text:
6. november 2003(*)
Asutamisõigus – Teenuste osutamise vabadus – Liikmesriigis spordiüritustel kihlvedude kogumine ja edastamine interneti teel teise liikmesriiki – Keeld, mille rikkumise eest on ette nähtud kriminaalkaristus – Siseriiklikud õigusnormid, mis annavad kihlvedude kogumise õiguse teatud üksustele
Kohtuasjas C‑243/01,
mille ese on Euroopa Kohtule EÜ artikli 234 alusel Tribunale di Asconi Piceno (Itaalia) esitatud eelotsusetaotlus nimetatud kohtus pooleli olevas kriminaalasjas
Piergiorgio Gambelli jt süüdistuses
EÜ artiklite 43 ja 49 tõlgendamise kohta,
koosseisus: president V. Skouris, kodade esimehed P. Jann, C. W. A. Timmermans ja J. N. Cunha Rodrigues, kohtunikud D. A. O. Edward (ettekandja), R. Schintgen, F. Macken, N. Colneric ja S. von Bahr,
kohtujurist: S. Alber,
– P. Gambelli jt, esindaja: avvocato D. Agnello,
– Garrisi, esindajad: avvocato R. A. Jacchia, avvocato A. Terranova ja avvocato I. Picciano,
– Itaalia valitsus, esindaja: I. M. Braguglia, keda abistas avvocato dello Stato D. Del Gaizo,
– Belgia valitsus, esindaja: F. van de Craen, keda abistas avocat P. Vlaemminck,
– Kreeka valitsus, esindajad: M. Apessos ja D. Tsagkaraki,
– Hispaania valitsus, esindaja: L. Fraguas Gadea,
– Luksemburgi valitsus, esindaja: N. Mackel,
– Portugali valitsus, esindajad: L. Fernandes ja A. Barros,
– Rootsi valitsus, esindaja: B. Hernqvist,
– Euroopa Ühenduste Komisjon, esindajad: A. Aresu ja M. Patakia,
olles 22. oktoobri 2002. aasta kohtuistungil ära kuulanud P. Gambelli jt (esindaja: D. Agnello), Garrisi (esindajad: R. A. Jacchia ja A. Terranova), Itaalia valitsuse (esindaja: avvocato dello stato A. Cingolo), Belgia valitsuse (esindaja: P. Vlaemminck), Kreeka valitsuse (esindaja: M. Apessos), Hispaania valitsuse (esindaja: L. Fraguas Gadea), Prantsuse valitsuse (esindaja: P. Boussaroque), Portugali valitsuse (esindaja: A. Barros), Soome valitsuse (esindaja: E. Bygglin) ja komisjoni (esindajad: A. Arescu ning M. Patakia) suulised märkused,
olles 13. märtsi 2003. aasta kohtuistungil ära kuulanud kohtujuristi ettepaneku,
1 30. märtsi 2001. aasta määrusega, mis saabus Euroopa Kohtusse 22. juunil 2001, esitas Tribunale di Ascoli Piceno EÜ artikli 234 alusel eelotsuse küsimuse EÜ artiklite 43 ja 49 tõlgendamise kohta.
2 Nimetatud küsimus tekkis kriminaalmenetluses P. Gambelli ja 137 teise süüdistatava (edaspidi „Gambelli jt”) vastu, keda süüdistatakse salajaste kihlvedude ebaseaduslikus korraldamises ja kihlvedusid puudutavate andmete kogumise ja edastamisega tegelevate keskuste omamises, mis kujutab endast riigivastast pettust.
3 EÜ artikkel 43 sätestab:
4 EÜ artikli 48 esimene lõik näeb ette, et „[ä]riühingud, mis on asutatud vastavalt liikmesriigi seadusele ja millel on ühenduse piires registrijärgne asukoht, juhatuse asukoht või peamine tegevuskoht, võrdsustatakse […] füüsiliste isikutega, kes on liikmesriikide kodanikud”.
5 EÜ artikli 46 lõige 1 sätestab, et „[k]äesoleva peatüki sätted ja nende alusel võetud meetmed ei mõjuta nende õigus- ja haldusnormide kohaldatavust, mis sätestavad välisriigi kodanike teistsuguse kohtlemise avaliku korra, avaliku julgeoleku või rahvatervise huvides”.
6 EÜ artikli 49 esimene lõik sätestab, et „[j]ärgnevate sätete kohaselt keelatakse ühenduse piires teenuste osutamise vabaduse piirangud liikmesriikide kodanike suhtes, kes asuvad mõnes teises ühenduse riigis kui see isik, kellele teenuseid pakutakse”.
7 18. juuni 1931. aasta Regio Decreto nr 773, Testo Unico delle Leggi di Pubblica Sicurezza (kuninga dekreet nr 773, millega kiidetakse heaks avalikku julgeolekut puudutavate seaduste konsolideeritud redaktsioon; GURI nr 146, 26.6.1931; edaspidi „kuninga dekreet”) artikli 88 tähenduses ei anta ühtegi litsentsi kihlvedude kogumiseks, välja arvatud kihlvedude puhul, mis puudutavad võidusõite, regatte, pallimänge ja muid samalaadseid võistlusi, kui kihlvedude kogumine on võistluse tõhusaks toimumiseks vajalik tingimus.
8 23. detsembri 2000. aasta Legge Finanziaria nr 388 (rahandusseadus nr 388; GURI regulaarne lisa, 29.12.2000; edaspidi „seadus nr 388”) kohaselt antakse kihlvedude korraldamise litsents üksnes neile, kellel on tegevusluba või kellele on selleks loa andnud minister või üksus, kellel on seadusest tulenev õigus kihlvedusid korraldada või läbi viia. Kihlveod võivad puudutada kas Comitato olimpico nazionale italiano (Itaalia riiklik olümpiakomitee, edaspidi „CONI”) või talle alluvate organisatsioonide kontrolli all toimuvate spordivõistluste tulemusi või Unione nazionale per l’incremento delle razze equine (hobusetõugude parandamise riiklik liit, edaspidi „UNIRE”) korraldatud hobuste võidusõitude tulemusi.
9 13. detsembri 1989. aasta seaduse nr 401, mis käsitleb mängude ja salajaste kihlvedude valdkonda ning spordiürituste sujuva toimumise kaitset (GURI nr 294, 18.12.1989) ja mida on muudetud seadusega nr 388/00 (edaspidi „seadus nr 401/89”) – mille artikli 37 lõikega 5 lisati seadusesse nr 401/89 artiklid 4a ja 4b –, artiklid 4, 4a ja 4b sätestavad:
„Osalemine mängude ja kihlvedude ebaseaduslikus korraldamises
„1. Seaduse alusel riigi või muude tegevuslube omavate asutuste pädevuses olevate loteriide, kihlvedude või ennustamisvõistluste ebaseaduslikus korraldamises osalemise eest karistatakse kuuekuulise kuni kolmeaastase vangistusega. Sama karistust võidakse kohaldada igale isikule, kes korraldab kihlvedusid või ennustamisvõistlusi spordiüritustel, mida juhivad CONI ja tema vastutusalas tegutsevad asutused või UNIRE. Muudel isikute või loomade võistlustel ja osavusmängudel kihlvedude ebaseadusliku avaliku korraldamise eest karistatakse kolmekuulise kuni üheaastase vangistusega ja vähemalt ühe miljoni liiri suuruse trahviga.
2. Iga isikut, kes reklaamib lõikes 1 kirjeldatud viisil korraldatud võistluseid, mänge või kihlvedusid, kuid kes ei ole nimetatud lõikes sätestatud süütegude toimepanija, karistatakse kuni kolmekuulise vangistusega ja saja tuhande kuni ühe miljoni liiri suuruse trahviga.
3. Iga isikut, kes osaleb lõikes 1 kirjeldatud viisil korraldatud võistlustel, mängudel või kihlvedudel, kuid kes ei ole nimetatud lõikes sätestatud süütegude toimepanija, karistatakse kuni kolmekuulise vangistusega või saja tuhande kuni ühe miljoni liiri suuruse trahviga.
Käesolevas artiklis ette nähtud karistusi kohaldatakse iga isiku suhtes, kes teostab Itaalias ilma tegevusloa, loa või litsentsita [kuninga dekreedi] artikli 88 tähenduses tegevust, mida korraldatakse eesmärgiga võtta vastu või koguda mis tahes kihlvedusid, mille on vastu võtnud mis tahes isik Itaalias või välismaal, või igal juhul aidata kaasa kihlvedude vastuvõtmisele või kogumisele mis tahes viisil, sealhulgas telefoni või andmeedastuse teel.
[...] käesolevas artiklis ette nähtud karistusi kohaldatakse iga isiku suhtes, kes kogub või registreerib lotopileteid, ennustusi või kihlvedusid telefoni või andmeedastuse teel, ilma et tal oleks luba neid vahendeid sellisteks kogumis- või registreerimistoiminguteks kasutada.”
10 Eelotsusetaotlusest tuleneb, et riiklik süüdistaja ja Tribunale di Fermo (Itaalia) eeluurimiskohtunik tuvastasid laiaulatusliku ja keerulise Itaalia esinduste võrgustiku, mille liikmed olid interneti kaudu seotud Liverpoolis (Ühendkuningriik) asuva kihlveovahendajaga Stanley International Betting Ltd (edaspidi „Stanley”), kuhu kuuluvad ka põhikohtuasjas süüdistatavad Gambelli jt. Neid süüdistatakse Itaalia territooriumil välismaise kihlveovahendajaga koostöö tegemises, mis seisnes kihlvedude kogumises, mis tavapäraselt on seadusega antud riigi pädevusse, ja millega rikuti seadust nr 401/89.
11 Selline tegevus, mida peetakse spordiüritusi puudutavate kihlvedude osas CONI‑le antud monopoli vastaseks ja mis kujutab endast seaduse nr 401/89 artiklis 4 sätestatud süütegu, toimub järgmiselt: kihlavedaja teatab Itaalia esinduse vastutavale isikule mängud, mille peale ta soovib kihla vedada, märkides ära panuse summa; esindus saadab kihlveovahendajale interneti teel taotluse kihlveo vastuvõtmiseks, märkides ära asjaomased riiklikud jalgpallikohtumised ja kihlveo; kihlveovahendaja saadab interneti teel reaalajas kihlveo vastuvõtmise kinnituse; Itaalia esindus edastab selle kinnituse asjaomasele kihlavedajale ja viimati mainitu tasub esindusele makstava summa, mis seejärel kantakse üle kihlveovahendaja välismaal asuvale pangakontole, mis on avatud just sel eesmärgil.
12 Stanley on Ühendkuningriigis registreeritud Briti kapitaliühing, kes tegeleb kihlveovahendamisega litsentsi alusel, mille Liverpooli linn andis Betting, Gaming and Lotteries Act’i kohaselt. Tal on õigus tegutseda Ühendkuningriigis ja välismaal. Ta korraldab ja haldab kihlvedusid Briti litsentsi alusel, valides välja üritused ja panused ning võttes majandusliku riski. Stanley maksab välja võidetud summad ja tasub Ühendkuningriigis lisaks palgakulule ja muudele maksudele erinevaid makse. Tema tegevuse õiguspärasuse üle teostavad ranget kontrolli nii eraõiguslik audiitoräriühing kui ka Inland Revenue ja Customs & Excise.
13 Stanley pakub Euroopa avalikkusele suurt valikut fikseeritud võidukoefitsientidega kihlvedusid spordiürituste osas riigi, Euroopa või maailma tasandil. Isikutel on võimalus osaleda Stanley poolt korraldatud ja hallatud kihlvedudes nende enda elukohas, kasutades selleks erinevaid süsteeme, näiteks internet, faks või telefon.
14 Stanley tegevus ettevõtjana Itaalias toimub Itaalia ettevõtjatega või vahendajatega sõlmitud lepingute kaudu, mis käsitlevad andmeedastuskeskuste loomist. Need keskused teevad kasutajatele kättesaadavaks elektroonilised sidevahendid, koguvad ja registreerivad kihlveosoovid ja edastavad need Stanley’le.
15 Põhikohtuasja süüdistatavad on registreeritud Camera di Commercios (kaubanduskoda) kui selliste ettevõtjate omanikud, kes käitavad andmeedastuskeskuseid ja neile on andmete edastamiseks andnud loa Ministero delle Poste e delle Comunicazioni (posti- ja sideministeerium).
16 Tribunale di Fermo eeluurimiskohtunik tegi ajutise arestimise määruse ning nimetatud süüdistatavate, nende esinduste, elukohtade ja sõidukite suhtes rakendati läbiotsimist. Süüdistatav Garrisi, kes on Stanley juhatuse liige, võeti vahi alla.
17 Põhikohtuasja süüdistatavad esitasid neile kuuluvate andmeedastuskeskuste arestimise määruse peale Tribunale di Ascoli Picenole määruskaebuse.
18 Tribunale di Ascoli Piceno viitab Euroopa Kohtu praktikale ja eelkõige 21. oktoobri 1999. aasta otsusele kohtuasjas C‑67/98: Zenatti jt (EKL 1999, lk I‑7289). Siiski leiab ta, et tema lahendatavas kohtuasjas tekkinud küsimused ei vasta täielikult asjaoludele, mida Euroopa Kohus viidatud kohtuotsuses juba uuris. Seaduse nr 401/89 hiljutised muudatused nõuavad, et Euroopa Kohus seda küsimust uuesti uuriks.
19 Tribunale di Ascoli Piceno viitab selle raames seadusega nr 388/00 seonduvatele parlamendi töödokumentidele, millest tuleneb, et selle seadusega seadusesse nr 401/89 lisatud keelud olid tingitud ennekõike vajadusest kaitsta spordi Totoricevitori’sid, kes on üks liik eraõiguslikke ettevõtjaid. Kohus kinnitab, et ta ei leia nende keeldude puhul ühtegi avaliku korra kaalutlust, mis õigustaks ühenduse õigusnormidega või põhiseadusega tagatud õiguste piiramist.
