvõetud eelarve koos seletuskirjaga avalikustatakse valla veebilehel 7 tööpäeva jooksul.
(14) Eelarve jõustub eelarveaasta algusest.
(1) Eelarveaasta jooksul võib eelarvet muuta lisaeelarvega. Vallavalitsus koostab lisaeelarve eelnõu ja esitab selle volikogule. Lisaeelarve eelnõule lisatakse seletuskiri põhjendustega lisaeelarve vajaduse kohta.
(2) Eelarve tulude alalaekumise või viibimise korral on vallavalitsusel õigus piirata iga asutuse eelarves ettenähtud väljaminekute tegemist ja vajadusel esitada volikogule negatiivne lisaeelarve.
(3) Lisaeelarve vastuvõtmiseks korraldatakse volikogu istungitel vähemalt üks lugemine. Volikogu võib lisaeelarve samal istungil vastu võtta.
(4) Lisaeelarvet ei koostata, kui:
3) sissetulekud suurenevad sihtotstarbeliselt eraldatud vahendite või annetuste võrra ning väljaminekud suurenevad nende arvel tehtavate kulutuste võrra.
(5) Kui eelarveaasta jooksul koostatakse lisaeelarve, tuleb käesoleva paragrahvi lõikes 4 punktis 3 nimetatud sihtotstarbeliselt eraldatud vahendid või annetused kavandada lisaeelarves.
(6) Kui eelarveaasta jooksul lisaeelarvet enam ei koostata, esitatakse ülevaade käesoleva paragrahvi lõikes 4 nimetatud sihtotstarbeliselt eraldatud vahendite ja annetuste kasutusse võtmise kohta volikogule eelarve täitmise aruande koosseisus.
(7) Lisaeelarve võtab volikogu vastu määrusega.
§ 7. Reservfond
(1) Valla eelarve reservfond moodustatakse vähemalt ühe protsendi ulatuses põhitegevuse eelarve kuludest. Reservfond on valla eelarve osa ja selle täpse suuruse otsustab volikogu eelarve vastuvõtmise käigus.
(2) Reservfondi vahendeid võib kasutada ettenägemata ja põhjendatud kuludeks:
1) suurema kahju vältimise eesmärgil avariiliste olukordade kõrvaldamiseks;
2) arvestuslike kulude katmiseks summas, mis ületab eelarves planeeritud kulusid ja mille tegemise kohustus tuleneb otseselt riigi ja valla õigusaktidest;
3) eelarve koostamisel mittearvestatud välisabist või laenulepingust vallale tulenevate kohustustega seotud kulude katmiseks;
4) hüvitiste maksmiseks teenistusest vabastamisel juhul, kui eelarve koostamisel ei olnud võimalik ette näha asutuse likvideerimist või töötajate koosseisu muutmist ja kui asutuse eelarves ei olnud selleks piisavalt vahendeid;
5) eelarveaasta kestel volikogu otsusega moodustatavate asutuste või nende struktuuriüksuste finantseerimiseks;
6) muude ettenägemata ning põhjendatud kulude katmiseks.
(3) Kirjalik taotlus reservfondist raha eraldamiseks esitatakse vallavalitsusele koos seletuskirjaga, milles taotleja esitab üksikasjaliku arvestuse taotletava summa kohta ja põhjenduse raha kasutamise otstarbe kohta.
(4) Vallavalitsusel on õigus:
1) tagastada taotlus ja nõuda taotlejalt täiendavaid põhjendusi;
2) jätta taotlus rahuldamata ühes põhjuste äranäitamisega;
3) rahuldada taotlus osaliselt või täielikult.
(5) Vahendite eraldamine reservfondist vormistatakse vallavalitsuse korraldusega.
(6) Vallavalitsus esitab ülevaate reservfondi kasutamise kohta volikogule majandusaasta aruande koosseisus.
3. peatükk EELARVE TÄITMINE
(1) Eelarve täitmist ja raamatupidamist korraldab vallavalitsus. Eelarve täitmine on sissetulekute kogumine, väljaminekute tegemine ning tehingud varade ja kohustustega, samuti nende kohta arvestuse pidamine.
(2) Vallavalitsus ja hallatavad asutused võivad teha tehinguid eelarves kinnitatud väljaminekute summa piires, arvestades kohaliku omavalitsuse üksuse finantsjuhtimise seaduses nimetatud piiranguid.
(3) Eelarve kassalist teenindamist (sh rahavoogude planeerimist, jälgimist ja reguleerimist) teostab vallavalitsus.
(4) Eelarve täitmise käigus tulude kavandatust väiksema laekumise korral on vallavalitsusel õigus piirata eelarves ette nähtud väljaminekute tegemist, teavitades sellest volikogu.
(5) Hallatavate asutuste eelarve täitmise eest vastutab hallatava asutuse juht.
4. peatükk EELARVESTARTEEGIA KOOSTAMINE JA VASTUVÕTMINE
§ 9. Eelarvestrateegia koostamine
(1) Eelarvestrateegia on Põlva valla arengukavas sätestatud eesmärkide saavutamiseks kavandatavate tegevuste finantsplaan vähemalt nelja eelseisva eelarveaasta kohta.
(2) Eelarvestrateegia koostatakse arengukavaga seotud iseseisva dokumendina.
(3) Kehtiv eelarvestrateegia on aluseks valla eelarve koostamisel, kohustuste võtmisel, varadega tehingute tegemisel, investeeringute kavandamisel ning investeeringuteks toetuste taotlemisel.
(4) Eelarvestrateegia koostamist juhib vallavalitsus.
(5) Eelarvestrateegias esitatakse:
2) eelarvestrateegia vastuvõtmisele eelnenud aasta tegelikud, jooksvaks aastaks eeldatavad ja eelarvestrateegia perioodiks prognoositavad põhitegevuse tulud käesoleva määruse § 4 lõike 3 detailsuses ja eeldatavad põhitegevuse kulud § 4 lõike 4 detailsuses, investeerimistegevuse eelarveosa olulisemad tegevused ja investeeringud koos kogumaksumuse prognoosi ja võimalike finantseerimisallikatega, eeldatav finantseerimistegevuse maht ja likviidsete varade muutus;
4) ülevaade valla majandusolukorrast;
5) valla põhitegevuse tulem ja tegelik netovõlakoormus eelmisel aastal, jooksvaks aastaks prognoositud ja eelarvestrateegia perioodi igaks aastaks prognoositav põhitegevuse tulem ja tegelik netovõlakoormus iga aasta lõpu seisuga;
6) eelarvestrateegias võib ette näha kavandatud tulude ületamise korral rahastatavate täiendavate tegevuste nimekirja.
(6) sõltuv üksus kohustub vallavalitsusele esitama eelarvestrateegia koostamiseks vajaliku informatsiooni hiljemalt 15. aprilliks.
§ 10. Eelarvestrateegia koostamise tähtajad ja vastuvõtmine
(1) Vallavalitsus avalikustab eelarvestrateegia eelnõu valla veebilehel vähemalt kaheks nädalaks.
(2) Huvitatud isikutel on õigus avaliku väljapaneku kestel esitada kirjalikke ettepanekuid eelnõu muutmiseks või täiendamiseks.
(3) Avaliku väljapaneku kestel laekunud ettepanekute arutamiseks viib vallavalitsus läbi avaliku arutelu seitsme tööpäeva jooksul pärast avaliku väljapaneku lõppu.
(4) Vallavalitsus esitab avaliku arutelu tulemuste põhjal korrigeeritud eelarvestrateegia eelnõu volikogule vastuvõtmiseks hiljemalt 30. septembriks.
(5) Volikogu võtab eelarvestrateegia määrusega vastu hiljemalt 15. oktoobriks.
(6) Eelarvestrateegia ning volikogu ja volikogu komisjonide protokollid eelarvestrateegia menetlemise kohta avaldatakse valla veebilehel seitsme tööpäeva jooksul eelarvestrateegia vastuvõtmisest arvates.
§ 11. Majandusaasta aruande koostamine, kinnitamine ja avalikustamine
(1) Majandusaasta aruande koostamisel lähtutakse raamatupidamise seaduses sätestatud põhimõtetest, arvestades kohaliku omavalitsuse üksuse finantsjuhtimise seaduses sätestatud erisusi.
(2) Konsolideerimisgruppi kuuluvad äriühingud, mittetulundusühingud ja sihtasutused esitavad oma auditeeritud majandusaasta aruanded vallavalitsusele auditeeritavale majandusaastale järgneva aasta 15. aprilliks.
(3) Enne majandusaasta aruande kinnitamist vaatab revisjonikomisjon volikogule esitatud aruande läbi ja koostab selle kohta kirjaliku aruande, mis esitatakse volikogule. Aruandes avaldab revisjonikomisjon, kas ta toetab majandusaasta aruande kinnitamist. Lisaks annab revisjonikomisjon aruandes ülevaate oma tegevuse kohta.
(4) Vallavalitsus esitab heakskiidetud ja allkirjastatud majandusaasta aruande volikogule kinnitamiseks hiljemalt 31. maiks. Aruandele lisatakse vandeaudiitori aruanne ja vallavalitsuse protokolliline otsus aruande heakskiitmise kohta. Volikogu kinnitab majandusaasta aruande otsusega hiljemalt 30. juuniks.
(5) Majandusaasta aruanne, vandeaudiitori aruanne, vallavalitsuse protokolliline otsus aruande heakskiitmise kohta ning volikogu otsus aruande kinnitamise kohta avaldatakse pärast nende kinnitamist seitsme tööpäeva jooksul valla kodulehel.
Tunnistada kehtetuks Põlva Linnavolikogu 10. jaanuari 2007. a määrus nr 2 "Reservfondi kasutamise kord", Põlva Linnavolikogu 11. septembri 2003. a määrus nr 20 "Põlva linna eelarve koostamise kord" ja Põlva Vallavolikogu 13. oktoobri 2011. a määrus nr 22 "Põlva valla eelarve menetlemise kord".


Õppetoetuste ja õppelaenu seaduse ning sellega seonduvalt teiste seaduste muutmise seadus – Riigi Teataja
Õppetoetuste ja õppelaenu seaduse ning sellega seonduvalt teiste seaduste muutmise seadus
14.12.2012 otsus nr 206
Vastu võetud 07.12.2012
1) paragrahvi 2 punktist 1 jäetakse välja sõnad „ja üliõpilasele, välja arvatud doktoriõppes õppivale isikule,”;
2) paragrahvi 2 punktist 2 jäetakse välja sõnad „ja üliõpilasele”;
3) paragrahvi 2 punkti 2 teine lause tunnistatakse kehtetuks;
4) paragrahvi 2 täiendatakse punktiga 4 järgmises sõnastuses:
„4) vajaduspõhine õppetoetus – üliõpilasele, välja arvatud doktorandile, käesolevas seaduses sätestatud tingimustel antav ning isiku majanduslikust olukorrast lähtuv rahaline toetus kõrghariduse omandamisega kaasnevate kulutuste katmiseks.”;
5) paragrahvi 5 lõigete 1 ja 2 sissejuhatavast tekstist jäetakse välja sõnad „ja üliõpilasel (välja arvatud doktorandil)”;
6) paragrahvi 5 lõike 1 punkt 3 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„3) õpib keskhariduse baasil, põhihariduse baasil, põhihariduse nõudeta kutseõppe või kutsekeskharidusõppe õppekaval täiskoormusega ja ei ole ületanud õppekava nominaalkestust.”;
„(21) Üliõpilasel on õigus saada vajaduspõhist õppetoetust, kui:
3) tema käesoleva seaduse § 51 alusel arvestatud keskmine sissetulek kuus ei ületa igaks aastaks riigieelarvega kehtestatud vajaduspõhise õppetoetuse saamiseks arvestatava keskmise sissetuleku ülemmäära.”;
8) paragrahvi 5 lõike 5 neljandast lausest jäetakse välja sõnad „või üliõpilase”;
9) paragrahvi 5 lõike 7 esimesest lausest jäetakse välja sõnad „ja üliõpilasel”;
10) paragrahvi 5 lõike 7 teine lause tunnistatakse kehtetuks;
11) paragrahvi 5 täiendatakse lõigetega 71–73 järgmises sõnastuses:
„(71) Vajaduspõhiste õppetoetuste eraldamist korraldab Haridus- ja Teadusministeerium, tema hallatav riigiasutus või tema volitatud riigi asutatud sihtasutus.
