text:
Euroopa Liidu C 164/2013
Kohtuasi C-463/11: Euroopa Kohtu (neljas koda) 18. aprilli 2013. aasta otsus (Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg — Saksamaa eelotsusetaotlus) — L versus M (Direktiiv 2001/42/EÜ — Konkreetsete kavade ja programmide keskkonnamõju hindamine — Artikli 3 lõiked 4 ja 5 — Tõenäoliselt olulise keskkonnamõjuga planeeringute liigi kindlaksmääramine — Asulasisese arendamise detailplaneeringud, mis on siseriikliku õiguse alusel keskkonnamõju hindamisest vabastatud — Asulasisese arendamise kvalitatiivse tingimuse vale hindamine — Detailplaneeringu kehtivusele mõju puudumine — Direktiivi kasuliku mõju kahjustamine)
Kohtuasi C-548/11: Euroopa Kohtu (kolmas koda) 18. aprilli 2013. aasta otsus (Arbeidshof te Antwerpen — Belgia eelotsusetaotlus) — Edgard Mulders versus Rijksdienst voor Pensioenen (Sotsiaalkindlustus — Määrus (EMÜ) 1408/71 — Artikli 1 punkt r — Mõiste kindlustusperiood — Artikkel 46 — Vanaduspensioni arvutamine — Arvessevõetavad kindlustusperioodid — Piirialatöötaja — Töövõimetusperioodid — Kahes liikmesriigis makstud sarnaste hüvitiste liitmine — Selle ajavahemiku kindlustusperioodina arvestamata jätmine — Elukoha tingimus — Siseriiklik liitmisevastane regulatsioon)
Kohtuasi C-12/12: Euroopa Kohtu (viies koda) 18. aprilli 2013. aasta otsus (Bundesgerichtshof (Saksamaa) eelotsusetaotlus) — Colloseum Holding AG versus Levi Strauss & Co. (Kaubamärgid — Määrus (EÜ) nr 40/94 — Artikli 15 lõige 1 — Mõiste kaubamärgi tegelik kasutamine — Kaubamärk, mida kasutatakse üksnes mõne teise mitmeosalise kaubamärgi osana või kombinatsioonis teise kaubamärgiga)
Kohtuasi C-247/12: Euroopa Kohtu (viies koda) 18. aprilli 2013. aasta otsus (Varhoven administrativen sad — Bulgaaria — eelotsusetaotlus) — Meliha Veli Mustafa versus Direktor na fond Garantirani vzemania na rabotnitsite i sluzhitelite kam Natsionalnia osiguritelen institut (Töötajate kaitse tööandja maksejõuetuse korral — Direktiiv 80/987/EMÜ — Direktiiv 2002/74/EÜ — Direktiiv 2008/94/EÜ — Artiklid 2 ja 3 — Kohustus näha ette töötajate nõuete tagamine — Võimalus piirata tagatis üksnes nende nõuetega, mis on tekkinud pärast pankrotimenetluse algatamise otsuse äriregistrisse kandmist — Pankrotimenetluse algatamise otsus — Mõju — Tööandja tegevuse jätkamine)
Kohtuasi T-32/08: Üldkohtu 24. aprilli 2013. aasta otsus — Evropaïki Dynamiki versus Komisjon (Teenuste riigihanked — Hankemenetlus — Hanke hindamine, võttes arvesse Interneti kodulehekülje uue kontseptsiooni loomist — Pakkuja pakkumuse kõrvalejätmine — Põhjendamiskohustus — Ilmne hindamisviga — Valiku- ja lepingu sõlmimise kriteeriumid — Lepinguväline vastutus)
ELT C 156, 1.6.2013
ELT C 147, 25.5.2013
ELT C 141, 18.5.2013
ELT C 129, 4.5.2013
ELT C 123, 27.4.2013
ELT C 114, 20.4.2013
ELT C 108, 13.4.2013
Euroopa Kohtu (esimene koda) 18. aprilli 2013. aasta otsus — Euroopa Komisjon versus Prantsuse Vabariik
(Kohtuasi C-625/10) (1)
(Liikmesriigi kohustuste rikkumine - Transport - Ühenduse raudteede arendamine - Direktiiv 91/440/EMÜ - Artikli 6 lõige 3 ja II lisa - Direktiiv 2001/14/EÜ - Artikli 14 lõige 2 - Raudteeinfrastruktuuri-ettevõtja õigusliku vormi poolest sõltumatuse puudumine - Artikkel 11 - Toimivusskeemi puudumine - Mittetäielik ülevõtmine)
Hageja: Euroopa Komisjon (esindajad: J.–P. Keppenne ja H. Støvlbæk)
Kostja: Prantsuse Vabariik (esindajad: G. de Bergues, M. Perrot ja S. Menez)
Kostja toetuseks menetlusse astuja: Hispaania Kuningriik (esindaja: S. Centeno Huerta)
Liikmesriigi kohustuste rikkumine — Nõukogu 29. juuli 1991. aasta direktiivi 91/440/EMÜ ühenduse raudteede arendamise kohta (EÜT L 237, lk 25; ELT eriväljaanne 07/01, lk 341) artiklis 6 (lõige 3) ja II lisas ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. veebruari 2001. aasta direktiivi 2001/14/EÜ raudteeinfrastruktuuri läbilaskevõimsuse jaotamise, raudteeinfrastruktuuri kasutustasude kehtestamise ja ohutustunnistuste andmise kohta (EÜT L 75, lk 29; ELT eriväljaanne 07/05, lk 404) artiklis 6 (lõiked 2–5), artiklis 14 (lõige 2) ja artiklis 11 sätestatud nõuete täitmiseks kõikide vajalike sätete tähtaja jooksul vastu võtmata jätmine.
Kuna Prantsuse Vabariik ei ole võtnud vajalikke meetmeid tagamaks, et üksus, kellele on usaldatud nõukogu 29. juuli 1991. aasta direktiivi 91/440/EMÜ ühenduse raudteede arendamise kohta, mida on muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. veebruari 2001. aasta direktiiviga 2001/12/EÜ, II lisas loetletud olulisimate ülesannete täitmine, oleks sõltumatu ettevõtjast, kes osutab raudteeveoteenuseid vastavalt selle direktiivi artikli 6 lõikele 3 ja II lisale ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. veebruari 2001. aasta direktiivi 2001/14/EÜ raudteeinfrastruktuuri läbilaskevõimsuse jaotamise, raudteeinfrastruktuuri kasutustasude kehtestamise ja ohutustunnistuste andmise kohta, mida on muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. oktoobri 2007. aasta direktiiviga 2007/58/EÜ, artikli 14 lõikele 2, ning kuna ta ei ole ettenähtud tähtaja jooksul vastu võtnud kõiki vajalikke õigus- ja haldusnorme, et järgida direktiivi 2001/14 artiklit 11, siis on Prantsuse Vabariik rikkunud nendest sätetest tulenevaid kohustusi.
Jätta Euroopa Komisjoni ja Prantsuse Vabariigi kohtukulud nende endi kanda.
Jätta Hispaania Kuningriigi kohtukulud tema enda kanda.
(1) ELT C 103, 2.4.2011.
Euroopa Kohtu (esimene koda) 18. aprilli 2013. aasta otsus — Euroopa Komisjon versus Systran SA, Systran Luxembourg SA
(Kohtuasi C-103/11 P) (1)
(Apellatsioonkaebus - EÜ artikli 225 lõige 1, artikkel 235 ja artikli 288 teine lõik - Euroopa Ühenduse vastu esitatud lepinguvälise vastutuse hagi - Vaidluse lepinguvälise olemuse hindamine - Ühenduste kohtute pädevus)
Apellant: Euroopa Komisjon (esindajad: T. van Rijn, E. Montaguti ja J. Samnadda, keda abistasid advokaadid A. Berenboom ja M. Isgour)
Teised menetlusosalised: Systran SA, Systran Luxembourg SA (esindajad: advokaadid J.-P. Spitzer ja E. De Boissieu)
Apellatsioonkaebus Üldkohtu (kolmas koda) 16. detsembri 2010. aasta otsuse peale kohtuasjas T-19/07: Systran ja Systran Luxembourg vs. komisjon, mille ese on nõue hüvitada hagejatele väidetavalt esimeses kohtuastmes tekitatud kahju, mille põhjustasid komisjoni masintõlkesüsteemi hooldust ja keelelist täiustamist puudutava hanke tulemusena toime pandud rikkumised — Ekslik hindamine ja vastuolud vaidluse lepinguvälisuse küsimuses — Kaitseõiguste rikkumine — Tõendite käsitamise nõuete eiramine — Ilmselge hindamisviga, et rikkumine, mille komisjon on väidetavalt toime pannud, on piisavalt selge rikkumine — Põhjenduste puudumine
Tühistada Euroopa Liidu Üldkohtu 16. detsembri 2010. aasta otsus kohtuasjas T-19/07: Systran ja Systran Luxembourg vs. komisjon.
Jätta Systran SA ja Systran Luxembourg SA hagi kohtuasjas T-19/07 rahuldamata.
Mõista Euroopa Komisjoni poolt Euroopa Liidu Kohtus ja Euroopa Liidu Üldkohtus kantud kulud välja Systran SA-lt ja Systran Luxembourg SA-lt.
Euroopa Kohtu (suurkoda) 16. aprilli 2013. aasta otsus (Arbeidsrechtbank Antwerpen (Belgia) eelotsusetaotlus) — Anton Las versus PSA Antwerp NV
(Kohtuasi C-202/11) (1)
(Töötajate vaba liikumine - ELTL artikkel 45 - Äriühing, mis asub Belgia Kuningriigi hollandi keelepiirkonnas - Kohustus koostada töölepingud hollandi keeles - Piiriülest laadi tööleping - Piirang - Proportsionaalsuse puudumine)
Hageja: Anton Las
Kostja: PSA Antwerp NV
Eelotsusetaotlus — Arbeidsrechtbank Antwerpen — EÜ artikli 39 (nüüd ELTL artikkel 45) tõlgendamine — Belgia õigusnormid, mis kohustavad hollandikeelses piirkonnas asuvat ettevõtjat koostama kõik rahvusvahelist laadi töösuhtega seotud dokumendid hollandi keeles, vastasel juhul on tagajärjeks nimetatud dokumentide tühisus
(1) ELT C 219, 23.7.2011.
