Paide linna heakorraeeskiri – Riigi Teataja
Paide linna heakorraeeskiri
Paide linna heakorraeeskiri - sisukord
§ 3 Heakorraalase töö korraldamine
§ 5 Põllumajandus-, metsandus- ja veoettevõtja kohustused heakorra tagamisel
§ 6 Remondi- ja ehitustöö tegija kohustused
§ 7 Ajutiste aiamaade kasutamine
§ 8 Aiamaa kasutamise lõpetamine
§ 9 Avaliku ürituse korraldaja kohustused
§ 10 Puude raiumine Paide linnas
§ 11 Tehnovõrgu omaniku ja haldaja kohustused heakorra tagamisel
§ 13 Keelatud tegevused Paide linna avalike kohtade kasutamisel
§ 16 Määrus jõustumine
RT IV, 26.10.2018, 13
Määrus kehtestatakse kohaliku omavalitsuse korralduse seaduse § 22 lõike 1 punktide 6 ja 361 alusel.
(1) Paide linna heakorraeeskiri (edaspidi eeskiri) on kohustuslikuks täitmiseks kõigile Paide linna (edaspidi linn) territooriumil elavatele, viibivatele ja tegutsevatele isikutele ning kinnis- või vallasvara omanikele.
(2) Eeskirja eesmärk on tagada linnas puhtus, heakord ja elanike turvalisus.
1) omanik – kinnisasja omanik või valdaja;
2) kinnistu – kinnistusraamatusse kantud kinnisasi (maatükk koos selle oluliste osadega);
3) risustamine – igasugune materjalide, jäätmete või muu kinnistule ebakorrapäraselt laiali laotamine ehk olukord, mis erineb piirkonna üldisest heakorrastatusest;
4) haljasala – regulaarselt hooldatav piiratud suurusega (enamasti visuaalselt korraga haaratav) loodusliku või rajatud taimkattega ala, mille kujundus on inimese poolt loodud või mõjutatud ning on laiema üldkasutatava ala kujunduse osa;
5) heakorratööde teostaja – avalik- või eraõiguslik juriidiline isik või füüsiline isik, kellele käesoleva eeskirjaga on pandud kohustus täita heakorratöid;
6) avalik koht – see osa linna territooriumist, mis on antud üldiseks kasutamiseks või mis tegelikult on üldkasutatav ning kuhu on vaba juurdepääs kõigil inimestel;
7) kohusterritoorium – see osa tiheasustusala ühiskasutatavast territooriumist, mis sõiduteeäärsetel kinnistutel jääb kinnistu pikkuselt kinnistu ja sõidutee vahele;
8) heakorratöö – tolmu, liiva, prahi, jäätmete, lume ja jää koristamine, lume- ja libedusetõrje, muru ja rohu niitmine, lehtede riisumine, heki pügamine, teedel liikumist takistavate puude ja põõsaste okste lõikamine, k.a mahalangenud puude koristamine;
9) eriolukord – ilmastikuoludest tulenev teeolude oluline halvenemine;
10) asula – lahkmejoontega piiratud haja- või tiheasustusega ala. Asulateks on linnad, külad, alevid ja alevikud;
11) tiheasustusala – maa-ala, mis on kehtestatud üldplaneeringuga detailplaneeringu kohustusega alaks määratud;
12) muru – lõigatud rohi ja rohuala. Rohuna käsitletakse käesoleva määruse tähenduses rohumaad, rohustut, samuti mõistetakse rohu all heintaimede üldnimetust ja rohttaimedest taimkatet;
13) tee – liiklusseaduses välja toodud mõistes;
14) illegaalne grafiti – omaniku ja Paide Linnavalitsuse kui ametiasutuse (edaspidi ametiasutus) loata ehitisele ja selle olulistele osadele (näiteks seintele-, piirdeaiale, pingile, kõnniteele, ühissõiduki peatuse ootepaviljonile, kommunikatsiooni ehitisele ning ühistranspordisõidukitele) kantud kritseldused ja joonistused;
15) romusõiduk – sõiduk, millel puuduvad selle mehaanilised osad või kereosad või autoklaasid või rattad ja mis oma välimusega riivab linna esteetilist väljanägemist või rikub linna puhtust ja heakorda (näiteks takistab heakorra- ja teehooldustöid);
16) tuleohtlik aeg – Päästeameti peadirektori vastavas õigusaktis sätestatud periood, mil keelatakse küttekoldevälise tule tegemine.
§ 3. Heakorraalase töö korraldamine
(1) Heakorraalast tööd korraldab Paide Linnavalitsuse linnamajandusosakond, kes oma korraldava tegevusega on kohustatud tagama:
1) avalike ja munitsipaalomandis olevate territooriumide (teed, tänavad, haljasalad, pargid jne) korrashoiu, sõlmides selleks vastavaid lepinguid, tehes ettekirjutusi ja määrates kohustusi;
2) avalikes kohtades vajalikul arvul prügikastide ja -konteinerite paigaldamise ning regulaarse tühjendamise;
3) üldkasutatavas supelrannas heakorra ja rannainventari olemasolu;
4) tänavatel ja teedel eestikeelsete tänava (tee) siltide paigaldamise ja korrashoiu;
5) avalikes kohtades olevate pinkide, prügikastide, sotsiaal-, kultuuri-, spordi- ja mängurajatiste paigalduse ja hoolduse.
(2) Kinnistu ja sellega piirneva kohusterritooriumi heakorratöid korraldab kinnistu omanik.
1) hoidma korras oma kinnistu territooriumi ja kinnistu piirdeaia ning rakendama meetmeid talle kuuluva kinnistu reostamise ja risustamise vältimiseks. Vältima kinnistult pori ja prahi ning tolmu kandumist sõidu-, kõnniteele ning naaber kinnistule. Kui reostajat või risustajat ei ole võimalik kindlaks teha, peab ala korrastama selle omanik;
2) tegema heakorratöid kinnistuga külgneval või piirneval kohusterritooriumil. Vajaduse korral tuleb kohusterritooriumi heakorratöid teha ka korduvalt päeva jooksul;
3) tegema heakorratöid kinnistuga piirneval kõnniteel;
4) tiheasustusalal hoidma kõnniteed, trepid ja läbipääsud puhtad prahist, lumest ja jääst ning vajadusel teostama libedusetõrjet;
5) tegema vajaduse korral umbrohutõrjet, niitma muru ja rohu (lubatud maksimaalne kõrgus on 15 cm), pügama hekki ja põõsaid ning korraldama puuokste kärpimist, mis kasvavad väljapoole kinnistu piire ja varjavad liikluskorraldusvahendit, takistavad jalakäija või sõiduki liiklemist. Hajaasustuse piirkonna õuemaa kõlviku ulatuses ja tiheasutusala piirkonnas korraldama rohu niitmise selliselt, et rohu kõrgus ei ületa 15 cm;
6) kinnistu rohumaal peab olema rohi/hein niidetud vähemalt üks kord suve jooksul;
7) hoidma korras ehitised ja nende juurde kuuluvad elemendid ning ehitusprojekti kohaselt viimistletud hoonete fassaadid (sh krohvikahjustused). Avatäited (aknad, uksed) peavad olema terved ja tagama, et ehitistesse ei ole võõrastel isikutel juurdepääsu. Fassaadile on keelatud paigaldada elemente või tehnilisi seadmeid, mis ei vasta ehitusprojektile;
8) tihe- ja hajaasustusalal mittekasutatava ehitise omanik on kohustatud tagama hoone ohutuse ümbruskonnale (sh vältima hoone varisemisohtlikkust, sulgema sissepääsud hoonesse ja võimaluse korral ka krundile), tagama hoone juurde kuuluva kinnistu heakorra;
9) omama kinnistul jäätmete paigutamiseks nõuetele vastavat prügikonteinerit, kindlustama selle õigeaegse tühjendamise ja väljaveo selleks ettenähtud kohta ning pesema ja desinfitseerima seda;
10) kinnitama hoone tänavapoolse seina või kinnistu piirde külge nähtavale kohale sildi hoone numbriga ning tagama numbri nähtavuse;
11) kõrvaldama ehitiselt lume, jääpurikad, varisemisohtlikud kivid, plaadid jms ning tagama ohu korral ja ohu kõrvaldamise tööde ajal tänaval ja kõnniteel ohutu liiklemise, piirates ohuala ajutise piirdeaiaga. Piirdeaed paigaldatakse viisil, mis tagab selle püsivuse. Piirdeaia paigaldamine ei vabasta käesolevas sättes nimetatud ohu kõrvaldamise kohustusest. Pärast töö lõpetamist tuleb ümbrus heakorrastada;
12) tiheasustusalal kõrvaldama ehitistelt omavoliliselt paigaldatud kuulutused, teated ja reklaami ning kirjutised, kritseldused, grafiti jms;
13) tagama heitvee ja fekaalide kogumismahuti korrasoleku, veepidavuse, hermeetilise sulgumise, õigeaegse tühjendamise ja ümbruse hooldamise;
14) omama ja säilitama (5 aastat) heitvee äravedu ja kogumismahuti tühjendamist (purgimist) tõendava dokumentatsiooni;
15) prügikonteinerite paigaldamine avalikku kohta peab olema kooskõlastatud ametiasutusega või kinnistu omanikuga;
16) hoidma korras jäätmekonteinerite hoiukohad ja juurdepääsuteed nendeni vabad.
