text:
Euroopa Kohtu otsus (neljas koda), 14.12.2016.Connexxion Taxi Services BV versus Staat der Nederlanden – Ministerie van Volksgezondheid, Welzijn en Sport jt.Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Hoge Raad der Nederlanden.Eelotsusetaotlus – Teenuste hanked – Direktiiv 2004/18/EÜ – Artikli 45 lõige 2 – Taotleja või pakkuja isiklik olukord – Fakultatiivsed hankemenetlusest kõrvaldamise alused – Raske eksimus ametialaste käitumisreeglite vastu – Riigisisesed õigusnormid, mis näevad ette iga üksikjuhtumi analüüsi proportsionaalsuse põhimõtte alusel – Hankijate otsused – Direktiiv 89/665/EMÜ – Kohtulik kontroll.Kohtuasi C-171/15.
14. detsember 2016 (
„Eelotsusetaotlus — Teenuste hanked — Direktiiv 2004/18/EÜ — Artikli 45 lõige 2 — Taotleja või pakkuja isiklik olukord — Fakultatiivsed hankemenetlusest kõrvaldamise alused — Raske eksimus ametialaste käitumisreeglite vastu — Riigisisesed õigusnormid, mis näevad ette iga üksikjuhtumi analüüsi proportsionaalsuse põhimõtte alusel — Hankijate otsused — Direktiiv 89/665/EMÜ — Kohtulik kontroll”
Kohtuasjas C‑171/15,
mille ese on ELTL artikli 267 alusel Hoge Raad der Nederlanden’i (Madalmaade kõrgeim kohus) 27. märtsi 2015. aasta otsusega esitatud eelotsusetaotlus, mis saabus Euroopa Kohtusse 15. aprillil 2015, menetluses
arvestades kirjalikus menetluses ja 27. aprilli 2016. aasta kohtuistungil esitatut,
Connexxion Taxi Services BV, esindaja: advocaat J. van Nouhuys,
Transvision BV, Rotterdamse Mobiliteit Centrale RMC BV ja Zorgvervoercentrale Nederland BV, esindajad: advocaat J. P. Heering ja advocaat P. Heemskerk,
Madalmaade valitsus, esindajad: H. M. Stergiou, M. K. Bulterman, M. A. M. de Ree ja J. Langer,
Itaalia valitsus, esindaja: G. Palmieri, keda abistasid avvocato dello Stato S. Varone ja avvocato dello Stato F. Di Matteo,
Euroopa Komisjon, esindajad: A. Tokár ja S. Noë,
Eelotsusetaotlus käsitleb küsimust, kuidas tõlgendada Euroopa Parlamendi ja nõukogu 31. märtsi 2004. aasta direktiivi 2004/18/EÜ ehitustööde riigihankelepingute, asjade riigihankelepingute ja teenuste riigihankelepingute sõlmimise korra kooskõlastamise kohta (ELT 2004, L 134, lk 114; ELT eriväljaanne 06/07, lk 132) artikli 45 lõiget 2 ning küsimust, milline on hankijate otsuste üle teostatava kohtuliku kontrolli ulatus.
Eelotsusetaotlus esitati kohtuvaidluse raames, mille pooled on ühelt poolt Connexxion Taxi Services BV (edaspidi „Connexxion“) ja teiselt poolt Staat der Nederlanden – Ministerie van Volksgezondheid, Welzijn en Sport (Madalmaade riik – Tervishoiu-, heaolu- ja spordiministeerium, edaspidi „ministeerium“) ja ettevõtjate ühendus, kuhu kuuluvad Transvision BV, Rotterdamse Mobiliteit Centrale RMC BV ja Zorgvervoercentrale Nederland BV, (edaspidi koos „ettevõtjate ühendus“) ning mille ese on ministeeriumi otsus tunnistada edukaks viimati nimetatud ettevõtjate ühenduse pakkumus.
Direktiivi 2004/18 põhjendus 2 on sõnastatud järgmiselt:
Direktiivi artiklis 2 „Lepingute sõlmimise põhimõtted“ on sätestatud:
Direktiivi II jaotise VII peatüki 2. jagu reguleerib „Kvalitatiivse valiku kriteerium[e]“. See sisaldab artiklit 45 „Kandidaadi või pakkuja isiklik olukord“. Selle artikli lõikes 1 on loetletud taotleja või pakkuja kohustuslikud hankemenetlusest kõrvaldamise alused. Sama artikli lõikes 2 on loetletud fakultatiivsed hankemenetlusest kõrvaldamise alused ning see oli sõnastatud järgmiselt:
„Lepingus osalemisest võib välja jätta iga ettevõtja:
kes on raskelt eksinud ametialaste käitumisreeglite vastu, kui ostja suudab seda mis tahes viisil tõestada;
Liikmesriigid määravad kindlaks käesoleva lõike rakenduskorra ühenduse ja siseriikliku õiguse alusel.“
Direktiivi VII A lisa „Teave, mis peab sisalduma riigihankelepingute sõlmimise teadetes“ nimetab punktis 17 ära „[v]alikukriteeriumid, mille alusel võidakse pakkujad välistada nende isiklikust seisukorrast lähtudes, ja vajalik teave, mille alusel on võimalik otsustada, et nad ei kuulu välistamist võimaldavate juhtumite alla […]“.
Nõukogu 21. detsembri 1989. aasta direktiivi 89/665/EMÜ riiklike tarne- ja ehitustöölepingute sõlmimise läbivaatamise korra kohaldamisega seotud õigus- ja haldusnormide kooskõlastamise kohta (EÜT 1989, L 395, lk 33; ELT eriväljaanne 06/01, lk 246), mida on muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. detsembri 2007. aasta direktiiviga 2007/66/EÜ (ELT 2007, L 335, lk 31), artikkel 1 „Läbivaatamise korra reguleerimisala ja kättesaadavus“ näeb lõike 1 kolmandas lõigus ette järgmist:
„Liikmesriigid võtavad seoses direktiivi 2004/18/EÜ reguleerimisalasse kuuluvate lepingutega vajalikud meetmed tagamaks, et tellijate otsuseid saaks läbi vaadata tõhusalt ning eelkõige võimalikult kiiresti kooskõlas käesoleva direktiivi artiklitega 2–2f, kui põhjenduseks on kõnealuste otsuste vastuolu riigihankeid käsitlevate ühenduse õigusaktide või seda õigust rakendavate siseriiklike eeskirjadega.“
Direktiiv 2004/18 asendati Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. veebruari 2014. aasta direktiiviga 2014/24/EL riigihangete kohta ja direktiivi 2004/18 kehtetuks tunnistamise kohta (ELT 2004, L 94, lk 65). Direktiivi 2014/24 artikli 91 kohaselt tunnistati direktiiv 2004/18 kehtetuks alates 18. aprillist 2016.
Direktiiv 2004/18 võeti Madalmaade õigusse üle 16. juuli 2005. aasta Besluit houdende regels betreffende de procedures voor het gunnen van overheidsopdrachten voor werken, leveringen en diensteninga (määrus, millega kehtestatakse ehitustööde riigihankelepingute, asjade riigihankelepingute ja teenuste riigihankelepingute sõlmimise korda reguleerivad eeskirjad, Staatsblad 2005, lk 408; edaspidi „määrus“).
Direktiivi artikli 45 lõike 2 punkt d võeti Madalmaade õigusse üle määruse artikli 45 lõike 3 punktiga d, mis on sõnastatud järgmiselt:
„Hankija võib kõrvaldada hankemenetlusest iga ettevõtja:
kes on raskelt eksinud ametialaste käitumisreeglite vastu, kui hankija suudab seda mis tahes viisil tõendada;
Määruse seletuskirjas on artikli 45 lõike 3 kohta täpsustatud järgmist:
„Küsimusele, kas ettevõtja tuleb hankemenetlusest tegelikult kõrvaldada ning millise ajavahemiku vältel, tuleb direktiivi üldiste kaalutlustega arvestades alati anda proportsionaalne ja mittediskrimineeriv vastus. Mõiste „proportsionaalne“ tähendab seda, et hankemenetlusest kõrvaldamine ja kõrvaldamise kestus peavad olema süülise käitumise raskusega proportsionaalsed. Samamoodi peavad hankemenetlusest kõrvaldamine ja kõrvaldamise kestus olema proportsionaalsed hanke tähtsusega. Seetõttu ei ole proportsionaalsuse põhimõttega kooskõlas see, kui riik kehtestab absoluutse tähtaja, mille vältel õigusvastaselt käitunud ettevõtja ei saa automaatselt osaleda hankemenetluses. See tähendab ka seda, et tegemist on juhtumipõhise lähenemisega, sest hankija peab kõigi hangete raames iga üksikjuhtumi puhul alati hindama, kas ta peab konkreetsel juhul kõrvaldama hankemenetlusest teatava ettevõtja (võttes arvesse hanke laadi ja tähtsust, pettuse laadi ja tähtsust ning meetmeid, mis ettevõtja on vahepeal võtnud).
Ministeerium algatas 10. juulil 2012 hankemenetluse, et sõlmida leping „[p]iiratud liikumisvõimega inimestele sotsiaalrekreatiivse regioonideülese veoteenuse osutamiseks“. Selle teenuse eesmärk on võimaldada piiratud liikumisvõimega inimestel vabalt reisida, eraldades neile iga aasta taksokilomeetrites väljendatud reisieelarve. Riigihankeleping sõlmitakse vähemalt kolmeks aastaks ja üheksaks kuuks ja selle maksumus on ligikaudu 60 miljonit eurot aastas.
Hankemenetlust kirjeldatakse täpsemalt dokumendis „Kirjeldav dokument“, mille jaotise „Hankemenetlusest kõrvaldamise alused ja sobivusnõuded“ punktis 3.1 on eeskätt märgitud järgmine:
„Pakkumus, mille puhul on kohaldatav hankemenetlusest kõrvaldamise alus, jäetakse arvesse võtmata ja (sisuliselt) täpsemalt hindamata.”
Hankemenetlusest kõrvaldamise aluseid puudutavas osas viidatakse kirjeldavas dokumendis „teabevormile“, mille pakkujad peavad täitma ja esitama oma pakkumuse kohustusliku lisana. Kirjeldavas dokumendis on märgitud:
„Pakkuja deklareerib sellega seoses […], et tema suhtes ei ole kohaldatavad hankemenetlusest kõrvaldamise alused (vt vormi punktid 2 ja 3); seda kinnitab ta endapoolse teabevormi allkirjastamisega.“
Selle vormiga deklareerib pakkuja eeskätt, et „ettevõtja ja selle juhatuse liikmed ei ole raskelt eksinud ametialaste käitumisreeglite vastu“.
Hankes osalesid eeskätt Connexxion ja ettevõtjate ühendus. 8. oktoobri 2012. aasta kirjaga teatas ministeerium Connexxionile, et tema pakkumus oli jäänud teiseks ja et tal on kavas tunnistada edukaks ettevõtjate ühenduse pakkumus.
20. novembril 2012 määras Madalmaade konkurentsiamet (Nederlandse Mededingingsautoriteit) ettevõtjate ühenduse kahele ettevõtjale ning nende kahe ettevõtja juhtivtöötajatele Madalmaade konkurentsiseaduse rikkumise eest rahatrahvi. Tuvastatud rikkumised seonduvad teiste ettevõtjatega ajavahemikel 18. detsembrist 2007 kuni 27. augustini 2010 ja 17. aprillist 2009 kuni 1. märtsini 2011 sõlmitud kokkulepetega. Ministeerium leidis, et tegemist on raske eksimusega ametialaste käitumisreeglite vastu, kuid jättis kehtima oma otsuse tunnistada edukaks ettevõtjate ühenduse pakkumus, sest viimase viidatud eksimuse tõttu hankemenetlusest kõrvaldamine oleks olnud tema arvates ebaproportsionaalne.