20 Nimetatud kohus rõhutab, et välismaiseid spordiüritusi puudutavate kihlvedude kogumise ja edastamise õiguspärasusega, mida võis tuletada seaduse nr 401/89 artikli 4 esialgsest sõnastusest, kaasnes hulga selliste ettevõtjate asutamine ja arendamine, kes investeerisid kapitali ja moodustasid infrastruktuure mängu- ja kihlveosektoris. Nende ettevõtjate tegevuse õiguspärasus seati ühtäkki kahtluse alla seadusega nr 388/00 kehtestatud muudatustega, mis kriminaalkaristuse ähvardusel keelavad kihlveopakkumiste kogumise, vastuvõtmise, registreerimise ja edastamise eelkõige spordiüritustel, olenemata sellest, kes ja kus sellega tegeleb, kui puudub riigi väljastatud tegevusluba või luba.
21 Eelotsusetaotluse esitanud kohus kahtleb, kas on järgitud proportsionaalsuse põhimõtet, arvestades esiteks kehtestatud keelu rangust, millega kaasneb kriminaalkaristus, mis võib seaduslikult asutatud ettevõtjate või ühenduse ettevõtjate jaoks Itaalias mängu- ja kihlveosektoris majandustegevuse teostamise praktikas võimatuks muuta, ja teiseks siseriikliku kaitstud avaliku huvi olulisust, millele tuuakse ohvriks ühenduse vabadused.
22 Tribunale di Ascoli Piceno leiab veel, et ei saa jätta tähelepanuta ulatuslikku ilmset lahknevust ühelt poolt siseriiklike õigusnormide, mis rangelt piiravad välismaiste ühenduse ettevõtjate tegevust spordikihlvedude vastuvõtmisel, ja teiselt poolt mängude ja kihlvedude suure leviku vahel, mida Itaalia riik propageerib riiklikul tasandil eesmärgiga koguda maksutulu.
23 Nimetatud kohus märgib, et kõnealune menetlus tekitab esiteks siseriikliku õiguse küsimusi, mis puudutavad seaduse nr 401/89 artikli 4 seadusandlike muudatuste kooskõla Itaalia põhiseadusega, mis kaitseb eraettevõtlust tegevusaladel, mida riik ei maksusta, ja teiseks küsimusi, mis puudutavad nimetatud artiklis kehtestatud normi vastuolu asutamisvabaduse ja piiriüleste teenuste osutamise vabadusega. Siseriiklikku õigust puudutavate küsimuste osas pöördus Tribunale di Ascoli Piceno Corte costituzionale (Itaalia) poole.
24 Nendel asjaoludel otsustas Tribunale di Ascoli Piceno menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmise eelotsuse küsimuse:
„Kas EÜ artikliga 43 ja järgmiste artiklitega ning EÜ artikliga 49 ja järgmiste artiklitega piiriülese asutamisvabaduse ja teenuste osutamise vabaduse kohta on vastuolus (vastava õigusmõjuga Itaalia õiguskorras) sellised liikmesriigi õigusnormid nagu Itaalia õigusnormid, mis on sätestatud seaduse nr 401/89 artikli 4 lõikes 1 ja järgmistes artiklites ning artiklites 4a ja 4b (viimati 23. detsembri 2000. aasta seaduse nr 388 artikli 37 lõikega 5 muudetud redaktsioonis), mis kriminaalkaristuse ähvardusel keelavad kihlveopakkumiste kogumise, vastuvõtmise, registreerimise ja edastamise eelkõige spordiüritustel, olenemata sellest, kes ja kus sellega tegeleb, kui siseriiklikus õiguses ette nähtud tegevusloa ja loa andmise tingimused ei ole täidetud?”
25 Gambelli jt leiavad, et keelates Itaalia kodanikel end siduda välismaiste äriühingutega selleks, et sõlmida kihlvedusid ja saada seega nende äriühingute poolt interneti teel pakutavaid teenuseid, keelates Itaalia vahendajatel pakkuda Stanley hallatavaid kihlvedusid, takistades Stanley’l tegutseda Itaalias tänu oma vahendajate abile ja pakkuda niimoodi oma teenuseid selles liikmesriigis teisest liikmesriigist, ning kokkuvõttes luues ja säilitades mängu- ja kihlveosektoris monopoli, kujutavad põhikohtuasjas kõne all olevad õigusnormid endast nii asutamisvabaduse kui teenuste osutamise vabaduse piirangut. Seda piirangut ei saa õigustada, tuginedes Euroopa Kohtu praktikale, mis tuleneb 24. märtsi 1994. aasta otsusest kohtuasjas C‑275/92: Schindler (EKL 1994, lk I‑1039), 21. septembri 1999. aasta otsusest kohtuasjas C‑124/97: Läärä jt (EKL 1999, lk I‑6067) ja eespool viidatud kohtuotsusest Zenatti, sest Euroopa Kohtul ei ole olnud võimalust uurida seadusega nr 388/00 nendesse õigusnormidesse sisse viidud muudatusi ning ta ei ole seda küsimust uurinud asutamisvabaduse lähtepunktist.
26 Põhikohtuasja süüdistatavad rõhutavad selles osas, et Itaalia riik ei vii ellu mingisugust ühtset poliitikat, mille eesmärk oleks piirata mängudealast tegevust või see isegi kaotada eespool viidatud kohtuotsuse Läärä jt punkti 37 ja eespool viidatud kohtuotsuse Zenatti punkti 36 tähenduses. Kaalutlused, millele siseriiklikud ametivõimud tuginevad seoses kihlavedajate kaitsega pettuseohu eest, avaliku korra kaitsega või mängimisvõimaluste ja mängimisega kaasneva kulutamisele õhutamise vähendamisega selleks, et vältida kihlvedude kahjulikke tagajärgi nii individuaalsel kui sotsiaalsel tasandil, on põhjendamatud, kuna Itaalia riik suurendab pakkumisel olevate mängude ja kihlvedude valikut ning isegi õhutab inimesi neid mänge mängima, lihtsustades kogumist eesmärgiga suurendada maksutulu. Asjaolu, et kihlvedude korraldamist reguleerivad rahandusseadused, näitab, et siseriiklike ametivõimude tõeline eesmärk on majanduslik.
27 Samuti on Itaalia õigusnormide eesmärk kaitsta riikliku monopoli tegevuslube omavaid üksusi, muutes selle monopoli teiste liikmesriikide ettevõtjate jaoks ligipääsmatuks, kuna hankemenetlustes nähakse ette sellised omandistruktuuri kriteeriumid, mida ei suuda täita börsil noteeritud äriühing, vaid üksnes füüsilised isikud, ja kuna need nõuavad pakkujalt ruumide olemasolu ning seda, et ta oleks olnud tegevusloa omanik juba kaua aega.
28 Põhikohtuasja süüdistatavad väidavad, et raske on nõustuda asjaoluga, et sellist äriühingut nagu Stanley, kes tegutseb igati seaduslikult ja kelle üle teostatakse järelevalvet Ühendkuningriigis, koheldakse Itaalia õigusnormide alusel sarnaselt ettevõtjale, kes korraldab salajasi mänge, olgugi et Briti õigusnormid kaitsevad kõiki üldise huviga seonduvaid aspekte ja et nimetatud äriühinguga lepingu alusel kas filiaali või tütarettevõtjana seotud Itaalia vahendusettevõtjad on ametlikud teenuseosutajad ja nad on registreeritud posti- ja sideministeeriumis, kellega koos nad tegutsevad ja kes neid perioodiliselt kontrollib.
29 See olukord, mis kuulub asutamisvabaduse valdkonda, on vastuolus vastastikuse tunnustamise põhimõttega osas, mis puudutab veel ühtlustamata sektoreid. Samuti on see vastuolus proportsionaalsuse põhimõttega, seda enam, et kriminaalkaristus peaks olema viimane võimalus, mida liikmesriik võib kasutada, kui muud meetmed või vahendid ei suuda tagada asjaomaste hüvede kohast kaitset. Itaalia õigusnormide kohaselt puudub Itaalias asuval kihlavedajal mitte üksnes võimalus kasutada teises liikmesriigis asuvat kihlveovahendajat – isegi Itaalias asuva vahendusettevõtja kaudu –, vaid tema suhtes võidakse kohaldada ka kriminaalkaristust.
30 Itaalia, Belgia, Kreeka, Hispaania, Prantsuse, Luksemburgi, Portugali, Soome ja Rootsi valitsus ning samuti komisjon tuginevad Euroopa Kohtu praktikale, eelkõige eespool viidatud kohtuotsustele Schindler, Läärä jt ning Zenatti.
31 Itaalia valitsus viitab eespool viidatud kohtuotsusele Zenatti, et õigustada seaduse nr 401/89 kooskõla ühenduse õigusega teenuste osutamise vabaduse ja ka asutamisvabaduse valdkonnas. Nii asjaolul, mida Euroopa Kohus nimetatud kohtuotsuses uuris, st halduslikul loal tegeleda Itaalias kihlvedude kogumise ja haldamisega, kui ka põhikohtuasjas tekkinud probleemil, st kriminaalkaristusel, mis keelab sellise tegevuse, kui seda teostab riigi kihlvedudealasesse monopolisüsteemi mittekuuluv ettevõtja, on sama eesmärk, milleks on keelata selline tegevus ja vähendada mängimise tegelikke võimalusi väljaspool selleks seaduses otseselt ette nähtud olukordi.
32 Belgia valitsus leiab, et rahamängude ühtne turg üksnes õhutab tarbijaid raiskama ja sellel on ühiskonnale väga kahjulik mõju. Seadusega nr 401/89 kehtestatud kaitse tase ja piirav loasüsteem tagavad üldise huvi eesmärkide saavutamise, st mängude ja kihlvedude pakkumise piiramise ja range kontrollimise, ning see on nende eesmärkidega proportsionaalne ja see ei sisalda mingisugust diskrimineerimist kodakondsuse alusel.
33 Kreeka valitsus on seisukohal, et hasartmängude ja spordiüritustel kihlvedude korraldamine peab jääma riigi kontrolli alla ning seda tuleb teostada monopoli vormis. Kui sellega tegeleksid eraõiguslikud üksused, tooks see kaasa otseseid tagajärgi, nagu ühiskondliku korra häirimine, süütegude toimepanemisele õhutamine ning kihlavedajate ja üldisemalt tarbijate ärakasutamine.
34 Hispaania valitsus väidab, et nii eri- või ainuõiguste andmine lubade või tegevuslubade range korra alusel kui ka keeld avada välismaiste esinduste filiaale selleks, et hallata kihlvedusid teistes liikmesriikides, on kooskõlas pakkumise piiramise poliitikaga, eeldusel et need meetmed on võetud eesmärgiga vähendada mängimise võimalusi ja nõudluse kasvu.
35 Prantsuse valitsus väidab, et asjaolu, et põhikohtuasjas toimub kihlvedude kogumine elektroonilisel teel ja et kihlvedude esemeks olevad spordiüritused toimuvad eranditult Itaalias – asjaolu, millega ei olnud tegemist Zenatti kohtuotsuse aluseks olevas kohtuasjas – ei sea kahtluse alla kõnealust Euroopa Kohtu praktikat, mille kohaselt on rahamängude, loteriide ja mündiautomaatidega seotud tegevusi piiravad siseriiklikud õigusnormid kooskõlas teenuste osutamise vabaduse põhimõttega, kui need lähtuvad üldise huvi eesmärgist, nagu pettuse ennetamine või kihlavedajate kaitsmine nende endi eest. Seega on põhjendatud, kui liikmesriigid reguleerivad kihlvedude sõlmimisega tegelevate ettevõtjate tegevust mittediskrimineerivatel tingimustel, kuna piirangute rangus ja ulatus kuuluvad siseriiklikele ametivõimudele antud kaalutluspädevuse hulka. Järelikult peavad liikmesriikide kohtud hindama, kas siseriiklikud ametivõimud on kasutatud meetmete valikul järginud õiglast proportsiooni, võttes arvesse teenuste osutamise vabaduse põhimõtet.
36 Asutamisvabaduse osas leiab Prantsuse valitsus, et piirangud, mida kohaldatakse Stanley’ga lepinguliselt seotud iseseisvate Itaalia äriühingute tegevuse suhtes, ei kahjusta selle kihlveovahendaja õigust end Itaalias vabalt asutada.
37 Luksemburgi valitsus leiab, et Itaalia õigusnormid takistavad kihlvedude korraldamist Itaalias, sest need keelavad Stanley’l Itaalias tegutseda nii otseselt piiriüleste teenuste osutamise vabadust kasutades kui ka kaudselt Itaalia esinduste vahendusel interneti teel. Samuti takistavad need asutamisvabadust. Siiski on need takistused õigustatud, kui need lähtuvad üldise huvi eesmärkidest, nagu vajadus juhtida ja kontrollida mängija soovi, ja need on nende eesmärkide saavutamiseks sobivad ja proportsionaalsed, kui need ei sisalda diskrimineerimist kodakondsuse alusel, kuna nii Itaalia üksused kui ka välismaal asuvad üksused peavad saama sama loa, mille annab rahandusminister selleks, et neil oleks õigus Itaalias kihlvedusid korraldada, neid vastu võtta ja koguda.
38 Portugali valitsus märgib, et põhikohtuasi on oluline selleks, et nii Itaalias kui kõikides liikmesriikides viiks jätkuvalt loteriisid läbi riiklik monopol, ja selleks, et säiliks riikidele oluline tuluallikas, mis asendab maksude kohustusliku kogumise ja rahastab sotsiaal-, kultuuri- ja spordipoliitikat. Mängude valdkonnas toob turumajandus ja vaba konkurents kaasa mängude raames kogutud summade ümberjagamise vastupidi ühiskondlikule korrale, sest on tõenäoline, et need liiguvad riikidest, kus mängudes osalemine on väiksem, riikidesse, kus see on suurem ja kus võitude summa on atraktiivsem. Väikeste liikmesriikide kihlavedajad rahastaksid seega suurte liikmesriikide eelarvet sotsiaal-, kultuuri- ja spordivaldkonnas ning tulude vähenemine väiksemates liikmesriikides sunniks valitsusi rahastama avalikke sotsiaalseid tegevusi ja muid riigi sotsiaalseid, spordialaseid ja kultuurilisi tegevusi muul viisil, mis neis riikides väljenduks maksude tõstmises ja suurtes riikides maksude vähendamises. Lisaks sellele tekitaks riigi loterii- ja lotomängude turu jaotamine kolme või nelja suure ettevõtja vahel Euroopa Liidus struktuurilisi muutusi nende riikide poolt seaduslikult käitatavate mängude jaotusvõrgustikus, kaotades suurel hulgal töökohti ja moonutades töötuse taset erinevates liikmesriikides.
