§ 1016 Välismaalase Eestisse kutsumine
§ 1017 Viisakutse esitamine
§ 1018 Viisakutse kinnitamine või sellest keeldumine
(6) Ühekordse lühiajalise viisa viibimisajaga kuni viis kalendripäeva võib anda välismaalasele Eestisse sisenemiseks ja Eestis viibimiseks turismiteenuse või meelelahutusteenuse kasutamise eesmärgil, kui tema majanduslik olukord võimaldab täita käesoleva seaduse § 1016 3. lõikes ja § 161 1. lõikes nimetatud kohustusi. Sel juhul ei pea välismaalasel olema käesoleva seaduse §-s 1016 nimetatud kutsujat.
71) kutsuja usaldusväärsuses on põhjust kahelda;
2) elamisluba või elamisõigust omav ja püsivalt Eestis viibiv teovõimeline välismaalane;
(5) Kutsuja peab Kodakondsus- ja Migratsiooniameti nõudmisel tõendama majutamiseks elu- või majutusruumi olemasolu.
(1) Kui kutsuja on füüsiline või eraõiguslik juriidiline isik, esitatakse viisakutse Kodakondsus- ja Migratsiooniametile kinnitamiseks, kui seadus või välisleping ei sätesta teisiti.
(3) Juriidilise isiku viisakutse allkirjastab juriidilise isiku nimel allkirjaõigust omav isik, kes peab olema teovõimeline Eesti kodanik või Eestis elamisloa või elamisõiguse alusel viibiv teovõimeline välismaalane.
(5) Viisakutse võib esitada Kodakondsus- ja Migratsiooniametile kinnitamiseks kas isiklikult või esindaja kaudu.
7) kutsuja suhtes on alustatud kriminaalmenetlust karistusseadustiku sätte alusel, mille sanktsioon näeb ette vabadusekaotuse;
10) välismaalase puhul, keda kutsuja soovib Eestisse kutsuda, esineb viisa andmisest keeldumise aluseks olev asjaolu;
11) esinevad muud viisakutse kinnitamist välistavad asjaolud.
(5) Kutsuja kirjalikul taotlusel põhjendab Kodakondsus- ja Migratsiooniamet viisakutse kinnitamisest keeldumist või viisakutse kehtetuks tunnistamist kirjalikult.
(6) Viisakutse kinnitamisest keeldumist või viisakutse kehtetuks tunnistamist ei põhjendata, kui viisakutset ei kinnitata või viisakutse tunnistatakse kehtetuks käesoleva paragrahvi 2. lõike punktis 9 või 10 nimetatud asjaolu tõttu.
(1) Viisakutse kinnitamise, viisakutse kehtetuks tunnistamise, viibimisaja pikendamise, viibimisaja ennetähtaegse lõpetamise ja viisa kehtetuks tunnistamise menetluse peale võib kümne päeva jooksul menetlustoimingu tegemise päevast arvates esitada kaebuse halduskohtule.
1) viisa andmise, viisakutse kinnitamise ja viibimisaja pikendamise taotlemisel esitatavate dokumentide ja andmete loetelu ;
2) viisa andmise ja andmisest keeldumise, viisakutse kinnitamise ja kinnitamisest keeldumise, viibimisaja pikendamise ja pikendamisest keeldumise ning viibimisaja ennetähtaegse lõpetamise ja viisa kehtetuks tunnistamise tähtajad ;
1) viisakutse vormi ja täitmise nõuded ;
Viisa andmise, viibimisaja pikendamise, viibimisaja ennetähtaegse lõpetamise ja viisa kehtetuks tunnistamise menetluses ning viisakutse menetluses töödeldakse Euroopa Liidu õigusaktides ning Vabariigi Valitsuse poolt sätestatud andmeid ilma välismaalase nõusolekuta.
(5) Käesoleva paragrahvi 4. lõike punktides 5–8 ja 14 loetletud välismaalasele võidakse erandina anda tähtajaline elamisluba ja seda pikendada, kui tema suhtes ei ole tuvastatud käesoleva paragrahvi 4. lõike punktides 1–4, 9–13 ja 15 nimetatud asjaoluRiigikohtu põhiseaduslikkuse järelevalve kolleegiumi 5. märtsil 2001. a otsus nr 3-4-1-2-01 tunnistab välismaalaste seaduse § 12 lõike 4 punkti 10 ja § 12 lõike 5 põhiseadusvastaseks ja kehtetuks osas, mis ei anna võimalust teha erandit elamisloa andmiseks või pikendamiseks välismaalasele, kes on olnud või kellest on põhjust arvata, et ta on olnud välisriigi luure- või julgeolekuteenistuses.
(4) Tööandja kinnituse olemasolul välismaalase töölevõtmise kohta võib Kodakondsus- ja Migratsiooniamet anda välismaalasele elamisloa töötamiseks tööleasumiseks töökohal, mille täitmiseks on tööandjal Tööturuameti luba, kui välismaalasel on töökoha täitmiseks nõutav kvalifikatsioon, haridus, tervis, töökogemus ning vajalikud erialaoskused ja teadmised, talle elamisloa andmine on põhjendatud ning tema suhtes ei esine muid elamisloa andmisest keeldumise aluseks olevaid asjaolusid.
(11) Välismaalase Eestisse kutsuja on kohustatud tõendama viisakutse kinnitamise aluseks olevaid asjaolusid ja võimelisust täita viisakutsega võetavaid kohustusi.
(2) Välismaalasel, välismaalase perekonnaliikmel, välismaalase Eestisse kutsujal ning muul asjassepuutuval isikul on kohustus anda kodakondsus- ja migratsiooniametniku või konsulaarametniku nõudmisel kirjalikke ja suulisi seletusi käesoleva paragrahvi 1., 11. ja 12. lõikes nimetatud asjaolude kohta.
(3) Kodakondsus- ja migratsiooniametnikul, konsulaarametnikul, tööturuametnikul, piirivalveametnikul ja politseiametnikul on õigus vastavalt pädevusele Eestis viibimise või töötamise seadusliku aluse taotlemise, omamise, pikendamise taotlemise või kehtetuks tunnistamise või viisakutse kinnitamise taotlemise aluseks olevate asjaolude kontrollimiseks küsitleda välismaalast, tema perekonnaliikmeid, tema Eestisse kutsujat ja muid asjassepuutuvaid isikuid ja asutusi ning siseneda isiku loal tema eluruumi.