(73) Doktorandil on õigus saada doktoranditoetust septembrist alates 12 kalendrikuul või juhul, kui tema õppekava nominaalkestus lõpeb kalendriaasta kestel, vastaval arvul õppekuudel.”;
12) paragrahvi 5 lõiget 8 täiendatakse pärast sõna „õppetoetuste” tekstiosaga „, välja arvatud vajaduspõhise õppetoetuse,”;
13) paragrahvi 5 täiendatakse lõigetega 9–11 järgmises sõnastuses:
„(9) Kui haridus- ja teadusminister volitab vajaduspõhiste õppetoetuste eraldamist korraldama riigi asutatud sihtasutuse, sõlmib haridus- ja teadusminister riigi asutatud sihtasutusega vajaduspõhiste õppetoetuste eraldamise korraldamiseks, sealhulgas taotluste menetlemiseks ja vajaduspõhiste õppetoetuste määramiseks, halduslepingu.
(11) Kui käesoleva paragrahvi lõikes 9 nimetatud haldusleping lõpetatakse ühepoolselt või esineb muu põhjus, mis takistab riigi asutatud sihtasutusel jätkata käesoleva paragrahvi lõikes 9 nimetatud haldusülesande täitmist, korraldab haldusülesande edasise täitmise Haridus- ja Teadusministeerium.”;
14) seadust täiendatakse §-ga 51 järgmises sõnastuses:
„§ 51. Üliõpilase keskmise sissetuleku arvestamine
(4) Üliõpilase keskmise sissetuleku arvestamiseks jagatakse käesoleva paragrahvi lõigetes 1 ja 3 nimetatud tulude summa kaheteistkümnega ja seejärel üliõpilase ja tema perekonnaliikmete arvuga.”;
15) paragrahvi 6 lõike 1 sissejuhatavast tekstist ning punktidest 1 ja 2 jäetakse välja sõnad „või üliõpilane” vastavas käändes;
16) paragrahvi 6 täiendatakse lõikega 3 järgmises sõnastuses:
„(3) Käesolevat paragrahvi ei kohaldata vajaduspõhise õppetoetuse taotlemisel ega saamisel.”;
17) paragrahvi 7 lõikest 1 ja § 8 lõikest 1 jäetakse välja sõnad „või üliõpilasele” ning „ja üliõpilaskonna”;
18) paragrahvi 7 lõike 2 esimesest lausest jäetakse välja sõnad „ja üliõpilaste”;
19) paragrahvi 7 lõike 2 teine lause tunnistatakse kehtetuks;
20) paragrahvi 10 täiendatakse lõikega 4 järgmises sõnastuses:
„(4) Vajaduspõhist õppetoetust makstakse riigieelarvest Haridus- ja Teadusministeeriumi eelarve kaudu igal õppekuul vastava õppekuu eest igale käesoleva seaduse § 5 lõikes 21 nimetatud tingimustele vastavale üliõpilasele, kes on seda taotlenud.”;
21) paragrahvi 11 lõiget 1 täiendatakse pärast sõnu „lõpetab õppeasutus” tekstiosaga „, vajaduspõhise õppetoetuse puhul vajaduspõhiste õppetoetuste eraldamise korraldaja,”;
22) paragrahvi 11 lõikest 2 jäetakse välja sõnad „või üliõpilaselt” ja „või üliõpilasele”;
23) paragrahvi 11 lõige 3 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„(3) Õppeasutusel on õigus nõuda doktorandilt käesoleva paragrahvi lõikes 1 sätestatud juhul doktoranditoetus tagasi ja suunata see stipendiumifondi.”;
24) paragrahvi 12 tekstist jäetakse välja sõnad „või üliõpilasele”;
25) paragrahvi 12 tekst loetakse esimeseks lõikeks ja paragrahvi täiendatakse teise lõikega järgmises sõnastuses:
„(2) Üliõpilase vajaduspõhine õppetoetus kehtestatakse igaks aastaks riigieelarvega kolmes suuruses vastavalt sellele, kas üliõpilase käesoleva seaduse § 51 alusel arvestatud keskmine sissetulek moodustab riigieelarvega kehtestatud vajaduspõhise õppetoetuse saamiseks arvestatava keskmise sissetuleku ülemmäärast:
3) 51 kuni 100 protsenti.”;
26) seadust täiendatakse §-ga 42 järgmises sõnastuses:
„§ 42. Enne 2013/14. õppeaastat immatrikuleeritud üliõpilase puhul kuni 2015/16. õppeaasta lõpuni õppetoetuse taotlemine, määramine ja maksmine ning õppeasutusele eraldatavad õppetoetuse fondid
(6) Enne 2013/14. õppeaastat immatrikuleeritud üliõpilase, välja arvatud doktorandi põhitoetuse ja täiendava toetuse taotlemise, määramise ja maksmise kohta sätestatut kohaldatakse ka ühisõppekava suhtes, kusjuures õppeasutuse ülesandeid täidab oma pädevuse kohaselt ühisõppekava koostöölepingus kokku lepitud õppeasutus.”
Maksukorralduse seaduse § 29 täiendatakse punktiga 38 järgmises sõnastuses:
„38) Haridus- ja Teadusministeeriumile või tema hallatavale riigiasutusele või tema volitatud riigi asutatud sihtasutusele õppetoetuste ja õppelaenu seaduse alusel vajaduspõhiste õppetoetuste eraldamise korraldamiseks.”
Sotsiaalhoolekande seaduse § 222 lõiget 2 täiendatakse punktiga 6 järgmises sõnastuses:
„6) õppetoetuste ja õppelaenu seaduse alusel makstud vajaduspõhist õppetoetust.”
Ülikooliseaduse, rakenduskõrgkooli seaduse ja teiste seaduste muutmise seaduse (RT I; 30.05.2012, 1) §-s 7 tehakse järgmised muudatused:
1) punktis 1 muudetava õppetoetuste ja õppelaenu seaduse § 5 lõige 1 punkt 2 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„2) õpib keskhariduse baasil, põhihariduse baasil, põhihariduse nõudeta kutseõppe või kutsekeskharidusõppe õppekaval, kus on riikliku koolitustellimuse alusel moodustatud koolituskohti;”;
2) punktis 4 muudetava õppetoetuste ja õppelaenu seaduse § 14 tekst muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„(1) Õppeasutusele eraldatava põhitoetuse fond ühe õppekuu kohta saadakse põhitoetuse suuruse korrutamisel vastaval õppeaastal riigi finantseeritavate koolituskohtade arvuga ja põhitoetuse fondi koefitsiendiga.
(5) Põhitoetuse, täiendava toetuse ja doktoranditoetuse fondid eraldatakse õppeasutusele, ühisõppekava korral ühisõppekava koostöölepingus kokku lepitud õppeasutusele riigieelarvest Haridus- ja Teadusministeeriumi eelarve kaudu.”


text:
Euroopa kohtu 18. juuli 2013 otsus kohtuasjas C-124-12. | Heli Raidve Tööõigusabi
Euroopa kohtu 18. juuli 2013 otsus kohtuasjas C-124-12.
Käibemaks – Direktiiv 2006/112/EÜ – Artikli 168 punkt a ja artikkel 176 – Mahaarvamisõigus – Töötajatele mõeldud kaupade soetamise ja teenuste osutamisega seotud kulud – Mahaarvamisõigust taotlevale maksukohustuslasele vahendatud töötajad, kelle on tööle võtnud teine maksukohustuslane
Kohtuasjas C‑124/12,
mille ese on ELTL artikli 267 alusel Administrativen sad Plovdivi (Bulgaaria) 24. veebruari 2012. aasta otsusega esitatud eelotsusetaotlus, mis saabus Euroopa Kohtusse 7. märtsil 2012, menetluses
arvestades kirjalikus menetluses ja 10. aprilli 2013. aasta kohtuistungil esitatut,
– AES-3C Maritza East 1 EOOD, esindajad: advokaadid S. Garbolino, E. Evtimov ja Y. Mateeva,
– Direktor na Direktsia „Obzhalvane i upravlenie na izpalnenieto” pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite, Plovdiv, esindaja: V. Apostolov,
– Euroopa Komisjon, esindajad: L. Lozano Palacios, C. Soulay ja D. Roussanov,
1 Eelotsusetaotlus puudutab nõukogu 28. novembri 2006. aasta direktiivi 2006/112/EÜ, mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi (ELT L 347, lk 1), artikli 168 punkti a ja artikli 176 tõlgendamist.
2 Taotlus on esitatud Bulgaaria õiguse alusel asutatud äriühingu AES 3C Maritza East 1 EOOD (edaspidi „AES”) ja Direktor na Direktsia „Obzhalvane i upravlenie na izpalnenieto” pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite, Plovdiv (riigi maksuameti keskasutuse Plovdivi osakonna „Vaided ja täitmise korraldamine” direktor, edaspidi „Direktor”) vahelises vaidluses sellise sisendkäibemaksu mahaarvamise õiguse üle, mis on tasutud mitmesuguste kaupade ja teenuste ostult teise äriühingu poolt AES‑i käsutusse antud töötajate tarbeks.
3 Direktiivi 2006/112 artikkel 168 näeb ette:
4 Direktiivi artiklis 176 on sätestatud:
„[Euroopa Liidu] Nõukogu otsustab „[Euroopa] Komisjoni ettepaneku põhjal ühehäälselt, milliste kulude puhul ei ole õigust käibemaksu maha arvata. Mingil juhul ei tohi lubada käibemaksu maha arvata kulude puhul, mis ei ole rangelt ettevõtluskulud, näiteks kulutused luksuskaupadele, lõbustustele või meelelahutusele.
Kuni esimeses lõigus nimetatud sätete jõustumiseni võivad liikmesriigid säilitada kõik erandid, mis sisalduvad nende 1. jaanuaril 1979 kehtinud siseriiklikes õigusaktides või „[Euroopa] Ühendusega pärast seda kuupäeva ühinenud liikmesriikide puhul nende ühinemiskuupäeval kehtinud õigusaktides.”
5 Käibemaksuseaduse (Zakon za danak varhu dobavenata stoynost, Darzhaven vestnik, edaspidi „DV”, nr 63, 4.8.2006, edaspidi „ZDDS”) artikli 69 lõige 1, kehtiv alates kuupäevast, mil jõustus akt Bulgaaria Vabariigi ja Rumeenia ühinemistingimuste ja Euroopa Liidu aluslepingutesse tehtavate muudatuste kohta (ELT 2005, L 157, lk 203), oli sõnastatud järgmiselt:
„(1) Kui kaupu ja teenuseid kasutatakse seoses registreeritud maksukohustuslase poolt tehtud maksustatavate tehingutega, on viimasel õigus maha arvata:
1) maks kaupadelt ja teenustelt, mille on talle tarninud või osutanud või tarnib või osutab tarnija või teenuse osutaja, kes on samuti käesoleva seaduse kohaselt registreeritud maksukohustuslane;
6 ZDDS artikli 70 lõigetes 1 ja 3 on täpsustatud:
„(1) Isegi kui artikli 69 või artikli 74 tingimused on täidetud, ei ole õigust käibemaksu maha arvata, kui:
2) kaubad või teenused on määratud tasuta tehinguteks või muuks tegevuseks kui maksukohustuslase majandustegevus;
(3) Lõike 1 punkti 2 ei kohaldata:
1) [...] eri-, töö-, vormi- ja esindusriietuse ning isikukaitsevahendite suhtes, mille on tööandja tasuta andnud töötajate, sealhulgas juhatuse liikme lepingu alusel tegutsevate isikute kasutusse, kui see toimub tööandja majandustegevuse eesmärgil;
2) transporditeenusele töötajate, sealhulgas juhatuse liikme lepingu alusel tegutsevate isikute transportimiseks nende elukohast töökohta ja tagasi, kui tööandja osutab seda teenust tasuta oma majandustegevuse eesmärgil;
7) maksukohustuslase lähetuses olevate töötajate transpordi ja majutuse suhtes;
7 Enne Bulgaaria Vabariigi Euroopa Liiduga ühinemist kohaldamisele kuulunud sõnastuses (DV nr 153, 23.12.1998) nägi ZDDS artikli 64 lõige 1 ette:
„(1) Soetajal või teenuse saajal või importijal on õigus käibemaks maha arvata, kui on täidetud järgmised tingimused:
5) ekspordi või maksustatava tehingu alusel saadud kaupa või maksustatava tehingu alusel saadud teenust kasutati või kasutatakse praegu või tulevikus maksustatavate tehingute tegemiseks;
8 ZDDS viimasena osundatud sõnastuses oli artikli 65 lõikes 1 sätestatud:
„Isegi kui artikli 64 või artikli 68 tingimused on täidetud, ei ole õigust käibemaksu maha arvata, kui:
1) kaup või teenus on mõeldud maksukohustuslase esindamiseks;
2) soetatakse mootorratas või sõiduauto, milles on ilma juhiistmeta maksimaalselt viis istekohta, välja arvatud juhul, kui maksukohustuslane kasutab neid enda peamise tegevusala elluviimiseks;
3) [täiendatud, DV 2005, nr 100] kaup või teenus on mõeldud punktis 2 nimetatud mootorrataste ja sõiduautode hooldamiseks, parandamiseks, parendamiseks ja kasutamiseks;
4) kaupa või teenust kasutatakse maksuvabade tehingute tegemiseks artikli 33 tähenduses;
5) kaup riigistatakse või ehitis lammutatakse selle õigusvastase püstitamise tõttu.”