39 Soome valitsus tugineb eelkõige eespool viidatud kohtuotsusele Läärä jt, milles Euroopa Kohus möönis, et liikmesriigi poolt vastu võetud sätete vajalikkust ja proportsionaalsust tuleb hinnata üksnes lähtuvalt selle riigi ametivõimude kavandatud eesmärkidest ja kaitsetasemest, mida nad soovivad tagada, mistõttu eelotsusetaotluse esitanud kohus peab kontrollima, kas siseriiklikud õigusnormid võimaldavad konkreetseid rakendusmeetmeid arvesse võttes saavutada eesmärke, mis õigustavad nende normide olemasolu, ning kas piirangud on eesmärkidega proportsionaalsed, võttes arvesse, et neid õigusnorme tuleb vahet tegemata kohaldada kõikide ettevõtjate suhtes, sõltumata sellest, kas nad on pärit Itaaliast või mõnest muust liikmesriigist.
40 Rootsi valitsuse seisukohast ei võimalda asjaolu, et teenuste osutamise vabaduse piirangutel on maksualane eesmärk, järeldada, et need on ühenduse õigusega vastuolus, eeldusel et need on proportsionaalsed ja et need ei too kaasa ettevõtjatevahelist diskrimineerimist, mida peab kontrollima eelotsusetaotluse esitanud kohus. Seadusest nr 388/00 tulenevad muudatused Itaalia õigusnormides võimaldavad takistada üksusel, kellele keelduti andmast luba kihlvedude kogumiseks Itaalias, hiilida õigusnormidest kõrvale, tegutsedes teisest liikmesriigist, ja keelavad välismaistel üksustel, kes korraldavad kihlvedusid oma riigis, tegutseda Itaalias. Nagu Euroopa Kohus on eespool viidatud kohtuotsuste Läärä jt ja Zenatti vastavalt punktides 36 ja 34 leidnud, ei mõjuta asjaomases valdkonnas vastu võetud õigusnormide vajalikkuse ja proportsionaalsuse hindamist pelgalt asjaolu, et ühe liikmesriigi valitud kaitsesüsteem erineb teises liikmesriigis rakendatud süsteemist.
41 Euroopa Ühenduste Komisjon leiab, et seadusest nr 388/00 tulenevad seadusandlikud muudatused üksnes selgitavad seda, mis seaduses nr 401/89 juba sisaldus, ja ei lisa olemuslikult uut rikkumiste liiki. Sotsiaalset korda puudutavad põhjused, mille tõttu on vaja piirata jalgpallivõistlustel kihlvedude sõlmimise kahjulikku mõju ja mis õigustavad asjaolu, et siseriiklikud õigusnormid annavad kihlvedude kogumise õiguse teatud üksustele, on samad sõltumata sellest, millises liikmesriigis need võistlused toimuvad. Asjaolul, et eespool viidatud kohtuotsuses Zenatti toimusid spordiüritused, mille peale kihla veeti, välismaal, samas kui põhikohtuasjas on tegemist jalgapallivõistlustega, mis toimusid Itaalias, ei ole mingit tähtsust. Komisjon lisab, et Euroopa Parlamendi ja nõukogu 8. juuni 2000. aasta direktiivi 2000/31/EÜ infoühiskonna teenuste teatavate õiguslike aspektide, eriti elektroonilise kaubanduse kohta siseturul (direktiiv elektroonilise kaubanduse kohta) (EÜT L 178, lk 1; ELT eriväljaanne 13/25, lk 399) kihlvedude suhtes ei kohaldata, mistõttu ei peaks lahendus erinema sellest, mis tehti Zenatti kohtuotsuses.
42 Komisjon leiab, et kohtuasja ei tule uurida asutamisvabaduse seisukohast, sest süüdistatavate juhitud esindused on iseseisvad ja tegutsevad kihlvedude kogumise keskustena ja vahendajatena oma Itaalia klientide ja Stanley vahel, kellele nad aga mingil viisil ei allu. Isegi kui asutamisõigus on kohaldatav, õigustavad Itaalia õigusnormidega kehtestatud piiranguid siiski samad sotsiaalpoliitilised põhjused, millega Euroopa Kohus nõustus eespool viidatud kohtuotsustes Schindler, Läärä jt ning Zenatti seoses teenuste osutamise vabaduse piirangutega.
43 Kohtuistungil teatas komisjon Euroopa Kohtule, et ta on algatanud Itaalia Vabariigi suhtes liikmesriigi kohustuste rikkumise menetluse seoses UNIRE hallatavate ratsavõistluste kihlvedude sektori liberaliseerimisega. Lotosektori osas, mis on liberaliseeritud, meenutas komisjon 26. aprilli 1994. aasta otsust kohtuasjas C‑272/91: komisjon vs. Itaalia (EKL 1994, lk I‑1409), milles Euroopa Kohus otsustas, et kuna Itaalia Vabariik lubas lotomängude automatiseerimissüsteemi tegevuslubade hankemenetluses osaleda ainult üksustel, äriühingutel, kontsernidel või huvirühmadel, kelle aktsia- või osakapitalis eraldi või koos omab enamust avalik sektor, rikkus Itaalia Vabariik eelkõige EÜ asutamislepingust tulenevaid kohustusi.
44 Esiteks tuleb kontrollida, kas selline õigusakt nagu põhikohtuasjas kõne all olev seadus nr 401/89 kujutab endast asutamisvabaduse piirangut.
45 Tuleb meenutada, et EÜ artikli 43 kohaselt on keelatud piirangud liikmesriigi kodaniku asutamisvabadusele teise liikmesriigi territooriumil, sealhulgas esinduste, filiaalide või tütarettevõtjate rajamisele seatud piirangud.
46 Kui selline äriühing nagu Stanley, kes asub ühes liikmesriigis, tegeleb teises liikmesriigis asuvate esinduste (nagu põhikohtuasja süüdistatavad) vahendusel kihlvedude kogumisega, kujutavad nendele esindustele kehtestatud piirangud asutamisvabaduse takistamist.
47 Lisaks sellele möönis Itaalia valitsus kohtuistungil Euroopa Kohtu küsimustele vastates, et Itaalia õigusnormid, mis käsitlevad Itaalias kihlvedudealase tegevuse hankemenetlusi, sisaldavad piiranguid. Itaalia valitsus märgib, et seda, et tegevusluba ei ole väljastatud ühelegi üksusele peale nende, kellel on selles sektoris monopoolne seisund, selgitab asjaolu, et Itaalia õigusnormid on koostatud nii, et tegevusloa võib anda üksnes teatud isikutele.
48 Osas, milles välismaiste ettevõtjate puudumine Itaalia spordiüritustel kihlvedude sõlmimiseks antud tegevusloa saajate hulgas on tingitud sellest, et Itaalia hankemenetlusi käsitlevad õigusnormid võtavad tegelikkuses teiste liikmesriikide reguleeritud turgudel noteeritud kapitaliühingutelt võimaluse saada tegevusluba, kujutavad need õigusnormid esmapilgul asutamisvabaduse piirangut ja seda isegi siis, kui asjaomast piirangut kohaldatakse võrdselt kõikide kapitaliühingute suhtes, kes võivad olla sellistest tegevuslubadest huvitatud, sõltumata sellest, kas nad on asutatud Itaalias või mõnes muus liikmesriigis.
49 Seega ei saa välistada, et tingimused, mis on nimetatud tegevuslubade saamiseks hankemenetluses osalemisele Itaalia õigusnormidega seatud, kujutavad endast ka asutamisvabaduse takistust.
50 Teiseks tuleb analüüsida, kas mainitud õigusnormid kujutavad endast teenuste osutamise vabaduse piirangut.
51 EÜ artikkel 49 keelab ühenduse piires teenuste osutamise vabaduse piirangud liikmesriikide kodanike suhtes, kes asuvad mõnes teises liikmesriigis kui see isik, kellele teenuseid pakutakse. EÜ artikli 50 kohaselt mõistetakse „teenustena” tavaliselt tasulist tegevust niivõrd, kuivõrd see ei ole reguleeritud kaupade, kapitali ja isikute vaba liikumist käsitlevate sätetega.
52 Euroopa Kohus on juba leidnud, et loteriid puudutavate reklaammaterjalide ja lotopiletite toomine liikmesriiki selleks, et kaasata selle riigi elanikke teises liikmesriigis korraldatud loteriis osalemisse, on seotud „teenuse” osutamisega (eespool viidatud kohtuotsus Schindler, punkt 37). Tegevus, mis seisneb selles, et ühe liikmesriigi kodanikele võimaldatakse teises liikmesriigis korraldatud kihlvedudes osalemist, isegi kui need puudutavad esimeses liikmesriigis korraldatud spordiüritusi, seondub analoogia alusel „teenuste” osutamisega EÜ artikli 50 tähenduses.
53 Euroopa Kohus on samuti leidnud, et EÜ artiklit 49 tuleb tõlgendada nii, et see puudutab teenuseid, mida teenuste osutaja pakub telefoni teel ja ka osutab ümber paiknemata sellest liikmesriigist, kus ta ise asub, potentsiaalsetele klientidele, kes asuvad mõnes teises liikmesriigis (10. mai 1995. aasta otsus kohtuasjas C‑384/93: Alpine Investments, EKL 1995, lk I‑1141, punkt 22).
54 Kandes selle tõlgenduse üle põhikohtuasjas tekkinud probleemile, tuleneb, et EÜ artikkel 49 käsitleb teenuseid, mida ühes liikmesriigis (käesoleval juhul Ühendkuningriigis) asuv teenuseosutaja nagu Stanley pakub interneti vahendusel – ja seega ümber paiknemata – teises liikmesriigis (käesoleval juhul Itaalia Vabariigis) asuvatele teenusesaajatele, mistõttu selle tegevuse mis tahes piiramine kujutab selle teenuseosutaja jaoks teenuste osutamise vabaduse piirangut.
55 Lisaks sellele hõlmab teenuste vaba osutamine mitte üksnes teenuseosutaja vabadust pakkuda ja osutada teenuseid teenusesaajatele, kes asuvad muus liikmesriigis kui see, kus asub teenuseosutaja, vaid ka vabadust saada ja kasutada teenusesaajana teenuseid, mida pakub teises liikmesriigis asuv teenuseosutaja, ilma et sellele oleks kehtestatud piiranguid (vt selle kohta 31. jaanuari 1984. aasta otsus liidetud kohtuasjades 286/82 ja 26/83: Luisi ja Carbone, EKL 1984, lk 377, punkt 16, ning 26. oktoobri 1999. aasta otsus kohtuasjas C‑294/97: Eurowings Luftverkehr, EKL 1999, lk I‑7447, punktid 33 ja 34).
56 Kohtuistungil Euroopa Kohtu küsimustele vastates kinnitas Itaalia valitsus, et see, kui isik võtab Itaalias oma kodust interneti teel ühendust teises liikmesriigis asuva kihlveovahendajaga, kasutades maksevahendina oma krediitkaarti, kujutab endast seaduse nr 401/89 artiklis 4 sätestatud süütegu.
57 Keeld, mille rikkumisel kohaldatakse kriminaalkaristusi ja mille kohaselt ei tohi osaleda kihlvedudes, mis on korraldatud muus liikmesriigis kui see, kus asub kihlavedaja, kujutab endast teenuste osutamise vabaduse piirangut.
58 Sama kehtib ka keelu suhtes (mille rikkumisel kohaldatakse samuti kriminaalkaristusi) – mis on kehtestatud sellistele vahendajatele nagu põhikohtuasja süüdistatavad – aidata kaasa kihlveoteenuste osutamisele spordiüritustel, mida korraldab selline teenuseosutaja nagu Stanley, kes asub muus liikmesriigis kui liikmesriik, kus tegutsevad vahendajad, kuna selline keeld piirab kihlveovahendaja õigust osutada vabalt teenuseid ja seda isegi juhul, kui need vahendajad asuvad samas liikmesriigis, kus nimetatud teenuste saajadki.
59 Seega tuleb tõdeda, et sellised siseriiklikud õigusnormid nagu Itaalia kihlvedudealased õigusnormid, eelkõige seaduse nr 401/89 artikkel 4, kujutavad endast asutamisvabaduse ja teenuste osutamise vabaduse piirangut.
60 Neil tingimustel tuleb kontrollida, kas selliseid piiranguid võib lubada EÜ artiklites 45 ja 46 otseselt sätestatud erandite alusel või õigustab neid vastavalt Euroopa Kohtu praktikale ülekaalukas üldine huvi.
61 Mis puudutab eelkõige Kreeka ja Portugali valitsuse argumente, millega õigustatakse hasartmängude ja kihlvedude piiranguid, siis piisab, kui meenutada, et väljakujunenud kohtupraktikast tuleneb, et maksutulude vähendamine või vähenemine ei ole EÜ artiklis 46 ette nähtud põhjuste hulgas ning see ei ole ka ülekaalukas üldine huvi, millele võib asutamisvabaduse ja teenuste osutamise vabaduse piirangu õigustamiseks tugineda (vt selle kohta 16. juuli 1998. aasta otsus kohtuasjas C‑264/96: ICI, EKL 1998, lk I‑4695, punkt 28, ja 3. oktoobri 2002. aasta otsus kohtuasjas C‑136/00: Danner, EKL 2000, lk I‑8147, punkt 56).
62 Nagu tuleneb eespool viidatud kohtuotsuse Zenatti punktist 36, peavad piirangud igal juhul vastama soovile vähendada tõepoolest mänguvõimalusi ja sotsiaalse tegevuse rahastamine lubatud mängude pealt teenitud tulude maksustamise abil tohib olla üksnes kehtestatud piirava poliitika täiendav kasulik tagajärg, mitte selle tegelik õigustus.
