§ 42 Tsiviiltoetuse register
§ 8 Kahju hüvitamine
2 RIIGIKAITSELISTE SUNDKOORMISTE KOONDKAVA VÄLJATÖÖTAMISEKS JA SELLE RAKENDAMISEKS PÄDEVAD ORGANID
§ 11 Kaitseväe juhataja pädevus
3 SUNDVÕÕRANDAMINE
§ 20 Sundvõõrandamisele kuuluva vara võõrandamise keeld
4 SUNDKASUTUS
§ 32 Sundkasutusele võetud vara tagastamine
5 VEOKOHUSTUS
§ 37 Veokohustuse hüvitamine
6 TÖÖKOHUSTUS
61 RIIKLIK JÄRELEVALVE
§ 421 Riiklik järelevalve
§ 422 Vara sundvõõrandamiseks või sundkasutamisele võtmiseks pädeva voliniku tegevuse takistamine
RT I, 04.07.2017, 26
13.06.2012 RT I, 10.07.2012, 2 01.04.2013, seaduses asendatud läbivalt sõna „kaitsevägi” sõnaga „Kaitsevägi” vastavas käändes.
Sundkoormisi määratakse ja tehakse teatavaks rahuajal. Lähtudes riigikaitselistest vajadustest, määratakse sundkoormisi ka sõjaseisukorra ajal.
(1) Tsiviiltoetuse register on andmekogu, milles peetakse arvestust riigikaitseks vajalike vahendite, vastuvõtva riigi toetuse osutamiseks vajalike vahendite ja tsiviil-sõjaliseks koostööks vajalike vahendite üle ning sundkoormise määramise ja täitmise üle.
5) kehtestab sundkoormiste rakendamiseks vajalikud juhendid ja dokumentide vormid;
4) määrab sundvõõrandamise ja sundkasutusele võtmise volinikud või nendest moodustatud komisjonid vastavalt käesoleva seaduse §-dele 18 ja 25;
6) korraldab ja koordineerib sundvõõrandamise ja sundkasutusele võtmise komisjonide ning vastavate volinike tööd;
4) määravad sundvõõrandamise ja sundkasutusele võtmise volinikud või nendest moodustatud komisjonid vastavalt käesoleva seaduse §-dele 18 ja 25;
[RT I 2005, 33, 243 - jõust. 01.08.2005]
§ 12. – § 13. [Kehtetud - RT I 2003, 13, 269 - jõust. 01.05.2003]
§ 14. Sundvõõrandamise mõiste
6) käesoleva seaduse § 9 punktis 4 tähendatud isikute vara.
2) korraldavad sundvõõrandamise käsundite isikutele kätteandmise rahuajal;
(4) Sundvõõrandamiseks pädev organ kannab andmed sundvõõrandamise määramise või täitmise kohta tsiviiltoetuse registrisse.
(2) Vara sundvõõrandamiseks ja vastuvõtmiseks kõrgendatud kaitsevalmiduse, mobilisatsiooni, demobilisatsiooni või sõjaseisukorra ajal määratakse Kaitseväe struktuuriüksuse ülema, Kaitseressursside Ameti või vastava ministeeriumi poolt volinikud või nendest moodustatud kolmeliikmelised komisjonid.
(3) Sundvõõrandamise käsundi alusel sundvõõrandamisele kuuluv vara toimetatakse sundvõõrandamise käsundis ettenähtud kohta omaniku või valdaja poolt. Vara võidakse vastu võtta ka selle asukohas.
(4) Sundvõõrandatav vara võetakse vastu vastava sundvõõrandamise voliniku (komisjoni) poolt koostatud üleandmise-vastuvõtmise akti alusel. Üks eksemplar aktist antakse omanikule või valdajale.
(5) Volinikud (komisjonid) vastutavad sundvõõrandatud vara säilimise eest kuni selle üleandmiseni ja tagavad selle saatmise määratud kohta ettenähtud tähtajaks.
(6) Kaitseväe juhataja loal võib vastav volinik (komisjon):
2) pikendada sundvõõrandamise käsundis ettenähtud vara üleandmise tähtaega kohustusega toimetada nimetatud vara kindlaksmääratud tähtajaks vastuvõtupunkti.
(1) Rahuajal isikule kätteantud sundvõõrandamise käsundis nimetatud vara on keelatud võõrandada alates sõjaseisukorra väljakuulutamisest.
(2) Sõjaseisukorra ajal isikule kätteantud sundvõõrandamise käsundis nimetatud vara on keelatud võõrandada alates vastava käsundi kätteandmise ajast.
2) korraldavad isikutele vara sundkasutusele võtmise käsundite kätteandmise ja vara sundkasutusele võtmise;
(2) Vara sundkasutusele võtmiseks kõrgendatud kaitsevalmiduse, mobilisatsiooni, demobilisatsiooni või sõjaseisukorra ajal määratakse Kaitseväe struktuuriüksuse ülema, Kaitseressursside Ameti või vastava ministeeriumi poolt volinikud või nendest moodustatud kolmeliikmelised komisjonid.
(3) Vara võetakse sundkasutusele vastava voliniku (komisjoni) poolt koostatud üleandmise-vastuvõtmise akti alusel. Üks eksemplar aktist antakse omanikule või valdajale.
(1) Sundkasutusele võetava sõiduki, ujuvvahendi ja õhusõiduki tehniline seisund peab vastama kehtivatele nõuetele, olema komplekteeritud ettenähtud varustuse, tööriistade ja muude sundkasutusele võtmise käsundis ettenähtud vahenditega ning tangitud kütusega täismahus.
(2) Sõiduki, ujuvvahendi ja õhusõiduki vastuvõtmisel kontrollitakse selle riiklikku registreerimistunnistust, tehnilist seisundit ja komplekteeritust. Kui sõiduki, ujuvvahendi või õhusõiduki tehniline seisund ei vasta nõuetele, võib vastav volinik (komisjon) nõuda rikke parandamist omaniku või valdaja kulul ettenähtud tähtajaks.
(2) Sundkasutusele võtmise käsundi alusel on ettevõtte omanik või valdaja kohustatud:
(2) Elektri-, side-, gaasi- ja muude liinide vastuvõtmisel kontrollitakse nende tehnilist seisundit. Kui elektri-, side-, gaasi- ja muude liinide ning masinate ja seadmete tehniline seisund ei vasta kehtivatele nõuetele, võib vastav volinik (komisjon) nõuda rikke parandamist omaniku või valdaja kulul ettenähtud tähtajaks.
(1) Rahuajal isikule kätteantud sundkasutusele võtmise käsundis nimetatud vara on keelatud võõrandada alates sõjaseisukorra väljakuulutamisest.
(2) Sõjaseisukorra ajal isikule kätteantud sundkasutusele võtmise käsundis nimetatud vara on keelatud võõrandada alates vastava käsundi kätteandmise ajast.
(2) Vara tagastamise kohta koostatakse vastava voliniku (komisjoni) ja vara omaniku või valdaja poolt vara üleandmise-vastuvõtmise akt.
(4) Tagastatava vara vastuvõtmisest loobumisel koostatakse vastava voliniku (komisjoni) ja omaniku poolt tagastatava vara vastuvõtmisest loobumise akt.
(2) Veokohustus tehakse isikule teatavaks vastava käsundiga.
§ 38. – § 42. [Kehtetud - RT I, 12.03.2015, 1 - jõust. 01.01.2016]
§ 421. Riiklik järelevalve
Riiklikku järelevalvet käesoleva seaduse täitmise üle oma pädevuse piires teostab:
2) vastav ministeerium oma valitsemisalas;
3) [kehtetu - RT I, 04.07.2017, 1 - jõust. 01.01.2018]
4) valla- või linnavalitsus;
5) Kaitseväe juhataja.
§ 422. Vara sundvõõrandamiseks või sundkasutamisele võtmiseks pädeva voliniku tegevuse takistamine
(1) Sõjaseisukorra ajal riigikaitseliseks vajaduseks vara sundvõõrandamiseks ja sundkasutusele võtmiseks pädeva voliniku tegevuse takistamise eest vara sundvõõrandamisel või sundkasutusele võtmisel –
§ 43. – § 44. [Kehtetud - RT I 2002, 63, 387 - jõust. 01.09.2002]
§ 45. – § 46. [Käesolevast tekstist välja jäetud.]


Tagasipöördumistunnistuse ja tagasipöördumise loa väljaandmise tähtajad ning tagasipöördumistunnistuse ja tagasipöördumise loa väljaandmise taotlemisel esitatavate tõendite ja andmete loetelu – Riigi Teataja
Tagasipöördumistunnistuse ja tagasipöördumise loa väljaandmise tähtajad ning tagasipöördumistunnistuse ja tagasipöördumise loa väljaandmise taotlemisel esitatavate tõendite ja andmete loetelu
RT I 2002, 97, 568
Vastu võetud 26.11.2002 nr 358
Määrus kehtestatakse « Isikut tõendavate dokumentide seaduse» (RT I 1999, 25, 365; 2000, 25, 148; 26, 150; 40, 254; 86, 550; 2001, 16, 68; 31, 173; 56, 338; 2002, 61, 375; 63, 387; 90, 516) § 15 lõike 1 alusel.
§1. Tagasipöördumistunnistuse või tagasipöördumise loa väljaandmise taotlemine
(1) Tagasipöördumistunnistuse või tagasipöördumise loa väljaandmise taotleja esitab Eesti välisesindusele vormikohase taotluse (edaspidi taotlus), millele on lisatud määruses sätestatud dokumendid.
(2) Käesolevas määruses ettenähtud haldusmenetlusele kohaldatakse «Haldusmenetluse seaduse» (RT I 2001, 58, 354; 2002, 53, 336; 61, 375) sätteid, arvestades «Isikut tõendavate dokumentide seadusest» tulenevaid erisusi.
§2. Taotlusele esitatavad nõuded
(1) Taotlus peab olema täidetud eesti keeles, trükitähtedega ning sellel ei tohi olla parandusi. Taotlusel peavad olema täidetud kõik väljad, mis on ette nähtud täitmiseks taotleja poolt. Taotlus tuleb täita tumedas kirjas viisil, mis tagaks esitatud andmete säilimise. Taotlus tagasipöördumise loa väljaandmiseks võib olla täidetud eesti, inglise või vene keeles.
(2) Taotluse allkirjaväljale kirjutab taotleja allkirja omakäeliselt, kinnitades taotluses esitatud andmete ja taotlusele lisatud dokumentide õigsust.
(3) Kui teovõimeline taotleja ei ole võimeline taotlusele alla kirjutama, jäetakse allkirjaväli tühjaks ja taotluse vastuvõtnud ametnik teeb taotlusele märke selle põhjuse kohta.
§3. Piiratud teovõimega isiku taotlusele esitatavate nõuete erisused
(1) Täisealine piiratud teovõimega taotleja ei pea taotlusele allkirja andma.
(2) Piiratud teovõimega taotleja eest kirjutab taotlusele alla tema seadusjärgne esindaja.
(3) Vähemalt 15-aastane alaealine annab taotlusele allkirja omakäeliselt.
TAGASIPÖÖRDUMISTUNNISTUSE JA TAGASIPÖÖRDUMISE LOA VÄLJAANDMISE TAOTLEMISEL ESITATAVAD TÕENDID
§4. Foto
(1) Taotleja lisab taotlusele 2 ühesugust fotot mõõtmetega 40×50 mm.
(2) Fotol peab isik olema kujutatud otsevaates, ilma peakatteta, erariietes ja heledal taustal. Foto alusel peab olema võimalik isikut üheselt tuvastada.
§5. Riigilõivu tasumine
(2) Kui isik on riigilõivu tasumisest vabastatud või tema poolt tasumisele kuuluvat riigilõivu on vähendatud, lisab isik taotlusele dokumendi, mis tõendab, et ta on riigilõivu tasumisest vabastatud või tema poolt tasumisele kuuluvat riigilõivu määra on vähendatud, või andmed riigilõivu tasumisest vabastamise või tasumisele kuuluva riigilõivu määra vähendamise kohta (otsuse number, kuupäev).
§6. Tagasipöördumistunnistuse ja tagasipöördumise loa korduva väljaandmise taotlusele lisatavad dokumendid
Kui tagasipöördumistunnistuse ja tagasipöördumise loa väljaandmise taotlemise põhjuseks on varem välja antud tagasipöördumistunnistuse või tagasipöördumise loa kasutamiskõlbmatuks muutumine, hävimine või kaotamine, lisab taotleja taotlusele omakäeliselt kirjutatud seletuskirja tagasipöördumistunnistuse või tagasipöördumise loa kasutamiskõlbmatuks muutumise, hävimise või kaotamise kohta.
§7. Seadusjärgset esindusõigust tõendav dokument
Kui taotlusele kirjutab alla seadusjärgne esindaja, lisab ta taotlusele esindusõigust tõendava dokumendi lihtkoopia.
TAGASIPÖÖRDUMISTUNNISTUSE JA TAGASIPÖÖRDUMISE LOA VÄLJAANDMISE TAOTLEMISEL ESITATAVAD ANDMED
§8. Taotluses esitatavad andmed
(1) Tagasipöördumistunnistuse väljaandmise taotluses esitab taotleja järgmised andmed:
3) eelmised perekonnanimed;
4) sünniaeg ja -koht;
7) tagasipöördumistunnistuse taotlemise põhjus;
8) elukoht Eestis;
9) kontaktandmed asukohariigis.
(2) Tagasipöördumise loa väljaandmise taotluses esitab taotleja järgmised andmed:
7) tagasipöördumise loa taotlemise põhjus;
8) isikut tõendava dokumendi liik;
9) elamisloa kehtivusaeg:
10) elukoht Eestis;
11) kontaktandmed asukohariigis.
(3) Kui taotlusele kirjutab alla seadusjärgne esindaja, esitab ta lisaks lõigetes 1 ja 2 loetletule ka enda ees- ja perekonnanime ja isikukoodi.
§9. Isikuandmete kaitse
Määruses sätestatud andmete töötlemisel, sealhulgas toimingute sooritamisel, järgitakse isikuandmete töötlemise korda vastavalt «Isikuandmete kaitse seadusele» (RT I 1996, 48, 944; 1998, 59, 941; 111, 1833; 2000, 50, 317; 92, 597; 104, 685; 2001, 50, 283; 2002, 61, 375; 63, 387) ja «Andmekogude seadusele» (RT I 1997, 28, 423; 1998, 36/37, 552; 1999, 10, 155; 2000, 50, 317; 57, 373; 92, 597; 2001, 7, 17; 17, 77; 2002, 61, 375; 63, 387).
§10. Taotluste ja dokumentide säilitamine
Esitatud taotlusi ja neile lisatud dokumente säilitatakse «Arhiiviseaduses» (RT I 1998, 36/37, 552; 1999, 16, 271; 2000, 92, 597; 2001, 88, 531; 93, 565; 2002, 53, 336; 61, 375; 63, 387; 82, 480) ja selle alusel kehtestatud õigusaktides sätestatud korras.