Pühalepa Vallavolikogu määruste muutmine – Riigi Teataja
Pühalepa Vallavolikogu määruste muutmine
RT IV, 08.03.2016, 18
Vastu võetud 29.02.2016 nr 4
Määrus kehtestatakse kohaliku omavalitsuse korralduse seaduse § 22 lg 1 punkti 5, punkti 37 ja haldusmenetluse seaduse § 92 lg 4 alusel.
§ 1. Pühalepa Vallavolikogu 17.12.2013 määruse nr 3 "Koduteenuste loetelu ning nende osutamise tingimused ja kord" muutmine
Muuta määruse preambulit alljärgnevalt: „Määrus kehtestatakse kohaliku omavalitsuse korralduse seaduse § 22 lg 1 p 5 ja sotsiaalhoolekande seaduse § 14 lg 1 ja § 17 alusel“.
§ 2. Pühalepa Vallavolikogu 22.02.2010 määruse nr 3 "Hooldajatoetuse määramise ja maksmise kord" muutmine
Muuta määruse preambulit alljärgnevalt: „Määrus kehtestatakse kohaliku omavalitsuse korralduse seaduse § 22 lg 1 p 5 ja sotsiaalhoolekande seaduse § 14 ja § 26 alusel“.
§ 3. Pühalepa Vallavolikogu 22.02.2010 määruse nr 3 "Hooldajatoetuse määramise ja maksmise kord" muutmine
(1) Muuta määruse § 3 lõige 1 punkt 1 alljärgnevalt: “1) 3-16-aastase keskmise, raske või sügava puudega lapse ühele vanemale, võõrasvanemale, eestkostjale või sotsiaalhoolekande seaduse § 129 lõikes 1 nimetatud hooldajale, kes ei saa töötada puudega lapse kasvatamise tõttu;”.
(2) Muuta määruse § 3 lõige 1 punkt 2 alljärgnevalt: “2) 16-18-aastase raske või sügava puudega lapse ühele vanemale, võõrasvanemale, eestkostjale või sotsiaalhoolekande seaduse § 129 lõikes 1 nimetatud hooldajale, kes ei saa töötada puudega lapse kasvatamise tõttu;“.
(3) Muuta määruse § 6 lõige 1 alljärgnevalt:„(1) Hooldajatoetust makstakse: 1) 3-16-aastase keskmise, raske või sügava puudega lapse hooldamise eest 20 eurot kuus; 2) 16-18-aastase raske puudega lapse või 18-aastase ja vanema raske puudega isiku hooldamise eest 20 eurot kuus; 3) 16-18-aastase sügava puudega lapse või 18-aastase ja vanema sügava puudega isiku hooldamise eest 30 eurot kuus.“.
§ 4. Pühalepa Vallavolikogu 28.10.2008 määruse nr 47 "Pühalepa valla sotsiaaleluruumide taotlemise, eraldamise ja kasutamise kord" muutmine
Muuta määruse preambulit alljärgnevalt: „Määrus kehtestatakse kohaliku omavalitsuse korralduse seaduse § 22 lg 1 p 5 ja sotsiaalhoolekande seaduse § 14 lg 1 ja § 41 ja § 42 alusel“.
§ 5. Pühalepa Vallavolikogu 18.12.2007 määruse nr 32 „Riigi rahastatava lapsehoiuteenuse rahaliste vahendite ülejäägi kasutamise tingimused ja kord“ muutmine
Muuta määruse preambulit alljärgnevalt: „Määrus kehtestatakse kohaliku omavalitsuse korralduse seaduse § 22 lg 1 p 5 ja sotsiaalhoolekande seaduse § 14 lg 1 ja § 113 lg 4 alusel“.
§ 6. Pühalepa Vallavolikogu 18.12.2007 määruse nr 32 „Riigi rahastatava lapsehoiuteenuse rahaliste vahendite ülejäägi kasutamise tingimused ja kord“ muutmine
(1) Muuta määruse § 3 alljärgnevalt: “§ 3 Õigustatud isikud. Riigi rahastatava lapsehoiuteenuse rahaliste vahendite ülejäägist osutatavaid sotsiaalteenuseid on õigustatud taotlema raske või sügava puudega lapse hooldusõigust omav isik või sotsiaalhoolekande seaduse § 129 lõikes 1 nimetatud hooldaja kuni selle kalendriaasta lõpuni, kui laps saab 18-aastaseks, eeldusel et lapse rahvastikuregistri järgne elukoht on Pühalepa vald”.
(2) Muuta määruse § 4 punkt 3 alljärgnevalt: “3) sotsiaalkindlustusameti otsuse puude raskusastme tuvastamise kohta;”.
§ 7. Pühalepa Vallavolikogu 17.12.2013 määruse nr 4 „Pühalepa valla eelarvest täiendavate sotsiaaltoetuste määramise ja maksmise ja soodustustega sotsiaalteenuste ning vältimatu sotsiaalabi osutamise kord“ muutmine
Muuta määruse preambulit alljärgnevalt: „Määrus kehtestatakse kohaliku omavalitsuse korralduse seaduse § 22 lg 1 p 5 ja sotsiaalhoolekande seaduse § 14 lg 2 alusel“.
§ 8. Pühalepa Vallavolikogu 27.11.2012 määruse nr 44 „Täiendava lapsetoetuse taotlemise, määramise ja maksmise kord“ muutmine
§ 9. Pühalepa Vallavolikogu 30.06.2008 määruse nr 45 „Koolimineku toetuse maksmise kord“ muutmine
§ 10. Pühalepa Vallavolikogu 30.06.2008 määruse nr 45 „Koolimineku toetuse maksmise kord“ muutmine
Muuta määruse § 2 lõige 3 alljärgnevalt: „(3) Toetuse suurus on 130 eurot.”.
§ 11. Pühalepa Vallavolikogu 26. 05 2015 määruse nr 8 "Eluruumide alaliste kulude piirmäärade kehtestamine toimetulekutoetuse määramisel" muutmine
(1) Muudetakse määruse pealkirjas ja määruse tekstis termin „eluruumi alalised kulud“ terminiga „eluasemekulud“.
(2) Muuta määruse preambulit alljärgnevalt: „Määrus kehtestatakse kohaliku omavalitsuse korralduse seaduse § 22 lg 1 punkti 5 ja sotsiaalhoolekande seaduse § 133 lg 6 alusel.”.


