text:
esitatud 20. märtsil 2014(1)
Liidetud kohtuasjad C‑12/13 P ja C‑13/13 P
(kohtuasi C‑12/13 P)
(kohtuasi C‑13/13 P)
Apellatsioonkaebus – Kalapüügikvoodid – Komisjoni võetud erakorralised meetmed – Euroopa Liidu lepinguvälise vastutuse hagi – Vastuvõetavus – Juriidiliste isikute õigus esitada vastutuse tuvastamise hagi – Õiguspärasest aktist tulenev lepinguväline vastutus – Kohtuotsuse FIAMM kohaldamine Üldkohtu poolt – Õigusvastasest aktist tulenev vastutus – Hüvitatav kahju – Võimaluse kaotus
1. Käesolevates liidetud kohtuasjades, mis on tihedalt seotud kohtuasjaga C‑611/12 P (Giordano vs. komisjon), on esitatud apellatsioonkaebus Üldkohtu 7. novembri 2012. aasta otsuse peale kohtuasjas T‑574/08: Syndicat des thoniers méditerranéens jt vs. komisjon, millega jäeti rahuldamata liidu lepinguvälise vastutuse tuvastamise hagi, mille olid esitanud mitu Prantsuse tuunipüügiseinerite reederit ning üks tuunipüügisektori huve esindav ametiühing. Erinevalt sellest, mis toimus kohtuasjas C‑611/12 P, tuginesid käesolevates apellatsioonkaebustes apellandid väitele, mida nimetatud kohtuasjas C‑611/12 P ei esitatud ja mis põhineb õiguspärasest aktist tuleneval liidu lepinguvälisel vastutusel.
2. Käesolevas ettepanekus keskendun ma seega aspektidele, mis eristavad siin liidetud kahte apellatsioonkaebust kohtuasjast C‑611/12 P. Samuti, ja kuigi käesoleva kohtuasja apellatsioonkaebused liideti, on oluline kohe ära märkida, et vastavad avaldused põhinevad erinevatel argumentidel, mis vajavad kogu käesoleva ettepaneku lõikes erinevat käsitlemist. Et kõike eelnevat veel mõnevõrra keerulisemaks teha, vaidlustab üks kohtuasja C‑13/13 P apellantidest, tuunipüügisektori huve esindav ametiühing Syndicat des thoniers méditerranéens Üldkohtu otsuse mitte tunnistada tema õigust hagi esitada. Ka sellel punktil peatun ma üsna põhjalikult, sest see tõstatab erilise problemaatika, nimelt probleemi seoses huve esindavate juriidiliste isikute õigusega esitada hagi liidu lepinguvälise vastutuse hagi raames.
3. ELTL artikli 340 teises lõigus on sätestatud liidu lepinguvälise vastutuse suhtes kohaldatav kord järgmises sõnastuses:
„Lepinguvälise vastutuse korral heastab liit kõik oma institutsioonide või oma teenistujate poolt ülesannete täitmisel tekitatud kahjud vastavalt liikmesriikide seaduste ühistele üldprintsiipidele.”
4. Hariliku tuunikala püük on reguleeritud nii rahvusvahelisel kui ka Euroopa tasandil. Liit on alates 1997. aastast rahvusvahelise Atlandi tuunikala kaitse konventsiooni osaline; selle konventsiooni Rahvusvaheline Atlandi Tuunikala Kaitse Komisjon (ICCAT) võtab vastu soovitusi ja kavasid eesmärgiga tagada kõnealuse vee-elusressursi kaitse. ICCATi otsuste täitmiseks on liit vastu võtnud mitu õigusakti, millest tuleks käesoleva menetluse asjus nimetada määrust (EÜ) nr 520/2007, milles sätestatakse tehnilised meetmed teatavate pika rändega kalavarude kaitseks ja tunnistatakse kehtetuks määrus (EÜ) nr 973/2001(2), ja määrust (EÜ) nr 1559/2007, millega kehtestatakse Atlandi ookeani idaosas ja Vahemeres hariliku tuuni varude taastamise mitmeaastane kava ja muudetakse määrust (EÜ) nr 520/2007(3).
5. Viidatud liidu sätted kuuluvad ka määruse (EÜ) nr 2371/2002 ühisele kalanduspoliitikale vastava kalavarude kaitse ja säästva kasutamise kohta(4) kohaldamisalasse. Selle õigusaktiga võetakse kasutusele hulk vee-elusressursside kaitse, majandamise ja kasutamise üldmeetmeid, mida viiakse ellu liikmesriikide territooriumil või ühenduse vetes või mida rakendavad liidu kalalaevad.
6. Määruses nr 2371/2002 ette nähtud eri meetmetest on oluline märkida artiklit 7 pealkirjaga „Komisjoni erakorralised meetmed”, mille kohaselt:
„1. Kui on tõendeid, et vee-elusressursside või mere ökosüsteemi säilimist ähvardab kalapüügist tulenev tõsine ning viivitamatut reageerimist nõudev oht, võib komisjon liikmesriigi põhjendatud taotluse korral või omal algatusel kehtestada erakorralised meetmed, mis ei kesta üle kuue kuu. Komisjon võib uue otsusega erakorralisi meetmeid pikendada kuni kuue kuu võrra.
2. Liikmesriik esitab taotluse samaaegselt komisjonile, teistele liikmesriikidele ja asjaomastele piirkondlikele nõuandekomisjonidele. Need võivad esitada oma kirjalikud märkused komisjonile viie tööpäeva jooksul alates taotluse saamisest.
Komisjon teeb otsuse 15 tööpäeva jooksul alates lõikes 1 nimetatud taotluse saamisest.
3. Erakorralised meetmed jõustuvad kohe. Nendest teatatakse asjaomastele liikmesriikidele ning need avaldatakse Euroopa Ühenduste Teatajas.
4. Asjaomased liikmesriigid võivad suunata komisjoni otsuse nõukogule 10 tööpäeva jooksul alates kõnealuse teate kättesaamisest.
5. Ühe kuu jooksul alates küsimuse suunamise kuupäevast võib nõukogu kvalifitseeritud häälteenamusega teha teistsuguse otsuse.”
7. Määrus (EÜ) nr 40/2008 määrab kindlaks püügivõimalused 2008. aastaks ning lisatingimused teatavate kalavarurühmade, sealhulgas hariliku tuuni kohta.(5) See õigusakt kehtestab püügipiirangud ja määrab kindlaks hariliku tuuni koguse, mida võivad ühenduse laevad 2008. aastal Atlandi ookeanis ida pool 45° läänepikkust ja Vahemeres püüda. Kõnealuseid piiranguid ja koguseid muudeti komisjoni määruse (EÜ) nr 446/2008(6) alusel.
8. Komisjon sai sel ajal asjaomastesse liikmesriikidesse tehtud kontrollkäikude raames inspektorite antud teabe põhjal tõendust selle kohta, et Kreeka, Prantsusmaa, Itaalia, Küprose ja Malta lipu all sõitvatele tuunipüügilaevadele eraldatud hariliku tuuni püügi võimalused Atlandi ookeanis ida pool läänepikkust 45° ja Vahemeres loeti ammendatuks 16. juunil 2008. Hispaania lipu all sõitvate tuunipüügiseinerite püügivõimalused loeti ammendatuks 23. juunil 2008. Neid asjaolusid arvestades võttis komisjon kooskõlas eespool viidatud määruse nr 2371/2002 artikliga 7 vastu määruse nr 530/2008, millega kehtestatakse erakorralised meetmed Atlandi ookeanis ida pool 45° läänepikkust ja Vahemeres harilikku tuuni püüdvate seinerite suhtes.(7) Määruse nr 530/2008 kolm artiklit sätestavad järgmist:
Kreeka, Prantsusmaa, Itaalia, Küprose ja Malta lipu all sõitvatel või nendes riikides registreeritud seineritel keelatakse hariliku tuuni püük Atlandi ookeanis ida pool 45° läänepikkust ja Vahemeres alates 16. juunist 2008.
Alates nimetatud kuupäevast keelatakse ka kõnealuste laevade püütud kalavarude pardal hoidmine, nuumamiseks või kasvatamiseks sumpadesse paigutamine, ümberlaadimine, üleandmine või lossimine.
Hispaania lipu all sõitvatel või selles riigis registreeritud seineritel keelatakse hariliku tuuni püük Atlandi ookeanis ida pool 45° läänepikkust ja Vahemeres alates 23. juunist 2008.
1. Alates 16. juunist 2008, arvestades teises lõikes sätestatut, ei luba ühenduse ettevõtjad Atlandi ookeanis ida pool 45° läänepikkust ja Vahemeres seinerite püütud harilikku tuuni ühenduse vetes või sadamates lossida, kasvatamiseks või nuumamiseks sumpadesse paigutada ega ümber laadida.
2. Hispaania lipu all sõitvate või selles riigis registreeritud seinerite Atlandi ookeanis ida pool 45° läänepikkust ja Vahemeres püütud harilikku tuuni lubatakse ühenduse vetes või sadamates lossida, kasvatamiseks või nuumamiseks sumpadesse paigutada ja ümber laadida kuni 23. juunini 2008.”
A. Kohtuasjas C‑12/13 P
9. Gérard Buono, Jean-Luc Buono, Roger Del Ponte, Serge Antoine Di Rocco, Jean Gérald Lubrano, Jean Lubrano, Jean Lucien Lubrano, Fabrice Marin ja Robert Marin (edaspidi „apellandid kohtuasjas C‑12/13 P” või „apellandid”) on Prantsuse kodakondsusega vastavate Vahemere vetes tegutsevate tuunipüügiseinerite reederid. Nad kõik on Vahemere tuunipüüdjate ametiühingu Syndicat des thoniers méditerranéens liikmed.
10. Liidu õigusnormide kohaselt oli Prantsuse Vabariigile 2008. aastaks määratud hariliku tuuni püügi kvoot 4164 tonni, millest 90% kuulus Prantsuse lipu all Vahemeres tegutsevatele tuunipüügiseineritele.
11. Kõikidel apellantidel oli aastaks 2008 olemas spetsiaalne hariliku tuuni püügi luba, individuaalse püügikvoodi piires. Luba võimaldas kala püüda 1. aprillist kuni 30. juunini 2008.
12. Kui kõnealune luba anti, alustasid apellandid Vahemere vetes püügihooaega, mis katkestati 16. juunil 2008 seetõttu, et kiideti heaks ja jõustus komisjoni määrus nr 530/2008, mille rakendamisega tunnistati eespool nimetatud püügiload kehtetuks.
B. Kohtuasjas C‑13/13 P
13. Syndicat des thoniers méditerranéens (edaspidi „STM”) on Prantsuse Code du travail’ (tööseadustik) IV raamatus reguleeritud kutsealane ametiühing, kuhu võivad astuda ainult tuunipüügiga seotud meretöötajad.
14. Marc Carreno, Jean Louis Donnarel, Jean-François Flores, Gérald Jean Lubrano, Hervé Marin, Nicolas Marin, Sébastien Marin ja Serge Antoine José Perez (edaspidi „üksikapellandid kohtuasjas C‑13/13 P” või „üksikapellandid”) on Prantsuse kodakondsusega vastavate Vahemere vetes tegutsevate tuunipüügiseinerite reederid ja/või aktsionärid. Nad kõik on STMi liikmed.
15. Nagu käesoleva ettepaneku punktis 10 märgitud, oli liidu õigusnormide kohaselt Prantsuse Vabariigile 2008. aastaks määratud hariliku tuuni püügi kvoot 4164 tonni, millest 90% kuulus Prantsuse lipu all Vahemeres tegutsevatele tuunipüügiseineritele.
16. Kõikidel üksikapellantidel oli aastaks 2008 olemas hariliku tuuni kohta spetsiaalne püügiluba, individuaalse püügikvoodi piires. Luba võimaldas kala püüda 1. aprillist kuni 30. juunini 2008.
17. Kui kõnealune luba anti, alustasid üksikapellandid Vahemere vetes püügihooaega, mis katkestati 16. juunil 2008 seetõttu, et kiideti heaks ja jõustus komisjoni määrus nr 530/2008, mille rakendamisega tunnistati eespool nimetatud püügiluba kehtetuks.
III. Menetlus Üldkohtus ja vaidlustatud kohtuotsus
18. STM, apellandid kohtuasjas C‑12/13 P ja üksikapellandid esitasid komisjoni määrusega nr 530/2008 kehtestatud püügikeelu tagajärjel liidu lepinguvälise vastutuse hagi, mis saabus Üldkohtu kantseleisse 24. detsembril 2008.
19. 25. märtsil 2010 peatas Üldkohtu kuuenda koja esimees menetluse kuni Euroopa Kohtu otsuseni kohtuasjas AJD Tuna(8) ja Üldkohtu otsuseni liidetud kohtuasjades Norilsk Nickel Harjavalta ja Umicore vs. komisjon(9) ning Etimine ja Etiproducts vs. komisjon.(10) Kui vastavad kohtulahendid kõnealustes kohtuasjades olid tehtud, paluti pooltel avaldada seisukohta kõnealuste kohtulahendite tagajärgede kohta käesolevale menetlusele.
20. 12. aprillil 2011 teatati Üldkohtule, et apellandid kohtuasjas C‑12/13 P olid vahetanud kaitsjat.
21. STM taotles oma kirjalikes ja suulistes argumentides, et Üldkohus tuvastaks liidu lepinguvälise vastutuse määrusega nr 530/2008 tekitatud kahjus. STM ei vaidlustanud siiski kõnealuse määruse seaduslikkust, põhjendades seega oma nõuet õiguspärasest aktist tuleneva liidu lepinguvälise vastutusega. Ühtlasi palus STM Üldkohtul mõista komisjonilt mittevaralise kahju eest välja summa 30 000 eurot, mis kavatseti investeerida Euroopa kalandusalase õigusakti kohta teabe levitamisse ametiühingu liikmete seas.
22. Üksikapellandid kohtuasjas C‑13/13 P taotlesid oma kirjalikes ja suulistes argumentides, et Üldkohus tuvastaks liidu lepinguvälise vastutuse määrusega nr 530/2008 tekitatud kahjus. Samamoodi nagu STM, ei vaidlustanud ka üksikapellandid siiski kõnealuse määruse seaduslikkust, põhjendades seega oma nõuet õiguspärasest aktist tuleneva liidu lepinguvälise vastutusega. Ka üksikapellandid kohtuasjas C‑13/13 P taotlesid, et Üldkohus mõistaks komisjonilt välja vastavad summad:
– sümboolne 1 euro Marc Carrenole;
– 351 685 eurot Jean Louis Donnarel’ile;
– sümboolne 1 euro Jean-François Flores’ile;
– 237 160 eurot (või 474 320, olenevalt vastavast maksust) Gérald Jean Lubranole;
– sümboolne 1 euro Hervé Marin’ile, Nicolas Marin’ile, Robert Marin’ile ja Sébastien Marin’ile ning
– 838 970 eurot Serge Antoine José Perez’ile.
23. Apellandid kohtuasjas C‑12/13 P taotlesid oma kirjalikes ja suulistes argumentides, et Üldkohus tuvastaks liidu lepinguvälise vastutuse määrusega nr 530/2008 tekitatud kahjus. Kuigi algul põhjendasid nad oma nõuet õiguspärasest aktist tuleneva liidu lepinguvälise vastutusega, siis pärast Euroopa Kohtu otsust AJD Tuna põhjendasid apellandid kohtuasjas C‑12/13 P oma apellatsioonkaebust Üldkohtus ka kõnealuse määruse õigusvastasusega. Samuti paluti Üldkohtul komisjonilt välja mõista vastavad summad:
– 323 053 eurot (või 564 956, olenevalt vastavast maksust) [Gérard] Buonole ja Jean-Luc Buonole;
– 518 707 eurot (või 703 707 eurot, olenevalt vastavast maksust) Roger Louis Paul Del Pontele;
– 388 047 eurot (või 634 207 eurot, olenevalt vastavast maksust) Serge Antoine Di Roccole;
– 213 588 eurot Gérald Lubranole;
– 212 358 eurot Jean Lubranole ja Jean Lucien Lubranole ning
– 466 655 eurot (või 610 820 eurot, olenevalt vastavast maksust) Fabrice Marin’ile ja Robert Marin’ile;
24. Kõik apellandid taotlesid samuti, et Üldkohus mõistaks kohtukulud välja komisjonilt.
25. Komisjon omakorda taotles, et Üldkohus jätaks apellatsioonkaebuse tervikuna rahuldamata ja mõistaks kohtukulud välja apellantidelt.