TAGASIPÖÖRDUMISTUNNISTUSE JA TAGASIPÖÖRDUMISE LOA VÄLJAANDMISE TÄHTAJAD
§11. Tagasipöördumistunnistuse ja tagasipöördumise loa väljaandmise taotluse läbivaatamise tähtaeg
(1) Eesti välisesindus annab tagasipöördumistunnistuse ja tagasipöördumise loa välja või keeldub nimetatud toimingu sooritamisest üldjuhul kolme tööpäeva jooksul, kuid mitte hiljem kui 15 tööpäeva jooksul taotluse menetlusse võtmise päevast arvates.
(2) Tagasipöördumistunnistuse ja tagasipöördumise loa väljaandmisest keeldumise ja selle põhjused teeb välisesindus taotlejale teatavaks kolme tööpäeva jooksul dokumendi väljaandmisest keeldumise päevast arvates taotluses esitatud kontaktandmete kohaselt.
§12. Vabariigi Valitsuse määruste kehtetuks tunnistamine
1) Vabariigi Valitsuse 17. juuli 2001. a määrus nr 244 «Tagasipöördumistunnistuse vorm, tehniline kirjeldus ja tagasipöördumistunnistusele kantavate andmete loetelu ning tagasipöördumistunnistuse väljaandmise, väljavahetamise ja kehtetuks tunnistamise kord ja tähtajad ning tagasipöördumistunnistuse väljaandmise ja väljavahetamise taotlemisel esitatavate tõendite ja andmete loetelu» (RT I 2001, 67, 397);
2) Vabariigi Valitsuse 3. juuli 2001. a määrus nr 229 «Tagasipöördumise loa väljaandmise, väljavahetamise ja kehtetuks tunnistamise kord ja tähtajad ning tagasipöördumise loa väljaandmise ja väljavahetamise taotlemisel esitatavate tõendite ja andmete loetelu» (RT I 2001, 66, 382).
§13. Määruse jõustumine
Määrus jõustub 1. detsembril 2002. a.


Kiirgustegevuses tekkinud radioaktiivsete ainete või radioaktiivsete ainetega saastunud esemete vabastamistasemed ning nende vabastamise, ringlusse võtmise ja taaskasutamise tingimused – Riigi Teataja
Kiirgustegevuses tekkinud radioaktiivsete ainete või radioaktiivsete ainetega saastunud esemete vabastamistasemed ning nende vabastamise, ringlusse võtmise ja taaskasutamise tingimused - sisukord
§ 3 Radioaktiivsete ainete vabastamise alused
§ 4 Kiirgustegevuse tagajärjel tekkinud radioaktiivsete esemete ja radioaktiivsete metallijäätmete vabastamistingimused
§ 5 Kiirgustegevusega seotud ehitiste vabastamistingimused
§ 6 Radioaktiivseid aineid sisaldavate heidete vabastamistingimused
§ 7 Vabastamise taotlemine
RT I, 29.10.2016, 1
Vastu võetud 27.10.2016 nr 43
Määrus kehtestatakse kiirgusseaduse § 62 lõike 3 alusel.
Määrus kehtestab kiirgustegevuses tekkinud vähesel määral radioaktiivseid aineid sisaldavate materjalide või radioaktiivsete ainetega saastunud seadmete ja rajatiste ning jäätmete ja heidete (edaspidi radioaktiivsed ained) vabastamistasemed ja nende vabastamise tingimused.
Käesolevas määruses ja selle lisades kasutakse mõisteid järgmises tähenduses:
1) kiiritusrada – tee keskkonnas, mille kaudu radioaktiivne aine liigub isikuni ja kiiritab teda;
2) radioaktiivne tasakaal – radioaktiivse lagunemisahela olek, mille puhul kõikide sellesse lagunemisahelasse kuuluvate radionukliidide aktiivsused on võrdsed;
3) radioaktiivne saastumine – radioaktiivse aine olemasolu materjalide pinnal või sees, inimese kehas või mujal, kus radioaktiivne aine on soovimatu või ohtlik;
4) ringlusse võtmine – radioaktiivseid aineid sisaldavate materjalide kasutamine toormena;
5) taaskasutamine – toote korduv kasutamine samaks otstarbeks.
§ 3. Radioaktiivsete ainete vabastamise alused
(1) Vabastamistasemete tuletamisel arvestatakse, et radioaktiivse aine vabastamisest põhjustatud elaniku efektiivdoos oleks väiksem kui 30 mikrosiivertit aastas ja looduslikke radionukliide sisaldava radioaktiivse aine või looduslike radionukliididega saastunud maa-ala vabastamisest põhjustatud elaniku efektiivdoos kõikvõimalike kiiritusradade kaudu oleks väiksem kui 3 millisiivertit aastas.
(2) Kui radioaktiivse aine kasutamine pärast vabastamist ei ole teada või seda ei ole otstarbekas määrata, lähtutakse sellise tahke aine mis tahes koguse vabastamisel radionukliidide üldistest vabastamistasemetest, mis on esitatud käesoleva määruse lisas 1.
(3) Rohkem kui ühe tehisliku radionukliidi esinemisel radioaktiivses aines peab vabastamiseks kehtima järgmine tingimus:
kus Ci on radionukliidi i aktiivsuskontsentratsioon ühikutes kBq/kg või Bq/cm²; CLi on sama radionukliidi i käesoleva määruse lisa 1 punktis 1 ja lisades 2–3 esitatud vastava vabastamistaseme aktiivsuskontsentratsioon. Summeerimisel ei arvestata eraldi lühiealisi tütar-radionukliide, mis on radioaktiivses tasakaalus käesoleva määruse lisas 4 esitatud ema-radionukliidiga.
(4) Looduslikele radionukliididele rakendatakse käesoleva määruse lisa 1 punktis 2 esitatud vabastamistasemeid eraldi iga ema-radionukliidi jaoks ja käesoleva paragrahvi lõikes 3 nõutavat suhete summeerimist ei kasutata. Radioaktiivses tasakaalus mitteoleva lagunemisrea segmentide ema-radionukliididele võib kiirgusohutushinnangu alusel kehtestada oluliselt kõrgemaid vabastamistasemeid.
(5) Looduslike radionukliidide esinemisel radioaktiivses aines arvestatakse radioaktiivse aine vabastamisel ainult kiirgustegevuse tulemusena lisandunud aktiivsust või aktiivsuskontsentratsiooni.
(6) Saastumata metalli, ehitusmaterjali või muu materjali tahtlik lisamine vabastatavatele metalli- või ehitusjäätmetele keskmise aktiivsuskontsentratsiooni vähendamiseks on keelatud.
(7) Keskkonnaamet võib otsustada käesoleva määruse lisades 1–3 esitatud vabastamistasemeid ületavate radioaktiivsete ainete vabastamise juhul, kui kiirgusohutushinnangu alusel on vabastamine majanduslikke, sotsiaalseid ja keskkonnategureid arvesse võttes parim lahendus.
(8) Käesoleva määruse lisades 1–3 sätestamata tasemete korral võetakse radioaktiivsete ainete vabastamise aluseks keskkonnaministri määruses „Radionukliidide väljaarvamistasemete tuletamise alused ja väljaarvamistasemed, millest väiksema väärtuse korral kiirgustegevusluba ei nõuta” kehtestatud väljaarvamistasemed ja väljaarvamistasemete tuletamise alused.
§ 4. Kiirgustegevuse tagajärjel tekkinud radioaktiivsete esemete ja radioaktiivsete metallijäätmete vabastamistingimused
(1) Vabastada võib kiirgustegevuse tagajärjel tekkinud esemeid ja radioaktiivseid metallijäätmeid, milles sisalduvate radionukliidide aktiivsuskontsentratsioonid ei ületa käesoleva määruse lisas 2 esitatud vabastamistasemeid.
(2) Radionukliide sisaldavad metallijäätmed, mille aktiivsuskontsentratsioon ei ületa käesoleva määruse lisas 2 esitatud vabastamistasemeid, võib võtta ringlusse.
(3) Radioaktiivsete metallijäätmete ringlusse võtmisel arvutatakse keskmine aktiivsuskontsentratsioon metallijäätmete jaoks:
1) mille mass ei ole suurem kui 300 kg;
2) mille pind ei ole suurem kui 0,3 m².
(4) Taaskasutatavate radioaktiivselt saastunud esemete, seadmete ning tööriistade aktiivsuskontsentratsiooni hindamisel järgitakse järgmisi nõudeid:
1) radionukliidide keskmine aktiivsuskontsentratsioon väiksemal pinnal kui 0,03 m² ei ületa käesoleva määruse lisa 2 kolmandas veerus esitatud vabastamistasemeid;
2) aktiivsuskontsentratsiooni hindamisel võetakse arvesse ka pinnakatte all olevate radionukliidide aktiivsus.
§ 5. Kiirgustegevusega seotud ehitiste vabastamistingimused
(1) Kiirgustegevusega seotud ehitiste kasutamiseks kiirgustegevusvälistel eesmärkidel või nende ehitiste lammutamiseks ei tohi aktiivsuskontsentratsioon ületada käesoleva määruse lisas 3 vastavalt kolmandas või neljandas veerus esitatud vabastamistasemeid. Seejuures keskmist aktiivsuskontsentratsiooni hinnatakse radionukliididega saastunud pinna aktiivsuse ning süvakihtides sisalduvate radionukliidide aktiivsuste summana kuni 0,3 m² suuruse pinna kohta.
(2) Kiirgustegevusega seotud ehitise lammutamisel tekkinud ehitusjäätmete vabastamiseks ei tohi ehitusjäätmetes sisalduvate radionukliidide aktiivsuskontsentratsioon tehislike radionukliidide puhul ületada käesoleva määruse lisa 3 teises veerus ja looduslike radionukliidide puhul käesoleva määruse lisa 1 punktis 2 esitatud vabastamistasemeid. Seejuures radionukliidide keskmist aktiivsuskontsentratsiooni hinnatakse väiksemal jäätmekogusel kui 1000 kg.
(3) Kui kiirgustegevusega seotud ehitise lammutamisel aasta kestel tekkiv betooni- ja kiviprahi kogumass on väiksem kui 100 000 kg, võib Keskkonnaamet kiirgustegevusloa omaja taotluse alusel anda loa suurendada käesoleva määruse lisa 3 teises veerus esitatud vabastamistasemeid kuni kümme korda.
§ 6. Radioaktiivseid aineid sisaldavate heidete vabastamistingimused
(1) Ühest kiirgustegevuskohast aasta jooksul keskkonda juhtida lubatud radioaktiivsete heidete vabastamistasemed on esitatud käesoleva määruse lisas 5. Vabastatud gaasid või aerosoolid juhitakse atmosfääri vahetult või läbi filtrite. Vabastatud radioaktiivseid aineid sisaldavad vedelad heited juhitakse otse kanalisatsiooni või kogutakse kogumismahutisse või -tiiki ning juhitakse seejärel looduslikku veekogusse. Rohkem kui üht radionukliidi sisaldavate heidete korral peab kehtima tingimus:
kus Ai on radionukliidi i aktiivsus (Bq) ja ALi on sama radionukliidi i käesoleva määruse lisas 5 esitatud vabastamistase (Bq).
(2) Keskkonda juhitavate radioaktiivsete heidete koguaktiivsus ei tohi ületada käesoleva määruse alusel sätestatud väärtusi.
(3) Diagnostika või ravi eesmärgil radioaktiivseid aineid manustanud patsientide eritised juhitakse kanalisatsiooni piiranguteta.
(4) Prügilasse ladestatavad vabastatud jäätmed ei tohi sisaldada kinniseid kiirgusallikaid, mille aktiivsus ületab keskkonnaministri määrusega „Radionukliidide väljaarvamistasemete tuletamise alused ja väljaarvamistasemed, millest väiksema väärtuse korral kiirgustegevusluba ei nõuta” kehtestatud väljaarvamistaset.
§ 7. Vabastamise taotlemine
(1) Radioaktiivsete ainete vabastamiseks esitab kiirgustegevusloa omaja asjakohase taotluse Keskkonnaametile.
(2) Vabastamise taotluses esitatakse järgmised andmed ja dokumendid:
1) kiirgustegevusloa ja kiirgustegevusloa omaja andmed;
2) radioaktiivse aine vabastamise põhjendus;
3) radioaktiivset ainet iseloomustavad andmed, sealhulgas aine füüsikalised ja keemilised omadused ning aktiivsus;
4) protseduurid üleandmiseks muud asjaomast luba omavale isikule;
5) protseduurid radioaktiivse aine keskkonda viimiseks;
6) vajadusel kvalifitseeritud kiirguseksperdi koostatud kiirgusohutushinnang.
(3) Käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud taotluse menetlemise suhtes kohaldatakse keskkonnaministri määruse „Kiirgustegevusloa taotlusele esitatavad täpsustatud nõuded ja taotluse vormid” sätestatut.
Lisa 1 Kiirgustegevuse tulemusel tekkinud tahke aine mis tahes koguste üldised radionukliidide vabastamistasemed
Lisa 2 Radionukliidide aktiivsuskontsentratsiooni tasemed metallijäätmete ringlusse võtmiseks ja esemete taaskasutamiseks
Lisa 3 Radionukliidide aktiivsuskontsentratsiooni vabastamistasemed ehitise lammutamisel tekkinud jäätmetele, ehitise taaskasutamiseks või lammutamiseks
Lisa 4 Radionukliidid, mille lühiealised tütar-radionukliidid loetakse radioaktiivses tasakaalus olevaks kõikide lisades 1, 2 ja 3 esitatud vabastamistasemete korral
Lisa 5 Ühest kiirgustegevuskohast aasta jooksul keskkonda juhtida lubatud radioaktiivseid aineid sisaldavate heidete vabastamistasemed


Loomade ühest karjast teise ja tapamajja saatmise kord ning nendele loomadele esitatavad veterinaarnõuded – Riigi Teataja
Loomade ühest karjast teise ja tapamajja saatmise kord ning nendele loomadele esitatavad veterinaarnõuded - sisukord
2 ÜLDNÕUDED LOOMA ÜHEST KARJAST TEISE VÕI TAPAMAJJA SAATMISEL
§ 2 Looma läbivaatus
§ 3 Päritolukarjast sihtkohakarja või tapamajja saadetavale loomale esitatavad veterinaarnõuded
§ 4 Veterinaartõend
3 LOOMA SEEMENDUSJAAMA SAATMISE KORD
§ 5 Veise või sea seemendusjaama karjast teise seemendusjaama karja saatmise nõuded
§ 6 Veise päritolukarjast seemendusjaama karja saatmise nõuded
§ 7 Sea päritolukarjast seemendusjaama karja saatmise nõuded
§ 8 Hobuslase päritolukarjast seemendusjaama karja saatmise nõuded
§ 9 Lamba või kitse päritolukarjast seemendusjaama karja saatmise nõuded
4 LOOMA TAPAMAJJA SAATMISE KORD
§ 10 Toiduohutuse alane teatis ja looma pass
RT I, 29.03.2018, 10
Vastu võetud 16.05.2008 nr 48
RTL 2008, 42, 584
jõustumine 30.05.2008
20.06.2014 RT I, 28.06.2014, 63 01.07.2014
Määrus kehtestatakse «Loomatauditõrje seaduse» § 13 lõike 5 alusel.