9 Vastavalt tööseadustiku (Kodeks na truda, DV nr 26, 1.4.1986, ja nr 27, 4.4.1986) lisasätete § 1 punktile 1 põhikohtuasja asjaolude toimumise ajal kohaldatavas sõnastuses on „tööandja” seadustiku tähenduses „iga füüsiline või juriidiline isik või nendest sõltuv üksus ning iga organisatsiooniliselt ja majanduslikult eraldatud üksus (ettevõte, asutus, organisatsioon, kooperatiiv, käitis, tegevuskoht, majapidamine, äriühing või muu taoline), kes on iseseisvalt töötajad tööle võtnud töösuhte raames, siia hulka kuuluvad ka kodus töötamine ja kaugtöö ning töötajate saatmine tööle tellijaettevõttesse”.
10 Töötervishoiu ja tööohutuse seaduse (Zakon za zdravoslovni i bezopasni uslovia na trud, DV nr 124, 23.12.1997) lisasätete § 1 näeb ette, et „tööandja” on igaüks, kes vastab tööseadustiku lisasätete § 1 punktis 1 määratletud mõistele ning igaüks, kes on tööle võtnud töötajad ja kes kannab kogu vastutust ettevõtte, kooperatiivi või organisatsiooni eest.
11 AES käitab talle kuuluvat elektrijaama, mis asub küll Galabovo (Bulgaaria) kohaliku omavalitsusüksuse territooriumil, kuid väljaspool tiheasustusala piire.
12 AES‑il endal puudub elektrijaama käitamiseks vajalik töötajaskond, mistõttu ta rendib täistööajaga töötajate teenuseid äriühinguga AES Maritza East 1 Services EOOD (edaspidi „AES Services”) sõlmitud personali tellimuslepingu alusel. Selle lepingu kohaselt valib AES Services välja ja võtab tööle AES‑i majandustegevuseks vajalikud töötajad. Töötajatega sõlmib töölepingud AES Services ja just viimatinimetatu maksab töötajatele töötasu.
13 Need töötajad antakse niisiis AES‑i käsutusse. Vastavalt lepingule, mille pooled on AES ja AES Services, maksab esimesena nimetatu teisele tasu töötajate vahendamise teenuse eest. See tasu sisaldab töötajate töötasu ja sotsiaalkindlustusmakseid. Töötajate varustamise tööriietuse ja isikukaitsevahenditega ning töötajate transpordi elektrijaamast elukohta ja tagasi korraldab AES. Nende kaupade ja teenustega seotud kulud ei ole arvestatud AES Servicesile makstava tasu hulka. Kui töötaja saadetakse töölähetusse, siis kannab tema sõidu- ja majutuskulud samuti vahetult AES.
14 Ajavahemikul 2008. aasta augustist 2010. aasta septembrini osutasid kolmandad isikud AES‑ile teenuseid, mille esemeks oli transport, varustamine tööriietuse ja isikukaitsevahenditega, samuti teenuseid seoses töötajate lähetustega.
15 Eelotsusetaotlusest nähtub, et kuna elektrijaama töötajad elavad asulates, mida ühistransport ei teeninda, siis otsustas AES tagada ise transporditeenuse töötajate töövahetustele kohandatud graafiku järgi.
16 Eelotsusetaotluse esitanud kohus märgib, et tööseadustiku ning töötervishoiu ja tööohutuse seaduse sätete alusel on AES kohustatud varustama elektrijaamas töötavaid isikuid tööriietuse ja kaitsevahenditega.
17 Maksuamet ei lubanud maha arvata käibemaksu summas 218 377 Bulgaaria leevi (BGN), mis on seotud AES‑i poolt transporditeenuste ostu, tööriietuse ja isikukaitsevahenditega varustamise ning töölähetuste raames kantud kuludega, põhjendusel, et saadud kaubad ja teenused olid mõeldud tasuta jagamiseks AES Services töötajatele. Amet ei lubanud kohaldada ZDDS artikli 70 lõike 3 punktides 1, 2 ja 7 ette nähtud erandeid käibemaksu mahaarvamise õiguse piirangust, põhjendusel, et Bulgaaria õiguse alusel ei saa AES‑i pidada töötajate tööandjaks. Tööseadustiku kohaselt on nende tööandjaks tegelikult AES Services.
18 Kuna Direktor jättis selle maksuotsuse peale halduskorras esitatud vaide rahuldamata, esitas AES kaebuse eelotsusetaotluse esitanud kohtule.
19 AES väidab nimetatud kohtus, et ta on töötajate „majanduslik” tööandja, kuna ta saab kasu nende tööst ja kannab sellega kaasnevad kulud, makstes tasu AES Servicesile. Lisaks on AES‑il tööandja tunnused töötervishoiu ja tööohutuse seaduse tähenduses, kuna just AES on kohustatud varustama töötajaid tööriietusega ja tagama tööohutuse tingimuste täitmise. Direktor kordas omalt poolt maksuotsusest tulenevat seisukohta.
20 Eelotsusetaotluse esitanud kohus leiab, et Euroopa Kohtu 16. oktoobri 1997. aasta otsus kohtuasjas C‑258/95: Fillibeck (EKL 1997, lk I‑5577) ei anna vastust põhikohtuasjas tekkinud tõlgendusküsimustele, kuna selle kohtuotsuse aluseks olevas asjas arutusel olnud transporditeenuseid pakuti maksukohustuslase oma töötajatele, mitte teise maksukohustuslase poolt mahaarvamisõigust taotlevale maksukohustuslasele vahendatud töötajatele.
21 Nimetatud kohus osundab, et ZDDS redaktsioon, mis kehtis kuni Bulgaaria Vabariigi ühinemiseni Euroopa Liiduga, ei sisaldanud selliseid mahaarvamisõiguse piiranguid, nagu on ette nähtud hetkel kehtiva artikli 70 lõike 1 punktis 2. Nimelt sätestas ZDDS kuni 1. jaanuarini 2007 kehtinud artikkel 65 käibemaksu mahaarvamise õiguse piirangute ammendava loetelu ja ükski piirang ei olnud seotud tasuta tehinguteks määratud tarnete või teenustega.
22 Neil asjaoludel otsustas Administrativen sad Plovdiv menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused:
„1. Kas selline õigusnorm nagu [ZDDS] artikli 70 lõike 1 punkt 2, mille kohaselt ei ole käibemaksukohustuslasel õigust maha arvata käibemaksu, mille ta on tasunud saadud transporditeenuselt, soetatud tööriietuselt ja kaitsevahenditelt ning töölähetustele tehtud kuludelt, kuna need kaubad ja teenused anti tasuta maksukohustuslase heaks töötavate füüsiliste isikute kasutusse, on kooskõlas direktiivi 2006/112 artikli 168 punkti a ja artikliga 176, kui võtta arvesse järgmisi asjaolusid:
– maksukohustuslane ei ole sõlminud töötajatega töölepinguid, vaid kasutab tööjõudu „personali tellimuslepingu” alusel, mille ta on sõlminud teise maksukohustuslasega, kes on töötajate tööandja;
– saadud transporditeenuseid kasutati töötajate transportimiseks erinevates asulates paiknevatest kogunemiskohtadest töökohta ja tagasi, kusjuures töökohta jõudmiseks ja selle ümbruskonnas liiklemiseks puudub töötajatele organiseeritud ühistransport;
– tööriietuse ja kaitsevahendite töötajate kasutusse andmist nõuavad nii tööseadustik kui ka töötervishoiu ja tööohutuse seadus;
– käibemaksu mahaarvamine oleks transporditeenustele, tööriietusele ja kaitsevahenditele ning töölähetustele tehtud kulude osas vaieldamatult võimalik, kui neid kaupu oleks oma töötajate kasutusse andnud ja teenuseid oma töötajatele osutanud nende tööandja. Käesolevas asjas soetas aga kaupu ning sai teenuseid maksukohustuslane, kes ei ole küll tööandja, kuid kes saab töötajate tehtud tööst kasu personali tellimuslepingu alusel ning kes kannab ka tööga seotud kulud?
2. Kas direktiivi 2006/112 artikkel 176 võimaldab liikmesriigil sätestada Euroopa Liiduga ühinemisel käibemaksu mahaarvamise suhtes sellise piirangu, nagu selleks on [ZDDS] artikli 70 lõike 1 punkt 2, nimelt et „kaubad või teenused on määratud tasuta tehinguteks”, kui sellist piirangut ei olnud sõnaselgelt ette nähtud kuni ühinemise päevani kehtinud seaduses?
3. Kui eelmisele küsimusele vastatakse jaatavalt, siis kas sellest järeldub, et soetatud kaubad ja saadud teenused on määratud „tasuta tehinguteks”, kui need ostetakse küll majandustegevuse eesmärgil, kuid nende iseloomust tulenevalt on nende kasutamiseks vajalik anda need maksukohustuslase ettevõttes töötavate töötajate kasutusse?”
23 Sissejuhatuseks olgu märgitud, et eelotsusetaotluse esitanud kohtu sõnul võib esimeses küsimuses osutatud kaupade ja teenuste soetamiseks AES‑i poolt kantud kulusid põhimõtteliselt pidada AES‑i majandustegevusega seotud üldkuludeks ning nende mahaarvamise probleemi tekkimise ainsaks põhjuseks on asjaolu, et erinevalt olukorrast, mis oli arutusel kohtuasjas, milles tehti eespool viidatud kohtuotsus Fillibeck, ei ole mahaarvamisõigust taotleval maksukohustuslasel Bulgaaria õiguse alusel tema käitises töötavate isikute tööandja staatust, vaid ta on kõigest „majanduslik tööandja”.
24 Neil asjaoludel tuleb eelotsusetaotluse esitanud kohtu esitatud küsimust mõista nii, et sellega soovitakse sisuliselt selgitust, kas direktiivi 2006/112 artikli 168 punkti a ja artiklit 176 tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus siseriiklikud õigusnormid, mille kohaldamise tulemusena maksukohustuslasel, kes teeb nimetatud maksukohustuslase heaks töötavate isikute tarbeks kulutusi transporditeenustele, tööriietusele, kaitsevahenditele ja töölähetustele, ei ole õigust nende kuludega seotud käibemaksu maha arvata põhjendusel, et nimetatud isikud andis tema käsutusse mõni teine üksus ja seega ei saa neid nende õigusnormide tähenduses pidada maksukohustuslase töötajateks, isegi kui nimetatud kulusid võib pidada selliseks, millel on otsene ja vahetu seos maksukohustuslase majandustegevusega seotud üldkuludega.
25 Sellele küsimusele vastamiseks on esmalt vaja meelde tuletada, et direktiivi 2006/112 artikli 168 punktis a ette nähtud mahaarvamisõigus on käibemaksusüsteemi lahutamatu osa ja seda ei saa põhimõtteliselt piirata. Seda tuleb kasutada kohe kogu sisendkäibemaksuga koormatud tehingutelt tasutud maksu osas (vt selle kohta 29. oktoobri 2009. aasta otsus kohtuasjas C‑29/08: SKF, EKL 2009, lk I‑10413, punkt 55).
26 Mahaarvamissüsteemi eesmärk on ettevõtja kogu tema majandustegevuse raames tasumisele kuuluva või tasutud käibemaksu koormast täielikult vabastada. Ühine käibemaksusüsteem tagab seega neutraalsuse kogu majandustegevuse maksukoormuse osas, sõltumata selle eesmärkidest või tulemustest, tingimusel et tegevus ise on põhimõtteliselt käibemaksuga maksustatud (vt eelkõige eespool viidatud kohtuotsus SKF, punkt 56 ja seal viidatud kohtupraktika).
27 Väljakujunenud kohtupraktika kohaselt on põhimõtteliselt vajalik, et konkreetse ostutehingu ja ühe või mitme mahaarvamisõigust tekitava müügitehingu vahel esineks otsene ja vahetu seos, selleks et maksukohustuslasel tekiks sisendkäibemaksu mahaarvamise õigus ja et oleks võimalik kindlaks määrata selle õiguse ulatust. Mahaarvamisõigus käibemaksu osas, mis makstakse kaupade ja teenuste soetamisel, eeldab, et kaupade ja teenuste soetamisega kaasnenud kulutused moodustavad osa sellise maksustatava müügitehingu hinnast, mis annab mahaarvamisõiguse (eespool viidatud kohtuotsus SKF, punkt 57 ja seal viidatud kohtupraktika).