26. Üldkohus tunnistas 7. novembri 2012. aasta kohtuotsusega STMi apellatsioonkaebuse vastuvõetamatuks, jättis ülejäänud apellantide esitatud apellatsioonkaebused rahuldamata ning mõistis kohtukulud välja kõigilt apellantidelt.
27. STMi õiguse suhtes hagi esitada tõi Üldkohus esile Euroopa Kohtu väljakujunenud kohtupraktika, mille kohaselt tunnistatakse kutseliitude õigust hagi esitada ELTL artikli 268 alusel ainult juhul, kui nad saavad kohtus tugineda sellele, et neil on liikmete huvidest selgelt eristuv huvi või kui neil on kahjuhüvitise nõudeõigus, mille teine isik on neile loovutanud. Üldkohus jõudis järeldusele, et STM ei olnud tõendanud ei enda huvi ega talle kolmanda isiku loovutatud kahjuhüvitise nõudeõigust, põhjendades nii apellatsioonkaebuse vastuvõetamatust.
28. Seejärel analüüsis Üldkohus G. Buono väidet õigusvastasest aktist tuleneva liidu lepinguvälise vastutuse kohta. Selles punktis keskendus Üldkohus üksnes tingimusele, et kahju peab olema tegelik ja kindel. Järgides kohtuasjas Cofradía de pescadores „San Pedro” de Bermeo jt vs. nõukogu (11) tehtud kohtuotsust, leidis Üldkohus, et püügikvoot on üksnes teoreetiline maksimaalse püügi piirang, mitte aga kvoodiomaniku subjektiivne õigus. Kuna G. Buono tugines oma kaitseks sellele, et komisjoni otsuse tõttu ei saanud ta oma kvooti ammendada, jõudis Üldkohus järeldusele, et apellant ei olnud tõendanud, et talle tekitatud kahju on tegelik ja kindel. Järelikult lükkas ta nimetatud väite tagasi.
29. Lõpuks analüüsis kohus väidet, mis põhines õiguspärasest aktist tuleneval liidu lepinguvälisel vastutusel. Olles meelde tuletanud Euroopa Kohtu praktikat selles küsimuses, keskendus Üldkohus tekitatud kahju ebatavalisele olemusele. Üldkohtu arvates on kalapüügile iseloomulikud muu hulgas kaks omadust: kvoodid ei anna subjektiivseid õigusi ja tegevuse tulemused on olemuselt ettenägematud. Need kaks omadust on tema arvates piisavad selleks, et lükata tagasi nõue, mis põhineb tekitatud kahju ebatavalisel olemusel, mistõttu Üldkohus lükkas ka selle väite tagasi.
IV. Apellatsioonkaebus ja poolte nõuded
30. Kohtuasjade C‑12/13 P ja C‑13/13 P apellandid esitasid Üldkohtu 7. novembri 2012. aasta otsuse peale apellatsioonkaebused, mis saabusid Euroopa Kohtu kantseleisse 11. jaanuaril 2013.
31. Euroopa Kohtu president otsustas 26. veebruari 2013. aasta määrusega vastavalt Euroopa Kohtu kodukorra artiklile 54 kohtuasjad C‑12/13 P ja C‑13/13 P menetluse kirjaliku ja suulise osa ning kohtuotsuse huvides liita.
32. Apellandid kohtuasjas C‑12/13 P paluvad Euroopa Kohtul:
– tuvastada liidu lepinguväline vastutus;
33. Apellandid kohtuasjas C‑13/13 P paluvad Euroopa Kohtul:
34. Komisjon omakorda palub Euroopa Kohtul
– jätta apellatsioonkaebused rahuldamata;
– teise võimalusena jätta lepinguvälise vastutuse hagi rahuldamata;
– mõista käesoleva apellatsioonkaebuse ja esimese astme kohtukulud välja apellantidelt.
V. Apellatsioonkaebused
A. Mitme väite vastuvõetavus (C‑12/13 P ja C‑13/13 P)
35. Enne käesolevate apellatsioonkaebuste kesksete küsimuste analüüsimist on kohane märkida, et on mitu väidet, mille vastuvõetavus on kahtlane. Nii on see väite puhul, mis põhineb sellel, et majandustegevusele omase riski hindamisel tehti viga, ja millele tuginesid apellandid kohtuasjas C‑13/13 P, nagu ka väite puhul, mille kohaselt rikuti põhiõigust omandile ja millele tuginevad apellandid kohtuasjas C‑12/13 P.
36. Esimesel juhul vaidlustavad apellandid kirjalikes seisukohtades Üldkohtu analüüsi seoses kvootide funktsiooniga, subjektiivse õiguse olemasoluga ja kvoodi ammendumise ettenähtavusega. Näib siiski, et see väide ei ole esitatud iseseisvana, sest see jätkab eelmise väite argumentatsiooni liini, mille keskmes on õiguspärasest aktist tulenev liidu lepinguväline vastutus. Nendel asjaoludel ja kuivõrd väites korratakse kaebuse teistes väidetes juba esitatud argumente, leian, et väide on vastuvõetamatu.
37. Sama kehtib kohtuasjas C‑12/13 P esitatud väite kohta, mis põhineb põhiõiguste rikkumisel. Apellandid keskenduvad oma argumentides põhiõigusele omandile eesmärgiga tõendada kahju hüvitatavust. Sellegipoolest on see küsimus just see, mida vaidlustatakse väites, mis põhineb õigusvastasest aktist tuleneval liidu lepinguvälisel vastutusel. Seega ja samal põhjusel, mis on esitatud eelmises punktis, teen ettepaneku tunnistada see väide vastuvõetamatuks.
B. Väide, mis põhineb STMi õigusel esitada liidu lepinguvälise vastutuse hagi (C‑13/13 P)
38. STM heidab Üldkohtule ette, et see kohaldas juriidilistele isikutele liidu lepinguvälise vastutuse hagides kohaldatavaid nõudeid valesti. STM leiab, et Üldkohus moonutas tema hagi vastuvõetavust analüüsides menetluses esitatud asjaolusid, ei võtnud arvesse STMi üldise huvi kaitse ülesannet ning ei hinnanud talle tekitatud kahju iseseisvat olemust.
39. Selleks et hinnata selle väite põhjendust, on vaja möödaminnes meenutada Euroopa Kohtu praktikat selles küsimuses.
40. Alates kohtuotsusest Union syndicale jt versus nõukogu(12) on Euroopa Kohus nõudnud juriidilistelt isikutelt, kes nõuavad ühenduse tegevusest tingitud kahju hüvitamist, et nad tõendaksid selle kahju iseseisvat iseloomu. See tähendab, et juriidiline isik ei saa nõuda tema liikmetele kollektiivselt tekitatud kahju hüvitamist, vaid organisatsioonile eraldi tekitatud kahju hüvitamist.(13)
41. Samuti kerkis selgelt esile üks teine juhtum kohtuotsusest Ireks-Arkady vs. nõukogu ja komisjon(14), millega lubati juriidilistel isikutel esitada vastutuse tuvastamise hagi ka siis, kui õigus hüvitamisele on neile loovutatud. Sellisel juhul mõistetakse, et hüvitisesaaja on seega juriidiline isik, kellele õigus on loovutatud, mitte loovutaja, mis annab talle õiguse hagi esitada.(15)
42. Kuigi on tõsi, et nende nõuete täitmist tõendada on hageja kohus, tuleb konkreetselt liidu lepinguvälise vastutuse hagi kontekstis samuti märkida, et hagi esitamise õiguse esimese eeltingimuse (kahju on iseseisev) ja ühe vastutust tekitava sisulise eeltingimuse vahel (kahju on tegelik ja kindel) peab olema tihe seos. Torkab silma, et hagi esitamise õiguse tingimuseks seatud nõue, et kahju peab olema iseseisev, on miski, mis võib kattuda tingimusega, et kahju peab olema reaalne ja kindel. Kui tõendamiskoormis seoses sellega, et kahju on iseseisev, on väga koormav, on oht, et lõpuks nõutakse midagi, mis on kokkuvõttes samaväärne tegeliku ja kindla kahjuga. Seega on oluline lahti kirjutada kaks momenti, kus juriidiline isik peab tõendama ühelt poolt, et kahju on iseseisev, ja teiselt poolt, et kahju on tegelik ja kindel. Vastasel korral on oht, et hagi esitamise õiguse eeltingimustest saavad sisulised nõuded, mida on aga vaja vältida, selleks et hagejal ei oleks liiga suur tõendamiskoormis, mis lõpuks takistab tema juurdepääsu õigusemõistmisele.
43. Käesolevas kohtuasjas heidab STM Üldkohtule ette, et see ei tunnistanud ühtegi eespool nimetatud tingimustest täidetuks.
44. Mis puutub tingimusse seoses selle isiku staatusega, kellele õigustatud isik on loovutatud nõudeõiguse kahju hüvitamisele, siis on Üldkohtul õigus, kui ta kinnitab, et STM apellatsioonkaebus on samas kohtuasjas üksikapellantide esitatud eraldi apellatsioonkaebuste suhtes iseseisev. Vastasel korral ei oleks hagejad esitanud STMi hagi kõrval eraldi hagisid. Seega ei rikkunud Üldkohus õigusnormi, kui ta tuvastas vaidlustatud kohtuotsuse punktides 24–27, et STM ei toiminud isikuna, kellele on loovutatud paljude tema liikmete õigused saada hüvitist.
45. Suuremat tähelepanu väärib tingimus, et juriidilisele isikule tekitatud kahju peab olema iseseisev. Selle suhtes oli Üldkohus seisukohal, et apellatsioonkaebuse esitaja ei olnud väidetavat mittevaralist kahju tõendanud.
46. Nimelt puudub apellandi hagiavalduses igasugune märge STMile tekitatud kahju kohta. Ainus märge terves avalduses sisaldub lõppnõuetes, kus on esitatud petitum, millele lisatakse STMile tekitatud mittevaralise kahju hüvitamise nõue summas 30 000 eurot, mis tema sõnul investeeritakse koolituskavadesse tema liikmete jaoks.
47. On ilmne, et pelgalt vihjega mittevaralisele kahjule, ilma vähimagi täiendava märkmeta kõnealuse kahju täpsete asjaolude kohta, ei saa kahju hüvitamise nõuet põhjendada. Sellegipoolest ja arvestades hagiavaldust, leian, et Üldkohus pani toime õigusnormi rikkumise, kui ta tunnistas hagi seetõttu, et STMil ei olnud õigust hagi esitada, vastuvõetamatuks, sest hagiavalduses esinev puudus oli nii oluline, et see mõjutas pigem hagi ennast.
48. Nagu teada, nõuab Üldkohtu kodukorra artikkel 44 muude tingimuste hulgas, et hagiavaldus peab sisaldama „hagi ese[t] ja ülevaade[t] fakti- ja õigusväidetest”. Selle nõude täitmata jätmise tõttu on õigustatud hagiavalduse vastu võtmata jätmine, kuid mitte hagi rahuldamata jätmine seepärast, et puudub õigus hagi esitada, nagu on juba teistel juhtudel märgitud.
49. Käesolevas kohtuasjas ei saa see vastu võtmata jätmine hagi esitamise õiguse puudumise tõttu mõjutada hagi, sest ei ole teada, milline on STMile tekitatud mittevaraline kahju, kuna hagiavalduses ei ole apellant seda kuskil märkinud. STMi hagi tohiks jätta vastu võtmata hagi esitamise õiguse puudumise tõttu juhul, kui ta on selgitanud kahju ja selle täpseid asjaolusid, ja ilmselgelt tõendid puuduvad. Käesolevas kohtuasjas siiski on hagiavalduses täpsustamata jäetud mitte üksnes tõendid, vaid on märkimata jäetud ka igasugune viide kahjule iseenesest, mis muudab raskeks isegi võimaluse hinnata hagi vastuvõetavust.
50. Seega teen Euroopa Kohtule ettepaneku põhjendused asendada ja tuvastada, et Üldkohus rikkus õigusnormi, kui ta tunnistas STMi esitatud hagi vastuvõetamatuks, sest lõppkokkuvõttes tuli hagiavaldus vastuvõetamatuks tunnistada seepärast, et ei olnud täidetud Üldkohtu kodukorra artikli 44 lõike 1 punktis c sätestatud nõue.
51. Sellegipoolest, kuna tulemus, millele jõuab selle järeldusega, ei erine tulemusest, millele jõudis Üldkohus, tuleb STMi esitatud väide tulemusetuse tõttu tagasi lükata.
C. Väide, mis põhineb õigusvastasest aktist tuleneval liidu lepinguvälisel vastutusel (C‑12/13 P)
52. Apellandid kohtuasjas C‑12/13 P heidavad Üldkohtule ette, et viimane pani toime õigusnormi rikkumise, kui ta leidis, et neile tekitatud kahju ei ole „kindel”. Nad argumenteerivad, et Üldkohus ei hinnanud õigesti määruse nr 530/2008 tõttu saamata jäänud tulu või, teise võimalusena, võimaluse kaotust. Apellantide arvates on juba asjaolud, et määruses endas on esile toodud, et apellandid on oma kvoodid varasematel püügihooaegadel ammendanud, nagu ka asjaolu, et Hispaania tuunipüügiseinerid ammendasid oma kvoodid neile antud lisanädala jooksul, iseenesest piisavad elemendid selleks, et kinnitada, et esineb „kindel” kahju.
53. Komisjon leiab kõigepealt, et see väide on vastuvõetamatu, kuna tegemist on uue küsimusega, mida algses hagiavalduses esimeses kohtuastmes ei olnud. Põhiküsimuses lükkab komisjon selle probleemiasetuse tagasi ja kordab oma varasemat seisukohta, mida ta kaitses esimeses kohtuastmes, mis sisuliselt põhineb sellel, et ei ole õigust kvoodi ammendamisele, mistõttu ei ole kahju tegelikult tekkimine võimalik. Tema arvates on juba selle asjaolu tõttu põhjendatud järeldus, millele jõuab Üldkohus, kui ta tuvastab, et tekitatud kahju ei olnud „kindel”.
54. Mis puutub väite vastuvõetavusse, siis ei ole mul mingit kahtlust, et väide on täiesti vastuvõetav, sest mitte pooled ei ole need, kes täiendasid ühepoolselt oma hagi väidet, vaid kõnealune täiendamine toimus Üldkohtu nõudmisel pärast Euroopa Kohtu otsuse tegemist kohtuasjas AJD Tuna. Üldkohus palus pooltel esitada selle kohtulahendi põhjal kirjalikult ja kohtuistungil suuliselt oma seisukohad, sest kõnealuses kohtuasjas tunnistas Euroopa Kohus määruse nr 530/2008 kehtetuks. Seega leian, et väidete täiendamine esimeses kohtuastmes, mis kajastub nüüd käesolevas apellatsioonkaebuses, toimus õigesti, ilma et see tuleks nüüd vastuvõetamatuks tunnistada.
55. Peatudes nüüd põhiküsimusel, leian, et selle väite käsitlemiseks piisab sellest, kui viitan oma ettepanekule eespool viidatud kohtuasjas C‑611/12 P, konkreetselt selle punktidele 38–69, kus ma analüüsin üksikasjalikult võimaluse kaotuse hüvitatavust. Seal esitatud põhjustel, mis on täielikult kohaldatavad ka käesolevale apellatsioonkaebusele, sest mõlemas asjas vaidlustatud kohtuotsused on sõnastatud ühtemoodi ja samade argumentidega, leian, et Üldkohus rikkus õigusnormi.
56. Seega teen Euroopa Kohtule ettepaneku nõustuda väitega, millele tuginevad apellandid kohtuasjas C‑12/13 P ja mis põhineb sellel, et ELTL artikli 340 teise lõigu tõlgendamisel seoses apellandile tekitatud kahju „kindla” olemusega tehti viga.