Määruses sätestatakse nõuded põlumajanduslooma (edaspidi loom) siseriiklikul saatmisel ühest karjast teise ning tapamajja.
2. peatükk ÜLDNÕUDED LOOMA ÜHEST KARJAST TEISE VÕI TAPAMAJJA SAATMISEL
§ 2. Looma läbivaatus
§ 3. Päritolukarjast sihtkohakarja või tapamajja saadetavale loomale esitatavad veterinaarnõuded
(1) Päritolukarjast sihtkohakarja, sealhulgas seemendusjaama karantiinilauta ja seemendusjaama karja, või tapamajja võib saata looma, kes vastab järgmistele nõuetele:
1) loom on kliiniliselt terve;
2) loom on sündinud päritolukarjas või on sinna nõuetekohaselt toodud;
3) loom on identifitseeritud ning registreeritud «Loomatauditõrje seaduse» § 11 kohaselt;
4) looma päritolukari on läbinud loomatauditõrje programmis loetletud kohustuslikud uuringud ja menetlused.
(2) Looma, kes ei vasta lõike 1 punktis 1 nimetatud nõuetele, võib tapamajja saata üksnes veterinaarjärelevalveametniku korraldusel.
(3) Lõikes 1 kohase looma vedu korraldatakse selliselt, et on välistatud veetava looma kokku puutumine loomaga, kes ei vasta lõikes 1 sätestatud nõuetele.
§ 4. Veterinaartõend
Veterinaartõend väljastatakse «Veterinaarkorralduse seaduse» §-s 21 sätestatud nõuete kohaselt.
3. peatükk LOOMA SEEMENDUSJAAMA SAATMISE KORD
§ 5. Veise või sea seemendusjaama karjast teise seemendusjaama karja saatmise nõuded
Seemendusjaama karjast teise seemendusjaama karja saadetavale veisele ja seale on viimase 12 kuu jooksul tehtud loomatauditõrje programmis loetletud, seemendusjaamades peetavale loomale tehtavad kohustuslikud uuringud, ning nende tulemused on negatiivsed.
§ 6. Veise päritolukarjast seemendusjaama karja saatmise nõuded
(1) Päritolukarjast seemendusjaama karja saadetav veis kuulub karja, mis on ametlikult tuberkuloosivaba, ametlikult veiste enzootilise leukoosi vaba ja ametlikult brutselloosivaba.
(2) Veist peetakse enne päritolukarjast seemendusjaama karja viimist vähemalt 28 päeva eraldatult veistest, keda ei taheta viia seemendusjaama karja. Veist, keda tahetakse viia seemendusjaama karja, peetakse samas ruumis üksnes samaväärse tervisliku seisundiga veistega.
(3) Veterinaarjärelevalveametnik teeb veisele 28 päeva jooksul enne lõikes 2 nimetatud muudest loomadest eraldamist ja eraldatult pidamise ajal nõukogu direktiivi 88/407/EMÜ, millega sätestatakse koduveiste sügavkülmutatud sperma ühendusesisese kaubanduse ja impordi korral kohaldatavad loomatervishoiu nõuded (EÜT L 194, 22.07.1988, lk 10–23) lisa B peatüki I nõuete kohased uuringud ning nende tulemused on negatiivsed tuberkuloosi, veiste enzootilise leukoosi, veiste brutselloosi, veiste viirusdiarröa, ja kui loomad pärinevad veiste nakkava rinotrahheiidi vabast karjast, ka veiste nakkava rinotrahheiidi suhtes.
(4) Kui lõikes 3 nimetatud uuringud tehakse Veterinaar- ja Toiduameti nõusolekul lõikes 2 nimetatud ajal, siis arvutatakse lõikes 2 nimetatud aega proovide võtmise kuupäevast arvates.
(5) Kui lõikes 3 nimetatud uuringu tulemus on positiivne, viiakse see veis kohe sellest ruumist ära. Positiivse uuringutulemuse andnud veisega samas ruumis olevatel veistel arvutatakse nende suhtes lõikes 1 nimetatud aega positiivse uuringutulemuse andnud veise äraviimise päevast arvates.
§ 7. Sea päritolukarjast seemendusjaama karja saatmise nõuded
(1) Päritolukarjast seemendusjaama karja saadetav siga kuulub karja, mis on brutselloosivaba, karjas ei ole viimase 12 kuu jooksul peetud suu- ja sõrataudi vastu vaktsineeritud sigu ja viimase 12 kuu jooksul ei ole ühelgi seal esinenud Aujeszky haiguse kliinilisi tunnuseid.
(2) Siga peetakse enne päritolukarjast seemendusjaama karja viimist vähemalt 30 päeva eraldatult sigadest, keda ei taheta viia seemendusjaama karja. Seaga, keda tahetakse viia seemendusjaama karja, peetakse samas ruumis üksnes samaväärse tervisliku seisundiga sigu ja teda ei ole peetud madalama kui lõikes 1 kirjeldatud loomatervise alase staatusega karjas.
(3) Veterinaarjärelevalveametnik teeb seale 30 päeva jooksul enne lõikes 2 nimetatud muudest sigadest eraldamist ja eraldatult pidamise ajal nõukogu direktiivi 90/429/EMÜ, millega sätestatakse kodusigade sperma ühendusesisese kaubanduse ja impordi korral kohaldatavad loomatervishoiu nõuded (EÜT 224, 18.08.1990, lk 62–72) lisa B peatüki I nõuete kohased uuringud ning nende tulemused on negatiivsed brutselloosi, Aujezsky haiguse ja sigade klassikalise katku suhtes.
§ 8. Hobuslase päritolukarjast seemendusjaama karja saatmise nõuded
Päritolukarjast seemendusjaama karja saadetav hobuslane peab vastama järgmistele nõuetele:
1) hobuslast on peetud karjas, kus hobustel ei ole saatmisele eelneva 30 päeva jooksul diagnoositud hobuste viirusarteriiti ja 60 päeva jooksul märade nakkavat metriiti;
2) hobuslast ei ole kasutatud paarituseks seemendusjaama karja saatmisele eelneva 30 päeva jooksul;
3) veterinaarjärelevalveametnik on hobuslasele enne hobuslase päritolukarjast seemendusjaama karja saatmist teinud nõukogu direktiivi 92/65/EMÜ, milles sätestatakse loomatervishoiu nõuded ühendusesiseseks kauplemiseks loomade, sperma, munarakkude ja embrüotega, mille suhtes ei kohaldata direktiivi 90/425/EMÜ A (I) lisas osutatud ühenduse erieeskirjades sätestatud loomatervishoiu nõudeid, ning nende impordiks ühendusse (EÜT 268, 14.09.1992, lk 54–72) lisa D peatüki II osa A kohased uuringud ja nende tulemused on hobuste nakkava kehvveresuse, hobuste viirusarteriidi ja hobuste nakkava metriidi suhtes negatiivsed.
§ 9. Lamba või kitse päritolukarjast seemendusjaama karja saatmise nõuded
Lambale või kitsele, keda tahetakse viia päritolukarjast seemendusjaama karja on veterinaarjärelevalveametnik enne lamba või kitse päritolukarjast seemendusjaama karja saatmist teinud nõukogu direktiivi 92/65/EMÜ (EÜT 268, 14.09.1992, lk 54–72) lisa D peatüki II osa B nõuete kohased uuringud ja nende tulemused on lammaste ja kitsede brutselloosi, nakkusliku epididümiidi ja lammaste Borderi haiguse suhtes negatiivsed.
4. peatükk LOOMA TAPAMAJJA SAATMISE KORD
§ 10. Toiduohutuse alane teatis ja looma pass
(1) Tapamajja saadetava looma kohta edastab loomapidaja tapamaja üle veterinaarjärelevalvet teostavale veterinaarjärelevalveametnikule Euroopa Parlamendi ja Nõukogu määruse nr 853/2004/EÜ, millega sätestatakse loomset päritolu toidu hügieeni erieeskirjad (ELT L 139, 30.04.2004, lk 55–205), nõuete kohase toiduohutuse alase teatise.
[RT I, 28.06.2014, 63 - jõust. 01.07.2014]
(2) Loomade tapamajja saatmisel on veisega kaasas veisepass ja hobusega kaasas hobusepass.
Paragrahv 10 lõiget 1 rakendatakse alates 1. jaanuarist 2010. a, välja arvatud sigade ja lindude suhtes, kelle kohta rakendatakse § 10 lõiget 1 alates määruse jõustumisest, ning hobuste ja veiste suhtes, kelle kohta rakendatakse § 10 lõiget 1 alates 1. jaanuarist 2009. a.


Keskkonnaagentuuri põhimäärus – Riigi Teataja
Keskkonnaagentuuri põhimäärus
Keskkonnaagentuuri põhimäärus - sisukord
§ 1 Keskkonnaagentuuri staatus
§ 2 KAUR-i eelarve, pitsat ja sümboolika
§ 3 KAUR-i asukoht
§ 4 Järelevalve KAUR-i tegevuse üle
2 KAUR-I TEGEVUSVALDKOND JA ÜLESANDED
§ 5 KAUR-i tegevusvaldkond
§ 6 KAUR-i ülesanded
3 KAUR-I JUHTIMINE JA STRUKTUUR
§ 8 Asedirektorid
§ 9 KAURi struktuur
4 KAUR-I ÜMBERKORRALDAMINE JA TEGEVUSE LÕPETAMINE
§ 10 KAUR-i ümberkorraldamine ja tegevuse lõpetamine
§ 11 Keskkonnaministri määruste kehtetuks tunnistamine
§ 12 Keskkonnaameti põhimääruse muutmine
RT I, 28.12.2013, 11
Vastu võetud 22.05.2013 nr 23
RT I, 29.05.2013, 2
20.12.2013 RT I, 28.12.2013, 5 01.01.2014
Määrus kehtestatakse Vabariigi Valitsuse seaduse § 43 lõike 5 alusel ning kooskõlas Vabariigi Valitsuse 10. detsembri 2009. a määruse nr 186 „Keskkonnaministeeriumi põhimäärus“ § 10 punktiga 18.
§ 1. Keskkonnaagentuuri staatus
(1) Keskkonnaagentuur (edaspidi KAUR) on Keskkonnaministeeriumi (edaspidi ministeerium) hallatav riigiasutus.
(2) Oma ülesannete täitmisel esindab KAUR riiki.
§ 2. KAUR-i eelarve, pitsat ja sümboolika
(1) KAUR-il on oma eelarve, mille kinnitab, muudab ja mille täitmist kontrollib keskkonnaminister.
(2) KAUR-il on väikese riigivapi kujutisega ja oma nimega pitsat.
(3) KAUR-i dokumendiplankide ja pitsati kasutamise kord määratakse KAUR-i asjaajamiskorras. KAUR-i struktuuriüksustel võivad olla oma nimega pitsat ja dokumendiplangid, kui see on ettenähtud struktuuriüksuse põhimääruses.
§ 3. KAUR-i asukoht
KAURi postiaadress on Mustamäe tee 33, 10616 Tallinn. KAUR-i mujal asuva struktuuriüksuse asukoht ja postiaadress määratakse struktuuriüksuse põhimääruses.
05.06.2013 15:26
Veaparandus - Parandatud sätte tekst. Alus: Riigi Teataja seaduse § 10 lõige 3 ja Keskkonnaministeeriumi 5.06.2013 taotlus nr 1-7/13/4446-5.
§ 4. Järelevalve KAUR-i tegevuse üle
(1) KAUR-i kõrgemalseisvaks valitsusasutuseks on Keskkonnaministeerium.
(2) KAUR-i tegevuse seaduslikkuse ja otstarbekuse üle teostab järelevalvet keskkonnaminister.
(3) KAUR-i tegevust koordineerib ministeeriumi kantsler või ministri volitatud asekantsler.
2. peatükk KAUR-I TEGEVUSVALDKOND JA ÜLESANDED
§ 5. KAUR-i tegevusvaldkond
KAUR-i tegevusvaldkond on riikliku keskkonnaseire programmi täitmine, keskkonnavaldkonna riigisiseste ja rahvusvaheliste aruannete koostamine, keskkonnaseisundile hinnangute andmine, elutähtsate teenuste, sh ilmaprognoosi tagamine ning seirejaamade, -vahendite ja -seadmete pidamine ja uuendamine.
§ 6. KAUR-i ülesanded
Oma tegevusvaldkonnas täidab KAUR järgmisi ülesandeid:
1) koostab meteoroloogilisi ja hüdroloogilisi prognoose ja hoiatusi ning edastab tormi- ja ohtlike ilmastikunähtuste hoiatusi riigiasutustele, lennundus- ja laevandusettevõtjatele ning rahvusvahelistele organisatsioonidele vastavalt koostöölepetele ja kehtivatele õigusaktidele;
2) tagab lennunduse meteoroloogilise teenindamise vastavalt sõlmitud lepingutele;
3) edastab ilmastikust sõltuvaid liiklusohutuse prognoose vastavalt sõlmitud lepingutele;
4) koostab metsade tuleohtlikkuse prognoose;
5) korraldab riikliku keskkonnaseire programmi täitmist;
6) korraldab keskkonnaalaseid rakendusuuringuid ja inventuure;
7) kogub, töötleb ja analüüsib teavet Eesti keskkonnaseisundi ja seda mõjutavate tegurite kohta ning koostab keskkonnaseisundi hinnanguid;
8) tagab seirevõrgu toimimise;
9) hindab looduskaitse tulemuslikkust;
10) korraldab keskkonnaalast andmevahetust rahvusvaheliste ja riigisiseste institutsioonidega ning koostab ja esitab aruandeid rahvusvahelistele ja riigisisestele institutsioonidele;
11) korraldab metsakorraldajatele katsetöid ja eksameid ning hindab metsakorraldustööde tegevusloa andmiseks vajalike tehniliste vahendite olemasolu;
12) annab, muudab ja tunnistab kehtetuks metsakorraldustööde tegevuslubasid;
13) osaleb oma tegevusvaldkonda puudutavate õigusaktide väljatöötamises, avaldab arvamust ministeeriumile kooskõlastamiseks esitatud eelnõude kohta ning teeb ettepanekuid õigusaktide muutmiseks;
14) peab oma valdkonna andmekogusid, nõustab ja koolitab andmekogude kasutajaid ning andmeesitajaid;
15) edastab üldkasutatavasse infovõrku teavet keskkonnaseisundi kohta, tagamaks Eesti elanikkonna turvalisust ja tervise kaitset;
16) edastab valitsusasutustele, kohalikele omavalitsustele, rahvusvahelistele organisatsioonidele ja koostööpartneritele nende taotlusel informatsiooni keskkonnaseirest ja -seisundist;
17) täidab Euroopa Keskkonnaagentuuri riikliku kontaktisiku ülesandeid ja on Eesti alaline esindaja Maailma Meteoroloogiaorganisatsiooni juures;
18) täidab EMAS-i ning Euroopa Liidu ökomärgise pädeva asutuse ülesandeid;
19) osaleb oma tegevusvaldkonda puudutavate õigusaktide ja strateegiliste dokumentide väljatöötamises, avaldab arvamust ministeeriumile kooskõlastamiseks esitatud eelnõude kohta ning teeb ettepanekuid õigusaktide muutmiseks;
20) teeb oma tegevusvaldkonnas koostööd sise- ja välismaiste institutsioonide ja organisatsioonidega;
21) täidab muid õigusaktiga määratud või ministeeriumi pandud ülesandeid.