63 Nagu meenutasid nii märkusi esitanud valitsused kui ka komisjon, on Euroopa Kohus oma eespool viidatud kohtuotsustes Schindler, Läärä jt ning Zenatti seevastu leidnud, et kõlblusest tulenevad, usulised või kultuurilised eripärad ning üksikisikule ja ühiskonnale moraalselt ja rahaliselt kahjulikud tagajärjed, mis mängude ja kihlvedudega kaasnevad, võivad õigustada siseriiklike ametivõimude kaalutlusõigust, mis oleks piisav, et määratleda tarbijakaitse ja avaliku korra tagamise nõuded.
64 Igal juhul peavad asutamisvabaduse ja teenuste osutamise vabaduse piirangud, selleks et need oleksid õigustatud, vastama tingimustele, mis tulenevad Euroopa Kohtu praktikast (vt eelkõige 31. märtsi 1993. aasta otsus kohtuasjas C‑19/92: Kraus, EKL 1993, lk I‑1663, punkt 32, ja 30. novembri 1995. aasta otsus kohtuasjas C‑55/94: Gebhard, EKL 1995, lk I‑4165, punkt 37).
65 Vastavalt sellele kohtupraktikale peavad neid piiranguid õigustama ülekaalukad üldised huvid, need peavad olema taotletava eesmärgi saavutamiseks sobivad ning need ei tohi minna kaugemale sellest, mis on eesmärgi saavutamiseks vajalik. Igal juhul tuleb neid kohaldada mittediskrimineerivalt.
66 Eelotsusetaotluse esitanud kohtu otsustada on, kas põhikohtuasjas seadusega nr 401/89 kehtestatud asutamisvabaduse ja teenuste osutamise vabaduse piirang vastab neile tingimustele. Selleks tuleb tal arvesse võtta järgmistes punktides täpsustatud juhiseid.
67 Kõigepealt, kuigi eespool viidatud kohtuotsustes Schindler, Läärä jt ning Zenatti nõustus Euroopa Kohus asjaoluga, et mängudealast tegevust võib õigustada selline ülekaalukas üldine huvi nagu tarbijate kaitse ja pettuste ning kodanike mängimisega seonduvale liigsele kulutamisele õhutamise ennetamine, on veel vaja, et sellistele põhjendustele ning vajadusele vältida ühiskondliku korra rikkumisi tuginevad piirangud oleksid nende eesmärkide saavutamiseks sobivad selles tähenduses, et need piirangud peavad aitama piirata kihlveoalast tegevust ühtselt ja süstemaatiliselt.
68 Viidates seaduse nr 388/00 ettevalmistavatele dokumentidele, on eelotsusetaotluse esitanud kohus selles osas märkinud, et Itaalia riik viib riiklikul tasandil ellu mängude ja kihlvedude ulatusliku laiendamise poliitikat eesmärgiga saada tulu, kaitstes samas neid, kellele CONI on tegevusloa andnud.
69 Kuna liikmesriigi ametiasutused õhutavad ja julgustavad tarbijaid osalema loteriides, hasartmängudes või kihlvedudes selleks, et riigikassa saaks sellest rahalist kasu, ei saa selle riigi ametivõimud tugineda ühiskonna avaliku korra kaitsele, põhjendades seda vajadusega mänguvõimalusi vähendada, et õigustada selliseid meetmeid, nagu on arutamisel põhikohtuasjas.
70 Järgmiseks, Itaalia hankemenetlusi käsitlevate õigusnormidega kehtestatud piiranguid tuleb kohaldada vahet tegemata, st et neid tuleb kohaldada samamoodi ja samade kriteeriumide alusel nii Itaalias asuvate ettevõtjate kui ka teistest liikmesriikidest pärinevate ettevõtjate suhtes.
71 Eelotsusetaotluse esitanud kohtu ülesanne on kontrollida, kas spordiüritustel kihlvedude korraldamiseks tegevuslubade saamise hankemenetlustes osalemise tingimused on kindlaks määratud selliselt, et tegelikkuses võib neid olla lihtsam täita Itaalia kui välismaistel ettevõtjatel. Kui see on nii, siis ei vasta need tingimused mittediskrimineerimise kriteeriumile.
72 Lõpuks, Itaalia õigusnormidega kehtestatud piirangud ei tohi minna kaugemale sellest, mis on kavandatud eesmärgi saavutamiseks vajalik. Selles osas peab eelotsusetaotluse esitanud kohus kontrollima, kas kriminaalkaristus, mis määratakse igale isikule, kes sõlmib Itaalias oma kodust interneti teel kihlvedusid teises liikmesriigis asuva kihlveovahendaja juures, ei ole Euroopa Kohtu praktikat arvestades ebaproportsionaalne (vt 29. veebruari 1996. aasta otsus kohtuasjas C‑193/94: Skanavi ja Chryssanthakopoulos, EKL 1996, lk I‑929, punktid 34–39, ja 25. juuli 2002. aasta otsus kohtuasjas C‑459/99: MRAX, EKL 2002, lk I‑6591, punktid 89–91), eriti siis, kui kihlvedudes osalemist õhutatakse olukorras, kus mänge korraldavad selleks luba omavad riiklikud üksused.
73 Peale selle tuleb eelotsusetaotluse esitanud kohtul kindlaks teha, kas selliste piirangute kehtestamine, mille rikkumise puhul võib kaasneda kriminaalkaristusena kuni aastane vangistus, vahendajatele, kes aitavad osutada teenuseid kihlveovahendajal, kes asub muus liikmesriigis kui see, kus teenuseid osutatakse, võimaldades enda ruumides kihlavedajatel võtta selle kihlveovahendajaga interneti teel ühendust, kujutab endast sellist piirangut, mis läheb kaugemale sellest, mis on vajalik, et võidelda pettustega, eriti siis, kui teenuseosutaja allub asukohaliikmesriigis seadusest tulenevale kontrollide ja karistuste süsteemile, kui vahendajad on asutatud seaduslikult ja kui enne seadusest nr 388/00 tulenevaid seadusandlikke muudatusi eeldasid need vahendajad, et neil on lubatud välismaiste spordiürituste kihlvedusid edastada.
74 Mis puudutab Itaalia õigusnormide proportsionaalsust asutamisvabaduse suhtes, siis isegi kui liikmesriigi ametivõimude eesmärk on vältida ohtu, et tegevusloa omanikud paneksid toime kriminaalseid või pettuslikke tegusid võib see, et teiste liikmesriikide reguleeritud turgudel noteeritud kapitaliühingutelt võetakse võimalus saada tegevusluba spordikihlvedude sõlmimiseks, eriti kui on olemas muud vahendid selliste äriühingute kontode ja tegevuse kontrollimiseks, tunduda kui meede, mis läheb kaugemale sellest, mis on vajalik pettusega võitlemiseks.
75 Eelotsusetaotluse esitanud kohtu ülesanne on kontrollida, kas konkreetseid rakendusmeetmeid arvesse võttes vastavad siseriiklikud õigusnormid tõepoolest eesmärkidele, mis võivad neid õigustada, ning kas kehtestatud piirangud ei tundu olevat nende eesmärkide suhtes ebaproportsionaalsed.
76 Kõiki eelnevaid kaalutlusi arvesse võttes tuleb esitatud küsimusele vastata, et siseriiklikud õigusnormid, mis kriminaalkaristuse ähvardusel keelavad kihlveopakkumiste kogumise, vastuvõtmise, registreerimise ja edastamise eelkõige spordiüritustel, kui asjaomane liikmesriik ei ole selleks tegevusluba või luba väljastanud, kujutavad endast vastavalt EÜ artiklites 43 ja 49 sätestatud asutamisvabaduse ja teenuste osutamise vabaduse piirangut. Eelotsusetaotluse esitanud kohtu ülesanne on kontrollida, kas konkreetseid rakendusmeetmeid arvesse võttes vastavad sellised õigusnormid tõepoolest eesmärkidele, mis võivad neid õigustada, ning kas kehtestatud piirangud ei tundu olevat nende eesmärkide suhtes ebaproportsionaalsed.
77 Euroopa Kohtule märkusi esitanud Itaalia, Belgia, Kreeka, Hispaania, Prantsuse, Luksemburgi, Portugali, Soome ja Rootsi valitsuse ning komisjoni kohtukulusid ei hüvitata. Kuna põhikohtuasja poolte jaoks on käesolev menetlus eelotsusetaotluse esitanud kohtus pooleli oleva asja üks staadium, otsustab kohtukulude jaotuse siseriiklik kohus.
vastuseks Tribunale di Ascoli Piceno 30. märtsi 2001. aasta määrusega esitatud küsimusele otsustab:
Siseriiklikud õigusnormid, mis kriminaalkaristuse ähvardusel keelavad kihlveopakkumiste kogumise, vastuvõtmise, registreerimise ja edastamise eelkõige spordiüritustel, kui asjaomane liikmesriik ei ole selleks tegevusluba või luba väljastanud, kujutavad endast vastavalt EÜ artiklites 43 ja 49 sätestatud asutamisvabaduse ja teenuste osutamise vabaduse piirangut. Eelotsusetaotluse esitanud kohtu ülesanne on kontrollida, kas konkreetseid rakendusmeetmeid arvesse võttes vastavad sellised õigusnormid tõepoolest eesmärkidele, mis võivad neid õigustada, ning kas kehtestatud piirangud ei tundu olevat nende eesmärkide suhtes ebaproportsionaalsed.
Kuulutatud avalikul kohtuistungil 6. novembril 2003 Luxembourgis.

matches: Kohus Kohus Kohus kohus kohus kohus Kohus Kohus kohus Kohus Kohus Kohus Kohus Kohus Kohus Kohus kohus kohus


§ 3 Uuendusraied
§ 5 Puistud, milles võib teha turberaiet
§ 9 Raielankide raiejäätmetest puhastamise viisid ja kord
Määrus kehtestatakse «Metsaseaduse» § 24 lõigete 6, 7 ja 10; § 25 lõigete 3 ja 7; § 28 lõike 81; § 29 lõigete 3, 5 ja 6; § 30 lõigete 3 ja 7; § 31 lõigete 3 ja 4; § 33; § 40 lõigete 4–7 ja 11; § 43 lõike 3 alusel.
Metsa majandamise eeskiri (edaspidi eeskiri) sätestab metsa raie, metsa uuendamise ja metsakaitse põhinõuded ning metsauuendus- ja metsakaitseekspertiisi tellimise ja tegemise korra, et tagada metsanduse jätkusuutlikkuse ja metsanduses heade tavade järgimise.
§ 3. Uuendusraied
(1) Lageraie on lubatud puistus, mille enamuspuuliigi puude keskmine vanus ei ole väiksem kui:
1A 1 2 3 4 5 ja 5A
Harilik kuusk 80 80 80 90 90 90
(2) Teiste puuliikide puistute lageraie on lubatud igas vanuses.
(3) Nooremate männikute, kuusikute ja kaasikute lageraie on lubatud juhul, kui nende enamuspuuliigi keskmine rinnasdiameeter on saavutanud vähemalt järgmise suuruse (küpsusdiameetri):
(4) Raie küpsusdiameetri järgi on lubatud tingimusel, et puistus pole lageraiele eelneva viie aasta jooksul tehtud harvendusraiet.
(5) Lageraie on lubatud mis tahes vanusega või keskmise rinnasdiameetriga männikus, kuusikus, kaasikus, sanglepikus, haavikus ja kõvalehtpuu puistus kui selle täius on 40% või vähem.
Turberaiet võib teha kõigi kasvukohatüüpide hall-lepikutes, sanglepikutes, haavikutes, männikutes, kaasikutes ja kõvalehtpuupuistutes.
§ 5. Puistud, milles võib teha turberaiet
(1) Turberaiet võib teha puistutes, mille enamuspuuliigi keskmine vanus ei ole väiksem eeskirja § 3 lõikes 1 sätestatust.
(2) Häilraiel võib ühe hektari kohta sisse raiuda kuni 5 häilu läbimõõduga kuni 30 m tingimusel, et sisseraiutavate häilude esialgne pindala pole kokku suurem kui 25% puistu pindalast.
(3) Turberaiel ei tohi raiega viia puistu esimese rinde täiust madalamale kui:
Täius enne raiet Raiejärkude arv Täius pärast 1. raiejärku Täius pärast 2. raiejärku Täius pärast 3. raiejärku
65% ja suurem 3 50% 30% 0%
45–64% 2 30% 0%
44% ja vähem 1 0%
(4) Turberaie järgmise raiejärgu võib teha, kui raielangil kasvab eeskirja § 15 sobivaks tunnistatud liigi järelkasvu vähemalt 0,3 meetri kõrguseid puid vähemalt 1000 ühe hektari kohta.
(5) Viimase raiejärgu võib teha, kui raielangil kasvab eeskirja § 15 sobivaks tunnistatud liigi järelkasvu elujõulisi vähemalt 0,5 m kõrgusi puid vähemalt 1500 ühe hektari kohta.
(3) Sanitaarraiet tohib teha mis tahes vanusega puistus.
(5) Mustika, jänesekapsa-mustika, sinilille, jänesekapsa ja jänesekapsa-kõdusoo kaasikus, haavikus või sanglepikus võib harvendusraiejärgne puistu esimese rinde rinnaspindala olla 3 m2/ha võrra väiksem kui on märgitud eeskirja lisas 1, kui selle puistu all kasvab kuuse elujõuline teine rinne täiusega vähemalt 40% või kuuse elujõuline järelkasv taimede arvuga vähemalt 1500 hektari kohta.
8) tormiheidet ja -murdu ning lumemurdu;
9) oma ülesande täitnud seemnepuid alates kolme aasta möödumisest lageraiest;
(1) Valikraiet võib teha puistutes, mille enamuspuuliigi keskmine vanus ei ole väiksem eeskirja § 3 lõikes 1 sätestatust. Käesolevas paragrahvis toodud nõuded kehtivad valikraiele väljaspool kaitstava ala sihtkaitsevööndit.