D. Väide, mis põhineb õiguspärasest aktist tuleneval liidu lepinguvälisel vastutusel (C‑12/13 P ja C‑13/13 P)
57. Nii apellandid kohtuasjas C‑12/13 P kui ka üksikapellandid kohtuasjas C‑13/13 P väidavad, et Üldkohus rikkus õigusnormi, kui ta leidis, et määrus nr 530/2008 ei kujuta endast piirangut, mis tekitab „ebatavalist” ja „erilist” kahju.
58. Kõigepealt olgu öeldud, et ma pean kohtuasjas C‑13/13 P esitatud väidet silmas ainult üksikapellantide suhtes, sest – nagu juba öeldud – ma leian eespool märgitud nüanssidega, et Üldkohus tunnistas õigesti STMi hagi vastuvõetamatuks.
59. Mis puutub apellantidesse kohtuasjas C‑12/13 P, siis nemad viitavad oma nõude põhjenduseks väga otseselt kohtujuristi ettepanekule kohtuasjas FIAMM jt vs. nõukogu ja komisjon(16). Üksikapellandid kohtuasjas C‑13/13 P heidavad Üldkohtule ette seda, et ta arvestas, et kvoodi omandiõigus ei ole samaväärne subjektiivse õiguse omandiõigusega, mis on „majandustegevusega kaasneva riski” mõiste ebaõige käsitus ja kvoodi funktsiooni moonutamine.
60. Komisjon omakorda väidab, et vaidlustatud kohtuotsus tekitab punktides, mis käsitlevad õiguspärasest aktist tulenevat lepinguvälist vastutust, tõlgendamisprobleemi, sest ei ole selge, kas Üldkohus tunnistab, et seda tüüpi vastutus on olemas, või vastupidi. Seega teeb komisjon ettepaneku põhjendused asendada ja et Euroopa Kohus jätaks apellatsioonkaebuse rahuldamata, piirdudes üksnes tuvastamisega, et kõnealune vastutus puudub, või tuvastades, et Üldkohtu analüüs kahju ebatavalise olemuse kohta esitati täiendavalt.
61. Selleks et käsitleda liidu õiguspärasest aktist tuleneva lepinguvälise vastutuse küsimust, tuleb lähtuda peamiselt Euroopa Kohtu otsusest kohtuasjas Dorsch Consult(17) ja eespool viidatud kohtuotsusest FIAMM jt vs. nõukogu ja komisjon. Kõnealustes kohtuotsustes, ja ilma et praegu oleks vaja nende sisu üksikasjalikult ära tuua, tuvastas Euroopa Kohus, et kui sellise vastutuse põhimõtet tulevikus tunnustatakse, nõuab selle kohaldamine, et täidetud oleks vähemalt kolm kumulatiivset tingimust, milleks on, et kahju peab olema tegelik, kahju ja asjaomase akti vahel peab olema põhjuslik seos ning kahju peab olema ebatavaline ja eriline.(18)
62. On oluline märkida, et kohtuotsustes Dorsch Consult ja FIAMM esitatud arutluskäik on hüpoteetiline. See tähendab, Euroopa Kohus ei tuvasta, et liidul on õiguspärasest aktist tulenev lepinguväline vastutus, vaid on ära märgitud selle nõuded juhuks, kui selline vastutus kord liidu õiguses eksisteerib. Kohtuotsuses FIAMM, mis tehti kaheksa aastat pärast kohtuotsust Dorsch Consult, kinnitatakse väga kategooriliselt seda tüüpi vastutuse hüpoteetilisust.
63. Näib õiguspärane endalt küsida, miks Euroopa Kohus arutleb sellistes terminites. Olgu, ma leian, et vastus sellele küsimusele leidub eespool viidatud kohtuotsustest Dorsch Consult ja FIAMM jt vs. nõukogu ja komisjon varasemas kohtupraktikas.
64. Nimelt seitsmekümnendatel oli Euroopa Kohtul juhus otsustada võimaluse üle, et tollasel Euroopa Majandusühendusel tekib õiguspärasest aktist tulenev vastutus, konkreetselt kohtuasjas Compagnie d’approvisionnement, de transport et de crédit SA ja Grands Moulins de Paris vs. komisjon. Kõnealuses kohtuasjas käsitles Euroopa Kohus väidet, mis põhines õiguspärasest aktist tuleneval vastutusel, mille kohta tuvastati, et sellist „õiguspärasest normatiivaktist”(19) tulenevat „võimalikku” vastutust sellisel juhul nagu kõnealuses asjas ei olnud. Siit algab kahetähenduslikkus õiguspärasest aktist tuleneva lepinguvälise vastutuse määratluse ulatuses, sest kuna seda nimetatakse „võimalikku” tüüpi vastutuseks, on ilmsed Euroopa Kohtu ebakindlad seisukohad.
65. Hüpoteesi võtmes arutluskäik jätkus kohtuasjas Biovilac vs. EMÜ, kus Euroopa Kohus kinnitas, et õiguspärasest aktist tulenevat vastutust „tuleb kohaldada juhul, kus ühenduse õiguses on lubatud objektiivse vastutuse kord”(20). Sellegipoolest hoidub Euroopa Kohus täpsustamast, kas selline kord kohtuotsuse tegemise ajal eksisteerib või mitte. Sama käsitusviis esineb kohtuasjas Développement ja Clemessy vs. komisjon, mille kohtuotsuses Euroopa Kohus kinnitab uuesti, et „[ei ole] vaja kontrollida, kas selline põhimõte nagu süüta vastutus on ühenduse õiguskorras olemas”(21).
66. Nii jõuame kohtuasjani Dorsch Consult, kus Euroopa Kohus käsitleb seda küsimust uuesti, ehkki nüüd, pärast Üldkohtu asutamist, apellatsioonkaebuse raames. Punktis, mis käsitleb õiguspärasest aktist tulenevat lepinguvälist vastutust, oli Üldkohus arendanud eelmistes punktides esitatule väga sarnast käsitlusviisi, jõudes järeldusele, et õiguspärasest aktist tulenevat ühenduse lepinguvälist vastutust ei olnud tekkinud, kuid arutledes – nagu Euroopa Kohus minevikus – hüpoteetiliselt, „arvestades käesoleva apellatsioonkaebuse eripära”(22). Euroopa Kohtul ei olnud seda laadi arutluskäigu suhtes mingeid vastuväiteid ja ta toetas Üldkohtu otsust tervikuna, tuletades veel kord meelde, et õiguspärasest aktist tulenev lepinguväline vastutus on alles kinnitamata kategooria.(23)
67. Kohtuasjas FIAMM ja FIAMM Technologies vs. nõukogu ja komisjon(24) leidis Üldkohus, et on aeg tunnistada õiguspärasest aktist tulenevat liidu lepinguvälist vastutust. Viidatud kohtuotsuse peale esitatud apellatsioonkaebuse suhtes tehtud otsuses Euroopa Kohus siiski parandas seda Üldkohtu arendust ja kinnitas sõna-sõnalt, et „ühenduse õiguses selle praegusel kujul ei eksisteeri vastutuse korda, mis lubaks kohaldada [liidu] vastutust tema pädevusse kuuluva seadusandliku tegevuse puhul […]”(25).
68. See arvesse võttes tuleb nüüd analüüsida, kuidas Üldkohus seda kohtupraktikat vaidlustatud kohtuotsuses kohaldas.
69. Üldkohus kirjeldab alustuseks vaidlustatud kohtuotsuse punktides 69–75 üksikasjalikult Euroopa Kohtu arutluskäigu üldjooni kohtuotsuses FIAMM jt vs. nõukogu ja komisjon. Kuigi ta toob ära mitu kõnealuse kohtuotsuse punkti, tuleb tähelepanu juhtida sellele, et mingil hetkel ei viidata punktile 176, see tähendab lõigule, kus Euroopa Kohus välistab rangelt, et hetkel oleks olemas õiguspärasest aktist tulenev liidu lepinguväline vastutus.
70. Siit alates asub Üldkohus otse vastama küsimusele, kas käesolevas asjas on liidul tekkinud õiguspärasest aktist tulenev lepinguväline vastutus. Selleks keskendub Üldkohus tingimusele, et väidetavalt tekitatud kahju peab olema ebatavaline, ning jõuab järeldusele, et seda laadi kahju ei ole tekitatud.
71. Lõpetuseks leiab Üldkohus vaidlustatud kohtuotsuse punktis 86, et vajalikud tingimused selleks, et liidul „võiks sel juhul” olla õiguspärasest aktist tulenev lepinguväline vastutus, ei ole tõepoolest täidetud. See tingimuslik vahemärkus on ainus märk, mille Üldkohus annab selleks, et selgitada, et kohtuotsuses ei tunnistata liidu lepinguvälist vastutust õiguspärase akti eest, vaid et üksnes hinnatakse apellandi nõuet hüpoteetilises tulevase, mitte aga praeguse kaitse kontekstis õiguspärasest aktist tuleneva liidu lepinguvälise vastutuse korral.
72. Hoolimata sellest, et vaidlustatud kohtuotsuse puuduseks võib olla mõnetine kahetähenduslikkus, järgib see kahtlemata sama joont, mis meie varasem kohtupraktika. Nimelt võib selle alates seitsmekümnendatest arendatud hüpoteetilise arutlusviisi selguses kahelda, kuid kindel on, et selline on argumenteerimismeetod, kuidas Euroopa Kohus on õiguspärasest aktist tulenevat liidu lepinguvälist vastutust käsitlenud. Oleks vasturääkiv heita Üldkohtule ette, et ta järgib seda tüüpi hüpoteetilist arutluskäiku, kui Euroopa Kohus ise teeb seda juba aastakümneid.
73. Sisuliselt tuleb tõdeda, et Üldkohtu analüüs kahju „ebatavalise” olemuse kohta on omamoodi täiendav vastus. Sellega seoses ja sellest seisukohast on kindel, et kui apellandid nõudsid käesolevas kohtuasjas hüvitist kogu määruse nr 530/2008 tõttu tekitatud kahju eest, siis ei tõendanud nad, et see kahju on „ebatavaline”. Pealegi on tegemist kvalifitseeritud kahjuga, mis ei ole sama, mis lihtsalt turuosa kaotamine, nagu õigesti märkis Üldkohus, juhtides tähelepanu Euroopa Kohtu väljakujunenud kohtupraktikale. Nimelt on määruse nr 2371/2002 artikli 7 ülesanne lihtsalt võimaldada komisjonil võtta kaitsemeetmeid selleks, et tagada tasakaal mereressursside kaitse ja majandustegevuse arendamise vahel. Konkreetselt õiguspärasest aktist tuleneva lepinguvälise vastutuse kontekstis, mis on üsna erinev sellest, mis tekib õigusvastasest aktist tuleneva lepinguvälise vastutuse korral, võib vaevalt pidada „ebatavaliseks” kahju, mis tekib selle tagajärjel, et komisjon teostab oma legitiimset liidu õiguskorras ettenähtud õigust. Õigust, mille teostamine peab pealegi põhinema tehnilistel kriteeriumidel, mis – nagu argumenteeris komisjon – esitati keelu kehtestamise ajal nõuetekohaselt dokumendis.
74. Kõiki esitatud põhjendusi arvestades ja kokkuvõttes leian, juhul kui tunnistatakse õiguspärasest aktist tulenevat liidu lepinguvälist vastutust, et Üldkohus ei rikkunud õigusnormi, kui otsustas, et apellantidele ei olnud tekitatud „ebatavalist” kahju,
75. Järelikult leian, et väide tuleb tagasi lükata.
VI. Vaidluse lõplik lahendamine (C‑12/13 P)
76. Vastavalt Euroopa Kohtu põhikirja artiklile 61, „kui apellatsioonkaebus on põhjendatud, tühistab Euroopa Kohus Üldkohtu otsuse” ning võib „ise teha asja suhtes lõpliku kohtuotsuse, kui menetlusstaadium seda lubab.”
77. Minu arvates on kohtuasjas C‑12/13 P Euroopa Kohtul võimalik lahendada vaidlus osaliselt.
78. Selles suhtes ja vastavalt väljakujunenud kohtupraktikale liidu lepinguvälise vastutuse kohta oma institutsioonide ja organite õigusvastase käitumise eest tunnistatakse õigust hüvitisele, kui on täidetud kolm tingimust: rikutud õigusnormi eesmärgiks on anda õigusi üksikisikutele ja rikkumine oli piisavalt selge, tõendatud on tegelik kahju ning kannatanud poolele tekitatud tegeliku kahju ja ühendusepoolse kohustuste rikkumise vahel esineb otsene põhjuslik seos.(26)
A. Rikutud õigusnorm, mille eesmärk on anda üksikisikutele õigusi ja mille rikkumine on piisavalt selge
79. Nagu juba märgitud, on käesolevale asjale iseloomulik asjaolu, et õigusnorm, mida rikuti, on tegelikult kodakondsuse alusel diskrimineerimise keelu põhimõte, nagu kinnitas ka Euroopa Kohus oma kohtuotsuses AJD Tuna. Meie sellealane kohtupraktika on arvukas, kusjuures selle liidu jaoks otsustava tähtsusega põhimõtte rikkumisest piisab, selleks et tuvastada, et õigusnormi rikkumine on piisavalt selge.(27)
80. Nii et ainus õigusnorm, mida rikuti, on kõnealune põhimõte ja mitte ükski teine, mille rikkumist väidavad apellandid kohtuasjas C‑12/13 P, sest Euroopa Kohtul on olnud võimalus nimetada võimalikke väidetavalt määrusega nr 530/2008 toime pandud muu hulgas proportsionaalsuse põhimõtte, õiguspärase ootuse või omandiõiguse põhimõtete rikkumisi. Ainus puudus, mida võib pärast Euroopa Kohtu tehtud ammendavat analüüsi kõnealuses kohtuasjas AJD Tuna kõnealusele määrusele ette heita, on see, mis puudutab kodakondsuse alusel diskrimineerimise keelu põhimõtet. Apellandid olid sunnitud – ja seda vastuolus kõnealuse põhimõttega – teostama oma kalapüügitegevust ühe nädala võrra vähem kui Hispaania lipu all sõitvad tuunipüügiseinerid.
81. Seega on täidetud tingimus, et rikuti õigusnormi, mille eesmärk on anda õigusi üksikisikutele ja et selle rikkumine on piisavalt selge.
B. Liidule omistatava õigusrikkumise ja kannatanule tekitatud kahju vaheline otsene põhjuslik seos
82. Samuti leian, et liidule omistatava õigusrikkumise ja kannatanule tekitatud kahju vahel on otsene põhjuslik seos, sest on ilmne, et kohtuasja C‑12/13 P apellantide tegevuses toimunud katkestuse põhjus on üksnes määrus nr 530/2008.
83. Sellegipoolest on oluline lisada nüanss, millest sõltub vastutuse ulatus.
84. Õigusvastasus, millega põhjustati apellantidele kohtuasjas C‑12/13 P tekitatud kahju, tuleneb – nagu juba märgitud – kodakondsuse alusel diskrimineerimise keelu põhimõttest, arvestades erinevat ja õigustamatut kohtlemist Hispaania lipu all sõitvate tuunipüügiseinerite ja ülejäänute vahel. Kuna Hispaania tuunipüügiseineritel oli ühe nädala võrra pikem püügihooaeg, jäid kõnealused apellandid ilma väärtuslikust tegevusperioodist, mida teised laevad küll said kasutada.
85. Kuna vastutus, millele apellandid tuginevad, põhineb õigusvastasel aktil ja kuna eelmises punktis välistati, et määrusel nr 530/2008 oleks muid õigusvastasuse puudusi, leian, et põhjuslik seos on ainult diskrimineerimist kujutava akti, see tähendab Hispaania lipu all sõitvatele tuunipüügiseineritele antud täiendava püüginädala, ja tekitatud kahju vahel. Euroopa Kohtu poolt õigusvastaseks tunnistatud diskrimineerimisega jäeti apellandid kehvemasse olukorda ainult üheks nädalaks, mitte aga järgnevaks nädalaks, mille ajaks oli tegevus keelatud kõikidele tuunipüüdjatele, kaasa arvatud hispaanlastele.