28 Maksukohustuslase mahaarvamisõigust tunnustatakse isegi siis, kui puudub otsene ja vahetu seos konkreetse ostutehingu ja ühe või mitme mahaarvamisõigust andva müügitehingu vahel, kui kõnealuse teenuse osutamise kulud kuuluvad tema üldkulude hulka ja moodustavad sellisena tema poolt tarnitava kauba või teenuse hinna ühe koostisosa. Need kulud on nimelt otseselt ja vahetult seotud maksukohustuslase kogu majandustegevusega (vt eelkõige eespool viidatud kohtuotsus SKF, punkt 58 ja seal viidatud kohtupraktika).
29 Euroopa Kohtu praktikast nähtub ühtlasi, et nõukogu 17. mai 1977. aasta kuuendat direktiivi 77/338/EMÜ kumuleeruvate käibemaksudega seotud liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta – ühine käibemaksusüsteem: ühtne maksubaas (EÜT L 145, lk 1; ELT eriväljaanne 09/01, lk 23) tuleb tõlgendada nii, et töötajate tasuta transport nende elukohast töökohta ja tagasi, mille tööandja kindlustab ettevõtte vara hulka arvatud sõidukiga, toimub põhimõtteliselt töötajate isiklikuks tarbeks ja seega muul kui majandustegevuse eesmärgil. Ent juhul, kui ettevõtte vajadused nõuavad teatud erilistel asjaoludel – nagu näiteks muude sobivate transpordivahendite kasutamise keerukus või vahelduvad töökohad –, et tööandja korraldaks töötajate transpordi, siis ei saa seda teenust pidada osutatuks muul kui majandustegevuse eesmärgil (vt selle kohta eespool viidatud kohtuotsus Fillibeck, punkt 34).
30 Teiseks on oluline kontrollida, kas asjaolu, et maksukohustuslast ei peeta siseriiklike õigusnormide alusel tööandjaks isikutele, kes töötavad tema ettevõttes, võib seada kahtluse alla otsese ja vahetu seose esinemise nende isikute tööks tehtud ostutehingute kulude ja maksukohustuslase kogu majandustegevusega seotud üldkulude vahel.
31 Selles osas tuleb kõigepealt sedastada, et direktiivi 2006/112 artikli 168 punkt a seab mahaarvamisõiguse tekkimise sõltuvusse ainuüksi tingimusest, et soetatud kaupa ja teenuseid kasutataks mahaarvamist taotleva maksukohustuslase maksustatavate tehingute tarbeks. Käesoleva kohtuotsuse punktides 25–29 osundatud kohtupraktika kohaselt on seos, mis peab esinema, puhtalt majanduslikku laadi.
32 Nagu on märgitud käesoleva kohtuotsuse punktis 23, on põhikohtuasjas tuvastatud, et asjaomaseid kulusid võib pidada kuludeks, millel on majanduslik seos AES‑i kogu majandustegevusega.
33 Järgmiseks on oluline meelde tuletada, et Euroopa Kohus on juba leidnud, et kuigi töötajad võivad saada soodustuse teenuse osutamisest, mida tööandja pakub, kuid mis on ettevõtluse huvides, tuleb seda asjaolu pidada majandustegevuse eesmärgi suhtes kõrvaliseks (vt selle kohta eespool viidatud kohtuotsus Fillibeck, punkt 30).
34 Vastus küsimusele, kas tasuta kauba või teenuse andmine maksukohustuslase heaks töötavatele isikutele toimub majandustegevuse eesmärgil, ei olene sellest, millist laadi õigussuhe on maksukohustuslasel nende isikutega.
35 Ühtlasi, nagu nähtub käesoleva kohtuotsuse punktist 26, tagab ühine käibemaksusüsteem mahaarvamissüsteemi abil neutraalsuse kogu majandustegevuse maksukoormuse osas, sõltumata selle eesmärkidest või tulemustest, tingimusel et tegevus ise on põhimõtteliselt käibemaksuga maksustatud.
36 Ent käibemaksu neutraalsuse põhimõttega oleks vastuolus kohustada maksukohustuslast tasuma käibemaksu sellistelt kuludelt, nagu on arutusel põhikohtuasjas, mille puhul – nagu nähtub eelotsusetaotlusest – on selge, et kulud on tehtud sellise majandustegevuse eesmärgil, mis ise on käibemaksuga maksustatav, põhjendusel et maksukohustuslane ei ole siseriiklike õigusnormide tähenduses tööandjaks isikutele, kes töötavad tema ettevõttes, ja töö suhtes, mille tarbeks need kulutused tehti.
37 Lõpuks olgu märgitud, et tõlgendus, mille kohaselt sellises olukorras, nagu on arutusel põhikohtuasjas, võib maksukohustuslane direktiivi 2006/112 artikli 168 punkti a ja artikli 176 alusel saada mahaarvamisõiguse seoses kuludega, mis on tehtud tema majandustegevuse eesmärgil, on ühtlasi kõige paremini kooskõlas käibemaksusüsteemi eesmärkidega tagada õiguskindlus ning nimetatud direktiivi sätete korrektne ja lihtne kohaldamine (vt selle kohta 9. oktoobri 2001. aasta otsus kohtuasjas C‑108/99: Cantor Fitzgerald International, EKL 2001, lk I‑7257, punkt 33).
38 Kui nimelt maksukohustuslase majandustegevuse eesmärgil tehtud kuludelt tasutud sisendkäibemaksu mahaarvamise õigust käsitada lahus õigussuhtest, mis seob maksukohustuslast tema ettevõtte heaks töötavate isikute ja tööga, mille tarbeks kulutused on tehtud, siis võimaldab see tõlgendus ühise käibemaksusüsteemiga kehtestatud mahaarvamissüsteemi lihtsalt hallata ja aitab tagada, et käibemaks laekub kindlalt ja õiges suuruses (vt selle kohta 6. oktoobri 2011. aasta otsus kohtuasjas C‑421/10: Stoppelkamp, kohtulahendite kogumikus veel avaldamata, punkt 34, ja 26. jaanuari 2012. aasta otsus kohtuasjas C‑218/10: ADV Allround, kohtulahendite kogumikus veel avaldamata, punkt 31).
39 Neid kaalutlusi arvestades tuleb esimesele küsimusele vastata, et direktiivi 2006/112 artikli 168 punkti a ja artikli 176 teist lõiku tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus siseriiklikud õigusnormid, mille kohaldamise tulemusena maksukohustuslasel, kes teeb selle maksukohustuslase heaks töötavate isikute tarbeks kulutusi transporditeenustele, tööriietusele, kaitsevahenditele ja töölähetustele, ei ole õigust nende kuludega seotud käibemaksu maha arvata põhjendusel, et nimetatud isikud andis tema käsutusse mõni teine üksus ja seega ei saa neid nende õigusnormide tähenduses pidada maksukohustuslase töötajateks, isegi kui nimetatud kulusid võib pidada selliseks, millel on otsene ja vahetu seos nimetatud maksukohustuslase majandustegevusega seotud üldkuludega.
40 Teise küsimusega soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt selgitust, kas direktiivi 2006/112 artikli 176 teist lõiku tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus, kui liikmesriik Euroopa Liiduga ühinemise ajal kehtestab mahaarvamisõiguse piirangu siseriikliku seadusesätte alusel, mis näeb ette mahaarvamisõiguse erandi selliste kaupade ja teenuste puhul, mis on määratud tasuta tehinguteks või muuks tegevuseks kui maksukohustuslase majandustegevus, samas kui kuni ühinemiskuupäevani kehtinud siseriiklikes õigusaktides sellist erandit ei olnud ette nähtud.
41 Sellele küsimusele vastamiseks tuleb kõigepealt nentida, et siseriiklike õigusnormide tõlgendamine selleks, et teha kindlaks nende sisu uue liikmesriigi Euroopa Liiduga ühinemise ajal ja see, kas need õigusnormid toovad kaasa pärast ühinemist olemasolevate erandite kohaldamisala laiendamise, kuulub põhimõtteliselt eelotsusetaotluse esitanud kohtu pädevusse (vt selle kohta 22. detsembri 2008. aasta otsus kohtuasjas C‑414/07: Magoora, EKL 2008, lk I‑10921, punkt 32).
42 Järgmiseks tuleb meenutada, et ELTL artikli 267 kohases menetluses, mis põhineb liikmesriigi kohtute ja Euroopa Kohtu ülesannete selgel eristamisel, on kohtuasja faktiliste asjaolude kogu hindamine liikmesriigi kohtu pädevuses. Selleks et anda liikmesriigi kohtule tarvilik vastus, võib Euroopa Kohus siiski liikmesriigi kohtutega tehtava koostöö raames anda viimastele juhiseid, mida ta peab vajalikuks (vt selle kohta eespool viidatud kohtuotsus Magoora, punkt 33).
43 Selles osas on oluline toonitada, et direktiivi 2006/112 artikli 176 teine lõik sisaldab standstill-tingimust, mis näeb ette, et Euroopa Liiduga ühinevad riigid säilitavad käibemaksu mahaarvamise õiguse erandid siseriiklikus õiguses, mida kohaldati enne nende ühinemiskuupäeva (vt selle kohta 19. septembri 2000. aasta otsus liidetud kohtuasjades C‑177/99 ja C‑181/99: Ampafrance ja Sanofi, EKL 2000, lk I‑7013, punkt 5). Direktiivi 2006/112 artikli 176 teises lõigus ette nähtud standstill-tingimus ei luba uuel liikmesriigil Euroopa Liiduga ühinemisel siiski muuta oma siseriiklikke õigusnorme nii, et need kaugenevad selle direktiivi eesmärkidest. Selline muudatus oleks vastuolus juba tingimuse mõtte endaga (vt eespool viidatud kohtuotsus Magoora, punkt 39).
44 Nimetatud sätte eesmärk on seega võimaldada liikmesriikidel, kes ootavad nõukogult ühenduse tasandil käibemaksu mahaarvamise õigusest erandite tegemise normistiku kehtestamist, säilitada siseriiklikus õiguses kõik eeskirjad, mis puudutavad mahaarvamisõiguse erandit, mida ametivõimud direktiivi 2006/112 jõustumise ajal tegelikult kohaldavad (vt selle kohta eespool viidatud kohtuotsus Magoora, punkt 35).
45 Seevastu tuleb meenutada, et Euroopa Kohtu väljakujunenud praktika kohaselt ei kujuta siseriiklikud õigusnormid endast direktiivi 2006/112 artikli 176 teises lõigus lubatud erandit, kui nende toimel pärast liikmesriigi ühinemist olemasolevate ja tegelikult kohaldatavate erandite kohaldamisala laieneb ja need kaugenevad seetõttu direktiivi eesmärgist (vt selle kohta eespool viidatud kohtuotsus Magoora, punktid 37 ja 38).
46 Neil asjaoludel siseriiklike sätete Bulgaaria Vabariigi Euroopa Liiduga ühinemise kuupäeval kehtetuks tunnistamine ja nende samal kuupäeval teiste siseriiklike õigusnormidega asendamine ei võimalda iseenesest eeldada, et asjaomane liikmesriik ei järginud direktiivi 2006/112 artikli 176 teist lõiku, ent seda mõistagi tingimusel, et asendamine ei toonud kaasa varasemate siseriiklike erandite laienemist nimetatud kuupäevast arvates.
47 Põhikohtuasjas on seega eelotsusetaotluse esitanud kohtul, kes ainsana – nagu on meenutatud käesoleva kohtuotsuse punktis 41 – on pädev tõlgendama siseriiklikku õigust, ülesanne hinnata, kas Bulgaaria Vabariigi Euroopa Liiduga ühinemise ajal asjassepuutuvas siseriiklikus õiguses tehtud muudatuste toimel laienes varasemate siseriiklike sätetega võrreldes selliste kaupade ja teenuste soetamiselt tasutud sisendkäibemaksu mahaarvamise õiguse piirangute kohaldamisala, mida võib pidada otseselt ja vahetult seotuks maksukohustuslase kogu majandustegevuse üldkuludega.
48 Sellegipoolest tuleb selles osas märkida, et eelotsusetaotluse enda sõnastuse kohaselt laienes ZDDS‑is Bulgaaria Vabariigi Euroopa Liiduga ühinemise ajal tehtud muudatuse toimel erandite kohaldamisala võrreldes enne ühinemist valitsenud olukorraga, kuna ükski enne ühinemist kehtinud ZDDS‑is ammendavalt loetletud eranditest ei olnud seotud sellega, kas kaubad või teenused on määratud tasuta tehinguteks, mis käesoleva kohtuotsuse punktis 44 meenutatud kohtupraktikat arvestades on vastuolus direktiivi 2006/112 artikli 176 teise lõiguga.