Euroopa Kohtu (suurkoda) 16. aprilli 2013. aasta otsus — Hispaania Kuningriik, Itaalia Vabariik versus Euroopa Liidu Nõukogu
(Liidetud kohtuasjad C-274/11 ja C-295/11) (1)
(Ühtne patent - Otsus, millega ELTL artikli 329 lõike 1 alusel antakse luba tõhustatud koostööks - Tühistamishagi, mis on esitatud pädevuse puudumise, võimu kuritarvitamise ja aluslepingute rikkumise tõttu - ELL artiklis 20 ja ELTL artiklites 326 ja 327 sätestatud tingimused - Jagatud pädevus - Viimase abinõuna vastuvõetud otsus - Liidu huvide kaitse)
Kohtumenetluse keeled: hispaania ja itaalia
Hagejad: Hispaania Kuningriik (esindaja: N. Díaz Abad), Itaalia Vabariik (esindaja: G. Palmieri, keda abistas avvocato dello Stato S. Fiorentino)
Hispaania Kuningriigi toetuseks menetlusse astuja: Itaalia Vabariik (esindaja: G. Palmieri, keda abistas avvocato dello Stato S. Fiorentino)
Itaalia Vabariigi toetuseks menetlusse astuja: Hispaania Kuningriik (esindaja: N. Díaz Abad)
Kostja: Euroopa Liidu Nõukogu (esindajad: T. Middleton, F. Florindo Gijón ja A. Lo Monaco, ning hiljem T. Middleton, F. Florindo Gijón, M. Balta ja K. Pellinghelli)
Kostja toetuseks menetlusse astujad: Belgia Kuningriik (esindajad: C. Pochet, J-C. Halleux ja T. Materne), Tšehhi Vabariik (esindajad: M. Smolek, D. Hadroušek ja J. Vláčil), Saksamaa Liitvabariik (esindajad: T. Henze ja J. Kemper), Iirimaa (esindaja: D. O’Hagan, keda abistas N. J. Travers, BL), Prantsuse Vabariik (esindajad: E. Belliard, G. de Bergues ja A. Adam), Ungari (esindajad: M. Z. Fehér ja K. Molnár), Madalmaade Kuningriik (esindajad: C. Wissels ja M. de Ree), Poola Vabariik (esindajad: B. Majczyna, E. Gromnicka ja M. Laszuk), Rootsi Kuningriik (esindajad: A. Falk ja C. Meyer-Seitz), Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriik (esindaja: L. Seeboruth, keda abistas barrister T. Mitcheson), Euroopa Parlament (esindajad: I. Díez Parra, G. Ricci ja M. Dean), Euroopa Komisjon (esindajad: I. Martínez del Peral, T. van Rijn, B. Smulders, F. Bulst ja L. Prete)
Nõue tühistada nõukogu 10. märtsi 2011. aasta otsus 2011/167/EL, millega antakse luba tõhustatud koostööks ühtse katendikaitse loomise valdkonnas (ELT L 76, lk 53) — Võimu kuritarvitamine — Liidu õiguskaitsesüsteemi eiramine
Jätta Hispaania Kuningriigi kohtukulud tema enda kanda ning mõista temalt välja Euroopa Liidu Nõukogul kohtuasjas C-274/11 tekkinud kohtukulud.
Jätta Itaalia Vabariigi kohtukulud tema enda kanda ning mõista temalt välja Euroopa Liidu Nõukogul kohtuasjas C-295/11 tekkinud kohtukulud.
Jätta Belgia Kuningriigi, Tšehhi Vabariigi, Saksamaa Liitvabariigi, Iirimaa, Prantsuse Vabariigi, Läti Vabariigi, Ungari, Madalmaade Kuningriigi, Poola Vabariigi, Rootsi Kuningriigi, Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriigi, Euroopa Parlamendi ja Euroopa Liidu Nõukogu kohtukulud nende endi kanda.
ELT C 232, 6.8.2011.
Euroopa Kohtu (neljas koda) 18. aprilli 2013. aasta otsus (Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg — Saksamaa eelotsusetaotlus) — L versus M
(Kohtuasi C-463/11) (1)
(Direktiiv 2001/42/EÜ - Konkreetsete kavade ja programmide keskkonnamõju hindamine - Artikli 3 lõiked 4 ja 5 - Tõenäoliselt olulise keskkonnamõjuga planeeringute liigi kindlaksmääramine - „Asulasisese arendamise” detailplaneeringud, mis on siseriikliku õiguse alusel keskkonnamõju hindamisest vabastatud - „Asulasisese arendamise” kvalitatiivse tingimuse vale hindamine - Detailplaneeringu kehtivusele mõju puudumine - Direktiivi kasuliku mõju kahjustamine)
Verwaltungsgerichtshof Baden- Württemberg
Hageja: L
Eelotsusetaotlus — Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg — Euroopa Parlamendi ja nõukogu 27. juuni 2001. aasta direktiivi 2001/42/EÜ teatavate kavade ja programmide keskkonnamõju hindamise kohta (EÜT L 197, lk 30; ELT eriväljaanne 15/06, lk 157) artikli 3 lõigete 4 ja 5 tõlgendamine — Kohaldamisala — Siseriiklikud õigusnormid, mis näevad selliste detailplaneeringute vastuvõtmisel, milles määratakse kindlaks väikese piirkonna kasutamine kohalikul tasandil ja mis täidavad teatud kvalitatiivseid ja kvantitatiivseid tingimusi, kiirendatud menetluse ilma keskkonnamõju hindamiseta — Kvalitatiivsete tingimuste ebaõige hindamine
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 27. juuni 2001. aasta direktiivi 2001/42/EÜ teatavate kavade ja programmide keskkonnamõju hindamise kohta artikli 3 lõiget 5 koostoimes artikli 3 lõikega 4 tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus niisugune siseriiklik õigusnorm nagu põhikohtuasjas, mille kohaselt sellise kvalitatiivse tingimuse rikkumine, mis on seda direktiivi ülevõtva normiga kehtestatud selleks, et vabastada konkreetset liiki detailplaneeringu vastuvõtmine selle direktiivi kohasest keskkonnamõju hindamisest, ei mõjuta kõnealuse planeeringu kehtivust.
Euroopa Kohtu (kolmas koda) 18. aprilli 2013. aasta otsus (Arbeidshof te Antwerpen — Belgia eelotsusetaotlus) — Edgard Mulders versus Rijksdienst voor Pensioenen
(Kohtuasi C-548/11) (1)
(Sotsiaalkindlustus - Määrus (EMÜ) 1408/71 - Artikli 1 punkt r - Mõiste „kindlustusperiood” - Artikkel 46 - Vanaduspensioni arvutamine - Arvessevõetavad kindlustusperioodid - Piirialatöötaja - Töövõimetusperioodid - Kahes liikmesriigis makstud sarnaste hüvitiste liitmine - Selle ajavahemiku kindlustusperioodina arvestamata jätmine - Elukoha tingimus - Siseriiklik liitmisevastane regulatsioon)
Apellatsioonkaebuse esitaja: Edgard Mulders
Vastustaja apellatsioonimenetluses: Rijksdienst voor Pensioenen
Eelotsusetaotlus — Arbeidshof te Antwerpen — Nõukogu 14. juuni 1971. aasta määruse (EMÜ) nr 1408/71 sotsiaalkindlustusskeemide kohaldamise kohta ühenduse piires liikuvate töötajate ja nende pereliikmete suhtes (EÜT L 149, lk 2; ELT eriväljaanne 05/01, lk 35) artikli 1 punkti r ja artikli 46 tõlgendamine — Vanadus- ja toitjakaotuskindlustus — Hüvitise arvestamine — Arvessevõetavad kindlustusperioodid
Nõukogu 14. juuni 1971. aasta määruse (EMÜ) nr 1408/71 sotsiaalkindlustusskeemide kohaldamise kohta ühenduse piires liikuvate töötajate, füüsilisest isikust ettevõtjate ja nende pereliikmete suhtes, muudetud ja kaasajastatud nõukogu 2. detsembri 1996. aasta määrusega (EÜ) nr 118/97, artikli 1 punkti r ja artiklit 46 koosmõjus sama määruse artikli 13 lõike 2 punktiga a ning ELTL artiklitega 45 ja 48 tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus see, kui ühes liikmesriigis pensioni arvutamisel ei käsita teise liikmesriigi õigusnormid töövõimetuse perioodi — mille jooksul maksti võõrtöötajale selle teises liikmesriigis ravikindlustushüvitist, millest peeti kinni pensionikindlustusmaksed — „kindlustusperioodina” viidatud sätete tähenduses, kuna puudutatud isik ei ole viimati nimetatud riigi alaline elanik ja/või sai sarnast hüvitist esimese liikmesriigi õiguse alusel, mida ei võinud selle ravikindlustushüvitisega liita.
Euroopa Kohtu (kolmas koda) 18. aprill 2013. aasta otsus (Tribunalul Sibiu Rumeenia eelotsusetaotlus) — Mariana Irimie versus Administrația Finanțelor Publice Sibiu, Administrația Fondului pentru Mediu
(Kohtuasi C-565/11) (1)
(Sellise maksu tagastamine, mille liikmesriik on sisse nõudnud vastuolus liidu õigusega - Siseriiklik kord, mis piirab kõnealuse liikmesriigi poolt tagastatavalt maksult tasumisele kuuluvat intressi - Intress, mida arvutatakse alates päevast, mis järgneb selle maksu tagastusnõude esitamise päevale - Vastuolu liidu õigusega - Tõhususe põhimõte)
Hageja: Mariana Irimie
Kostja: Administrația Finanțelor Publice Sibiu, Administrația Fondului pentru Mediu
Eelotsusetaotlus — Tribunalul Sibiu — Võrdväärsuse, tõhususe ja proportsionaalsuse põhimõtete, EL lepingu artikli 6 ja Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikli 17 tõlgendamine — Selliste siseriiklike õigusnormide lubatavus, mis piiravad kahjusummat, mille võib hüvitada eraõiguslikule isikule seoses sellega, et liikmesriik on rikkunud liidu õigust — Seadusega ette nähtud intressi maksmine seoses maksu tagastamisega
Liidu õigust tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus selline siseriiklikus õiguses kehtiv kord, nagu on arutusel põhikohtuasjas, mis piirab liidu õigusega vastuolus sissenõutud maksu tagastamisel tasumisele kuuluvat intressi intressiga, mis kuulus tasumisele alates päevast, mis järgneb selle maksu tagastusnõude esitamise päevale.