§ 5. Põllumajandus-, metsandus- ja veoettevõtja kohustused heakorra tagamisel
§ 6. Remondi- ja ehitustöö tegija kohustused
Remondi- ja ehitustöö tegija on kohustatud:
1) varustama ehitusobjekti korraliku piirdega, mis tagab möödujate ohutuse ja väldib kõrvaliste isikute sattumist objektile;
2) vältima objektilt pori ja prahi ning tolmu kandmist sõidu- ja kõnniteele ning naaberkinnistule, kattes selleks objekti tööpinna kattega alates tellingute paigaldamisest ning rajades veoste vedamise alale kõvakattega sõidupinna. Kindlustada ehitusobjekti territooriumilt väljuvate sõidukite rehvide puhtuse;
3) hoidma korras ja puhastama objekti juurdepääsutee. Ehitusmaterjali mahalaadimine ja ladustamine üldkasutatavale territooriumile on lubatud erandkorras ametiasutuse loa alusel;
§ 7. Ajutiste aiamaade kasutamine
Paide linna territooriumil antakse elanikele köögivilja kasvatamiseks ajutiselt kasutada munitsipaalomandis olevad maad (edaspidi aiamaa), kusjuures:
1) aiamaa kasutusluba antakse avalduse alusel Paide Linnavalitsuse (edaspidi linnavalitsus) poolt tähtajaga kuni kolm aastat;
2) kasutaja on kohustatud hoidma aiamaa ja sellega piirneva ala umbrohust ja prahist puhtana. Taimekasvatusperioodi lõppedes tuleb aiamaa koristada, jäätmed kompostida või vedada prügilasse. Ajavahemikul 1. oktoobrist kuni 1. maini on lubatud tuulevaikse ilmaga aiamaa küntud või kaevatud pinnasel põletada oksi, lehti ja taimejäänuseid;
3) aiamaa servad tuleb niita vähemalt kaks korda aastas 2 m ulatuses;
4) aiamaale on lubatud püstitada kerge konstruktsiooniga ja korraliku välimusega kileehitisi või klaaskasvuhooneid;
5) aiamaa kasutajatel on keelatud visata orgaanilist või muud prahti väljapoole oma aiamaa piire ning hoida teeäärsetel köögiviljamaadel sõnnikuhunnikuid, veepaake ja -tünne.
§ 8. Aiamaa kasutamise lõpetamine
(1) Aiamaa kasutuse ennetähtaegseks lõpetamiseks esitab kasutaja avalduse ametiasutusele.
(2) Ametiasutus võib seoses vajadusega aiamaadena kasutusel olevat maad kasutada muul otstarbel ja lepingu lõpetada teatades maa kasutajale sellest ette vähemalt kuus kuud. Vegetatsiooniperioodil ei saa lepingut lõpetada enne saagi koristamist.
(3) Kui aiamaad ei kasutata heaperemehelikult võib linnavalitsus maa kasutamise õiguse lõpetada, teatades sellest ette üks kuu.
(4) Maakasutuse lõpetamisel ei hüvitata senisele kasutajale tema poolt istutatud marjapõõsaste või viljapuude ning kileehitiste ega klaaskasvuhoonete maksumust.
§ 9. Avaliku ürituse korraldaja kohustused
Avaliku ürituse korraldaja peab maa-ala, kus üritus korraldati, puhastama hiljemalt kaheksa tunni jooksul pärast ürituse lõppemist või avaliku ürituse korraldamise loal määratud tähtajaks.
§ 10. Puude raiumine Paide linnas
Puude raiumisel lähtuda Paide linna üksikpuu raiumise tingimustest ja korrast.
§ 11. Tehnovõrgu omaniku ja haldaja kohustused heakorra tagamisel
2) hoidma tehnovõrgu seisundis, mis tagab liiklusohutuse ja teekatte korrasoleku tehnovõrgu kohal, kusjuures kaevuluuk peab olema teekattega või haljasalaga ühes tasapinnas;
§ 13. Keelatud tegevused Paide linna avalike kohtade kasutamisel
Paide linna avalikes kohtades on keelatud:
1) risustada ja reostada territooriumi ja ehitisi, sealhulgas avalikus kohas maha sülitada, urineerida ja roojata, loopida prahti, suitsukonisid jms, ja teha illegaalset graffitit (näiteks hoone seintele, piirdeaiale, mänguväljakule, prügikastile, pingile, teele, ühissõiduki peatuse ootepaviljonile, kommunikatsiooniehitisele, ühistranspordi sõidukile jne) või kahjustada ehitisi ja objekte muul viisil;
2) kahjustada, lõhkuda või paigaldada ümber pargi- või muud avalikku kohta paigaldatud inventari (jäätmekonteinereid, lillekast, pink, valgusti vms);
3) rajada haljastust, istutada puid ja põõsaid, paigaldada lillevaase ja -kaste, jäätmekonteinereid, pinke, piirdeid, kuulutustahvleid ning teisi teisaldatavaid väikevorme ilma ametiasutuse loata;
5) ladustada ja hoida kütte-, ehitus- või muid materjale väljaspool kinnistu piiri või korratult õue tänavapoolses osas, laduda neid vastu piirdeaedu või puid. Erandkorras on lubatud tahke kütuse, ehitusmaterjali jms mahalaadimine üldkasutatavale maa-alale tingimusel, et ei takistata jalakäijate ega sõidukite liiklust ning materjal teisaldatakse ja territoorium heakorrastatakse 24 tunni jooksul. Avalikes kohtades ehitusmaterjali ladustamine peab olema ametiasutusega kooskõlastatud;
6) parkida romusõidukit (sõidukõlbmatut sõidukit) avalikul teel, parklas või muul üldkasutataval alal;
7) pesta sõidukit linna siseveekogude vahetus läheduses või reostada veekogu muul moel;
8) risustada veekogusid ja nende kaldaid;
9) põletada jäätmeid ja kulu, välja arvatud oksad ning kütta koldeid ohtliku või õhku saastava küttega;
10) ladustada sõnnikut avalikult kasutatavale teele lähemal kui 20 m;
11) sõita spordirajatistel (sh suusa-, jooksu- ja terviseradadel) mootorsõidukitega (v.a raja või rajatise hoolduseks tehtavad sõidud);
12) sõita mootorsõidukitega või parkida neid ja haagist jalgteel, hooldus- ja haljasalal, pargis, laste mänguväljakul, staadionil ja teistes kohtades, mis pole selleks ette nähtud (v.a omaniku või haldaja loal);
13) sõita pinnatud ja asfaltkattega teedel roomikmasinate ja teiste teekatet lõhkuvate mehhanismidega või kahjustada avalikult kasutatava tee teekatet ja katendit mis tahes viisil;
14) teha lõket avalikus või selleks mitte ettenähtud kohas ning Päästeameti kooskõlastuseta. Kooskõlastus peab sisaldama lõkke tegemise asukohta ning vastutava isiku kontaktandmeid;
15) paigutada lund ja jääd kõnni- või kergliiklusteele kinnistute hooldustööde teostamise käigus, v.a juhul, kui liiklejatele jääb vähemalt 1,1 m käiguruumi ning loopida lund sõiduteele. Erandkorras on lubatud heakorratööde käigus lume paigutamine kõnniteele tingimusel, et jalakäijate liiklemine korraldatakse ohutult ümber ja lumi teisaldatakse 24 tunni jooksul;
16) kuhjata kloriidisegust liiva või lund puude ümber, paigutada kloriidisegust puistematerjali või muud prahti metsa, haljasalale või mujale selleks mitteettenähtud kohta;
17) kloppida riiet ja vaipa korterelamu rõdul, aknal ja uksel, asetada korterelamu akna välisküljele sinna mitte sobivaid esemeid (v.a lillekonteinerid, termomeetrid ja jõulukaunistused) ning toiduaineid, kuivatada pesu rõdu või lodža piirdest kõrgemal;
18) lasta reovett sademevee kraavi või -kanalisatsiooni ning reostada või risustada neid muul viisil, samuti ajada sademevee kraav kinni või paigutada torusse ilma ametiasutuse kooskõlastuseta;
19) paigaldada või ümber tõsta pinke, tõkkepiirdeid, teadetetahvleid, viitasid, vitriine ja muid väikevorme avalikus ruumis ilma ametiasutuse kooskõlastuseta;
20) paigaldada prügikonteinereid, küttepuid ja ehitusmaterjale väljaspool kinnistu piire, kui see pole kooskõlastatud ametiasutusega. Samuti on keelatud paigutada neid õues korratult, laduda vastu kasvavaid puid ja piirdeaedu;
21) paigutada avalikku prügikonteinerisse selleks sobimatuid esemeid, nagu näiteks vedelaid jäätmeid, kivi- või betoonijäätmeid, puisteliiva, hõõguvat sütt, tulist tuhka ja radioaktiivseid või teisi ohtlikke jäätmeid, samuti jätta sulgemata prügikonteineri kaas;
22) kasutada mürkainet ja pestitsiide kasutuseeskirja ja ohutuseeskirja vastaselt;
23) tekitada ülenormatiivset müra, vibratsiooni või tolmu;
24) omavoliliselt välja panna teadet või kuulutust selleks mitteettenähtud avalikku kohta.
(1) Eeskirja täitmise üle teostab järelevalvet ametiasutus.
(2) Kui eeskirja rikkumisega põhjustati oht inimese elule või tervisele või looduskeskkonnale, vastutab rikkuja kohaliku omavalitsuse korralduse seaduse § 662 sätestatud korras.
(1) Paide Linnavolikogu 18.05.2006 määrus nr 17 „Paide linna heakorraeeskirja kehtestamine“ tunnistatakse kehtetuks.
(3) Roosna-Alliku Vallavolikogu 27.03.2008 määrus nr 6 „Roosna-Alliku valla heakorra eeskiri“ tunnistatakse kehtetuks.