Connexxion palus esialgse õiguskaitse menetluse raames keelata ministeeriumil tunnistada edukaks ettevõtjate ühenduse pakkumus. Voorzieningenrechter te Den Haag (Haagi esialgse õiguskaitse taotlusi lahendav kohus, Madalmaad) rahuldas 17. aprilli 2013. aasta otsusega Connexxioni nõude põhjendusel, et pärast seda, kui ministeerium oli tuvastanud raske eksimuse ametialaste käitumisreeglite vastu, ei olnud tal enam võimalik hinnata proportsionaalsust.
Gerechtshof Den Haag (Haagi apellatsioonikohus, Madalmaad) tühistas 3. septembri 2013. aasta otsusega esialgse õiguskaitse taotlusi lahendava kohtu otsuse ja andis ministeeriumile loa tunnistada põhikohtuasjas kõne all olevas hankemenetluses edukaks ettevõtjate ühenduse pakkumus, sest ta leidis, et liidu õigus ei keela hankijal proportsionaalsuse põhimõtte alusel hinnata, kas pakkuja, kelle suhtes on kohaldatav fakultatiivne hankemenetlusest kõrvaldamise alus, tuleb hankemenetlusest kõrvaldada, ning et sel moel proportsionaalsust hinnates ei rikkunud ministeerium võrdse kohtlemise ja läbipaistvuse põhimõtteid.
Connexxion esitas selle otsuse peale kassatsioonkaebuse Hoge Raad der Nederlandenile (Madalmaade kõrgeim kohus).
See kohus täheldab, et põhikohtuasja iseloomustab esiteks asjaolu, et hankija teatas hanketeate tingimustes, et pakkumus, mille suhtes on kohaldatav hankemenetlusest kõrvaldamise alus, jääb arvesse võtmata seda sisuliselt hindamata, ning teiseks asjaolu, et otsus tunnistada teatava pakkuja pakkumus edukaks jäeti sellegipoolest kehtima pärast seda, kui hankija oli tuvastanud, et see pakkuja oli raskelt eksinud ametialaste käitumisreeglite vastu hanketeate tingimuste tähenduses.
Eelotsusetaotluse esitanud kohus rõhutab, et määruse artikli 45 lõikega 3 võetakse riigisisesesse õigusse üle kõik direktiivi 2004/18 artikli 45 lõike 2 esimeses lõigus ette nähtud fakultatiivsed hankemenetlusest kõrvaldamise alused. Ent määruse seda sätet käsitlevast seletuskirja osast nähtub tema väitel seoses nende hankemenetlusest kõrvaldamise aluste kohaldamisega, et direktiivi üldpõhimõtteid arvestades tuleb küsimus, kas pakkuja tuleb hankemenetlusest tegelikult kõrvaldada, lahendada proportsionaalsel ja mittediskrimineerival viisil. Nii peab hankija tema väitel iga üksikjuhtumi puhul hindama, kas teatav ettevõtja tuleb asjaomasest hankemenetlusest kõrvaldada, võttes arvesse hanke laadi ja tähtsust, pettuse laadi ja tähtsust ning meetmeid, mis ettevõtja on vahepeal võtnud.
Seega kohustab riigisisene õigus hankijat pärast seda, kui ta on tuvastanud raske eksimuse ametialaste käitumisreeglite vastu, proportsionaalsuse põhimõtte alusel otsustama, kas eksimuse toimepanija tuleb hankemenetlusest tegelikult kõrvaldada.
Seega võib tema arvates proportsionaalsuse hindamist käsitada riigisiseses õiguses ette nähtud fakultatiivsete hankemenetlusest kõrvaldamise aluste kohaldamise kriteeriumide paindlikumaks muutmisena 9. veebruari 2006. aasta otsuse La Cascina jt (C‑226/04 ja C‑228/04, EU:C:2006:94, punkt 21) ja 10. juuli 2014. aasta otsuse Consorzio Stabile Libor Lavori Pubblici (C‑358/12, EU:C:2014:2063, punktid 35 ja 36) tähenduses. Direktiivi 2004/18 artikli 45 lõike 2 teise lõigu kohaselt peab riigisiseses õiguses ette nähtud paindlikumaks muutmine olema kooskõlas liidu õiguse ja eeskätt võrdse kohtlemise ja läbipaistvuse põhimõtetega. See kohus väidab, et põhikohtuasjas hindas ministeerium kui hankija pärast toimepandud eksimuse tuvastamist proportsionaalsuse põhimõtte alusel, kas ettevõtjate ühenduse ametialane ausus ja usaldusväärsus saab olla asjaomase hanke täitmisel tagatud. Kõnealune ühendus olevat võtnud selleks vajalikud meetmed.
Eelotsusetaotluse esitanud kohus märgib, et Euroopa Kohus ei ole praeguse ajani veel vastanud küsimusele, kas liidu õigusega ja eeskätt direktiivi artikli 45 lõikega 2 on vastuolus see, kui hankija on kohustatud riigisisese õiguse kohaselt ja proportsionaalsuse põhimõtte alusel hindama, kas pakkuja, kes on raskelt eksinud ametialaste käitumisreeglite vastu, tuleb hankemenetlusest tegelikult kõrvaldada. Samuti ei ole Euroopa Kohus tema sõnul andnud vastust küsimusele, kas sellega seoses omab tähtsust asjaolu, et hankija on hanketeate tingimustes ette näinud, et pakkumus, mille suhtes on kohaldatav hankemenetlusest kõrvaldamise alus, jäetakse arvesse võtmata seda sisuliselt hindamata. Lisaks sellele ei sisalda direktiiv tema sõnul ühtegi sätet hankijate otsuste kohtuliku kontrolli ulatuse kohta.
Kas liidu õigusega, eeskätt direktiivi 2004/18 artikli 45 lõikega 2 on vastuolus liikmesriigi õigusnormid, mis kohustavad hankijat proportsionaalsuse põhimõtet kohaldades kontrollima, kas pakkuja, kes on raskelt eksinud ametialaste käitumisreeglite vastu, tuleb hankemenetlusest tegelikult kõrvaldada?
Kas seejuures on oluline, et hankija on hanke tingimustesse lisanud sätte, mille kohaselt jäetakse pakkumus, mille suhtes on kohaldatav hankemenetlusest kõrvaldamise alus, arvesse võtmata ja sisuliselt täpsemalt hindamata?
Kui esimese küsimuse punktile a vastatakse eitavalt: kas liidu õigusega on vastuolus, kui liikmesriigi kohus ei kontrolli proportsionaalsuse põhimõtte alusel „põhjalikult“ hinnangut, mille hankija käesolevas kohtuasjas andis, vaid piirdub („marginaalse“) kontrolliga, kas hankija võis mõistlikult teha otsuse jätta pakkuja, kes on raskelt eksinud ametialaste käitumisreeglite vastu direktiivi 2004/18 artikli 45 lõike 2 esimese lõigu tähenduses, hankemenetlusest siiski kõrvaldamata?“
Sissejuhatuseks tuleb märkida, et põhikohtuasjas kõne all olevad asjaolud, mida on kirjeldatud käesoleva kohtuotsuse punktides 12–17, leidsid aset enne seda, kui möödus liikmesriikidele direktiivi 2014/24 riigisisesesse õigusse ülevõtmiseks ette nähtud tähtpäev (18. aprill 2016). Sellest tulenevalt peab eelotsuse küsimusi hindama ratione temporis, arvestades ainuüksi direktiivi 2004/18 selle Euroopa Kohtu praktikast tulenevas tõlgenduses.
Direktiivi 2004/18 kohaldamisalasse kuuluvaid hankeid käsitleva Euroopa Kohtu praktika kohaselt jätab artikli 45 lõige 2 selles nimetatud seitsme hankemenetlusest kõrvaldamise põhjuse, mis seonduvad taotlejate ametialase aususe, maksejõulisuse või usaldusväärsusega, kohaldamise liikmesriikide otsustada, mida tõendab sätte alguses sisalduv väljend „[l]epingus osalemisest võib välja jätta“ (vt seoses nõukogu 18. juuni 1992. aasta direktiivi 92/50/EMÜ, millega kooskõlastatakse riiklike teenuslepingute sõlmimise kord (EÜT 1992, L 209, lk 1; ELT eriväljaanne 06/01, lk 322), artikliga 29 kohtuotsus, 9.2.2006, La Cascina jt, C‑226/04 ja C‑228/04, EU:C:2006:94, punkt 21). Lisaks sellele määravad liikmesriigid artikli 45 lõike 2 teise lõigu kohaselt kindlaks asjaomase lõike 2 rakenduskorra siseriikliku ja liidu õiguse alusel (vt selle kohta kohtuotsus, 10.7.2014, Consorzio Stabile Libor Lavori Pubblici, C‑358/12, EU:C:2014:2063, punkt 35).
Järelikult ei ole direktiivi 2004/18 artikli 45 lõikega 2 kavandatud selles ette nähtud hankemenetlusest kõrvaldamise aluste ühetaolist kohaldamist liidu tasandil, kuivõrd liikmesriigid võivad neid hankemenetlusest kõrvaldamise aluseid üldse mitte kohaldada või hoopis lisada need riigisisestesse õigusnormidesse rangusega, mis võib vastavalt juhtumile olla erinev, vastavalt riigisisesel tasandil valitsevatele õiguskorra, majanduslikele või sotsiaalsetele kaalutlustele. Selles raamistikus on liikmesriikidel õigus kõnealuses sättes kehtestatud kriteeriume leevendada või paindlikumaks muuta (kohtuotsus, 10.7.2014, Consorzio Stabile Libor Lavori Pubblici, C‑358/12, EU:C:2014:2063, punkt 36 ja seal viidatud kohtupraktika).
Käesoleval juhul tuleb märkida, et seoses pädevusega kõrvaldada ettevõtja hankemenetlusest raske eksimuse tõttu ametialaste käitumisreeglite vastu ei ole Madalmaade Kuningriik oma õigusnormides täpsustanud direktiivi artikli 45 lõike 2 teise lõigu kohaldamise tingimusi, vaid on usaldanud määrusega selle pädevuse teostamise hankijatele. Nimelt annavad põhikohtuasjas kõne all olevad Madalmaade õigusnormid hankijale pädevuse lugeda konkreetse hankemenetluse puhul kohaldatavaks direktiivi artikli 45 lõikes 2 ette nähtud fakultatiivsed hankemenetlusest kõrvaldamise alused.
Seoses selle pakkuja hankemenetlusest kõrvaldamise alusega, mis seisneb raskes eksimuses ametialaste käitumisreeglite vastu, nähtub eelotsusetaotlusest, et kõnealused õigusnormid kohustavad asjaomast hankijat, kes on tuvastanud pakkuja sellise eksimuse, hindama proportsionaalsuse põhimõtte alusel, kas viimane tuleb hankemenetlusest tegelikult kõrvaldada.
Seega ilmneb, et hankemenetlusest kõrvaldamise proportsionaalsuse hindamine muudab direktiivi 2004/18 artikli 45 lõike 2 punktis d ette nähtud raskel eksimusel ametialaste käitumisreeglite vastu põhineva hankemenetlusest kõrvaldamise aluse kohaldamise paindlikumaks vastavalt käesoleva kohtuotsuse punktis 29 tsiteeritud kohtupraktikale. Lisaks sellele tuleneb sama direktiivi põhjendusest 2, et proportsionaalsuse põhimõte on hankemenetluste suhtes üldiselt kohaldatav.
Seega tuleb esimese küsimuse punktile a vastata, et liidu õigusega ja eeskätt direktiivi 2004/18 artikli 45 lõikega 2 ei ole vastuolus sellised riigisisesed õigusnormid, nagu on kõne all põhikohtuasjas ja mis kohustavad hankijat proportsionaalsuse põhimõtte alusel hindama, kas taotleja, kes on raskelt eksinud ametialaste käitumisreeglite vastu, tuleb hankemenetlusest tegelikult kõrvaldada.