Euroopa Kohtu (teine koda) 18. aprilli 2013. aasta otsus (Finanzgericht Düsseldorf (Saksamaa) eelotsusetaotlus) — Steinel Vertrieb GmbH versus Hauptzollamt Bielefeld
(Kohtuasi C-595/11) (1)
(Kaubanduspoliitika - Määrus (EÜ) nr 1470/2001 - Määrus (EÜ) nr 1205/2007 - Ühine tollitariifistik - Tariifne klassifitseerimine - Kombineeritud nomenklatuur - Lõplik dumpinguvastane tollimaks kompaktluminofoorlampide impordi suhtes - Lõpliku dumpinguvastase tollimaksu kohaldamine dumpinguvastases määruses viidatud tariifi alamrubriiki klassifitseeritud toodete suhtes - Vaatlusalune toode - Kohaldamisala)
Hageja: Steinel Vertrieb GmbH
Kostja: Hauptzollamt Bielefeld
Eelotsusetaotlus — Finanzgericht Düsseldorf — Nõukogu 16. juuli 2001. aasta määruse (EÜ) nr 1470/2001, millega kehtestatakse Hiina Rahvavabariigist pärit kompaktluminofoorlampide impordi suhtes lõplik dumpinguvastane tollimaks ja nõutakse lõplikult sisse nende suhtes kehtestatud ajutine tollimaks (EÜT L 195, lk 8; ELT eriväljaanne 11/38, lk 43), mida on muudetud nõukogu 1. septembri 2006. aasta määrusega (EÜ) nr 1322/2006 (ELT L 244, lk 1), ja nõukogu 15. oktoobri 2007. aasta määruse (EÜ) nr 1205/2007, millega kehtestatakse määruse (EÜ) nr 384/96 artikli 11 lõike 2 kohase aegumise läbivaatamise järel Hiina Rahvavabariigist pärit kompaktluminofoorlampide impordi suhtes dumpinguvastane tollimaks ning laiendatakse seda tollimaksu samale tootele, mis on saadetud Vietnami Sotsialistlikust Vabariigist, Pakistani Islamivabariigist ja Filipiini Vabariigist (ELT L 272, lk 1) tõlgendamine — Nimetatud määruste kohaldamine hämaralülitiga kompaktluminofoorlampide suhtes
Nõukogu 16. juuli 2001. aasta määrus (EÜ) nr 1470/2001 (millega kehtestatakse Hiina Rahvavabariigist pärit kompaktluminofoorlampide impordi suhtes lõplik dumpinguvastane tollimaks ja nõutakse lõplikult sisse nende suhtes kehtestatud ajutine tollimaks; muudetud nõukogu 1. septembri 2006. aasta määrusega (EÜ) nr 1322/2006) ja nõukogu 15. oktoobri 2007. aasta määrus (EÜ) nr 1205/2007 (millega kehtestatakse määruse (EÜ) nr 384/96 artikli 11 lõike 2 kohase aegumise läbivaatamise järel Hiina Rahvavabariigist pärit kompaktluminofoorlampide impordi suhtes dumpinguvastane tollimaks ning laiendatakse seda tollimaksu samale tootele, mis on saadetud Vietnami Sotsialistlikust Vabariigist, Pakistani Islamivabariigist ja Filipiini Vabariigist) viitavad kõigile toodetele, millel on nendes määrustes nimetatud toodetega samad põhiomadused ja mis kuuluvad samuti kombineeritud nomenklatuuri (mis asub nõukogu 23. juuli 1987. aasta määruse (EMÜ) nr 2658/87 tariifi- ja statistikanomenklatuuri ning ühise tollitariifistiku kohta, muudetud nõukogu 31. jaanuari 2000. aasta määrusega (EÜ) nr 254/2000, I lisas) alamrubriiki ex 8539 31 90. Eelotsusetaotluse esitanud kohus peab hindama, kas põhikohtuasjas käsitletavate toodete puhul on see vaatamata neile lisatud hämaralülitile nii, või on põhikohtuasjas käsitletavad tooted erinevad tooted, kuna neil on täiendavaid omadusi, mida ei ole nendes määrustes kirjeldatud.
Euroopa Kohtu (viies koda) 18. aprilli 2013. aasta otsus (Bundesgerichtshof (Saksamaa) eelotsusetaotlus) — Colloseum Holding AG versus Levi Strauss & Co.
(Kohtuasi C-12/12) (1)
(Kaubamärgid - Määrus (EÜ) nr 40/94 - Artikli 15 lõige 1 - Mõiste „kaubamärgi tegelik kasutamine” - Kaubamärk, mida kasutatakse üksnes mõne teise mitmeosalise kaubamärgi osana või kombinatsioonis teise kaubamärgiga)
Hageja: Colloseum Holding AG
Kostja: Levi Strauss & Co.
Eelotsusetaotlus — Bundesgerichtshof — Nõukogu 20. detsembri 1993. aasta määruse (EÜ) nr 40/94 ühenduse kaubamärgi kohta (EÜT L 11, lk 1; ELT eriväljaanne 17/01, lk 146) artikli 15 lõike 1 tõlgendamine — Mõiste „kaubamärgi kasutamine” — Mitmeosalise kaubamärgi osaks olevat kaubamärgi kasutatamise tunnustamine selle mitmeosalise kaubamärgi kasutamise korral — Kaubamärgi kasutamise tunnustamine juhul, kui seda kasutatakse vaid koos mõne teise kaubamärgiga, kusjuures mõlemad kaubamärgid on registreeritud nii eraldi kui ka üheskoos mitmeosalise kaubamärgina
Kaubamärgi tegeliku kasutamise tingimus nõukogu 20. detsembri 1993. aasta määruse (EÜ) nr 40/94 ühenduse kaubamärgi kohta artikli 15 lõike 1 tähenduses võib olla täidetud, kui registreeritud kaubamärki, mis on omandanud eristusvõime teise mitmeosalise kaubamärgi — mille üks osa ta on — kasutamise käigus, kasutatakse üksnes selles teises mitmeosalises kaubamärgis või kui seda kasutatakse üksnes koos teise kaubamärgiga ja lisaks on mõlemad kaubamärgid kombinatsioonina kaubamärgina registreeritud.
Euroopa Kohtu (viies koda) 18. aprilli 2013. aasta otsus (Varhoven administrativen sad — Bulgaaria — eelotsusetaotlus) — Meliha Veli Mustafa versus Direktor na fond „Garantirani vzemania na rabotnitsite i sluzhitelite” kam Natsionalnia osiguritelen institut
(Kohtuasi C-247/12) (1)
(Töötajate kaitse tööandja maksejõuetuse korral - Direktiiv 80/987/EMÜ - Direktiiv 2002/74/EÜ - Direktiiv 2008/94/EÜ - Artiklid 2 ja 3 - Kohustus näha ette töötajate nõuete tagamine - Võimalus piirata tagatis üksnes nende nõuetega, mis on tekkinud pärast pankrotimenetluse algatamise otsuse äriregistrisse kandmist - Pankrotimenetluse algatamise otsus - Mõju - Tööandja tegevuse jätkamine)
Hageja: Meliha Veli Mustafa
Kostja: Direktor na fond „Garantirani vzemania na rabotnitsite i sluzhitelite” kam Natsionalnia osiguritelen institut
Eelotsusetaotlus — Varhoven administrativen sad — Nõukogu 20. oktoobri 1980. aasta direktiivi 80/987/EMÜ töötajate kaitse kohta tööandja maksejõuetuse korral (EÜT L 283, lk 23; ELT eriväljaanne 05/01, lk 217), mida on muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. septembri 2002. aasta direktiiviga 2002/74/EÜ, millega muudetakse nõukogu direktiivi 80/987/EMÜ (EÜT L 270, lk 10; ELT eriväljaanne 05/04, lk 261) artiklit 2 lõike 1 tõlgendamine — Liikmesriikide kohutus näha ette töötajate palganõuete tagamine mitte ainult kuni pankrotimenetluse algatamise ajahetkeni tekkinud, vaid pankrotimenetluse igal etapil tekkida võivate nõuete osas
(1) ELT C 235, 4.8.2012.
Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Debreceni Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungari) 12. veebruaril 2013 — GSV Kft. versus Nemzeti Adó- és Vámhivatal Észak-alföldi Regionális Vám- és Pénzügyőri Főigazgatósága
(Kohtuasi C-74/13)
Kaebuse esitaja: GSV Kft.
Kas selline materjal, mis on
valget värvi,
ristkülikukujuline,
kootud kanga struktuuriga,
valmistatud ringkootud tehnikaga,
koosneb kahest lõngast,
mis omavahel ristudes ümbritsevad lõimelõnga,
võrguavade läbimõõduga 4 ×4 mm,
mõõtmetega 100 cm × 201 cm,
klaasist kiududega, mis
on kaetud [stürool-akrülaat-kopolümeer] plastmass kattega,
ei ole valmistatud heidest,
ruutmeetri massiga 136 g/m2,
joontihedusega lõimelõnga puhul 415 teksi ja
koelõnga puhul 132 teksi,
vastab komisjoni 16. veebruari 2011. aasta määruse (EL) nr 138/2011 (millega kehtestatakse ajutine dumpinguvastane tollimaks teatavate Hiina Rahvavabariigist pärit hõreda koega klaaskiust kangaste impordi suhtes) (1) põhjenduses 14 ja artikli 1 lõikes 1 määratletud järgmistele tunnustele:
hõreda koega
klaaskiust toode, mille
koeruudu pikkus ja laius on üle 1,8 mm ja mis
kaalub rohkem kui 35 g/m2,
ning kas seega tuleb TARIC-koodi 7019590010 tõlgendada nii, et eespool kirjeldatud materjal kuulub TARIC-koodi alla, võttes arvesse ka tariifse klassifitseerimise ja ühenduse õiguse eri keeleversioone?
Juhul kui vastus esimesele küsimusele on jaatav, kas dumpinguvastase tollimaksu tasumise kohustusest võib vabaneda selline füüsiline või juriidiline isik, kes impordib väljaspool Euroopa Liidu territooriumi valmistatud toodet — tuginedes oma kodakondsuse või riikkondsuse riigi keeles avaldatud määruse tekstile, ilma et ta kontrolliks teiste keeleversioonide võimalikke erinevaid tähendusi, ja õigusakti tekstis kasutatud sõnade üldisele ja üldteada tõlgendusele, mida kohaldatakse tema kodakondsuse või riikkondsuse riigis — sellise tootena, mis ei kuulu määruse temale teada oleva keeleversiooni alusel selliste toodete hulka, millele kohaldatakse dumpinguvastast tollimaksu, ka juhul, kui on võimalik kindlaks teha, et ühenduse õigusnormi teksti võrdlemisest erinevates keeltes tuleneb, et ühenduse õiguses on sellele tootele dumpinguvastane tollimaks siiski kehtestatud?
(1) Komisjoni 16. veebruari 2011 aasta määrus (EL) nr 138/2011, millega kehtestatakse ajutine dumpinguvastane tollimaks teatavate Hiina Rahvavabariigist pärit hõreda koega klaaskiust kangaste impordi suhtes (ELT L 43, lk 9).