§ 16. Määrus jõustumine


Võru linna aasta õpetaja statuut – Riigi Teataja
Võru linna aasta õpetaja statuut
Võru linna aasta õpetaja statuut - sisukord
§ 2 Tunnustuse omistamise alused
§ 4 Kandidaatidele esitatavad nõuded:
§ 5 Aasta õpetaja tunnustuse omistamine
RT IV, 19.04.2017, 11
Vastu võetud 14.11.2007 nr 61
RT IV, 14.11.2012, 2
10.04.2013 RT IV, 19.04.2013, 6 22.04.2013
12.04.2017 RT IV, 19.04.2017, 4 01.05.2017
Määrus kehtestatakse „Kohaliku omavalitsuse korralduse seaduse“ § 14 lõige 1 alusel.
Käeolev statuut reguleerib Võru linna aasta õpetaja tunnustuse (edaspidi tunnustus) määramise alused ja korra.
§ 2. Tunnustuse omistamise alused
(1) Tunnustuse omistamise eesmärgid:
1) tähtsustada õpetaja rolli;
2) tõsta esile edukate pedagoogide tegevust;
3) tunnustada Võru linna koolide, huvikoolide ja lasteaedade õpetajaid, kelle töö ja isiklik eeskuju on oluliselt kaasa aidanud noorte kujunemisele mitmekülgselt arenenud isiksusteks ning kelle tegevus on positiivselt mõjutanud haridusasutuste, Võru linna ja piirkonna arengut.
(2) Aasta õpetaja tunnustus omistatakse kuni viiele õpetajale järgmistes kategooriates:
1) kolm Aasta Õpetajat;
2) üks Aasta Noor Õpetaja;
3) üks Aastate Õpetaja.
(3) Sobivate kandidaatide puudumisel võib jätta mõnes kategoorias tunnustuse omistamata.
(1) Kandidaate võivad esitada kõik juriidilised ja füüsilised isikud.
(2) Taotlused põhjendatud ettepanekutega (käesoleva määruse lisa "Aasta õpetaja nimetuse omistamise taotlus") esitatakse haridusasutusele 15. juuniks.
[RT IV, 19.04.2017, 4 - jõust. 01.05.2017]
(3) Laekunud ettepanekuid hindab hoolekogu või eraõigusliku haridusasutuse juhatus ja esitab Võru Linnavalitsusele (edaspidi linnavalitsus) kuni kolm aasta õpetaja kandidaati, kuid mitte enam kui ühe kandidaadi igast kategooriast.
(4) Heaks kiidetud taotlused esitatakse linnavalitsusele 31. augustiks.
§ 4. Kandidaatidele esitatavad nõuded:
(1) Aasta Õpetaja nimetusele kandideerija on õpetaja:
1) kellel on eelmisel õppeaastal väljapaistvad töötulemused õpilaste/laste innustamisel, saavutamaks parimaid võimetekohaseid tulemusi ja/või
2) kes on oluliselt kaasa aidanud õpilaste/laste kujunemisele töökateks ning aktiivseteks ja/või
3) kes on tegelenud pidevalt enesetäiendusega, osalenud arendustegevuses ja projektide töös ning tutvustanud oma töökogemusi töökohas või väljaspool.
(2) Aasta Noore Õpetaja nimetusele kandideerija on kuni kaheksa aastase tööstaažiga õpetaja:
1) kellel on eelmisel õppeaastal väljapaistvad töötulemused õpilaste/laste innustamisel saavutamaks parimaid võimetekohaseid tulemusi ja/või
3) kes on tegelenud pidevalt enesetäiendusega ning osalenud arendustegevuses ja projektide töös.
[RT IV, 19.04.2013, 6 - jõust. 22.04.2013]
(3) Aastate Õpetaja on vähemalt 30-aastase staažiga pedagoog, kelle aastatepikkune tegevus on kõrgelt hinnatud õpilaste/laste, lapsevanemate ja kolleegide poolt ning kelle elutöö on positiivselt mõjutanud haridusasutuse, Võru linna ja piirkonna arengut.
§ 5. Aasta õpetaja tunnustuse omistamine
(1) Kandidaate hindab linnavalitsuse korraldusega moodustatud 5-liikmeline komisjon, mille koosseisu kuulub ka Võru Linnavolikogu hariduskomisjoni liige.
(2) Komisjoni põhimääruse kinnitab linnavalitsus.
(3) Komisjon esitab oma seisukoha aasta õpetaja tunnustuse omistamiseks Võru Linnavalitsusele 20. septembriks.
(4) Aasta õpetaja tunnustuse saajad kinnitab linnavalitsus korraldusega.
(5) Aasta õpetajaid tunnustatakse meene ja preemiaga, mille määrab linnavalitsus.
(6) Tunnustus antakse üle õpetajate päeva üritusel.
(1) Aasta õpetaja tunnustuse saajate kohta peetakse arvestust Võru Linnavalitsuses.
(2) Määrus jõustub 01. jaanuaril 2008. a.
Lisa Aasta õpetaja nimetuse omistamise taotlus


Õpilaste sõidu haridusasutusse ja tagasi korraldamine ning sõidukulu hüvitamise kord – Riigi Teataja
Õpilaste sõidu haridusasutusse ja tagasi korraldamine ning sõidukulu hüvitamise kord
Õpilaste sõidu haridusasutusse ja tagasi korraldamine ning sõidukulu hüvitamise kord - sisukord
§ 4 Sõidukulu hüvitamine
§ 5 Ühiskaardi taotlemine
§ 6 Sõidukulu hüvitamise taotlemine ja maksmine
§ 7 Sõidukulude hüvitamise erijuhud
RT IV, 31.08.2018, 10
Vastu võetud 28.08.2018 nr 25
Määrus kehtestatakse kohaliku omavalitsuse korralduse seaduse § 22 lg 1 p 5 ja ühistranspordiseaduse § 35 lg 2 alusel.
(1) Käesoleva määrusega reguleeritakse rahvastikuregistri andmetel Rõuge vallas (edaspidi vald ) elavatele statsionaarses õppevormis põhiharidust ja üldkeskharidust omandavatele õpilastele transpordi korraldamine ja sõidukulude hüvitamine kodu ja elukohajärgse kooli vahel.
(2) Sõidukulud hüvitatakse õppetöö perioodil.
1) valla õpilasliin- liinid, millel teostatakse õpilaste transporti kindlatel kellaaegadel põhikoolides õppivatele kooli teeninduspiirkonna õpilastele;
2) sõidutoetus - õpilaste õppeasutusse ja õppeasutusest koju sõidu kulude hüvitamine;
3) ühiskaart - kaart, mis annab õiguse sõita avaliku teenindamise lepingute alusel teostatavate maakonna- ja naabermaakonda ühendavatel bussiliinidel.
(1) Vallavalitsus sõlmib vajadusel õpilasliine teenindavate vedajatega vastavalt riigihanke tulemustele hankelepingu.
(2) Õpilasliinide sõiduplaanid avalikustatakse valla veebilehel ja valla koolide veebilehtedel.
(3) Õpilasliini sõiduplaani võib muuta, kui vedajat ja lapsevanemaid on teavitatud.
(4) Õpilasliinidega võivad lisaks tasuta sõita lasteaialapsed koos täiskasvanud saatjaga koolieelsesse lasteasutusse tingimustel, et koolieelne lasteasutus jääb õpilasliini marsruudile ning bussis on vabu kohti.
§ 4. Sõidukulu hüvitamine
(1) Kui õpilane, kelle koolitee on pikem kui 3 kilomeetrit, ei saa kasutada Rõuge valla põhikooli sõiduks ühistransporti või valla õpilasliini ja kasutab selleks vanemate poolt organiseeritud transporti (sõiduauto), hüvitatakse sõit igakuiselt õpilase elukohast lähimasse Rõuge valla kooli. Hüvitise suuruse arvutamise aluseks on läbitud kilometraaž ja keskmine kütusekulu, mille kinnitab vallavalitsus korraldusega.
(2) Rahvastikuregistri andmetel Rõuge vallas elavatele, kuid väljaspool valda asuvates põhikoolides õppivatele õpilastele kompenseeritakse sõidukulud kooli ja koolist koju nende elukohast lähima põhikoolini esitatud taotluse ja sõidupiletite alusel, juhul kui koolitee on pikem kui 3 kilomeetrit ning õpilasliini kasutamine ei ole võimalik.
(3) Võru maakonnas üldkeskharidust omandatavatele õpilastele tagatakse sõidusoodustuse õigus ühiskaardiga.
(4) Väljaspool Võru maakonda üld keskharidust omandavale õpilasele sõidukulu hüvitamisel seatakse piirang hüvitatavate sõidukordade arvule ning hüvitatakse kaks sõidukorda nädalas sõidupiletite alusel.
(5) Kui elukohajärgse kohaliku omavalitsuse territooriumil ei ole võimalik korraldada koolivälise nõustamismeeskonna soovituse kohast õpet, loob vald koostöös teiste koolide ja nende pidajatega õpilasele hariduse omandamise võimalused ning korraldab transpordi või hüvitab õpilase sõidukulud taotluse alusel. Hüvitise suuruse arvutamise aluseks on läbitud kilometraaž ja keskmine kütusekulu, mille kinnitab vallavalitsus korraldusega.
§ 5. Ühiskaardi taotlemine
(1) Ühiskaardi taotlemiseks esitab õpilane või õpilase seaduslik esindaja taotluse haridus- ja kultuuriosakonnale.
(2) Ühiskaart hüvitatakse taotlejale ühekordselt.
§ 6. Sõidukulu hüvitamise taotlemine ja maksmine
(1) Taotluse õpilase sõidukulude hüvitamiseks esitab õpilase seaduslik esindaja või õpilane.
(2) Käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud isikul tuleb hüvitise taotlemiseks esitada haridus- ja kultuuriosakonnale vormikohane taotlus.