49 Kuigi Euroopa Kohus leidis 16. veebruari 2012. aasta otsuses kohtuasjas C‑118/11: Eon Aset Menidjmunt (kohtulahendite kogumikus veel avaldamata), et ZDDS artikli 70 lõige 1 ei piira mahaarvamisõigust direktiivi 2006/112 artikli 176 tähenduses, ei ole see sellisena asjaolu, mis seaks selle järelduse kahtluse alla.
50 Nimelt täpsustas Euroopa Kohus selle kohtuotsuse punktis 73 esiteks, et liikmesriik ei tohi keelata maksukohustuslasel, kes otsustas käsitada nii kutsetegevuse eesmärgil kui ka isiklikuks tarbeks kasutatavaid kapitalikaupu oma ettevõtte varana, nende kaupade soetamisel tasumisele kuuluvat sisendkäibemaksu täies ulatuses ja kohe maha arvata, millele tal on õigus kooskõlas Euroopa Kohtu väljakujunenud praktikaga.
51 Teisalt, nagu nähtub käesoleva kohtuotsuse punktidest 45 ja 46, on vaja arvestada ka käibemaksu mahaarvamise õiguse erandeid käsitlevate siseriiklike sätete tegelikku kohaldamist ja sellest maksukohustuslastele tulenevaid tagajärgi.
52 Nagu ilmneb käesoleva kohtuotsuse punktist 39, tuleb direktiivi 2006/112 tõlgendada nii, et sellega on vastuolus sellised siseriiklikud õigusnormid, millele on viidatud esimeses küsimuses ja mille toimel jääb maksukohustuslane ilma õigusest maha arvata sisendkäibemaks, mis on tasutud kuludelt, mida võib pidada kuludeks, millel on otsene ja vahetu seos maksukohustuslase kogu majandustegevusega seotud üldkuludega.
53 Eelotsusetaotluse esitanud kohus peab tõlgendama siseriiklikku õigust niipalju kui võimalik direktiivi 2006/112 sõnastusest ja eesmärgist lähtudes, et saavutada selle direktiiviga taotletavad eesmärgid, eelistades siseriiklike õigusnormide sellist tõlgendamist, mis on selle eesmärgiga kõige rohkem kooskõlas, et leida seeläbi nimetatud direktiivi sätetega kooskõlas olev lahendus (vt selle kohta 4. juuli 2006. aasta otsus kohtuasjas C‑212/04: Adeneler jt, EKL 2006, lk I‑6057, punkt 124), ja jätma vajadusel kohaldamata iga sellega vastuolus oleva siseriikliku õigusnormi (vt selle kohta 22. novembri 2005. aasta otsus kohtuasjas C‑144/04: Mangold, EKL 2005, lk I‑9981, punkt 77).
54 Kõiki neid kaalutlusi arvestades tuleb teisele küsimusele vastata, et direktiivi 2006/112 artikli 176 teist lõiku tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus, kui liikmesriik Euroopa Liiduga ühinemise ajal kehtestab mahaarvamisõiguse piirangu siseriikliku seadusesätte alusel, mis näeb ette mahaarvamisõiguse erandi selliste kaupade ja teenuste puhul, mis on määratud tasuta tehinguteks või muuks tegevuseks kui maksukohustuslase majandustegevus, samas kui kuni ühinemiskuupäevani kehtinud siseriiklikes õigusaktides sellist erandit ei olnud ette nähtud.
Liikmesriigi kohtu ülesanne on tõlgendada põhikohtuasjas asjassepuutuvaid õigusnorme niipalju kui võimalik liidu õigusega kooskõlas. Juhul kui selline tõlgendus osutub võimatuks, on liikmesriigi kohus kohustatud jätma need sätted kohaldamata vastuolu tõttu direktiivi 2006/112 artikli 176 teise lõiguga.
55 Arvestades teisele küsimusele antud vastust, ei ole kolmandale küsimusele vaja vastata.
56 Kuna põhikohtuasja poolte jaoks on käesolev menetlus eelotsusetaotluse esitanud kohtus poolelioleva asja üks staadium, otsustab kohtukulude jaotuse siseriiklik kohus. Euroopa Kohtule seisukohtade esitamisega seotud kulusid, välja arvatud poolte kohtukulud, ei hüvitata.
1. Nõukogu 28. novembri 2006. aasta direktiivi 2006/112/EÜ, mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi, artikli 168 punkti a ja artikli 176 teist lõiku tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus siseriiklikud õigusnormid, mille kohaldamise tulemusena maksukohustuslasel, kes teeb selle maksukohustuslase heaks töötavate isikute tarbeks kulutusi transporditeenustele, tööriietusele, kaitsevahenditele ja töölähetustele, ei ole õigust nende kuludega seotud käibemaksu maha arvata põhjendusel, et nimetatud isikud andis tema käsutusse mõni teine üksus ja seega ei saa neid nende õigusnormide tähenduses pidada maksukohustuslase töötajateks, isegi kui nimetatud kulusid võib pidada selliseks, millel on otsene ja vahetu seos nimetatud maksukohustuslase majandustegevusega seotud üldkuludega.
2. Direktiivi 2006/112 artikli 176 teist lõiku tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus, kui liikmesriik Euroopa Liiduga ühinemise ajal kehtestab mahaarvamisõiguse piirangu siseriikliku seadusesätte alusel, mis näeb ette mahaarvamisõiguse erandi selliste kaupade ja teenuste puhul, mis on määratud tasuta tehinguteks või muuks tegevuseks kui maksukohustuslase majandustegevus, samas kui kuni ühinemiskuupäevani kehtinud siseriiklikes õigusaktides sellist erandit ei olnud ette nähtud.
3. Liikmesriigi kohtu ülesanne on tõlgendada põhikohtuasjas asjassepuutuvaid õigusnorme niipalju kui võimalik liidu õigusega kooskõlas. Juhul kui selline tõlgendus osutub võimatuks, on liikmesriigi kohus kohustatud jätma need sätted kohaldamata vastuolu tõttu direktiivi 2006/112 artikli 176 teise lõiguga.
�'te�|�ymata vastuolu tõttu direktiivi 2006/112 artikli 176 teise lõiguga.

matches:
§ 1
§ 1
§ 1
kohus
kohus
kohus
Kohus
kohus
Kohus
Kohus
Kohus
kohus
kohus
kohus


§ 3 Stipendiumi andmise eesmärgid
§ 5 Toetamise üldpõhimõtted
§ 6 Toetuse liigid
§ 7 Toetuse andmise valdkonnad
§ 8 Toetuse eelarve
§ 9 Toetatavad tegevused ja kulud
§ 10 Tingimused toetuse taotlejale
§ 12 Taotluse menetlemine ja läbivaatamine ning andmete kontroll
§ 13 Toetuse eraldamine
§ 14 Stipendiumi määramine
§ 15 Sihtfinantseerimislepingu sõlmimine ja toetuse ülekandmine
§ 16 Toetuslepingu pikendamine ja lõpetamine
§ 17 Aruandlus ja järelevalve toetuse kasutamise üle
RT IV, 04.07.2018, 2
Vastu võetud 21.06.2018 nr 32
jõustumine 01.01.2019, Määruse § 11 lg 1 p 1 ja lg 3 jõustuvad 01.09.2018.
Määrus reguleerib Saaremaa valla (edaspidi vald) eelarvest mittetulundustegevuseks ette nähtud sihtotstarbelise tegevus- ja projektitoetuste ning stipendiumide taotlemise, taotluste läbivaatamise, toetuste andmise ning toetuste kasutamise üle järelevalve teostamise korda (edaspidi kord).
1) laiendada vallas erinevate valdkondade arengu võimalusi;
2) arendada kodanikualgatuslikku ja omavastutuslikku tegevust;
3) soodustada (valla) elanike koostööd ning aidata kaasa valla piirkondade arengule ja traditsioonide järjepidevuse tagamisele.
§ 3. Stipendiumi andmise eesmärgid
Stipendiumi andmise eesmärgiks on:
1) väärtustada ja toetada inimesi, kelle loomingulisus, ettevõtlikkus ja pühendumus on positiivselt mõjutanud valla arengut ja toonud vallale tuntust;
2) toetada rahvastikuregistrijärgselt valla sissekirjutusega andekaid inimesi, õppe- ja teadustööga tegelemisel ning loomingulistes ja sporditegevustes.
1) toetus - valla eelarve vahenditest eraldatav rahasumma teatud perioodiks või ühekordselt;
2) stipendium - valla eelarve vahenditest eraldatav ühekordne toetus õppe- ja teadustöö või loome- ja sporditegevuse väärtustamiseks ja soodustamiseks;
3) mittetulundustegevus - kasumit mittetaotlev valla elanikele või nende huvide elluviimisele suunatud tegevus või tegevuste kogum;
4) kodanikuühendus - üksikisikute (v.a avaliku võimu asutuste või juriidiliste isikute) poolt mittetulunduslikel eesmärkidel asutatud organisatsioon;
5) taotleja - eraisik või juriidiline isik, kes esitab taotluse toetuse saamiseks;
6) tegevustoetus - korra §-s 6 kindlaks määratud tingimustele vastav, juriidilise isiku igapäevase tegevuse korraldamiseks ja tema kestva arengu tagamiseks antav toetus;
7) projekt - ühekordse iseloomuga ajaliselt piiratud tegevuste kogum või tegevuste kogum konkreetse eesmärgi saavutamiseks määratud tähtajal;
8) projektitoetus - sihtotstarbeline toetus projekti elluviimiseks;
9) kaasfinantseerimine - vallapoolne rahaline panus siseriiklikest vahenditest või välisvahenditest rahastatavatesse fondidesse või programmidesse esitatud projekti rahastamiseks;
10) omafinantseerimine - taotleja omapoolne rahaline või rahaliselt mõõdetav panus projekti või toetatavasse tegevusse;
11) valdkond - valla eelarvega kinnitatud tegevusala/struktuuriüksus;
12) piirkond - Saaremaa vallaks ühinenud valdade haldusterritooriumid 20. oktoobril 2017 kehtinud piirides;
13) külaraha – valla eelarve vahenditest eraldatav toetus külaelu edendamiseks, külakeskkonna ja elukvaliteedi parendamiseks.
§ 5. Toetamise üldpõhimõtted
(1) Tegevused, mis toetuse abil ellu viiakse, peavad toimuma valla haldusterritooriumil, olema suunatud valla elanikele ja/või esindama valda laiemale üldsusele väljapool valla haldusterritooriumi.
(2) Toetust võib taotleda ja kasutada ainult nende tegevuste ja seonduvate kulude osas, mida tehakse pärast taotluse esitamist. Taotluse esitamise ajaks tehtud kulutustele ning toimunud või alustatud tegevustele toetust ei eraldata.
(3) Mittetulundusühingute (edaspidi MTÜ) poolt valla omandis olevate ruumide kasutamine toimub poolte vahelise sihtfinantseerimis- ja/või koostöölepingu alusel. Lepingust tulenevaid kohustusi ei arvestata projektitoetuse ega tegevustoetuse hulka.
(4) Toetuse taotlemisel on eelistatud taotlejad, kelle põhitegevus toetab valla arengukavas sätestatud eesmärkide saavutamist.
(5) Toetatavad kulutused peavad olema põhjendatud, otstarbekad ja lahti kirjutatud, et hinnata nende otstarbekust.
(6) Toetuste taotlusi hindavad Saaremaa Vallavalitsuse (edaspidi valitsus) poolt moodustatud komisjonid, kes teevad valitsusele ettepaneku toetuste rahuldamiseks või mitterahuldamiseks.
(7) Korra alusel ei eraldata toetusi valitsuse hallatavatele asutustele ja valla eraõiguslikele juriidilistele isikutele nende põhimääruse järgseteks tegevusteks.
(8) Stipendiumid määratakse avaliku konkursi alusel, kuhu võivad kandidaate esitada kõik juriidilised ja füüsilised isikud. Stipendiumi suurus ühele stipendiaadile kehtestab valitsus igaks eelarveaastaks oma korraldusega.
(9) Kui projekt vastab korrakaitseseaduse § 58 lõike 3 tunnustele, on toetuse taotlejal kohustus taotleda avaliku ürituse luba Saaremaa Vallavolikogu (edaspidi volikogu) kehtestatud korras.
§ 6. Toetuse liigid
(1) Tegevustoetus on sihtotstarbeline valla eelarvest antav toetus mittetulundusühingu, sihtasutuse, seltsi või seltsingu regulaarsete toimingutega seotud tegevuskulude katmiseks taotlemise aastale järgnevaks kalendriaastaks või järgmisteks kalendriaastateks.