3. peatükk KAUR-I JUHTIMINE JA STRUKTUUR
(1) KAUR-i esindab ja selle tööd juhib KAUR-i direktor, kellega sõlmib, muudab ja lõpetab töölepingu keskkonnaminister ministeeriumi kantsleri ettepanekul.
(2) KAUR-i direktor:
1) planeerib ja juhib KAUR-i tegevust ja vastutab KAUR-ile põhimäärusega pandud ülesannete täitmise eest;
2) vastutab KAUR-i tegevust korraldavate õigusaktide täitmise eest ja annab aru keskkonnaministrile, ministeeriumi kantslerile või selleks volitatud asekantslerile;
3) annab KAUR-i töö juhtimiseks ja koordineerimiseks ning asjaajamise korraldamiseks käskkirju ning suulisi või kirjalikke korraldusi;
4) kinnitab KAUR-i tööplaani, struktuuriüksuste põhimäärused, töötajate tööjuhendid ning teised asutuse sisemist töökorraldust reguleerivad dokumendid;
5) moodustab KAUR-i juurde nõuandva pädevusega alalisi või ajutisi komisjone, nõukogusid ja töörühmi ning määrab nende ülesanded, töökorra, koosseisu ja liikmete tasustamise;
6) korraldab KAUR-i tegevusega seotud õigusaktide eelnõude kavandite koostamist ja edastab vastavad ettepanekud ministeeriumile;
7) teeb keskkonnaministrile ettepanekuid KAUR-i põhimääruse, struktuuriüksuste ja muu töökorralduse kohta;
8) esindab KAUR-i suhetes riigi- ja omavalitsusorganitega, samuti teiste asutuste ja institutsioonidega ning kohtus;
9) sõlmib KAUR-i nimel lepinguid ja annab volitusi KAUR-i esindamiseks, sealhulgas esindamiseks kohtus;
10) koostab KAUR-i eelarve eelnõu ja esitab selle keskkonnaministrile;
11) käsutab KAUR-i valduses olevat riigivara ja vastutab selle säilimise eest;
12) käsutab eelarvevahendeid KAUR-i ülesannete täitmiseks ning vastutab kulutuste otstarbekuse ja eelarve täpse ja sihipärase kasutamise eest;
13) sõlmib, muudab ja lõpetab KAUR-i töötajatega töölepinguid ja saadab töölähetusse;
14) teostab järelevalvet KAUR-i töötajate toimingute üle ning kohaldab ergutusi ja määrab hoiatusi;
15) täidab muid ülesandeid, mis on antud õigusaktiga või keskkonnaministri, kantsleri või selleks volitatud asekantsleri poolt.
(3) KAUR-i direktori äraolekul täidab direktori ülesandeid direktori määratud asedirektor.
§ 8. Asedirektorid
(1) KAUR-i koosseisus on kolm asedirektorit, kes alluvad vahetult direktorile:
1) asedirektor ilmateenistuse alal vastutab KAUR-i tegevuse eest ilmaprognooside ja varajaste hoiatuste koostamise ja edastamise valdkonnas juhtides Riigi Ilmateenistust, kuhu kuuluvad ilmaprognooside osakond, ilmavaatluste osakond, lennumeteoroloogia osakond ja prognoosmudelite osakond;
2) asedirektor keskkonnaseire ja -seisundi alal vastutab KAUR-i tegevuse eest keskkonnaseire valdkonnas koordineerides, suunates ja kontrollides vahetult analüüsiosakonna, eluslooduse seire osakonna, hüdroloogia osakonna, jäätmeosakonna, keskkonnaseire korralduse osakonna, looduskaitse osakonna, metsaosakonna, metsaseire osakonna, ulukiseire osakonna, veeosakonna ja välisõhu osakonna tööd;
3) asedirektor tugiteenuste alal tagab KAUR-ile pandud ülesannete täitmise tugifunktsioonide toimimise kaudu koordineerides, suunates ja kontrollides vahetult haldusosakonna, teabeosakonna ja tehnikaosakonna tööd.
[RT I, 28.12.2013, 5 - jõust. 01.01.2014]
(2) Asedirektorite täpsemad tööülesanded, õigused ja vastutus sätestatakse ametijuhendites.
(3) Asedirektori äraolekul võib direktor panna tema ülesanded teisele asedirektorile või äraoleva asedirektori koordineerimisalas tegutsevale osakonnajuhatajale.
§ 9. KAURi struktuur
(1) KAUR-i struktuuri ja koosseisu kinnitab keskkonnaminister.
(2) KAUR-i struktuuri moodustavad Riigi Ilmateenistus, mida juhib asedirektor ilmateenistuse alal ja osakonnad, mida juhivad osakonnajuhatajad.
(3) KAUR-i koosseisu kuuluvad analüüsiosakond, eluslooduse seire osakond, haldusosakond, hüdroloogia osakond, ilmaprognooside osakond, ilmavaatluste osakond, jäätmeosakond, keskkonnaseire korralduse osakond, looduskaitse osakond, lennumeteoroloogia osakond, metsaosakond, metsaseire osakond, prognoosmudelite osakond, teabeosakond, tehnikaosakond, ulukiseire osakond, veeosakond ja välisõhu osakond.
(4) KAUR-i osakondade põhiülesanded on:
1) analüüsiosakond koordineerib, korraldab ja teeb analüüse näitajatevaheliste põhjuslike seoste kindlakstegemiseks ja valdkonnaüleste olukorrahinnangute ja prognooside koostamiseks;
2) eluslooduse seire osakond planeerib, korraldab ja teostab eluslooduse ja maastike seiret ja rakendusuuringuid, kontrollib, töötleb ja analüüsib seireandmeid ning hindab looduskaitse tulemuslikkust;
3) haldusosakond korraldab asjaajamist, riigivara haldamist, transpordivahendite soetamist, kasutamist ja hooldamist, töötajate töövahendite ja inventariga varustamist ning peab vara üle arvestust;
4) hüdroloogia osakond planeerib, korraldab ja teostab hüdromeetrilist seiret ning mõõtmisi jõgedel, järvedel, soodel ja rannikumerel, kontrollib, töötleb ja analüüsib seireandmeid ning peab hüdroloogia valdkonna andmekogusid;
5) lmaprognooside osakond koostab ja edastab operatiivselt ilmaprognoose ja hoiatusi ohtlike ilmastikunähtuste kohta Eesti maismaa-aladel, territoriaal- ja sisemerel ning sisevetel;
6) ilmavaatluste osakond planeerib, korraldab ja teostab meteoroloogilist seiret, kontrollib, töötleb ja analüüsib seireandmeid, koostab kliimaanalüüse ning peab meteoroloogia valdkonna andmekogusid;
7) jäätmeosakond kogub, töötleb, analüüsib ja avalikustab jäätmetega seotud andmeid, täidab riigisisest ja rahvusvahelist aruandluskohustust ning peab jäätmevaldkonna andmekogusid;
8) keskkonnaseire korralduse osakond planeerib, korraldab ja analüüsib riikliku seireprogrammi täitmist ning seirevõrgu ja -parameetrite vastavust keskkonnaseire eesmärkidele ja nõuetele, koondab ja avalikustab riikliku keskkonnaseire andmeid ning peab andmekogudes riikliku keskkonnaseire andmestikku;
9) looduskaitse osakondkogub, töötleb, analüüsib ja avalikustab looduse ja looduskaitse andmeid, täidab riigisisest ja rahvusvahelist aruandluskohustust ning peab looduskaitse valdkonna andmekogusid;
10) lennumeteoroloogia osakond osutab lennundusele lennumeteoroloogiateenust prognooside ja hoiatuste osas;
11) metsaosakond korraldab metsakorraldaja tunnistuste ja metsakorraldustööde tegevuslubade andmist, kontrollib metsainventeerimise kvaliteeti, täidab riigisisest ja rahvusvahelist aruandluskohustust metsandusstatistika valdkonnas ning peab metsandusvaldkonna andmekogusid;
12) metsaseire osakond planeerib, korraldab ja teostab metsaseiret ja rakendusuuringuid, statistilist metsainventeerimist, maakasutuse ja selle muutuste ning süsinikuringe seiret, kontrollib, töötleb ja analüüsib seireandmeid, täidab riigisisest ja rahvusvahelist aruandluskohustust;
13) prognoosmudelite osakond arendab prognoosmudelite metoodikat ja töötleb ilmaprognooside koostamiseks vajalikke andmeid;
14) teabeosakond korraldab KAURi klienditeenindust ja keskkonnateabe avalikustamist;
15) tehnikaosakond korraldab ja teostab KAUR-i seirevõrgu mõõteriistade tehnilist järelevalvet, kontrolli, hooldust ja kalibreerimist ning korraldab seadmete taatlemist;
16) ulukiseire osakond planeerib, korraldab ja teostab ulukiseiret ja rakendusuuringuid, kontrollib, töötleb ja analüüsib seireandmeid, koostab ettepanekud ulukiressursi kasutamiseks ja kaitseks ning hindab ulukikahjustuste ulatust;
17) veeosakondkogub, töötleb, analüüsib ja avalikustab veevaldkonna andmeid, täidab riigisisest ja rahvusvahelist aruandluskohustust ning peab veevaldkonna andmekogusid;
18) välisõhu osakondkogub, töötleb, analüüsib ja avalikustab välisõhu valdkonna andmeid, täidab riigisisest ja rahvusvahelist aruandluskohustust ning peab välisõhu valdkonna andmekogusid.
4. peatükk KAUR-I ÜMBERKORRALDAMINE JA TEGEVUSE LÕPETAMINE
§ 10. KAUR-i ümberkorraldamine ja tegevuse lõpetamine
KAUR-i ümberkorraldamise ja tegevuse lõpetamise otsustab keskkonnaminister.
§ 11. Keskkonnaministri määruste kehtetuks tunnistamine
§ 12. Keskkonnaameti põhimääruse muutmine
Keskkonnaministri 19. jaanuari 2009. a määruse nr 5 „Keskkonnaameti põhimäärus“ § 5 lõike 2 punktid 13, 14 ja 19 tunnistatakse kehtetuks.
(1) Käesolev määrus jõustub 2013. aasta 1. juunil.
(2) Käesoleva määruse paragrahv 12 jõustub 2014. aasta 1. jaanuaril.


Vabariigi Presidendi töökorra seadus (lühend - VPTKS)
Vabariigi Presidendi töökorra seadus - sisukord
§ 2 Vabariigi President
2 VABARIIGI PRESIDENDI VOLITUSED
§ 3 Vabariigi Presidendi ametisseastumine
§ 4 Vabariigi Presidendi volituste peatumine
§ 5 Vabariigi Presidendi ajutine võimetus täita oma ülesandeid
§ 6 Vabariigi Presidendi volituste peatumine kriminaalvastutusele võtmisel
§ 7 Vabariigi Presidendi ametivolituste taastumine
§ 8 Vabariigi Presidendi volituste korraline lõppemine
§ 9 Vabariigi Presidendi volituste ennetähtaegne lõppemine
§ 10 Vabariigi Presidendi tagasiastumine
§ 11 Vabariigi Presidendi kestev võimetus täita oma ülesandeid
§ 12 Riigikogu esimees Vabariigi Presidendi ülesannetes
3 VABARIIGI PRESIDENDI ÕIGUSAKTID
§ 13 Vabariigi Presidendi õigusaktid
§ 14 Vabariigi Presidendi seadlus
§ 15 Seadluse kaasallkirjad
§ 16 Vabariigi Presidendi seadluse jõustumine
§ 17 Vabariigi Presidendi seadluse kehtivus
§ 18 Vabariigi Presidendi otsus ja käskkiri
4 AMETISSENIMETAMISED JA AMETIST VABASTAMISED
§ 19 Ametissenimetamise ja ametist vabastamise kord
§ 20 Ametissenimetamiseks esitamine
5 VABARIIGI PRESIDENDI KANTSELEI
§ 21 Vabariigi Presidendi Kantselei
§ 22 Vabariigi Presidendi Kantselei ülesanded ja struktuur
§ 23 Vabariigi Presidendi Kantselei direktor
§ 24 Vabariigi Presidendi Kantselei põhimäärus
2) ta on võetud kriminaalvastutusele vastavalt Vabariigi Presidendi ja Vabariigi Valitsuse liikme kohtulikule vastutusele võtmise korra seadusele (RT I 1995, 83, 1441; 2000, 35, 222);
(2) Vabariigi Presidendi volituste peatumise korral l��hevad need ajutiselt üle Riigikogu esimehele, kes hakkab täitma Vabariigi Presidendi ülesandeid.
4) kehtetu.
§ 25-30. [Käesolevast tekstist välja jäetud]


7.03.2005 nr 25 (RTL 2005, 32, 450) 1.04.2005 (rakendatakse alates 1.01.2005)
4.07.2005 nr 50 (RTL 2005, 80, 1133) 22.07.2005 (rakendatakse alates 1.07.2005)
16.01.2006 nr 6 (RTL 2006, 11, 199) 3.02.2006 (rakendatakse osaliselt 1.01.2006 ja osaliselt 1.06.2006)
26.04.2006 nr 31 (RTL 2006, 40, 702) 15.05.2006 (rakendatakse osaliselt 13.02.2006 ja osaliselt 1.06.2006)
28.06.2006 nr 40 (RTL 2006, 56 1021) 21.07.2006 (rakendatakse alates 1.07.2006)
19.03.2008 nr 9 (RTL 2008, 28, 419) 12.04.2008 (rakendatakse alates 1.03.2008)
12.12.2008 nr 45 (RTL 2008, 99, 1399) 1.01.2009
19.01.2009 nr 3 (RTL 2009, 9, 115) 26.01.2009 (rakendatakse alates 2.01.2009)
[RTL 2005, 32, 450 – jõust. 1.04.2005]
[RTL 2006, 11, 199 – jõust. 3.02.2006] – rakendatakse alates 1.01.2006
3) Eestis elava 3–16-aastase keskmise, raske või sügava puudega lapse või 16–18-aastase raske või sügava puudega lapse üks Eestis elav mittetöötav vanem või võõrasvanem, kes ei saa riiklikku pensioni;
5) «Sotsiaalhoolekande seaduse» § 23 1 alusel määratud sotsiaaltoetust saav isik.
[RTL 2006, 56, 1021 – jõust. 21.07.2006] – rakendatakse alates 1.07.2006
(11) Käesoleva paragrahvi lõike 1 punktides 1 ja 2 sätestatud juhul makstakse sotsiaalmaksu isiku eest, kes saab sünnitushüvitist, lapsendamishüvitist, lapsehooldustasu või vanemahüvitist, lõike 1 punktis 3 sätestatud juhul hooldajatoetust «Puuetega inimeste sotsiaaltoetuste seaduse» § 8 alusel ning lõike 1 punktis 6 sätestatud juhul seitsme- ja enamalapselise pere vanema toetust.