Esimese küsimuse punktiga b soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt teada saada, kas direktiivi 2004/18 sätteid tuleb võrdse kohtlemise põhimõtet ja sellest tulenevat läbipaistvuse kohustust arvestades tõlgendada nii, et nendega on vastuolus, kui hankija otsustab tunnistada edukaks sellise pakkuja pakkumuse, kes on raskelt eksinud ametialaste käitumisreeglite vastu, põhjendusel, et selle pakkuja kõrvaldamine hankemenetlusest oleks vastuolus proportsionaalsuse põhimõttega, samas kui asjaomase hanke hanketeate tingimuste kohaselt tuleb pakkuja, kes on raskelt eksinud ametialaste käitumisreeglite vastu, tingimata hankemenetlusest kõrvaldada, kaalumata seda, kas selline sanktsioon on proportsionaalne või mitte.
Põhikohtuasjas kõne all olevatest õigusnormidest tuleneb, et hankijal on ulatuslik kaalutlusõigus direktiivi 2004/18 artikli 45 lõike 2 – mis näeb ette ettevõtja poolsel raskel eksimusel ametialaste käitumisreeglite vastu põhineva fakultatiivse hankemenetlusest kõrvaldamise aluse – kohaldamise tingimuste kehtestamisel hankedokumentides ja nende tegelikul kohaldamisel.
Ei saa välistada, et juba hankedokumente koostades asub hankija asjaomase hanke laadist, selle esemeks olevate soorituste tundlikust olemusest ja sellest johtuvalt ettevõtjatele esitatavatest ametialase aususe ja usaldusväärsuse nõuetest tulenevalt seisukohale, et raske eksimus ametialaste käitumisreeglite vastu peab kaasa tooma pakkumuse automaatselt arvesse võtmata jätmise ning eksimuse toime pannud pakkuja hankemenetlusest kõrvaldamise, tingimusel et eksimuse raskuse hindamisel on tagatud proportsionaalsuse põhimõtte järgimine.
Selline hankedokumentides sisalduv ja üheselt mõistetav tingimus, nagu on kõne all põhikohtuasjas vaatluse all olevas hankemenetluses, võimaldab kõigil mõistlikult informeeritud ja tavapäraselt tähelepanelikel ettevõtjatel hankija nõudeid ja hanketingimusi teada, et vastavalt toimida.
Seoses küsimusega, kas hankija on asjaomaste riigisiseste õigusnormide alusel kohustatud hindama või on tal nende alusel võimalik hinnata pärast pakkumuste esitamist või isegi pärast pakkujate väljavalimist, kas sellise hankemenetlusest kõrvaldamise aluse alusel, mis seisneb raskes eksimuses ametialaste käitumisreeglite vastu, hankemenetlusest kõrvaldamine on kooskõlas proportsionaalsuse põhimõttega, samas kui vastava hanke hanketeate tingimuste kohaselt tuleb ametialaste käitumisreeglite vastu raskelt eksinud pakkuja tingimata hankemenetlusest kõrvaldada, kaalumata seda, kas selline sanktsioon on proportsionaalne või mitte, tuleb meenutada, et hankija peab rangelt kinni pidama enda poolt kindlaks määratud kriteeriumidest (vt selle kohta kohtuotsus, 10.10.2013, Manova, C‑336/12, EU:C:2013:647, punkt 40 ja seal viidatud kohtupraktika), võttes arvesse eeskätt direktiivi 2004/18 VII A lisa punkti 17.
Võrdse kohtlemise põhimõte nõuab, et hankest huvitatud ettevõtjatel oleks pakkumuste koostamisel võrdsed võimalused ja et neil oleks võimalik teada täpselt menetluse nõudeid ning olla kindel selles, et samad nõuded kehtivad kõikide konkurentide kohta (vt selle kohta kohtuotsus, 2.6.2016, Pizzo, C‑27/15, EU:C:2016:404, punkt 36).
Läbipaistvuse kohustus nõuab, et kõik hankemenetluse tingimused ja kord oleks hanketeates või hankedokumentides selgelt, täpselt ja üheselt mõistetavalt sõnastatud, võimaldamaks kõigil mõistlikult informeeritud ja tavapäraselt tähelepanelikel ettevõtjatel mõista nende täpset ulatust ja nendest ühtemoodi aru saada (vt selle kohta kohtuotsus, 2.6.2016, Pizzo, C‑27/15, EU:C:2016:404, punkt 36 ja seal viidatud kohtupraktika).
Põhikohtuasjas kõne all oleva hankemenetlusest kõrvaldamise proportsionaalsuse hindamisega seoses tuleb märkida, et teatavatel huvitatud ettevõtjatel, kes on teadlikud hankedokumentides ette nähtud hankemenetlusest kõrvaldamise tingimusest ning sellest, et nad on toime pannud sellise eksimuse ametialaste käitumisreeglite vastu, mis võidakse määratleda raskena, võib tekkida kiusatus esitada siiski pakkumus lootuses, et nad jäetakse hankemenetlusest kõrvaldamata nende olukorra hilisema proportsionaalsuse põhimõtte alusel hindamise tulemusel vastavalt põhikohtuasjas kõne all olevatele riigisisestele õigusnormidele, samas kui teised võrdväärses olukorras ettevõtjad jätavad pakkumuse esitamata, lähtudes kõnealuse hankemenetlusest kõrvaldamise tingimuse sõnastusest, mis sellist proportsionaalsuse hindamist ei maini.
Viimati nimetatud hüpotees tuleb ette eeskätt teiste liikmesriikide ettevõtjate puhul, kes on asjaomaste riigisiseste õigusnormide sõnastuse ja kohaldamise tingimustega vähem tuttavad. See kehtib veelgi enam sellises olukorras, nagu on kõne all põhikohtuasjas, kus hankija kohustus hinnata raske eksimuse tõttu ametialaste käitumisreeglite vastu hankemenetlusest kõrvaldamise proportsionaalsust, ei tulene mitte määruse artikli 45 lõike 3 sõnastusest endast, vaid üksnes seda sätet käsitlevast seletuskirja osast. Madalmaade valitsuse poolt Euroopa Kohtu menetluse raames esitatud teabest nähtub aga, et seletuskiri ei ole iseenesest siduv, vaid seda tuleb lihtsalt arvesse võtta asjaomase sätte tõlgendamisel.
Seega võib asjaomase hankemenetlusest kõrvaldamise hindamine proportsionaalsuse põhimõtte alusel – olukorras, kus selle hanke hanketeate tingimused näevad ette selliste pakkumuste arvesse võtmata jätmise, mille puhul esineb kõnealune hankemenetlusest kõrvaldamise alus, neid pakkumusi kõnealuse põhimõtte alusel hindamata – seada huvitatud ettevõtjad ebakindlasse olukorda, riivata võrdse kohtlemise põhimõtet ja rikkuda läbipaistvuse kohustust.
Esitatud kaalutlustega arvestades tuleb esimese küsimuse punktile b vastata, et direktiivi 2004/18 sätteid, eeskätt direktiivi artiklit 2 ja VII A lisa punkti 17 tuleb võrdse kohtlemise põhimõtet ja sellest tulenevat läbipaistvuse kohustust arvestades tõlgendada nii, et nendega on vastuolus, kui hankija otsustab tunnistada edukaks sellise pakkuja pakkumuse, kes on raskelt eksinud ametialaste käitumisreeglite vastu, põhjendusel, et selle pakkuja kõrvaldamine hankemenetlusest oleks vastuolus proportsionaalsuse põhimõttega, samas kui asjaomase hanke hanketeate tingimuste kohaselt tuleb pakkuja, kes on raskelt eksinud ametialaste käitumisreeglite vastu, tingimata hankemenetlusest kõrvaldada, kaalumata seda, kas selline sanktsioon on proportsionaalne või mitte.
Arvestades seda, et vastus esimese küsimuse punktile a annab liikmesriigi kohtule vajalikud juhised tema menetluses oleva kohtuvaidluse lahendamiseks, ei ole teisele küsimusele vaja vastata.
Liidu õigusega ja eeskätt Euroopa Parlamendi ja nõukogu 31. märtsi 2004. aasta direktiivi 2004/18/EÜ ehitustööde riigihankelepingute, asjade riigihankelepingute ja teenuste riigihankelepingute sõlmimise korra kooskõlastamise kohta artikli 45 lõikega 2 ei ole vastuolus sellised riigisisesed õigusnormid, nagu on kõne all põhikohtuasjas ja mis kohustavad hankijat proportsionaalsuse põhimõtte alusel hindama, kas taotleja, kes on raskelt eksinud ametialaste käitumisreeglite vastu, tuleb hankemenetlusest tegelikult kõrvaldada.
Direktiivi 2004/18 sätteid, eeskätt direktiivi artiklit 2 ja VII A lisa punkti 17 tuleb võrdse kohtlemise põhimõtet ja sellest tulenevat läbipaistvuse kohustust arvestades tõlgendada nii, et nendega on vastuolus, kui hankija otsustab tunnistada edukaks sellise pakkuja pakkumuse, kes on raskelt eksinud ametialaste käitumisreeglite vastu, põhjendusel, et selle pakkuja kõrvaldamine hankemenetlusest oleks vastuolus proportsionaalsuse põhimõttega, samas kui asjaomase hanke hanketeate tingimuste kohaselt tuleb pakkuja, kes on raskelt eksinud ametialaste käitumisreeglite vastu, tingimata hankemenetlusest kõrvaldada, kaalumata seda, kas selline sanktsioon on proportsionaalne või mitte.
) * Kohtumenetluse keel: hollandi.

matches: kohus kohus kohus kohus Kohus Kohus kohus kohus


Laevapere liikmete Eestisse lubamise kord – Riigi Teataja
Vastu võetud 13.08.2002 nr 268
RT I 2002, 72, 436
26.04.2004 nr 126 (RT I 2004, 31, 216) 1.05.2004
Määrus kehtestatakse «Riigipiiri seaduse» § 14 lõike 2 punkti 4 alusel.
LAEVAPERE LIIKMETE EESTISSE LUBAMINE
§ 1. Laevapere liikme Eestisse lubamine
(1) Laevapere liige lubatakse Eestisse «Välismaalaste seaduses» sätestatud alustel.
(2) Laevapere liige, kes töötab laeval, mis on registreeritud Rahvusvahelise Tööorganisatsiooni (ILO) konventsiooniga «Meremeeste riiklike isikut tõendavate dokumentide kohta» (RT II 1996, 38, 142) või Rahvusvahelise Mereorganisatsiooni (IMO) «Rahvusvahelise mereliikluse hõlbustamise 1965. aasta konventsiooniga» (RT II 2002, 3, 6) ühinenud riigis, lubatakse laeva Eesti sadamas viibimise ajaks Eestisse rahvusvahelistele nõuetele vastava ja Eesti poolt tunnustatud reisidokumendi alusel.
§ 2. Laevapere liikme transiitreisijana Eestisse lubamine
(4) Lõikes 3 nimetatud laevapere liige peab Eestisse saabumisel piirivalveametniku nõudmisel tõendama, et tal on Eestis viibimise ja Eestist lahkumise kulude kandmiseks piisavalt rahalisi vahendeid. Piisavateks rahalisteks vahenditeks iga Eestis viibida lubatud päeva kohta loetakse 0,2-kordne Vabariigi Valitsuse kehtestatud kuupalga alammäär.
[RT I 2004, 31, 216 – jõust. 1.05.2004]
§ 3. Laevapere haige või vigastatud liikme Eestisse lubamine
(1) Laeva kapten teavitab piirivalvet laevapere haige või vigastatud liikme Eesti meditsiiniasutusse paigutamise või temale esmaabi andmise vajadusest, kirjeldades üksikasjalikult selle isiku seisundit.