(3) Sõidukulu hüvitamiseks esitatakse taotlus hiljemalt järgneva kuu 20. kuupäevaks koos bussipiletite või kütusekulu dokumendiga. Kuludokumentidel peab olema loetav kuupäev ja hind.
(4) Haridus- ja kultuuriosakond kontrollib taotluse sisu ja õppetöös osalemist EHIS-e andmete alusel ja esitab finantsosakonnale väljamaksmiseks.
(7) Sõidukulu hüvitamise taotluste vormid kinnitab vallavalitsus.
§ 7. Sõidukulude hüvitamise erijuhud
Käesolevas määruses reguleerimata erijuhtumite puhul otsustab sõidukulude hüvitamise vallavalitsus kirjaliku taotluse alusel.
(1) Varstu Vallavolikogu 15.09.2015 määrus nr 14 „Õpilaste sõidutoetuse määramise ja väljamaksmise kord“ tunnistatakse kehtetuks.
(2) Rõuge Vallavolikogu 29.09.2010 määrus nr 22 „Õpilaste sõidukompensatsiooni määramise ja väljamaksmise kord“ tunnistatakse kehtetuks.
(3) Haanja Vallavolikogu 25.02.2010 määrus nr 5 „Õpilaste sõidusoodustused“ tunnistatakse kehtetuks.
(4) Mõniste Vallavolikogu 30.12.2011 määrus nr 1-1.5/12 „Õpilaste sõidutoetuse taotlemise ja andmise kord“ tunnistatakse kehtetuks.


Strateegilise kauba sisse- ja väljaveo ning transiidi seadus – Riigi Teataja
Strateegilise kauba sisse- ja väljaveo ning transiidi seadus
RT I 1999, 57, 597
Vabariigi Presidendi 30. juuni 1999. a otsusega nr 605
(1) Käesoleva seadusega reguleeritakse strateegilise kauba Eesti tolliterritooriumile sisse- ja sealt väljavedu ning transiiti läbi Eesti tolliterritooriumi.
(2) Relvade ja laskemoona Eesti tolliterritooriumile sissevedu, samuti relvade üksikeksemplaride väljavedu Eestist või transiiti läbi Eesti tolliterritooriumi reguleeritakse käesoleva seadusega niivõrd, kuivõrd see ei ole reguleeritud teiste seadustega. Relvade ja laskemoona väljavedu Eestist ja transiiti läbi Eesti tolliterritooriumi reguleeritakse käesoleva seaduse või välislepinguga.
(1) Strateegiline kaup käesoleva seaduse mõistes on riiklikku või rahvusvahelist julgeolekut ohustada võiv:
1) sõjaliseks otstarbeks kasutatav kaup, see tähendab vastavad ained, materjalid, vahendid, seadmed, süsteemid ja nende komponendid, tarkvara ja tehnoloogia;
2) nii tsiviil- kui ka sõjaliseks otstarbeks kasutatav kaup (edaspidi kahesuguse kasutusega kaup).
(2) Strateegiliseks kaubaks loetakse ka teenuseid, mis on seotud sõjaliseks otstarbeks kasutatavate kaupade või kahesuguse kasutusega kaupade väljatöötamise, tootmise, kasutamise, hooldamise või sõjalise planeerimisega ning mida osutatakse:
1) Eesti territooriumilt välisriigi territooriumile või välisriigi territooriumilt Eesti territooriumile;
2) Eesti territooriumil välisriigi teenusetarbijale või välisriigi territooriumil Eesti teenusetarbijale;
3) Eesti juriidilisest isikust teenuseosutaja poolt majandustegevuse kaudu välisriigi territooriumil või välisriigi juriidilisest isikust teenuseosutaja poolt majandustegevuse kaudu Eesti territooriumil;
4) Eesti füüsilisest isikust teenuseosutaja poolt välisriigi territooriumil viibides ja välisriigi füüsilisest isikust teenuseosutaja poolt Eesti territooriumil viibides.
(3) Strateegiliste kaupade nimekiri kehtestatakse Vabariigi Valitsuse määrusega.
§ 3. Strateegilise kauba sisse- ja väljaveo ning transiidi kontrolli komisjon
(1) Strateegilise kauba sisse- ja väljaveo ning transiidi kontrolli komisjon (edaspidi komisjon) väljastab, pikendab ning tunnistab kehtetuks strateegilise kauba Eesti tolliterritooriumile sisse- ja sealt väljaveo ning transiidiga seonduvaid, käesoleva seaduse § 4 lõigetes 1 ja 3 nimetatud dokumente, samuti kontrollib oma tegevuses osalevate asutuste kaudu nende dokumentide kasutamist ning käesoleva seaduse § 4 lõikes 3 nimetatud dokumentide väljastamise korral strateegilise kauba sihtotstarbelist kasutamist.
(2) Kui kaup ei ole strateegiline kaup või kui selle suhtes on kehtestatud erand vastavalt käesoleva seaduse § 4 lõikele 2, väljastab komisjon taotlejale sellekohase õiendi.
(3) Komisjonil on õigus saada oma ülesannete täitmiseks vajalikku informatsiooni ametiasutustelt ning kõigilt füüsilistelt ja juriidilistelt isikutelt, kes taotlevad § 4 lõigetes 1 või 3 nimetatud dokumente.
(4) Komisjon moodustatakse ning selle põhimäärus kinnitatakse Vabariigi Valitsuse määrusega. Komisjoni kuuluvad Kaitseministeeriumi, Majandusministeeriumi, Välisministeeriumi, Kaitsepolitseiameti, Politseiameti ja Tolliameti esindajad. Komisjoni juhib välisminister või tema poolt määratud esindaja.
§ 4. Strateegiliste kaupade sisse- ja väljaveo ning transiidiga seonduvad dokumendid
(1) Strateegiliste kaupade nimekirjas olevate kaupade Eesti tolliterritooriumile sisse- või sealt väljavedu või transiit läbi Eesti tolliterritooriumi, samuti nende kaupade sissetoimetamine vabatsooni või väljatoimetamine vabatsoonist võib toimuda ainult ühekordse eriloa -- sisse- või väljaveolitsentsi või transiidiloa -- alusel ning selles määratud tingimustel.
(2) Vabariigi Valitsus võib oma määrusega ette näha erandeid, mil käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud litsentsi või luba ei ole vaja, kui need puudutavad:
1) kahesuguse kasutusega kaupade ajutist sisse- või väljavedu või transiiti, juhul kui kauba omanik ei vahetu, või
2) Kaitseministeeriumi valitsemisalasse kuuluvate lahingurelvade ja nende oluliste osade, laskemoona ja lahingumoona ajutist sisse- või väljavedu või alalist sissevedu.
(3) Eesti Vabariigis või välisriigis strateegiliseks kaubaks loetava kauba Eesti tolliterritooriumile sisseveoks või sisseveetud kauba kättesaamise kinnitamiseks väljastatakse kauba lähteriigi asjaomasele asutusele esitamiseks, kui ta seda nõuab, järgmisi dokumente:
1) rahvusvaheline impordisertifikaat -- dokument, mis sisaldab Eesti füüsilisest või juriidilisest isikust importija kinnitust, et ta kohustub kauba näidatud väärtuses ja koguses Eestisse sisse vedama ning seda mitte ümber adresseerima ega taas välja vedama sellekohase litsentsi või kirjaliku loata, ja komisjoni kinnitust selle kohta, et Eestis tagatakse kauba kasutuse järelevalve;
2) lõppkasutaja sertifikaat -- dokument, mis sisaldab Eesti füüsilisest või juriidilisest isikust importija kinnitust, et ta kohustub kauba näidatud väärtuses ja koguses Eestisse sisse vedama, kasutama seda ainult näidatud otstarbel ning seda mitte ümber adresseerima ega taas välja vedama sellekohase litsentsi või kirjaliku loata, ja komisjoni kinnitust selle kohta, et Eestis tagatakse kauba kasutuse järelevalve;
3) kauba kättesaamise tõend -- dokument, mis sisaldab Eesti füüsilisest või juriidilisest isikust importija kinnitust, et ta on kauba lähteriigi eksportija saadetud kauba näidatud väärtuses ja koguses Eestis kätte saanud ning kohustub seda mitte ümber adresseerima ega taas välja vedama sellekohase litsentsi või kirjaliku loata, ja komisjoni kinnitust selle kohta, et Eestis tagatakse kauba kasutuse järelevalve.
(4) Käesoleva paragrahvi lõigetes 1 ja 3 nimetatud dokumentide väljastamisest keeldutakse, kui:
1) kauba vedu asjaomasesse riiki või lõppkasutajale on vastuolus Eesti Vabariigi rahvusvaheliste kohustustega;
2) on olemas oht, et kaupa võidakse sihtriigis kasutada inimõiguste rikkumiseks, siseriikliku või rahvusvahelise ebastabiilsuse suurendamiseks, ümber adresseerida või ebasoovitavatel tingimustel taas välja vedada;
3) kauba sisse- või väljavedu või transiit ohustab Eesti Vabariigi huve või julgeolekut;
4) kauba sisse- või väljavedu või transiit võib ohustada keskkonda või inimeste tervist;
5) kauba suhtes kehtivad käesoleva seaduse §-s 6 nimetatud piirangud.
(5) Käesoleva paragrahvi lõigetes 1 ja 3 nimetatud dokumendid tunnistatakse kehtetuks:
1) nende dokumentide kaotamise korral;
2) uute asjaolude ilmnemisel, millest teadmise korral nende dokumentide taotluste läbivaatamise ajal oleks nende dokumentide väljastamisest keeldutud, juhul kui väljastatud dokumente pole kauba sisse- või väljaveo või transiidi eesmärgil veel jõutud kasutada.