text:
8 Millise ülalpidamise viisi võib kohus määrata? Kuidas arvutatakse elatise summa? Kas kohtuotsust saab elukalliduse suurenemise või pereolude muutumise korral läbi vaadata? Kui saab, siis kuidas see toimub (kas on näiteks olemas automaatne indekseerimise
Need mõisted hõlmavad vanemate ühiseid ülalpidamiskohustusi oma alaealiste laste ees vastavalt vanemate finantsvahenditele ja olenemata sellest, kas vanemad elavad koos või lahus. Ülalpidamiskohustus laieneb endisele abikaasale, kui ta ei suuda end ise oma finantsvahenditega ülal pidada.
Elatist peavad maksma vanemad oma lastele ja/või endised abikaasad teineteisele ja täiskasvanud lapsed oma vanematele, kui vanemad ei suuda end ise oma vara või sissetulekuga ülal pidada.
Ülalpidamiskohustus lõpeb, kui laps saab täisealiseks, s.t 18aastaseks, välja arvatud juhul, kui laps ei suuda pärast täisealiseks saamist end ise ülal pidada. Nii on see juhul, kui lapsel on füüsiline või vaimuhaigus või kui laps ei saa töötada, sest ta õpib kõrgkoolis või kutseõppeasutuses, või poja puhul siis, kui ta on ajateenistuses.
Vastavalt Küprose õigusele ning konkreetsemalt vanemate ja laste vahelisi suhteid käsitleva seaduse nr 216/90 artiklile 34 on ka täiskasvanud lastel kohustus pidada ülal oma vanemaid.
Te peaksite pöörduma kohtu poole ja konkreetsemalt oma elukohajärgse prefektuuri perekonnakohtu poole.
Menetlus algab esialgse taotluse esitamisega elatise väljamõistmiseks. Sellele tuleb lisada taotleja vande all antud ütlused, mis kantakse kohturegistrisse. Taotlus edastatakse kostjale (ülalpidamiskohustuslasele), kellel on õigus saada ära kuulatud ja esitada vastulause. Kui kaks poolt jõuavad kokkuleppele, tehakse elatismäärus vastastikusel kokkuleppel. Vastasel juhul arutatakse taotlust kohtuistungil ning kohus teeb otsuse mõlema poole antud ütluste alusel.
Kui ülalpidamist saama õigustatud isik on alaealine (s.t alla 18aastane), esitab taotluse elatise saamiseks ülalpidamist saama õigustatud isiku nimel ja tema kasuks tema eestkostja (näiteks ema).
Perekonnakohtute seaduse nr 23/90 (muudetud kujul) artiklis 12 on sätestatud, et kui ülalpidamist saama õigustatud isik on alaealine, on pädev ülalpidamist saama õigustatud isiku või ülalpidamiskohustuslase elukohajärgne kohus (artikli 12 lõike 1 punkt b). Kõigil muudel juhtudel (s.t kui ülalpidamist saama õigustatud isik on täisealine), on pädev taotleja (ülalpidamist saama õigustatud isiku) või ülalpidamiskohustuslase elu- või tegevuskohajärgne kohus (artikli 12 lõike 1 punkt a).
Taotleja võib pöörduda kohtu poole isiklikult või advokaadi vahendusel.
Menetlust on kirjeldatud punktis 3.
Menetluse raames tuleb tasuda advokaaditasud (kui taotlejat esindab advokaat) ja tegelikud kohtukulud. Summa suurus on kindlaks määratud Küprose ülemkohtu poolt perioodiliselt avaldatud eeskirjades. Kulude täpne suurus sõltub menetluse kestusest ja/või keerukusest. Kui taotlejal puuduvad piisavad rahalised vahendid, võib ta taotleda tasuta õigusabi vastavalt seadusele nr 165(I)/2002 (muudetud).
Kohus võib ette näha ühe järgmistest ülalpidamise viisidest: vanem peab maksma elatist lapsele, laps peab maksma elatist vanemale ning endine abikaasa peab maksma elatist endisele abikaasale. Elatise summa arvutamisel võetakse arvesse ülalpidamist saama õigustatud isiku vajadusi ning ülalpidamiskohustuslase rahalisi vahendeid. Elatis hõlmab kõike, mis on vajalik ülalpidamist saama õigustatud isiku toimetulekuks ja heaoluks ning lisaks tema hariduskulude katmiseks, kui see on asjakohane (seaduse nr 216/90 artikkel 37).
Ülalpidamismääruse võib kohus üle vaadata taotleja (või tema esindaja) avalduse alusel, kui ülalpidamist saama õigustatud isiku elamiskulud või perekondlikud asjaolud on muutunud või kui muutub ülalpidamiskohustuslase olukord (seaduse nr 216/90 artikli 38 lõige 1).
Lisaks elatise summa muutmisele isiku olukorras või kuludes toimunud muutuste tõttu on seadusega (seaduse nr 216/90 artikli 38 lõige 2) ette nähtud elatise summa automaatne suurendamine 10% iga 24 kuu järel, välja arvatud juhul, kui kohus otsustab teisiti.
Elatist makstakse igakuiselt ülalpidamist saama õigustatud isikule või tema eestkostjale või nende advokaadile pangaülekande või tšekiga või sularahas.
Kui ülalpidamiskohustuslane keeldub maksmast, kogutakse elatist samalaadselt trahvimaksetele. Menetluse käigus väljastatakse summa kinnipidamise korraldus (seaduse nr 216/90 artikkel 40).
Vastavalt seaduse nr 232/91 artikli 9 lõikele 3 võidakse ülalpidamiskohustuslane vabastada elatismääruse alusel maksmisele kuuluva summa tasumisest üle kahe aasta pikkuseks perioodiks.
Mis tahes ajavahemikku, mille jooksul ülalpidamiskohustuslane viibib väljaspool Küprose Vabariiki, ei võeta arvesse eespool nimetatud perioodi arvutamisel.
Riigi tasandil selline asutus või organisatsioon puudub.
Jah, sellisel juhul võib taotleja (ülalpidamist saama õigustatud isik) paluda abi vabariigi keskasutuselt, s.t justiits- ja avaliku korra ministeeriumilt.