Saksamaa Liitvabariigi 18. detsembril 2012 esitatud apellatsioonkaebus Üldkohtu (kaheksas koda) 1. märtsi 2013. aasta otsuse peale kohtuasjas T-205/11: Saksamaa versus komisjon
(Kohtuasi C-102/13 P)
Apellant: Saksmaa Liitvabariik (esindajad: T. Henze ja J. Möller)
tühistada Euroopa Liidu Üldkohtu 18. detsembri 2012. aasta määrus kohtuasjas T-205/11,
tunnistada hagiavaldus vastuvõetavaks ja saata asi hagiavalduse põhjendatuse üle otsustamiseks tagasi Üldkohtule, ja
mõista Euroopa Komisjonilt välja kohtukulud vahemenetluses Üldkohtus ja Euroopa Kohtus.
Apellatsioonkaebus on esitatud Euroopa Liidu Üldkohtu 18. detsembri 2012. aasta määrus peale kohtuasjas T-205/11, millega Üldkohus jättis läbi vaatamata Saksamaa Liitvabariigi hagi, milles palutakse tühistada komisjoni 26. jaanuari 2011. aasta määrus 2011/527/EL, milles käsitletakse Saksamaa antud riigiabi C-7/10 (ex CP 250/09 ja NN 5/10) „Ettevõtte tulumaksu seadus, saneerimisklausel”.
Liitvabariigi valitsus põhjendab apellatsioonkaebust kahe väitega, mis mõlemad on seotud etteheitega puuduliku põhjendamise kohta:
Rikutud on hea õigusemõistmise põhimõtet, mis kujutab endast õiguskindluse põhimõtte kui õiguse üldpõhimõtte erilist väljendust, kuna Üldkohus liigitas komisjoni valitud menetluse vaidlustatud määruse kättetoimetamiseks valesti ning ei näinud ette tingimusi, milliseid vorminõudeid tuleb järgida nõukogu 22. märtsi 1999. aasta määruse nr 659/1999, millega kehtestatakse üksikasjalikud eeskirjad EÜ asutamislepingu artikli 93 kohaldamiseks, (1) artikli 7 kohase määruse väljastusteate vastu kättetoimetamisel.
Rikutud on hea õigusemõistmise põhimõtet, mis kujutab endast õiguskindluse põhimõtte kui õiguse üldpõhimõtte erilist väljendust, kuna Üldkohus tuvastas, et komisjon ei pidanud hagiavalduse hilinenult esitamise etteheite puhul tõendama, et saadetise võttis vastu tuvastatud isik ning et selle isiku puhul on tegemist saadetiste vastuvõtmiseks pädeva isikuga.
(1) EÜT L 83, lk 1.
Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Amtsgericht Wedding (Saksamaa) 14. märtsil 2013 — eco cosmetics GmbH & Co. KG versus Virginie Laetitia Barbara Dupuy
(Kohtuasi C-119/13)
Nõude esitaja: eco cosmetics GmbH & Co. KG
Kostja: Virginie Laetitia Barbara Dupuy
Kas Euroopa Parlamendi ja nõukogu 12. detsembri 2006. aasta määrust (EÜ) nr 1896/2006, millega luuakse Euroopa maksekäsumenetlus (1), tuleb tõlgendada nii, et kostja saab taotleda Euroopa maksekäsu kohtulikku läbivaatamist ka juhul, kui maksekäsku ei toimetatud talle kätte või seda ei toimetatud talle kätte kehtivalt? Kas seejuures saab analoogia alusel lähtuda eelkõige määruse nr 1896/2006 artikli 20 lõikest 1 või artikli 20 lõikest 2?
Lisaks, kui vastus esimesele küsimusele on jaatav: milline menetluslik tagajärg saabub juhul, kui läbivaatamistaotlus rahuldatakse; kas seejuures saab lähtuda eelkõige analoogia alusel määruse nr 1896/2006 artikli 20 lõikest 3 või artikli 17 lõikest 1?
(1) ELT L 399, lk 1.
Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Amtsgericht Wedding (Saksamaa) 14. märtsil 2013 — Raiffeisenbank St. Georgen reg. Gen. m.b.H. versus Tetyana Bonchyk
(Kohtuasi C-120/13)
Nõude esitaja: Raiffeisenbank St. Georgen reg. Gen. m.b.H.
Kostja: Tetyana Bonchyk
Milline menetluslik tagajärg saabub juhul, kui läbivaatamistaotlus rahuldatakse; kas seejuures saab lähtuda eelkõige analoogia alusel määruse nr 1896/2006 artikli 20 lõikest 3 või artikli 17 lõikest 1?
(1) ELT L 399, lk 1
Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Amtsgericht Wedding (Saksamaa) 14. märtsil 2013 — Rechtsanwaltskanzlei CMS Hasche Sigle, Partnerschaftsgesellschaft versus XCeed Holding Ltd.
(Kohtuasi C-121/13)
Nõude esitaja: Rechtsanwaltskanzlei CMS Hasche Sigle, Partnerschaftsgesellschaft
Kostja: XCeed Holding Ltd.
BSH Bosch und Siemens Hausgeräte GmbH 15. märtsil 2013 esitatud apellatsioonkaebus Üldkohtu (neljas koda) 15. jaanuari 2013. aasta otsuse peale kohtuasjas T-625/11: BSH Bosch und Siemens Hausgeräte GmbH versus Siseturu Ühtlustamise Amet (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused)
(Kohtuasi C-126/13)
Apellant: BSH Bosch und Siemens Hausgeräte GmbH (esindaja: advokaat S. Biagosch)
tühistada Üldkohtu (neljas koda) 15. jaanuari 2013. aasta otsus kohtuasjas T-625/11 niivõrd, kuivõrd Üldkohus otsustas, et Siseturu Ühtlustamise Ameti (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused) esimese apellatsioonikoda ei ole oma 22. septembri 2011. aasta otsuses (asi R 340/2011-1) rikkunud määruse (EÜ) nr 207/2009 (1) artikli 7 lõike 1 punkti c;
tühistada Siseturu Ühtlustamise Ameti (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused) esimese apellatsioonikoja 22. septembri 2011. aasta otsus (asi R 340/2011-1) niivõrd, kuivõrd sellega lükati määruse (EÜ) nr 207/2009 artikli 7 lõike 1 punktide b ja c alusel osaliselt tagasi kaubamärgi ecoDoor registreerimistaotlus;
suunata kohtuasi tagasi Üldkohtusse uue otsuse tegemiseks.
mõista kohtukulud mõlemas kohtuasjas välja Siseturu Ühtlustamise Ametilt.
Käesolev hagi on suunatud Üldkohtu (neljas koda) 15. jaanuari 2013. aasta otsuse T-625/11: BHS vs. Siseturu Ühtlustamise Amet vastu, millega Üldkohus jättis rahuldamata BSH Bosch und Siemens Hausgeräte GmbH hagi Siseturu Ühtlustamise Ameti (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused) esimese apellatsioonikoja 22. septembri 2011.aasta otsuse (asi R 340/2011-1) peale, millega määruse (EÜ) nr 207/2009 (ühenduse kaubamärgimäärus) artikli 7 lõike 1 punktide b ja c alusel lükati osaliselt tagasi kaubamärgi ecoDoor registreerimistaotlus.
Apellant esitab oma apellatsioonkaebuse toetuseks järgmised väited.
Tema sõnul on rikutud ühenduse kaubamärgimääruse artikli 7 lõike 1 punkti c, kuna kaubamärki ecoDoor — mis ei ole mingil moel neid kaupu kirjeldav, mille osas Siseturu Ühtlustamise Amet taotluse tagasi lükkas, või kui on, siis vaid ust kirjeldav — saab lugeda asjaomaseid kaupu kirjeldavaks üksnes siis, kui asjaomane osa on kauba seisukohalt nii oluline, et asjaomane avalikkus seostab neid omavahel automaatselt. Selline on olukord vaid siis, kui asjaomase avalikkuse seisukohalt on kõnealune osa kauba seisukohalt fundamentaalse tähtsusega. See ei kehti ukse puhul, mis on osa kaubast, mille jaoks registreerimist taotletakse, nii et registreerimine ei saa olla välistatud määruse (EÜ) nr 207/2009 artikli 7 lõike 1 punkti c alusel.
(1) Nõukogu 26. veebruari 2009. aasta määruse (EÜ) nr 207/2009 ühenduse kaubamärgi kohta (kodifitseeritud versioon); (ELT L 78, lk 1).
Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Landgericht Köln (Saksamaa) 18. märtsil 2013 — Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs eV versus ILME GmbH
(Kohtuasi C-132/13)
Hageja: Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs eV
Kostja: ILME GmbH
Kas Euroopa Parlamendi ja nõukogu 12. detsembri 2006. aasta direktiivi 2006/95/EÜ teatavates pingevahemikes kasutatavaid elektriseadmeid käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta (1) artikleid 1, 8 ja 10 ning II, IV ja III lisa tuleb tõlgendada nii, et korpustele kui tööstuslikuks kasutuseks mõeldud mitmekontaktiliste pistikühenduste osadele ei tule kinnitada CE-vastavusmärgist?
(1) ELT L 374, lk 10
Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Rechtbank Den Haag (Madalmaad) 28. märtsil 2013 — Hamidullah Rajaby versus Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie
(Kohtuasi C-158/13)
Kaebaja: Hamidullah Rajaby
Kas sellistel asjaoludel nagu käesoleva kohtuasja asjaolud, kui tegemist näib olevat selge liidu õiguse rikkumisega, mis mõjutab tulevasi asjaolusid ja kui pooled on haldusmenetluses esitanud oma seisukohad selle kohta, kas määruse (EÜ) nr 343/2003 (1) artikkel 14 on kohaldatav, aga kohtus ei ole nad seda enam maininud ja kaebaja ei ole sellele kohtus ka enam otsesõnu tuginenud, on liidu õigusega vastuolus, kui kohus jätab vaidlusaluse probleemi tähelepanuta seetõttu, et tal on siseriikliku õiguse kohaselt keelatud seda omal algatusel kontrollida?
Kas sõltuvusest määruse (EÜ) nr 343/2003 artikli 15 lõike 2 tähenduses saab rääkida juba käesoleva kohtuasja asjaolude puhul, see tähendab siis, kui perekonnaliikmeteks on Afganistanist pärit noor naine ilma igasuguse hariduseta kahe ülalpeetava lapsega, kellest üks on praegu viie ja poole aastane ja teine kolmeaastane, keda ta peab ülal pidama ja kelle eest hoolitsemise ja kasvatamisega seoses ei saa ta pöörduda ühegi teise isiku poole peale oma abikaasa ja laste isa ning kelle varjupaigataotluse on vastustaja veel ka tagasi lükanud, kuna tema kirjeldust peeti täiesti ebausutavaks, samas kui tema kirjeldust võivad kinnitada kaebaja väited ning kaebaja poolt kaasa toodud dokumentide koopiad?