86. Asjaolu, et liidu lepinguväline vastutus põhineb puhtalt kahju õigusvastasusel, nagu väitsid põhjenduseks apellandid käesolevas kohtuasjas, nõuab seega, et põhjuslik seos seoks õigusvastaseid asjaolusid ainult tekitatud kahjuga, kuid mitte teiste muude kui õigusvastaste asjaoludega, kui väga seotud need käesoleva kohtuasja asjaoludega ka ei oleks. Kuna tuvastatud õigusvastasus seisneb nädalas, mille jooksul apellandid jäeti põhjendamatult ilma võimalusest teostada majandustegevust, on see õigusvastasustest tuleneva lepinguvälise vastutuse jaoks oluline ajaperiood.
87. Seega teen Euroopa Kohtule ettepaneku piiritleda eksisteeriv põhjuslik seos ajavahemikuga 16.–23. juunini 2008, mille vältel oli apellantide kalapüügitegevus, erinevalt Hispaania tuunipüügiseineritest, määrusega nr 530/2008 ebaseaduslikult keelatud.
88. Järelikult on täidetud tingimus, et liidule omistatava õigusrikkumise ja kannatanule tekitatud kahju vahel on otsene põhjuslik seos, tingimusel et kahju piirdub ajavahemikuga 16. juunist 23. juunini 2008.
C. Tegelik ja kindel kahju
89. Lõpuks on vaja tuvastada, kas kahju, mis peab olema tegelik ja kindel, tegelikkus on tõendatud.
90. Nagu mul oli võimalus märkida oma ettepaneku punktides 49–61 kohtuasjas Giordano, on Euroopa Kohtu praktikas korduvalt lubatud, et kahju kindel olemus ei pea tingimata olema absoluutne, ning et seda võib tuvastada tõsise võimaluse kaotuse korral, mis on otseselt tingitud liidu õigusvastasest aktist. Ma ei hakka mainitud ettepaneku punktides 38–69 juba üksikasjalikult märgitut hetkel kordama, aga piisab sellest, kui siinkohal meenutada, et tõsise võimaluse kaotus kujutab endast tegelikku ja kindlat kahju, mille eest võib nõuda hüvitist.
91. Kohtutoimikust nähtub, et apellantidel kohtuasjas C‑12/13 P oli püügiluba, mis lubas neil teostada majandustegevust 30. juunini 2008. Samuti ja ilma et komisjon oleks seda vaidlustanud, eelnevatel aastatel ja üldjuhul selliste reederite nagu apellandid püügikvoodid ammendati.
92. Lisaks näib, et asjaolu, et oli tõsiseid viiteid sellele, et püügialadelt saab kala otsa enne hooaja kuupäeva, ei takistanud Hispaania lipu all sõitvatel tuunipüügiseineritel jätkata kalapüüki ajavahemikul 16.–23. juunini 2008, kaasa arvatud samades vetes, kus tavaliselt püüavad kala Prantsuse lipu all sõitvad tuunipüügiseinerid, nagu apellandid kohtuasjas C‑12/13 P.
93. Just nimelt seepärast, et võimaluse kaotus ei hõlma tervet saamata jäänud tulu summat, kinnitavad komisjoni esitatud argumendid lihtsalt, et tõenäosus, et apellandid oleksid jätkanud kvoodi täitmist nädalal 16.–23. juunini 2008, ei olnud absoluutne, kuid see ei kummuta kuidagi asjaolu, et võimaluse kaotus on tõsine.
94. Ent menetluse pooltel esimeses kohtuastmes ei olnud võimalust arutada üksikasjalikult kohtuasja C‑12/13 P apellantide täpset teenimise tõenäosust kõnealustel 2008. aasta päevadel. Seda tekitatud kahju kvantifitseerimisega tihedalt seotud küsimust siin esitatud terminites Üldkohtus toimunud menetluse ajal ei arutatud.
95. Järelikult teen Euroopa Kohtule ettepaneku suunata kohtuasi osaliselt Üldkohtule tagasi, et viimane otsustaks eespool esitatud argumente arvestades apellantidele tekitatud kahju täpse kvantifitseerimise.
96. Hoolimata sellest, et teen ettepaneku suunata kohtuasi osaliselt Üldkohtule tagasi, olen seisukohal, et käesoleva apellatsioonkaebuse põhiküsimus on selle põhipunktides lahendatud. Seega ja vastavalt kodukorra artikli 138 lõikele 1 ja artikli 184 lõikele 2 teen Euroopa Kohtule ettepaneku mõista kohtukulud esimese kohtuastme menetluses, milles tehti 7. novembri 2012. aasta otsus kohtuasjas T‑574/08, ja käesolevas apellatsioonimenetluses välja komisjonilt.
97. Kodukorra artikli 138 lõike 1 ja artikli 184 lõike 1 alusel on kohtuvaidluse kaotanud pool kohustatud hüvitama kohtukulud, kui vastaspool on seda nõudnud. Kuna komisjon nõudis kohtukulude väljamõistmist apellantidelt ja kuna nende esitatud väited lükati tagasi, tuleb kohtukulud välja mõista apellantidelt.
98. Eespool toodud põhjendustest lähtudes teen Euroopa Kohtule ettepaneku otsustada järgmist:
Kohtuasjas C‑12/13 P:
1. Tühistada Üldkohtu 7. novembri 2012. aasta otsuse kohtuasjas T‑574/11: Syndicat des thoniers méditerranéens jt vs. komisjon resolutsioon üksnes osas, milles see viitab Euroopa Liidu õigusvastasest aktist tuleneval lepinguvälisel vastutusel põhinevale väitele, nagu see on esitatud viidatud kohtuotsuse punktides 48–66.
2. Rahuldada lepinguvälise vastutuse hagi ja tuvastada liidu lepinguväline vastutus komisjoni 12. juuni 2008. aasta määruse nr 530/2008 vastuvõtmise tõttu, kuna on tõendatud, et Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 340 teises lõigus ettenähtud lepinguvälise vastutuse koosseisu moodustavad tingimused on täidetud.
3. Suunata kohtuasi tagasi Üldkohtusse, et see teeks otsuse apellantidele tekitatud kahju kvantifitseerimise kohta.
4. Mõista kohtukulud esimese kohtuastme menetluses, milles tehti 7. novembri 2012. aasta otsus kohtuasjas T‑574/08, ja apellatsioonimenetluses välja komisjonilt.
Kohtuasjas C‑13/13 P:
2. Mõista apellatsioonkaebuse kohtukulud välja Syndicat des thoniers méditerranéens’ilt, Marc Carrenolt, Jean Louis Donnarelilt, Jean-François Flores’ilt, Gérald Jean Lubranolt, Hervé Marin’ilt, Nicolas Marin’ilt, Sébastien Marin’ilt ja Serge Antoine José Perezilt.
2 –	Nõukogu 7. mai 2007. aasta määrus (ELT L 123, lk 3).
3 –	Nõukogu 17. detsembri 2007. aasta määrus (ELT L 340, lk 8).
4 –	Nõukogu 20. detsembri 2002. aasta määrus (EÜT L 358, lk 59; ELT eriväljaanne 04/05, lk 460).
5 –	Nõukogu 16. jaanuari 2008. aasta määrus (EÜ) nr 40/2008, millega määratakse 2008. aastaks kindlaks teatavate kalavarude ja kalavarurühmade püügivõimalused ning lisatingimused, mida kohaldatakse ühenduse vetes ning ühenduse kalalaevade suhtes püügipiirangutega vetes (ELT L 19, lk 1).
6 –	22. mai 2008. aasta määrus (EÜ) nr 446/2008, millega kohandatakse 2008. aastal teatavaid hariliku tuuni kvoote vastavalt nõukogu määruse (EMÜ) nr 2847/93 (millega luuakse ühise kalanduspoliitika suhtes rakendatav kontrollisüsteem) artikli 21 lõikele 4 (ELT L 134, lk 11).
7 –	Komisjoni 12. juuni 2008. aasta määrus (ELT L 155, lk 9).
8 –	17. märtsi 2011. aasta otsus kohtuasjas C‑221/09 (EKL 2011, lk I‑1655).
9 –	7. septembri 2010. aasta määrus kohtuasjas T‑532/08 (EKL 2010, lk II‑3959).
10 –	7. septembri 2010. aasta määrus kohtuasjas T‑539/08 (EKL 2010, lk II‑4017).
11 –	19. oktoobri 2005. aasta otsus kohtuasjas T‑415/03 (EKL 2005, lk 4355).
12 –	18. märtsi 1975. aasta otsus kohtuasjas 72/74 (EKL 1975, lk 401).
13 –	Samas tähenduses 5. juuli 1984. aasta otsus kohtuasjas 114/83: Société d’initiatives et de coopération agricoles ja Société interprofessionnelle des producteurs et expéditeurs de fruits, légumes, bulbes et fleurs d’Ille-et-Vilaine vs. komisjon (EKL 1984, lk 2589, punktid 3–5).
14 –	4. oktoobri 1979. aasta otsus kohtuasjas 238/78 (EKL 1979, lk 2955).
15 –	Vt selle kohta 27. jaanuari 1982. aasta otsus liidetud kohtuasjades 256/80, 257/80, 265/80, 267/80 ja 5/81: Birra Wührer jt vs. nõukogu ja komisjon (EKL 1984, lk 85, punktid 8–14). Vt samas tähenduses Üldkohtu 21. novembri 1996. aasta määrus kohtuasjas T‑53/96: Syndicat des producteurs de viande bovine jt vs. komisjon (EKL 1996, lk II‑1579, punkt 11).
16 –	9. septembri 2008. aasta otsus liidetud kohtuasjades C‑120/06 P ja C‑121/06 P (EKL 2008, lk I‑6513).
17 –	15. juuni 2000. aasta otsus kohtuasjas C‑237/98 P: Dorsch Consult (EKL 2000, lk I‑4549).
18 –	Eespool viidatud kohtuotsused Dorsch Consult (punkt 19) ja FIAMM (punkt 169).
19 –	13. juuni 1972. aasta otsus liidetud kohtuasjades 9/71 ja 11/71 (EKL 1972, lk 391, punkt 46).
20 –	6. detsembri 1984. aasta otsus kohtuasjas 59/83 (EKL 1984, 4057, punkt 28).
21 –	24. juuni 1986. aasta otsus kohtuasjas 267/82 (EKL 1986, lk 1907, punkt 33).
22 –	Üldkohtu 28. aprilli 1998. aasta otsus kohtuasjas T‑184/95: Dorsch Consult Ingenieurgesellschaft vs. nõukogu ja komisjon (EKL 1998, lk II‑667, punkt 69).
23 –	Euroopa Kohtu otsus eespool viidatud kohtuasjas Dorsch Consult „kui ühenduse õiguses peaks tunnustatama õiguspärasest aktist tuleneva ühenduse vastutuse põhimõtet, [siis nõuaks sellise vastutuse tuvastamine] …” (punkt 18).
24 –	14. detsembri 2005. aasta kohtuotsus T‑69/00 (EKL 2005, lk II‑5393).
25 –	Eespool viidatud kohtuotsus, punkt 176.
26 –	Vt muu hulgas Euroopa Kohtu 4. juuli 2000. aasta otsus kohtuasjas C‑352/98 P: Bergaderm ja Goupil vs. komisjon (EKL 2000, lk I‑5291, punkt 42); 10. detsembri 2002. aasta otsus kohtuasjas C‑312/00 P: komisjon vs. Camar ja Tico (EKL 2002, lk I‑11355, punkt 53) ja 10. juuli 2003. aasta otsus kohtuasjas C‑472/00 P: komisjon vs. Fresh Marine (EKL 2003, lk I‑7541, punkt 25).
27 –	Vt muu hulgas 25. mai 1978. aasta otsus liidetud kohtuasjades 83/76 ja 94/76, 4/77, 15/77 ja 40/77: HNL jt vs. nõukogu ja komisjon (EKL 1978, lk 1209, punkt 5); eespool viidatud Ireks-Arkady (punkt 11); 15. septembri 1982. aasta otsus kohtuasjas 106/81: Kina vs. EMÜ (EKL 1982, lk 2885, punktid 22–25) ja 18. aprilli 1991. aasta otsus kohtuasjas C‑63/89: Assurances du crédit vs. nõukogu ja komisjon (EKL 1991, lk I‑1799, punktid 14–23).

matches: kohus Kohus Kohus Kohus Kohus Kohus Kohus Kohus Kohus Kohus Kohus Kohus Kohus Kohus Kohus Kohus Kohus Kohus


Teated – 2017
Kohtla-Järve Kultuurikeskuses toimus ühingu aastakoosolek, millel valiti järgmiseks kaheaastaseks perioodiks Eesti Kohtunike Ühingu uued juhtimis- ja kontrollorganid järgmistes koosseisudes:
Indrek Parrest (Tallinna Ringkonnakohus)
Mari-Liis Avikson (Viru Maakohus)
Jüri Ilvest (emeriitkohtunik)
Sirje Kaljumäe (Tartu Halduskohus)
Indrek Nummert (Pärnu Maakohus)
Leanika Tamm (Viru Maakohus)
Merike Varusk (Harju Maakohus)
Aastakoosolekul tehti teatavaks, et juhatuse 02.11.2017 otsusega on omistatud ühingu vimplid järgmistele kauaaegsetele ühingu liikmetele ning väga pikka aega (kõik enam kui 30 aastat) kohtunikuna tegutsenud ja 2017. aastal pensionile siirdunud kolleegidele:
Tamara Hristoforova (endine Tartu Halduskohtu esimees)
Madis Kägu (ühingu asutajaliige, endine Tartu Maakohtu esimees)
Lembit Käis (ühingu asutajaliige, endine Tartu Maakohtu kohtunik)
Ruth Plaks (ühingu asutajaliige, endine Tallinna Ringkonnakohtu kohtunik)
Maili Tartu (endine Pärnu Maakohtu kohtunik)
Aastakoosolekul kiideti lisaks heaks ühingu 01.07.2016–30.06.2017 majandusaasta aruanne ning külalistena esinesid tervitussõnavõttudega Riigikohtu esimees Priit Pikamäe, justiitsminister Urmas Reinsalu ja riigi peaprokurör Lavly Perling.
Esimees Virgo Saarmets osales prokuratuuri 99. aastapäeva tähistamisel Tallinnas.
Ühing esitas Justiitsministeeriumile arvamuse advokatuuriseaduse, kohtutäituri seaduse ja notariaadiseaduse muutmise ning sellega seonduvalt teiste seaduste muutmise seaduse eelnõu kohta. Ühing ei pidanud põhjendatuks kavatsust jätta kohtunikkonna esindajad välja Eesti Advokatuuri aukohtu ja/või kutsesobivuskomisjoni koosseisust, viidates advokatuuriga seotud erisustele (sh piiratud ulatusega Justiitsministeeriumi poolne järelevalve ja advokaatide lihtsustatud korras kohtunikuks saamise võimalus).
Ühing esitas Justiitsministeeriumile arvamuse kõrgemate riigiteenijate ametipalkade seaduse ja prokuratuuriseaduse seaduse muutmise seaduse eelnõu kohta, juhtides tähelepanu, et justiitssüsteemi palgakorralduse (sh lisatasude) küsimused tuleb lahendada kompleksselt ja viivitamatult vajavad korrastamist ka ametipalkade indekseerimise regulatsioonis juba mitu aastat tagasi ilmnenud ebakõlad.
Rummu karjäärijärve ääres asuvas Paekalda Puhkekeskuses toimus ühingu juhatuse laiendatud koosolek, millele oli registreerunud kokku 36 ühingu liiget.
Arutati Jõhvi kohtumajas avastatud tervistkahjustava töökeskkonnaga seonduvat. Kohtumajas on avastatud hallitusseene levik ning hoone ümbrusesse paigutatud tööstuslike kemikaalidega saastatud pinnasest levib hoonesse õhusaastet. Otsustati igati toetada Viru Maakohtu juhtkonna püüdlusi olukorra parandamisel ning seda vajaduse korral omapoolsete pöördumistega. Kohtunikelt ja kohtuametnikelt ei ole võimalik nõuda töötamist keskkonnas, mis toob neile kaasa olulisi terviseriske.