Asjaomane isik või tema advokaat võib keskasutusega ühendust võtta telefoni teel, kirjalikult (kirja, faksi või e-posti teel) või isiklikult kohale minnes.
Kui taotleja (ülalpidamist saama õigustatud isik) asub teises riigis ja ülalpidamiskohustuslane asub Küprosel, võib taotleja paluda justiits- ja avaliku korra ministeeriumilt kui keskasutuselt abi oma asukohariigi asjakohase keskasutuse kaudu, kuid ta ei saa pöörduda otse Küprose keskasutuse poole.
Teise võimalusena võib ta pöörduda advokaadi vahendusel otse kohtu poole.
Erijuhtudel võib Küprose keskasutusega ühendust võtta telefoni teel või kirjalikult (kirja, faksi või e-posti teel) ning see asutus võib abistada kirjaliku elatisnõude edastamisel pädevale siseriiklikule kohtule.
Jah, 2007. aasta Haagi protokoll on Küprose suhtes siduv.
Uue ülalpidamiskohustuste määruse (nõukogu määrus (EÜ) nr 4/2009) rakendamise raames edastatakse taotlused nüüd otse vabariigi keskasutuse kaudu vabariigi pädevale kohtule.
Õiguskaitse kättesaadavust hõlbustatakse ka õigusabi pakkumise kaudu nii siseriiklike õigusnormide (s.t seadus nr 165(I)/2002) kui ka asjakohase ELi direktiivi (mis käsitleb õigusabi andmist piiriüleste vaidluste korral) alusel.
Selleks et tagada artikli 51 nõuetekohane rakendamine, teeb keskasutus tihedat koostööd riigi teiste pädevate asutustega, et muu hulgas saada nõutud teavet – näiteks ülalpidamiskohustuslase elu- ja tegevuskoha aadress, teave tulude kohta jne –, teha kindlaks ülalpidamiskohustuslase asukoht ja tagada kohtudokumentide ülalpidamiskohustuslasele kättetoimetamine, leides ja edastades kohtuorganitele kättetoimetamiseks kehtiva aadressi.
Olenemata võimalusest saada õigusabi tehakse eespool nimetatud toimingud ja edastatakse määruse (EÜ) nr 4/2009 kohased taotlused keskasutuse kaudu, mistõttu ei teki vajadust õigusabi järele.

matches: kohus kohus kohus kohus Kohus kohus kohus


Kaitseliidu seaduse ja kaitseväeteenistuse seaduse muutmise seadus – Riigi Teataja
Kaitseliidu seaduse ja kaitseväeteenistuse seaduse muutmise seadus
RT I, 09.03.2016, 1
01.03.2016 otsus nr 744
Vastu võetud 23.02.2016
Kaitseliidu seaduse § 60 täiendatakse lõigetega 51−53 järgmises sõnastuses:
„(51) Kaitseväe arstlikku komisjoni kuuluval arstil on õigus saada tervishoiuteenuse osutajalt ja isiku nõusolekul tervise infosüsteemist teavet Kaitseliidu liikme terviseseisundi kohta käesoleva paragrahvi lõikes 5 sätestatud ülesannete täitmiseks.
(53) Kaitseväe arstliku komisjoni ülesannete täitmiseks vajalike tervise infosüsteemi andmete loetelu ja päringute perioodid kehtestab valdkonna eest vastutav minister määrusega.”.
1) paragrahvi 14 täiendatakse lõigetega 6–10 järgmises sõnastuses:
„(6) Kaitseressursside Ameti arstlikku komisjoni kuuluval arstil on õigus saada tervishoiuteenuse osutajalt ja isiku nõusolekul tervise infosüsteemist teavet kutsealuse, asendusteenistuja, reservis oleva isiku ja kaitseväekohustust võtta sooviva isiku terviseseisundi kohta käesoleva seaduse §-s 29 sätestatud ülesande täitmiseks.
(7) Kaitseväe arstlikku komisjoni kuuluval arstil on õigus saada tervishoiuteenuse osutajalt ja isiku nõusolekul tervise infosüsteemist teavet kaitseväeteenistuskohustuslase, ajateenistusse asunud naissoost isiku, tegevteenistusse asuda sooviva isiku, tegevväelase ja teenistusülesannete täitmise tõttu tervisekahjustuse saanud isiku terviseseisundi kohta käesoleva seaduse § 30 lõikes 1 sätestatud ülesannete täitmiseks.
(8) Kaitseministeeriumi arstlikku vaidekomisjoni kuuluval arstil on õigus saada isiku nõusolekul teavet tervise infosüsteemist vaide esitanud kaitseväekohustuslase või kaitseväekohustust võtta sooviva isiku terviseseisundi kohta käesoleva seaduse § 216 lõigetes 2 ja 3 sätestatud ülesannete täitmiseks.
(9) Kaitseväe arstliku komisjoni, Kaitseressursside Ameti arstliku komisjoni ja Kaitseministeeriumi arstliku vaidekomisjoni ülesannete täitmiseks vajalike tervise infosüsteemi andmete loetelu ja päringute perioodid kehtestab valdkonna eest vastutav minister määrusega.