[RTL 2007, 2, 19 – jõust. 12.01.2007]
2) [Kehtetu – RTL 2006, 11, 199 – jõust. 1.06.2006]
3) [Kehtetu – RTL 2006, 11, 199 – jõust. 1.06.2006]
4) Kaitseväe Peastaabi alluvuses oleva ajateenija kohta kaitseväe väeosa, kus ta teenib;
[RTL 2009, 9, 115 – jõust. 26.01.2009] – rakendatakse alates 2.01.2009
5) [Kehtetu – RTL 2006, 11, 199 – jõust. 1.06.2006]
6) töötutoetust saava isiku kohta Tööturuamet;
7) tuumakatastroofi, tuumakatsetuse või aatomielektrijaama avarii tagajärgede likvideerimisest osavõtnud mittetöötava isiku kohta Tööturuamet;
8) rahvusvahelise kaitseorganisatsiooni struktuuriüksuse ameti- või teenistuskohale lähetatud teenistuja või kaadrikaitseväelase kaasasoleva mittetöötava abikaasa kohta Kaitseväe Peastaap.
[RTL 2008, 99, 1399 – jõust. 1.01.2009]
9) Tööturuteenuste ja -toetuste seaduse» §-s 13 sätestatud vähemalt 80 tundi kestvas tööturukoolituses, §-s 15 sätestatud tööpraktikas või §-s 17 sätestatud tööharjutuses osaleva isiku kohta Tööturuamet;
[RTL 2007, 2, 19 – jõust. 12.01.2007] – rakendatakse 1.01.2007
10) Kehtetu [RTL 2007, 2, 19 – jõust. 12.01.2007] – rakendatakse 1.01.2007
11) Vabariigi Presidendi ametivolituste ajal ja pärast ametivolituste lõppemist Vabariigi Presidendi mittetöötava abikaasa kohta Vabariigi Presidendi Kantselei.
[RTL 2006, 40 702 – jõust. 15.05.2006] – rakendatakse alates 13.02.2006
12) «Tööturuteenuste ja -toetuste seaduse» § 6 alusel töötuna arvele võetud isiku kohta Tööturuamet.
[RTL 2008, 28, 419 – jõust. 12.04.2008] – rakendatakse alates 1.03.2008
14) ajateenistuskohustust asendusteenistuses täitva asendusteenistuslase kohta Kaitseressursside Amet.
(4) Kui «Sotsiaalmaksuseaduse» § 6 lõike 1 punktis 1, 11, 4, 8 või 9 nimetatud isik vastab samaaegselt mõnele «Sotsiaalmaksuseaduse» § 6 lõike 1 punktides 21, 22, 3, 6, 61, 7, 11 või 13 või lõikes 11 sätestatud tingimusele, peab tema osas sotsiaalmaksu arvestust Sotsiaalkindlustusamet «Sotsiaalmaksuseaduse» § 6 lõike 1 punkti 1, 11, 4, 8 või 9 alusel.
(5) Kui «Sotsiaalmaksuseaduse» § 6 lõike 1 punktis 6, 61, 7 või 11 nimetatud isik vastab samaaegselt mõnele «Sotsiaalmaksuseaduse» § 6 lõike 1 punktides 21, 22 või 13 või lõikes 11 sätestatud tingimusele, peab tema osas sotsiaalmaksu arvestust Tööturuamet «Sotsiaalmaksuseaduse» § 6 lõike 1 punkti 6, 61, 7 või 11 alusel.
[RTL 2005, 80, 1133 – jõust. 22.07.2005]
«Sotsiaalmaksuseaduse« § 6 lõikes 11 nimetatud isiku osas peab sotsiaalmaksu arvestust ja täidab vormi ESD hooldajale või eestkostjale hooldajatoetust maksev valla- või linnavalitsus.
(3) Käesoleva määruse § 2 lõike 2 punktis 7 nimetatud isiku eest riigipoolse sotsiaalmaksu maksmise kohustuse tekkimise päevaks loetakse Tööturuameti piirkondlikule struktuuriüksusele taotluse esitamise päev.
(4) Käesoleva määruse § 4 lõigetes 2–4 nimetatud isiku eest riigipoolse sotsiaalmaksu maksmise kohustuse tekkimise päevaks loetakse lapse sünnikuupäev, vanema ja lapse Eestisse elama asumise päev, lapsele puude raskusastme määramise päev või sünnitushüvitise, lapsendamishüvitise, lapsehooldustasu, vanemahüvitise, hooldajatoetuse või seitsme- ja enamalapselise pere vanema toetuse maksmise lõppemisele järgnev päev, kui § 4 lõigetes 2–4 nimetatud taotlus on esitatud kuue kuu jooksul, arvates riigipoolse sotsiaalmaksu maksmise alusel tekkimisest. Hilisemal taotluse esitamisel tekib riigipoolne sotsiaalmaksu maksmise kohustus tagantjärele, kuid mitte rohkem kui taotluse esitamise kuule eelnenud kuue kalendrikuu. eest.
(1) Käesoleva määruse § 2 lõike 1 punktis 4 nimetatud isik esitab elukohajärgsele pensioniametile taotluse koos isikut tõendava dokumendi, abielutunnistuse, laste sünnitunnistuste ja tööraamatuga. Pensioniametil on õigus vajaduse korral nõuda täiendavaid dokumente, mis tõendavad taotleja vastavust § 2 lõike 1 punktis 4 sätestatud tingimustele.
(2) Käesoleva määruse § 2 lõike 1 punktides 1 või 2 nimetatud isik, kes ei saa sünnitushüvitist, lapsendamishüvitist, lapsehooldustasu või vanemahüvitist, esitab elukohajärgsele pensioniametile taotluse koos isikut tõendava dokumendi ja lapse või laste sünnitunnistustega. Paragrahvi 2 lõike 1 punktis 2 nimetatud isik lisab taotlusele täiendavalt tööraamatu. Pensioniametil on õigus vajaduse korral nõuda täiendavaid dokumente, mis tõendavad taotleja vastavust § 2 lõike 1 punkti 1 või 2 tingimustele.
(3) Käesoleva määruse § 2 lõike 1 punktis 3 nimetatud isik, kes ei saa hooldajatoetust, esitab elukohajärgsele pensioniametile taotluse koos isikut tõendava dokumendi, lapse sünnitunnistuse ja tööraamatuga. Pensioniametil on õigus vajaduse korral nõuda täiendavaid dokumente, mis tõendavad taotleja vastavust § 2 lõike 1 punkti 3 tingimustele.
(4) Käesoleva määruse § 2 lõike 1 punktis 6 nimetatud isik, kes ei saa seitsme- ja enamalapselise pere vanema toetust, esitab elukohajärgsele pensioniametile taotluse koos isikut tõendava dokumendi ja laste sünnitunnistustega. Pensioniametil on õigus vajaduse korral nõuda täiendavaid dokumente, mis tõendavad taotleja vastavust § 2 lõike 1 punkti 6 tingimustele.
§ 5. Tööturu piirkondlikule struktuuriüksusele esitatavad dokumendid
Käesoleva määruse § 2 lõike 2 punktis 7 nimetatud isik esitab Tööturuameti piirkondlikule struktuuriüksusele taotluse koos isikut tõendava dokumendi ja tööraamatuga. Tööturuameti piirkondlikul struktuuriüksusel on õigus vajaduse korral nõuda täiendavaid dokumente, mis tõendavad taotleja vastavust § 2 lõike 2 punktis 7 sätestatud tingimustele.
(1) Kui riigi, valla või linna kohustus maksta sotsiaalmaksu käesoleva määruse § 2 lõikes 1 või 2 või §-s 2 1 nimetatud isiku eest tekib või lõpeb aruandekuu kestel, arvutatakse maksmisele kuuluv sotsiaalmaksu summa proportsionaalselt kalendripäevade arvuga, mille eest riigil, vallal või linnal on kohustus sotsiaalmaksu maksta ning deklaratsioonis näidatakse riigi-, valla- või linnapoolse kohustuse tekkimise või lõppemise kuupäev.
(2) Käesoleva määruse § 2 lõigetes 1 ja 2 ning §-s 2 1 nimetatud asutused arvestavad aruandekuul iga isiku kohta maksmisele kuuluva sotsiaalmaksu summa ja esitavad Maksu- ja Tolliametile aruandekuule järgneva kuu 10. kuupäevaks vormi ESD. Vastavate infotehnoloogiliste võimaluste olemasolul esitatakse vorm ESD elektrooniliselt.
[RTL 2006, 56 1021 – jõust. 21.07.2006] – rakendatakse alates 1.07.2006
[RTL 2006, 56 1021 – jõust. 21.07.2006] – rakendatakse alates 1.07.200
(1) Sotsiaalministeerium, Sotsiaalkindlustusamet, Välisministeerium, lähetajaministeerium või selle valitsemisala asutus, Tööturuamet, Kaitseväe Peastaap, Vabariigi Presidendi Kantselei, Päästeamet, Kaitseressursside Amet ning valla- ja linnavalitsus kannavad Maksu- ja Tolliameti kontole üle deklaratsiooni järgi tasumisele kuuluva sotsiaalmaksu hiljemalt aruandekuule järgneva kuu 10. kuupäevaks.
(õ) 27.01.2009 12:50
(2) Taotluse deklaratsiooni alusel tasumisele kuuluva sotsiaalmaksu summa ülekandmiseks esitab kaitseväe väeosa Kaitseväe Peastaabile hiljemalt aruandekuule järgneva kuu 2. kuupäevaks. Taotluses näidatakse deklaratsiooni esitanud asutuse nimetus, aruandekuu nimetus, isikute arv, kelle eest riik sotsiaalmaksu maksab ja ülekandmisele kuuluv sotsiaalmaksu summa.
(1) Käesoleva määruse § 2 lõike 2 punktides 1, 8 ja 11 ning §-s 21 nimetatud isik teatab sotsiaalmaksu maksjale 10 päeva jooksul kirjalikult oma tööle asumisest või töötamise lõpetamisest, § 2 lõike 1 punktides 2, 3 ja 4 nimetatud isik teatab sellest elukohajärgsele pensioniametile ning § 2 lõike 2 punktis 7 nimetatud isik Tööturuameti piirkondlikule struktuuriüksusele.
(2) Käesoleva määruse § 2 lõike 2 punktides 1, 8 ja 11 nimetatud isik teatab sotsiaalmaksu maksjale 10 päeva jooksul kirjalikult oma abielu lahutamisest ning § 2 lõike 1 punktis 4 nimetatud isik teatab sellest elukohajärgsele pensioniametile.
(3) Käesoleva määruse § 2 lõike 2 punktides 8 ja 11 ning §-s 21 nimetatud isik teatab sotsiaalmaksu maksjale 10 päeva jooksul kirjalikult pensioni saamisest teisest Euroopa Majanduspiirkonna lepinguriigist või Eestiga sotsiaalkindlustuslepingu sõlminud riigist, § 2 lõike 1 punktis 3 nimetatud isik teatab sellest elukohajärgsele pensioniametile ning § 2 lõike 2 punktis 7 nimetatud isik Tööturuameti piirkondlikule struktuuriüksusele.
§ 7 lõike 1 paralleeltekst eemaldatud.
Alus: "Riigi Teataja seaduse" § 17 lõige 32 ja Rahandusministeeriumi 20. jaanuari 2009. aasta e-kiri.


text:
10. märts 2016(*)
Eelotsusetaotlus – Vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajanev ala – Õigusalane koostöö tsiviilasjades – Euroopa maksekäsu menetlus – Määrus (EÜ) nr 1896/2006 – Artiklid 17 ja 20 – Sellise kohtu kohustused, kes menetleb taotlust määrata kohus, kes on territoriaalselt pädev lahendama kohtuasja, mis tuleneb Euroopa maksekäsule kostja vastuväite esitamisest – Euroopa maksekäsu päritoluliikmesriigi kohtute pädevus – Määrus (EÜ) nr 44/2001 – Nõue, mis tuleneb õigusest saada määruse (EÜ) nr 261/2004 alusel hüvitist lennu hilinemise eest
Kohtuasjas C‑94/14,
mille ese on ELTL artikli 267 alusel Kúria (Ungari kõrgeim kohus) 27. veebruari 2014. aasta otsusega esitatud eelotsusetaotlus, mis saabus Euroopa Kohtusse samal päeval, menetluses
– Ungari valitsus, esindajad: M. Z. Fehér ja G. Szima,
– Euroopa Komisjon, esindajad: A.‑M. Rouchaud-Joët, A. Sipos ja M. Wilderspin,
olles 22. oktoobri 2015. aasta kohtuistungil ära kuulanud kohtujuristi ettepaneku,
1 Eelotsusetaotlus käsitleb seda, kuidas tõlgendada Euroopa Parlamendi ja nõukogu 12. detsembri 2006. aasta määrust (EÜ) nr 1896/2006, millega luuakse Euroopa maksekäsumenetlus (ELT L 399, lk 1).
2 Taotlus on esitatud Ühendkuningriigis asuva äriühingu Flight Refund Ltd (edaspidi „Flight Refund“) ja Saksamaal asuva äriühingu Deutsche Lufthansa AG (edaspidi „Deutsche Lufthansa“) vahelises kohtuvaidluses, mis käsitleb lennu hilinemise eest nõutud hüvitisest tulenevat nõuet.
3 Rahvusvahelise õhuveo nõuete ühtlustamise konventsioonile, mis sõlmiti Montréalis 28. mail 1999, kirjutas Euroopa Ühendus alla 9. detsembril 1999 ja see kiideti ühenduse nimel heaks nõukogu 5. aprilli 2001. aasta otsusega 2001/539/EÜ (EÜT L 194, lk 38; ELT eriväljaanne 07/05, lk 491; edaspidi „Montréali konventsioon“).
4 Montréali konventsiooni artiklis 19 „Hilinemine“ on ette nähtud:
5 Konventsiooni artikli 33 lõikes 1 on sätestatud:
6 Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. veebruari 2004. aasta määruse (EÜ) nr 261/2004, millega kehtestatakse ühiseeskirjad reisijatele lennureisist mahajätmise korral ning lendude tühistamise või pikaajalise hilinemise eest antava hüvitise ja abi kohta ning tunnistatakse kehtetuks määrus (EMÜ) nr 295/91 (ELT L 46, lk 1; ELT eriväljaanne 07/08, lk 10), artikli 5 „Tühistamine“ lõike 1 punktis c on ette nähtud, et lennu tühistamise korral on asjaomastel reisijatel üldjuhul õigus saada tegutsevalt lennuettevõtjalt hüvitist vastavalt määruse artiklile 7.
7 Määruse artiklis 6 „Hilinemine“ on ette nähtud tegutseva lennuettevõtja teatud kohustused, mis puudutavad asjaomastele reisijatele lennu hilinemise korral osutatavat abi.
8 Määruse artikli 7 „Õigus hüvitisele“ lõike 1 punktis c on sätestatud, et kui osutatakse sellele artiklile, saavad reisijad hüvitist kuni 600 euro ulatuses kõikide üle 3500 kilomeetri pikkuste lendude puhul.