Järgmisel aastal Tallinnas toimuva Euroopa Halduskohtunike Ühingu (AEAJ) aastakoosoleku (koos sõltumatuse ja tõhususe töörühma kohtumisega) täpsustatud toimumiskuupäevadeks on 14.-15.06.2018.
Omal soovil arvati ühingu liikmeskonnast välja emeriitkohtunikud Eda Muts ja Heino-Vello Pihlak.
Ürituse raames toimus seikluslik parvematk Rummu järve vastaskaldal asuvale tuhamäele ning hariv ekskursioon Padise kloostri varemetes.
Juhatuse otsusega arvati isikliku avalduse alusel ühingu liikmeskonnast välja Tartu Maakohtu Põlva kohtumaja kohtunik Rita Kulberg.
Esimees Virgo Saarmets osales kohtute haldamise nõukoja väljasõiduistungil Pärnus, millel kuulati ära kohtuesimeeste aruanded õigusemõistmise toimimisest ning muu hulgas arutati ühingu 30.05.2017 pöördumist seoses kohtunike ja kohtuametnike turvalisusega.
Ühing edastas kohtute haldamise nõukojale pöördumise seoses kohtunike ja kohtuametnike turvalisuse tagamisega oma ametiülesannete täitmisel kohtuasutustes ja väljaspool kohtuasutusi.
Tartu Maakohtu Viljandi kohtumajas toimus ühingu juhatuse koosolek, millest võtsid juhatuse liikmete kõrval osa kõik kohtumajas ametis olevad kohtunikud: Silvi Maiste, Kalev Kuningas, Aivar Hint ja Kadi Aavik.
Juhatuse otsusega võeti Eesti Kohtunike Ühingu uuteks tegevliikmeteks Tartu Maakohtu Viljandi kohtumaja kohtunikud Aivar Hint ja Kadi Aavik.
Jätkuvalt aktuaalse teemana oli arutluse all kohtunike ja prokuröride ametipalkade küsimus, mille osas otsustas juhatus edastada Justiitsministeeriumile lähiajal omapoolse seisukoha.
Arutati ka kohtunike ja kohtuametnike turvalisuse tagamise küsimust. Tõdeti, et kohtumajades teostatava turvakontrolli põhimõtted on olnud kohtute haldamise nõukojas (KHN) arutlusel pikka aega, kuid nähtavad tulemused senini puuduvad. Juhatus otsustas teha selles küsimuses KHN-le pöördumise, milles juhtida tähelepanu kohtunike ja kohtuametnike igapäevatööga kaasnevate turvariskide kaardistamise ja maandamise vajadusele, sh tööülesannete täitmisel väljaspool kohtumaja.
Euroopa Halduskohtunike Ühingu (AEAJ) aastakoosolekul 18.-19.05.2017 Ateenas leidis heakskiitmist ettepanek korraldada järgmine AEAJ aastakoosolek Eestis. Tõenäolised toimumiskuupäevad on 7.-8. juuni 2018.
Esimees Virgo Saarmets osales Riigikogu sotsiaalkomisjoni istungil, millel arutati töövaidluse lahendamise seaduse eelnõule (407 SE) huvigruppide poolt esitatud märkusi. Omapoolsed ettepanekud eelnõu parandamiseks esitas ühing seadusandjale 05.05.2017 arvamuses.
Ühing edastas Riigikogu põhiseaduskomisjonile pöördumise kõrgemate riigiteenijate ametipalkade indekseerimise regulatsiooni korrastamise küsimuses.
Omal soovil arvati ühingu liikmeskonnast välja Viru Maakohtu Jõhvi kohtumaja kohtunik Olev Mihkelson.
Eesti Kohtunike Ühing mälestab kauaaegset kolleegi (kohtunikuametis 02.08.1993 – 27.03.2017) ja kallist sõpra, endist Pärnu Maakohtu Rapla kohtumaja juhti ja ühingu pikaaegset liiget Indrek Saart (22.08.1956 – 22.04.2017) ning avaldab sügavat kaastunnet kõigile lähedastele.
Ühing esitas Riigikogu sotsiaalkomisjonile arvamuse töövaidluse lahendamise seaduse eelnõu (407 SE) kohta. Muu hulgas rõhutati vajadust säilitada töövaidluskomisjonide senine identiteet ja vältida nende kujundamist sisuliselt töökohtuteks.
Juhatuse 04.-05.04.2017 elektroonilise hääletamise tulemusel tehtud üksmeelse otsusega võeti Eesti Kohtunike Ühingu tegevliikmeks Tallinna Halduskohtu kohtunik Tiia Nurm. Ühingul on nüüd kokku 215 tegevliiget ja 4 auliiget.
Rahvusvaheline Kohtunike Ühing (IAJ) ja Euroopa Kohtunike Ühing (EAJ) kutsuvad üles loobuma 16. aprilliks 2017 rahvahääletusele pandud Türgi põhiseaduse paranduste heakskiitmisest, kuna presidendivõimu ulatuslik laiendamine ohustab demokraatliku õigusriigi ning võimude lahususe ja tasakaalustatuse säilimist Türgis.
Türgi põhiseaduses kavandatavate muudatuste osas on Euroopa Nõukogu Veneetsia komisjon avaldanud 13.03.2017 arvamuse nr CDL-AD(2017)005, milles tõdetakse, et demokraatia jaoks on tegemist ohtliku sammuga tagasi ning väljapakutud konstitutsiooniparandused ei taga riigivõimude piisavat vastastikust kontrolli ja tasakaalustatust, mis võimaldaksid hoida ära presidentaalse süsteemi muutumist autoritaarseks.
Kohtuvõimu sõltumatust käsitlevas osas (vt arvamuse p-d 110-123, samuti p-d 128-129) on juhitud eriti tähelepanu ettepanekutele, millega muudetakse kohtunike ja prokuröride nõukogu koosseisu moodustamise korda viisil, et nõukogu 13-st liikmest 6 nimetab ametisse president ja ülejäänud 7 parlament (mis võib samuti olla presidendipartei võimu all). Kuna nõukogu pädevuses on kohtunike ja prokuröride nimetamine, edutamine, üleviimine, järelevalve ja ametist vabastamine, siis ohustaks nõukogu poliitiline kallutatus selgelt kohtute (sh konstitutsioonikohtu) sõltumatust, millega on Türgis juba praegu ulatuslikult probleeme.
Siinkohal tuleb meenutada, et kohtunike ja prokuröride olukord Türgis on viimastel aastatel pidevalt halvenenud (isikute massiline üleviimine teistesse piirkondadesse jne) ning seda eriti pärast 15.07.2016 toimunud riigipöördekatset. Sellest ajast on ligikaudu neljandik Türgi kohtunikest ja prokuröridest ametist vabastatud ning suurem osa neist ka vahistatud ilma konkreetsete süüdistusteta ja kohase protseduurita. Samuti on Türgi kohtunike ja prokuröride ühing YARSAV tunnistatud terroristlikuks organisatsiooniks ja selle tegevus keelustatud. Ülevaade kohtunikke koondavate rahvusvaheliste organisatsioonide reaktsioonidest Türgis toimuvale on kättesaadavad IAJ veebilehel.
Pärnu Maakohtu Haapsalu kohtumajas toimus ühingu juhatuse koosolek, millest võtsid juhatuse liikmete kõrval osa kohtumaja juht Piia Jaaksoo ja ühingu endine esimees, emeriitkohtunik Maie Kram.
Juhatuse otsusega võeti Eesti Kohtunike Ühingu uuteks tegevliikmeteks Tallinna Halduskohtu kohtunikud Kadri Sullin ja Anu Maria Brenner. Omal soovil arvati ühingu liikmeskonnast välja Harju Maakohtu Kentmanni kohtumaja kohtunik Lukiina Vismann.
Seoses jätkuvalt lahendamata ametipalkade indekseerimise küsimusega tõdeti, et kuna 2017. a palgaindeksi väärtus on 2016. a omaga identne (1,017), siis ametipalgad 01.04.2017 ei vähene, kuid ka ei suurene (olenemata sellest, et indeksi väärtus on suurem kui 1). Juhatus otsustas edastada Riigikogu põhiseaduskomisjonile järelepärimise, millises etapis on ühingu 10. juuni 2016. a pöördumise menetlemine.
Arutati ka viimasel paaril nädalal teravalt tõusetunud kohtute sõltumatuse teemat (vt ühingu 24.03.2017 pressiteade). Samuti olid kõne all põhiseaduslikkuse järelevalve kohtumenetluse seaduse muudatused individuaalkaebuste lubamiseks, mille osas toetati Riigikohtu ettepanekut teema põhjalikuks analüüsimiseks ja selleks laiapõhjalise asjatundjate komisjoni moodustamiseks. Lisaks oli teemaks rahvusvaheline reaktsioon Türgi põhiseaduse muutmisettepanekutele, mille üle toimub Türgis 16.04.2017 referendum.
Tallinnas Justiitsministeeriumis toimus kohtute haldamise nõukoja (KHN) istung.
KHN andis nõusoleku Villem Lapimaa nimetamiseks Tallinna Ringkonnakohtu esimeheks (alates 17.05.2017).
KHN arutas Justiitsministeeriumi ja prokuratuuri ettepanekuid kehtestada kohtute seaduse § 37 lg 2 p 5 alusel maakohtutele täiendavad tööjaotusplaani koostamise põhimõtted. Tehtud ettepanekud olid järgmised:
A. Spetsialiseerumine alaealistega seotud asjades
alaealiste süüdistatavate kriminaal- ja väärteoasjad jagatakse lahendamiseks nende menetluste läbiviimiseks spetsialiseerunud kohtunikele;
alaealiste kannatanutega kriminaalasjad (vähemalt karistusseadustiku 9. ja 11. ptk) jagatakse lahendamiseks nende menetluste läbiviimiseks spetsialiseerunud kohtunikele;
taotlusi alaealiste paigutamiseks noortekodusse või kasvatuse eritingimusi vajavate õpilaste kooli paigutamiseks jagatakse lahendamise nende menetluste läbiviimiseks spetsialiseerunud kohtunikele;
lastega seotud perekonnaasjad, lapsendamise ja eestkoste seadmise asjad jagatakse lahendamiseks nende menetluste läbiviimiseks spetsialiseerunud kohtunikele.
B. Kiirmenetluste läbiviimine nädalavahetustel ja riiklikel pühadel – maakohtu kohtunike tööjaotusplaanis nähakse ette kiirmenetluse 48 tunni jooksul läbiviimine ka nädalavahetustel ja riiklikel pühadel vähemalt nendel juhtudel, kus menetluse edasilükkamine võib mõistlikult eeldades tuua kaasa lisakulusid mistahes õiguskaitsesüsteemi organisatsiooni ossa.
Ühingu juhatus edastas KHN-le tööjaotusplaanide koostamise nõudeid puudutavate otsuste projektide suhtes 23.03.2017 omapoolsed kriitilised seisukohad ning esimees Virgo Saarmets selgitas juhatuse pöördumist KHN-i istungil ka suuliselt.
KHN-i arutelu tulemusel asuti mõlemas küsimuses seisukohale, et täiendavate tööjaotusreeglite kehtestamine pole praeguses olukorras põhjendatud ja kohtute töökorraldus peaks jääma eelkõige nende endi otsustada. Samas rõhutati, et spetsialiseerumine (sh alaealistega seotud asjades) on kahtlemata vajalik ja kohtud peaksid sellega tõsiselt tegelema. Samuti leiti, et kohtunikelt ei saa nõuda kiirmenetluste läbiviimist puhkepäevadel ilma hädavajaduseta olukorras, kus töövälisel ajal ametiülesannete täitmist kuidagi ei kompenseerita. KHN leidis, et Justiitsministeeriumil tuleb kohtunike tööajaarvestuse ja ületunnitöö hüvitamise problemaatika käsile võtta (sellise analüüsi vajalikkusele oli tähelepanu juhitud juba KHN-i 30.09.2016 istungil) ja valmistada ette vajalikud seadusandlikud algatused. KHN leidis lisaks, et vajalik oleks saada parem ülevaade erinevates kohtutes rakendatavatest tööjaotusplaanide koostamise põhimõtetest. Selle teema juurde tullakse tagasi septembrikuisel istungil.
KHN kiitis heaks I ja II astme kohtute ühtsed arengueesmärgid. Kohapeal tõdeti, et kuna alaealiste asjadele spetsialiseerumise ja kiirmenetluste puhkepäevadel läbiviimise küsimused langesid eelneva arutelu põhjal ära, siis ei jäänud kohtutega üles ühtegi vaidlusalust aspekti ning kohtuesimeeste hinnangul on tegemist täiesti saavutatavate eesmärkidega, kui suudetakse säilitada rahastus vähemalt eelmise aasta tasemel.
Eesti Kohtunike Ühing (EKoÜ) peab lubamatuks parlamendiliikme isiklikke rünnakuid kohtunike vastu. See kahjustab võimude lahususe ja tasakaalustatuse põhimõtet ning kohtuvõimu autoriteeti.
Igaühe õigus õiglasele kohtulikule arutamisele sõltumatus ja erapooletus kohtus on kõige tõhusamalt tagatud siis, kui asja otsustav kohtunik on kaitstud igasuguste rünnete eest, mis on suunatud kohtuniku isiku vastu, kuid tulenevad kohtuniku kutsetööst. Iga inimese õigus õiglasele kohtulikule arutamisele hõlmab ka õigust nõuda ja eeldada, et kõiki pädevate kohtute tehtud jõustunud otsuseid täidetakse. Rahvaesindaja üleskutse mitte täita jõustunud otsuseid ohustab ilmselgelt õigusriigi toimimist.
EKoÜ taunib 20. märtsi 2017 Riigikogu istungil arupärimise "Samast soost isikute abielu kandmise kohta rahvastikuregistrisse" arutelu käigus Riigikogu saadik Martin Helme ja teiste arupärijate seisukohtades väljenduvat suhtumist. Avaldame lootust, et jõustunud kohtulahendite kriitika jääb edaspidi elementaarse viisakuse ja argumenteeritud arutelu piiridesse.
Eesti Kohtunike Ühingu juhatuse liikmed
Esimees Virgo Saarmets osales Tartus Vanemuise kontserdimajas toimunud Eesti Advokatuuri üldkogul.
Ühing esitas Justiitsministeeriumile arvamuse halduskohtumenetluse tõhustamiseks halduskohtumenetluse seadustiku, riigilõivuseaduse ja riigi õigusabi seaduse muutmise seaduse eelnõu kohta.
Tallinnas Harju Maakohtu Tartu mnt kohtumajas toimus Eesti Kohtunike Ühingu juhatuse koosolek, millel osalesid kõik juhatuse liikmed ning kohtumajas töötavatest kolleegidest Fred Fisker ja Merit Helm.
Koosolekul võeti ühingu uuteks liikmeteks vastu:
Hele Ilisson, Tartu Maakohtu Tartu kohtumaja
Nele Parrest, Riigikohtu halduskolleegium
Mihkel Roos, Harju Maakohtu Kentmanni kohtumaja
Enely Sepp, Harju Maakohtu Kentmanni kohtumaja
Hetkeseisuga on ühingul 4 auliiget ja 213 tegevliiget (sh 171 tegevkohtunikku ja 42 emeriitkohtunikku).
Õigusloome küsimustes on jätkuvalt problemaatiline ametipalkade indekseerimisega seonduv. Ühing on selles küsimuses pöördunud Riigikogu poole juba kahel korral (02.10.2015 ja 10.06.2016) ning kui esimesel korral saime vastuse, et seaduse parandamiseks puudub poliitiline tahe, siis teisele pöördumisele ei ole seni sisulist vastust tulnud. Kuigi kõrgemate riigiteenijate ametipalkade seaduses ettenähtud indeksi täpse väärtuse teatab Rahandusministeerium alles aprilliks, viitavad prognoosid selle jätkuvale langemisele, mis tähendaks ka kohtunike ametipalkade järjekordset vähenemist alates 01.04.2017. Juhatus otsustas jätkata probleemi teadvustamisega.