(2) Projektitoetus on valla poolt eraldatav sihtotstarbeline toetus:
1) kogukonna ja valla arengule suunatud tegevuste/ürituste toetamiseks;
2) erinevatest siseriiklikest vahenditest või välisvahenditest rahastatavatest fondidest ja programmidest rahastatavate projektide oma- ja kaasfinantseerimiseks. Projekt, millele kaasfinantseerimist taotletakse, peab olema suunatud avalikus kasutuses oleva infrastruktuuriobjekti parendamiseks, vallas asuva küla arengu soodustamisele, või olema muul moel avalikkusele suunatud.
(3) Stipendium on rahaline toetus valla elanike motiveerimiseks paremate tulemuste saavutamisele kultuuri ja spordivaldkonnas ning loometegevuse arendamisele ja populariseerimisele nii vallas kui kogu maailmas.
(4) Piirkondlik toetus on valla piirkondadele iga-aastaselt valla eelarvest määratav toetus, mille piirkondliku jaotuse otsustab valitsus oma korraldusega vastavalt kinnitatud eelarvele. Piirkondliku toetuse taotlus saadetakse kooskõlastamiseks vastava piirkonna osavallakogule /kogukonnakogule.
(5) Külaraha on valla piirkondades tegutsevate külakogukondade, kus on valitud külavanem või moodustatud MTÜ või seltsing, toetusteks jagatavad vahendid, mis kinnitatakse igaks aastaks valla eelarvega. Külaraha eraldatakse:
3) külaliikumise arendamiseks ja ühistegevuse aktiviseerimiseks.
§ 7. Toetuse andmise valdkonnad
(1) Projektitoetust antakse järgmistes valdkondades:
3) tervishoid- ja sotsiaalhoolekanne, siseturvalisuse ja rahvatervise ennetustöö;
4) haridus- ja teadustegevus;
6) füüsilise elukeskkonna parendamine (sh korteriühistute-, keskkonnakaitse- ja muinsuskaitsealane tegevus);
7) koguduste tegevus ja sakraalehitiste parendamine.
(2) Stipendiumi antakse:
1) õppe- ja teadustöö toetuseks;
2) sporditegevuse toetuseks;
3) loomingulise tegevuse toetuseks kultuuri- ja hariduse alal;
4) loodus-, tehis- ja majanduskeskkonna kujundamiseks ning elukvaliteedi parandamisel.
§ 8. Toetuse eelarve
(1) Lähtuvalt valla arengukavast ja eelarvestrateegiast kinnitab volikogu eelarve vastuvõtmisega igal aastal mittetulundustegevuse toetamiseks (toetuse liikide või valdkondade lõikes) eraldatavad summad, lähtudes rahaliste vahendite olemasolust.
(2) Kui eelarve ei ole eelarveaasta alguseks vastu võetud, võib valitsus eelarve vastuvõtmiseni määrata projektitoetust vastavalt esitatud taotlusele, kuid mitte rohkem kui 1/12 (ühe kaheteistkümnendiku) ulatuses eelmise aasta eelarve vastavatest väljaminekutest, kui need on kavandatud alanud eelarveaasta eelnõus vähemalt samas mahus.
(3) Valitsus kinnitab oma korraldusega kahe nädala jooksul pärast valla eelarve vastuvõtmist toetusliikide taotlusvoorude kogusummad ning kinnitab määratavate toetuste tingimused oma.
(4) Toetusliikide eelarve summadest jaotatakse taotlusvoorude kaudu 80%, toetusliigi reservi jäetakse 20%, mis jaotakse taotlusvoorude väliselt juhtumipõhiselt.
(5) Valla eelarvest eraldatav toetus projektitoetustele on:
1) ürituste korraldamisel maksimaalselt 85% ürituse eelarvelisest kogumaksumusest;
2) projekti kaasrahastamisel maksimaalselt 85% projekti kaasrahastaja poolt nõutavast minimaalsest omafinantseeringust.
(6) Külarahade jaotamisel lähtutakse valla eelarves külakogukondadele eraldatud põhissummadest, piirkonna elanike arvust ja koefitsiendist elaniku kohta. Täpse jaotuse külade lõikes kinnitab valitsus oma korraldusega.
§ 9. Toetatavad tegevused ja kulud
(2) Tegevustoetuse eraldamisel peab MTÜ tegevuseks vajalik objekt olema munitsipaalomandis ja antud avalikku kasutusse. Kui objekt ei ole munitsipaalomandis, siis on õigust toetust taotleda, kui objekti omanikul ja kasutajal on vallaga sõlmitud objekti avaliku kasutamise leping.
(3) Projektide kaasfinantseerimiseks eraldatakse toetust vallas asuva avalikkusele suunatud hoone või rajatise (objekt) ehitamiseks või renoveerimiseks. Eelistatud on projektid, millele taotleja on lisanud omafinantseeringu või leidnud teisi kaasfinantseerijaid. Toetuse suurus ühe taotleja kohta määrab iga-aastaselt valitsus oma korraldusega.
(4) Projektitoetuse saamiseks peab toetatav üritus või tegevus olema kohalikul tasandil (külas, alevikus, piirkonnas, vallas) prioriteetne, innovaatiline või traditsiooniline.
(5) Kõik toetusest tehtavad kulud peavad olema tasutud toetuse saaja arvelduskontolt.
(6) Valla eelarvest ei toetata:
3) muid projekti elluviimise seisukohast põhjendamatuid ja ebaolulisi kulusid.
§ 10. Tingimused toetuse taotlejale
1) kodanikuühendused, kes on registreeritud ja tegutsevad valla haldusterritooriumil ning kelle põhikirjaliste ja/või lepingujärgsete eesmärkide hulka kuulub käesoleva korra §-s 2 tegevuste arendamine või elukeskkonna parendamine või kohaliku omaalgatuse arengule kaasa aitamine;
2) külade arendamise taotluse korral on vajalik külavanemate või küla esindajate kinnitus, kui külavanem ei ole ise taotleja.
(2) Toetuse taotleja peab vastama järgmistele tingimustele:
3) taotleja on kasutanud vallalt varem saadud toetust sihtotstarbepäraselt esitanud toetuse kasutamise kohta korrektsed ja tähtaegselt aruanded ning tagastanud kasutamata jäänud toetuse õigeaegselt ja nõutud summas;
4) taotleja on kinnitanud, et samaks otstarbeks ja perioodiks ei ole ta toetust taotlenud ega saanud;
5) taotleja majandusaasta aruanne ning muud õigusaktidega nõutavad avalikud dokumendid on esitatud ja avalikustatud õigusaktides sätestatud korras ja tähtajaks.
(1) Taotlus esitatakse järgmistel tähtaegadel:
1) tegevustoetuse taotlemiseks järgmiseks eelarveaastaks jooksva eelarveaasta 1. oktoobriks, või valitsuse määratud tähtajaks (v.a pikaajaliste toetuslepingutega kaetud tegevused);
2) projektitoetuse taotlemiseks erinevatest siseriiklikeest või välisvahendite fondidest ja programmidest rahastatavatele projektidele kogu eelarveaasta jooksul vastavalt valitsuse poolt määratud tähtaegadele;
3) stipendiumi taotlemiseks valitsuse määratud tähtajaks;
4) külarahade taotlemiseks valitsuse määratud tähtajaks.
(2) Valitsus kuulutab välja toetuste ja stipendiumite taotlusvoorud valla lehes ning valla veebilehel hiljemalt kaks nädalat enne taotluste ja stipendiumite esitamiseks seatud tähtaega.
(3) Toetuste ja stipendiumi taotlus- ja aruandevormid kinnitab valitsus oma korraldusega.
§ 12. Taotluse menetlemine ja läbivaatamine ning andmete kontroll
(1) Valitsus kontrollib tähtaegselt esitatud taotluste nõuetekohasust, esitatud andmete õigsust ja taotleja nõuetele vastavust 5 (viie) tööpäeva jooksul taotluse registreerimisest.
(2) Puuduste esinemisel taotluses teavitab valitsus sellest taotlejat ja määrab tähtaja puuduste kõrvaldamiseks, mis ei tohi olla lühem kui 5 (viis) tööpäeva. Kui taotleja ei kõrvalda määratud tähtajaks puudusi, lõpetatakse taotluse menetlemine.
(3) Valitsus lõpetab taotluse menetlemise, kui taotlus ei vasta sätestatud kriteeriumidele.
(4) Valitsus jätab taotleja, kes ei ole määratud tähtajaks esitanud varem saadud toetuse kasutamise kohta aruannet, taotluse läbi vaatamata. Taotluse läbi vaatamata jätmisest teavitatakse taotlejat kirjalikult.
§ 13. Toetuse eraldamine
(1) Toetuse andmise või sellest keeldumise otsustab valitsus hindamiskomisjonide ettepanekute alusel ja vormistab korraldusega, milles näidatakse toetuse saaja, summa, toetuse sihtotstarve või keeldumise põhjendus.
(2) Projektitoetuse eraldamise otsustab valitsus hiljemalt 3 (kolme) kuu jooksul pärast taotluse saamist valdkondlike hindamiskomisjonide ettepanekute alusel, arvestades sealjuures:
1) vastava valdkonna eelarveliste vahendite olemasolu, kust toetust taotletakse;
2) projekti objekti või tegevuse sisalduvust arengukavades ja olulisust valla üldise arengu seisukohalt;
3) projekti eelarve kulude põhjendatust;
5) projekti elluviimiseks vajalike finantsressursside, sh taotleja omafinantseeringu olemasolu;
6) toetusest kasusaajate arvu;
7) tegevusvaldkondade mitmekesisust (ürituste arv).
(3) Valitsusel on õigus rahastada taotlusi osaliselt.
(4) Valitsus teatab taotlejale toetuse eraldamisest või eraldamata jätmisest kirjalikult 10 (kümne) tööpäeva jooksul arvates otsuse langetamisest.
§ 14. Stipendiumi määramine
(1) Stipendiumi määramisel arvestatakse taotleja õppeedukust ning õppe- ja spordialaseid saavutusi, sh edukat osalemist olümpiaadidel, konkurssidel, esinemist konverentsidel ja spordivõistlustel, avaldatud publikatsioone, tehtud praktilisi töid jms.
(2) Stipendiumi konkursile esitatud taotluste läbivaatamiseks moodustab valitsus hindamiskomisjoni. Komisjonil on õigus teha ettepanek mitme stipendiumi väljaandmiseks ühes valdkonnas. Sobivate kandidaatide puudumisel võib komisjon teha valitsusele ettepaneku stipendiumi mitte määrata.
(3) Stipendium makstakse valitsuse poolt välja ühekordselt, stipendiaadi pangaarvele.
§ 15. Sihtfinantseerimislepingu sõlmimine ja toetuse ülekandmine
(1) Toetuse saajaga sõlmib valitsus sihtfinantseerimislepingu (edaspidi toetusleping)kuu jooksul arvates otsuse tegemisest.
§ 16. Toetuslepingu pikendamine ja lõpetamine
(1) Kui toetuse saaja ei ole mõjuvatel põhjustel toetust täies mahus kasutanud toetuslepingus ettenähtud aja jooksul, on tal kohustus esitada lepingu pikendamise põhjendatud taotlus valitsusele hiljemalt 1 (üks) kuu enne eelarveaasta lõppu.
(2) Valitsus võib taotleja põhjendatud avalduse alusel pikendada toetuse kasutamise perioodi kuni üks aasta, muutes oma korraldusega toetuslepingus toodud toetusperioodi lõppkuupäeva.
(3) Toetusleping toetuse saajaga lõpetatakse ja toetuse saaja on kohustatud toetuse tagasi maksma, kui:
4) üritus, mille korraldamiseks raha taotleti jääb ära;
(4) Toetuse mittesihtotstarbelise kasutamise või toetuslepingu tingimuste muu rikkumise korral on valitsusel õigus toetusleping üles öelda ja nõuda saadud toetuse kas täielikku või osalist tagastamist.
§ 17. Aruandlus ja järelevalve toetuse kasutamise üle
(1) Toetuse saaja on kohustatud esitama toetuse kasutamise kohta aruande toetuslepingus sätestatud korras ja tähtajaks.
(2) Toetuslepingus nimetatud tähtajaks esitab toetuse saaja valitsusele toetuse kasutamise lõpparuande valitsuse korraldusega kinnitatud vormil valla eelarvest eraldatud toetuse ja taotleja omafinantseeringu kasutamise kohta.
(3) Valitsus kinnitab aruande või nõuab puuduste korral nende likvideerimist 10 (kümne) tööpäeva jooksul.
(4) Valitsusel on õigus nõuda toetuse saajalt kulu- ja maksedokumentide originaalide esitamist, vahearuandeid ning selgitusi, mis tõendavad toetuse sihipärast kasutamist ja projekti terviklikku läbiviimist. Vastav järelevalveakt vormistatakse kirjalikku taasesitamist võimaldavas vormis.