(1) Nõukogu 18. veebruari 2003. aasta määrus (EÜ) nr 343/2003, millega kehtestatakse kriteeriumid ja mehhanismid selle liikmesriigi määramiseks, kes vastutab mõnes liikmesriigis kolmanda riigi kodaniku esitatud varjupaigataotluse läbivaatamise eest (ELT L 50, lk 1).
Eelotsusetaotlus, mille on esitanud tribunal administratif de Melun (Prantsusmaa) 3. aprillil 2013 — Sophie Mukarubega versus Préfet de police, Préfet de la Seine-Saint-Denis
(Kohtuasi C-166/13)
Kaebuse esitaja: Sophie Mukarubega
Vastustaja: Préfet de police, Préfet de la Seine-Saint-Denis
Kas kaitseõiguste järgimise aluspõhimõtte lahutamatuks osaks olevat õigust olla mis tahes menetluses ära kuulatud, mis on sätestatud ka Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklis 41, tuleb tõlgendada nii, et see paneb haldusasutusele juhul, kui ta kavatseb teha tagasisaatmisotsuse ebaseaduslikult riigis viibiva välismaalase suhtes, kohustuse anda huvitatud isikule võimalus esitada oma seisukohad, olenemata sellest, kas tagasisaatmisotsus tehakse elamisloa andmisest keeldumise tagajärjel või mitte, ning eelkõige olukorras, kus esineb põgenemise oht?
Kas halduskohtumenetluse peatav toime võimaldab kõrvale kalduda kohustusest tagada ebaseaduslikult riigis viibivale välismaalasele antav võimalus esitada eelnevalt oma seisukohad tema suhtes kavandatava ebasoodsa väljasaatmismeetme kohta?
Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Conseil régional d'expression française de l'ordre des médecins vétérinaires (Belgia) 27. märtsil 2013 — Jean Devillers
(Kohtuasi C-167/13)
Kas 22. detsembri 2004. aasta määruse (EÜ) nr 1/2005, mis käsitleb loomade kaitset vedamise ajal (1), artiklit 3 ja [selle I lisa I peatüki „Veovalmidus” punkte 1, 2 ja 3], mis võtavad kahtluse korral aluseks veterinaararsti arvamuse selle kohta, kas vigastatud loom on vedamise jaoks sobiv ja täpsemalt, kas vedu põhjustab talle täiendavaid kannatusi, tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus 9. juuli 1999. aasta kuningliku dekreedi, mis käsitleb loomade kaitset vedamise ajal (2), artikli 11 lõige 4, mille kohaselt on vigastatud looma vedu lubatud ainult siis, kui see ei põhjusta neile tarbetuid kannatusi?
(1) Nõukogu 22. detsembri 2004. aasta määrus (EÜ) nr 1/2005, mis käsitleb loomade kaitset vedamise ja sellega seonduvate toimingute ajal ning millega muudetakse direktiive 64/432/EMÜ ja 93/119/EÜ ning määrust (EÜ) nr 1255/97 (ELT L 3, lk 1).
(2) 9. juuli 1999. aasta kuninglik dekreet, mis käsitleb vedajate registreerimise, kauplejate tunnustamise, peatuspaikade ja kogumiskeskuste tingimusi (Moniteur belge, 2. september 1999, lk 32437).
Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Tribunal de grande instance de Bayonne (Prantsusmaa) 15. aprillil 2013 — Raquel Gianni Da Silva versus Préfet des Pyrénées-Atlantiques
(Kohtuasi C-189/13)
Kaebuse esitaja: Raquel Gianni Da Silva
Vastustaja: Préfet des Pyrénées-Atlantiques
Kas liidu õigusega on vastuolus siseriiklikud õigusnormid, millega kolmanda riigi kodanikku, kelle suhtes ei ole võetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. detsembri 2008. aasta direktiivis 2008/115/EÜ (1) ette nähtud sunnimeetmeid, karistatakse ebaseaduslikult riiki sisenemise eest vangistusega?
17. aprillil 2013 esitatud hagi — Euroopa Komisjon versus Bulgaaria Vabariik
(Kohtuasi C-203/13)
Hageja: Euroopa Ühenduste Komisjon (esindajad: O. Beynet, M. Heller ja P. Mihaylova)
tuvastada, et kuna Bulgaaria Vabariik ei ole vastu võtnud kõiki vajalikke õigus- ja haldusnorme Euroopa Parlamendi ja nõukogu 13. juuli 2009. aasta direktiivi 2009/72/EÜ (1), mis käsitleb elektrienergia siseturu ühiseeskirju ning millega tunnistatakse kehtetuks direktiiv 2003/54/EÜ, artikli 3 lõike 7 ja I lisa punkti 1 alapunkti a teise lõigu ning alapunktide b, c, d, f, h ja i ülevõtmiseks, või vähemalt ei ole komisjoni nende meetmete võtmisest teavitanud, siis on Bulgaaria Vabariik rikkunud selle direktiivi artikli 49 lõikest 1 tulenevaid kohustusi;
kohustada Bulgaaria Vabariiki vastavalt ELTL artikli 260 lõikele 3 maksma komisjonile direktiivi 2009/72/EÜ ülevõtmise meetmetest teatamise kohustuse rikkumise eest karistusmakset 8 448 eurot päevas alates kohtuotsuse kuulutamisest käesolevas kohtuasjas;
Direktiivi ülevõtmiseks vajalike meetmete võtmise tähtaeg möödus 3. märtsil 2011.
(1) ELT L 211, 14.8.2009, lk 55.
Üldkohtu 24. aprilli 2013. aasta otsus — Evropaïki Dynamiki versus Komisjon
(Kohtuasi T-32/08) (1)
(Teenuste riigihanked - Hankemenetlus - Hanke hindamine, võttes arvesse Interneti kodulehekülje uue kontseptsiooni loomist - Pakkuja pakkumuse kõrvalejätmine - Põhjendamiskohustus - Ilmne hindamisviga - Valiku- ja lepingu sõlmimise kriteeriumid - Lepinguväline vastutus)
Hageja(d): Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Ateena, Kreeka) (esindajad: advokaat N. Korogiannakis, hiljem advokaadid M. Roli ja M. Stavropoulou)
Kostja(d): Euroopa Komisjon (esindajad: E. Manhaeve, hiljem advokaadid J. Stuyck ja A.-M. Vandromme)
Esiteks nõue tühistada komisjoni otsus, millega lükati tagasi hageja pakkumus hankemenetluses „Turuanalüüs kodulehekülje „Keskkond noortele eurooplastele” uue kontseptsiooni loomiseks”, ning teiseks nõue hüvitada tekitatud kahju.
Jätta Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE kohtukulud nende endi kanda ja mõista neilt välja Euroopa Komisjoni kohtukulud.
Üldkohtu 25. aprillil 2013. aasta otsus — Inuit Tapiriit Kanatami jt versus komisjon
(Kohtuasi T-526/10) (1)
(Hülgetoodetega kauplemine - Määrus (EÜ) nr 1007/2009 - Üksikasjalikud rakenduseeskirjad - Määrus (EL) nr 737/2010 - Nimetatud toodete turustamise keeld - Inuittide kogukondadele tehtud erand - Õigusvastasuse väide - Õiguslik alus - Subsidiaarsus - Proportsionaalsus - Võimu kuritarvitamine)
Hagejad: Inuit Tapiriit Kanatami (Ottawa, Kanada), Nattivak Hunters and Trappers Association (Qikiqtarjuaq, Kanada), Pangnirtung Hunters’ and Trappers’ Association (Pangnirtung, Kanada), Jaypootie Moesesie (Qikiqtarjuaq), Allen Kooneeliusie (Qikiqtarjuaq), Toomasie Newkingnak (Qikiqtarjuaq), David Kuptana (Ulukhaktok, Kanada), Karliin Aariak (Iqaluit, Kanada), Canadian Seal Marketing Group (Quebec, Kanada), Ta Ma Su Seal Products, Inc. (Cap-aux-Meules, Kanada), Fur Institute of Canada (Ottawa), NuTan Furs, Inc., (Catalina, Kanada), GC Rieber Skinn AS (Bergen, Norra), Inuit Circumpolar Council Greenland (ICC-Greenland) (Nuuk, Gröönimaa, Taani), Johannes Egede (Nuuk), Kalaallit Nunaanni Aalisartut Piniartullu Kattuffiat (KNAPK) (Nuuk), William E. Scott & Son (Edinburgh, Ühendkuningriik), Association des chasseurs de phoques des Îles-de-la-Madeleine (Cap-aux-Meules), Hatem Yavuz Deri Sanayi iç Ve Diș Ticaret Ltd Șirketi (Istanbul, Türgi), Northeast Coast Sealers’ Co-Operative Society, Ltd (Fleur-de-Lys, Kanada) (esindajad: advokaadid J. Bouckaert ja H. Viaene)
Kostja: Euroopa Komisjon (esindajad: E. White, P. Oliver ja K. Mifsud-Bonnici)
Kostja toetuseks menetlusse astujad: Euroopa Parlament (esindajad: I. Anagnostopoulou ja L. Visaggio, hiljem M. Visaggio ja D. Gauci), Euroopa Liidu Nõukogu (esindajad: M. Moore ja K. Michoelnom)
Komisjoni 10. augusti 2010. aasta määruse (EL) nr 737/2010, millega kehtestatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 1007/2009 (hülgetoodetega kauplemise kohta) üksikasjalikud rakenduseeskirjad (ELT L 216, lk 1), tühistamine
Mõista Euroopa Komisjoni kohtukulud välja Inuit Tapiriit Kanatami’lt, Nattivak Hunters and Trappers Association’ilt, Pangnirtung Hunters’ and Trappers’ Association’ilt, Jaypootie Moesesie’lt, Allen Kooneeliusie’lt, Toomasie Newkingnak’ilt, David Kuptana’lt, Karliin Aariak’ilt, Canadian Seal Marketing Group’ilt, Ta Ma Su Seal Products, Inc.-ilt, Fur Institute of Canada’lt, NuTan Furs, Inc.-ilt, GC Rieber Skinn AS-ilt, Inuit Circumpolar Council Greenland’lt (ICC-Greenland), Johannes Egede’lt, Kalaallit Nunaanni Aalisartut Piniartullu Kattuffiat’lt (KNAPK), William E. Scott & Son’lt, Association des chasseurs de phoques des Îles-de-la-Madeleine’lt, Hatem Yavuz Deri Sanayi iç Ve Diș Ticaret Ltd Șirketi’lt ja Northeast Coast Sealers’ Co-Operative Society, Ltd-lt, kes ühtlasi kannavad oma kohtukulud ise.