(2) Valikraiet võib teha karusambla, sinika, karusambla-mustika, kanarbiku, jänesekapsa, pohla, leesikaloo, kastikuloo, sambliku, jänesekapsa-pohla, mustika ja jänesekapsa-mustika metsakasvukohatüübis.
(3) Ühel aastal võib valikraiega välja raiuda maksimaalselt 10% puistu kasvava metsa tagavarast.
(4) Pärast valikraiet ei tohi puistu esimese rinde rinnaspindala (m2/ha) olla väiksem kui:
§ 9. Raielankide raiejäätmetest puhastamise viisid ja kord
(1) Kõik raielangid, välja arvatud valgustusraielangid, kuuluvad raiejäätmetest puhastamisele raietööde käigus või nende järel hiljemalt raietähtaja lõpuks.
(2) Raiejäätmeteks loetakse oksad, ladvad, langile jäänud tüvepuit, raietöödega rikutud järelkasv ja alusmets.
1) hunnikutesse või vallidesse kogutud raiejäätmete kõdunema jätmine või põletamine;
2) raiejäätmete ülepinnaline põletamine;
3) raiejäätmetega kokkuveoteede tugevdamine;
4) raiejäätmete tükeldamine ja laialilaotamine;
5) raiejäätmete äravedu langilt.
(4) Raiejäätmete äravedu langilt pole lubatud loo- ja nõmmemetsades.
(5) Tuleohtlikul perioodil on raiejäätmete põletamine keelatud.
(6) Raiejäätmete ülepinnaline põletamine on lubatud tuleohtliku perioodi välisel ajal, tingimusel, et sellest teavitatakse päästeteenistuse häirekeskust.
(7) Vallidesse või hunnikutesse kõdunema jäetavad raiejäätmed ei tohi katta enam kui 20% raielangi pindalast.
(1) Seemnepuudeks jäetakse hea tüvevormi, kitsa võra, kiire kasvu ja hea tervisliku seisundiga puud.
(2) Seemnepuud võib koristada sanitaarraie korras pärast nende ülesande täitmist, kuid mitte varem kui kolm aastat pärast lageraiet.
§ 12. [Kehtetu – RTL 2009, 11, 130 - jõust. 01.02.2009]
(1) Kasvavaid säilikpuid või nende säilinud püstiseisvaid osi tuleb lageraielangil säilitada tüvepuidu kogumahuga vähemalt viis tihumeetrit ühe hektari kohta.
(1) Metsa uuendamisvõtete rakendamine on kohustuslik kõikides metsatüüpides, välja arvatud sinika, karusambla, siirdesoo, madalsoo, raba, lubikaloo, osja, tarna, sõnajala, angervaksa ja lodu kasvukohatüüpide puistute raiesmikel ja hukkunud metsaosades.
(5) [Kehtetu – RTL 2009, 11, 130 - jõust. 01.02.2009]
(2) Puud peavad olema elujõulised ja paiknema ühtlaselt kogu uuendataval alal. Puude olemasolu pole nõutav hukkunud metsaosas või raiesmikul paiknevates looduslikes sulglohkudes, oksavallidel ja raiejäätmetega tugevdatud kokkuveoteedel.
(2) Kui metsa uuendamise võtete rakendamise tähtaja pikendamise, looduslike tingimuste omapära või metsaomanikust sõltumatute metsa hukkumise põhjuste tõttu pole metsa uuenemine viie aasta kestel võimalik, esitab metsaomanik Keskkonnaametile käesoleva eeskirja lisas 3 esitatud vormi kohase taotluse metsa uuenemise tähtaja pikendamiseks.
(5) Keskkonnaamet teeb otsuse taotluse rahuldamise või rahuldata jätmise kohta ühe kuu jooksul alates taotluse esitamisest. Otsuses näidatakse taotluse rahuldamise korral uus metsa uuendamisvõtete rakendamise või metsa uuendamise tähtaeg, taotluse rahuldamata jätmise korral rahuldamata jätmise põhjused.
(6) Metsa uuendamise võtete rakendamise ja metsa uuenemise tähtaja pikendamise taotluste üle peab arvestust Keskkonnateabe Keskus.
1) raiete tegemisel, raielankide raiejäätmetest puhastamisel ja metsa uuendamisel vigastada nendel puudel, mis raiumisele ei kuulu, tüve, võra või latva ulatuses, mis annaks alust nende puude sanitaarraieks vastavalt eeskirja §-le 7;
2) ohustada või oluliselt kahjustada metsa kui ökosüsteemi või metsa genofondi, metsa veerežiimi, metsamulda sügavamalt kui 30 cm, välja arvatud eeskirja § 14 lõikes 11 nimetatud juhul, metsa uuenemise ja uuendamise tingimusi, luua eeldusi tuulekahjustuste tekkeks, seenhaiguste ja putukkahjurite levikuks;
3) [Kehtetu – RTL 2009, 11, 130 - jõust. 01.02.2009]
(3) Metsasihte, kraave, sildu ja truupe on lubatud raietööde käigus kahjustada juhul, kui on tagatud vähemalt ühe järgmise nõude täitmine:
1) metsateatise kehtivuse lõppemisele järgneva kalendriaasta jooksul peab metsasihid, kraavid, sillad ja truubid korrastama;
2) ühe kalendriaasta jooksul raietööde lõpetamisest arvates peab metsasihid, kraavid, sillad ja truubid korrastama.
Toorest koorimata okaspuidust metsamaterjal tuleb juhul, kui seda on enam kui kümme tihumeetrit ühe hektari kohta, metsast välja vedada järgmiselt:
2) [Kehtetu – RTL 2009, 11, 130 - jõust. 01.02.2009]
(4) [Kehtetu – RTL 2010, 18, 316 - jõust. 12.04.2010]
(6) Metsakaitseekspertiisi tellimiseks esitab metsaomanik Keskkonnaametile metsateatise metsakahjustusest või eeskirja lisas 4 esitatud vormi kohase taotluse:
1) lageraie tegemiseks tormi, üleujutuse, ulatusliku metsatulekahju või muu loodusjõu põhjustatud ulatuslike kahjustuste (edaspidi loodusõnnetus) tõttu hukkunud või looduslike tegurite tagajärjel halva tervisliku seisundiga metsa, samuti halva fenotüübiga puistu või metsaomanikust sõltumata põhjusel väikese rinnaspindalaga ja täiusega puistu uuendamiseks;
(8) Metsauuendusekspertiis ja metsakaitseekspertiis tehakse 20 tööpäeva jooksul metsateatise, metsaomaniku taotluse, metsakahjustust käsitleva teabe või Keskkonnaametilt tellimuse saabumisest arvates.
(11) Metsauuendus- ja metsakaitseekspertiisi kohta vormistatakse arvamus, mis sisaldab:
3) eksperdi arvamust, metsakaitseekspertiisi korral soovitusi metsakaitsetööde tegemiseks.
(12) Metsauuendus- ja metsakaitseekspertiiside arvestust peab Keskkonnaamet.


text:
Keskkonnaseadustiku üldosa seadust ootavad ees muudatused
Euroopa Kohus: avalikkuse juurdepääsu teabele võib piirata nii rikkumismenetluses kui nn Pilot menetluses (T-538/13 ja T-306/12)
Euroopa Kohus selgitas keskkonnaorganisatsioonide menetlusse astumise võimalusi (T-429/13 ja T-451/13)
Riigikogu menetleb põhjalikke muudatusi keskkonnamõju hindamise reeglites
Euroopa Komisjoni mahapestavate kosmeetikatoodete ökomärgiste kriteeriumeid sisaldav määrus avaldati EL Teatajas
VV määrus veevõtu tasumäärade kohta avaldati Riigi Teatajas
VV määrus kaevandamistasu määrade kohta avaldati Riigi Teatajas
Planeerimisseaduse ja ehitusseadustiku arutelu Riigikogus jätkub
Euroopa Liit plaanib hakata seirama laevade CO2 heidet
Lima kohtumisel astusid riigid vaid väikese sammu rahvusvahelise kliimaleppe sõlmimise suunas
Riigikogu asus arutama riikide heitkogustega kauplemise skeemi rakendavaid muudatusi
EL kehtestas elamute ventilatsiooniseadmetele ühtse energiamärgistuse
Määruste muudatused lubavad hallhülgeid küttida
KeM määrus,mis täpsustab minkide ja kährikute pidamise nõudeid, avaldati Riigi Teatajas
KeM määrus, mis lubab järgmistel aastatel veelgi enam riigimetsa raiuda, avaldati Riigi Teatajas
EL plaanib piirata õhukeste kilekottide kasutamist
Riigikogu menetleb jäätmeseaduse muudatusi, mis hõlbustaks akude eemaldamist elektri- ja elektroonikaseadmetest
Riigikogu menetleb jäätmeseaduse muudatusi, mis annaks KKIle vanametalli kontrollmüügi õiguse
KeM ohtlike ainete piirnormide määruse muudatused täiendavad loetelu eranditest, mil võib piirnorme ületada
EL Nõukogu ja Euroopa Parlament leppisid kokku uutes piirangutes GMO-kultuuride kasvatamisele
Riigikogu menetleb kalapüügiseaduse eelnõu
VV uus määrus kalapüügi andmete esitamise kohta jõustub 1.01.2015
1. augustist jõustunudkeskkonnaseadustiku üldosa seadus (KeÜS)on juba muutmisel, Riigikogu on viimastel kuudel menetlenud kaht seaduseelnõu.
Esiteks võttis Riigikogu 18. detsembril vastu eelnõu, millega lükatakse edasi KeÜS 5. peatüki jõustumine. See peatükk reguleerib loamenetluse reegleid ning oli algselt plaanis jõustada 1. jaanuarist 2015, ent kuna vastavaid eriosa seadusi (nt uut veeseadust ja jäätmeseadust) ei ole veel vastu võetud, oleks see toonud kaasa suure segaduse. Vastuvõetud muudatuse kohaselt sätestatakse KeÜS loamenetluse peatüki jõustumisaeg eraldi seadusega.
Juba vastuvõetud muudatused lükkavad edasi loamenetluse sätete jõustumisaega, Riigikogu jätkab kallasraja reeglite rakendamiseks vajalike muudatuste arutelu
Teise, esimese lugemise läbinud eelnõuga antaks Keskkonnainspektsioonile ning kohalikele omavalitsustele kallasraja reeglite täitmise tagamiseks volitus siseneda reeglite rikkuja valdusesse ning rakendada muid korrakaitse erimeetmeid, samuti õigus reeglite rikkujaid väärteokorras karistada.
Teisele KeÜS muutmise eelnõule on oma arvamuse esitanud Eesti Erametsaliit ning Eesti Omanike Keskliit. Omanike ühendused tegid ettepaneku muuta võõral maatükil telkimise ning mootor- või maastikusõidukiga liikumise korda. Kehtiva regulatsiooni kohaselt eeldatakse võõral maatükil telkimise luba, kui ei ole seda keelavat tähistust. Omanike liidud sooviksid vastupidist eeldust, ehk et telkimine oleks lubatud ainult selliselt tähistatud kohas. Teiseks soovitakse KeÜS-s täpsustada, et võõral maatükil mootor- või maastikusõidukiga võib viibida üksnes maatüki omaniku loal.
Eelnõude sisu kohta saate lähemalt lugeda oktoobrikuu uudiskirjast.
Kallasraja teemalise eelnõu materjalid Riigikogu veebilehel
Loamenetluse rakendamisega seotud eelnõu materjalid Riigikogu veebilehel
Septembris tegi EL Üldkohus kaks otsust, mis puudutavad avalikkuse juurdepääsu teabele, sh keskkonnaalasele teabele. Esimeses kohtuasjas T-538/13 (Verein Natura Havel a.o. v. Komisjon) soovisid hagejad juurdepääsu Euroopa Komisjoni märgukirjale, mille Euroopa Liit oli nn rikkumismenetluse raames saatnud Saksamaale. Kiri puudutas Berlin-Schönefeldi lennuvälja ehituse keskkonnamõju hindamist. Komisjon oli rikkumismenetlusega seoses andnud ka pressiteate ja pressikonverentsi.
Kohus leidis, et Komisjoni keeldumine kirja avalikustamisest oli kooskõlas EL määrusega nr 1049/2001 üldsuse juurdepääsu kohta EL institutsioonide dokumentidele. Määrus lubab mh keelduda dokumentide avalikustamist, kui see kahjustaks uurimise või kontrolli eesmärki. Kohtu hinnangul ei olnud oluline, et Komisjon oli kirja avalikkuse ees ise kajastanud, kuivõrd kirja täpset sisu ei olnud avalikustatud.
Ühendus Client Earth leiab, et EL õigusaktid ja kohtupraktika on vastuolus rahvusvahelise Aarhusi konventsiooniga, kuna lubavad juurdepääsu infole liiga kergekäeliselt piirata
Sarnasele seisukohale asus kohus ka otsuses asjas T-306/12 (Spirlea v. Komisjon), kus hagejad soovisid juurdepääsu dokumendile, mille Euroopa Komisjon oli saatnud Saksamaale EL Pilot menetluses. EL Pilot menetlus on mitteametlik ja mitteavalik koostöövorm, kus kaebuse saamisel asub Komisjon liikmesriigiga mitteametlikku kontakti, et saada teavet juhtumi asjaolude ning võimalike lahenduste kohta. Menetlus lõpeb kas juhtumi lõpetamise või ametliku rikkumismenetluse algatamisega. Kohtu hinnangul oli ka Pilot menetluse puhul tegemist uurimisega määruse nr 1049/2001 art 4 lõike 2 tähenduses, mis andis õiguse keelduda sellega seotud dokumentide avalikustamisest.