(10) Kui isik ei anna nõusolekut oma tervise infosüsteemi kantud terviseandmete kasutamiseks või tervise infosüsteemis puuduvad tema andmed või need on ebapiisavad käesoleva seaduse §-s 29, § 30 lõikes 1 või § 216 lõigetes 2 ja 3 sätestatud ülesannete täitmiseks, edastab isik arstlikule komisjonile või arstlikule vaidekomisjonile andmed paberil või muus kirjalikult taasesitatavas vormis.”;
2) paragrahvi 22 lõikes 6 asendatakse tekstiosa „on suunatud diplomaatilisele ametikohale või lähetatud tööle rahvusvahelisse organisatsiooni või rahvusvahelisse sõjalisse peakorterisse” tekstiosaga „on tööl välisesinduses diplomaatilisel ametikohal, rahvusvahelises organisatsioonis või rahvusvahelises sõjalises peakorteris”;
3) paragrahvi 27 täiendatakse lõikega 6 järgmises sõnastuses:
„(6) Kaitseväe arstliku komisjoni, Kaitseressursside Ameti arstliku komisjoni ja Kaitseministeeriumi arstliku vaidekomisjoni käesoleva seaduse § 31 lõikes 1 nimetatud otsuse tegemise aluseks olevad diagnoosid edastatakse tervise infosüsteemi.”;
4) paragrahvi 85 lõike 2 punkt 3 tunnistatakse kehtetuks;
5) paragrahvi 92 lõiget 5 täiendatakse pärast sõna „täidetakse” sõnadega „, ning põhipalk”;
6) paragrahvi 104 lõiget 1 täiendatakse punktiga 6 järgmises sõnastuses:
„6) rahvusvahelises sõjalises koostöös vastuvõtva riigi toetuse osutamise ajal.”;
7) paragrahvi 104 täiendatakse lõikega 21 järgmises sõnastuses:
„(21) Käesoleva paragrahvi lõike 1 punktis 6 nimetatud juhul ei tohi tegevväelase tööaeg koos lisatööga kesta järjest üle 24 tunni. Lisatöö piirnorm ühe tegevväelase kohta on 300 tundi kalendriaastas ja see ei sisalda tööd käesoleva paragrahvi lõike 1 punktides 1−5 nimetatud juhtudel.”;
8) paragrahvi 111 täiendatakse lõikega 11 järgmises sõnastuses:
„(11) Tööandja eluruum käesoleva seaduse tähenduses on tegevväelase valdusse antud ruum, mida võivad kasutustähtaja jooksul eluruumina kasutada tegevväelane ja temaga koos elav isik või isikud.”;
9) paragrahvi 111 täiendatakse lõigetega 3–5 järgmises sõnastuses:
„(3) Käesoleva paragrahvi alusel tööandja eluruumi tegevväelasele ajutisse kasutusse andmisel võib tööandja eluruumi anda kasutada turupõhisest kasutustasust madalama tasu eest. Tööandja eluruumi kasutustasu suurus võib erineda kohaliku omavalitsuse üksustes ja kohaliku omavalitsuse üksuse eri piirkondades.
(4) Tööandja eluruumi kasutada andmisel peab ette nägema, et selle kasutamisega seotud kõrvalkulu, maksud ja koormised katab eluruumi kasutaja kooskõlas kasutusõiguse ulatuse või kasutatud teenuse ulatusega.
(5) Valdkonna eest vastutav minister võib määrusega kehtestada:
1) tööandja eluruumi kasutamise eest võetava kasutustasu suuruse;
2) tööandja eluruumi kasutustasu suuruse määramise korra.”;
10) seadust täiendatakse §-ga 1111 järgmises sõnastuses:
„§ 1111. Tegevväelase majutamine
(1) Tegevväelase võib teenistusülesannete täitmise ajal majutada Kaitseväe julgeolekualal selleks ettenähtud ruumis.
(2) Tegevväelasele tagatakse majutus sõjaväelise väljaõppe ajal.
(3) Tegevväelaselt ei võeta majutuse eest tasu.”;
11) paragrahvi 129 lõikest 1 jäetakse välja sõnad „igaks järgnevaks kalendriaastaks”;
12) paragrahvi 198 lõikes 2 asendatakse sõna „välislähetustasu” sõnaga „päevaraha”;
13) paragrahvi 201 täiendatakse lõikega 3 järgmises sõnastuses:
„(3) Käesoleva paragrahvi lõigetes 1 ja 2 sätestatud tööandja eluruumi kasutamise õiguse puhul kohaldatakse käesoleva seaduse § 111 lõigetes 2–5 sätestatut.”;
14) paragrahvi 215 lõiget 1 täiendatakse punktiga 3 järgmises sõnastuses:
„3) Kaitseministeeriumi valitsemisala arstlike komisjonide tervise infosüsteemi päringutega seoses esitatud kaebuste lahendamine.”.
Käesoleva seaduse § 1 ning § 2 punktid 1, 3 ja 14 jõustuvad 2017. aasta 1. jaanuaril.


Osalusoptsioonide maksustamisest | Maksu- ja Tolliamet
Avaleht Äriklient Tulu, kulu, käive, kasum Erisoodustused Osalusoptsioonide maksustamisest
Maksu- ja Tolliamet määratleb tulumaksuseaduse (edaspidi TuMS) § 48 lõike 53 mõistes osalusoptsiooni kui tööandjaga sõlmitud tuletislepingut, mis annab töötajale õiguse (mitte kohustuse) osta optsiooni väljaandjalt või müüa optsiooni väljaandjale alusvara lepingus kindlaksmääratud täitmishinnaga ja lepingus fikseeritud tähtajal.
Osalusoptsiooni alusvaraks on osalus tööandjas või tööandjaga samasse kontserni kuuluvas äriühingus. Osalusoptsiooni eesmärk on kaasata töötajaid osanike/aktsionäride ringi ning tõsta seeläbi töötajate produktiivsust ja efektiivsust ja vähendada tööjõuvoolavust.
Osalusoptsiooniga ei ole tegemist, kui optsiooni andmisel on ette teada, et töötaja ei saa osalust tööandjas või tööandjaga samasse kontserni kuuluvas äriühingus, vaid tööandja maksab töötajale alusvaraks olnud väärtpaberite hinna. Sellisel juhul on väljamakse käsitletav töötasuna või lisatasuna, millelt kuuluvad tasumisele kõik tööjõumaksud.
Osalusoptsiooni andmist ei loeta erisoodustuseks. Osalusoptsiooni andmisel ei teki maksukohustust.
Osalusoptsiooni tingimused
Osalusoptsiooni olulised tingimused on:
optsiooni andmise hetk ehk osalusoptsiooni lepingu sõlmimise kuupäev või tööandja osalusprogrammi (nt employee stock purchase plan ehk ESPP või restricted stock unit ehk RSU) tingimustes kokkuleppimise kuupäev,
optsiooni alusvara ehk osalus (aktsia/osa) tööandjas või tööandjaga samasse kontserni kuuluvas äriühingus,
alusvara arv ehk kindlaksmääratud aktsiate/osade arv,
optsiooni täitmishind (realiseerimishind) ehk kindlaksmääratud aktsia/osa hind,
optsiooni täitmise (realiseerimise) tähtaeg ehk periood optsiooni andmisest kuni täitmiseni, maksustamisel on oluline perioodi kestus vähemalt 3 aastat,
optsiooni täitmise (realiseerimise) hetk ehk kuupäev kui töötaja kasutab optsioonist tulenevat osaluse omandamise õigust ja saab optsiooni vastu alusvara,
optsiooni preemia ehk töötaja poolt optsiooni eest makstud summa. Optsiooni preemia ei ole kohustuslik.