Euroopa Parlament ja Euroopa Liidu Nõukogu kannavad ise oma kohtukulud.
Üldkohtu 25. aprilli 2013. aasta otsus — Gbagbo versus nõukogu
(Kohtuasi T-119/11) (1)
(Ühine välis- ja julgeolekupoliitika - Teatavate isikute ja üksuste vastu suunatud piiravad meetmed seoses olukorraga Côte d’Ivoire’is - Rahaliste vahendite külmutamine - Nõuete kohandamine - Põhjendamiskohustus - Ilmne hindamisviga - võimu kuritarvitamine - kaitseõigused - omandiõigus)
Hageja: Simone Gbagbo (Abidjan, Côte d’Ivoire) (esindaja: advokaat J.-C. Tchikaya)
Kostja: Euroopa Liidu Nõukogu (esindajad: B. Driessen ja M. Chavrier)
Kostja taotluseks menetlusse astujad: Euroopa Komisjon (esindajad: A. Bordes ja M. Konstantinidis), Côte d’Ivoire’i Vabariik (esindajad: advokaadid J. P. Mignard, J. P. Benoit ja G. Merland)
Nõukogu 14. jaanuari 2011. aasta määruse (EL) nr 25/2011, millega muudetakse määrust (EÜ) nr 560/2005, millega kehtestatakse teatavate isikute ja üksuste vastu suunatud piiravad meetmed seoses olukorraga Côte d’Ivoire’is (ELT L 11, lk 1), samuti nõukogu 14. jaanuari 2011. aasta otsuse 2011/18/ÜVJP, millega muudetakse nõukogu otsust 2010/656/ÜVJP, millega uuendatakse Côte d’Ivoire’i vastu suunatud piiravaid meetmeid (ELT L 11, lk 36) osaline tühistamine põhjusel, et hageja nimi on kantud nende isikute ja üksuste loetellu, kelle suhtes kohaldatakse piiravaid meetmeid.
Mõista Euroopa Liidu Nõukogu kohtukulud välja Simone Gbagbo’lt, kes ühtlasi kannab ise oma kohtukulud.
Jätta Côte d’Ivoire’i Vabariigi ja Euroopa Komisjoni nende endi kanda.
Üldkohtu 25. aprilli 2013. aasta otsus — Gossio versus nõukogu
(Kohtuasi T-130/11) (1)
(Ühine välis- ja julgeolekupoliitika - Teatavate isikute ja üksuste vastu suunatud piiravad meetmed seoses olukorraga Côte d’Ivoire’is - Rahaliste vahendite külmutamine - Põhjendamiskohustus - Ilmne hindamisviga)
Hageja: Marcel Gossio (Abidjan, Côte d’Ivoire) (esindajad: advokaat G. Collard hiljem advokaat S. Zokou)
Kostja: Euroopa Liidu Nõukogu (esindajad: B. Driessen ja G. Étienne)
Kostja toetuseks menetlusse astujad: Euroopa Komisjon (esindajad: A. Bordes ja M. Konstantinidis) ja Côte d’Ivoire’i Vabariik (esindajad: advokaadid J.-P. Mignard, J.-P. Benoit ja G. Merland)
Mõista Euroopa Liidu Nõukogu kohtukulud välja Marcel Gossio’lt, kes ühtlasi kannab ise oma kohtukulud.
Jätta Côte d’Ivoire’i Vabariigi ja Euroopa Komisjoni kohtukulud nende endi kanda.
Üldkohtu 25. aprilli 2013. aasta otsus — Metropolis Inmobiliarias y Restauraciones versus Siseturu Ühtlustamise Amet — MIP Metro (METROINVEST)
(Kohtuasi T-284/11) (1)
(Ühenduse kaubamärk - Vastulausemenetlus - Ühenduse sõnamärgi METROINVEST taotlus - Varasem siseriiklik kujutismärk METRO - Suhteline keeldumispõhjus - Segiajamise tõenäosus - Määruse (EÜ) nr 207/2009 artikli 8 lõike 1 punkt b - Diskrimineerimiskeelu põhimõte - Õigus õiglasele menetlusele)
Hageja: Metropolis Inmobiliarias y Restauraciones, SL (Barcelona, Hispaania) (esindajad: advokaadid J. Carbonell Callicó, P. Craddock ja B. Vanbrabant)
Teine menetluspool apellatsioonikojas, menetlusse astuja Üldkohtus: MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG (Düsseldorf, Saksamaa) (esindajad: advokaadid M. Berger, R. Kaase ja J.-C. Plate)
Nõue tühistada Siseturu Ühtlustamise Ameti (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused) esimese apellatsioonikoja 17. märtsi 2011. aasta otsus (asi R 954/2010-1), mis käsitleb MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG ja Metropolis Inmobiliarias y Restauraciones, SL vahelist vastualusemenetlust.
Jätta kohtukulud Metropolis Inmobiliarias y Restauraciones, SL-i kanda.
Üldkohtu 25. aprilli 2013. aasta otsus — Chen versus Siseturu Ühtlustamise Amet — AM Denmark (Puhastusseade)
(Kohtuasi T-55/12) (1)
(Ühenduse disainilahendus - Kehtetuks tunnistamise menetlus - Ühenduse registreeritud disainilahendus, mis kujutab puhastusseadet - Ruumiline ühenduse kaubamärk, mis kujutab pihusti ja käsnaga puhastusseadet - Kehtetuks tunnistamine)
Hageja: Su-Shan Chen (Sanchong, Taiwan) (esindaja: advokaat C. Onken)
Teine menetluspool apellatsioonikojas, menetlusse astuja Üldkohtus: AM Denmark A/S (Kokkedal, Taani) (esindaja: advokaat C. Type Jardorf)
Hagi, mis on esitatud ühtlustamisameti kolmanda apellatsioonikoja 26. aprilli 2011. aasta otsuse peale (asi R 2179/2010-3), mis puudutab AM Denmark A/S–i ja Su-Shan Cheni vahelist kehtetuks tunnistamise menetlust.
Mõista kohtukulud välja Su-Shan Chenilt.
(1) ELT C 133, 5.5.2012.
Üldkohtu 25. aprilli 2013. aasta otsus — Bayerische Motoren Werke versus Siseturu Ühtlustamise Amet (ECO PRO)
(Kohtuasi T-145/12) (1)
(Ühenduse kaubamärk - Euroopa Ühendust nimetav rahvusvaheline registreering - Sõnamärk ECO PRO - Absoluutne keeldumispõhjus - Eristusvõime puudumine - Määruse (EÜ) nr 207/2009 artikli 7 lõike 1 punkt b)
Hageja: Bayerische Motoren Werke AG (München, Saksamaa) (esindaja: advokaat C. Onken)
Hagi Siseturu Ühtlustamise Ameti neljanda apellatsioonikoja 18. jaanuari 2012. aasta otsuse (asi R 1418/2011-4) peale, mis käsitleb sõnalise tähise ECO PRO Euroopa Ühendust nimetavat rahvusvahelist registreeringut.
Mõista kohtukulud välja Bayerische Motoren Werke AG-lt.
(1) ELT C 165, 9.6.2012.
Üldkohtu 12. aprilli 2013. aasta määrus — Oster Weinkellerei versus Siseturu Ühtlustamise Amet — Viñedos Emiliana (Igama)
(Kohtuasi T-474/11) (1)
(Ühenduse kaubamärk - Vastulause aluseks oleva kaubamärgi tühistamine - Otsuse tegemise vajaduse äralangemine)
Hageja: Andreas Oster Weinkellerei KG (Cochem, Saksamaa) (esindaja: advokaat N. Schindler)
Teine menetluspool apellatsioonikojas, menetlusse astuja Üldkohtus: Viñedos Emiliana, SA (Las Condes, Santiago, Tšiili)
Hagi Siseturu Ühtlustamise Ameti teise apellatsioonikoja 22. juuni 2011. aasta otsuse (asi R 637/2010-2) peale, mis puudutab Andreas Oster Weinkellerei KG ja Viñedos Emiliana, SA vahelist vastulausemenetlust.
Jätta hageja ja Siseturu Ühtlustamise Ameti kohtukulud nende endi kanda.
(1) ELT C 319, 29.10.2011.
4. märtsil 2013 esitatud hagi — Itaalia versus komisjon
(Kohtuasi T-124/13)
Hageja: Itaalia Vabariik (esindajad: avvocato dello Stato G. Palmieri ja avvocato dello Stato P. Gentili)
tühistada teade avaliku konkursi EPSO/AST/125/12 korraldamise kohta, mille põhjal koostatakse 110 kandidaadiga reservnimekiri vabade assistendi (AST3) töökohtade täitmiseks auditi, rahanduse/raamatupidamise ja statistika/majanduse valdkonnas;
tühistada teade avaliku konkursi EPSO/AST/126/12 korraldamise kohta, mille põhjal koostatakse 78 kandidaadiga reservnimekiri vabade assistendi (AST3) töökohtade täitmiseks bioloogia, bioteaduste ja terviseteaduste, keemia, füüsika ja materjaliteaduste, tuumauuringute, tsiviil- ja masinaehituse, elektrotehnika ja elektroonika valdkonnas;
tühistada teade avaliku konkursi EPSO/AD/248/13 korraldamise kohta, mille põhjal koostatakse 29 kandidaadiga reservnimekiri vabade administraatori (AD6) töökohtade täitmiseks hoonete turvalisuse ja ehitustehnoloogia valdkonnas;
Esimene väide: on rikutud ELTL artikleid 263, 264 ja 266
Hageja sõnul on komisjon eiranud kohustuslikku jõudu, mida evib Euroopa Kohtu otsus kohtuasjas C-566/10 P, millega on tunnistatud õigusvastaseks keele valikut piiravad teated, mis lubavad liidu avalike konkursside kandidaatidel valida 2. keeleks ainult inglise, prantsuse või saksa keele.
Teine väide: on rikutud ELTL artiklit 342 ning määruse nr 1/58, millega määratakse kindlaks Euroopa Majandusühenduses kasutatavad keeled, artikleid 1 ja 6.
Selles osas kinnitatakse, et kuna komisjon lubab liidu avalike konkursside kandidaatidel valida 2. keele ainult kolme keele hulgast, siis on ta praktiliselt kehtestanud uued eeskirjad keelte kasutamise kohta institutsioonides, sekkudes nõukogu ainupädevusse selles valdkonnas.