(6) Käesoleva paragrahvi lõigetes 1 ja 3 nimetatud dokumentide taotlemise, väljastamise, pikendamise ja kehtetuks tunnistamise kord, taotluse menetlemise tähtajad ning strateegilise kauba üle tollipiiri toimetamise kord ja tähtajad kehtestatakse Vabariigi Valitsuse määrusega.
(7) Käesoleva paragrahvi lõigetes 1 ja 3 nimetatud dokumentide vormid kehtestatakse välisministri määrusega.
§ 5. Strateegiliste kaupade sisse- ja väljaveo ning transiidiga seonduvate dokumentide kehtivuse tähtajad
(1) Sisse- ja väljaveolitsentsi kehtivusaeg on kuni üks aasta, transiidiloa kehtivusaeg kuni üks kuu ning nende kehtivusaega võib pikendada dokumendi saaja põhjendatud taotluse korral üks kord niisama pikaks perioodiks.
(2) Rahvusvahelise impordisertifikaadi, lõppkasutaja sertifikaadi või kauba kättesaamise tõendi kehtivusaeg on kuni kuus kuud.
§ 6. Sisse- ja väljaveo ning transiidi piirangud
1) strateegilise kauba väljavedu Eesti tolliterritooriumilt ning selle transiit läbi Eesti tolliterritooriumi riikidesse, mille suhtes kehtivad ÜRO Julgeolekunõukogu kehtestatud sanktsioonid;
2) strateegilise kauba väljavedu Eesti tolliterritooriumilt ning selle transiit läbi Eesti tolliterritooriumi kriisikolletesse. Kriisikollete all mõistetakse käesolevas seaduses piirkondi, kus on sõda või sõjaoht, kodusõda või relvastatud konflikt;
3) rahvusvahelise impordisertifikaadi, kauba kättesaamise tõendi või lõppkasutaja sertifikaadi alusel Eestisse sisseveetavate kaupade ümberadresseerimine või taasväljavedu sellekohase kirjaliku loata, olenemata sellest, kas see kaup on strateegiline kaup;
4) isikuvastaste maamiinide, tuuma-, bakterioloogiliste (bioloogiliste) või keemiarelvade ning nende valmistamiseks kasutatavate materjalide, riist- ja tarkvara ning tehnoloogia väljavedu või transiit läbi Eesti tolliterritooriumi ja teenuste osutamine nende artiklite valmistamisel, olenemata sihtriigist.
(2) Käesoleva paragrahvi lõike 1 punkte 2 ja 3 ei kohaldata välisriikide suhtes, kellega Eesti Vabariik on sõlminud sellekohase välislepingu.
§ 7. Informatsiooni kasutamine
(1) Kui kauba valdajal või printsipaalil on informatsiooni, mis annab alust arvata, et Eestisse sisseveetavat, Eestist väljaveetavat või transiitkaupa kavatsetakse kasutada massihävitusrelvade või tavarelvade arendamiseks või tootmiseks, on ta kohustatud sellest informeerima komisjoni, olenemata sellest, kas need kaubad kuuluvad strateegiliste kaupade nimekirja või mitte.
(2) Strateegilise kauba sisse- ja väljaveo ning transiidiga seotud informatsiooni strateegilise kauba valdaja kohta võib avalikustada ainult käesolevas seaduses ettenähtud juhtudel.
(3) Käesoleva paragrahvi lõikes 2 sätestatud piirang ei takista:
1) kasutada informatsiooni või seda vahetada käesoleva seaduse § 3 lõikes 4 nimetatud valitsusasutuste vahel, et kontrollida strateegilise kauba sisse- ja väljavedu ning transiiti;
2) kasutada informatsiooni kohtueelses menetluses, kohtumenetluses või kohtuotsuse täitmiseks;
3) edastada informatsiooni rahvusvahelistele organisatsioonidele või välislepingute täitmise üle järelevalvet teostavatele asutustele, juhul kui Eesti on võtnud kohustuse anda neile aru strateegiliste kaupade sisse- ja väljaveo ning transiidi kohta.
Järelevalve strateegilise kauba sisse- ja väljaveo ning transiidi üle toimub vastavalt tolliseadusele (RT I 1998, 3, 54; 36/37, 552; 51, 756; 1999, 10, 156), arvestades käesolevast seadusest tulenevaid erisusi.
§ 9. Strateegiliste kaupade sisse- ja väljaveo ning transiidiga seonduvate dokumentide tagastamine
Kasutamata jäänud sisse- või väljaveolitsentsi, transiidiloa, rahvusvahelise impordisertifikaadi, kauba kättesaamise tõendi või lõppkasutaja sertifikaadi peab kauba eksportija, importija või printsipaal komisjonile tagastama koos kirjaliku selgitusega, miks seda ei kasutatud.
(1) Kauba eksportija, importija või printsipaal vastutab selle eest, et strateegilise kauba sisse- või väljavedu või transiit toimub käesoleva seaduse ja muude õigusaktidega kehtestatud korras ja vastavuses talle antud, käesoleva seaduse § 4 lõigetes 1 või 3 nimetatud dokumentidega.
(2) Käesoleva seaduse ja selle alusel vastuvõetud õigusaktide rikkumise korral kohaldatakse kuriteo tunnuste puudumisel haldusvastutust tolliseaduse § 69 järgi.
§ 11. Kriminaalkoodeksi muutmine
Kriminaalkoodeksi (RT 1992, 20, 288; RT I 1999, 38, 485) § 1871 muudetakse ning sõnastatakse järgmiselt:
«§ 1871. Strateegilise kauba kohta valeandmete esitamine või teabe varjamine
Valeandmete esitamise või teabe varjamise eest strateegilise kauba sisse- või väljaveolitsentsi, transiidiloa, rahvusvahelise impordisertifikaadi, lõppkasutaja sertifikaadi või kauba kättesaamise tõendi taotlemisel -- karistatakse rahatrahvi või vabadusekaotusega kuni kahe aastani.»
§ 12. Relvaseaduse muutmine
Relvaseaduse (RT I 1995, 62, 1056; 1997, 93, 1564) §-s 46 tehakse järgmised muudatused:
«(1) Relvade ja laskemoona sisse- ja väljavedu ning transiit toimub käesoleva seaduse, tolliseaduse (RT I 1998, 3, 54; 36/37, 552; 51, 756; 1999, 10, 156) ja strateegilise kauba sisse- ja väljaveo ning transiidi seaduse ning nende alusel välja antud õigusaktidega sätestatud korras.»;
«(4) Teenistus- ja tsiviilrelvade või nende oluliste osade või laskemoona väljavedu ja transiit toimub strateegilise kauba sisse- ja väljaveo ning transiidi seaduse või välislepingu alusel.»
§ 13. Strateegilise kauba välja- ja transiitveo seaduse kehtetuks tunnistamine
Strateegilise kauba välja- ja transiitveo seadus (RT I 1994, 30, 466) tunnistatakse kehtetuks.


text:
Tõendamiskoormis maksukohustuse väljaselgitamisel - Pluss
Tõendamiskoormis maksukohustuse väljaselgitamisel
http://www.nc.ee/?id=11&tekst=RK/3-3-1-65-13
Riigikohtu 03.03.2014 lahend nr 3-3-1-65-13
HKMS § 215 lg 3
HKMS § 51 lg 4
Maksuhaldur kohustas maksuotsusega üht äriühingut tasuma käibemaksu ja tulumaksu. Äriühing esitas maksuotsuse tühistamiseks kaebuse halduskohtusse. Halduskohus jättis kaebuse rahuldamata, misjärel esitas ärihing apellatsioonkaebuse. Ringkonnakohus tühistas maksuotsuse tulumaksu määramise osas. Nii äriühing kui ka Maksu- ja Tolliamet esitasid ringkonnakohtu otsuse peale kassatsioonkaebuse.
Käibemaksukohustuse väljaselgitamisel lasub põhjendatud kahtluse korral täiendava tõendamise koormus maksukohustuslasel. Maksukohustuslane peab oma ettevõtlust ja maksuarvestust korraldama nii, et põhjendatud kahtlusteks poleks alust või sellise kahtluse tekkimisel oleks täiendavate tõendite esitamisega võimalik kahtlus hajutada või vähemalt näidata, et maksukohustuslane on järginud hoolsusnõudeid. Näiteks nimetatud kaasuses ei olnud äriühingu käitumine kooskõlas äris tavapärase hoolsuse nõuetega ega mõistlik, mistõttu olid maksuotsus ja kohtuotsused käibemaksukohustuse osas põhjendatud ja õiged.
Käibemaksuseaduse (KMS) § 4 lg 1 p 1 alusel loetakse käibeks teenuse osutamist ettevõtluse käigus ja KMS-i § 11 lg 1 punktide 1 ja 2 alusel on teenus saadud päeval, mil toimus teenuse osutamine või selle eest tasumine. Neis sätetes peetakse silmas konkreetse, oluliste tunnuste abil identifitseeritava teenuse osutamist.