(5) Toetuse saajaga toetuslepingu sõlmimise, toetuse maksmise ning toetuse sihipärase kasutamise üle korraldab perioodilist järelevalvet valitsuse sisekontrolör ja volikogu revisjonikomisjon.
(6) Toetuse määramise ja maksmisega seotud vaidlusi lahendab valitsus. Kui toetuse saaja ei nõustu valitsuse otsusega, võib ta esitada valitsusele vaide haldusmenetluse seaduses sätestatud korras.
1) Kuressaare Linnavolikogu 25.02.2016. a määrus nr 5 „Linnaeelarvest projektidele eraldatavate toetuste määramise kord;
2) Lääne-Saare Vallavolikogu 24.03.2015. a määrus nr 22 „Mittetulundusliku tegevuse toetuse taotlemise, määramise ja kasutamise kord;
3) Leisi Vallavolikogu 16.02.2009. a määrus nr 2 „Kultuuri- ja sporditoetuste maksmise kord“;
4) Pöide Vallavolikogu 29.01.2014. a määrus nr 1 “Pöide valla eelarvest mittetulundustegevuseks toetuse andmise kord“;
5) Mustjala Vallavolikogu 30.01.2015. a määrus nr 3 „Mustjala vallas mittetulundustegevuseks toetuste andmise kord“;
6) Orissaare Vallavolikogu 23.05.2013. a määrus nr 104 „Mittetulunduslikuks tegevuseks toetuste andmise kord“;
7) Pihtla Vallavolikogu 30.04.2015. a määrus nr 5 „Külaelu arenguks toetuse andmise kord“;
8) Lääne-Saare Vallavolikogu 29.06.2016. a määrus nr 22 „Sporditoetuste määramise kord“;
9) Leisi Vallavolikogu 16.01.2006. a määrus nr 1 „Leisi valla kultuuri- ja spordistipendiumi statuudi kinnitamine“;
10) Salme Vallavolikogu 22.01.2007. a määrus nr 6 „Salme valla stipendiumi statuut“.
(1) Määrus jõustub 1. jaanuaril 2019.
(2) Määruse § 11 lõike 1 punkt 1 ja lõige 3 jõustuvad 1. septembril 2018.


Kodukord | Mäetaguse Põhikool
HEV- koordineerija
Kooliolümpiamängud 2018
(direktori 31.08.2016 KK nr 1-7/121)
Mäetaguse Põhikooli kodukord
Kooli kodukord kehtestatakse Põhikooli- ja Gümnaasiumiseaduse § 68 lg 1 alusel. Käesoleva kodukorra redaktsioon on kehtestatud 31.08.2016.a käskkirjaga nr 1-7/121 ja jõustub 01.09.2016.a.
1.1. Mäetaguse Põhikooli kodukord (edaspidi kooli kodukord) on õpilastele ja koolitöötajatele (õpetajad ja teised töötajad) täitmiseks kohustuslik (PGS § 68 lg 1; PGS § 74 lg 1).
1.2. Õpilastele, kes eiravad kooli kodukorda, kohaldatakse põhikooli- ja gümnaasiumiseaduse § 58.
1.3. Kooli kodukord on avalik dokument, millega saab tutvuda kooli veebilehel ja kooli raamatukogus. Kooli kodukord on väljas õpilastele nähtavas kohas, näiteks raamatukogus.
1.4. Kooli kodukord ja selle muudatused esitatakse enne kehtestamist arvamuse andmiseks kooli hoolekogule, õpilasesindusele ja õppenõukogule.
2.1. Koolimaja uksed avatakse õppetöö päevadel kell 7.30, muul ajal tööpäeviti kell 8.15.
2.2. Õppetöö algab üldjuhul kell 09.00.
2.3. Koolis toimuvad õppetunnid direktori poolt kinnitatud tunniplaani ja ruumide jaotusplaani kohaselt
2.4. Asendusi ja muudatusi tunniplaanis on õigus teha ainult õppealajuhatajal.
2.5. Asendusi teatab õpilastele klassijuhataja või õppealajuhataja.
2.6. Koolipäeva jooksul võib õpilane mõjuvatel põhjustel koolist lahkuda klassijuhataja, tema puudumisel õppealajuhataja või direktori loal.
2.7. Õppetunni algusest annab märku meloodia, tunni alustab ja lõpetab õpetaja. Hilinemine tundidesse on lubamatu.
2.8. Söögivahetunnid on 10.40-11.00 ja 11.45-12.05.
2.9. Tunnis ebaviisakalt käitunud õpilase võib õpetaja tunnist eemaldada, tagades õpilasele järelevalve.
2.10. Õpetajal on õigus määrata õpilasele pärast õppetundide lõppemist koolis viibimise kohustus koos määratud tegevusega kuni 1,5 tunni ulatuses ühe õppepäeva jooksul, millest õpetaja teavitab vanemat Stuudiumi kaudu.
2.11. Kehalise kasvatuse tunnist vabastatud õpilased viibivad tunni ajal oma klassi juures ning abistavad vajadusel aineõpetajat, juhul kui õpetaja ei otsusta teisiti.
3. NÕUDED ÕPILASE KÄITUMISELE
3.1. Õpilane peab lugu klassist ja koolist, on viisakas nii kaasõpilaste, õpetajate kui teiste töötajatega, täidab lubadusi, järgib kõlbelisi tõekspidamisi ning häid käitumistavasid.
3.2. Koolis on vaimne ja füüsiline vägivald lubamatu ja seaduse korras karistatav.
3.3. Söögisaalis on lubatud viibida ainult oma klassi söögivaheajal, sööklasse tulevad 1.- 6. klassi õpilased koos nendega tunnis olnud õpetajaga.
3.4. Tunnis söömine, joomine ja närimiskummi närimine pole lubatud.
3.5. Õpilane kannab vastutust kooli vahenditest soetatud ja tema kasutusse antud õppevahendite ja õpikute eest.
3.6. Tubakatoodete, alkohoolsete ja energiajookide ning narkootiliste ainete omamine ning tarbimine on rangelt keelatud nii õppetöö ajal kui ka klassivälistel üritustel.
3.7. Kooli juhtkonna või õpetajaga kooskõlastamata filmimine, pildistamine või lindistamine on keelatud.
3.8. Nutiseadmed peavad olema tundide ajal välja lülitatud/ hääletu peal ja koolikotis, kui õppeprotsessi korraldus seda ei nõua. Õpilasel on ka võimalus tunni alguses panna oma nutiseade (telefon) õpetaja lauale korvi.
3.9. Õpilasel on keelatud viibida tunnis kõrvaklappidega, kui õppetöö korraldus seda ei nõua.
3.10. Koolis on keelatud ropendamine, igat laadi ostu-müügi tehingud, hasartmängud.
3.11. Eluohtlike esemete kooli kaasa võtmine on keelatud.
3.12. Õpetajal on õigus tundi segavad ja tervist kahjustavad esemed ajutiselt hoiule võtta.
3.13. Koolis kantav riietus peab olema korrektne. Spordidressidega käiakse vaid kehalise kasvatuse tundides. Õpilane kannab vahetusjalatseid.
Õppetöö ajal ei kanta kooliruumides peakatteid ega viibita välisriietes.
3.14. Koolis on koolivorm, mille kandmine igapäevaselt on vabatahtlik, pidulikel üritustel soovitatav.
3.15. Koolis toimuvatele pidulikele üritustele (aktused, eksamid jm) tullakse korrektses riietuses või koolivormis.
3.16. Kehalise kasvatuse tundides kannavad õpilased spordidresse ja -jalatseid.
3.17. Kehalise kasvatuse tunnis on turvalisuse huvides pikad juuksed kinni ja suurte ehete kandmine keelatud.
4.1. Kool peab arvestust õppest puudumiste üle ning teeb kokkuvõtte vähemalt üks kord trimestri jooksul ja teavitab sellest lapsevanemat. 4.2. Kool hindab, kas õppest puudumise põhjuseid saab lugeda mõjuvaks. Õppest puudumine on lubatud üksnes mõjuvatel põhjustel:
4.2.2. läbimatu koolitee või muu vääramatu jõu tõttu (s.h ilmastikutingimused), võib õppetunnid ära jätta, kui sõit kooli ja tagasi ei ole korraldatud ning tegeliku toimiva välisõhu temperatuur on 20 külmakraadi ja madalam 1. – 6. klassini, 25 külmakraadi ja madalam 7. - 9. klassini;
4.2.3. olulised perekondlikud põhjused;
4.2.4. kooli esindamisega seotud üritustel, konkurssidel või võistlustel osalemine; 4.2.6. puudumine direktori loal.
4.3. Punktide 4.2.1 – 4.2.4 korral teavitab õpilane või tema vanem hiljemalt õppest puudumise esimesel õppepäeval klassijuhatajat õpilase puudumisest ja selle põhjustest kirjalikult Stuudiumi teate või e-maili kaudu või muus vormis.
4.4. Kui vanem ei ole kooli õpilase puudumisest teavitanud, teavitab klassijuhataja sellest vanemat hiljemalt järgmisel õppepäeval, kasutades vanema poolt koolile esitatud kontaktandmeid. 4.5. Enne õppepäeva lõppu koolitöölt puudumise vajaduse tekkimisel küsib õpilane luba klassijuhatajalt.
4.5. Pikemaajalise õppetöölt puudumise vajadusel esitab õpilane või tema vanem direktorile aineõpetaja(te) ja klassijuhataja kooskõlastusega kirjaliku avalduse, mille viib kooli sekretärile.
4.6. Huvikoolide ja teiste organisatsioonide esindamiseks üritustel, võistlustel, konkurssidel esitab asutuse juht/ treener/ õpetaja vähemalt 3 päeva enne ürituse toimumist kooli direktori nimele allkirjastatud avalduse õpilase õppetööst vabastamiseks.
4.7. Kui koolitöötajal on tekkinud põhjendatud kahtlus, et õpilase puudumise põhjendamisel on esitatud ebaõigeid andmeid, on koolil õigus taotleda vanemalt täiendavaid selgitusi või pöörduda õpilase elukohajärgse omavalitsuse poole.
4.8. Kui vanem ei ole kooli õpilase puudumisest teavitanud ning koolil ei õnnestu puudumise põhjust välja selgitada, teavitab kool hiljemalt järgmisel õppest puudumise päeval sellest õpilase elukohajärgset omavalitsust.
4.9. Põhjuseta puudumise korral rakendab kool kodukorra või põhikooli- ja gümnaasiumiseaduses nimetatud mõjutusvahendeid.
4.10. Õpilase puudumisel perekondlikel põhjustel tagab õpilase vanem õppe korraldamise ja vastustab õpitulemuste saavutamise eest.
5. HINDAMISE KORRALDUS NING ÕPILASTELE JA LAPSEVANEMATELE HINNETEST JA HINNANGUTEST TEAVITAMISE KORD
5.1. Kooli õppekavas sätestatud hindamise tingimused ja kord avalikustatakse kooli koduleheküljel.
5.2. Õpilast ja tema vanemat teavitab kool hindamisest elektroonilise õppeinfosüsteemi (Stuudiumi) kaudu.
5.3. Kui õpilane ja vanem ei ole andnud nõusolekut õpilase hinnetest teavitamiseks elektroonilisel teel, teavitab kool õpilast ja õpilase vanemaid õpilase hinnetest paberkandjal.
5.4. Õpilase või vanema taotluse alusel teavitatakse õpilast või tema vanemat õpilase hinnetest Stuudiumi kirjaliku väljavõtte teel. Kirjalik väljavõte toimetatakse õpilase vanemale kätte paberkandjal õpilase kaudu.
5.5. Õpitulemuste, käitumise ja hoolsuse hindamise tingimusi ja korda tutvustatakse vanematele lapsevanemate koosolekul, vajadusel ka individuaalselt.
6.1. Kooli rajatiste, ruumide, raamatukogu-, õppe-, spordi-, tehniliste vahendite õppekavaväliseks tegevuseks tasuta kasutamine on lubatud direktori või huvijuhi loal.
6.2. Ruumide kasutamisel peab järgima vastava ruumi kasutamiskorda ja graafikut.
6.3. Kool annab rajatisi, ruume, raamatukogu, õppe-, spordi- tehnilisi ja muid vahendeid tasuta kasutamisse lepinguga. Leping võib olla suuline või kirjalik vastavalt poolte vahelisele kokkuleppele. Lepingu koolipoolseks esindajaks on direktor.