(2) Laevapere haige või vigastatud liige lubatakse Eestisse §-s 2 sätestatud alustel, arvestades käesolevas paragrahvis toodud erisusi.
(3) Laevapere liikme, kelle terviseseisund nõuab viivitamatut esmaabi andmist, piirikontroll teostatakse pärast esmaabi andmist. Kui laevapere haige või vigastatud liige ei ole ise võimeline nõutud dokumente esitama, esitab need tema eest laeva kapten või laevaagent.
(4) Laevapere haige või vigastatud liige peab omama kehtivat kindlustuslepingut, mis tagab tema haigusest või vigastusest tingitud ravikulude tasumise, selle puudumisel aga laeva kapteni poolt väljastatud garantiikirja, mis tagab tema ravikulude tasumise ja kodumaale või tagasi laevale transportimise kulude kandmise.
§ 4. Piirikontroll
(1) Laevapere liikme piirikontroll toimub piiripunktis, laeval või laevatrapi juures. Laevapere liige lubatakse Eestisse, kui laeva saabumisega seotud formaalsused on täidetud.
(2) Laevapere haige või vigastatud liikme piirikontroll võib toimuda transpordivahendis, millega teda transporditakse Eestisse, või meditsiiniasutuses pärast esmaabi andmist.
§ 5. Määruse kohaldamise erisused
Määrust ei kohaldata sõjalaevade ja väikelaevade ning laevapere liikme, kes on Euroopa Liidu või Euroopa Majanduspiirkonna liikmesriigi või Šveitsi Konföderatsiooni kodanik, suhtes.


Mitteresidendi ja investeerimisfondi deklaratsioonide ning füüsilise isiku residentsuse määramise vormide kinnitamine ja täitmise korrad – Riigi Teataja
Mitteresidendi ja investeerimisfondi deklaratsioonide ning füüsilise isiku residentsuse määramise vormide kinnitamine ja täitmise korrad
Mitteresidendi ja investeerimisfondi deklaratsioonide ning füüsilise isiku residentsuse määramise vormide kinnitamine ja täitmise korrad - sisukord
§ 1 Deklaratsioonide ja residentsuse määramise vormid
RT I, 06.12.2019, 4
Vastu võetud 04.04.2017 nr 21
RT I, 07.04.2017, 8
jõustumine 10.04.2017
04.12.2019 RT I, 06.12.2019, 3 01.01.2020
Määrus kehtestatakse tulumaksuseaduse § 6 lõike 6, § 37 lõike 7, § 40 lõike 5 ja § 44 lõike 7 ning sotsiaalmaksuseaduse § 9 lõike 7 alusel.
§ 1. Deklaratsioonide ja residentsuse määramise vormid
Kehtestada järgmised mitteresidendi ja investeerimisfondi deklaratsioonide ja füüsilise isiku residentsuse määramise vormid ning täitmise korrad:
1) lisa 1 vorm A1 „Mitteresidendi ja investeerimisfondi saadud tulu, millelt ei ole tulumaksu kinni peetud, deklaratsioon”;
2) lisa 2 vorm E1 „Mitteresidendi Eestis ettevõtlusest saadud tulu deklaratsioon”;
3) lisa 3 vorm E1 lisa „Füüsilisest isikust ettevõtja ettevõtte üleandmine”;
4) lisa 4 vorm V1 „Mitteresidendi ja investeerimisfondi Eestis asuva vara võõrandamisest saadud kasu deklaratsioon”;
5) lisa 5 vorm R „Füüsilise isiku residentsuse määramise avalduse vorm”.
(1) Rahandusministri 24. jaanuari 2014. aasta määrus nr 6 „Mitteresidendi ja lepingulise investeerimisfondi deklaratsioonide ning füüsilise isiku residentsuse määramise vormide kinnitamine ja täitmise korrad” tunnistatakse kehtetuks.
(2) Käesoleva määruse lisa 2 vormi E1 ja lisa 3 vormi E1 lisa rakendatakse 2017. aasta ja sellele järgnevate aastate tulude kohta.
(3) Käesoleva määruse lisa 1 vormi A1 ja lisa 4 vormi V1 rakendatakse 2017. aasta tulude kohta, mis on saadud alates 10. jaanuarist 2017. aasta ja sellele järgnevate aastate tulude kohta.
(4) Enne 2017. aasta 1. jaanuari saadud tulu deklareerimisel rakendatakse rahandusministri 24. jaanuari 2014. a määrusega nr 6 „Mitteresidendi ja lepingulise investeerimisfondi deklaratsioonide ning füüsilise isiku residentsuse määramise vormide kinnitamine ja täitmise korrad” kehtestatud lisa 2 vormi E1 ja lisa 3 vormi E1 lisa.
(5) Enne 2017. aasta 10. jaanuari saadud tulu deklareerimisel rakendatakse rahandusministri 24. jaanuari 2014. a määrusega nr 6 „Mitteresidendi ja lepingulise investeerimisfondi deklaratsioonide ning füüsilise isiku residentsuse määramise vormide kinnitamine ja täitmise korrad” kehtestatud lisa 1 vormi A1 ja lisa 4 vormi V1.
Lisa 1 Vorm A1 „Mitteresidendi ja investeerimisfondi saadud tulu, millelt ei ole tulumaksu kinni peetud, deklaratsioon”
[RT I, 06.12.2019, 3 - jõust. 01.01.2020]
Lisa 2 Vorm E1 „Mitteresidendi Eestis ettevõtlusest saadud tulu deklaratsioon”
Lisa 3 Vorm E1 lisa „Füüsilisest isikust ettevõtja ettevõtte üleandmine”
Lisa 4 Vorm V1 „Mitteresidendi ja investeerimisfondi Eestis asuva vara võõrandamisest saadud kasu deklaratsioon”
Lisa 5 Vorm R „Füüsilise isiku residentsuse määramise avalduse vorm”


text:
Õiguskaitse kättesaadavus keskkonnaasjades - Taani
Taani 1953. aasta põhiseaduses ei ole sätestatud õigust puhtale ja tervislikule keskkonnale. Õiguskaitse kättesaadavuse kohta tuleneb, et põhiseaduse artikkel 63 kõigi avaliku sektori asutus võib anda asja kohtusse. Põhiseadus ei täpsusta, kes on selliste juhtumite kohtusse. See määratakse kindlaks kohtud seda kohaldada kehtivaid nõudeid. Rahvusvahelised kokkulepped on ainult Taani õiguse osaks, kui neid on arvesse võetud põhikirja või muu siseriikliku õiguse ametlikest avaldustest (dualistlikule ülesehitusele). See tähendab, et rahvusvahelised lepingud ei saa vahetult kasutada kohtus või haldusorganis. Nad võivad siiski nõuda, et olulised elemendid Taani õiguse tõlgendamise kohta. Lisaks nimetatud rahvusvahelistes lepingutes, mille osaline EL on, nagu Århusi konventsioon — võib olla ELi õiguse kohaselt vahetult kohaldatavad kõikides liikmesriikides, kui need sätted on piisavalt selged ja täpsed. Neil asjaoludel haldusasutused ja kohtud peavad järgima Århusi konventsiooni otse kohaldada.
Üldine süsteem Taanis kohtutes, et nii kriminaal- kui ka tsiviilasjades, sealhulgas kohtuasja, milles vaidlustatakse haldusotsus. Puuduvad üldised halduskohtud; Võib küll Taani põhiseaduse kohaselt. Üldkohus koosneb 24 ringkonnakohtud, kõrgemad kohtud (ida- ja lääneosa ülemkohus) ja üks ülemkohus. Euroopa Kohtu 2007. aasta reformi kohaselt kõigil juhtudel algab ringkonnakohtud. Siiski võib ringkonnakohtu asju, juhtumid asjakohastele kõrgema kohtu põhimõtet. Konkreetsemad kohtute koosseis sõltub juhtumi laadist (nt kriminaalasi või tsiviilasi. Ülemkohus koosneb presidendist ja 15 ülemkohtu kohtunikke. Kohtu otsused on tavaliselt vähemalt viiest kohtunikust. Ida-Taani kõrgema kohtu president ja 56 koosneb ühest kohtunikust koosnev kohtukoosseis, kõrgemas kohtus lääneosa koosneb presidendist ja 36 kohtunikku. High Court otsustas kohtuasjad on üldjuhul vähemalt kolm kohtunikku. Kriminaalasjade puhul kasutatav või žüriid võivad täiendada Euroopa Kohtu kohtunikku. Maakohtu kohtuotsuse teeb tavaliselt üks kohtunik. Keerulisemate või oluline kolmest kohtunikust tsiviil- ja halduskohtumenetluste korral võivad osaleda. Kriminaalasjade puhul kaks kohtukaasistujat või kuus žürii liikmed võivad täiendada Piirkonnakohtu kohtunik (d). Haldusasjades kohtu roll on jälgida avaliku sektori asutustele. See hõlmab seaduslikkuse kohtulik kontroll haldusasutuste otsuste või tegevusetuse, st küsimusi seoses õigusliku aluse ja menetluse, pädevuse vastavust õiguse üldpõhimõtetele. Kontroll haldusotsuste või vabatahtlikud elemendid ei ole põhimõtteliselt välistatud, kuid kohtud ei soovi üldjuhul läbi vaadata haldusasutuste kaalutlusõigus. Puuduvad erikohtud, mis tegelevad. Taanil ei ole aga siiski pikaajaline traditsioon ja spetsialiseeritud halduskaebuse asutuste haldusotsuste apellatsioonide käsitlemise kohta. Keskkonnaasjades on looduse ja keskkonna poole Natur- og miljøklagenævnet — http://www.nmkn.dk/) käsitletakse esitatud halduskaebus. http://www.nmkn.dk/ Apellatsiooninõukogu on organisatsiooniliselt osa keskkonna-, kuid ta tegutseb sõltumatult ministrile. Haldusotsuste alusel toimunud suur hulk keskkonnaalaseid õigusakte, sealhulgas keskkonnakaitse, looduskaitse seaduse ja planeerimise akti peale saab esitada apellatsiooni apellatsiooninõukogule olemust ja keskkonnale. Asjakohastes õigusaktides kindlaks, kes võib otsuse edasi kaevata ja, mille otsuste peale saab kaebuse esitada juhatusele. Üldiselt valitseb laialdane juurdepääs kaebuste Üksikisikud ja valitsusvälised organisatsioonid.
Euroopa loodus- ja keskkonnakaitse apellatsiooninõukogu on nn „kombineeritud” selles mõttes, et haldusnõukogu koosseis võib erineda ühest valdkonnast teise. Uus juhatus on sisuliselt kaks erinevat koosseisu:
väljaõppeta konfiguratsioon, mis koosneb esimehest (koosseisulised töötajad), kaks kohtunikku ülemkohtu kohtunike ja seitse liiget, kelle nimetab ametisse parlamendi, ning
Ekspert konfiguratsioon, mis koosneb esimehest (koosseisulised töötajad) ja mitmed eksperdid — tavaliselt kaks või neli.