Tulumaksukohustuse kindlaksmääramine hindamise teel on teenuste osutamise eest tehtud väljamaksete puhul võimalik üksnes erandina. Näiteks selles kaasuses puudusid asjaolud, mis toonuks kaasa maksusumma hindamise teel määramise võimaluse ja vajalikkuse teenuste väidetava osutamise eest tehtud väljamaksete osas. Tulumaksu määramisel on oluline, kas ostja pidi teadma, et tegemist pole tegeliku müüjaga. Kui ostja pidi teadma, et tegemist pole tegeliku müüjaga, on tulumaksu määramine põhjendatud, kui ostja aga ei pidanudki teadma, et tegemist pole tegeliku müüjaga, on tulumaksu määramine põhjendamatu sellest hoolimata, kui hiljem selgub, et müüjana märgitud isik ei saanud olla tegelik müüja. "Pidi teadma" tähendab tulumaksu määramisel sellist olukorda, kus puuduvad otsesed tõendid, et ostja teadis, et tegemist pole tegeliku müüjaga, kuid kaudsed tõendid ja asjaolud kogumis näitavad äris mõistlikult käituvale isikule seda veenvalt. Üldjuhul ei lasu kauba saamisel ostjal kohustust tuvastada kauba kättetoimetaja volituste ulatust ning arvel märgitud äriühingu esindamise õigust. Seetõttu ei ole nimetatud asjaolu "teadma pidamise" tuvastamiseks piisav. Küll võivad kogutud ja maksuotsuses kajastatud asjaolud kogumis olla piisavad, näitamaks, et äris mõistlikult käituv isik pidi teadma, et arvetel märgitud äriühingute puhul ei ole tegemist tegelike müüjate või teenuse osutajatega.
Halduskohtumenetluse seadustiku (HKMS) § 51 lg 4 kohaselt juhul, kui menetlusosaline esitab avalduse pärast selleks kohtu määratud tähtaja möödumist või viidatud paragrahvi lõigetes 1–3 sätestatut rikkudes, menetleb kohus seda üksnes juhul, kui see ei põhjusta kohtu arvates menetluse viibimist või menetlusosaline põhistab, et hilinemiseks oli mõjuv põhjus. HKMS-i § 51 lg 4 sõnastusest nähtuvalt ei ole üksnes avalduse hilinenult esitamise fakt avalduse menetlemata jätmiseks piisav.
Riigikohus tühistas ringkonnakohtu otsuse resolutsiooni osaliselt.

matches:
§ 215
§ 51
§ 4
§ 11
§ 51
kohus
§ 51
Riigikohus


1-16-10503/150 Riigikohtu kriminaalkolleegium 21.12.2018
KrMS § 269 lg 2 p 6
KrMS § 199 lg 1 p 6
Isegi kui ringkonnakohus on eelmenetluses jaatanud põhjendamatult kohtumenetluse poolel kaebeõiguse olemasolu ja võtnud määruskaebuse ekslikult menetlusse, on ta ka hiljem õigustatud jätma määruskaebuse läbi vaatamata. (p 32)
KrMS § 385 p-s 20 sisalduva piirangu kohaselt pole kohtumenetluses kohtumenetluse poole taotluse lahendamise kohta tehtud määrus üldjuhul määruskaebe korras vaidlustatav (v. a samas sättes nimetatud erandid). Olukorras, kus prokuratuur vaidlustas maakohtu määruse, millega lõpetati kaitsjate taotlusel süüdistatava suhtes kriminaalmenetlus KrMS § 274 lg 1 ja § 199 lg 1 p 6 alusel, on tegemist kohtumenetluse poole taotluse lahendamise määruse vaidlustamisega. Ainuüksi niisuguse sõnastusliku kattuvuse tõttu ei saa maakohtu lahendit käsitada KrMS § 385 p 20 mõttes mittevaidlustatava määrusena, sest välja tuleb selgitada kõnealuse edasikaebepiirangu kehtestamisega taotletud tegelik eesmärk (vt nt RKKKm 3-1-1-86-14, p 11.1). (p 33)
Kohtumenetluse poole taotluse lahendamise kohta tehtav määrus on olemuslikult menetlust korraldava sisuga lahend, mis ei mõjuta kohtuasja lõplikku lahendamist. KrMS §-s 385 ette nähtud piiranguid loetakse proportsionaalseks muu hulgas põhjusel, et selles paragrahvis nimetatud vaidlusküsimusi saab (vähemalt põhimõtteliselt) tõstatada ka hiljem – kohtuotsuse peale esitatavas apellatsioonis või kassatsioonis. KrMS § 385 p-s 20 sisalduva piirangu eesmärk on seega välistada selliste määruste vaidlustamine, millega lahendatakse korralduslikke üksikküsimusi, sest nende otsustuste eraldi vaidlustamine pole otstarbekas ja võib takistada menetluse jätkamist. Kui tegemist on kriminaalasjas tehtava lõpliku lahendiga, tuleb kaebeõiguse puudumise proportsionaalsuse hindamisel lisaks silmas pidada konkreetse lahendi tegemisele seatud nõudeid. (Vt nt RKKKm 1-17-1205/147, p 26 ja 3-1-1-113-10, p 7.) (p 34)
KrMS § 199 lg 1 p-s 6 märgitud asjaoludel kriminaalmenetluse lõpetamine välistab süüdistatava suhtes kriminaalasja arutamise jätkamise ja seega ei ole tegemist üksikküsimuse lahendamiseks tehtud menetlust korraldava otsustusega. Kriminaalmenetluse lõpetamise määruse õiguspärasus ei saa olla edasises menetluses kohtumenetluse poolte vahel toimuva vaidluse esemeks. Kõnealune argument räägib selle kasuks, et vastava sisuga menetlusotsustuse seaduslikkust peaks saama kaebemenetluses kontrollida ja selle vaidlustamisele KrMS § 385 p-s 20 ette nähtud edasikaebepiirang ei laiene. (p 35)
Analoogia KrMS § 385 p-ga 10 pole selle küsimuse lahendamisel asjasse puutuv, sest kriminaalmenetluse lõpetamisele KrMS §-de 201–203^1 alusel kehtivad teistsugused nõuded. Nimelt eeldab kriminaalmenetluse lõpetamine osutatud normide alusel üldjuhul nii prokuratuuri kui ka alaealise, kahtlustatava, süüdistatava või kannatanu nõusolekut. Öelduga kooskõlas on Riigikohus KrMS § 202 kohaldamist puudutavas vaidluses märkinud, et nõusoleku andmine peaks tähendama, et kahtlustatav või süüdistatav on teadlik kriminaalmenetluse lõpetamise eranditult kõigist järelmitest ja ka sellest, et tal ei ole õigust määrust vaidlustada. Andes kriminaalmenetluse lõpetamiseks nõusoleku, nõustub kahtlustatav või süüdistatav ühtlasi sellega, et tema kohtuasja üld- või lihtmenetluses läbi ei vaadata ja tema süüküsimust sisuliselt ei lahendata. Seega kujutab KrMS § 202 alusel tehtav otsustus endast lõppkokkuvõttes konkreetses kohtuasjas konsensuse ja õigusrahu saavutamist ning kaebeõiguse andmine kohtumenetluse poolele sellise sisuga lahendi vaidlustamiseks oleks vastuolus seadusandja taotletud eesmärkidega. (Vt RKKKm 3-1-1-113-10, p 8.) (p 36)
KrMS § 385 p-s 20 nimetatud määruse tegemine, millega lõpetatakse kriminaalmenetlus mõistliku aja möödumise tõttu, ei eelda prokuratuurilt nõusoleku saamist, millega saab samuti selgitada, et seda määrust on lubatud erandina määruskaebe korras vaidlustada. Sellise määruse paigutamine KrMS § 385 p 20 ei võimalda järeldada, et ka muude KrMS § 274 lg 1 alusel tehtavate määruste puhul peab edasikaebeõiguse olemasolust kõnelemiseks olema seaduses sätestatud selge erand. (p 37)
Küsimust KrMS § 385 p-s 20 sätestatud piirangu kohaldamisest ei teki ka juhul, kui kohus otsustaks kriminaalmenetluse lõpetada oma algatusel. Nii ei oleks tagatud sama sisuga määruste ühetaolise vaidlustamise võimalus (vt RKKKm 1-17-1205/147, p 29). (p 38)
Seadusandja on jätnud kohtule KrMS § 199 lg 1 p-s 6 sätestatud kriminaalmenetluse lõpetamise aluse kohaldamiseks avara kaalutlusruumi. Ühest küljest põhistab sellist järeldust tõdemus, et kehtiva seaduse järgi pole vaja tuvastada süüdistatava kriminaalmenetluses osalemise absoluutset võimatust. Teisalt on oluline, et eeskätt tuleb kindlaks teha kriminaalmenetluses osalemise, kuid mitte karistuse kandmise võimatus. KarS § 79 lg-te 1 ja 2 kohaselt on lubatav ka üksnes karistusest või selle kandmisest vabastamine nende isikute puhul, kes põevad parandamatult rasket haigust või kes on kuriteo toime pannud süüdivana, kuid jäänud enne või pärast kohtuotsuse tegemist vaimuhaigeks, nõdrameelseks või kui neil on tekkinud muu raske psüühikahäire ja nad pole võimelised aru saama oma teo keelatusest või oma käitumist vastavalt sellele arusaamisele juhtima. Kuigi KrMS § 199 lg 1 p-s 6 nimetatakse menetluse lõpetamise eeldustena mõlemat, s.o nii menetluses osalemise kui ka karistuse kandmise võimatust, on esmane tähendus sellel, kas süüdistatav saab kriminaalmenetlusest osa võtta. Kui tehakse kindlaks süüdistatava parandamatu haigestumine ja see, et isik ei saa enda terviseseisundi tõttu kriminaalmenetluses osaleda, ning ta pole nõustunud kriminaalasja arutamisega tema osavõtuta, pole edasi vajalik ega võimalik analüüsida veel seda, kas ta saab kanda karistust. (p 40)