7. KOOLI JA KLASSI ÜRITUSED
7.1. Klassiväliseid üritusi üldjuhul õppetundide ajal ei korraldata.
7.2. Õppetundide ajal toimuv ainealane või kasvatuslik üritus peab olema fikseeritud tööplaanis ning kooskõlastatud õppealajuhatajaga vähemalt nädal enne toimumist;
7.3. Kõik kooli ruumides toimuvad õppetöövälised üritused peavad olema fikseeritud ainekaardil vähemalt 1 nädal enne toimumist. Ruumide korrasoleku eest vastutab ürituse organiseerija, lõhkumise või rikkumise puhul hüvitab kahjud.
7.4. Õpilased võivad kasutada kooli ruume väljaspool õppeaega juhtkonna loal ning ürituse eest vastutava õpetaja, lapsevanema või ringijuhi kohalolekul.
8. ÕPLASTE ja KOOLITÖÖTAJATE VAIMSET VÕI FÜÜSILIST TURVALISUST OHUSTAVATE OLUKORDADE ENNETAMISE, NEILE REAGEERIMISE, JUHTUMITEST
TEAVITAMISE, NENDE JUHTUMITE LAHENDAMISE KORD NING ABINÕID ÕPILASTE JA KOOLI TÖÖTAJATE VAIMSE JA FÜÜSILISE VÄGIVALLA ENNETAMISEKS
8.1. Vaimse ja füüsilise turvalisuse tagamise eest vastutavad kõik koolipere liikmed.
8.2. Vaimsest turvalisuse ohust teada saamisel informeeritakse sotsiaalpedagoogi, kelle pädevuses on juhtumi lahendamine või selle juhtumi lahendamise edasiandmine väljaspool kooli olevatele isikutele. Füüsilisest turvalisuse ohust teada saamisel informeeritakse majandusalajuhatajat, kelle ülesande hulka kuulub viivitamatult meetmete tarvitusele võtmine (sh tagajärgede likvideerimine), mis tagaks füüsilise turvalisuse.
8.3. Vaimset või füüsilist vägivalda märkav õpilane pöördub lähedaoleva täiskasvanu poole, kes osutab esmast abi ja pöördub juhtumi lahendamiseks sotsiaalpedagoogi, klassijuhataja, tervishoiutöötaja või direktsiooni poole.
8.4. Probleemide lahendamiseks pöördub lapsevanem abi saamiseks esmalt klassijuhataja poole.
8.5. Koolitöötajad on kohustatud reageerima õpilaste ning koolitöötajate vaimset või füüsilist turvalisust ohustavate olukordade ilmnemisel.
8.6. Alkoholi, tubaka või muu aine omamise korral võetakse keelatud aine õpilaselt ära. Keelatud aine omamisest teavitatakse politseid ja äravõetu antakse üle vanemale või politseile vastavalt politseilt saadud korraldusele.
8.7. Kakluse ja kehalise vigastuse tekitamise korral teavitatakse vanemaid ja politseid, vajadusel kaasatakse medõde või kiirabi.
8.8. Avaliku korra häirimise korral (sõim, avalik solvang jms) selgitatakse välja rikkuja, tehakse kindlaks tunnistajad ja teavitatakse vanemaid ja tehakse avaldus politseile.
8.9. Varastamise, esemete rikkumise või väljapressimise korral peab kahjukannatanud õpilase vanem esitama vastava avalduse politseile.
9. JÄLGIMIS – ja SALVESTUSSEADMETE KASUTAMISE KORD
9.1. Ohu väljaselgitamiseks ja tõrjumiseks või korrarikkumise kõrvaldamiseks kasutatakse koolis toimuva jälgimiseks pilti ja/või heli salvestavat jälgimisseadmestikku.
9.2. Jälgimisseadmestiku salvestist säilitatakse üks kuu salvestamise päevast arvates.
9.3. Juurdepääsuõigus salvestisele on direktoril, kes on koolis juurdepääsuõigust omavaks isikuks.
9.4. Direktor fikseerib kirjaliku aktiga igakordse juurdepääsu salvestisele, fikseerides kuupäeva ja kellaaja ning eesmärgi, mis tingis salvestise vaatamise vajaduse.
9.5. Õppe- ja kasvatusprotsessis ning ülekooliliste pidulike ürituste jäädvustamiseks võidakse koolis kasutada foto-, video- või helisalvestusi.
9.6. Enne foto-, video- või helisalvestuse tegemist peab sellest teavitama kõiki isikuid, kelle tegevust kavatsetakse salvestada ja kooli direktorit.
9.7. Kõiki isikuid ja direktorit teavitamata on lubatud salvestada kooli traditsioonilisi üritusi.
9.8. Kooli pidulike ürituste videod ja fotod võib avalikustada kooli veebilehel.
9.9. Klassipilte võib kokkuleppel vanemate ja lastega avalikustada klassi blogides ja internetipõhistes õpikeskkondades.
10. KOOLI HOONEST VÕI TERRITOORIUMILT SISSE – ja VÄLJALIIKUMISE KONTROLLIMISE NING ÕPILASE KOOLI HOONEST VÕI TERRITOORIUMILT VÄLJALIIKUMISE PIIRAMISE RAKENDAMISE KORD
10.1. Õpilane võib koolist koolipäeva jooksul lahkuda koos aineõpetaja või klassijuhatajaga.
10.2. Õpilasel ei ole õigust koolipäeva jooksul pedagoogilisele personalile teatamata loata lahkuda koolist.
10.3. Külaliste kutsumiseks koolimajja tuleb küsida luba klassijuhatajalt ja teavitada direktorit.
11. KOOLI PÄEVAKAVAST ÕPILASELE KOHALDUVA OSA ÕPILASELE JA TEMA VANEMALE TEATAVAKS TEGEMISE KORD
11.1. Päevakavast õpilasele kohalduv osa ning muudatused selles tehakse õpilasele ja lapsevanemale teatavaks elektroonilise õppeinfosüsteemi Stuudium ja kooli veebilehe kaudu.
11.2. Kui õpilasel või lapsevanemal ei ole võimalik saada teavet elektroonilise õppeinfosüsteemi või kooli veebilehe vahendusel, siis tehakse õpilasele ja lapsevanemale kooli päevakavast õpilasele kohalduv osa teatavaks viisil, milles klassijuhataja lepib kokku õpilase ja lapsevanemaga individuaalselt.
11.3. Kooli päevakavast õpilasele kohalduva osa, ning muudatused selles, loetakse õpilasele ja vanemale kättetoimetatuks elektroonilise õppeinfosüsteemi kaudu, juhul kui vanem on tutvunud elektroonilise õppeinfosüsteemi kaudu vastava infoga.
12. TUNNUSTUSMEETMED ÕPILASTE TUNNUSTAMISEKS ÕPINGUTE JOOKSUL
12.1. Kooli õpilaste tunnustussüsteemi eesmärgiks on õpilaste saavutuste märkamine ja nende tunnustamine kohusetundliku ja tulemusliku õppetöö eest ning osalemise eest huvitöös ja kooli arendustegevuses.
12.2. Ettepanekuid õpilaste tunnustamiseks võivad teha kõik huvipooled: õpilased, lapsevanemad, koolipidaja, kooli töötajad, koostööpartnerite esindajad.
12.3. Õpilaste tunnustamise otsustab kooli direktsioon, õppenõukogu ja õpilasesindus. Otsuse kinnitab kooli direktor käskkirjaga.
12.4. Õpilast tunnustatakse väga hea õppimise, silmapaistvate saavutuste, kooli eduka esindamise, ühiskondliku aktiivsuse ja koolielu edendamise eest järgmiselt:
1) suuline kiitus individuaalsel vestlusel;
2) suuline kiitus klassi ees;
3) kirjalik kiitus õpilaspäevikus või Stuudiumis;
4) direktori käskkirjaga kiituse avaldamine;
5) kooli tänukirjaga tunnustamine;
6) kooli diplomiga tunnustamine;
7) kooli meene ja/või muu kingitusega tunnustamine;
8) avalik tunnustus koolikaaslaste ees;
9) avalik tunnustus kooli kodulehel;
10) õppeaasta lõpus kooli kiituskirjaga kiituse avaldamine väga hea õppimise eest ja aukirjaga hea õppimise eest;
11) vallavanema vastuvõtt.
13. ESEMETE KASUTAMISE VIISID, MIS TOOVAD KAASA ESEMETE HOIULE VÕTMISE KOOLI POOLT
13.1. Koolitöötajal on õigus võtta ese hoiule, kui eset võidakse kasutada viisil, mis võib ohustada isikut ennast või teist isikut, mis võiks kaasa tuua teise isiku vigastamise, tapmise või võõra eseme kahjustamise.
14. KOOLI HOIULE ANTUD ESEMETE HOIUSTAMISE JA NENDE TAGASTAMISE KORD
14.1. Kooli hoiule antud esemete hoiustamisel ja nende tagastamisel lähtub kool Võlaõigusseaduse § 883-986 sätestatust.
14.2. Esemed, mida õpilane kasutab viisil, mis ei ole kodukorraga kooskõlas või ohustavad isikut ennast, võetakse kooli hoiule.
14.3. Eseme hoiulevõtmine protokollitakse.
14.4. Hoiule võtmise kohta koostab protokolli eseme äravõtja. Protokolli märgitakse kooli nimetus, õpilase nimi, klass, hoiulevõtmise aeg, ajaline kestvus ja põhjus ning hoiulevõetava eseme kirjeldus.
14.5. Kooli hoiule antud eset hoiab direktor või õppealajuhataja. Direktor (õppealajuhataja) peab hoidma eset selle säilimist tagaval viisil.
14.6. Kui õpilaselt võetakse ära kellegi teise ese ja direktor teab, kes on eseme omanik, teavitab direktor omanikku või seaduslikku esindajat eseme hoiule võtmisest viivitamata.
14.7. Ese tagastatakse õpilasele õppepäeva lõpus allkirja vastu. Isikut ohustavad või korduvalt hoiule võetud esemed tagastatakse õpilase vanemale.
15. TUGI – ja MÕJUTUSMEETMETE RAKENDAMINE ÕPILASE SUHTES
15.1. Tulenevalt PGS § 58 lõikest 1 võib kool õpilase suhtes rakendada põhjendatud, asjakohaseid ja proportsionaalseid tugi- ja mõjutusmeetmeid, mille eesmärk on mõjutada õpilast kooli kodukorra kohaselt käituma ja teistest lugu pidama ning ennetada turvalisust ohustavate olukordade tekkimist koolis.
15.2. Enne tugi- või mõjutusmeetme määramist kuulatakse ära õpilase selgitused ja põhjendatakse õpilasele tugi- või mõjutusmeetme valikut. Ka lapsevanemal võimaldatakse enne mõjutusmeetme rakendamist anda endapoolne arvamus õpilase käitumise ja mõjutusmeetme rakendamise kohta.
15.3. Sõltuvalt rakendatavast meetmest teavitatakse õpilast ja tema lapsevanemat tugi- ja mõjutusmeetmete rakendamisest ka direktori käskkirja ärakirja või õppenõukogu otsuse ärakirja kättetoimetamise kaudu
16. E-ÕPILASPILETI KASUTAMISE KORD
16.1. Tulenevalt haridus- ja teadusministri määrusest nr 42 “Õpilaspileti väljaandmise kord ja õpilaspileti vorm” § 1 lõikest 1 väljastab kool õpilasele pärast õpilasnimekirja kandmist õppimist tõendava dokumendina õpilaspileti.
16.2. Õpilaspilet antakse õpilasele tasuta.
16.3. Kool tähistab õpilaspileti kehtivuse vastava kuupäeva lisamisega õpilaspiletile igal õppeaastal.
16.4. Õpilane või tema seaduslik esindaja on kohustatud peale õpilase väljaarvamist kooli õpilaste nimekirjast õpilaspileti koolile tagastama. Kool hävitab tagastatud õpilaspiletid.
16.5. Lapsevanemal või eestkostjal on õigus esitada koolile põhjendatud kirjalik taotlus uue õpilaspileti saamiseks, kui: õpilaspilet on rikutud, hävinud, kadunud või varastatud; õpilase nimi või isikukood on muutunud.
16.6. Kool vormistab õpilaspileti duplikaadi õpilasele tasuta.
Kodukorra eelnõu läbiarutamine ja ettepanekute tegemine toimus Mäetaguse Põhikooli õpilasesinduse koosolekul 13.mail 2016.a (koosoleku protokoll 13.mai 2016.a).
Kooli Kodukorra läbiarutamine ja arvamuse andmine toimus Mäetaguse Põhikooli hoolekogu koosolekul 16.juunil 2016.a (koosoleku protokoll 16.juuni 2016.a)
Kooli Kodukorra läbiarutamine ja arvamuse andmine toimus Mäetaguse Põhikooli õppenõukogu koosolekul 2016.a (koosoleku protokoll 30.august 2016.a)