Teine väga oluline teema seondub 01.07.2016 jõustunud töövõimetoetuse seadusega ja täpsemalt selle raames kohtute seaduses tehtud muudatustega, mis puudutavad kohtunike pensione reguleerivaid rakendussätteid ja mille kohta ei ole kohtunikkonnalt paraku arvamust küsitud. Juhatus otsustas alustada regulatsiooni muutmisega kaasnenud probleemide kaardistamisega.
kohtuniku töövõimetuspensioni ärakaotamine – kohtunikul, kellel tuvastatakse püsiv töövõimetus alates 01.07.2016, puudub õigus taotleda kohtuniku töövõimetuspensioni seaduse varem kehtinud redaktsiooni alusel (KS § 1324). Kuni 30.06.2016 kehtinud redaktsioonis nägi KS § 1324 ette, et kohtuniku töövõimetuspensionile on õigus igal 01.07.2013 ametis olnud kohtunikul, kelle püsiv töövõimetus on tekkinud kohtunikuna töötamise ajal (st olenemata selle tuvastamise ajast).
kohtuniku töövõimetusega seotud ennetähtaegse vanaduspensioni ärakaotamine – vähemalt 15-aastase staažiga kohtunikul, kellel tuvastatakse püsiv töövõimetus alates 01.07.2016, puudub õigus saada kohtuniku vanaduspensioni sõltumata vanusest. See tähendab, et õigus kohtuniku vanaduspensionile tekib pärast 01.07.2016 tuvastatud püsiva töövõimetuse korral alles vanaduspensioni ikka jõudmisel (KS § 1322 lg 1 p-d 3 ja 4 ning lg 21). Kuni 30.06.2016 kehtinud redaktsioonis nägi KS § 1322 lg 2 ette, et igal 01.07.2013 ametis olnud kohtunikul, kellel on tuvastatud 80-100% töövõime kaotus ja kellel on pensionile jäämise ajaks kohtunikustaaži vähemalt 15 aastat, on õigus saada kohtuniku vanaduspensioni sõltumata tema vanusest.
kohtuniku perekonnaliikme toitjakaotuspensioni ärakaotamine – kui õigus toitjakaotuspensionile tekib alates 01.07.2016, siis määratakse ja makstakse seda üldistel alustel vastavalt riikliku pensionikindlustuse seaduse sätetele (KS § 1325). See tähendab, et eraldi kohtuniku perekonnaliikme toitjakaotuspensioni enam ei eksisteeri. Kuni 30.06.2016 kehtinud redaktsioonis nägi KS § 1325 ette (arvestades lisaks Riigikohtu 22.10.2015 otsust nr 3-4-1-21-15), et õigus kohtuniku perekonnaliikme toitjakaotuspensionile tekib kõigil neil juhtudel, kui sureb 01.07.2013 või enne seda ametis olnud kohtunik.
Koosolekul olid arutlusel ka 2017. aastal korraldatavad üritused:
kevadeks kavandame Tallinnas ümarlauda õigusemõistmise ja ajakirjanduse suhetest, taaselustamaks aastatel 2006–2009 toimunud kohtunike ja ajakirjanike ühisseminare, sest mõned viimase aja värvikamad näited ilmestavad jätkuvat vajadust püüelda teineteisemõistmise poole
suvine laiendatud koosolek on kavas korraldada 18.-19.08.2017
ühingu aastakoosoleku toimumisajaks on "31.11.2017" ehk 01.12.2017, tegemist on valimiskoosolekuga (valitakse uus esimees, juhatus ja revisjonikomisjon)
Juhatus otsustas seada kohtunike täiskogul 10.02.2017 valitava kohtute haldamise nõukoja uue koosseisu liikme kandidaadina üles juhatuse liikme ja Viru Maakohtu Jõhvi kohtumaja kohtuniku Leanika Tamme.
Arutati ka Euroopa Kohtunike Ühingu asutatud kohtunike abistamisfondi panustamise küsimust ning leiti, et ettevõtmine väärib kindlasti toetamist, astumaks tõsistesse raskustesse sattunud väliskolleegidele moraalse toe pakkumisest samm kaugemale. Fondi loomiseks on tõuke andnud viimaste aastate sündmused Türgis ja Ukrainas ning selle eesmärk on toetada kohtunikke, kes on ametist kõrvaldatud, vahistatud või keda ähvardavad muud riiklikud sanktsioonid üksnes seetõttu, et nad on korrektselt täitnud oma kohtunikurolli.
Juhatuse järgmine koosolek toimub 31. märtsil.


PAABUT, Eduard, Jaan, 1900 Tartu, eluk. Tartumaa Võnnu v., algharidus, talunik. Trib. 20.11.44 §58-1a,58-11 - surmaotsus. Oli Omakaitses. [5239E]
Paabut, Jaan, Juhan, isa, 1873 Võnnu v., alg-haridus, talunik. Otsus 14.03.46 jätta välja saat-mata kõrge ea tõttu.
Paabut, Else, Juhan, ema, 1863 Võnnu v. Otsus 14.03.46 jätta välja saatmata kõrge ea tõttu.
Paabut, Johanna, Daniel, abikaasa, 1900 Võnnu v., algharidus, talupidaja. Otsus 14.03.46 jätta välja saatmata, kuna tal on kolm eakat ülalpee-tavat.
Tenno, Daniel, Hendrik, abikaasa isa, 1867 Võnnu v. Otsus 14.03.46 jätta välja saatmata, invaliid.
PAAS, Mihkel, Jaan 1877 perek. Kesküla K.
PAASOJA, Herman, Gustav, 1891 Harjumaa Kuivajõe v., eluk. sama, algharidus, tööline. Trib. 20.08.46 §58-1a,58-2,58-8 surmaotsus. Oli Saksa sõjaväes. [5089E]
Paasoja, Gustav, Mihkel, isa, 1891 Kuimetsa v., eluk. sama, 2 kl., talunik. Otsus 25.01.47 jätta välja saatmata, kuna elas eraldi.
Paasoja, Amalie, Jaan, ema, 1891 Kuimetsa v., eluk. sama, 3 kl., kodune. Otsus 25.01.47 jätta välja saatmata, kuna elas eraldi.
Paasoja, Laine, Gustav, õde, 1928 Kuimetsa v., eluk. sama, algharidus, töötas isatalus. Otsus 25.01.47 jätta välja saatmata, kuna elas eraldi.
Paasoja, Endrich, Gustav, vend, 1930 Kuimetsa v., eluk. sama, algharidus, töötas isatalus. Otsus 25.01.47 jätta välja saatmata, alaealine.
PAAVO, August, Karl, 1918 Virumaa Maidla v. Erin. 29.08.42 §58-1a surmaotsus. [5084E]
Paavo, Mari, Madis, ema, 1882 Maidla v., eluk. sama, 3 kl., kodune. Otsus 23.04.47 jätta vällja saatmata, kuna ei elanud koos.
Paavo, Hilda, Karl, õde, 1924 Maidla v., eluk. sama, 6 kl., volinik. Otsus 23.04.47 jätta välja saatmata, kuna ei elanud koos.
Paavo, Aleksander, Karl, vend, 1907 Maidla v., eluk. sama, algharidus, talupoeg. Otsus 23.04.47 jätta välja saatmata, kuna ei elanud koos.
PABERITS, Agnie, Mihkel 1915, eluk. Kilingi-Nõmme raj. Tali kn. Puiku t, küüdit. 16.01.53, erin. 13.12.52; Kasahhi NSV Akmolinski obl., vab. 15.05.53. [6980N]
Paberits, Vello, Oskar, poeg, 1937, küüdit. 16.01.53, erin. 13.12.52; Akmolinski obl., vab. 15.05.53.
Paberits, Aita, Oskar, tütar, 1939, küüdit. 16.01.53, erin. 13.12.52; Akmolinski obl., vab. 15.05.53.
Paberits, Lembit, Oskar, poeg, 1948, küüdit. 16.01.53, erin. 13.12.52; Akmolinski obl., vab. 15.05.53.
PADU, Ida, Aleksander 1922, eluk. Läänemaa Ridala v. Emuvere k., küüdit. 25.06.46, erin. 15.02.46; Tjumeni obl., vab. asum. 15.02.51. Juunis 1947 põgenes eriasumiselt. 1. sept. 1949 peeti ta kinni ja saadeti tagasi asumisele. [6981N]
PAJU, Arnold, Juhan, 1915 Tartumaa Vaimastvere v., keskharidus. Trib. 11.03.43 §58-1b - surmaotsus. Läks üle Saksa poolele. [5252E]
Paju, Liidia, Mihkel, abikaasa, 12.11.19 Järva-maa Liigvalla v., eluk. Tartumaa Vaimastvere v., algharidus, ametnik. Otsus 20.07.45 jätta välja saatmata, kuna elasid koos ainult mõne nädala.
PAJU, Rosalie, Mart, eluk. Tartumaa Mustvee raj. Ulvi kn., rk. 24.06.52. Mustvee raj.T/K Otsusega 24.06.52. lülitati kulaklike majapidamiste nimekirja. [547K]
PAJULA, August, Vassili, 1907 Saaremaa Hellamaa v., eluk. sõjaväes. Trib. 13.01.43 §58-1b surmaotsus (kohus tagaselja). Läks üle sakslaste poolele. Määrus 09.09.46 - seoses kohtuotsuse muutmisega perekond ei kuulu represseerimisele. [5246E]
PALGI, Aino, Arnold 1930 perek. Kallaste A.
PALLO, Valter, Adam, 14.08.07 Võrumaa Varstu v., kõrgharidus, arst. Trib. 12.10.51 §58-1a surmaotsus. Oli Saksa sõjaväes, metsavend. [5138E]
Pallo, Ferdinand, Adam, vend, 1904 Varstu v. Trib. 06.08.45 §58-1a 10 a. [13001E, 5138E]
Allas, Jaan, Juhan, vend, 1900 Vana-Roosa v. Trib. 31.08.50 §58-1a kar. 25+5 a. [15897, 5138E]
PALLOKE-KROLL, Olga, Aleksei 1907 perek. Kroll J.
PALM, Liidia, Gotlieb 1917, eluk. Kallaste raj. Pala kn., küüdit. 17.12.52, erin. 19.11.52; Kasahhi NSV Džambuli raj., vab. asum. 11.05.53. [6982N]
Palm, Helle, Karl, tütar, 1941, küüdit. 17.12.52, erin. 19.11.52; Džambuli raj., vab. asum. 11.05.53.
Palm, Pille, Karl, tütar, 1942, küüdit. 17.12.52, erin. 19.11.52; Džambuli raj.
Palm, Ülle, Karl, tütar, 1947, küüdit. 17.12.52, erin. 19.11.52; Džambuli raj.
PALMITS, Hilja, Anton 1902 perek. Kaiva E.
PALU, Eneline, Alma 1937 perek. Tammin J.
PALU, Liisa, Jaan 1872 perek. Tammin J.
PARVEI, Oskar, Gustav, 1903 Tartumaa Vara v., eluk. Tallinn-Nõmme, Õie 15-1, algharidus. Trib. 10.12.44 §58-1b surmaotsus. Oli Omakaitses. [5183E]
Parvei, Olga, Viktor, abikaasa, 10.02.10 Kroon-linn, algharidus, telefonist. Otsus 31.07.45 jätta välja saatmata, kuna tema venna tapsid saks-lased.
PAULUS, Lonni-Therese, Arnold 1905, eluk. Võrumaa Urvaste v. Pundekalda t., küüdit. 24.12.45, erin. 12.11.45; Tjumeni obl. Veližanõ raj. [6983N]
Paulus, Vello, Herbert, poeg, 1929, küüdit. 24.12.45, erin. 12.11.45; Veližanõ raj.
PAUSKAR, Pauliine, Karl 1911, eluk. Tartu, Tähtvere 12-1, küüdit. 19.07.52, erin. 26.06.52; Kasahhi NSV Karaganda obl. [6984N]
Pauskar, Ene, Hugo 1936, küüdit. 19.07.52, erin. 26.06.52; Karaganda obl.
PEDDER, Maria, Mihhail ka Petter,Petert venelane, 1881 Peterburi, arr. 12.02.45 Tallinn, erin. 28.08.45 §7-35, 5a.; Tjumeni obl. Veližanõ raj., vab. 07.06.58. [1572M]
Pedder, Jevgeni, Otto, abikaasa, ka Petter, Petert venelane, 1878 Peterburi, arr. 12.02.45, erin. 28.08.45 §7-35, 5a.; Tobolski raj., surn. 30.08.47.
PEEGEL, Robert, Mihkel, 1918 Tallinn, eluk. sõjaväes, keskharidus. Trib. 17.08.41 §19-58-1b - surmaotsus. Kavatses deserteeruda. [5184E]
Peegel, Mihkel, Reedik, isa, 1879 Saaremaa Kaarma v., eluk. Tallinn, Masina 6-12, algharidus, tööline. Otsus 23.07.45 jätta välja saatmata, kuna poeg Armand on Punaarmees.
Peegel, Maali, Jaan, ema, 1884 Harjumaa Kuivajõe v., eluk. Tallinn, Masina 6-12. Otsus 23.07.45 jätta välja saatmata, kuna poeg Armand on Punaarmees.
PEENSALU, Eljada, Johannes 1923 perek. Kaasik J.
PEETERMANN, Joosep, Herman, 1912 Virumaa Vihula v., algharidus. Trib. 30.12.52 §58-1b, 58-11 surmaotsus. Deserteerus Punaarmeest, oli Oma-kaitses. [5165E]
Peetermann, Elna, Juhan, abikaasa, 1913 Kõn-nu v., eluk. Loksa raj. Võhma kn., algharidus, kolhoos-nik. Otsus 21.04.53 seoses amnestiaga menetlus lõpetada.
Peetermann, Viive, Joosep, tütar, 1939, eluk. Võhma kn., alaealine.
Peetermann, Kaljo, Joosep, poeg, 1941, eluk. Võhma kn., alaealine.
Peetermann, Vello, Joosep, poeg, 1949, eluk. Võhma kn., alaealine.
Peetermann, Heinrich, Herman, vend, 1920 Palmse v. Trib. 27.04.46 §58-1a 10+5 a.
Peetermann, Herbert, Herman, vend, 1908 Palmse v. Trib. 27.04.46 §58-1a 25+5 a.
Vikk, Leida, Herman, õde, 1909 Palmse v., eluk. Rakvere raj. Sagadi kn., kolhoosnik. Otsus 21.04.53 seoses amnestiaga menetlus lõpetada.
PELLO, Arnold, Karl, 1911 Järvamaa Rakke v., eluk. Tallinn, Käo 5. Trib. 27.02.43 58-1b - surmaotsus. Läks Punaarmeest üle Saksa poolele, hiljem langes vangi. [5043E]
Pello, Leena, Mart, ema, 1882 Vao v., eluk. Tallinn, Paldiski 34-25, algharidus, kodune. Otsus 19.12.45 - jätta represserimata kõrge ea tõttu.
Pello, August, Karl, vend, 14.09.02 Kapu v., eluk. Tallinn, Ristiku 5-6, algharidus, mehaanik. Otsus 19.12.45 - jätta represseerimata, kuna elas eraldi ja polnud vennast majanduslikult sõltuv.
Laitamm, Leida, Karl, õde, 02.11.18 Liigvalla v., eluk. Tallinn, Paldiski 34-28, majanduskool, trüki-tööline. Otsus 19.12. 45 - jätta represseerimata, kuna elas eraldi ja polnud vennast majanduslikult sõltuv.
Kruusi, Ida, Karl, õde, 25.07.04 Kapu v., eluk. Tallinn, Paldiski 34-25, algharidus, trükitööline. Otsus 19.12.45 - jätta represserimata, kuna elas eraldi ja polnud vennast majanduslikult sõltuv.
PENT, Elfriede, Andres 1907 perek. Rass A.