Küsimus, kas süüdistatav saab KrMS § 199 lg 1 p 6 tähenduses kriminaalmenetlusest osa võtta ja karistust kanda, on aga õigusliku sisuga ning sellele on pädev vastama kohus. (p 41)
KrMS § 95 lg 1 kohaselt on ekspert isik, kes rakendab kriminaalmenetluse seadustikus sätestatud juhtudel ja korras ekspertiisi tehes mitteõiguslikke eriteadmisi. KrMS § 106 lg 4 p 1 järgi ei ole lubatud eksperdile õiguslikke küsimusi esitada. Ekspert on KrMS § 199 lg 1 p-s 6 märgitud asjaolude tuvastamiseks määratud kohtuarstliku ekspertiisi raames pädev hindama ekspertiisialuse terviseseisundit ehk seda, kas isik on parandamatult haigestunud, ning kirjeldama, kuidas see haigus võib mõjutada kriminaalmenetluses osalemist ja/või karistuse kandmist. Kas isiku terviseseisund ja sellest lähtuvad võimalikud riskid õigustavad kriminaalmenetluse lõpetamist KrMS § 199 lg 1 p 6 alusel, peab lõppastmes otsustama kohus. Otsustuse õigusliku iseloomu tõttu pole kohus seotud ekspertiisiaktis sisalduva arvamuse ega eksperdi põhjendustega. Samuti ei saa kohus menetluse lõpetamist kaaludes piirduda isiku terviseseisundi kohta antud meditsiinilise hinnanguga, vaid peab arvesse võtma ka muid kriminaalmenetluse jätkamist mõjutavaid tegureid, näiteks menetluse mõistlikku aega, menetlusökonoomiat või humaanseid kaalutlusi. Seejuures tuleb silmas pidada, kuidas konkreetne asjaolu koostoimes süüdistatava terviseseisundiga kriminaalmenetluse jätkamise välistab. (p 42)
Kuigi süüdistatava haigusloo andmed kajastavad kohtuistungite toimumise päevadel tehtud kiirabi väljakutseid ja hospitaliseerimisega seonduvat, ei võimalda see väita, et maakohus tegi süüdistatava terviseseisundi kohta mitteõiguslike eriteadmiste rakendamist nõudvaid järeldusi, kui kirjeldas kohtumenetluse senisele käigule tuginevalt ja kooskõlas istungiprotokollidest nähtuvate asjaoludega kriminaalasja arutamisel ilmnenud takistuste põhjuseid, selgitamaks, miks ta pidas õigeks kõrvale kalduda täiendekspertiisi aktis sisalduvast ekspertide komisjoni enamuse arvamusest. (p 46)
Kriminaalmenetluses osalemine ja kahtlustatava või süüdistatava staatuses olek võib kujutada endast lisapinge allikat, mis mõjutab isiku terviseseisundit. (p 51)
Kui raviskeemi ja arsti soovituste täpne täitmine eeldab isikult õige metoodika kasutamist, toitumiskava ranget järgimist, oskust valida sobivat toitu, ravimite õigeaegset manustamist või nende väljaostmise meelespidamist, ei saa maakohus kontrollida märgitud nõuete täitmist. Olukorras, kus märgitud nõuete täitmine valmistab süüdistatavale selgelt raskusi, ja puuduvad vastupidist kinnitavad tõendid, ei ole alust järelduseks, et raviskeemi ja arstide soovituste mittejärgimise eesmärk on enese n-ö kohtukõlbmatuks muutmine ja tahtlik kriminaalmenetlusest kõrvalehoidmine. (p-d 55-56)
Riigikohtu kriminaalkolleegiumi määruses asjas nr 3-1-1-86-14 käsitleti juriidilisest isikust süüdistatava kriminaalasja arutamise võimalust olukorras, kus tekkis kahtlus, et juriidilisele isikule jäeti juhatuse liige määramata kriminaalmenetlusest kõrvalehoidmise eesmärgil. Kui ei ole sedastatud tahtlikku kriminaalmenetlusest kõrvalehoidmist, pole võimalik kõnealuses lahendis väljendatud seisukohtadele tugineda. (p 58)
Olukorras, kus pole tuvastatud tahtlikku menetlusest kõrvalehoidmist, võib kriminaalasja arutamine süüdistatava puudumisel erandlikult kõne alla tulla KrMS § 269 lg 2 p-s 6 ette nähtud tingimuste täidetuse korral. Kui süüdistatav ei saa kohtulikust arutamisest pikema aja jooksul osa võtta haiguse tõttu, kuid teda on teavitatud kohtuistungi toimumise ajast ja kohast ning kohus on veendunud, et süüdistatava õigusi on võimalik kaitsta ka tema osavõtuta kohtulikust arutamisest, on süüdistataval õigus anda nõusolek kriminaalasja arutamiseks tagaselja, kuid kaitsja osalemisel. KrMS § 269 lg 2 p 6 kohaldamiseks pole vaja kindlaks teha süüdistatava püsivat kriminaalmenetluses osalemise võimetust. Sellel menetlusõiguslikul alusel on lubatud asja arutada ka juhul, kui süüdistatav vaidleb KrMS § 199 lg 1 p 6 kohaselt esitatud kriminaalmenetluse lõpetamise taotlusele vastu ja taotleb menetluse jätkamist KrMS § 269 lg 2 p-s 6 sätestatud tingimustel. KrMS § 269 lg 2 p 6 tingimuste täitmisel saab kõneleda ausa ja õiglase menetluse põhimõtte järgimisest vaatamata sellele, et süüdistatav kriminaalasja arutamises ei osale. (p 59)
Kui süüdistatav saaks teatud tingimuste täitmise korral kohtuistungil osaleda, kuid tema terviseseisundit silmas pidades on suur risk, et kriminaalmenetluse jätkamisel võib selles osalemine põhjustada süüdistatava tõsise terviserikke või surma, kohus ei saa eksperdiarvamuses nimetatud raviskeemi ning arsti juhiste täitmist kontrollida, tõendite põhjal pole võimalik sedastada, et ravi ning arsti juhiste järgimata jätmine on olnud süüdistatava tahtlik tegevus, mille eesmärk on kohtumenetlusest kõrvale hoida, lisatõendite kogumata jätmist ei saa maakohtule ette heita ja kohtumenetluse senine käik võimaldab järeldada, et kriminaalasja arutamine takerdub jätkuvalt süüdistatava terviseseisundist tingitud probleemide taha, ning veel mõnda aega vältava kohtumenetluse tingimustes on tema raviks ja arsti soovituste järgimiseks vajaliku rutiini jälgimine veelgi raskem, võib kriminaalmenetluse lõpetamist KrMS § 274 lg 1 ja § 199 lg 1 p 6 alusel pidada tegelikku olukorda arvestavaks, mitte ennatlikuks. (p 62)
Põhjenduste väike maht iseenesest pole kohtumääruse tühistamise alus, vaid tuvastama peab materiaalõiguse ebaõige kohaldamise või kriminaalmenetlusõiguse olulise rikkumise KrMS § 339 lg 1 või 2 tähenduses, mis on viinud kriminaalmenetluse ebaõige lõpetamiseni. (p 43)
Kui ringkonnakohus on hinnatud kriminaalmenetluse lõpetamist eeskätt täiendekspertiisi aktis sisalduvast ekspertide komisjoni enamuse arvamusest lähtudes, s.t ühekülgselt, pole arvestanud tegelikku olukorda ja on teinud maakohtule alusetuid etteheiteid, tuleb seda eksimust käsitada kriminaalmenetlusõiguse olulise rikkumisena KrMS § 339 lg 2 tähenduses. (p 63)


text:
Sloveenia tunnistab maksekäsumenetlust. Maksekäsumenetlus on reguleeritud tsiviilkohtumenetluse seaduse (Zakon o pravdnem postopku) artiklitega 431–441.
Maksekäsumenetlus on spetsiaalne kiirmenetlus selliste rahaliste nõuete täitmisele pööramiseks, mille maksetähtpäev on saabunud, kui nõuet tõendab dokument, millel on seaduse kohaselt suurem tõendamisväärtus (autentne dokument). Maksekäsk väljastatakse nii siseriiklike kui ka piiriüleste menetluste puhul.
Maksekäsu aluseks olev nõue võib olla ainult rahalise kohustusega seotud nõue (rahaline nõue). Hagi aluseks võivad olla ainult sellised nõuded, mis kujutavad endast lepingulisi või lepinguväliseid kohustusi ja mille nominaalväärtus on kindlaks määratud. Üks erand on äriruumide kasutamise lõpetamise teatis ja sellest tulenev lao tühjendamine, mille puhul kohaldatakse maksekäsu väljastamiseks erimenetlust. See erand on ette nähtud ärihooneid ja äriruume käsitleva seaduse (Zakon o poslovnih stavbah in poslovnih prostorih) artikliga 29, milles sätestatakse, et üürileandja esitatud lõpetamisteatise alusel ning ärihoone või äriruumide vabastamise taotluse alusel teeb kohus määruse ärihoone või äriruumide vabastamiseks, kui lõpetamisteatisest või hoone või ruumide vabastamise taotlusest ja rendilepingust või eespool nimetatud artiklis osutatud tõenditest ilmneb, et üürileandjal on õigus rendileping lõpetada või nõuda ärihoone või äriruumide vabastamist.
Tsiviilkohtumenetluse seaduse kohaselt teeb kohus samuti otsuse maksekäsu väljastamise kohta omal algatusel, kui menetlusega seotud hageja ei ole sellist taotlust esitanud, kuid on täidetud maksekäsu väljastamise tingimused, s.t hageja esitab tavakorras hagi ja ei tee ettepanekut maksekäsu väljastamise kohta. Seega on kohtunik kohustatud väljastama maksekäsu hageja nõudest olenemata, kui on täidetud seaduses sätestatud tingimused maksekäsu väljastamiseks.