Lay Juhatuse peamiselt tegeleb kaebustega seotud planeerimise ja looduskaitse, samas kui ekspertide komisjoni, peamiselt tegeleb kaebustega seotud saaste ja kemikaale. Kriisilahendusnõukogul on küllaltki laialdased volitused delegeerida otsuste tegemise esimehele. On võimalik, et erijuhtudel võivad liituda kahe juhatuse koosseisu üks koos nõukoguga. Samuti on võimalik, et eriliste asjaolude korral võib nõukogu määrata eksperdi ja vastupidi. Kui te soovite vaidlustada haldusotsuse asutuste tehtud enamikul juhtudel võimalik valida peale, st apellatsiooninõukogu, keskkonna- ja looduskaitse või Üldkohtule. Keskkonna- ja looduskaitse juurdepääsu apellatsiooninõukogu on lihtne ja odav. Kaebus esitatakse kirjalikult pädevale asutusele, kes tegi otsuse nelja nädala jooksul alates ajast, mil otsus tehti teatavaks. Järelevalveamet on kohustatud analüüsima, kas see muudab vaidlustatud otsust silmas pidades. Kui ei ole, edastab ta kaebuse viivitamata apellatsiooninõukogule koos asjakohase teabega. Väikest tasu (2012: 500 DKK) maksmiseks. Tasu hüvitatakse, kui apellatsioonkaebus on tervikuna või osaliselt edukas. Puuduvad nõuded koostise kohta. Apellatsiooninõukogu esitab vajaliku teabe otsuse tegemiseks puhul. Kui ei ole selgesõnaliselt piiritletud seadusega apellatsiooninõukogu võib anda täielikku ülevaadet, sealhulgas haldusotsuse õiguspärasuse kui ka sisulise (vabatahtlik). Apellatsiooninõukogu võib kasutada’i ja järelevalveameti otsus on vigane või kui otsuse täielikku läbivaatamist ja asendamist uue otsuse põhjendatuse kohta (uus). Apellatsiooninõukogu otsuse võib kohtus tavaliselt 6 kuud.
Kohtusse pöördumine on üldiselt keerukam kui süüdlaste apellatsiooninõukogu. Üldiselt oleks vaja saada õigusabi ja kohtuasja võib muutuda kallimaks. Läbi vaadata üksnes kohtus esitatud väidete ja argumentide asjaosalistele. Tsiviil- ja haldusasjades hagi esitatakse asjaomasele (ringkonnakohus) kirjaliku avaldusega. Kuue kuu pikkune tähtaeg tavaliselt haldusotsuse vaidlustamiseks kohtus on õigusaktides sätestatud. Kohus teavitab kostjat hagist, kes saab seejärel esitada kirjaliku vastuse. Euroopa Kohus on kohustatud pakkuma lahenduse kohaselt õigusemõistmise seaduse artikkel 268. Kui kokkulepet ei ole kohus määrab suulise istungi kuupäeva (d). On võimalik kutsuda tunnistajaid ning nõuda eksperdi arvamust. Ringkonnakohtu otsuse peale on võimalik esitada kaebus kõrgema astme ida- või lääneosas. Haldusotsused võivad kohtud tühistada otsus ja saata ametile (kassatsioonikohus). Samuti võivad kohtud haldusotsuse asendada uue otsusega, nt loa anda või keelata. Kuigi kohtud on üldiselt väga tõrges rohkem otsustusõigust vaadata ametiasutuste ja tavaliselt ei teha uue otsuse juhtumi eripära põhjal. Eripära ei ole keskkonnaasjadega seotud kohtumenetlus. Üldiselt on kohtud tugineda asja esitamist ei saa võtta poolte ja nende endi algatusi. Kohtud võivad siiski otsustada algatada eelotsusemenetlus Euroopa Kohtu omal algatusel ühe lepinguosalise poolt. Gröönimaa ja Fääri saared on osa Taani Kuningriik on erikohtud süsteeme ja eeskirju.
Keskkonnateabele juurdepääsu käsitlevate otsuste peale võib esitada kaebuse asjaomasele asutusele; Enamikul juhtudest on tegemist loodus- ja keskkonnakaitse apellatsiooninõukogu. See on ka võimalus, kui otsuse on teinud avaliku teenistuse ja on ainus apellatsiooniorgan. Samuti on võimalik teha otsuseid keskkonnateabele juurdepääsu kohtutele. Teabe andmisest keeldumist peab sisaldama teavet kaebuse esitamise võimaluste kohta. Kui te taotlete keskkonnateabe korral tehakse otsus ühe kuu jooksul (keerulisemate küsimuste kuni kaks kuud. Kaebus tuleb esitada otsuse teinud ametiasutusele teabele juurdepääsu kohta kindlaksmääratud tähtaja jooksul asjakohastes õigusaktides esitatud kaebuste eest. Järelevalveamet on üldiselt kohustatud uuesti läbi vaatama ning edastab selle otsuse edasi kaevata apellatsiooninõukogule, kui kolme nädala jooksul alates otsuse jõusse. Vormi ei ole kohustust kasutada nõudeid või nõudeid. Apellatsioonkaebus või kohtuasutus peab olema juurdepääs vaidlusaluse teabe, et teha kindlaks, kas taotlus rahuldatakse või mitte. Kaebust menetlev ametiasutus ja sel juhul võivad kohtud kontrollida, kas teave avalikustatakse või mitte.
Üldsuse osalemine on kohustuslik keskkonnaasjade otsustamises mõnedes osades Taanis. See hõlmab eelkõige Taani ruumilise planeerimise süsteemi, kus enne avalikke konsultatsioone enne kava ettepanek esitatakse, samuti avaliku arutelu tulemusel kava pärast ettepaneku avaldamist vastavalt planeerimisseadusele. Kord keskkonnamõju hindamise (KMH) on inkorporeeritud maismaal toimuva tegevuse kavandamises ning seega on sarnane kaks avalikku arutelu. Avameretegevuse keskkonnamõju hindamise kohta on sätestatud valdkondlikes õigusaktides ja tavaliselt ei ole avalik konsulteerimine enne hindamisaruande koostamist, kuid ainult avaliku konsultatsiooni aruande koostamist ja enne selle otsuse vastuvõtmist. Avalik konsultatsioon enne lubade väljastamise kord võib liikmesriigiti erineda. Enamikul juhtudel puudub või on piiratud eelneva avaliku arutelu. Keskkonnalubade ja litsentside kohta, keskkonnakaitseseaduse kohaselt on kohustuslik avaliku konsulteerimise nõue kehtib ainult need rajatised, mis on loetletud ippc-installations. Otsused avaldatakse samuti teave edasikaebamise võimalusi. Üldiselt keskkonna- ja planeerimise raames vastu võetud otsuseid võib edasi kaevata apellatsiooninõukogule loodus ja keskkond. On sätestatud asjakohastes õigusaktides, mille otsuseid saab edasi kaevata apellatsiooninõukogule. Samuti on sätestatud, kui otsust ei saa esitada halduskaebuse. Haldusotsused võib vastavalt Taani põhiseaduses hagi kohtusse. Tavapäraselt ei ole nõue, et halduskaebus või muud õiguskaitsevahendid peavad olema ammendatud enne hagiga kohtusse. Põhimõtteliselt ei piirata Taani põhiseaduse kohtute kohtulik kontroll õiguspärasuse küsimuses. Tegelikkuses aga ei tule tavaliselt Taani kohtute kaalutlusõigus seotud küsimusi; Kohtud kontrollivad sellise kaalutlusõiguse piire, näiteks lähtudes proportsionaalsuse põhimõttest. Seega on kohtud kontrollima, kas otsus on vigane või põhjendamatu, kuid mitte seda, kas see otsus on asjakohane. Kohtud võivad samuti uurima materiaalseid ja tehnilisi tõendeid ning arvutusi, kui neid probleeme puudutavad ühe osapoole poolt. Seega võivad kohtud heaks kiita või tagasi lükata väited, et näiteks keskkonnamõju hindamine oli ebapiisav. Siiski on see ebatõenäoline, tehnilisemate aspektide üksikasjalikuks läbivaatamiseks. Läbivaatamise laad ja keskkonna apellatsiooninõukogu on sätestatud asjakohastes õigusaktides. Enamikul juhtudel teeb apellatsiooninõukogu täielik läbivaatamine, sealhulgas ka vabalt valitud teemadel. Kontrolli ulatuse kohta võib siiski selgesõnaliselt piiratud õiguslikes küsimustes. Näiteks kui maakasutuse kavade läbivaatamise asjakohasust ei saa kava läbi vaatama juhtorgan vastavalt planeerimisseadusele. Maakasutusplaanid ja maakasutuse planeerimisega seotud otsuseid saaks läbi vaadata nii looduse ja keskkonna ja kohtute poole. Kuigi halduskaebuse maakasutusplaane esitatud apellatsiooni piirdub õiguspärasuse küsimusi, ei ole selline halduskaebus tsoonidesse otsuste kohta (maaelu piirkond), mida saab täielikult läbi vaadata, kui apellatsiooninõukogu poolt. Maakasutuse kavasid võib edasi kaevata apellatsiooninõukogule loodus ja keskkond väga paljude üksikisikutele, samuti valitsusvälised organisatsioonid. Isikute rühm, et olla atraktiivne maaelu piirkond võimaldab praktikas on määratletud kitsamalt nendele, kes on isiklikult puudutatud. Paljudel valitsusvälised organisatsioonid võivad sellised otsused. Kuigi ei ole seadusega sätestatud, on tõenäoline, et samale isikute rühmale ja valitsusvälistel organisatsioonidel on kaebeõigus kohtus sellistes küsimustes. Kohtud on kõige tõenäolisemalt nii õiguspärasuse üksnes kavade ja maakasutuse planeerimisega seotud otsuseid.
Otsused selle kohta, kas keskkonnamõju hindamine on vajalik või mitte, keskkonnamõju eelhindamist käsitlevaid otsuseid võib edasi kaevata apellatsiooninõukogule, looduse ja keskkonna vastavalt planeerimisseadusele. Arvukate Üksikisikud ja valitsusvälised organisatsioonid võivad need otsused. Isik või organisatsioon ei pea olema osalenud avalikes aruteludes oleks võimalik vaidlustada. Keskkonnamõju hindamist käsitleva otsusega on seisukohal, et seaduslikkuse, mis on apellatsiooninõukogu poole. Keskkonnamõju eelhindamist käsitlevaid otsuseid võivad kohtud ka. Euroopa Kohtu otsuste õiguspärasuse, kuid tõenäoliselt ei läbi tehnilisi küsimusi üksikasjalikult. Puuduvad ametlikud KMH ulatuse määramist käsitlevaid otsuseid Taani keskkonnamõju hindamise süsteemi ning seetõttu ei ole tavaliselt eraldi juurdepääsu halduskaebuse kohta on olemas. Kui arendaja taotleb ametiasutusi üles esitama konkreetset teavet saab vaidlustada sellise otsuse õiguspärasuse küsimustes vastavalt planeerimisseadusele. Muidu küsimusi keskkonnamõju hindamise ulatuse kohta võib apellatsioonkaebuse raames läbi vaadata KMH sellisena. Lõplik keskkonnamõju hindamise otsus Taanis on tavaliselt jagatud kaheks osaks:
Vastuvõtmine: kohaliku omavalitsuse üldplaneeringule suunis, millele on lisatud keskkonnamõju hindamise aruanne, ning
KMH luba.