Määrus nr 1896/2006
9 Määruse nr 1896/2006 põhjenduses 8 on märgitud:
„[…] [T]akistus[te tõttu] tõhusa õiguskaitse saamisele piiriüleste juhtumite korral […] on vaja ühenduse õigusakte, mis tagavad võlausaldajatele ja võlgnikele võrdsed võimalused kogu Euroopa Liidus.“
10 Määruse põhjenduses 10 on kirjas:
„Käesoleva määrusega kehtestatud menetlus peaks kujutama endast lisa‑ ja valikulist vahendit nõude esitajale, kellel on jätkuvalt võimalus kasutada siseriikliku õigusega sätestatud menetlust. Seega ei asenda ega ühtlusta käesolev määrus olemasolevaid mehhanisme vaidlustamata nõuete sissenõudmiseks siseriikliku õiguse alusel.“
11 Määruse põhjenduses 24 on märgitud:
„Ettenähtud ajavahemiku jooksul esitatud vastuväide peaks lõpetama Euroopa maksekäsumenetluse ja viima asja käsitlemise automaatselt üle tavaliseks tsiviilkohtumenetluseks, välja arvatud juhul, kui hageja on sõnaselgelt taotlenud sellisel juhul menetluse lõpetamist. Käesoleva määruse kohaldamisel ei peaks mõistet „tavaline tsiviilkohtumenetlus“ ilmtingimata tõlgendama siseriikliku õiguse tähenduses.“
12 Määruse nr 1896/2006 artiklis 1 on ette nähtud:
„1. Käesoleva määruse eesmärk on:
a) lihtsustada ja kiirendada menetlust ning vähendada menetluskulusid vaidlustamata rahalisi nõudeid käsitlevate piiriüleste juhtumite korral, luues Euroopa maksekäsumenetluse,
2. Käesolev määrus ei takista nõude esitajat esitamast nõuet artikli 4 tähenduses, kasutades selleks liikmesriigi õiguse või [liidu] õiguse alusel lubatud muud menetlust.“
13 Määruse artikli 2 lõikes 1 on määruse kohaldamisala määratletud järgmiselt:
„Käesolevat määrust kohaldatakse piiriüleste juhtumite korral tsiviil‑ ja kaubandusasjades igat liiki kohtutes või erikohtutes. Käesolev määrus ei laiene eelkõige maksu‑, tolli‑ või haldusasjadele ega riigi vastutusele, mis tuleneb riigi tegevusest või tegevusetusest riigivõimu teostamisel (acta iure imperii).“
14 Määruse artikli 5 lõikes 1 on „päritoluliikmesriik“ määratletud kui „liikmesriik, kus Euroopa maksekäsk on välja antud“.
15 Määruse nr 1896/2006 artikli 6 lõikes 1 on sätestatud, et määruse kohaldamisel määratakse kohtualluvus vastavalt asjaomastele liidu õigusnormidele, eelkõige nõukogu 22. detsembri 2000. aasta määrusele (EÜ) nr 44/2001 kohtualluvuse ja kohtuotsuste täitmise kohta tsiviil‑ ja kaubandusasjades (EÜT 2001, L 12, lk 1; ELT eriväljaanne 19/04, lk 42).
16 Määruse nr 1896/2006 artikli 7 lõike 2 punktis f on sätestatud, et Euroopa maksekäsu avalduses märgitakse kohtualluvuse alused.
17 Määruse artikli 16 lõigetes 1–3 on ette nähtud:
„1. Kostja võib päritoluriigi kohtule esitada vastuväite Euroopa maksekäsu suhtes, kasutades VI lisas toodud tüüpvormi F, mis edastatakse talle koos Euroopa maksekäsuga.
2. Vastuväide saadetakse 30 päeva jooksul alates maksekäsu kostjale kättetoimetamisest.
3. Kostja märgib vastuväites, et ta vaidlustab nõude, ilma et ta peaks seda põhjendama.“
18 Määruse artikli 17 „Vastuväite esitamise mõju“ lõigetes 1 ja 2 on sätestatud:
„1. Kui vastuväide esitatakse artikli 16 lõikes 2 sätestatud tähtaja piires, jätkub menetlus päritoluliikmesriigi pädevates kohtutes tavalise tsiviilkohtumenetluse korras, välja arvatud juhul, kui nõude esitaja on sõnaselgelt taotlenud sel juhul menetluse lõpetamist.
2. Üleminekut tavalisele tsiviilkohtumenetlusele lõike 1 tähenduses reguleerib päritoluliikmesriigi õigus.“
19 Määruse artikli 18 lõikes 1 on ette nähtud:
„Kui artikli 16 lõikes 2 sätestatud tähtaja jooksul, võttes arvesse aega, mis on piisav vastuväite kohalejõudmiseks, ei ole vastuväidet päritoluriigi kohtule esitatud, tunnistab kohus viivitamata Euroopa maksekäsu täidetavaks, kasutades VII lisas toodud tüüpvormi G. Kohus kontrollib kättetoimetamise kuupäeva.“
20 Määruse nr 1896/2006 artiklis 20 on ette nähtud „erandjuhtude läbivaatamine“. Täpsemalt on selle artikli lõikes 2 sätestatud, et „[p]ärast artikli 16 lõikes 2 sätestatud tähtaja möödumist on kostjal […] õigus taotleda Euroopa maksekäsu läbivaatamist päritoluliikmesriigi pädevas kohtus, kui käesolevas määruses sätestatud nõudeid arvesse võttes anti maksekäsk välja selgelt valesti, või muudel erandlikel asjaoludel“. Määruse artikli 20 lõikes 3 on ette nähtud, et kui kohus otsustab, et läbivaatamine on põhjendatud, muutub Euroopa maksekäsk tühiseks. Vastupidisel juhul jääb maksekäsk sama sätte kohaselt jõusse.
21 Määruse artiklis 26 „Seos siseriikliku menetlusõigusega“ on sätestatud:
„Kõiki menetlusküsimusi, mida käesolevas määruses eraldi ei käsitleta, reguleeritakse siseriikliku õigusega.“
22 Määruses nr 44/2001 sätestatud kohtualluvuse eeskirjad sisalduvad määruse II peatükis, artiklites 2–31. Määruse II peatüki 7. jaos „Kokkulepe kohtualluvuse kohta“ sisalduvas artiklis 24 on sätestatud:
23 1952. aasta III seaduses, mis käsitleb tsiviilkohtumenetluse seadustikku (a polgári perrendtartásról szóló 1952. évi III. törvény; edaspidi „tsiviilkohtumenetluse seadustik“), on sätestatud kohtualluvuse eeskirjad.
24 Tsiviilkohtumenetluse seadustiku §‑s 45 on sätestatud:
„1. Juhul kui lõplikest otsustest on tingitud sisulise või territoriaalse pädevuse vastuolu ja juhul kui on võimatu kindlaks teha territoriaalselt pädevat kohut või ka kui see kohus ei saa taandamise tõttu asja menetleda, tuleb kõigepealt määrata pädev kohus.
2. Kohtu määramiseks on pädev:
c) muudel juhtudel kui punktides a ja b viidatu – Kúria [(kõrgeim kohus)].“
2009. aasta L seadus maksekäsu kohta
25 2009. aasta L seaduse maksekäsu kohta (a fizetési meghagyásos eljárásról szóló 2009. évi L. törvény) § 59 lõike 1 kohaselt on määruses nr 1896/2006 ette nähtud Euroopa maksekäsu väljaandmise pädevus notaril.
26 Seaduse § 38 lõike 1 kohaselt edastab notar vastuväite saamise korral menetlustoimiku sellele kohtule, mida on nõude esitaja maksekäsu avalduses nimetanud.
27 Seaduse § 38 lõikes 3 on ette nähtud, et kui nõude esitaja ei ole kohut nimetanud, edastab notar toimiku sisuliselt ja territoriaalselt pädevale kohtule vastavalt tsiviilkohtumenetluse seadustiku §‑dele 29, 30 ja 40.
28 Eelotsusetaotlusest nähtub, et lepingu alusel loovutas reisija oma õiguse saada lennu hilinemise eest hüvitist Flight Refundile, mis on seda liiki hüvitiste sissenõudmisele spetsialiseerunud äriühing. Äriühing esitas Ungari notarile Euroopa maksekäsu avalduse Deutsche Lufthansa vastu. Flight Refund põhjendas oma 600 euro suurust põhinõuet asjaoluga, et tal on tulenevalt nõude loovutamisest õigus saada Deutsche Lufthansalt kahjuhüvitist selle eest, et lend LH 7626 – mis pidi notarile teada olevatel andmetel toimuma Newarki (Ameerika Ühendriigid) ja London Heathrow (Ühendkuningriik) lennujaama vahel – hilines enam kui kolm tundi.
29 Notar rahuldas avalduse ja andis Deutsche Lufthansa suhtes välja maksekäsu, ilma et ta oleks kindlaks teinud, kus on lepingu sõlmimise ja täitmise koht, kahjustava sündmuse toimumise paik, vedaja tegevuskoht, mille kaudu leping sõlmiti, ja lennu sihtkoht. Notar tunnistas ennast pädevaks maksekäsku välja andma Montréali konventsiooni artikli 33 alusel, põhjendusel, et Ungari on selle konventsiooni osalisriik.
30 Deutsche Lufthansa kasutas oma õigust esitada maksekäsule vastuväide ning väitis, et tema ei tegelenud selle lennuühenduse pakkumisega, millele Flight Refund maksekäsu avalduses viitas, vaid asjaomast ühendust pakkuv tegutsev lennuettevõtja on United Airlines, Inc.
31 Kuna Flight Refundi esindaja teatas notari ettepanekul, et ta ei oska nimetada siseriiklikku kohut, kellel Euroopa maksekäsumenetluse tavaliseks tsiviilkohtumenetluseks muutumise tõttu on pädevus asja lahendada, pöördus notar Kúria (kõrgeim kohus) poole, et viimane määraks territoriaalselt pädeva kohtu, sest tema ise ei suuda tsiviilkohtumenetluse seadustiku asjakohaste sätete ja talle teada olevate andmete põhjal pädevat kohut kindlaks teha.
32 Eelotsusetaotluse esitanud kohus otsustas menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule viis küsimust, mis puudutavad Montréali konventsiooni, määruse nr 44/2001 ja määruse nr 1896/2006 mitme sätte tõlgendamist. Eelotsusetaotlus saabus Euroopa Kohtusse 27. veebruaril 2014.
33 Flight Refund teatas 26. septembril 2014 Euroopa Kohtule, et ta oli 5. märtsi 2014. aasta kirjaga teavitanud eelotsusetaotluse esitanud kohut sellest, et tema nõue põhineb määrusel nr 261/2004, mitte Montréali konventsiooni sätetel. Eelotsusetaotluse esitanud kohtult täiendavate täpsustuste saamiseks otsustas Euroopa Kohus 21. oktoobril 2014 küsida kodukorra artikli 101 lõike 1 alusel sellelt kohtult selgitusi.
34 Vastuses, mis saabus Euroopa Kohtusse 26. novembril 2014, kinnitas eelotsusetaotluse esitanud kohus esiteks, et Flight Refund tugines oma nõude õigusliku alusena määruse nr 261/2004 artiklitele 6 ja 7, mitte Montréali konventsiooni sätetele. Seetõttu võttis eelotsusetaotluse esitanud kohus viiest esitatud küsimusest kolm tagasi ja sõnastas kahest allesjäänud küsimusest ühe ümber.
35 Teiseks rõhutas eelotsusetaotluse esitanud kohus, et tal ei ole asjaomase lennu kohta muud teavet kui see, mis on juba eelotsusetaotluses esitatud. Ta toonitas, et territoriaalselt pädeva kohtu määramise menetluses ei saa ta siseriikliku õiguse kohaselt asja sisu kohta rohkem teavet koguda.
36 Eelotsusetaotluse esitanud kohus väljendas lisaks kahtlust, kas rahvusvahelise kohtualluvuse eeskirjad on kohaldatavad Euroopa maksekäsumenetlusele, mis on algatatud määrusel nr 261/2004 põhineva nõude lahendamiseks. Eelotsusetaotluse esitanud leiab, et Euroopa maksekäsu välja andnud notar rikkus väljaandmisel määruse nr 1896/2006 artiklit 6, mille kohaselt ta oleks pidanud Ungari kohtute pädevuse küsimust analüüsima lähtuvalt määrusest nr 44/2001.
37 Kõnealune kohus soovib seega saada selgitusi küsimuses, kas käesoleval juhul on kohaldatavad Montréali konventsiooniga kehtestatud normid, määruse nr 44/2001 sätted või hoopis muud kohtualluvuse eeskirjad, nagu need, mis sisalduvad määruse nr 1896/2006 artikli 17 lõikes 1, milles on ette nähtud, et menetlus, mis tuleneb Euroopa maksekäsule kostja vastuväite esitamisest, jätkub maksekäsu päritoluliikmesriigi pädevates kohtutes. Ta palub samuti selgitada, millised järeldused tuleb teha sellest, kui ta tuvastab Ungari kohtute rahvusvahelise pädevuse olemasolu või puudumise.
38 Neil asjaoludel otsustas Kúria (kõrgeim kohus) esitada Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused:
„1. Kas Euroopa maksekäsku, mis on välja antud määruse [nr 1896/2006] eset eirates või asutuse poolt, millel puudub rahvusvaheline pädevus, saab omal algatusel läbi vaadata? Või kas vastuväitele järgnev kohtumenetlus tuleb pädevuse puudumise korral omal algatusel või taotluse alusel lõpetada?
2. Kas juhul, kui Ungari kohtutel on pädevus kohtuasja lahendada, tuleb asjakohast kohtualluvuse eeskirja tõlgendada nii, et kohtu määramisel peab Kúria [(kõrgeim kohus)] nimetama vähemalt ühe kohtu, kes isegi juhul, kui liikmesriigi menetlusnormide kohaselt sisuline ja territoriaalne pädevus puudub, on kohustatud vastuväitele järgneva kohtuasja sisuliselt lahendama?“
39 Saksamaa valitsus leiab, et eelotsusetaotlus on vastuvõetamatu. Valitsus väidab sellega seoses, et Flight Refundi veebisaidilt, millega ta tutvus 9. juunil 2014, ilmneb, et äriühing on oma veebilehe toimimise määramata ajaks peatanud ja et samal ajal peatas ta ka sissenõudmiseks esitatud hagidega seotud toimingute tegemise. Sel põhjusel teeb valitsus Euroopa Kohtule ettepaneku paluda eelotsusetaotluse esitanud kohtul edastada teavet oma poolelioleva menetluse seisu kohta.
40 Sellega seoses olgu meelde tuletatud, et väljakujunenud kohtupraktika kohaselt eeldatakse, et liidu õiguse tõlgendamist puudutavad küsimused, mida siseriiklik kohus on esitanud õiguslikus ja faktilises raamistikus, mille ta on määratlenud omal vastutusel ja mille paikapidavuse kontrollimine ei ole Euroopa Kohtu ülesanne, on asjakohased (kohtuotsused Fish Legal ja Shirley, C‑279/12, EU:C:2013:853, punkt 30, ning Verder LabTec, C‑657/13, EU:C:2015:331, punkt 29).