Sloveenias määratakse maksekäsu väljastamise ettepaneku kohta otsuse tegemise pädevus kindlaks samamoodi, nagu mis tahes muu hagi puhul. See tähendab, et sisuline pädevus maksekäsu väljastamiseks on ringkonnakohtutel (okrožna sodišča) ja ka kohalikel kohtutel (okrajna sodišča). Sisuline pädevus määratakse kindlaks hagi summast lähtuvalt (või lähtuvalt juhtumi laadist; näiteks kaubandusküsimuste puhul). Kohalikud kohtud on pädevad menetlema varaliste nõuetega seotud vaidlusi, kui kõnealuse vara väärtus ei ole suurem kui 20 000 eurot. Ringkonnakohtud on pädevad menetlema varaliste nõuetega seotud vaidlusi, kui kõnealuse vara väärtus on suurem kui 20 000 eurot. Kaubandusõigusega seotud asju on esimeses astmes pädevad arutama ja lahendama ainult ringkonnakohtud. Kaubandusvaidlused on vaidlused, mille puhul tsiviilasja üks pool on juriidiline isik (äriühing, institutsioon, ühendus). Kaubandusvaidlused hõlmavad ka juhtumeid, kus üks menetlusosaline on riik või mis tahes muu kohalik omavalitsus, näiteks omavalitsusüksus.
Territoriaalne pädevus määrab kindlaks selle, millisel sisulist pädevust omaval kohtul on pädevus teha otsus konkreetses asjas. Territoriaalset pädevust käsitleva üldreegliga on ette nähtud, et füüsilise või juriidilise isiku vastu hagi esitamisel tuleb hagi esitada sellele kohtule, kelle tööpiirkond hõlmab piirkonda, kus on kostja alaline elukoht või kus asub juriidilise isiku registrijärgne asukoht. Kui hagi esitatakse mitteresidendist füüsilise või juriidilise isiku vastu, on üldine territoriaalne pädevus sellel kohtul, kelle tööpiirkonda kuulub see piirkond, kus on asjaomase füüsilise isiku elukoht Sloveenias või kus asub asjaomase juriidilise isiku filiaal. Sloveenia õigusaktid sisaldavad ka eeskirja territoriaalse eripädevuse kohta, mis määratakse kindlaks vaidluse eseme ja poolte alusel.
Üksikasjalikuma teabe saamiseks selles küsimuses vt teabelehel „Kohtuasja algatamine” esitatud vastuseid.
Maksekäsu väljastamiseks peavad olema täidetud kaks tingimust: hagi peab sisaldama viidet rahalisele nõudele, mille maksetähtaeg on saabunud, ning olemas peab olema autentne dokument, millest nõue tuleneb. Hagiavaldus või maksekäsu väljastamise taotlus peab sisaldama kõiki hagiavalduse kohustuslikke elemente: viide kohtule; poolte nimed ja poolte alaline või ajutine elukoht; õigusesindajate või nõustajate nimed; konkreetne taotlus, milles esitatakse hagi põhinõue ja kõrvalnõuded; hageja taotlust toetavad asjaolud; neid asjaolusid kinnitavad tõendid; nõude summa ja hageja allkiri. Lisaks tuleb hagiavaldusele lisada autentne dokument (originaal või kinnitatud koopia).
Maksekäsu väljastamise taotlust ei pea Sloveenias esitama standardsel vormil. Tegelikult sellist vormi ei olegi olemas. Taotlus peab sisaldama seadusega ette nähtud ja punktis 1.3 osutatud andmeid (hagiavalduse kohustuslikud elemendid).
Maksekäsumenetluses ei pea pooled kasutama enda esindamiseks advokaadi abi. Kui menetlusosaline osaleb ringkonnakohtus toimuvas menetluses, peab teda esindama advokaat või isik, kes on läbinud riigi advokatuuri eksami. Advokaat peab menetlusosalist esindama erakorraliste õiguskaitsevahenditega seotud menetlustes.
Hagiavaldus peab sisaldama võla alust ja suurust ning tõendeid, mis võimaldavad veenduda esitatud väidete õigsuses. Lisaks tuleb hagiavalduses ära märkida summa ja vääring ning samuti rahaliste nõuete tähtpäev. Kui nõutakse intresse, tuleb ka need intressid hagiavalduses täpselt ära märkida (intressimäär ja periood, mida hagiavaldus hõlmab). Nõude tähtpäev peab ilmnema autentsest dokumendist.
Jah, hagiavaldusele või maksekäsu väljastamise taotlusele tuleb lisada autentse dokumendi originaal või kinnitatud koopia. Autentse dokumendi originaali või kinnitatud koopia lisamise nõue puudub, kui taotletakse maksekäsu väljastamist kaubandusvaidluste puhul. Piisab, kui selle dokumendi koopia on kinnitanud juriidilise isiku volitatud organ.
Autentne dokument on dokument, millel ei ole täitedokumendi omadusi, kuid millest ilmneb, et suure tõenäosusega on nõudeõigus olemas. Dokument on autentne siis, kui see dokument on sellisena määratletud tsiviilkohtumenetluse seaduses või mõnes muus seaduses. Tsiviilkohtumenetluse seaduse kohaselt on autentsed dokumendid järgmised: avalikud dokumendid; eradokumendid, millel võlgniku allkirja on tõendanud selleks volitatud organ; vekslid ja tšekid koos pretensioonide ja kreeditarvetega, kui need on vajalikud nõude aluse kindlaksmääramiseks; kinnitatud raamatupidamisregistri väljavõtted; arved; ning dokumendid, millel on erieeskirjade kohaselt avalikele dokumentidele omane laad. Autentne dokument võib olla ka välisriigi dokument, mis vastab Sloveenias kasutamiseks ette nähtud tingimustele.
Erand: autentset dokumenti esitamata teeb kohus maksekäsu kostja vastu, kui hagiavaldus on seotud rahalise nõudega, mille tähtpäev on saabunud ja mille väärtus ei ole suurem kui 2 000 eurot ning kui hagiavalduses on esitatud võla alus ja suurus ning tõendid, mis võimaldavad veenduda hagiavalduses esitatud väidete tõesuses. Seda erandit ei kohaldata kaubandusvaidluste suhtes (tsiviilkohtumenetluse seaduse artikkel 494).
Kohus jätab maksekäsu väljastamise taotluse rahuldamata, kui ei ole täidetud maksekäsu väljastamise tingimusi, s.t tegemist ei ole rahalise nõudega, mille tähtpäev on saabunud, ning puudub autentne dokument, millest nõue tuleneb.
Kui kohus rahuldab maksekäsu tegemise taotluse, jätkab ta menetlust hagiavalduse alusel.
Otsuse peale jätta maksekäsu tegemise taotlus rahuldamata ei saa esitada apellatsiooni. Samuti ei saa hageja seda otsust vaidlustada kohtuotsuse peale apellatsiooni esitamisega.
Kostja jaoks on maksekäsuga seoses kättesaadavaks õiguskaitsevahendiks vastuväidete esitamine. Vastuväited tuleb esitada kaheksa päeva jooksul alates kostajale maksekäsu kättetoimetamisest (kolme päeva jooksul, kui juhtum hõlmab veksleid ja tšekke). Vastuväited peavad olema põhjendatud, vastasel juhul peetakse neid alusetuteks. Vastuväidetega seoses tehtud kohtuotsuse peale võib esitada apellatsiooni.
Kui kostja vaidlustab maksekäsu ainult seoses kulude jagamisega, saab selle otsuse vaidlustada ainult kohtuotsuse peale esitatud apellatsiooni abil.
Kostja võib esitada vastuväite hageja nõudele. Vastuväide peab olema põhjendatud. Vastuväide peab sisaldama vastuväidet toetavaid asjaolusid ja tõendeid. Vastasel juhul peetakse vastuväidet alusetuks (tsiviilkohtumenetluse seaduse artikli 435 teine lõige). Sellepärast peab kostja esitama vastuväites õiguslikult olulised asjaolud, s.t asjaolud, mille alusel võiks nõude rahuldamata jätta (kui selgub, et need asjaolud on tõesed). Neid asjaolusid käsitlevad tõendid peavad olema konkreetsed ja spetsiifilised.
Kui kohus ei lükka hageja vastuväidet tagasi seetõttu, et vastuväide on esitatud liiga hilja või see ei ole täielik või see on õigusvastane, või kui kohus ei jäta vastuväidet rahuldamata, jätkab kohus menetlust hagiavaldusest lähtuvalt.
Pooled võivad esitada uusi asjaolusid ja tõendeid esimesel põhikohtuistungil ning kostja võib samuti esitada uued vastuväited seoses maksekäsu vaidlustatud osaga.
Põhiküsimuses teeb kohus otsuse selle kohta, kas maksekäsk jääb täielikult või osaliselt jõusse või kas see tunnistatakse kehtetuks (tsiviilkohtumenetluse seaduse artikkel 436).
Kui vastaspool ei esita vastuväiteid või apellatsiooni, muutub otsus või makskäsk lõplikuks ja täitmisele pööratavaks.
Hageja peab sõnaselgelt taotlema kohtult otsust täidetavaks tunnistamise kohta. Kohtuotsus on täitmisele pööratav, kui see muutub lõplikuks ja kui on möödunud tähtaeg kohustuste vabatahtlikuks täitmiseks (tsiviilhagide täitmisele pööramise ja tagamise seaduse esimene lõik).
Maksekäsk, mille kohta ei ole esitatud vastuväiteid või millega seotud vastuväited on tagasi lükatud või rahuldamata jäetud, muutub lõplikuks ja seda ei saa enam apellatsiooni esitamisega vaidlustada.
Lõplikku maksekäsku on võimalik vaidlustada erakorralisi õiguskaitsevahendeid kasutades.
Viimati uuendatud: 03/11/2015

matches: kohus kohus kohus Kohus kohus kohus kohus kohus kohus