Mõlema otsuse peale saab esitada apellatsiooni apellatsiooninõukogule, looduskaitse ja keskkonnamõju kohta. Kava ja aruande saab edasi kaevata, arvestades seaduslikkuse küsimusi keskkonnamõju hindamise loa saab vaidlustada, sealhulgas vaikimis- või asjakohasust vastavalt planeerimisseadusele. Apellatsiooninõukogu teataval määral kontrollida sisulisi ja tehnilisi järeldusi ja arvutusi. Juhul, kui KMH aruande peetakse ebapiisavaks (rohkem kui ebaolulised vead) võib jätta tegemata ja nõude tagastada pädevale asutusele. Ka keskkonnamõju hindamise otsuste kohtuliku kontrolli teostamist. Kohtud tõenäoliselt ei tagane läbivaatamise tehnilisi küsimusi ning haldusasutuste kaalutlusõigusest. Kui KMH otsused edasi kaevata apellatsiooninõukogule loodus ja keskkond, kaebuse või kohtule üldjuhul mitte peatada või lõpetada projekti elluviimist. Apellatsiooninõukogu võib siiski otsustada, et apellatsioonkaebus tuleb peatada projekti või kava. Puuduvad ametlikud või menetlusnõudeid — Sellise otsuse puhul on solveerimisnõukogu see, kes otsustab, kas peatava toime on asjakohane või mitte. Kui KMH otsus on Euroopa Kohus samuti on Euroopa Kohtul võimalik võimaldada peatavat toimet. Euroopa kohtud on siiski üsna tõrges peatava toime võimaldamist või õiguskaitset ja nõuda taotlejalt ohutust hoiule. Keskkonnaalased load või litsentsid, sealhulgas IPPC otsused või load, saab edasi kaevata apellatsiooninõukogule looduse ja keskkonna keskkonnakaitseseaduse kohaselt. Nad saavad vaidlustada isikud, kes on isiklikult ja märkimisväärselt mõjutada ning valitsusväliste organisatsioonide, eelkõige valitsusväliste organisatsioonidega, et kaitsta loodust ja keskkonda keskkonnakaitseseaduse alusel. Ta ei ole osalenud ippc-installations üldsusega konsulteerimise kohta. Üksikisikute jaoks on määrav see, kas teil on individuaalne ja suurt huvi või mitte. Apellatsiooninõukogu vaatab otsuse läbi täies ulatuses, sealhulgas menetluslike ja sisulisi küsimusi ja otsustusõigus. Solveerimisnõukogu ekspertide koosseisus püütakse kontrollida sisulisi ja tehnilisi järeldusi ja arvutusi. Samuti võivad kohtud keskkonnalubade või IPPC otsuste läbivaatamine. Euroopa kohtud on siiski ebatõenäoline, et uurida tehnilisi küsimusi ning vabalt valitud teemadel. Kui keskkonnaõigusliku loa Apellatsioon ei peata ja lõpetada lubatud tegevuse läbiviimist. Euroopa looduse ja keskkonna nõukogu võib siiski otsustada, et kaebus peatab otsuse. Puuduvad menetluslikud nõuded.
Nõuded füüsiliste või juriidiliste isikute vastu esitada neis kohtutes põhineb tavaliselt eraõiguslike saaste nagu kohustuse või nõude. Nõuete puudulik täitmine tavaliselt avalik-õiguslikud kohustused võib kohtusse esitada ainult siis, kui pädev asutus. Leidub siiski erandeid teha. Planeerimisseadus sõnaselgelt lubavad hagi puhul ei järgita kohaliku kavas sätestatule. Seoses avalik-õiguslike kohustuste mittetäitmise ametiasutused ise, nende hulgas riigiorganid ollakse üldiselt seisukohal, et nõudeid saab esitada kohtule Taani põhiseaduse alusel. Nõue peab olema põhjendatud ja piisavalt selged ja täpsed. Vaja on ka tõendada piisavat seaduslikku huvi taotluse esitamiseks. Kui kohaldatakse keskkonnavastutuse eeskirjad on ka avalik-õiguslikud kohustused, mis tulenevad ELi keskkonnavastutuse direktiiv. Tavaliselt on kohalikud omavalitsused ja vallad, et esimeses etapis tehakse kindlaks, kas on olemas keskkonnakahju, nagu on sätestatud käesolevas direktiivis. Seejärel jätkub Keskkonnaministeerium (Environmental Protection Agency). Üksikisik või valitsusväline organisatsioon võib siiski nõuda ministeeriumil aktiivselt tegutseda, kui ta leiab, et on toimunud õigusnormi keskkonnakahjustusi käsitleva seaduse kohaldamist. Sellise taotluse võivad esitada ka isikute rühm ja/või valitsusvälised organisatsioonid, kellel on juurdepääs halduskaebus. Taotlusele peavad olema lisatud asjakohane teave. Pärast taotluse esitamist tehtud otsuste peale saab esitada kaebuse nelja nädala apellatsiooninõukogu looduse ja keskkonna kaitset käsitleva seaduse kohaldamist. Kõik isikud, kes on isiklikult ja märkimisväärselt mõjutada võivad koos riiklike ja kohalike valitsusväliste organisatsioonidega, et kaitsta loodust ja keskkonda. Sellekohase otsuse võib kohtule esitada ka pärast 12 kuu möödumist. Puuduvad konkreetsed tingimused selliste otsuste läbivaatamist.
Peale võimaluse edasi kaevata apellatsiooninõukogule, et loodus ja keskkond, ning samuti on võimalik esitada haldusotsuse peale kaebus ombudsmanile. Lisaks järelevalvevolitusi käsitlevad küsimused võivad kohalikud ja piirkondlikud omavalitsused olla riigi järelevalveasutusele. Lõpuks, kui isik või valitsusväline organisatsioon leiab, et kuritegu on keskkonnaalaste õigusaktide rikkumist on võimalik teatada asjast politseile või prokurörile. Ombudsman võib tõstatada omal algatusel või juhtudel vastata talle esitatud kaebustele, vastavalt ombudsmani seadus. Ombudsmani ülesanne on kindlaks määrata, kas kaebus peaks viima edasisi uuringuid. See kehtib nõue, et halduskaebus võimalused on ammendatud enne ombudsmani poole pöördumist. Ombudsmani otsused ei ole õiguslikult siduvad. Ta võib esitada kriitikat ning annab soovitusi asutuste. Riiklik järelevalveasutus võib vastu võtta kaebusi, mis käsitlevad kohalike ja piirkondlike omavalitsuste, kuid seda üksnes juhul, kui puuduvad võimalused halduskaebuse vastavalt kohaliku omavalitsuse seadusele. Riigi järelevalveasutus teeb kindlaks, kas kaebus peaks viima edasisi uuringuid. Järelevalveasutus võib kohtuliku kontrolli teostamisel. Järelevalveasutus võib anda välja nõuandvat arvamust selles küsimuses. See ei saa asendada kõnealuse otsuse heaks. Siiski võib ta ilmselgelt ebaseaduslikud otsused tühistada või peatada. Riigiprokurör otsustab, kas on olemas alus algatada kriminaalmenetlust kohtus. Puudub keskkonnaasjades eriasjade prokuröriks Taanis. Üldiselt on võrdlemisi vähe keskkonnaalaseid kriminaalasju Taanis ja karistuse (rahatrahv või vangistus) on suhteliselt väike. Üldiselt pole võimalust algatada keskkonnaasjadega seoses erasüüdistusmenetlust. See tuleb esitada eraldi seadusega. Haldusasutuse tegevusetuse või tegevusetus võib põhimõtteliselt esitada kaebus ombudsmanile, riiklik järelevalveasutus või edastatakse prokurörile. Haldusasutuse tegevusetuse või tegevusetus võib eeldatavasti samuti vaidlustada kohtus. Kui haldusotsus on tehtud, ei ole tavaliselt võimalik vaidlustada halduskaebuse süsteemi raames, välja arvatud juhul, kui meetmete võtmata jätmine on samastatud otsusega.
Üldine terminoloogia kaebeõigust ja õiguskaitse kättesaadavust Taanis on mõiste „põhjendatud huvi”, kohtumenetluste suhtes põhjendatud huvi mõistet õigusaktides määratletud ei ole, kuid on enamasti tõlgendada piisavalt individuaalset ja suurt huvi. Puudub actio popularis Taani annaks igaühele juurdepääs õiguskaitsele. Keskkonnaasjades õigusaktis täpsustatakse, kellel on juurdepääs haldusvaidluste laadi ja keskkonna apellatsiooninõukogu poole. Teataval määral on see, et valitsusväliste organisatsioonide ja isikute ringi, kellel on õigus esitada halduskaebuse tavaliselt peetakse ka põhjendatud huvi asja kohtule. See tuleb kindlaks teha iga üksikjuhtumi puhul eraldi, kuid. Eeskirjad, kellel on juurdepääs halduskaebuse piirkonniti erinevad. Üksikisikute puhul võib see ulatuda ainult adressaadi (nt looduskaitseseaduse neile isiklikult ja märkimisväärselt mõjutada (Environmental Protection Act) ning suur hulk kodanikke. Valitsusvälistel organisatsioonidel on suurema ühisosa seoses Århusi konventsiooni rakendamine. Valitsusväliste organisatsioonide juurdepääs ei ole piiratud KMH ja IPPC otsuste puhul, vaid ka laiemalt, keskkonnaalaseid õigusakte. Üldiselt üleriigilised valitsusvälised organisatsioonid on looduse ja keskkonna kaitse või Harrastuskalandusega seotud huve, kuna nende põhieesmärk on juurdepääs halduskaebuse keskkonnaküsimustes. Kohalikud organisatsioonid üldiselt on juurdepääs ka halduskaebuse siiski mõningate erinevustega ühest piirkonnast teise. See võib hõlmata ad hoc rühmad. Välisriigi valitsusvälised organisatsioonid ei ole otsesõnu loetletud õigusaktidele juurdepääsule halduskorras. Põhjamaade keskkonnakaitse konventsioon aastast 1974 tunnustatakse selgesõnaliselt mittediskrimineerimise põhimõtet ja Põhjamaades annab isikutele, keda mõjutab otsus Taani keskkonnakaitseseaduses juurdepääsu halduskaebuse võrdsetel tingimustel. See mittediskrimineerimise põhimõtet võib kohaldada ka muudes olukordades. Kas välisriigi valitsusvälised organisatsioonid võivad tõenäoliselt sõltub sellest, kas valitsusväline organisatsioon ei saa öelda, et see otsus mõjutab. Asutus üldjuhul esitada halduskaebuse üksnes siis, kui see on ette nähtud seadusega. Seoses juurdepääsu kohtutele, sõltub sellest, kas asutus on piisav õiguslik huvi. Prokuröril on õigus algatada kriminaalmenetluse ja kriminaalasja kohtule esitada.
Õigusesindaja kasutamine ei ole kohustuslik, haldus- või kohtumenetlusi keskkonnaküsimuste lahendamiseks. Apellatsiooninõukogule esitatud kaebuste korral (või asutus) on kohustus tagada, et vajalik teave on kättesaadav otsuse tegemise eest. Ei ole vaja advokaadi abi, kuigi halduskaebuste kvalifitseeritud advokaat võivad pakkuda väärtuslikku abi. Kohtute kohtus tugineda väiteid ja argumente, mida menetlusosalised. Enamikul juhtudel soovitati leida professionaalne õigusabi enne kohtu poole pöördumist ning samuti esindama advokaat. Soovitatav lahendus on küsida nõu advokaadibürood, kes on spetsialiseerunud või konkreetsete ja dokumenteeritud teadmised keskkonnaküsimustes. Puuduvad valitsusvälised organisatsioonid nõustavad spetsialiseerunud eraisikutel halduskaebustega või kohtuasjadega keskkonnaküsimustes. Teatavatel valitsusvälistel organisatsioonidel on märkimisväärsed eksperditeadmised keskkonnaküsimustes — kõige sagedamini esitatud kaebuste korral, nt Taani ühiskonna looduskaitse eesmärgil. Ainult üksikuid keskkonnaküsimustega seotud kohtuasjades on algatanud valitsusvälised organisatsioonid.
Tsiviil-, tõendite kogumine ja esitamine sõltub poolte argumentidest. Kohtuasja pooled võivad kutsuda tunnistajaid ning nõuda eksperdi arvamust. Esitatud tõendid on peamised läbirääkimisi, kuid see võib toimuda ka enne heakskiitmist läbirääkimisi olenevalt kohtus kohtuistungil. Kohus võib enne Euroopa Kohtu läbirääkimiste pooltelt avalduse esitamist selle kohta, et esitatakse tõendid puhul. Täiendavad tõendid, mida kohus võib lubada. Piirangud puuduvad, milliseid tõendeid võib esitada. Kohus lükkab asjakohatuid tõendeid, kuigi. Kui isik taotleb eksperdi arvamuse, teeb ta ettepaneku esitatavad küsimused. Vastulause esitaja peab olema võimalus kommenteerida ettepanekut ja seejärel kiidab esitatud küsimustele. Euroopa Kohus ei saa taotleda tõendeid omal algatusel. Kuid kohus võib paluda pooltel täpsustada asjaolud, mille korral peab ta oluliseks julgustada pooli või tõendite esitamiseks. Põhjal läbirääkimisi ja esitatud tõendeid, määrab Euroopa Kohus asjaolude puhul otsustava tähtsusega. Kohus kasutab tõendite vaba hindamise. Eksperdiarvamused ei ole Euroopa Kohtule siduv.