Otsustega kinnitas EL Üldkohus oma varasemat praktikat, mille kohaselt võib Euroopa Komisjon kergekäeliselt piirata juurdepääsu infole, mis puudutab EL õiguse rikkumise suhtes algatatud menetlusi. Ühenduse Client Earth hinnangul on selline lähenemine vastuolus rahvusvahelise nn Aarhusi konventsiooniga, mis peaks olema EL õiguse suhtes ülimuslik. Konventsioon lubab piirata juurdepääsu keskkonnainfole vaid juhul, kui see kahjustaks kriminaal- või distsiplinaarmenetlust. Kohtuasjas T-538/13 aga Aarhusi konventsioonile tuginevaid argumente lähemalt ei käsitletud.
Allikas: Client Earth
Client Earth uudiskiri (ingl k, pdf)
Kohtulahend asjas T-538/13 (NB! Saadaval vaid saksa või prantsuse keeles)
Kohtulahend asjas T-306/12
EL Üldkohus selgitas oktoobris antud määrustes keskkonnaorganisatsioonide kohtumenetlusse astumise võimalusi. Kokku 27 organisatsiooni esitasid taotluse menetlusse astumiseks kohtuasjades T-429/13 ja T-451/13, milles Bayer CropScience AG ja Syngenta Crop Protection AG nõuavad Euroopa Komisjoni pestitsiide puudutava meetme tühistamist. Vaidlusaluse Eruoopa Komisjoni määrusega nr 485/13 muutis Komisjon kolme aine (neonikotinoidi) heakskiitmise tingimusi ja keelas neid aineid sisaldavate taimekaitsevahenditega töödeldud seemnete kasutamise ja müügi.
Vaidlusalune meede puudutab paljusid organisatsioone – nii keskkonnakaitse eesmärgil tegutsevaid kui ka kemikaali- ja põllumajandustöösturite ühendusi. EL Kohtu põhikirja art 40 kohaselt võivad Euroopa Kohtus läbivaatamisel olevates kohtuasjades ühe poole toetuseks menetlusse astuda vaid isikud, kes tõendavad oma põhjendatud huvi Euroopa Kohtusse esitatud kohtuvaidluse lahenduse vastu.
Euroopa Kohus lubab menetlusega liituda vaid neil keskkonnaühendustel, kelle jaoks on vaidlusküsimus prioriteediks; laiema haardega ühendused kohtumenetlusest osa võtta ei saa
Juba varasem EL kohtupraktika on sedastanud, et kohtuvaidlusega võib liituda keskkonnaorganisatsioon, mille tegevuse ulatus katab puudutatud regiooni või valdkonna. Kui tegevuse ulatus on laiem, siis peab organisatsioon olema seotud puudutatud regiooni või valdkonna kaitseprogrammide või uuringutega ning neid tegevusi võib ohustada vaidlustatud meetme vastuvõtmine. Seejuures hindas kohus antud juhul, kas organisatsioonid on sel teemal viinud läbi teavituskampaaniaid ning avalikustanud uuringuid ja aruandeid.
Kohus leidis, et organisatsioonid nagu Greenpeace, Pesticides Action Network Europe, Buglife ja Beelife vastasid neile kriteeriumitele. Samas SumOfUs (tarbijate teadlikkuse tõstmisega tegelev organisatsioon) ja ClientEarth (keskkonnaasjades õigusabi pakkuv organisatsioon) on Kohtu hinnangul liiga laia tegevusvaldkonnaga, et antud vaidlus saaks neid mõjutada.
Allikas: ClientEarth
Kohtumäärus asjas T-451/13 (Syngenta) (ingl k)
Kohtumäärus asjas T-429/13 (Bayer) (ingl k)
Euroopa Komisjoni otsus, 9. detsember 2014, millega kehtestatakse mahapestavatele kosmeetikatoodetele ELi ökomärgise andmise ökoloogilised kriteeriumid
Uus otsus kehtestab šampoonidele, seepidele jms mahapestavatele kosmeetikatoodetele ökomärgise andmise kriteeriumid, asendades varasema otsuse nr 2007/506/EÜ.
Vabariigi Valitsuse 17.11.2014. a määrus nr 169 ”Vee erikasutusõiguse tasumäärad veevõtu eest veekogust või põhjaveekihist”
Riigi Teatajas avaldatud uus määrus määrab kindlaks veevõtu eest makstavad keskkonnatasud aastateks 2016-2025. Lähemalt saate määruse kohta lugeda eelmise kuu uudiskirja pikast uudisest.
Vabariigi Valitsuse 17.11.2014. a määrus nr 170 ” Riigile kuuluva maavara kaevandamisõiguse tasumäärad”
Riigi Teatajas avaldatud uus määrus määrab kindlaks maavarade kaevandamise eest makstavad keskkonnatasud aastateks 2016-2025. Lähemalt saate määruse kohta lugeda eelmise kuu uudiskirja pikast uudisest.
Novembris arutas Riigikogu majanduskomisjon uue planeerimisseaduse ja ehitusseadustiku eelnõusid, mida kajastasime lähemalt käesoleva aasta jaanuarikuu uudiskirjas (vt planeerimisseaduse ja ehitusseadustiku tutvustust). Majanduskomisjon hääletas läbi 76 muudatusettepanekut ehitusseadustiku eelnõule ning 139 muudatusettepanekut planeerimisseaduse eelnõule, mille olid mh Riigikogule saadetud seisukohtade põhjal teinud kas komisjon ise või Keskerakonna fraktsioon.
Mõlema eelnõu osas tegi majanduskomisjon ettepaneku teine lugemine katkestada ning määrata uueks seisukohtade esitamise ajaks 17. detsember. 3. detsembril toimunud Riigikogu täiskogu istungil eelnõude teine lugemine ka katkestati. Selle järel esitasid eelnõudele uusi seisukohti Justiitsministeerium, Eesti Arhitektide Liit ja mitmed teised.
Riigikogu majanduskomisjon peakski järgmisena asuma vahepeal laekunud seisukohti läbi vaatama ning oodata on eelnõu sisulise ja loodetavasti ka sisuka menetluse jätkumist Riigikogus ka uuel aastal.
Planeerimisseaduse eelnõu (571 SE) materjalid Riigikogu kodulehel
Ehitusseadustiku eelnõu (555 SE) materjalid Riigikogu kodulehel
Riigikogus läbis detsembris esimese lugemise keskkonnamõju hindamise süsteemi muutva eelnõu, mis muudaks põhjalikult senist mõjude hindamise korda. Olulisema muudatusena kaotataks ära senine mõjude hindamise järelevalve süsteem. Tulevikus ei peaks Keskkonnaamet enam andma mõjude hindamise programmidele ja aruannetele heakskiitu, vaid dokumentide nõuetele vastavust kontrolliks keskkonnaloa või planeeringu üle otsustav asutus (teiste seas nt Maanteeamet, KOVid).
Detailselt kajastasime kavandatavaid muudatusi, nende tausta ja mõju oktoobrikuu uudiskirja pikas uudises. Riigikogusse saadetud eelnõus on võrreldes algselt kavandatuga tehtud mõned väiksemad muudatused. Planeeringutele läbiviidavat keskkonnamõju hindamise (KSH) menetlemise korda hakataks tulevikus läbi viima vastavalt Riigikogu menetluses oleva planeerimisseaduse (PlanS) eelnõus sätestatud korrale. Keskkonnamõju hindamise ja keskkonnajuhtimissüsteemi seadus (KeHJS) jääks reguleerima üksnes seda, milliste planeeringute osas tuleb keskkonnamõju hinnata.
Muudetud on ka muudatuste kavandatavat jõustumisaega – senise 2015. a 1. jaanuari asemel jõustuks seadus eelnõu kohaselt 1. juulil 2015 koos PlanS-ga. KSH juhteksperti puudutavad muudatused jõustuksid hiljem, 1. veebruaril 2016. a.
Euroopa Liidu Nõukogu ja Parlament jõudsid novembris kokkuleppele laevade CO2 heite seire ja aruandluse nõuete kehtestamise osas. Seni on rahvusvaheline laevandus ainus transpordiliik, millele EL ei ole kehtestanud kasvuhoonegaaside heidet vähendavaid reegleid. Laevade CO2 seire nõue on esimene samm kasvuhoonegaaside heite vähendamiseks ka selles sektoris.
CO2 heite seire on ELi esimene samm laevanduse kasvuhoonegaaside vähendamisel
Kavandatavad nõuded kohalduksid laevadele täismahutavusega üle 5000 tonni. Erandina ei kohaldataks reegleid sõjalaevadele, kalapüügi- või kalatöötluslaevadele, lihtsatele puidust ehitatud laevadele, ilma masinjõuta liikuvatele laevadele ning riikidele kuuluvatele, mitteärilistel eesmärgil kasutatavatele laevadele. Laevaomanikele kavatsetakse panna kohustus seirata CO2 heidet iga sõidu ning aastapõhiselt. Euroopa Komisjon hakkaks avaldama iga-aastast aruannet meretranspordi heite kohta.
Kavandatavad reeglid jõustuksid kokkuleppe kohaselt 2015. a 1. juulil. Seirekohustus tekiks 1. jaanuarist 2018. Regulatsiooni tekst tuleb veel heaks kiita keskkonnaministrite kohtumisel, misjärel eelnõu saadetakse otsustamiseks Euroopa Parlamendile.
Detsembri esimesed kaks nädalat Limas väldanud rahvusvaheline kliimakohtumine ei lõppenud küll päris tulemusteta, ent uue rahvusvahelise kliimaleppe sõlmimiseks on vaja teha veel palju tööd. Kohtumisel lepiti kokku, kuidas uue leppeni jõuda ning pandi paika leppe põhimõtteline kondikava, ent ei jõutud veel konkreetsete kokkulepeteni selle sisu osas.
Kõnelustel täpsustati uue kliimaleppe koostamise plaani ja kondikava, ent sisulistes küsimustes ollakse üksmeelest veel kaugel
Riigid leppisid Limas kokku, et annavad võimalusel juba järgmise aasta märtsiks selgel ja arusaadaval viisil teada oma eesmärgid kasvuhoonegaaside heite vähendamisel. Esitatud eesmärkide põhjal hindavad teadlased järgmise aasta novembriks, kas need on piisavad, et vältida globaalset temperatuuride tõusu üle 2 kraadi Celsiuse järgi. Teadlaste hinnang on omakorda aluseks Pariisis toimuval tippkohtumisel peetavatele läbirääkimistele. Hea märk on, et läbirääkimistel ei peetud kliimamuutustega võitlust enam ainuüksi arenenud riikide mureks. Teiste seas on ka Hiina kui maailma suurim „kliimasoojendaja“ lubanud oma heitkoguseid vähendada.
Samas ei ole kõik arenevad riigid valmis kliimamuutustega võitlemisel panustama võrdselt arenenud riikidega. Kokkulepitud lõpptekst räägib seetõttu jätkuvalt riikide „ühisest, ent erinevast vastutusest, pidades silmas riikide eripärasid“. Samuti ei suudetud kokku leppida tulevase kliimaleppe täpsemas vormis ega sisus. Kuigi Lima kokkuleppe lisas on toodud uue leppe kondikava, sisaldab see olulistes küsimustes suurt hulka oma sisult kardinaalselt erinevaid valikuid. Jätkuvalt selgusetu on ka arenguriikide rahalise toetamise kord, mida peetakse leppe oluliseks eelduseks.
Seega seisab rahvusvahelistel läbirääkijatel ees raske aasta. Järgmine kohtumine toimub 2015. a veebruaris Genfis. Uue rahvusvahelise leppe eelnõu, mis oleks Pariisis toimuvate lõplike läbirääkimiste aluseks, loodetakse valmis saada maikuuks. Mitmed olulised küsimused võivad samas jääda vastuseta kuni 2015. a novembris-detsembris Pariisis toimuva tippkohtumiseni.
Lima kliimakokkuleppe tekst (ingl k, pdf)
Uudisteportaali EurActiv uudis kohtumise tulemuste kohta (ingl k)
Euroopa Komisjoni pressiteade kohtumise tulemuste kohta (ingl k)
Detsembri alguses võeti Riigikogu menetlusse välisõhu kaitse seaduse muudatused, mis reguleeriksid mh kasvuhoonegaaside heitkogustega kauplemist riikide vahel. Vastavalt Euroopa Parlamendi ja EL Nõukogu otsusele 406/2009 on EL liikmesriikidele seatud kasvuhoonegaaside heite ülempiir teatud valdkondades, mis ei ole juba hõlmatud üleliidulise heitkoguste kauplemise süsteemiga (EU ETS). Sellisteks valdkondadeks on mh transport, põllumajandus, jäätmekäitlus ja alla 20 MW nimivõimsusega põletusseadmete käitamine.
Heitkogustega kauplemine EL riikide vahel on sarnane Kyoto protokolli alusel varem toimunud kvoodikaubandusega
Juhul, kui mõnes EL riigis neist sektoritest tulenev kasvuhoonegaaside heide ületab ettenähtud normi, on riigil üheks võimaluseks hankida täiendavaid heitkoguseid riikidelt, mis on heidet edukamalt kärpinud. Süsteem on seega sarnane rahvusvahelise nn Kyoto protokolli alusel toimunud heitkoguste riikidevahelise ostu-müügiga, millest saadud tulude eest soetati Eestis nii elektriautode laadimisvõrgustik kui nt Tallinna uued trammid.
Välisõhu kaitse seadusesse lisatavate sätetega reguleeritaks peaasjalikult just riikidele eraldatud heitkoguse ühikute (AEA) ostu ja müüki. Oluline on, et AEAde müügist saadud tulud tuleb suunata keskkonnasäästu. Kuna eelnõu on koostatud kiirkorras (ajendatuna EL poolsest survest normid EL õigusega kooskõlla viia), siis puudub täpne hinnang, kui palju Eestil heitkoguste ühikuid üle või puudu jääb. OÜ Eesti Keskkonnauuringute Keskus esialgsed prognoosid aga näitavad seletuskirja kohaselt, et kuni 2022. aastani jääb Eestil heitkoguste ühikuid üle. Muudatuste täpset mõju on raske hinnata ka seetõttu, et hetkel ei ole veel teada, kui palju heitkoguste ühikud maksma hakkavad.