Kui optsioonileping ei ole digitaalselt allkirjastatud ega notariaalselt kinnitatud, on tööandja kohustatud esitama lepingu või info tööandja osalusprogrammiga liitumise osas Maksu- ja Tolliametile e-posti aadressil ariklient@emta.ee 5 tööpäeva jooksul selle sõlmimisest arvates.
Osalusoptsiooni maksustamine toimub (TuMS § 48 lg 53 alusel):
optsiooni võõrandamisel enne selle täitmist või
optsiooni täitmisel (st alusvara ostmisel või müümisel).
Osalusoptsiooni võõrandamine enne selle täitmist loetakse erisoodustuseks ja seda sõltumata optsiooni täitmise kolmeaastasest tähtajast või osalusoptsiooni võõrandamise hetkest. Töötajal on kohustus tööandjat teavitada optsiooni võõrandamisest. Tööandjal tekib maksukohustus tehtud erisoodustuselt.
Osalusoptsiooni täitmine ehk alusvaraks oleva osaluse omandamine enne 3 aasta möödumist optsiooni andmisest loetakse erisoodustuseks. Tööandjal on tehtud erisoodustuselt maksukohustus.
Vähemalt kolmeaastase tähtajaga optsioonilepingu kehtivuse ajal erandina, kui
kogu osalus tööandjas või tööandjaga samasse kontserni kuuluvas äriühingus võõrandatakse (nn full exit olukord) või
töötajal tuvastatakse täielik töövõimetus või töötaja sureb,
ei loeta erisoodustuseks optsiooni alusvaraks oleva osaluse omandamist ulatuses, mis vastab proportsionaalselt optsiooni hoidmise ajale enne eelnimetatud sündmust.
Erisoodustuseks ei loeta üksnes olukorda, kus kogu osalus (100%) tööandjas või tööandjaga samasse kontserni kuuluvas äriühingus võõrandatakse. Osalisele osaluse võõrandamisele erand ei laiene!
Osalusoptsiooni täitmist ehk alusvaraks oleva osaluse omandamine pärast 3 aasta möödumist optsiooni andmisest ei loeta erisoodustuseks. Töötajal tekib tulevikus kasu väärtpaberite võõrandamisest!
Maksustamist iseloomustav joonis
Optsiooni maksustamise joonis
*Erandina ei loeta erisoodustuseks optsiooni alusvaraks oleva osaluse omandamist ulatuses, mis vastab proportsionaalselt optsiooni hoidmise ajale enne kogu osaluse tööandjas või tööandjaga samasse kontserni kuuluvas äriühingus võõrandamist või töötajal täieliku töövõimetuse tuvastamist või töötaja surma.
Joonis PDF-vormingus (556.13 KB, PDF)
Osalusoptsiooni kolmeaastane tähtaeg
Optsiooni alusvara muutmise korral arvestatakse kolmeaastast tähtaega esialgse optsiooni andmisest arvates, kui alusvara muutub:
kontserni ümberkorraldamise või ühingu ühinemise/jagunemise/ümberkujundamise tõttu või
kogu osaluse võõrandamise tõttu (tööandja uus omanik asendab alusvara).
Muude oluliste tingimuste muutmisel sõlmitakse sisuliselt uus osalusoptsiooni leping, millel algab uus kolmeaastase tähtaja lugemine.
Erisoodustuse hinna määramine ja maksustamine
„Erisoodustuse hinna määramise kord“ on kehtestatud Rahandusministri 13.01.2011 määrusega nr 2 (edaspidi määrus).
Kui erisoodustuseks on osalusoptsiooni võõrandamisel saadud tulu, siis loetakse erisoodustuse hinnaks osalusoptsiooni turuhinna ja tööandjale makstud optsioonipreemia vahe (määruse § 7 lg 1).
Kui töötaja tööandjale optsioonipreemiat ei maksnud, siis loetakse erisoodustuse hinnaks osalusoptsiooni turuhind.
Kui erisoodustuseks on osalusoptsiooni alusvaraks oleva osaluse omandamisel saadud tulu, siis loetakse erisoodustuse hinnaks osaluse turuhinna ja realiseerimishinna vahe, millest on maha arvatud tööandjale makstud optsioonipreemia (määruse § 7 lg 2).
Seega kui optsiooni andmisest ei ole möödunud 3 aastat ja optsioon täidetakse (realiseeritakse), siis on tööandjal kohustus erisoodustusena maksustada töötaja poolt omandatud alusvaraks oleva osaluse
turuhind või
turuhind, millest on lahutatud töötaja tasutud optsiooni täitmishind (realiseerimishind) ja/või optsioonipreemia.
Praktikas on esinenud olukordi, kus kogu osalus (100%) tööandjas võõrandatakse (nn full exit olukord) ning optsioonid lõpetatakse ja täidetakse (realiseeritakse) enne 3 aasta möödumist tingimusel, et töötaja ei saa optsiooni lõpetamisel ja realiseerimisel enam osalust, vaid osaluse väärtusele vastava rahalise väljamakse. Seda seetõttu, et uus omanik (investor) omandab kogu osaluse (100%) ega jätka optsiooniprogrammiga. Kuna uus omanik ei kaasa töötajaid omanike ringi, siis ei ole põhjendatud ka osaluse vormistamine töötaja(te) nimele üksnes selleks, et see koheselt uuele omanikule (investorile) võõrandada. Maksuhaldur lähtub taolises olukorras tehingu sisust ja asub seisukohale, et erisoodustusena ei maksustata rahalist väljamakset ulatuses, mis vastab optsiooni hoidmise ajale. Rahaline väljamakse, mis ületab optsiooni hoidmise aega, maksustatakse erisoodustusena.
Töötajatega on sõlmitud optsioonilepingud viieks aastaks, kuid kahe aasta möödumisel müüakse kogu osalus (100%) tööandjas uuele investorile. Töötajad ei omanda osalust, vaid saavad uuelt investorilt rahalise hüvitise. Erisoodustusena ei maksustata 2/5 rahalisest hüvitisest, töötajal tekib kasu vara võõrandamisest ja tulumaksukohustus oma tuludeklaratsiooni alusel. Tööandja maksustab erisoodustusena 3/5 rahalisest hüvitisest.