Kaebus ei peata Euroopa Kohtusse haldusotsust, mis on kirjas Taani põhiseaduse artikkel 63. Euroopa Kohus võib siiski teatavate asjaolude korral anda korralduse täitmist peatava mõjuga või esialgset õiguskaitset. Kohtud on üldiselt väga varmad võimaldada peatavat toimet ja võivad teatavatel tingimustel taotleda ohutuse säilitamise, peatamise seotud võimalikest kuludest ja seega otsuse projekti. Võimalik on taotleda kohtult, et vältida tsiviilotstarbelise tegevuse (erasektori), kohtuasi korrakohase õigusemõistmise seaduse artikkel 641. Kohtu otsuse täitmist peatav toime või kohtuotsust võib vaidlustada kõrgema astme kohus. Euroopa Kohus ei ole üldiste huvide tasakaalu, millega ühelt poolt ja otsuse laad ja ulatus hagejate poolt kantud kahju vahel. Seoses halduskaebuste looduse ja keskkonna suhtes võib see olla kohus, mil määral võib halduskaebuse peatavat mõju. Peale selle keelatakse üldiselt või korralduse kohta peatada kõnealuse otsuse edasi kaevata, arvestades loa või kava kohta ei ole otsuse peatada. Euroopa looduse ja keskkonna nõukogu võib siiski otsustada teisiti, kui kaebus on esitatud.
Peale rikkumise laadi ja keskkonna apellatsiooninõukogu on üldjuhul 500 Taani krooni 1. august 2012. aasta seisuga. Erimaksest 3.000 Taani krooni, valitsusvälistele organisatsioonidele ja muudele juriidilistele isikutele kehtestati alates 1. jaanuar 2011 tühistati 2012. aastal. Århusi konventsioonist kinnipidamise komitee leidis, et märts 2012 oli 3.000 Taani krooni eest, rikkudes sama konventsiooni artikli 9 lõik 4. Halduskaebuste tasu hüvitatakse, kui apellant on aidanud osaliselt või täielikult tagasi. Täiendavaid kulusid ei ole eraõiguslike isikute esitatud halduskaebuste korral — välja arvatud võimalik õigusnõustajat. Euroopa Kohus kohtuasjades tasud hõlmavad 2012. aastal 500 Taani krooni eest, kui hagi Esimese Astme Kohtule, vt www.domstol.dk. Kui hind on üle 50.000 Taani krooni suurust lisalõivu makstakse 1,2 % üle 50.000 Taani krooni, makstakse tasu ülemmäär on 75.000 Taani krooni eest asja Euroopa Kohtusse. Kui läbirääkimised algatatakse, kui kohtule makstakse riigilõivu juhtumite puhul, mille maksumus ületab 50.000 Taani krooni. 750 Taani krooni + 1,2 % üle 50.000 Taani krooni. Kui kaevatakse edasi uue tasu arvutatakse väärtuse põhjal, et käesoleval juhul sisaldab kindlasummalist tasu on 750 Taani krooni ja 1.500 Taani krooni, kõrgema astme kohtud, ülemkohus. Enamik kohtuasju, et vaidlustada haldusotsuseid ei ole see väärtus ületab 50.000 Taani krooni) ning peab seetõttu olema madal. Lisaks kohtukuludele peavad menetlusosalised välja nt eksperdiarvamust ja advokaaditasud. Nii võib olla kulukas. Raske on hinnata, ekspertide tasud ja advokaaditasud (miinimumtasu 1.500-2.000 Taani krooni tunnis, võiks olla asjakohane (2012). Standardtasud võib kohaldada erinevate juhtumite puhul. Mõnes olukorras võib ohutuse hoiule nõudsid võimalike kulude katmiseks. Kui esialgset õiguskaitset võimaldatakse ohutuse hoiuste võidakse nõuda võimalike kohtukulude katmiseks, mille tõttu viibis projekti elluviimine. Määratakse kindlaks ohutusalaste hoiused, mida Euroopa Kohus juhtumipõhiselt. Üldiselt rakendatakse põhimõtet, mille kohaselt kohtuasjades õigusemõistmise seaduse artikkel 312. Kontrollikoda teeb igal üksikjuhul tasutavad kulud kannab kaotaja pool põhineb kulude kalkulatsiooni, eksperdiarvamustele ja juristid. Kui kaotad ühe ametiasutuse vastu algatatud kohtuasja, võib kohus teie asutuse kulusid. Euroopa Kohus võib siiski erandjuhtudel otsustada, et kaotanud pool peab tasuma vastaspoole kulud. Selline olukord võib tekkida siis, kui vastulause esitaja on avaliku sektori asutus või suurettevõtja. Kuid see sõltub suuresti konkreetsetest asjaoludest ning on mitmeid näiteid eraõiguslikud taotlejad mõista kohtukulud välja avaliku sektori asutused (kuni mitusada tuhat krooni).
Kohtud ei saa teha erandeid kohtukulude tasumisest. Kohtulõivud ei kohaldata siiski juhul, kui taotleja on antud „vaba”, või kui ta on kindlustus- ja see vastab teatud kriteeriumidele maksimaalset tulu. On võimalik taotleda tasuta õigusabi” (või vastavalt seadusele, õigusemõistmise kohta. Tavaliselt peate täitma teatavad kriteeriumid maksimaalset tulu (alates 1.1.2012. aastast: 289.000 tähistab ühekordset tulu ja 368.000 paari). Lisaks Teie juhtum peab olema mõistlikult põhjendatud. Veelgi olulisem on keskkonnaasjades on võimalik, et „vaba” saab anda ainult asjaolude alusel. See võib täita juhtudel või põhimõtteliste küsimustega tegelevad paljude küsimustega. Üksikisikute ja rühmade või organisatsioonid võivad taotleda „tasuta” eriliste asjaolude põhjal. Tasuta (pro bono) õigusalast abi õigusnõustamisasutust või õigusbüroode poolt. Siiski ei laiene tavaliselt keskkonnaküsimustes. Puuduvad avalikku huvi kaitsvad keskkonnaõiguse organisatsioonid või advokaadid Taanis, mis pakuvad üldsusele õigusnõustamist sellisena.
Üldiselt puuduvad ajalised piirangud ametiasutuste otsust teha. Üldreeglina tehakse otsus mõistliku aja jooksul. Kindlaksmääratud tähtaegu kohaldada keskkonnainfole juurdepääsu taotluste suhtes, samuti muude teabenõude andmetele juurdepääsuks. Ei ole mingeid ametlikke sanktsioone haldusorganite suhtes otsuse tegemisega viivitamise eest. Kaebuse võib esitada ombudsmanile või, kui seoses kohalike ja piirkondlike omavalitsuste, riiklike järelevalveasutuste suhtes. Kohtumenetlustes kasutatakse peamiselt erinevad tähtajad poolte jaoks. Pärast taotluse esitamist tähtaja, tavaliselt neli nädalat ette kostja vastuse esitamist. Hageja, kostja ning seejärel antakse teine võimalus esitada avaldusi — tavaliselt iga nelja nädala pikkune tähtaeg. Pärast nimetatud kohtu võivad läbirääkimised alata. Ei ole kehtestatud ametlikke tähtaegu praeguses etapis. Euroopa Kohtu otsusega antakse võimalikult kiiresti pärast läbirääkimiste lõppu, kohtu, kõrgema astme kohtu ja maakohtute tavaliselt nelja nädala jooksul alates kaebuse kohaselt õigusemõistmise seaduse artikkel 219. Kehtestada tsiviilkohus ja kõrgema astme kohtu puhul, saab lihtsalt üks aasta või kauem. Ülemkohtus keskmine kestus on kaks aastat. Kriminaalasjades on otsustanud mõne kuu jooksul pärast kohtuasja algatamist. Keerukamate kriminaalasja, sh mõned, võib kuluda rohkem aega. Lisaks võib prokurör mõnda aega otsustada, kas pöörduda kohtute ja uurimist.
Enamiku keskkonnaalaste haldusmenetluste saavad keskkonnaalase otsuse vaidlustada halduskaebuse üldsus, s.o kaebus apellatsiooninõukogule loodus ja keskkond. Peaaegu kõik haldusalased otsused on avalikult välja kuulutatud, samuti teabe selle kohta, kuidas esitada otsuse peale kaebus. On tehtud ettepanek luua kergesti kättesaadava ja arusaadava elektroonilise juurdepääsupunkti halduskaebuste keskkonnaküsimustes. Suuniseid on juba kättesaadav aadressil http://www.nmkn.dk/, sealhulgas kaebuste vormi. http://www.nmkn.dk/ Suhteliselt vähe halduslikke Keskkonnaotsuseid saab vaidlustada kohtus. Enamik juhtumeid on vastu tsiviilkohtu otsuseid apellatsiooninõukogu loodus ja keskkond. Vaidluste kohtuväline lahendamine ei ole ühist keskkonnaasjades Taanis. Tsiviilasjade korral on esimese astme kohtud nõuavad tavaliselt poolte vahelise kokkuleppe kohaselt on õigusemõistmise seaduse artikkel 268. Kohtuasja pool võib siiski paluda Euroopa Kohtul määrata vahendaja, eesmärgiga leida kohtuvälise kokkuleppe kohaselt õigusemõistmise seaduse artikkel 272. Lepinguosalised pööravad kulud. Kui jõutakse kokkuleppele, saab Euroopa Kohus kohtuasjas. Muude alternatiivsete vaidluste lahendamise keskkonnaasjades ei ole vormistatud.
Sätteid, mis keelavad diskrimineerimise keeleoskuse või päritoluriigi alusel ei ole sõnastatud menetlusnormidega — välja arvatud Põhjamaade keskkonnakaitse konventsioon ning põhjamaade keelte konventsiooniga. Taani keeles Euroopa Kohtu sõnul on Taani õigusemõistmist käsitleva seaduse artikkel 149. Dokumentide tõlkimist, kui Taani on tavaliselt vaja nii pooled kui ka kohus vastu originaalkeeles. Dokumentide põhjamaade keeltes tavaliselt ilma tõlketa. Tavaliselt ei esitatud ja tõlkimise eest maksab valitsus tsiviil- kohtuasjadega. Kriminaalasjades ning koostavad tõlke eest maksab valitsus, ringkiri nr 104/1989.
Projektide, kavade ja programmide mõju, millel võib olla piiriülene keskkonnamõju teistes riikides, kohaldatakse täiendavat korda, millega tagatakse konsulteerimine riikide vahel, keda võib mõjutada. Sellisel juhul asjaomaste riikide ametivõime teavitatakse kooskõlas Espoo konventsiooni ja selle seaduse teatavate kavade ja programmide keskkonnamõju hindamise. Asjaomase üldsusega konsulteerimise on asjaomastes riikides sõltub kõnealuse riigi ametiasutustele. Puuduvad sätted Taani õigusaktide otsese konsulteerimise teistes riikides. Kodanikele teistes riikides ei ole siiski välistatud avalikus konsultatsioonis osalenud Taanis. Juurdepääs looduse ja keskkonna apellatsiooninõukogu või kohtud ei piirdu üksnes Taani kodanikud, kuid on üldiselt sõltub, kas isikul on piisav huvi. Välisriigi valitsusvälised organisatsioonid ei oleks õigus haldus- või kohtus kaebeõigus, kui need on olemas. Põhjamaade keskkonnakaitse konventsioon, artikkel 3 sätestab, et mis tahes isik, keda mõjutab keskkonda kahjustavate tegevuste müraprobleemid teises (Põhjamaade) riik on samasugune õigus sellise tegevuse lubatavuse küsimus ametiasutused või kohtud, enne kui selle kodanikke.