EL Teatajas avaldati novembri lõpul Euroopa Komisjoni määrus nr 1254/2014, millega lisati elamute ventilatsiooniseadmed EL ühtse energiamärgistusega toodete nimekirja. Sarnaselt nt külmkappide, televiisorite või lambipirnidega tuleb tulevikus ventilatsiooniseadmete pakenditele lisada energiamärgis ning määrata tootele energiaklass (A+ kuni G), mida tuua välja nt reklaamides. Lisaks tuleb märgisel välja tuua seadme tekitatav müratase, suurim õhuvooluhulk ning see, kas seade töötab ühesuunaliselt või kahesuunaliselt.
Uued nõuded ei kehti erandkorras ühesuunalistele ventilatsiooniseadmetele, mille võimsus on alla 30W (selliseid kasutatakse nt vannitubades) ning soojustagastussüsteemidega varustatud ventilatsiooniseadmetele. Määrust ei kohaldata ka eriolukorras ja ohtlikes keskkondades kasutatavatele seadmetele (nt väga kõrge või väga madala temperatuuriga keskkonnas kasutatavatele seadmetele).
Uued nõuded jõustuvad alates 1. jaanuarist 2016. Määruse kohaselt vaadatakse kehtestatud nõuded, sh erandid läbi aastal 2020.
Euroopa Komisjoni määrus nr 1254/2014 Euroopa Liidu Teatajas (pdf)
Novembri lõpus jõustusid keskkonnaministri määruste muudatused, millega võimaldatakse alates 2015. a kevadest jahti hallhüljestele. Hallhülgeid loetakse suurulukiteks, kelle küttimiseks annab vastavalt jahiseadusele õiguse jahiluba, mis antakse välja eraldi iga üksiku isendi kohta. Hülgejaht on lubatud vaid väljaspool nende kaitseks loodud kaitsealasid.
Hülgeid võib küttida iga üksiku isendi kohta antava loa alusel, vaid väljapool nende kaitsealasid
Keskkonnaministri 28. mai 2004. a määrust nr 56 „III kaitsekategooria loomaliikide nimekiri, kuhu kuuluva liigi isendi surmamine väljaspool liigi kaitseks piiritletud ala on lubatud” täiendati, lisades nimekirja hallhülge (Halichoerus grypus). Keskkonnaministri 28. mai 2013. a määrusesse nr 32 „Jahieeskiri” lisati täiendus, mille kohaselt võib hallhülgele varitsus- või hiilimisjahti pidada 15. aprillist kuni 31. detsembrini. Keskkonnaministri 23. mai 2013. a määruse nr 27 „Jahiulukite seireandmete loetelu ja kogumise kord ning seiret korraldama volitatud asutus” muudatused kohustavad jahimehi esitama edasisteks uuringuteks kütitud hüljestelt võetud bioproove.
Küttimise lubamise peamisteks argumentideks on Keskkonnaministeeriumi poolt välja toodud vajadus vähendada küttimise kaudu hüljeste arvukust ja kalandusele tekitatavaid kahjusid. Teiseks argumendiks on soov taasalustada väikesemahulist hülgejahti traditsioonilistes hülgejahi piirkondades jahitraditsiooni ja sellega seonduva kultuuripärandi säilitamiseks.
Keskkonnaministri 28. mai 2004. a määruse nr 56 muudatused Riigi Teatajas
Keskkonnaministri 23. mai 2013. a määruse nr 27 ja 28. mai 2013. a määruse nr 32 muudatused Riigi Teatajas
KeM 20.11.2014. a määrus nr 51 „Mingi ja kähriku tehistingimustes pidamisele esitatavad täpsustatud nõuded ja farmi tegevusloa sisu täpsustatud nõuded“
Riigi Teatajas avalikustatud uus määrus täpsustab varem kehtinud nõudeid, sisulise muudatusena tohib tara ehitamiseks kasutatava võrgu silmasuurus olla 2,54x2,54 cm varasema 2x2 cm asemel. Muudatustest saate lugeda lähemalt selle aasta juulikuu uudiskirjast.
KeM 3.12.2014 määrus nr 54 „Riigimetsa majandajatele aastateks 2015–2019 riigimetsas uuendusraie optimaalse pindala määramine“
Riigi Teatajas avaldatud määrus lubab riigimetsa majandajatel (eelkõige RMKl) järgmisel viiel aastal raiuda enam puitu kui varasemalt. Viimasel viiel aastal on uuendusraiete pindalasid suurendatud kõigil aastatel, seejuures käesoleval aastal eriti jõuliselt (ca 3000 ha võrra, varasemal kahel aastal on tõus olnud paarisaja hektari piires).
EL Nõukogu ja Parlament jõudsid novembris kokkuleppele kilekottide kasutamise vähendamise reeglite kehtestamises. Reeglid kehtestataks õhukeste kilekottide (seinapaksusega alla 50 mikroni) suhtes, kuna nende taaskasutuse võimalused on väiksemad ja seepärast visatakse neid rohkem ära kui paksemaid kilekotte. Sellised kilekotid ohustavad keskkonda (eelkõige veeökosüsteemi) ning seetõttu on nende kasutamise piiramine olnud Euroopa Liidus pikemat aega päevakorral.
Kokkuleppe kohaselt on EL riikidel kaks valikut: keelata õhukeste kilekottide tasuta jagamine või võtta muid meetmeid et hoida kilekottide tarbimine alla maksimaalse taseme
Õhukeste kilekottide tarbimise vähendamiseks ELis on plaanis ette näha kaks alternatiivset viisi. Ühe võimalusena võib liikmesriik rakendada mistahes meetmeid, et saavutada kilekottide aastase tarbimise maksimaalne tase - 2019. a lõpuks mitte rohkem kui 90 kilekotti elaniku kohta ja 2025. a lõpuks kuni 40 kilekotti elaniku kohta. Alternatiivina võib liikmesriik kehtestada nõude, et alates 1. jaanuarist 2019 ei tohi õhukesi kilekotte jagada tarbijatele tasuta. Väga õhukesed kilekotid (paksusega alla 15mikroni) jääksid nende piirangute alt välja.
Liikmesriigid peaksid nõuded rakendama 18 kuu jooksul direktiivi jõustumisest. Regulatsiooni tekst tuleb veel heaks kiita keskkonnaministrite kohtumisel, misjärel eelnõu saadetakse otsustamiseks Euroopa Parlamendile.
Euroopa Liidu Nõukogu pressiteade (ingl k, pdf)
Jäätmeseaduse muutmise seaduse eelnõu (789 SE)
Riigikogus arutluse all olev eelnõu kohustaks elektri- ja elektroonikaseadmete tootjaid disainima oma tooteid nii, et neist oleks võimalik hõlpsalt akusid eemaldada. Lähemalt saate muudatuste kohta lugeda meie septembrikuu uudiskirja uudisest.
Jäätmeseaduse muutmise seaduse eelnõu (790 SE)
Riigikogus arutluse all olev eelnõu annaks Keskkonnainspektsioonile õiguse teha vanametalli kokkuostupunktides nn kontrollmüüke, et tuvastada reeglitest kinnipidamine metalli kokkuostjate poolt. Lähemalt saate muudatuste kohta lugeda meie juulikuu uudiskirja uudisest.
KeM 17.11.2014. a määrus nr 45 „Keskkonnaministri 9. mai 2011. a määruse nr 30 „Probleemtoodete kohta kehtestatud keeldude ja piirangute rakendamise tähtajad ning probleemtoodetes ohtlike ainete sisalduse piirnormid” muutmine”
Riigi Teatajas avaldatud määruse muudatused lubavad teatud probleemtoodetes kasutada piirnormidest suuremas koguses ohtlikke aineid (elavhõbedat, kaadmiumi, pliid). Määruse muudatused võtavad üle 8 Euroopa Komisjoni direktiivi, mis võeti vastu käesoleva aasta 13. märtsil.
Detsembri alguses leppisid Euroopa Parlamendi ja EL Nõukogu delegatsioonid kokku GMO-kultuuride kasvatamise reeglite muudatustes, mis annaksid liikmesriikidele suurema voli piirata GMOde kasvatamist oma territooriumil. Olulise muudatusena võrreldes kehtiva õigusega võiksid liikmesriigid keelata GMOde kasvatamist keskkonnakaitse eesmärgil ka pärast seda, kui vastav kultuur on saanud loa EL tasandilt. Muudatus annab riikidele küll senisest suurema otsustusõiguse, ent kriitikud on juba välja toonud, et vastavad otsused ei pruugi vaidlustamise korral Euroopa Kohtus püsima jääda.
Kokkuleppe tekstis on uuena välja toodud ka kohustus vältida soovimatut GMOde levikut naaberriikidesse. Muus osas on tegemist sisuliselt sama eelnõuga, mille Euroopa Parlament kiitis heaks novembris ja mida tutvustasime lähemalt novembrikuu uudiskirjas.
Eelnõu läheb Parlamendis arutlusele jaanuaris ning reeglid soovitakse vastu võtta juba järgmise aasta kevadel.
Riigikogus läbis detsembris esimese lugemise uus kalapüügiseaduse eelnõu, mis on koostatud keskkonnaõiguse kodifitseerimise raames. Praegu kehtivat ja juba 1995. aastast pärinevat kalapüügiseadust on pärast selle vastu võtmist korduvalt muudetud. Seetõttu on seaduse struktuur muutunud kohmakaks ja regulatsiooni sisu raskesti arusaadavaks. Seaduseelnõu tähtsaim eesmärk ongi regulatsiooni arusaadavamaks muutmine.
Lisaks struktuuri korrastamisele laiendaks eelnõu püügivõimaluste mõistet ning lubaks seega kehtestada püügivõimalusi ja anda kalapüügiluba ka laeva püügikoormuse ja püügivõimsuse alusel. Kehtiva õiguse kohaselt saab kalapüügiluba anda välja püügimahu, püügivahendite arvu jms näitajate alusel. Harrastuspüügi puhul nähakse eelnõus ette uue püügivahendina kadiska - väikese püügivõimsusega lõkspüünis, millest on võimalik elusana vette tagasi lasta nii alammõõdulised kalad kui ka selliste kalaliikide isendid, keda sel ajal püüda ei tohi.
Eelnõu leevendab muuhulgas kaaspüügina püütud kalade müügikeeldu, sätestades selle osas uusi erandeid
Kutselise kalapüügi puhul leevendataks kaaspüügina püütud kalade müügikeeldu, lubades kaaspüügina püütud mõõdulise kala müüki. Alamõõdulise kala mitteinimtoiduks müük oleks lubatud eripüügil ning tursa ja lõhe kaaspüügil. Oluliseks muudatusena kehtestataks Peipsi, Lämmi- ja Pihkva järvel kutselisel kalapüügil kasutatavatele laevadele nõue kasutada GPS-jälgimissüsteemi (praegu kehtib nõue üksnes põhjanoodaga püüdvatele laevadele). GPS- seadmetega varustamist kavatsetakse toetada Keskkonnainvesteeringute Keskuse kaudu.
Eelnõuga määratletaks selgemalt ka kalavarudele kahju tekitamise mõiste. Seni on loetud kalavarudele kahju tekitamiseks tegevust, mis sisuliselt on seaduste või teiste õigusaktide nõuete rikkumine. Eelnõu kohaselt märgitaks seaduse tasandil konkreetsed teod, millega kahju võidakse tekitada. Ühtlasi suurendataks seaduse nõuete rikkumisel juriidilise isiku karistuse ülemmäära 3200 eurolt 32 000 euroni.
Seadus jõustuks valdavas osas üldises korras, GPS-jälgimissüsteemi nõue on kavas jõustada alates 2015.a septembrist.
Vabariigi Valitsuse 15. 12.2014. a määrus nr 186 “Kalapüügiga seonduvate andmete esitamise kord”
1. jaanuarist jõustuv määrus tugineb suures osas varasemale samateemalisele määrusele. Esitatavate andmete nimekiri oluliselt ei muutu, küll aga lisanduvad mõningad uued juhud, mil andmete esitamine on kohustuslik ning muutunud on andmete esitamise kord.

matches: Kohus Kohus kohus Kohus kohus Kohus


text:
Tööraamatu kätteandmisega viivitamisel tekkiva kahju hüvitamine - Raamatupidaja
Tööraamatu kätteandmisega viivitamisel tekkiva kahju hüvitamine
Riigikohus selgitas 1. novembri 2006. a lahendis tsiviilasjas nr 3-2-1-76-06 tööandja vastutuse eeldusi töötaja tööraamatu kinnipidamisel.
Kehtiva Eesti Vabariigi töölepingu seaduse (TLS) § 119 lg-st 1 tulenevalt on tööandja tööraamatu kinnipidamisel kohustatud maksma töötajale keskmist palka iga tööraamatu kätteandmisega viivitatud päeva eest kuni tööraamatu kätteandmiseni.
Riigikohus märgib oma otsuses, et pärast võlaõigusseaduse (VÕS) jõustumist (s.o 1. juulist 2002. a) on TLS § 119 lg 1 kohaldamise eeldused muutunud. TLS § 119 lg 1 sätestatud hüvitiste eesmärgiks oli lihtsustada kahju nõudmist selliselt, et töötaja ei peaks tõendama talle tekkinud kahju. See oli ka põhjendatud, kuivõrd normi kehtestamise ajal 1992. a lähtuti asjaolust, et töötaja ei saanud tööle asuda, kui tal ei olnud uues töökohas esitada tööraamatut (TLS § 30 lg 1 p 2). Seetõttu oli ka põhjendatud hüvitise maksmine kuni tööraamatu kätteandmiseni. Praeguseks ajaks on õiguslik olukord oluliselt muutunud, sest tööraamatu puudumine või selle esitamata jätmine ei takista töölepingu sõlmimist. Seega ei ole ühest küljest mõistlikku põhjust eeldada, et töötajale tekib kahju tööraamatu puudumise tõttu, kuid teisest küljest ei saa kahju tekkimist ka täielikult välistada.