Samuti on esinenud olukordi, kus osaliselt osalus (alla 100%) tööandjas võõrandatakse ja/või poolte kokkuleppel optsiooni kasutamise õigusest ja täitmise kohustusest loobutakse ning töötajale tehakse rahaline väljamakse (makstakse hüvitist). Sel juhul maksustatakse rahaline väljamakse täies ulatuses erisoodustusena.
Erisoodustus deklareeritakse TSD lisas 4 koodidel 4080–4083.
Kui töötaja täidab oma tööülesandeid Eestis ja tema töötasu maksustatakse nii tulumaksu kui ka sotsiaalmaksu ja -maksetega Eestis, siis kuulub ka töötajale tehtud erisoodustus maksustamisele tulu- ja sotsiaalmaksuga Eestis.
Kui mitteresidendist töötaja täidab oma tööülesandeid välisriigis ja tema töötasu maksustatakse nii tulumaksu kui ka sotsiaalmaksu või -maksetega välisriigis, siis ei kuulu ka töötajale tehtud erisoodustus maksustamisele Eestis. Tööandjal võib tekkida maksukohustus välisriigis.
Tulevikus kui töötajal tekib kasu väärtpaberite (omandatud osaluse) võõrandamisest, on tal õigus tööandja poolt TuMS § 48 alusel erisoodustusena tulumaksuga maksustatud summa arvesse võtta väärtpaberite soetamismaksumusena (TuMS § 38 lg 8). Soetamismaksumuse arvestamisel on aluseks tööandja tõend.
Tulevikus töötaja kasu väärtpaberite võõrandamisest
Töötajal tekib tulumaksukohustus kasult väärtpaberite võõrandamisest (TuMS § 15 lg 1). Töötaja kasu (kahju) väärtpaberite (omandatud osaluse) võõrandamisest arvutatakse müügihinna ja soetamismaksumuse vahena (TuMS § 37 lg 1).
Töötaja saab soetamismaksumusena arvesse võtta TuMS § 48 alusel erisoodustusena või välisriigis tulumaksuga maksustatud summa (nt tööandjaga samasse kontserni kuuluva välisriigi äriühingu puhul) ja/või töötaja poolt tasutud optsioonipreemia.
Praktikas on esinenud olukordi, kus optsioonilepinguga on töötajale ette nähtud võimalus optsioon realiseerida enne 3 aasta möödumist optsiooni andmisest tingimusel, et töötaja tasub tööandjale erisoodustuse maksukohustuse summa. Töötaja saab tööandjale tasutud summa arvesse võtta soetamismaksumusena.
Töötaja realiseerib optsiooni enne 3 aasta möödumist optsiooni andmisest ja omandab osaluse turuhinnas 1000 eurot. Samas töötaja tasub tööandjale turuhinnalt 1000 eurolt maksukohustuse summa 662,50 eurot. Seega kujuneb tööandja erisoodustuse hinnaks 337,50 eurot (1000 – 662,50), millelt tööandja tasub tulumaksu ja sotsiaalmaksu.
Töötaja omandatud osaluse soetamismaksumuseks 1000 eurot (töötaja tasutud 662,50 eurot + erisoodustusena maksustatud 337,50 eurot).
Soetamismaksumus peab olema dokumentaalselt tõendatud.


text:
Omastamine on lõpule viidud võõra asja enda või kolmanda isiku kasuks pööramisega ja sellel, kas isik olnuks suuteline puudujäägi hiljem hüvitama või mitte, pole isiku käitumisele antava karistusõigusliku hinnangu seisukohalt tähtsust. Võõra asja müümine on reeglina samaaegselt käsitatav nii asja endale pidamisena ehk selle faktilise muutmisena endale või kolmandale isikule kuuluvaks kui ka omastamistahte manifesteerimisena. (Vt nt RKKKo nr 3-1-1-148-03, p 8.3.1). Asjaolu, et füüsiline isik ei müü asja enda, vaid juriidilise isiku majandushuvides, tähendab, et asi pööratakse KarS § 201 mõttes kolmanda isiku kasuks. Võõra vallasasja või muu võõra vara enda kasuks pööramine on KarS § 201 dispositsioonis sätestatud omastamise koosseisuline tunnus. Selle koosseisutunnuse tuvastamine kohtu poolt ei eelda seda, et süüdistuses oleks otsesõnu märgitud, et isik pööras mingi vallasasja või muu vara, mis oli talle võõras, enda või kolmanda isiku kasuks. Piisab sellest, kui süüdistuses kirjeldatakse faktilisi asjaolusid, mis on õiguslikult hinnatavad kui võõra vallasasja või muu võõra vara enda kasuks pööramine KarS § 201 mõttes.
Seadus sätestab kohtu poolt süüdistusaktis märgitud kuriteo kvalifikatsiooni muutmisele kaks piiravat tingimust: 1) lähtuda tuleb kuriteo samadest asjaoludest ja 2) kvalifikatsioonis tehtav muudatus peab olema isiku olukorda kergendav. Kohus võib kohtuotsust tehes kuriteo samadest asjaoludest lähtuvalt muuta kuriteo kvalifikatsiooni üksnes isiku olukorda kergendades. Otsustamaks, kas uus kvalifikatsioon kergendab isiku olukorda, tuleb eeskätt võrrelda kuriteokoosseisude sanktsioone (vt RKKKo nr 3-1-1-76-05, p 9). Kui kohus annab süüdistuses kirjeldatud faktilistele asjaoludele süüdistuses märgitust oluliselt erineva õigusliku hinnangu, ei tohi kohtu kohaldatav õigusnorm olla süüdistatavale üllatuslik ja süüdistataval peab olema mõistlik võimalus esitada sellisele õiguskäsitlusele oma vastuväited. Sel põhjusel piirab KrMS § 268 lg 8 koostoimes sama paragrahvi lõikega 2 kohtu võimalust teha nõupidamistoas kuriteo kvalifikatsioonis olulisi muudatusi. Olukorras, kus isik tunnistatakse küll süüdi süüdistuses märgitust oluliselt erineva kuriteokoosseisu järgi, ent talle on süüdistuseväliselt tagatud teave kohtu kohaldatud normidest ja kindlustatud kohane võimalus end muudetud õiguskäsitluse vastu kaitsta, ei ole kaitseõigust ebaproportsionaalselt riivatud. Üldjuhul eeldab süüdistatava kaitseõiguse tagamine süüdistuses teole antud kvalifikatsiooni olulisel muutmisel seda, et kohus on juba enne otsuse tegemist selgitanud välja süüdistatava seisukoha uue õiguskäsitluse kohta. Eriti puudutab see kuriteo kvalifikatsiooni muutmist apellatsioonimenetluses.