41 Seoses Saksamaa valitsuse esitatud vastuvõetamatuse väitega piisab aga tõdemisest, et eelotsusetaotluse esitanud kohus kinnitas oma vastuses Euroopa Kohtu palvele anda selgitusi, et ta jätkuvalt menetleb taotlust määrata kohus, kes on territoriaalselt pädev lahendama kohtuasja, mis tuleneb Euroopa maksekäsule kostja vastuväite esitamisest. Toimiku materjalide põhjal ei ole seega võimalik asuda seisukohale, et eelotsuse küsimuste asjakohasuse eeldust saaks käesoleval juhul kahtluse alla seada.
42 Seega on eelotsusetaotlus vastuvõetav.
43 Enne eelotsusetaotluse esitanud kohtu küsimuste analüüsima asumist tuleb märkida, et oma vastuses Euroopa Kohtu palvele anda selgitusi väljendas ta kahtlust asjakohaste õigusnormide suhtes, mida tuleb kohaldada selle kaalumisel, kas liikmesriigi kohtutel on rahvusvaheline pädevus lahendada kohtuasi, mis puudutab selle maksekäsu aluseks olevat nõuet, millele kostja esitas vastuväite, niisugustel asjaoludel nagu põhikohtuasjas, milles võlausaldaja on oma nõude õigusliku alusena tuginenud määruse nr 261/2004 artiklitele 6 ja 7. Täpsemalt palub eelotsusetaotluse esitanud kohus selgitada, kas niisuguses kontekstis on kohaldatavad õigusnormid, mis käsitlevad rahvusvahelist kohtualluvust ja on ette nähtud Montréali konventsiooni artiklis 33, või määruses nr 44/2001 ette nähtud õigusnormid.
44 Kõnealune kohus palub ka täpsustada määruse nr 1896/2006 artikli 17 lõike 1 kohaldamisala ning seda eelkõige küsimuses, kas seda sätet võiks tõlgendada nii, et see sisaldab kohtualluvuse eeskirja, mille kohaselt sõltumata määruses nr 44/2001 sätestatust on pädevus määruse artikli 5 punkti 1 tähenduses päritoluliikmesriigi kohtutel.
45 Sellega seoses on paslik esiteks meenutada Euroopa Kohtu väljakujunenud kohtupraktikat, mille kohaselt reisija õigus saada lennu hilinemise korral kindlasummalist ja ühetaolist hüvitist – mis tuleneb määruse nr 261/2004 artiklitest 5–7, millele Flight Refund käesoleval juhul tugineb – ei sõltu kahju hüvitamisest, mis on ette nähtud Montréali konventsiooni artiklis 19 (vt selle kohta kohtuotsused Rehder, C‑204/08, EU:C:2009:439, punkt 27, ning Nelson jt, C‑581/10 ja C‑629/10, EU:C:2012:657, punktid 46, 49 ja 55).
46 Seega, kuna ühelt poolt määruse nr 261/2004 ja teiselt poolt Montréali konventsiooni sätetel põhinevad õigused kuuluvad erinevatesse õiguslikesse raamistikesse, ei ole konventsioonis ette nähtud rahvusvahelise kohtualluvuse eeskirjad kohaldatavad avaldustele, mis on esitatud ainult määruse nr 261/2004 alusel, vaid need avaldused tuleb läbi vaadata määruse nr 44/2001 alusel (vt selle kohta kohtuotsus Rehder, C‑204/08, EU:C:2009:439, punktid 27 ja 28).
47 Mis puudutab teiseks eelotsusetaotluse esitanud kohtu esile toodud hüpoteesi, mida on mainitud käesoleva kohtuotsuse punktis 44, siis on Euroopa Kohus juba leidnud, et Euroopa maksekäsule kostja esitatud vastuväide, mille tagajärgi reguleerib määruse nr 1896/2006 artikli 17 lõige 1, ei saa kaasa tuua maksekäsu päritoluliikmesriigi kohtute pädevuse pikendamist määruse nr 44/2001 artikli 24 tähenduses ega tähendada seda, et vastuväite esitamisega – isegi kui vastuväites on esitatud kohtuasja sisu puudutavaid väiteid – on kostja nõustunud, et selle liikmesriigi kohtutel on pädevus lahendada vaidlustatud nõuet puudutav kohtuasi (vt selle kohta kohtuotsus Goldbet Sportwetten, C‑144/12, EU:C:2013:393, punktid 38, 41 ja 43).
48 Eespool toodut arvestades tuleb tõdeda, et oma küsimustega, mida on sobilik analüüsida koos, palub eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt selgitada, millised volitused ja kohustused on niisugusel kohtul nagu eelotsusetaotluse esitanud kohus tulenevalt liidu õigusest ja eelkõige määrusest nr 1896/2006 olukorras, milles kohus viib läbi Euroopa maksekäsu päritoluliikmesriigi territoriaalselt pädeva kohtu määramise menetlust ja analüüsib küsimust, kas selle liikmesriigi kohtutel on rahvusvaheline pädevus lahendada kohtuasi, mis puudutab selle maksekäsu aluseks olevat nõuet, millele kostja esitas ettenähtud tähtaja jooksul vastuväite.
49 Sellega seoses tuleb meelde tuletada, et määruse nr 1896/2006 artikli 1 lõike 1 punkti a kohaselt on määruse eesmärk eelkõige lihtsustada ja kiirendada menetlust ning vähendada menetluskulusid vaidlustamata rahalisi nõudeid käsitlevate piiriüleste juhtumite korral, luues Euroopa maksekäsumenetluse. Vastavalt artikli 2 lõikele 1 on määrus kohaldatav piiriüleste juhtumite korral tsiviil‑ ja kaubandusasjades igat liiki kohtutes.
50 Määrusega nr 1896/2006 reguleeritav erimenetlus ega määrusega taotletavad eesmärgid ei ole siiski kohaldatavad, kui maksekäsu aluseks olevad nõuded vaidlustatakse määruse artiklis 16 ette nähtud vastuväitega (vt selle kohta kohtuotsused eco cosmetics ja Raiffeisenbank St. Georgen, C‑119/13 ja C‑120/13, EU:C:2014:2144, punkt 39, ning Goldbet Sportwetten, C‑144/12, EU:C:2013:393, punktid 31 ja 42).
51 Käesoleval juhul on aga selge, et kostja esitas tema suhtes välja antud Euroopa maksekäsule määruse nr 1896/2006 artikli 16 lõikes 2 ette nähtud tähtaja jooksul vastuväite. Kuna artikli 17 lõige 1 on selle määruse ainus säte, mis reguleerib vastuväite tagajärgi, tuleb analüüsida, kas kõnealune säte võimaldab kindlaks teha niisuguse kohtu nagu eelotsusetaotluse esitanud kohus volitused ja kohustused sellistel asjaoludel, nagu on kõne all põhikohtuasjas, viidates nii sätte sõnastusele kui ka määruse ülesehitusele.
52 Oma sõnastuse kohaselt piirdub määruse nr 1896/2006 artikli 17 lõige 1 nõudmisega, et ettenähtud tähtaja jooksul kostja esitatud vastuväite korral jätkub menetlus automaatselt maksekäsu päritoluliikmesriigi pädevates kohtutes tavalise tsiviilkohtumenetluse korras, välja arvatud juhul, kui nõude esitaja on sõnaselgelt taotlenud sel juhul menetluse lõpetamist.
53 Mis puudutab määruse nr 1896/2006 ülesehitust, siis ilmneb määruse põhjendustest 8 ja 10 ning artiklist 26 nende koostoimes, et määrusega on kehtestatud Euroopa maksekäsumenetlus, mis kujutab endast lisa‑ ja valikulist vahendit nõude esitajale, ilma et määrusega oleks asendatud või ühtlustatud olemasolevaid mehhanisme vaidlustamata nõuete sissenõudmiseks siseriikliku õiguse alusel. Määrusega nr 1896/2006 on nimelt sissenõudmiseks kehtestatud ühtne vahend, mis tagab identsed tingimused võlausaldajatele ja võlgnikele kogu Euroopa Liidus, kuid samas on selles ette nähtud liikmesriikide menetlusõiguse kohaldamine kõikides menetlusküsimustes, mida määruses eraldi ei ole käsitletud.
54 Kuna määruse nr 1896/2006 ülesehitusest nähtub, et selle eesmärk ei ole liikmesriikide menetlusõigust ühtlustada, ja arvestades määruse artikli 17 lõike 1 piiratud kohaldamisala, mida on täpselt kirjeldatud käesoleva kohtuotsuse punktis 52, tuleb seda sätet niivõrd, kuivõrd selles on ette nähtud menetluse automaatne jätkumine kostja vastuväite korral, tõlgendada kooskõlas tavalise tsiviilkohtumenetluse normidega selles tähenduses, et kõnealuse sättega ei ole kehtestatud mingit konkreetset nõuet, mis puudutaks nende kohtute laadi, kus menetlus peab jätkuma, või õigusnorme, mida selline kohus peab kohaldama.
55 Sellest järeldub, et määruse nr 1896/2006 artikli 17 lõikes 1 ette nähtud nõuded on üldjuhul täidetud, kui kostja vastuväite esitamise tulemusel jätkub menetlus sellises kohtus nagu eelotsusetaotluse esitanud kohus, kes niisugustel asjaoludel nagu põhikohtuasjas analüüsib Euroopa maksekäsu päritoluliikmesriigi kohtute rahvusvahelist pädevust lahendada vaidlustatud nõuet puudutav kohtuasi tavalises tsiviilkohtumenetluses määruses nr 44/2001 sätestatu kohaselt.
56 Nagu kohtujurist oma ettepaneku punktis 72 aga märkis, ei võimalda määruse nr 1896/2006 artikli 17 lõige 1 ega ka selle määruse ükski teine säte kindlaks määrata niisuguse kohtu nagu eelotsusetaotluse esitanud kohus volitusi ja kohustusi sellistel asjaoludel nagu põhikohtuasjas. Kuna määruses nr 1896/2006 puudub sõnaselge säte, mis seda menetlusküsimust käsitleks, reguleerib seda küsimust vastavalt määruse artiklile 26 siseriiklik õigus.
57 Pealegi, kuna eelotsusetaotlusest nähtub, et eelotsusetaotluse esitanud kohus peab võtma seisukoha küsimuses, kas Euroopa maksekäsu päritoluliikmesriigi kohtutel on rahvusvaheline pädevus lahendada vaidlustatud nõuet puudutav kohtuasi, kohaldades selleks – nagu on märgitud käesoleva kohtuotsuse punktis 46 – määruses nr 44/2001 sätestatut, tuleb kontrollida kohustusi, mis selle kohtu jaoks kõnealusest määrusest võivad tuleneda.
58 Sellega seoses on selge, et määruse nr 44/2001 eesmärk ei ole ühtlustada nende kontrollikohustuse ulatust, mis lasuvad liikmesriikide kohtutel oma rahvusvahelise pädevuse kontrollimisel. Asjakohaste siseriiklike õigusnormide kohaldamine ei tohi siiski kahjustada määruse nr 44/2001 kasulikku mõju (vt kohtuotsus Kolassa, C‑375/13, EU:C:2015:37, punktid 59 ja 60 ning seal viidatud kohtupraktika).
59 Mis puudutab menetluse käigus järgimisele kuuluvaid nõudeid, siis tuleb samuti meelde tuletada, et kõik määruse nr 44/2001 sätted väljendavad kavatsust tagada, et määruse eesmärkide raames toimuvad kohtuotsuse tegemisega lõppevad menetlused kaitseõigusi järgides (vt selle kohta kohtuotsused G, C‑292/10, EU:C:2012:142, punkt 47, ning A, C‑112/13, EU:C:2014:2195, punkt 51 ja seal viidatud kohtupraktika).
60 Selles kontekstis tuleb rõhutada, et nii korrakohase õigusemõistmise eesmärk, millest määrus nr 44/2001 lähtub, kui ka vajadus austada kohtuniku autonoomsust tema ülesannete täitmisel, nõuavad, et kohus, kes peab võtma seisukoha rahvusvahelise kohtualluvuse küsimuses, saaks selle küsimuse analüüsimisel arvestada kogu tema käsutuses olevat teavet, sealhulgas – kui see on asjakohane – ka kostja esitatud vastuväiteid (vt selle kohta kohtuotsus Kolassa, C‑375/13, EU:C:2015:37, punkt 64).
61 Käesoleval juhul ilmneb eelotsusetaotlusest, et eelotsusetaotluse esitanud kohtul on päritoluliikmesriigi kohtute rahvusvahelise pädevuse küsimuse kohta üksnes andmed, mis nõude esitaja esitas Euroopa maksekäsu avalduses ja mis määruse nr 1896/2006 artikli 7 lõike 2 punkti f kohaselt võivad piirduda üksnes märkega rahvusvahelise kohtualluvuse aluste kohta, ilma et nõude esitaja oleks kohustatud selgitama, kuidas Euroopa maksekäsumenetluses esitatud nõue on seotud liikmesriigiga, kus ta avalduse esitas.
62 Selles kontekstis tuleb märkida, et Euroopa Kohtu käsutuses olev toimik ei võimalda kindlaks teha siseriiklikke õigusnorme, mis on eelotsusetaotluse esitanud kohtus toimuvale menetlusele kohaldatavad. Samas, kui see kohus oleks siseriikliku menetlusõiguse kohaselt kohustatud maksekäsu päritoluliikmesriigi kohtute rahvusvahelist pädevust hindama ainult lähtuvalt andmetest, mis nõude esitaja on Euroopa maksekäsu avalduses esitanud, ei saaks selline menetlus tagada ei määrusega nr 44/2001 kehtestatud kohtualluvuse eeskirjade kasulikku mõju ega kostja kaitseõigusi.
63 Siseriiklikud õigusnormid, mis on kohaldatavad käesolevas asjas eelotsusetaotluse esitanud kohtus toimuvale menetlusele, peavad nimelt võimaldama sellel kohtul rahvusvahelise kohtualluvuse küsimust analüüsida määruses nr 44/2001 sätestatu alusel, võttes arvesse kogu teavet, mida tal on selleks vaja, nagu märkis kohtujurist oma ettepaneku punktis 63, ning kuulates pooled sellega seoses vajaduse korral ära.
64 Kui see ei oleks nii, võiks kohus kas tõlgendada oma menetlusnorme nii, et need võimaldavad kõnealused nõuded täita, või määrata – nagu eelotsusetaotluse esitanud kohus ise välja pakkus – kohtu, kellel on sisuline pädevus lahendada sisuliselt selline nõue, nagu on kõne all põhikohtuasjas, tavalises tsiviilkohtumenetluses territoriaalselt pädeva kohtuna, kes sel juhul peab tegema otsuse oma rahvusvahelise pädevuse kohta lähtuvalt määruses nr 44/2001 sätestatud kriteeriumidest.
65 Lõpuks tuleb vastata eelotsusetaotluse esitanud kohtu küsimustele, mis puudutavad kohustusi, mis lasuvad tal tulenevalt Euroopa maksekäsu päritoluliikmesriigi kohtute pädevuse analüüsist, mille ta viis läbi käesoleva kohtuotsuse punktides 62 ja 63 märgitud asjaoludel.