PENT, Meida, Arnold 1930 perek. Lahe E.
PERKMAN, Ida, August perek. Pärgma A.
PETERSON, Harald, Joosep, 1911 Tallinn, eluk. Tallinn, Telliskivi 36-9. Arr. sõjaväes. Erin. 27.02.43, 58-1a surmaotsus, maha lastud 13.03.43. Venna ülekuulamisprotokollis on Haraldi sünniaasta 1907. "Vabaduse eest. Soomepoiste lühielulood" annab surmaotsuse täideviimise kuup. 10.11.42. [5048E]
Peterson, Joosep, Toomas, isa, 23.02.1875 Virumaa Sõmeru v., eluk. Tallinn, Ristiku 46-1, 6 kl., puusepp. Otsus 30.10.45 - jätta välja saatmata kõrge ea tõttu.
Peterson, Loviise, Jüri, ema, 1876, eluk. Tallinn, Ristiku 46-1, algharidus, kodune. Otsus 30.10.45 - jätta välja saatmata kõrge ea tõttu.
Peterson, Elmar, Joosep, vend, 11.10.03 Rak-vere, eluk. Tallinn, Liiva 16-10, keskharidus, ametnik. Otsus 30.10.45 - jätta välja saatmata, kuna elas eraldi.
PETERSON, Ida-Vilhelmine, Karl, 15.02.1891 Tartu-maa, eluk. Tallinn Toompuiestee 18; küüdit. 06.46 Tjumeni obl. Andropovo, vab. 20.06.51. [kl]
PIHLAK, Meeta, Jaan en. ka Meta 1893, eluk. Pärnumaa Lelle v., küüdit. 24.11.46, erin. 10.06.46; Tjumeni obl. Jarki raj. [6987N]
Pihlak, Arno, Voldemar, poeg, 1930, küüdit. 24.11.46, erin. 10.06.46; Jarki raj.
PIHO, Ida, Jaan 08.04.06, eluk. Võrumaa Valgjärve v., küüdit. 24.12.45, erin. 24.11.45; Tjumeni obl., tuli kahe lapsega dets.46 või jaan.47. Eestisse tagasi. Viidi uuesti Venemaale mais 1949. Vabanes 1953. [6985N]
Ilves, Eduard, Ida, poeg, 05.12.25, küüdit. 24.12.45, erin. 24.11.45; Tjumeni obl., surn. asum. 1946.
Piho, Leho, Peeter-Johannes, tütar, 08.05.33, küüdit. 24.12.45, erin. 24.11.45; Tjumeni obl.
Piho, Eldur, Peeter-Johannes, poeg, 15.06.37, küüdit. 24.12.45, erin. 24.11.45; Tjumeni obl.
PIIR, Konstantin, Joosep, 1899 Oudova ringk., algharidus, tööline. Trib. 21.04.45 §58-1a surmaotsus. Oli Omakaitses. [5240E]
Piir, Matilde, Friedrich, abikaasa, 1901 Novgo-rodi kub., eluk. Tartumaa Alatskivi v. Otsus 19.03.46 jätta välja saatmata, kuna poeg Leopold on Punaarmees.
Piir, Elmira, Konstantin, tütar, 1927 Alatskivi v., eluk. sama, algharidus, ametnik. Otsus 19.03.46 jätta välja saatmata, kuna vend Leopold on Punaarmeees.
PIIRISILD, Alide, Gustav perek. Laiv O.
PIISKOP, Meeri, Jaan 1917, eluk. Viljandi raj. Kõpu kn., küüdit. 16.08.52, erin. 26.06.52; Kasahhi NSV Koktšetavi raj., vab. 29.04.53. [6986N]
Piiskop, Tiiu, Johan, tütar, in. ka Juhan 1943, küüdit. 16.08.52, erin. 26.06.52; Koktšetavi raj., vab. 29.04.53.
PIKK, Arseni, Fjodor, 1913 Saaremaa Leisi v. Elas illegaalselt, algharidus. Trib. 19.02.52 §58-1a,58-11 surmaotsus. Oli Omakaitses. [5130E]
Kõva, Ida, Mihhail, ema, 1882 Nehatu k., eluk. Leisi v., algharidus, kodune. Otsus 14.07.52 jätta välja saatmata, kuna pojad Vladimir ja Sergei olid Punaarmees.
Brükkel, Anastassia, Fjodor, õde, 1905 Leisi v., eluk. Tallinn, Suur-Laagri 7-6, algharidus, meister. Otsus 14.07.52 jätta välja saatmata, kuna elas eraldi.
PILISTE, Ilmar, Jaan, 1914 Läänemaa Ridala v., kõrgharidus, jurist. Trib. 31.05.50 §58-1a - surmaotsus. Töötas Saksa politseis. [5263E]
Piliste, Jaan, Jaan, isa, 1886 Lihula v., eluk. Rapla raj. Paeküla kn., kooliõpetaja. Otsus 23.10.51 jätta välja saatmata, kuna elas eraldi.
Piliste, Maria, Peeter, ema, 1889 Ridala v., eluk. Paeküla kn. Otsus 23.10.51 jätta välja saatmata, kuna elas eraldi.
Piliste, Helju, Taavet, abikaasa, 1917 Tartu, eluk. Tartu, Komsomoli 22-1, keskharidus, üliõpi-lane. Otsus 23.10.51 jätta välja saatmata, kuna elasid koos vähe aega.
Piliste, Mai, Ilmar, tütar, 1941, eluk. Tartu, Komsomoli 22-1, alaealine.
PILVE, Leili, Juhan 1923 perek. Talvi V.
PLANOVA, Lidia, Aleksander 1912 perek. Zilmer K.
POHLAK, Eduard, Vidrik, 1894 Tartumaa Laeva v. Keskküla. Erin. 29.12.45 58-1a, 58-11 surmaotsus. Oli Omakaitses, laskis maha partisani. [5051E]
Pohlak, Vidrik, Pärtel, isa, 10.09.1867 Luua v., eluk. Laeva v. Keskküla Parveotsa t., 3 kl., ülal-peetav. Otsus 14.06.46 - jätta välja saatmata kõrge ea tõttu.
Pohlak, Alviine, Jüri, abikaasa, 28.10.1899 Laeva v., eluk. Laeva v. Parveotsa t., 3 kl., talu-pidaja. Otsus 14.06.46 - jätta välja saatmata, haige, kõlbmatu füüsiliseks tööks.
POKKER, Oskar, Jaan, 1910 Viru mk., põllumees. Arr. 27.07.41, erin. 22.08.43 §58-1a, 58-10-2 surma-otsus. Süüdistati kodumaa reetmises. [5241E]
Pokker, Maria, Jaan, ema, 1874 Harju mk., eluk. Virumaa Rakvere v., kodune. Otsus 05.02.46 jätta välja saatmata kõrge ea tõttu.
Talbak, Malle, Jaan, õde, 1912 Assamalla v., eluk. Rakvere v., algharidus, talupidaja. Otsus 05.02.46 jätta välja saatmata, kuna elas eraldi.
Võrno, Adele, Jaan, õde, 1900 Assamalla v., eluk. Sõmeru v., algharidus, talupidaja. Otsus 05.02.46 jätta välja saatmata, kuna elas eraldi.
PREMERT, Õie, Karl 1924, eluk. Haapsalu, Võnnu 10-2, küüdit. 26.05.46, erin. 05.01.46; Tjumeni obl., Põgenes koos emaga (Vilta, Elvine) 07.01.49 Eestisse tagasi. Arr. sügisel 1949 ja saadeti Solikamskisse, vab. 20.06.53. [6988N]
Premert, Koit, Ferdinand, poeg, 1942, küüdit. 26.05.46, erin. 05.01.46; Tjumeni obl., vab. 20.06.53.
PROOSO, Rudolf, Jaan, 1915 Tallinn, eluk. sõjaväes. Algharidus. Kavatses üle minna Saksa poolele. Trib. 23.07.41 §19-58-1b surmaotsus. [5039E]
Prooso, Anete, Juhan, ema, 1892 Harjumaa Riisipere v., eluk. Tallinn, Volta 24-3, algharidus, kodune. Otsus 26.07.45. jätta välja saatmata, kuna poja süütegu kvalifitseeriti hiljem ümber §58-10-2.
PUUSEPP, Akulina, Jaan 1916 perek. Sadrak A.
PUUSEPP, Eduard, Karl, 1893 Võrumaa Antsla v., algharidus. Trib. 13.05.46 §58-1a surmaotsus. Oli Omakaitses. [5094E]
Puusepp, Maria, Peeter, abikaasa, 1910 Valga mk., eluk. Valgamaa Sangaste v., algharidus. Otsus 01.07.47 jätta välja saatmata, kuna oli lahu-tatud 1937.
Puusepp, Friedrich, Karl, vend, 1890 Võru mk., eluk. Tartu, Tallinna 15-2, kõrgharidus. Otsus 01.07.47 jätta välja saatmata, kuna elas eraldi.
PUUSEPP, Leopold, Jakob, 1911 Tartumaa Rõngu v., eluk. sama, algharidus, talunik. Trib. 26.10.44 §58-1a,58-11 - surmaotsus. Oli Omakaitses. [5242E]
Puusepp, Alvine, Karl, ema, 1883 Otepää v., eluk. sama. Otsus 24.05.46 jätta välja saatmata kõrge ea tõttu.
Puusepp, Jakob, Jaan, isa, 1877 Aakre v., eluk. Otepää v. Otsus 24.05.46 jätta välja saatmata kõrge ea tõttu.
Puusepp, Salme, Jaan, abikaasa, 1918. 26.04.46 kuulutati tagaotsitavaks.
PUUSEPP, Salme, Aleksander perek. Zilmer K.
PÕDER, Alma, Jaan 1905, eluk. Harjumaa Järvakandi v., küüdit. 1948, erin. 12.01.46; Tjumeni obl. Tavda raj. [6990N]
Põder, Ella, Johannes, tütar, en. ka Hella 1927, küüdit. 1948, erin. 12.01.46; Tavda raj.
Kustassov, Lembit, Arnold, tütrepoeg, 21.05.49 Tavda raj., eluk. sama. Sündis Siberis.
PÕDER, Artur, Jaan 1905, eluk. Viljandimaa Suure-Jaani kn., küüdit. 26.02.53, erin. 24.01.53; Krasnojarski krai, vab. 16.05.53. [6989N]
Põder, Ida, Jaan, õde, 1908, küüdit. 26.02.53, erin. 24.01.53; Krasnojarski krai, vab. 16.05.53.
PÕLDMAA, Artemi, Anton, 1917 Harjumaa Kehtna v., algharidus, tööline. Trib. 25.08.45 §58-1a,58-8,58-11 surmaotsus. Oli Omakaitses. [5243E]
Põldmaa, Anton, Hans, isa, 1887 Kehtna v., eluk. sama, algharidus, tööline. Otsus 08.01.46 jätta välja saatmata, kuna poeg Rein on Puna-armees.
Põldmaa, Anne, Anu, ema, 1892 Pärnumaa Lelle v., eluk. Harjumaa Kehtna v. Otsus 08.01.46 jätta välja saatmata, kuna poeg Rein on Puna-armees.
Põldmaa, Olga, Anton, õde, 1916 Kehtna v., eluk. sama. Otsus 08.01.46 jätta välja saatmata, kuna vend Rein on Punaarmees.
PÕLDMAA, Liina, Joosep 1892 perek. Reinol A.
PÕLDMÄE, Kusta, Jaan, 1905 Harjumaa Rae v. v., 4 kl., talunik. Trib. 12.10.50 §58-1a,58-11 surmaotsus. Oli Omakaitses. [5106E]
Põldmäe, Jaan, Hans, isa, 1872. Küüditatud 26.03.49, erin. 06.07.49 asumisele Krasnojarski kraisse.
Põldmäe, Maria, Nigul, ema, 1878, eluk. Som-merlingi kn., kodune. Otsus 04.02.52 jätta välja saatmata kõrge ea tõttu.
Põldmäe, Hans, Jaan, vend, 1903, eluk. Harju raj. Sommerlingi kn., algharidus, kolhoosnik. Otsus 04.02.52 jätta välja saatmata, elas eraldi.
Põldmäe, Rudolf, Jaan, vend, 1908 Rae v. Trib. 29.08.46 §58-10-1, 5+3a. Asumisel Omski oblastis.
Põldmäe, Julius, Jaan, vend, 1911, eluk. Saha-Loo k., abimajandi direktor. Otsus 04.02.52 jätta välja saatmata, elas eraldi.
Kübar, Maria, Jaan, õde, 1902, eluk. Sommer-lingi kn., kolhoosnik. Otsus 04.02.52 jätta välja saatmata, elas eraldi.
Keek, Alise, Jaan, õde, 1915, eluk. Sommerlingi kn., kolhoosnik. Otsus 04.02.52 jätta välja saat-mata, elas eraldi.
Laineste, Therese, Juhan, abikaasa, 1918, eluk. Harjumaa, Rannaküla, tööline. Otsus 04.02.52 jätta välja saatmata, elas eraldi.
PÕLDOJA, Maria, Jüri 1904, eluk. Läänemaa Piirsalu v., küüdit. 26.05.46, erin. 09.03.46; Tjumeni obl., surn. asum. 1947. [6991N]
Põldoja, Linda, Eduard, tütar, 1932, küüdit. 26.05.46, erin. 09.03.46; Tjumeni obl.
Põldoja, Heino, Eduard, poeg, 1936, küüdit. 26.05.46, erin. 09.03.46; Tjumeni obl.
PÕLDSAAR, Endel, Jüri, 1926 Viljandimaa Pajusi v., algharidus, talupoeg. Trib. 25.09.46 §58-1a, 58-8 surmaotsus. Oli Saksa sõjaväes. [5088E]
Põldsaar, Jüri, Ants, isa, 1883 Järvamaa Koigi v., eluk. Viljandimaa Kõo v., 3 kl., talunik. Otsus 08.04.47 jätta välja saatmata kõrge ea tõttu.
Põldsaar, Liina, Hendrik, ema, 1884 Imavere v., eluk. Kõo v., 3 kl., kodune. Otsus 08.04.47 jätta välja saatmata kõrge ea tõttu.
Põldsaar, Leida, Jüri, õde, 1914 Imavere v., eluk. Viljandi mk. Otsus 08.04.47 jätta välja saat-mata, kuna elas eraldi.
Põldsaar, Linda, Jüri, õde, Imavere v., eluk. Kõo v. Otsus 08.04.47 jätta välja saatmata, kuna elas eraldi.
Põldsaar, Voldemar, Jüri, vend, 1919 Imavere v., eluk. Kõo v., 6 kl., talupoeg. Otsus 08.04.47 jätta välja saatmata, kuna elas eraldi.
PÕLENDIK, Benita, Johannes 1926 perek. Rihtla J.
PÄHK, Alviine, Mart 1911, eluk. Saaremaa Kaarma v., küüdit. 26.05.46, erin. 20.10.45; Tjumeni obl. [6992N]
Pähk, Olev, Herman, poeg, 1936, küüdit. 26.05.46, erin. 20.10.45; Tjumeni obl.
Pähk, Enno, Herman, poeg, 1939, küüdit. 26.05.46, erin. 20.10.45; Tjumeni obl.
PÄRGMA, August, August, 1919 Viljandimaa Kõpu v., algharidus, põllumees. Trib. 20.01.46 §58-1b surmaotsus. Metsavend. [5244E]
Pärgma, Ida, Andres, ema, 1883 Kõpu v., eluk. sama, algharidus, kodune. Otsus 29.05 46 jätta välja saatmata kõrge ea tõttu.
Pärgma, Ernst, August, vend, eluk. Kõpu v., põllumees. Otsus 29.05.46 jätta välja saatmata, kuna elas eraldi.
Perkman, Ida, August, õde, eluk. Viljandi, Vaksali 16, algharidus, kodune. Otsus 29.05.46 jätta välja saatmata, kuna elas eraldi.
Pärgma, Salme, August, õde, Kõpu v., eluk. Viljandi, Vaksali 16, algharidus, pagar. Otsus 29.05.46 jätta välja saatmata, kuna elas eraldi.