Kui kohus annab süüdistuses kirjeldatud faktilistele asjaoludele süüdistuses märgitust oluliselt erineva õigusliku hinnangu, ei tohi kohtu kohaldatav õigusnorm olla süüdistatavale üllatuslik ja süüdistataval peab olema mõistlik võimalus esitada sellisele õiguskäsitlusele oma vastuväited. Sel põhjusel piirab KrMS § 268 lg 8 koostoimes sama paragrahvi lõikega 2 kohtu võimalust teha nõupidamistoas kuriteo kvalifikatsioonis olulisi muudatusi. Olukorras, kus isik tunnistatakse küll süüdi süüdistuses märgitust oluliselt erineva kuriteokoosseisu järgi, ent talle on süüdistuseväliselt tagatud teave kohtu kohaldatud normidest ja kindlustatud kohane võimalus end muudetud õiguskäsitluse vastu kaitsta, ei ole kaitseõigust ebaproportsionaalselt riivatud. Üldjuhul eeldab süüdistatava kaitseõiguse tagamine süüdistuses teole antud kvalifikatsiooni olulisel muutmisel seda, et kohus on juba enne otsuse tegemist selgitanud välja süüdistatava seisukoha uue õiguskäsitluse kohta. Eriti puudutab see kuriteo kvalifikatsiooni muutmist apellatsioonimenetluses.
Süüdistatava olukorra kergendamine võrreldes esitatud süüdistusega ei või endaga kaasa tuua süüdistuse olulist muutmist. Süüdistatava täielik ja detailne informeeritus süüdistusest ja seega ka õiguslikust kvalifikatsioonist, millest kohus võib otsust tehes lähtuda, on õiglase kriminaalmenetluse hädavajalik eeldus, mida tuleb vaadelda süüdistatava kaitseks ettevalmistumise õiguse valguses (nt Pélissier ja Sassi vs. Prantsusmaa, otsus 25. märtsist 1999, p-d 51-52). Seega ei tohi kohtu kohaldatav õigusnorm olla süüdistatavale üllatuslik ja süüdistataval peab olema mõistlik võimalus esitada sellisele õiguskäsitlusele oma vastuväited. Olukorras, kus isik tunnistatakse küll süüdi süüdistuses märgitust oluliselt erineva kuriteokoosseisu järgi, ent talle on süüdistuseväliselt tagatud teave kohtu kohaldatud normidest ja kindlustatud kohane võimalus end muudetud õiguskäsitluse vastu kaitsta, ei ole kaitseõigust ebaproportsionaalselt riivatud. Üldjuhul eeldab süüdistatava kaitseõiguse tagamine süüdistuses teole antud kvalifikatsiooni olulisel muutmisel seda, et kohus on juba enne otsuse tegemist selgitanud välja süüdistatava seisukoha uue õiguskäsitluse kohta. Eriti puudutab see kuriteo kvalifikatsiooni muutmist apellatsioonimenetluses.
Omastamise koosseisu esimene teoalternatiiv näeb ette valduses oleva võõra vallasasja ebaseaduslikult enda või kolmanda isiku kasuks pööramise. Panga arvelduskontol olev raha ei ole käsitatav asjana tsiviilseadustiku üldosa seaduse § 49 mõttes (vt ka RKKKo nr 3-1-1-130-04, p 9), tegemist on arvelduskonto omaniku varalise nõudega panga vastu arvelduskontol näidatud ulatuses. Varaline nõue ei saa olla süüdistatava valduses, kuna valdus on tegelik võim asja üle (asjaõigusseaduse § 30). Seega ei toimu ülekannete tegemisel valduses oleva võõra vallasasja enda kasuks pööramist. Süüdistatav kasutab internetipangas arvelduskontole juurdepääsu võimaldavaid vahendeid (panga väljastatud kasutajatunnus, salasõna ja koodikaart või PIN-kalkulaatori koodid või digitaalset tuvastamist ja allkirjastamist võimaldav sertifikaat vm isiku identifitseerimisvahend) võõra vara käsutamiseks. Karistusseadustiku § 201 lg 1 teine teoalternatiiv näeb ette isikule usaldatud muu võõra vara ebaseaduslikult enda või kolmanda isiku kasuks pööramist. Kannatanu arvelduskontol olev raha (vara) võib olla süüdistatavale usaldatud, s.o antud tema pädevusse, lepinguga või muul õiguslikul alusel. Vara usaldamise all tuleb mõista ka volitust internetipanka sisenemiseks ja kannatanu arvelduskontol oleva raha käsutamiseks. Vara usaldamise tunnus hõlmab ka olukorda, kus juurdepääs arvelduskontole võimaldatakse vastuolus pangaga sõlmitud lepinguga, näiteks kui arvelduskonto omanik palub tuttaval või sugulasel teha tema eest ülekandeid. Vara usaldamise mõiste hõlmab juhtumeid, kus on olemas arvelduskonto omaniku nõusolek teise isiku juurdepääsuks arvelduskontole ja sellel oleva raha käsutamiseks. Omastamisega on tegemist siis, kui isik teeb selliseid toiminguid (rahaülekandeid), milleks teda volitatud ei ole, pöörates vara enda või kolmanda isiku kasuks. Seejuures tuleb arvestada, et kuriteo täideviijaks võib olla vaid isik, kellele on vara usaldatud, teiste isikute puhul on võimalik kuriteost osavõtt. Vara usaldamisega ei ole aga tegemist juhul, kui arvelduskontole juurdepääsu võimaldavad vahendid satuvad isiku valdusesse (või saavad talle teatavaks) arvelduskonto omaniku nõusolekuta, samuti kui neid antakse talle vaid hoiule või edasiandmiseks ilma konto kasutamise ja käsutamise õiguseta. Selles olukorras tuleb kõne alla arvutikelmuse koosseis (KarS § 213).

matches:
§ 201
§ 201
§ 201
Kohus
kohus
§ 268
kohus
kohus
§ 268
kohus
kohus
kohus
§ 49
§ 30
§ 201
§ 213