66 Sellega seoses, kui kontrollimise tulemusel ilmneks, et Euroopa maksekäsu päritoluliikmesriigi kohtute pädevuse saab kindlaks teha määruse nr 44/2001 sätete alusel, ei saaks selline kohus nagu eelotsusetaotluse esitanud kohus ilma, et ta kahjustaks määruses ette nähtud selle õigusnormi kasulikku mõju, mille alusel pädevus kindlaks on määratud, lõpetada menetlust ainuüksi põhjusel, et ta ei suuda siseriikliku õiguse alusel kindlaks teha kohut, kellel on territoriaalne pädevus vaidlustatud nõue sisuliselt lahendada.
67 Eelotsusetaotluse esitanud kohus on nimelt kohustatud – nagu märkis Ungari valitsus oma kirjalikes seisukohtades – tõlgendama siseriiklikku õigust nii, et see võimaldab tal kindlaks teha või määrata kohtu, kellel on territoriaalne ja sisuline pädevus sisuliselt lahendada selle maksekäsu aluseks olev nõue, millele kostja esitas ettenähtud tähtaja jooksul vastuväite.
68 See, kui vaidlustatud nõude sisu puudutav kohtumenetlus lõpetataks, samas kui maksekäsu päritoluliikmesriigi kohtute pädevus on määruse nr 44/2001 alusel kindlaks tehtud, kahjustaks pealegi ka määruse nr 1896/2006 artikli 17 lõike 1 kasulikku mõju, kuna see säte nõuab, et kostja vastuväite korral jätkataks menetlust automaatselt maksekäsu päritoluliikmesriigi pädevates kohtutes.
69 Seevastu, kui päritoluliikmesriigi kohtud ei ole määruse nr 44/2001 alusel pädevad, ei ole vastupidi sellele, mida näib leidvat eelotsusetaotluse esitanud kohus, vaja analoogselt määruse nr 1896/2006 artikliga 20 omal algatusel analüüsida maksekäsku, millele kostja on õiguspäraselt vastuväite esitanud.
70 Sellega seoses ilmneb Euroopa Kohtu praktikast, et määruse nr 1896/2006 artiklis 20 ette nähtud maksekäsu läbivaatamise võimalused on kohaldatavad üksnes juhul, kui kostja ei ole määruse artikli 16 lõikes 2 ette nähtud tähtaja jooksul vastuväidet esitanud (vt selle kohta kohtuotsus Thomas Cook Belgium, C‑245/14, EU:C:2015:715, punktid 47 ja 48).
71 Lisaks, kuna sellist menetluslikku olukorda, nagu on kõne all põhikohtuasjas, reguleerib mitte määrus nr 1896/2006, vaid siseriiklik õigus, nagu nähtub käesoleva kohtuotsuse punktidest 55 ja 56, ei saa selle määruse sätted, sealhulgas artikkel 20, olla sellele olukorrale isegi analoogia alusel kohaldatavad (vt selle kohta kohtuotsus eco cosmetics ja Raiffeisenbank St. Georgen, C‑119/13 ja C‑120/13, EU:C:2014:2144, punkt 45).
72 Peale selle ei saa vastavalt määruse nr 1896/2006 artikli 18 lõikele 1 maksekäsk, millele kostja esitas ettenähtud tähtaja jooksul vastuväite, olla täidetav. Seega peab niisugune kohus nagu eelotsusetaotluse esitanud kohus tegema sellest, kui ta määruse nr 44/2001 alusel tuvastab Euroopa maksekäsu päritoluliikmesriigi kohtute pädevuse puudumise, järeldused, mis selliseks juhuks on ette nähtud siseriiklikus menetlusõiguses.
73 Kõigist eespool toodud kaalutlustest järeldub, et esitatud küsimustele tuleb vastata, et liidu õigust tuleb tõlgendada nii, et olukorras, milles kohus viib läbi Euroopa maksekäsu päritoluliikmesriigi territoriaalselt pädeva kohtu määramise menetlust, nagu põhikohtuasjas, ja analüüsib neil asjaoludel küsimust, kas selle liikmesriigi kohtutel on rahvusvaheline pädevus lahendada kohtuasi, mis puudutab selle maksekäsu aluseks olevat nõuet, millele kostja esitas ettenähtud tähtaja jooksul vastuväite:
– kuna määruses nr 1896/2006 ei ole selle kohtu volituste ja kohustuste kohta midagi märgitud, reguleerib neid menetlusküsimusi vastavalt määruse artiklile 26 kõnealuse liikmesriigi siseriiklik õigus;
– määrus nr 44/2001 nõuab, et Euroopa maksekäsu päritoluliikmesriigi kohtute rahvusvahelise pädevuse küsimus lahendataks menetlusnormide kohaselt, mis võimaldavad tagada määruse sätete kasuliku mõju ja kaitseõigused, olenemata sellest, kas kõnealuse küsimuse lahendab eelotsusetaotluse esitanud kohus või viimase määratud kohus, kellel on territoriaalne ja sisuline pädevus lahendada tavalises tsiviilkohtumenetluses niisugust nõuet, nagu on kõne all põhikohtuasjas;
– juhul kui niisugune kohus nagu eelotsusetaotluse esitanud kohus otsustab Euroopa maksekäsu päritoluliikmesriigi kohtute rahvusvahelise pädevuse üle ja järeldab, et määruses nr 44/2001 sätestatud kriteeriume arvestades on neil selline pädevus, kohustavad nimetatud määrus ja määrus nr 1896/2006 kohut tõlgendama siseriiklikku õigust nii, et see võimaldab tal kindlaks teha või määrata kohtu, kellel on territoriaalne ja sisuline pädevus asjaomane menetlus läbi viia, ning
– juhul kui niisugune kohus nagu eelotsusetaotluse esitanud kohus järeldab, et rahvusvaheline pädevus puudub, ei pea ta analoogselt määruse nr 1896/2006 artikliga 20 maksekäsku omal algatusel läbi vaatama.
74 Kuna põhikohtuasja poolte jaoks on käesolev menetlus eelotsusetaotluse esitanud kohtus pooleli oleva asja üks staadium, otsustab kohtukulude jaotuse siseriiklik kohus. Euroopa Kohtule seisukohtade esitamisega seotud kulusid, välja arvatud poolte kohtukulud, ei hüvitata.
Euroopa Liidu õigust tuleb tõlgendada nii, et olukorras, milles kohus viib läbi Euroopa maksekäsu päritoluliikmesriigi territoriaalselt pädeva kohtu määramise menetlust, nagu põhikohtuasjas, ja analüüsib neil asjaoludel küsimust, kas selle liikmesriigi kohtutel on rahvusvaheline pädevus lahendada kohtuasi, mis puudutab selle maksekäsu aluseks olevat nõuet, millele kostja esitas ettenähtud tähtaja jooksul vastuväite:
– kuna Euroopa Parlamendi ja nõukogu 12. detsembri 2006. aasta määruses (EÜ) nr 1896/2006, millega luuakse Euroopa maksekäsumenetlus, ei ole selle kohtu volituste ja kohustuste kohta midagi märgitud, reguleerib neid menetlusküsimusi vastavalt määruse artiklile 26 kõnealuse liikmesriigi siseriiklik õigus;
– nõukogu 22. detsembri 2000. aasta määrus (EÜ) nr 44/2001 kohtualluvuse ja kohtuotsuste täitmise kohta tsiviil‑ ja kaubandusasjades nõuab, et Euroopa maksekäsu päritoluliikmesriigi kohtute rahvusvahelise pädevuse küsimus lahendataks menetlusnormide kohaselt, mis võimaldavad tagada määruse sätete kasuliku mõju ja kaitseõigused, olenemata sellest, kas kõnealuse küsimuse lahendab eelotsusetaotluse esitanud kohus või viimase määratud kohus, kellel on territoriaalne ja sisuline pädevus lahendada tavalises tsiviilkohtumenetluses niisugust nõuet, nagu on kõne all põhikohtuasjas;

matches:
kohus
Kohus
kohus
kohus
§ 59
§ 38
§ 38
kohus
Kohus
kohus
kohus
kohus
kohus
kohus
kohus
kohus
kohus
Kohus
kohus
kohus
kohus
kohus
kohus
kohus
kohus
kohus
kohus
kohus
kohus
kohus
kohus
kohus
kohus
kohus
kohus
kohus
kohus
kohus
kohus
kohus
kohus


Huviala valdkondade kvaliteedi arendamise toetust saavate huviala valdkondade loetelu ning toetuse taotlemise, eraldamise ja eraldamisest keeldumise tingimused ja kord – Riigi Teataja
Huviala valdkondade kvaliteedi arendamise toetust saavate huviala valdkondade loetelu ning toetuse taotlemise, eraldamise ja eraldamisest keeldumise tingimused ja kord
Huviala valdkondade kvaliteedi arendamise toetust saavate huviala valdkondade loetelu ning toetuse taotlemise, eraldamise ja eraldamisest keeldumise tingimused ja kord - sisukord
§ 2 Toetust saavad huviala valdkonnad
§ 4 Taotluse hindamine, toetuse eraldamine ja eraldamisest keeldumine
§ 5 Lepingu sõlmimine, aruandlus ja kontroll
RT I, 28.06.2017, 29
Vastu võetud 21.06.2017 nr 21
Määrus kehtestatakse noorsootöö seaduse § 153 lõike 3 alusel.
Määrusega reguleeritakse huviala valdkondade kvaliteedi arendamise toetust (edaspidi toetus) saavate huviala valdkondade loetelu ning toetuse taotlemise, eraldamise ja eraldamisest keeldumise täpsemad tingimused ja kord.
§ 2. Toetust saavad huviala valdkonnad
Toetust antakse järgmistes huviala valdkondades:
1) loodus- ja täppisteadused ning tehnoloogia;
2) muusika;
4) sport;
5) tants;
6) üldkultuur.
(1) Toetust saab taotleda juriidiline isik või mitu juriidilist isikut ühiselt, kes esindavad huvihariduse või huvitegevuse läbiviijaid esindusühinguna.
(2) Esindusühing käesoleva määruse tähenduses on huvihariduse või huvitegevuse läbiviijaid esindav juriidiline isik, kelle põhikirjas on tegevusvaldkondadena määratletud huviharidus või huvitegevus ning kelle liikmeteks on huvihariduse või huvitegevuse läbiviijaid esindavad juriidilised isikud. Lisaks juriidilistele isikutele võib esindusühingusse kuuluda ka füüsilisi isikuid.
(3) Esindusühing saab esitada taotluse käesoleva määruse §-s 2 nimetatud huviala valdkondades.
(4) Taotlus peab olema koostatud vastava huviala valdkonna ühingute koostöös, mida tõendab nende vahel sõlmitud huviala valdkonna kvaliteedi arendamise koostöölepe.
(5) Ühise taotluse esitamisel peavad kõik taotlejad vastama käesoleva paragrahvi lõigetes 1 ja 2 kehtestatud tingimustele.
(6) Toetuse saamiseks järgmisel kalendriaastal esitab taotleja Haridus- ja Teadusministeeriumile elektroonilise taotluse 1. detsembriks Haridus- ja Teadusministeeriumi kodulehel avalikustatud vormil.
(7) Taotlus peab sisaldama järgmisi andmeid:
1) ülevaade huvialadest huviala valdkonnas;
2) ülevaade huvihariduse ja huvitegevuse pakkujate, juhendajate ja osalejate arvust huviala valdkonnas;
3) huviala valdkonna kvaliteediga seotud kitsaskohad ja võimalikud lahendused;
4) taotleja senine tegevus huviala valdkonnas, sh ulatus, sisu, esindatavate hulk ja senine rahastus;
5) kavandatavad tegevused huviala valdkonna kvaliteedi arendamiseks vastavalt käesoleva paragrahvi lõikele 8.
(8) Toetust saab taotleda järgmiste tegevuste rahastamiseks:
1) metoodikate arendamine;
2) koolituste pakkumine ja vahendamine;
3) huviala valdkonna näitajate ja vajaduste kogumine ning analüüsimine;
4) huviala valdkonna seisukohtade esindamine;
5) võrgustikutöö arendamine Eestis ja rahvusvaheliselt;
6) infovahetuse tagamine huviala valdkonna osapoolte vahel;
7) huviala valdkonna eetika, põhimõtete ja väärtuste tutvustamine.
(9) Taotlus peab sisaldama vähemalt kolme käesoleva paragrahvi lõikes 8 nimetatud tegevust.
§ 4. Taotluse hindamine, toetuse eraldamine ja eraldamisest keeldumine
(1) Toetus eraldatakse riigieelarves selleks ette nähtud vahendite ulatuses, lähtudes taotluse ja taotleja vastavusest:
1) noorsootöö seaduse §-le 4 ja § 153 lõigetele 1 ja 2;
2) noortevaldkonna strateegilistele eesmärkidele;
3) käesoleva määruse § 3 nõuetele.
(2) Iga käesoleva määruse § 2 punktides 1–5 nimetatud huviala valdkonna kohta toetatakse ühte taotlust. Käesoleva määruse § 2 punktis 6 nimetatud huviala valdkonnas toetatakse kuni kahte taotlust.
(3) Haridus- ja Teadusministeeriumil on õigus taotlejatelt vajadusel küsida lisateavet taotleja ja taotluse vastavuse kohta noorsootöö seaduses ja käesolevas määruses kehtestatud nõuetele.
(4) Taotluste hindamiseks kehtestab valdkonna eest vastutav minister käskkirjaga taotluste hindamise kriteeriumid ja hindamisjuhise.
(5) Taotluste hindamiseks moodustab valdkonna eest vastutav minister käskkirjaga nõuandava õigusega hindajate kogu. Hindajate kogu hindab esitatud taotlusi ja eelneva kalendriaasta toetuse kasutamise aruandeid ning teeb Haridus- ja Teadusministeeriumile hiljemalt 15. veebruariks toetuse eraldamise ja selle suuruse või toetuse eraldamisest keeldumise ettepanekud koos põhjendustega.
(6) Valdkonna eest vastutav minister otsustab käskkirjaga toetuse eraldamise või toetuse eraldamisest keeldumise, määrates toetuse eraldamisel konkreetsel kalendriaastal eraldatava toetuse suuruse.
(7) Toetuse mittesihipärase kasutamise või toetuse kasutamise aruande tähtaegselt esitamata jätmise korral on valdkonna eest vastutaval ministril õigus keelduda uue toetuse eraldamisest.
(8) Toetuse eraldamise või toetuse eraldamisest keeldumise otsusest teavitatakse taotlejat kirjalikult taasesitatavas vormis viie tööpäeva jooksul otsuse tegemisest arvates.
§ 5. Lepingu sõlmimine, aruandlus ja kontroll
(1) Toetuse saajaga sõlmib Haridus- ja Teadusministeerium või Eesti Noorsootöö Keskus igal kalendriaastal toetuse kasutamiseks lepingu.
(2) Toetuse saaja esitab hiljemalt 15. jaanuariks sisulise tegevuse aruande ja finantsaruande toetuse kasutamise kohta.
(3) Haridus- ja Teadusministeeriumil või Eesti Noorsootöö Keskusel on õigus kontrollida toetuse sihipärast kasutamist ning küsida vajadusel toetuse saajalt lisateavet.
Käesolev määrus jõustub 2017. aasta 1. juulil.