Taani kohtute veebisait: http://www.domstol.dk
Veebisait apellatsiooninõukogu loodus ja keskkond: veebisaidilt nmkn.dk (Natur- og miljøklagenævnet –)
Euroopa Liidu Taani õiguse veebisait: http://www.retsinformation.dk/
Tekst: põhjamaade keskkonnakaitse konventsioon http://sedac.ciesin.org/entri/texts/acrc/Nordic.txt.html

matches: Kohus Kohus kohus Kohus Kohus kohus Kohus Kohus kohus Kohus Kohus Kohus Kohus Kohus Kohus kohus Kohus Kohus kohus


Füüsilise isiku tulumaksu kohalikele omavalitsusüksustele eraldamise kord – Riigi Teataja
Füüsilise isiku tulumaksu kohalikele omavalitsusüksustele eraldamise kord
Vastu võetud 19.01.2004 nr 10
RTL 2004, 12, 163
jõustumine 02.02.2004
27.05.2004 nr 107 (RTL 2004, 72, 1195) 10.06.2004 (rakendatakse alates 01.06.2004)
28.10.2004 nr 141 (RTL 2004, 140, 2148) 15.11.2004
07.03.2005 nr 25 (RTL 2005, 32, 450) 25.03.2005
Määrus kehtestatakse «Tulumaksuseaduse» § 5 lõike 2 alusel ning kooskõlas «Maksukorralduse seaduse» § 115 lõikega 6.
Määrus sätestab kalendriaasta jooksul residendist füüsilisele isikule (edaspidi maksumaksja) tehtud väljamaksetelt kinnipeetud või tema sama kalendriaasta tuludelt tasutud tulumaksu (edaspidi tulumaks) ning «Maksukorralduse seaduse» alusel tasutud intresside maksumaksja elukohajärgsele kohalikule omavalitsusüksusele eraldamise korra.
(1) Maksuhalduri kontole laekunud tulumaksust kantakse maksumaksja elukohajärgsele kohalikule omavalitsusüksustele “Tulumaksuseaduse“ § 5 lõike 1 punktis 1 sätestatud määrale vastav osa tema maksustatavast tulust, arvestamata “Tulumaksuseaduse“ 4. peatükis sätestatud mahaarvamisi (edaspidi omavalitsusüksusele kantav maksusumma). Omavalitsusüksusele kantava maksusumma arvutamisel ei arvata maksustatava tulu hulka pensione ja kasu vara võõrandamisest. (õ) 27.02.2006 16:00
(2) Kui käesoleva määruse kohaselt arvutatud omavalitsusüksusele kantav maksusumma ületab nimetatud kohalikus omavalitsusüksuses elukohta omavate maksumaksjate tasutud tulumaksu summat, vähendatakse puuduva summa ulatuses riigile kantavat maksusummat.
[RTL 2005, 32, 450; 25.03.2005]
§3. Elukoht
Maksumaksja elukohaks kalendriaastal loetakse maksuhalduri peetavasse «Maksukorralduse seaduse» §-s 17 sätestatud maksukohustuslaste registrisse (edaspidi register) sama kalendriaasta 1. jaanuari seisuga kantud elukoht.
TULUMAKSU JA INTRESSI ERALDISTE ARVUTAMISE ERIJUHUD
§4. Tulumaksu eraldamine tulumaksu osalisel tasumisel
Kui maksumaksja või maksu kinnipidaja kannab maksuhalduri kontole deklaratsioonis või maksuhalduri haldusaktis ettenähtust vähem tulumaksu, arvutatakse eraldamisele kuuluv summa, arvestades maksuhalduri kontole laekunud maksu kinnipidaja kinnipeetud või maksumaksja tasutud tulumaksu ning tema poolt deklaratsiooni või maksuhalduri haldusakti alusel tasumisele kuuluva tulumaksu proportsiooni.
41. Tulumaksu avansiline eraldamine maksustatava tulu andmete puudumisel (õ) 18.02.2008 10:25
(1) Kui maksumaksja või maksu kinnipidaja kannab maksuhalduri kontole tulumaksu avansilise maksena või muul viisil tulumaksu, mille aluseks oleva maksustatava tulu suurus ei ole deklaratsiooni puudumise või muu asjaolu tõttu teada, jaotatakse sellest 70% avansilise eraldisena kohalike omavalitsusüksuste vahel.
(2) Maksumaksja tasutud tulumaksust kantakse 70% avansilise eraldisena tema elukohajärgsele kohalikule omavalitsusüksusele. Maksu kinnipidaja ülekantud tulumaksu või maksumaksja elukoha andmete puudumise korral jaotatakse 70% tulumaksust kohalike omavalitsusüksuste vahel avansilise eraldisena, arvestades § 5 lõike 2 kohaselt arvutatud kohalike omavalitsusüksuste arvestuslikke osakaalusid.
(3) Lõigete 1 ja 2 alusel avansilise eraldisena jaotatav summa arvutatakse paragrahvi 8 lõikes 2 sätestatud päevale eelneva tööpäeva seisuga.
[RTL 2004, 140, 2148; 15.11.2004]
§5. Tulumaksu eraldamine maksumaksja elukoha andmete puudumisel
(1) Kui tulumaksu eraldamise ajaks puuduvad registris andmed maksumaksja elukoha kohta, jaotatakse omavalitsusüksusele kantav maksusumma kohalike omavalitsusüksuste vahel proportsionaalselt kohalike omavalitsusüksuste arvestuslike osakaaludega.
(2) Kohaliku omavalitsusüksuse arvestuslik osakaal arvutatakse jooksval ja kolmel eelmisel kalendriaastal talle eraldatud maksusumma jagamisel kõigile kohalikele omavalitsusüksutele eraldatud maksusummaga.
(3) Kui lõikes 1 nimetatud juhul kannab maksumaksja või maksu kinnipidaja maksuhalduri kontole deklaratsioonis või maksuhalduri haldusaktis ettenähtust vähem tulumaksu, jaotatakse omavalitsusüksusele kantav maksusumma kohalike omavalitsusüksuste vahel proportsionaalselt kohalike omavalitsusüksuste arvestuslike osakaaludega, arvestades ka §-s 4 sätestatud proportsiooni.
§6. Intresside eraldamine
(1) Maksuhalduri kontole laekunud intressid eraldatakse kohalikule omavalitsusüksusele deklaratsioonides toodud isikustatud andmete alusel järgmistes määrades:
1) 2004. aastal laekunud intressidest 60%;
2) 2005. aastal laekunud intressidest 70%;
3) 2006. aastal laekunud intressidest 80%;
4) alates 2007. aasta 1. jaanuarist laekunud intressidest 85%.
(2) Kui intresside eraldamise ajaks puuduvad registris andmed maksumaksja elukoha kohta, jaotatakse lõikes 1 nimetatud intressid kohalike omavalitsusüksuste vahel proportsionaalselt § 5 lõike 2 kohaselt arvutatud kohalike omavalitsusüksuste arvestuslike osakaaludega.
TULUMAKSU ÜLEKANDMINE
§7. Tulumaksu eraldis
(1) Kohalikule omavalitsusüksusele kantakse maksuhalduri kontole laekunud tulumaksust käesoleva määruse § 8 lõikes 1 sätestatud tähtpäevadeks ja ulatuses avansilised eraldised, lähtudes kuu keskmisest tulumaksu eraldisest.
(2) Kuu keskmine tulumaksu eraldis on avansilise eraldise tegemise kuule eelnenud kuuel kuul kohalikule omavalitsusüksusele kantud tulumaksu keskmine summa.
(3) Maksuhaldur arvutab käesolevas määruses sätestatud korras antud kuul kohalikule omavalitsusüksusele kantava maksusumma, mida ta vähendab talle kantud avansiliste eraldiste võrra ning positiivse jäägi korral kannab selle kohalikule omavalitsusüksusele § 8 lõikes 2 sätestatud tähtpäevaks.
(4) Kui lõike 3 alusel arvutatud summa on negatiivne, vähendatakse antud summa võrra järgnevaid kohalikule omavalitsusüksusele kantavaid avansilisi eraldisi.
§8. Tulumaksu ja intresside ülekandmise aeg
(1) Paragrahvi 7 lõikes 1 sätestatud avansiliste eraldistena kantakse kohalikule omavalitsusüksusele iga kuu 11. kuupäevaks 60% ning 18. kuupäevaks 25% kuu keskmisest tulumaksu eraldistest.
(2) Paragrahvis 41 ja § 7 lõikes 3 sätestatud tulumaksu eraldised kantakse ühe summana kohalikule omavalitsusüksusele kuu eelviimaseks tööpäevaks.
(3) Paragrahvi 6 kohaselt eraldamisele kuuluvad intressid kantakse kohalikule omavalitsusüksusele kuu eelviimaseks tööpäevaks.
(4) Kui ülekandmisele kuuluv tulumaksu ja intresside summa kokku on alla 10 000 krooni, kantakse eraldis kohalikule omavalitsusüksusele kuu eelviimaseks tööpäevaks.
§9. Tulumaksu ümberarvestus
Täiendavate andmete saamisel või varasema perioodi andmete parandamisel tehakse tagasiulatuvalt ümberarvestus jooksva ja kolme eelmise kalendriaasta ulatuses. Käesoleva määruse kohaselt arvutatud omavalitsusüksusele kantavat maksusummat korrigeeritakse ülekandmata või rohkem ülekantud eraldiste summaga.
§10. Määruse kehtetuks tunnistamine
Rahandusministri 17. jaanuari 2001. a määrus nr 9 «Füüsilise isiku tulumaksu kohalikele omavalitsusüksustele eraldamise kord» (RTL 2001, 11, 153; 2002, 75, 1161) tunnistatakse kehtetuks.
§11. Määruse rakendamine
(1) Määrust rakendatakse alates 2004. aasta 1. jaanuarist maksuhalduri kontole laekunud tulumaksu eraldamisel kohalikele omavalitsusüksustele, kui laekunud tulumaks on arvutatud alates 2004. aasta 1. jaanuarist saadud tuludelt.
(2) Maksuhalduri kontole laekunud tulumaksu eraldamisel kohalikele omavalitsusüksustele kohaldatakse rahandusministri 17. jaanuari 2001. a määrust nr 9 «Füüsilise isiku tulumaksu kohalikele omavalitsusüksustele eraldamise kord», kui laekunud tulumaks on arvutatud enne 2004. aasta 1. jaanuari saadud tulult.
(3) 2003. aasta tulude kohta esitatud residendist füüsilise isiku tuludeklaratsiooni alusel määratud juurdemakse laekub riigile ning enammakstud maksusumma tagastatakse riigile laekuva tulumaksu osa arvel.
(4) Määrust rakendatakse intressidele, mis on laekunud maksuhalduri kontole alates 2004. aasta 1. jaanuarist.
(5) Määruse § 7 lõiget 1 rakendatakse alates 2004. aasta 1. veebruarist.
(6) Tulumaksuseaduse § 5 lõike 1 punktis 1 sätestatud määra muutmisel rakendatakse uut määra pärast muudatuse jõustumist saadud tuludelt arvutatud tulumaksu eraldamisel kohalikele omavalitsusüksustele.
1. Rahandusministri 19.01.2004.a määruse nr 10 "Füüsilise isiku tulumaksu kohalikele omavalitsusüksustele eraldamise kord" tervikteksti 25.03.2005 redaktsioonis § 2 lõikesse 1 on lisatud väljajäänud teine lause.
2. Lugeda § 41 lõigete ees õigeks vastavad numbrid (1), (2) ja (3).