Kolmas väide: on rikutud EÜ artiklit 12 (nüüd ELTL artikkel 18) Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklit 22, EL artikli 6 lõiget 3, ametnike personalieeskirjade III lisa artikli 1 lõiget 2 ja artiklit 3, määruse nr 1/58 artikleid 1 ja 6 ning ametnike personalieeskirjade artikli 1d lõikeid 1 ja 6, artikli 27 teist lõiku ja artikli 28 punkti f.
Hageja sõnul on komisjon kehtestanud diskrimineeriva keelelise piirangu, kuna osutatud õigusnormid keelavad kehtestada Euroopa kodanikele ja institutsioonide ametnikele endile keelelisi piiranguid, mida ei ole üldiselt ja objektiivselt ette nähtud juba viidatud määruse nr 1/58 artiklis 6 osutatud kodukordades ja mida seni ei ole vastu võetud, ning kuna need õigusnormid keelavad selliste piirangute seadmise, kui see ei ole teenistuse huvides konkreetselt põhjendatud.
Hageja sõnul on komisjon rikkunud kodanike ootust, et 2. keeleks saab valida mis tahes liidu keele, nagu sai kogu aeg teha kuni 2007. aastani ja nagu Euroopa Kohus on ametlikult kinnitanud kohtuotsuses C-566/10 P.
Viies väide: tegemist on võimu kuritarvitamise ja konkursi korraldamise teadete olemust ja eesmärki puudutavate alusnormide rikkumisega (eriti ametnike personalieeskirjade artikli 1d lõiked 1 ja 6, artikli 28 punkt f, artikli 27 teine lõik, artikli 34 lõige 3 ja artikli 45 lõige 1), samuti proportsionaalsuse põhimõtte rikkumisega.
Hageja sõnul on komisjon, kuna ta seadis juba ette ja üldiselt piirangu, mis lubab 2. keele valida vaid kolme keele hulgast, tegelikult juba teate avaldamise ja vastuvõtutingimuste esitamise etapil ette rutates kontrollinud kandidaatide keeleoskust, mida tuleb aga teha hoopis konkursi käigus. Nii muutub keelteoskus määrava tähtsusega teguriks erialateadmiste asemel.
Selles küsimuses kinnitab hageja, et kuna on ette nähtud, et kandideerimistaotlus peab tingimata olema saadetud inglise, prantsuse või saksa keeles, ja kuna samas keeles saadab EPSO kandidaatidele konkursi käiku puudutavad teated, siis on rikutud Euroopa kodanike õigust suhelda institutsioonidega oma põhikeeles ning tegemist on selliste isikute järjekordse diskrimineerimisega, kes neid kolme keelt põhjalikult ei valda.
Seitsmes väide: on rikutud ELTL artikli 296 teist lõiku (põhjenduste esitamata jätmine) ja proportsionaalsuse põhimõtet, moonutades faktilisi asjaolusid.
Hageja väidab, et komisjon põhistas kolme keele piirangut vajadusega tagada, et uued töötajad oleksid institutsioonis kohe suutelised oma igapäevatöös vabalt suhtlema. See põhjendus moonutab fakte, kuna ei nähtu, et just neid kolme keelt kasutatakse institutsioonides eri keelerühmade vahel asutusesiseses suhtlemises kõige enam, ühtlasi on tegemist sellise põhiõiguse ebaproportsionaalse piiramisega, mis keelab keelelise diskrimineerimise. Nimelt on olemas vähem piiravad süsteemid tõhusa asutusesisese suhtlemise tagamiseks institutsioonides.
Euroopa Komisjoni 25. märtsil 2013 esitatud apellatsioonkaebus Avaliku Teenistuse Kohtu 15. jaanuari 2013. aasta otsuse peale kohtuasjas F-27/11: BO versus komisjon
(Kohtuasi T-174/13 P)
Apellatsioonkaebuse esitaja: Euroopa Komisjon (esindajad: J. Currall ja D. Martin)
Teine menetluspool: BO (Amman, Jordaania)
tühistada Avaliku Teenistuse Kohtu 15. jaanuari 2013. aasta otsus kohtuasjas F-27/11: BO vs. komisjon;
jätta kohtuasjas F-27/11 esitatud BO hagi rahuldamata ja mõista temalt välja käesoleva menetluse kulud;
otsustada, et pooled kannavad käesolevas menetluses ise oma kohtukulud;
Apellatsioonkaebuse põhjenduseks esitab komisjon ühe väite, mille kohaselt on rikutud Euroopa Liidu ametnike ravikindlustuse ühiseeskirjade artiklit 19 ja komisjoni 2. juuli 2007. aasta otsuse, mis käsitleb ravikulude hüvitamise üldisi rakendussätteid, II jao 12. peatüki „Transpordikulud” punkti 2.5, kuna Avaliku Teenistuse Kohus eiras ranget olemust, mis on selle teise sättega kehtestatud transpordikulude hüvitamise välistamisel.
28. märtsil 2013 esitatud hagi — Moallem Insurance versus Nõukogu
(Kohtuasi T-182/13)
Hageja: Moallem Insurance Co. (Tehran, Iraan) (esindajad: advokaat D. Luff)
tühistada nõukogu 21. detsembri 2012. aasta otsuse 2012/829/ÜVJP, millega muudetakse otsust 2010/413/ÜVJP, mis käsitleb Iraani vastu suunatud piiravaid meetmeid (ELT 2012, L 356, lk 71) lisa punkt 18;
tühistada nõukogu 21. detsembri 2012. aasta rakendusmääruse (EL) nr 1264/2012, millega rakendatakse määrust (EL) nr 267/2012, milles käsitletakse Iraani vastu suunatud piiravaid meetmeid, lisa punkt 18 (ELT 2012 L 356, lk 55);
tunnistada nõukogu 26. juuli 2010. aasta otsuse 2010/413/ÜVJP (1) artikkel 12 ja nõukogu 23. märtsi 2012. aasta määruse 267/2012 (2) artikkel 35 hageja suhtes mittekohaldatavaks;
Esimene väide, et Euroopa Kohus on pädev kontrollima nii nõukogu otsuse 2010/644/ÜVJP lisa B osa punkti 21, nõukogu määruse (EL) nr 961/2010 VIII lisa B osa punkti 21 kui ka 28. oktoobri 2010. aasta otsuse õiguspärasust ning nende aktide vastavust Euroopa õiguse üldpõhimõtetega.
Teine väide, et Moallemi loendisse kandmise konkreetne põhjus on vale ja et nõukogu otsuse 2010/413/ÜVJP artikli 20 lõike 1 (mida hiljem muudeti nõukogu 23. jaanuari 2012. aasta otsuse 2012/35/ÜVJP artikli 1 lõikega 7, nõukogu 25. oktoobri 2012. aasta otsuse 2012/635/ÜVJP artikli 1 lõikega 8 ning nõukogu 21. detsembri 2012. aasta otsuse 2012/829/ÜVJP artikli 1 lõikega 2) nõudeid ning nõukogu määruse (EL) nr 267/2012 artikli 23 lõike 2 (mida hiljem muudeti 21. detsembri 2012. aasta nõukogu määruse 1263/2012 artikli 1 lõikega 11) nõudeid ei ole täidetud.
Kolmas väide, et nõukogu 21. detsembri 2012. aasta otsus 2012/829/ÜVJP ja and nõukogu 21. detsembri 2012. aasta rakendusmäärus (EL) nr 1264/2012 ei ole piisavalt põhjendatud. Need rikuvad Moallemi kaitseõigusi ja tema õigust õiglasele kohtumenetlusele, sest nõukogu ei vastanud Moallemi 6. veebruari 2013. aasta kirjale ning Moallemil ei lubatud tutvuda nõukogu toimikuga.
Neljas väide, et nõukogu rikkus nõukogu otsuse 2010/413/ÜVJP artikli 24 lõiget 3 ja artikli 24 lõiget 4 ning nõukogu määruse 267/2012 artikli 46 lõiget 3 ja artikli 46 lõiget 4. Nõukogu otsuse 2010/413/ÜVJP artikli 24 lõige 3 ja nõukogu määruse (EL) nr 267/2012 artikli 46 lõige 3 nõuavad, et nõukogu edastaks oma otsuse või avaldaks selle kohta, sealhulgas loetellu kandmise põhjuste kohta teatise, ning nõukogu otsuse 2010/413/ÜVJP artikli 24 lõige 4 ja nõukogu määruse (EL) nr 267/2012 artikli 46 lõige 4 nõuavad märkuste esitamisel otsuse läbivaatamist.
Viies väide, et nõukogu rikkus Moallemi olukorda hinnates hea halduse põhimõtet.
Kuues väide, et nõukogu rikkus Moallemi olukorda hinnates õiguspärase ootuse põhimõtet.
Seitsmes väide, et nõukogu otsuse 2010/413/ÜVJP artiklit 12 ja nõukogu 23. märtsi 2012. aasta määruse (EL) 267/2012 artiklit 35 ei tule Moallemi suhtes kohaldada, kuna need rikuvad Euroopa Liidu lepingu (ELL) artikli 5 lõikes 4 sätestatud proportsionaalsuse põhimõtet.
Kaheksas väide, et nõukogu määrus (EL) nr 267/2012, hiljem muudetud kujul, mille alusel võeti vastu vaidlustatud nõukogu 21. detsembri 2012. aasta rakendusmääruse (EL) nr 1264/2012 lisa, rikub ELTL artikli 215 lõikeid 2 ja 3 kui selle määruse õiguslikku alust ning EL artiklit 40.
Üheksas väide, et nõukogu määrus 2010/413/ÜVJP ja nõukogu määrus (EL) nr 267/2012 on vastu võetud võrdsuse ja diskrimineerimise keelu põhimõte rikkudes.
(1) Nõukogu 26. juuli 2010. aasta otsus 2010/413/ÜVJP, mis käsitleb Iraani vastu suunatud piiravaid meetmeid ning millega tunnistatakse kehtetuks ühine seisukoht 2007/140/ÜVJP (ELT L 195, lk 39).
3. aprillil 2013 esitatud hagi — PP Nature–Balance Lizenz versus komisjon
(Kohtuasi T-189/13)
Hageja: PP Nature–Balance Lizenz GmbH (Hamburg, Saksamaa) (esindaja: advokaat M. Ambrosius)
tühistada Euroopa Komisjoni 21. jaanuari 2013. aasta rakendusotsus K(2013) 369 (lõplik) toimeainet „tolperisoon” sisaldavate inimtervishoius kasutatavate ravimite müügilubade kohta Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2001/83/EÜ artikli 31 alusel;
teise võimalusena tühistada komisjoni 21. jaanuari 2013. aasta rakendusotsus K(2013) 369 (lõplik) selles osas, millega pannakse liikmesriikidele kohustus kustutada suukaudselt manustatava tolperisooni müügilubade kasutusvaldkond „valulikud lihaspinged, mis on eelkõige tingitud lülisamba ja teljega seonduvate liigeste haigustest” ning müügilube vastavalt kohandada;
Esimene väide: direktiivi 2001/83/EÜ (1) artikli 116 rikkumine
Sellega seoses väidetakse muu hulgas, et vaidlustatud otsuse aluseks on ravimi puuduva tõhususe kriteeriumi väär hindamine. Lisaks väidab hageja, et suukaudselt manustatava tolperisooni kasulikkuse ja riski suhte hindamisel kasutati ebaõigeid kriteeriume.