PÄRNA, Friedrich-Aleksander, Ernst, 1907 Peterburi. Erin. 09.09.42 §58-1a surmaotsus, täide viidud 07.10.42. Süüdistati kodumaa reetmises. [5196E]
Pärna, Herta, Madis, abikaasa, 1902 Tallinn, eluk. Tallinn, Kalevi 22-1, kõrgharidus, kooliõpe-taja. Otsus 11.09.45 jätta välja saatmata, kuna elas mehega koos ainult ühe kuu.
PÜHVEL, Juuli, Gustav 1903 perek. Mesi J.


§ 5 Perekonnanime valik
§ 31 Perekonnanimi pärast abielulahutust
§ 46 Lapse eesnimi
§ 47 Lapse perekonnanimi
§ 48 Lapse perekonnanime muutmine
3 Elatise väljamõistmine
§ 85 Lapsendatava ees- ja perekonnanimi
§ 98 Teovõimetu ja piiratud teovõimega isiku eestkostja
§ 122 Abielueelne perekonnanimi
6 Nimemuutmisakt
§ 126 Nimemuutmisakti koostamine
§ 140 Nime muutmine
NB! Muudetud samuti Riigikohtu otsusega 3. 05. 2001 RT III 2001, 15, 154 , mis jõustus 3. 05. 2001.
(3) Kui lapsel on üks vanem või teine vanem on teadmata kadunuks või teovõimetuks tunnistatud, samuti kui ühelt vanemalt on vanema õigused ära võetud, piisab 15-18-aastase alaealise abiellumiseks ühe vanema nõusolekust.
3) isikute vahel, kellest vähemalt üks on tunnistatud teovõimetuks.
Lisaks käesoleva seaduse §-s 4 sätestatule on kiriku, koguduse või koguduste liidu vaimulikul, kellele käesoleva seaduse § 1301 alusel on siseminister andnud abielu sõlmimise õiguse, õigus keelduda abielu sõlmimisest, kui abielluja ei vasta kirikus, koguduses või koguduste liidus kehtiva usutunnistuse järgsetele abielu sõlmimise tingimustele.
[RT I 2001, 53, 307 - jõust. 30.06.2001]
§ 5. Perekonnanime valik
Abielu sõlmimisel valivad abikaasad ühiseks perekonnanimeks ühe abikaasa perekonnanime või kumbki abikaasa säilitab oma abielueelse perekonnanime või abielueelsele perekonnanimele lisatakse abikaasa soovil teise abikaasa perekonnanimi.
(3) 1518-aastane alaealine võib sõlmida abieluvaralepingu, kui ta on saanud abiellumiseks nõusoleku või loa (paragrahv 3).
1) teine abikaasa on tunnistatud teadmata kadunuks;
(3) Kui üks abikaasa teeb tehingu abikaasade ühisomandis oleva vallasasja võõrandamiseks, eeldatakse teise abikaasa nõusolekut. (õ) 3.04.2007 16:40
Abielu lahutab perekonnaseisuasutus või kohus.
(2) Kui abikaasa ei saa ühise avalduse esitamiseks isiklikult perekonnaseisuasutusse ilmuda, võib ta esitada notariaalselt tõestatud eraldi avalduse.
(3) Perekonnaseisuasutuses lahutatakse abielu ühe abikaasa avalduse alusel, kui teine abikaasa on tunnistatud teadmata kadunuks või teovõimetuks.
(1) Kohus lahutab abielu abikaasa nõudel, kui abikaasad vaidlevad abielu lahutamise üle või kui abikaasa koos abielu lahutamisega soovib lahendada käesoleva seaduse paragrahv 28 4. lõikes nimetatud vaidluse.
§ 31. Perekonnanimi pärast abielulahutust
Abiellumisel oma perekonnanime muutnud abikaasa soovile vastavalt jäetakse temale abiellumisel võetud perekonnanimi või antakse tagasi abielueelne perekonnanimi. Perekonnanime muutus märgitakse kohtuotsuses või abielulahutusaktis.
(2) Teadmata kadunuks tunnistatud abikaasa tagasitulekul võidakse abielu, mis on lahutatud seoses abikaasa teadmata kadunuks tunnistamisega, taastada, kui kumbki lahutatud abikaasadest ei ole uuesti abiellunud. Abielu taastab perekonnaseisuasutus abikaasade avalduse ja teadmata kadunuks tunnistamise tühistamise kohtuotsuse alusel. Abielu loetakse taastatuks abielulahutusmärke tühistamisest abieluaktis.
(3) Kui vanemad ei saa isiklikult ühist avaldust perekonnaseisuasutusele esitada, võib kumbki esitada notariaalselt tõestatud avalduse.
2) kui lapse ema on tunnistatud teadmata kadunuks või teovõimetuks;
§ 46. Lapse eesnimi
(1) Lapsele pannakse eesnimi vanemate kokkuleppel. Surnult sündinud lapsele eesnime panemine ei ole kohustuslik.
(2) Vanemate kokkuleppe puudumisel otsustab eestkosteasutus, kumma vanema pakutud eesnimi lapsele pannakse.
(3) Lapsele ei või panna eesnime, mis ei ole kooskõlas heade kommete ja tavadega.
(4) Lapsel võib olla mitte enam kui kolm eesnime või üks kahekordne eesnimi.
§ 47. Lapse perekonnanimi
(1) Lapsele antakse vanemate perekonnanimi. Kui vanematel on erinevad perekonnanimed, antakse lapsele vanemate kokkuleppel isa või ema perekonnanimi. Kokkuleppe puudumisel otsustab eestkosteasutus, kumma perekonnanimi lapsele anda.
(2) Lapsele antakse ema perekonnanimi, kui lapse ema ei ole abielus või kui abielu kestel sündinud või eostatud laps ei põlvne lapse emaga abielus olevast mehest ja lapse põlvnemine isast ei ole kindlaks tehtud ega tuvastatud.
§ 48. Lapse perekonnanime muutmine
(1) Vanemate abielu lõppemisel või selle kehtetuks tunnistamisel lapse perekonnanime ei muudeta.
(2) Kui vanem, kelle juurde jääb laps, soovib pärast abielu lahutamist või abielu kehtetuks tunnistamist või isast põlvnemise kindlakstegemist või tuvastamist või teise vanema surma anda lapsele oma perekonnanime, otsustab lapse perekonnanime muutmise eestkosteasutus lapse huvidest lähtudes.
(3) Kui lapse ema, kes ei ole lapse isaga abielus ja isast põlvnemine ei ole kindlaks tehtud ega tuvastatud, muudab oma perekonnanime ja soovib anda selle nime lapsele, otsustab lapse perekonnanime muutmise eestkosteasutus lapse huvidest lähtudes.
(4) Vähemalt 10-aastase lapse perekonnanime võib muuta ainult lapse nõusolekul. Arvestada tuleb ka noorema kui 10-aastase lapse soovi, kui lapse arengutase seda võimaldab.
(5) Nimemuutmise otsuse ärakirja saadab eestkosteasutus 10 päeva jooksul perekonnaseisuasutusele, kus asub lapse sünniakt.
(4) Igakuine elatusraha ühele lapsele ei või olla väiksem kui veerand Vabariigi Valitsuse kehtestatud kuupalga alammäära.
3. jagu Elatise väljamõistmine
Kui isik ei täida ülalpidamiskohustust, mõistab kohus elatise välja alates elatisehagi esitamisest.
3) kes on tunnistatud teovõimetuks või kelle teovõimet on piiratud.
(3) Last võib lapsendada vanemate nõusolekuta, kui neilt on vanema õigused ära võetud või kui nad on tunnistatud teovõimetuks või teadmata kadunuks.
(2) Teise abikaasa nõusolekuta võib lapsendada, kui abikaasade abielusuhted on lõppenud ja nad elavad lahus, samuti kui teine abikaasa on tunnistatud teovõimetuks või teadmata kadunuks.
§ 85. Lapsendatava ees- ja perekonnanimi
(1) Lapsendaja soovil antakse lapsele lapsendaja perekonnanimi ja võidakse muuta lapse eesnimi.
(2) Vähemalt 10-aastase lapsendatu ees- ja perekonnanime võib muuta tema nõusolekul. Arvestada tuleb ka noorema kui 10-aastase lapse soovi, kui lapse arengutase seda võimaldab.
(5) Lapsendajalt vanema õiguste äravõtmisel otsustab kohus, kas taastada lapse ees- ja perekonnanimi, arvestades vähemalt 10-aastase lapse soovi. Arvestada tuleb ka noorema kui 10-aastase lapse soovi, kui lapse arengutase seda võimaldab.
(2) Eestkoste seatakse lapse üle, kelle vanemad on surnud, tunnistatud teadmata kadunuks või teovõimetuks või kelle vanematelt on vanema õigused ära võetud.
(4) Eestkoste seatakse samuti selle isiku varaliste ja isiklike õiguste ning huvide kaitseks, kes on tunnistatud teovõimetuks või kelle teovõimet on piiratud.
(1) Eestkoste seadmise otsustab kohus eestkosteasutuse avalduse alusel.
2) teovõimetu või piiratud teovõimega isik;
§ 98. Teovõimetu ja piiratud teovõimega isiku eestkostja
(1) Eestkostja on teovõimetu või piiratud teovõimega isiku seaduslik esindaja.
(2) Eestkostja on kohustatud hoolitsema teovõimetu ja tema ülalpidamise eest.
(1) Eestkostja ei või teha tehingut eestkostetavaga, välja arvatud kinkimine eestkostetavale.
(1) Kui langevad ära isiku teovõimetuks tunnistamise, tema teovõime piiramise või käesoleva seaduse paragrahv 92 3. lõikes nimetatud alus, on eestkostja kohustatud viivitamata esitama kohtule avalduse täisealise eestkostetava teovõimeliseks tunnistamiseks ja eestkoste lõpetamiseks või vanemliku hoolitsuse tagasi saanud lapse suhtes eestkoste lõpetamiseks.
(2) Käesoleva paragrahvi 1. lõikes nimetatud asjaolude ilmnemisel võib eestkosteasutus esitada kohtule avalduse täisealise eestkostetava teovõimeliseks tunnistamiseks ja eestkoste lõpetamiseks või vanemliku hoolitsuse tagasi saanud lapse suhtes eestkoste lõpetamiseks.
4) alaealise eestkostetava abiellumisega;
Perekonnaseisuakt on perekonnaseisuasutuses sünni, surma, abielu sõlmimise, abielu lahutamise ning ees- ja perekonnanime muutmise kohta koostatud dokument, millega tõendatakse sündi, surma, abielu sõlmimist, abielu lahutamist ja ees- ja perekonnanime muutmist.
§ 107. 1. Perekonnaseisutunnistus
5) nimemuutmistunnistus.
(3) Maavalitsused ja Eesti välisesindused koostavad sünni-, surma-, abielu-, abielulahutus- ja nimemuutmisakte, muudavad, parandavad ja tühistavad neid akte, taastavad kaduma läinud perekonnaseisuakte, hoiavad aktiraamatuid, annavad välja tunnistusi, perekonnaseisuakti ärakirju ja tõendeid.
(11) Välisriigi pädeva asutuse koostatud dokument on perekonnaseisuakti kande aluseks, kui see on koostatud kooskõlas välisriigi seadusega ja seda tunnustatakse välislepingu alusel või kui see on Välisministeeriumis või Eesti välisesinduses legaliseeritud.
(2) Perekonnaseisuasutus võib isikult perekonnaseisuakti kande tegemiseks nõuda andmeid, mis tulenevad seadusest.
(3) Perekonnaseisuakti ärakiri väljastatakse üksnes kohtule, prokuratuurile, politseile, perekonnaseisuasutusele, eestkosteasutusele, notarile, rahvastikuregistri volitatud töötlejale ja täisealisele isikule, kelle kohta perekonnaseisuakt on koostatud.
Perekonnaseisuaktide koostamise, muutmise, parandamise, taastamise ja tühistamise ning perekonnaseisutunnistuste väljaandmise kord, sealhulgas perekonnaseisuaktide ja -tunnistuste vormid kehtestatakse Vabariigi Valitsuse määrusega.
§ 113. [Kehtetu]
(1) Sünniakt koostatakse perekonnaseisuasutuses vanema elukoha järgi. Leidlapse sünniakt koostatakse lapse leidmise koha eestkosteasutuse asukohajärgses perekonnaseisuasutuses.
(3) Sünniakt koostatakse ühe kuu jooksul lapse sündimise päevast, leidlapse sünniakt kolme päeva jooksul lapse leidmise päevast, surnult sündinud lapse sünniakt kolme päeva jooksul surnult sündimise päevast.
(4) Leidlapse sünniakti kannet vanemate kohta ei tehta. Leidlapse ees- ja perekonnanime otsustab eestkosteasutus.
(1) Surmaakt koostatakse perekonnaseisuasutuses surnud isiku viimase elukoha või surmakoha järgi.
Abielulahutusakt koostatakse perekonnaseisuasutuses ühe abikaasa elukoha järgi.
(2) Abielulahutusakti võib koostada ühe abikaasa kohalolekuta, kui ta mõjuvatel põhjustel ei saa perekonnaseisuasutusse ilmuda ja esitatakse tema notariaalselt tõestatud nõusolek abielu lahutamiseks tema kohalolekuta.
(2) Abielulahutusakti koostamiseks esitab abikaasa kohtuotsuse ärakirja teise abikaasa teadmata kadunuks või teovõimetuks tunnistamise kohta.
(3) Perekonnaseisuasutus teatab abielu lahutamisest teadmata kadunuks või teovõimetuks tunnistatud abikaasa eestkostjale või tema vara hooldajale.
§ 122. Abielueelne perekonnanimi
Abikaasa, kes soovib tagasi saada abielueelset perekonnanime, teatab sellest abielulahutusakti koostamisel. Abielueelse perekonnanime kanne tehakse abielulahutusakti.
(2) Avalduse käesoleva paragrahvi 1. lõikes nimetatud muudatuse tegemiseks võib esitada perekonnaseisuasutusele, kus lapse sünniakt asub, või perekonnaseisuasutusele lapse vanema elukoha järgi, põlvnemise tuvastamisel aga ka tuvastamist nõudnud isiku elukoha järgi.
6. jagu Nimemuutmisakt
§ 126. Nimemuutmisakti koostamine
(1) Isiku nime muutmise akt koostatakse perekonnaseisuasutuses isiku elukoha järgi.
(2) Nime muutnud isiku isikut tõendavasse dokumenti teeb perekonnaseisuasutus märke, et seoses nime muutmisega tuleb isikut tõendav dokument ümber vahetada.
§-d 127--128. [Kehtetud]
(1) Siseminister võib anda kiriku, koguduse või koguduste liidu vastava ettevalmistusega vaimulikule õiguse täita perekonnaseisuasutuse ülesandeid, mis on seotud abielu sõlmimisega.
(2) Siseministrilt abielu sõlmimise õiguse saanud kiriku, koguduse või koguduste liidu vaimulik võrdsustatakse abielu sõlmimisega seonduvate ülesannete täitmisel perekonnaseisuasutusega ning tal on õigus koostada abieluakte ja anda välja abielutunnistusi.
(4) Kiriku, koguduse või koguduste liidu vaimuliku poolt abielu sõlmimisega seonduvate ülesannete täitmise üle teostab järelevalvet siseminister.
§ 140. Nime muutmine
(1) Nime muutmisel kohaldatakse Eesti Vabariigi riigivanema 1934. aasta 22. oktoobri dekreediga kehtestatud perekonnanimede korraldamise seaduse (RT 1934, 91, 735) sätteid, välja arvatud 1. ja 3. peatükk ning paragrahv 8 1. lõige, paragrahv 10 1. lõike punkt 3 ja 4 ja 2. lõige, paragrahv 12, paragrahv 13, paragrahv 14 2. lõige, paragrahv 16 ning paragrahv 25 1. lõige.
(2) Kuni nimeseaduse kehtestamiseni otsustab Eesti kodaniku nime muutmise siseminister. Samas korras muudetakse Eestis alalist elukohta omava isiku nime, kes ei ole teise riigi kodanik.