Alates 1. juulist 2002. a tuleb õiguskaitsevahendite kohaldamisel lähtuda ka VÕS sätetest, kuivõrd VÕS § 1 lg 1 tulenevalt kohaldatakse võlaõigusseaduse üldosas sätestatut kõikidele lepingutele, sealhulgas töölepingutele. VÕS § 6 lg 1 kohaselt peavad võlausaldaja ja võlgnik teineteise suhtes käituma hea usu põhimõttest lähtuvalt. Riigikohus leiab oma otsuses, et hea usu põhimõttega oleks vastuolus, kui tööandja peaks maksma hüvitist tööraamatu kätteandmisega viivitamise eest, kuigi töötaja ei ole seeläbi kahju saanud.
VÕS § 101 lg 1 p 3 sätestab ühe õiguskaitsevahendina kohustuste rikkumisel kahju hüvitamise nõude. Seega kui tööandja rikub tööraamatu kätteandmise kohustust, võib töötaja nõuda kahju hüvitamist VÕS alusel, kuid nõude rahuldamise eelduseks on töötajal kahju tekkimine. Ehk teisisõnu, töötaja peab tõendama, et tööraamatu kinnipidamisega on talle kahju tekkinud.
Riigikohus selgitab täiendavalt, et juhul, kui töötaja tõendab, et tal on tekkinud kahju tööraamatu kätteandmisega viivitamise tõttu, võib tööandja vastutusest vabanemiseks tugineda VÕS §-le 103 ja tõendada, et tema võimalik kohustuse rikkumine on vabandatav.
Täiendav informatsioon: Advokaadibüroo Glimstedt Straus & Partnerid partner Ilmar Straus (ilmar.straus@glimstedt.ee) või jurist Melika Kiilmaa (melika.kiilmaa@glimstedt.ee).
URL: http://www.raamatupidaja.ee/uudised/2007/02/09/tooraamatu-katteandmisega-viivitamisel-tekkiva-kahju-huvitamine

matches:
Riigikohus
§ 119
Riigikohus
§ 119
§ 119
§ 30
§ 1
§ 6
Riigikohus
§ 101
Riigikohus


Tööraamatu vorm, tööraamatu täitmise ja dublikaadi andmise kord ning tööraamatu hind
Sotsiaalministri 07.10.2004 määrus number 112; jõustumiskuupäev 22.10.2004
redaktsioon 22.10.2004 - 01.07.2009
RTL 2004, 134, 2082
ALUSEKS OLNUD VOLITUSNORM KEHTETU:
Sotsiaalministri 7. oktoobri 2004. a määrus nr 112
Määrus kehtestatakse «Eesti Vabariigi töölepingu seaduse» (RT I 1992, 15/16, 241; 1993, 10, 150; 26, 441; 1995, 14, 170; 16, 228; 1996, 3, 57; 40, 773; 45, 850; 49, 953; 1997, 5/6, 32; 1998, 111, 1829; 1999, 16, 276; 60, 616; 2000, 25, 144; 51, 327; 57, 370; 102, 669; 2001, 17, 78; 42, 233; 53, 311; 2002, 61, 375; 62, 377; 110, 656; 111, 663; 2003, 4, 22; 13, 69; 88, 591; 90, 601; 2004, 37, 256) § 20 lõike 6 alusel ja kooskõlas «Avaliku teenistuse seaduse» (RT I 1995, 16, 228; 1999, 7, 112; 10, 155; 16, 271 ja 276; 2000, 25, 144 ja 145; 28, 167; 102, 672; 2001, 7, 17 ja 18; 17, 78; 42, 233; 47, 260; 2002, 21, 117; 62, 377; 110, 656; 2003, 4, 22; 13, 67 ja 69; 20, 116; 51, 349; 58, 387; 90, 601; 2004, 22, 148; 29, 194) §-ga 159.
Määrusega kehtestatakse tööraamatu vorm, tööraamatu täitmise ja dublikaadi andmise kord ning tööraamatu hind.
§ 2. Tööraamat ja vaheleht
(1) Tööraamat on töölepingu alusel töötamist või teenistust avalikus teenistuses tõendav dokument.
(2) Täis saanud tööraamatule lisatakse vaheleht. Vaheleht kehtib koos tööraamatuga.
TÖÖRAAMATU JA VAHELEHE VORM
§ 3. Tööraamatu ja vahelehe vorm
(1) Tööraamat ja vaheleht on mõõtmetega 100×139 mm.
(2) Tööraamatu kaante, lehekülgede ja vahelehe nurgad on ümarad.
(3) Tööraamatus ja vahelehel on 32 lehekülge.
(4) Tööraamatu vorm on esitatud määruse lisas 1.
(5) Vahelehe vorm on esitatud määruse lisas 2.
§ 4. Tööraamatu kaante tehniline kirjeldus
(1) Tööraamatu kaaned on musta värvi. Esikaanel on kulla värvi Eesti Vabariigi väikese riigivapi kujutis ning sõna «TÖÖRAAMAT».
(2) Esi- ja tagakaane sisekülgedel on valgel taustal helesinise joonega piiratud ala mõõtmetega 90×130 mm ja selles helesinise värviga looklevad jooned.
(3) Kaante sisekülgedel on helesinise värviga Eesti Vabariigi väikese riigivapi kujutis.
§ 5. Tööraamatu ja vahelehe lehekülgede tehniline kirjeldus
(1) Tööraamatu ja vahelehe esimesel ja teisel leheküljel on trükitud helesinise joonega piiratud ala mõõtmetega 90×130 mm ja selles valgel taustal helesinise värviga looklevad jooned ning üks Eesti Vabariigi väikese riigivapi kujutis.
(2) Tööraamatu esimese lehekülje ülemises välisnurgas ja 32. lehekülje alumises sisenurgas on musta värviga trükitud tööraamatu number.
(3) Tööraamatu leheküljel kaks on musta värviga trükitud tekst:
«TÖÖLEPINGU SEADUS
(6) Tööraamatu vormi, samuti tööraamatu täitmise ja dublikaadi andmise korra ning tööraamatu hinna kehtestab Sotsiaalministeerium.»
(4) Tööraamatu ja vahelehe lehekülgedel kolm kuni 32 on kaks musta joonega piiratud kastikest mõõtmetega 90×61 mm. Kastikeses on helesinise värviga trükitud looklevad jooned ja Eesti Vabariigi väikese riigivapi kujutis.
(5) Tööraamatu ja vahelehe leheküljed on alates kolmandast leheküljest nummerdatud. Number asub lehekülje välimises alanurgas.
(6) Tööraamatu esimese lehekülje ülanurka on musta värviga trükitud sõna «TÖÖRAAMAT» ja alla serva sõnad «Tööraamatus on 32 lehekülge».
(7) Vahelehe esimese lehekülje ülaserva on musta värviga trükitud sõnad «TÖÖRAAMATU VAHELEHT» ja selle alla sõnad «Vaheleht kehtib koos tööraamatuga» ning alla serva sõnad «Tööraamatu vahelehel on 32 lehekülge».
§ 6. Tööraamatu esimese lehekülje andmeväljad
Tööraamatu esimesele leheküljele kantakse andmeväljad:
5) täitmise kuupäev;
6) raamatu valdaja allkiri;
7) tööraamatu väljaandmise eest vastutav isik: nimi ja allkiri;
8) tähed P.K.
§ 7. Vahelehe esimese lehekülje andmeväljad
Vahelehe esimesele leheküljele kantakse lisaks §-s 6 nimetatud andmeväljadele tööraamatu number.
§ 8. Tööraamatu ja vahelehe andmeväljad
Tööraamatu ja vahelehe lehekülgedel kolm kuni 32 on väljad:
2) aeg: aasta, kuu, päev;
3) töölepingu sõlmimine, peatamine ja lõpetamine;
4) kande alus;
5) kande tegija nimi ja amet ning allkiri.
TÖÖRAAMATU JA VAHELEHE TÄITMISE NING DUBLIKAADI ANDMISE KORD
§ 9. Tööraamatu ja vahelehe täitmise keel
Tööraamat ja vaheleht täidetakse eesti keeles.
§ 10. Esmase tööraamatu täitmine
(1) Esmase tööraamatu täidab tööandja hiljemalt ühe nädala jooksul pärast töötaja tööle asumist.
(2) Tööraamatusse kantakse tööraamatu valdaja ja tööraamatu väljaandja andmed ning pitser.
(3) Töötaja isikukood, ees- ja perekonnanimi ning sünniaeg kantakse tööraamatusse isikut tõendava dokumendi alusel.
(4) Töötaja kinnitab andmete õigsust allkirjaga.
(5) Tööraamatu esimesele leheküljele kirjutab alla tööraamatu välja andnud isik.
§ 11. Tööraamatu ja vahelehe täitmine
(1) Tööraamatu lehtedele kolm kuni 32 märgitakse kande number, tööle asumise, töölepingu peatumise ja lõpetamise kuupäev või ametisse nimetamise ja ametist vabastamise aeg.
(2) Erikandega märgitakse töö- või teenistuse aeg, mis annab õiguse soodustuspensionile või pensioniõigusliku staaži soodustatud korras arvutamisele.
(3) Kanne töölepingu peatumise kohta tehakse «Eesti Vabariigi töölepingu seaduse» § 55 punktide 1–2 ja 7 alusel või «Avaliku teenistuse seaduse» § 108 punktide 1, 41 ja 6 alusel, kui tööleping või teenistussuhe peatub kauemaks kui kolmeks kuuks.
1) töölepingu lõpetamise või kehtetuks tunnistamise ja teenistusest vabastamise aluse formuleering viitega seaduse paragrahvile, lõikele ja punktile;
3) teise tööandja juures töötatud aeg teise tööandja juures töötamist tõendava dokumendi alusel.
(5) Kanded tööraamatusse teeb tööandja töölepingu järgi hiljemalt ühe nädala jooksul, välja arvatud kanne töölepingu lõpetamise kohta, mis tehakse viimasel tööpäeval.
§ 12. Kande tegemine töötamise kohta
(1) Töölepingu sõlmimisel märgitakse tööraamatu või vahelehe vastavale väljale kande number, tööle asumise aasta, kuu ja päev, tööandja täielik nimetus ning kanne: «Tööle asunud» või «Teenistusse võetud». Kande kinnitab kande teinud isik allkirja ja pitseriga.
(2) Kande tegemise aluseks on tööleping või ametisse nimetamise dokument.
(3) «Eesti Vabariigi töölepingu seaduse» § 28 lõike 1 alusel suuliselt sõlmitud töölepingu kande aluseks märgitakse «TLS § 28 lg 1» ja «Suuline tööleping».
(4) Kui töötaja töötamise ajal tööandja muutus, tehakse selle kohta tööraamatusse uus kanne.
(5) Tööandja teeb töölepingu lõpetamise kohta tööraamatusse kande, milles näidatakse töölepingu lõpetamise päev. Kande kinnitab kande teinud isik allkirja ja pitseriga.
(6) Töötaja nõudel kannab tööandja tööraamatusse töölepingu lõpetamise aluse formuleeringu viitega seaduse paragrahvile, lõikele ja punktile.
§ 13. Tööraamatu vahelehe lisamine
Vahelehe lisamisel tehakse tööraamatu esimese lehekülje ülaossa märkus «Välja antud vaheleht».
§ 14. Tööraamatu ja vahelehe kannete parandamine
(1) Ebatäpse kande parandab tööandja, kelle juures on tehtud veaga kanne.
(2) Kui ebaõige kande teinud tööandja on likvideeritud, teeb paranduse tema õigusjärglane, selle puudumisel viimane tööandja töötaja esitatud dokumendi alusel.
(3) Tööraamatu ja vahelehe kande muutmiseks tehakse uus kanne, mille kande teksti väljale kirjutatakse «Kanne nr … kehtetu».
(4) Tööraamatu ja vahelehe esimesele leheküljele kantud andmete muutumise kohta teeb dokumendi alusel kande viimane tööandja, lisades dokumendi liigi, numbri ja väljaandmise kuupäeva. Endised andmed kriipsutatakse läbi ühe joonega ning nende kohale kirjutatakse uued andmed. Viited vastavale dokumendile kirjutatakse tööraamatu esikaane siseküljele ja kinnitatakse kande teinud isiku allkirjaga.
§ 15. Tööraamatu ja vahelehe dublikaat
(1) Tööraamatu või vahelehe dublikaat antakse tööraamatu või selle vahelehe kaotamisel, osaliselt või täielikult kõlbmatuks muutumisel. Kõlbmatuks muutunud tööraamatu või selle vahelehe esimese lehekülje parempoolsesse ülanurka tehakse märkus «Kanded nr …. kehtetud. Väljastatud dublikaat».
(2) Osaliselt kasutamiskõlbmatuks muutunud tööraamatust või vahelehelt kantakse dublikaati ainult kasutamiskõlbmatuks muutunud kanded.
(3) Tööraamatu või vahelehe kaotanud töötajale väljastab tööraamatu dublikaadi viimane tööandja või tema õigusjärglane, tehes esilehele parempoolsesse ülemisse nurka märkuse «Dublikaat». Õigusjärglase puudumisel annab dublikaadi tööandja, kelle juurde töötaja tööle asub.
(4) Tööraamatu või vahelehe dublikaat täidetakse §-de 11–14 kohaselt. Dublikaadi täitmisel tehakse kanded viimases töökohas sõlmitud töölepingu järgi.
(5) Tööraamatu või vahelehe dublikaat väljastatakse ka juhul, kui tööandja on teinud tööraamatusse või vahelehele kande vastuolus «Eesti Vabariigi töölepingu seaduse» § 20 lõikega 4. Selline tööraamat või vaheleht loetakse täielikult kasutamiskõlbmatuks.
(6) Käesoleva paragrahvi lõikes 5 märgitud juhul, samuti juhul, kui tööraamat on kaduma läinud või kasutamiskõlbmatuks muutunud tööandja juures, taastab tööandja töötaja nõudmisel ja tõendite alusel eelmiste tööandjate juures tööraamatusse tehtud kanded.
TÖÖRAAMATU HIND
§ 16. Tööraamatu ja vahelehe hind
Tööraamatu ja vahelehe hinna kehtestab sotsiaalminister käskkirjaga.
Sotsiaalministri
7. oktoobri 2004. a
määruse nr 112