Teine väide: direktiivi 2001/83/EÜ artikli 10a ja I isa rikkumine
Hageja väidab siinkohal, et vaidlustatud otsuses ei võeta tõhususe, ohutuse ning kasulikkuse ja riski suhte hindamisel arvesse direktiivi 2001/83/EÜ artiklis 10a ja I lisas sisalduvaid kriteeriume. Ka seetõttu põhineb vaidlustatud otsus hageja arvates ebaõigete hindamisaluste kasutamisel.
Kolmas väide: proportsionaalsuse põhimõtte ja direktiivi 2001/83/EÜ artikli 22a lõike 1 punkti b rikkumine
Kolmanda väite raames leiab hageja, et asjaomaste müügilubade kohese muutmise asemel oleks pidanud läbi viima direktiivi 2001/83/EÜ artikli 22a lõike 1 punktis b sätestatud tõhususuuringu kui vähem piirava meetme. Hageja väidab, et komisjon ei kaalunud seda võimalust piisavalt ning et see võimalus jäeti Euroopa Ravimiameti inimtervishoius kasutatavate ravimite teaduskomitee poolt kõrvale põhjustel, millel puudub õiguslik alus.
12. aprillil 2013 esitatud hagi — Rubinum versus komisjon
(Kohtuasi T-201/13)
Hageja: Rubinum, SA (Rubí, Hispaania) (esindajad: advokaadid C. Bittner ja P.-C. Scheel)
tunnistada tühiseks komisjoni rakendusmäärus (EL) nr 288/2013;
Hagi põhjenduseks esitab hageja sisuliselt järgmised väited.
Määruse (EÜ) nr 1831/2003 (1) artikli 13 lõike 2 rikkumine
Sellega seoses väidab hageja, et vaidlustatud määrus tugineb eelkõige määruse nr 1831/2003 artikli 13 lõikel 2 ja selle sätte tingimused ei ole käesolevas asjas täidetud. Ta viitab eelkõige sellele, et vaidlustatud määrus tugineb üksnes oletustele ja tegelikult ei ole ei antibiootikumide resistentsuse ülekandumine ega toksiinide teke asjaomase tootmise kaudu konkreetselt tuvastatud.
Määruse nr 1831/2003 artikli 9 lõike 1 rikkumine
Siinkohal väidab hageja, et komisjon oleks pidanud hageja taotluse osas, mis esitati määruse nr 1831/2003 artikli 10 lõike 2 alusel koostoimes artikliga 7, langetama otsuse sama määruse artikli 9 lõike 1 alusel.
Määruse nr 1831/2003 artikli 5 lõike 2 rikkumine
Hageja leiab siinkohal, et ta oli tõendanud mitmes loamenetluses sobivalt ja piisavalt, et tema toodetud söödalisand ei avaldada vastavalt määruse nr 1831/2003 artikli 5 lõikele 2 kahjulikku mõju inimese või looma tervisele ega keskkonnale. Ka ei ole komisjon ja EFSA neid väiteid ümber lükanud.
Määruse (EÜ) nr 178/2002 (2) artikli 6 rikkumine
Siinkohal väidab hageja sisuliselt, et vaidlustatud määrusele ei ole tehtud korralikku ja täielikku riskianalüüsi.
Määruse nr 178/2002 artikli 7 lõike 2 rikkumine
Hageja leiab sellega seoses muu hulgas, et komisjon ei saa vaidlustatud määrust õigustada ka määruse nr 178/2002 artiklist 7 tuleneva ettevaatuspõhimõttega. Ka leiab ta, et vaidlustatud määrus rikuks isegi ettevaatuspõhimõtet arvestades määruse nr 178/2002 artikli 7 lõike 2 nõudeid.
Liidu õiguse üldpõhimõtete rikkumine
Siinkohal heidab hageja ette, et rikutud on õigust olla ära kuulatud ning õiglase kohtumenetluse ja proportsionaalsuse põhimõtteid.
Määruse nr 1831/2003 artikli 19 rikkumine
Siinkohal heidetakse ette, et komisjon ei pidanud kinni määruse nr 1831/2003 artiklis 19 ette nähtud kahekuulisest tähtajast EFSA otsuse või volituste kasutamata jätmise läbi vaatamiseks ja tegi otsuse hageja taotluse osas läbi vaadata EFSA arvamus alles pärast vaidlustatud määruse vastuvõtmist.
(1) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 22. septembri 2003. aasta määrus (EÜ) nr 1831/2003 loomasöötades kasutatavate söödalisandite kohta (ELT L 268, lk 29; ELT eriväljaanne 03/04, lk 238).
(2) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 28. jaanuari 2002. aasta määrus (EÜ) nr 178/2002, millega sätestatakse toidualaste õigusnormide üldised põhimõtted ja nõuded, asutatakse Euroopa Toiduohutusamet ja kehtestatakse toidu ohutusega seotud menetlused (EÜT L 31, lk 1; ELT eriväljaanne 15/06, lk 463).
9. aprillil 2013 esitatud hagi — Portugal Telecom SGPS versus komisjon
(Kohtuasi T-208/13)
Hageja: Portugal Telecom SGPS, S.A. (Lissabon, Portugal) (esindajad: advokaadid N. Mimoso Ruiz ja R. Bordalo Junqueiro)
tühistada komisjoni otsus K(2013) 306 ning mõista komisjonilt välja käesoleva kohtuasja kohtukulud ja hageja kohtukulud.
teise võimalusena vähendada nimetatud otsuse artiklis 2 hagejale määratud trahvi.
Vaidlustatud otsuses kinnitab komisjon, et Portugal Telecom ja Telefónica S.A. on rikkunud ELTL artiklit 101, lisades kokkuleppesse, mille kohaselt Telefónica S.A. omandab Portugal Telecomile kuuluvad Brasilcel NV aktsiad, tingimuse nr 9; komisjon tõlgendab seda tingimust konkurentsikeelu kokkuleppena, mis on asjaomasest tehingust sõltumatu.
Esimene väide, et rikutud on olulisi vorminõudeid
hageja on seisukohal, et vaidlustatud otsuse põhjendus on puudulik, kuna selles esinevad olulistes aspektides lüngad, ebatäpsused ja vead, mis muudavad tehtud järeldused vigaseks, ilma et need puudused oleks võimalik kõrvaldada.
samuti leiab hageja, et otsus ei põhine piisaval tõendusmaterjalil, kuna komisjon ei esita mingeid tõendeid, mis lükkaks ümber hageja tõendid, mille kohaselt ei sisalda kokkuleppe tingimus nr 9 konkurentsikeelu kohustust, mida selle tekkelugu arvestades ei saanud rakendada, ilma et mõlemad pooled oleks selle eelnevalt heaks kiitnud.
hageja lisab, et kokkuleppe tingimust nr 9 ei saa kvalifitseerida eesmärgil põhinevaks piiranguks ning et komisjon ei ole tõendanud, nagu ta oleks pidanud, tegeliku ja potentsiaalse piirava mõju esinemist, mida konkurentsieeskirjade rikkumine eeldab.
Teine väide, et rikutud on aluslepingut ja selle rakendamiseks vastu võetud õigusnorme
Hageja väitel rikub otsus liidu õigust, kuna otsuses on:
antud ilmselgelt väär hinnang asjaoludele, tõenditele ja tõendite piisavusele, kuna komisjon hindab ja tõlgendab valesti andmeid, mille pooled menetluses esitasid, ning sellest tulenevalt ei tee ta toimikusse lisatud tõendite põhjal põhjendatud järeldusi;
valesti tõlgendatud ELTL artiklit 101 ning sellest tulenevalt on seda sätet rikutud, kuna komisjon pidas põhjendamatult ja ekslikult pooli potentsiaalseteks konkurentideks kõigil konkurentsikeelu kohustusega väidetavalt hõlmatud turgudel; seda kohustust ei saa kvalifitseerida eesmärgil põhinevaks piiranguks ilma, et komisjon tõendaks, et see avaldab mis tahes mõju;
rikutud kohustust viia läbi uurimine ja võtta seisukoht, kuna komisjon ei kritiseeri ega lükka ümber poolte esitatud asjassepuutuvaid argumente, eelkõige neid, mis puudutavad konkurentsikeelu tingimuse ulatust;
rikutud in dubio pro reo põhimõtet, kuna komisjon loeb kindlaks hagejale ebasoodsad asjaolud, mis tekitavad veel põhjendatud kahtlusi ja mis komisjoni enda jaoks on veel ebakindlad;
rikutud põhimõtteid, mida komisjon trahvide määramisel kohustus järgima (st selle valdkonna suuniste punktis 13 sätestatu), kuna komisjon arvutas trahvisumma suuruse kõikide elektroonilise side turgude alusel, olenemata sellest, kas need asusuvad Ibeeria poolsaarel või mitte, ning eirates ka asjaolu, et igal juhul ei kestnud väidetav rikkumine pärast 29. oktoobrit 2010;
rikutud proportsionaalsuse põhimõtet, arvestades käesoleva asja asjaolusid ja kriteeriume, mille alusel trahvid määratakse.
16. aprillil 2013 esitatud hagi — Ferracci versus komisjon
(Kohtuasi T-219/13)
Hageja: Pietro Ferracci (San Cesareo, Itaalia) (esindajad: advokaadid: A. Nucara ja E. Gambaro)
tühistada ELTL artiklile 263 tuginedes komisjoni 19. detsembri 2012. aasta otsus;
mõista käesoleva kohtuastme kulud välja kostjalt.
Käesolev hagi esitati komisjoni 19. detsembri otsuse K(2012) 9461 lõplik peale, millega esiteks tunnistati siseturuga kokkusobimatuks (ent ei nõutud tagasi) abi, mis anti, vabastades mitteäriliste üksuste poolt eriotstarbel kasutatava kinnisvara munitsipaalsest kinnisvaramaksust (tassa comunale sugli immobili — ICI), ning milles tõdeti teiseks, et kirikule ja teatavaile spordiorganisatsioonidele ühtse tulumaksuseaduse (Testo unico delle imposte sui redditi — TUIR) artikli 149 alusel tagatud sooduskohtlemine ega ka teatavate spetsiifiliste tegevustega tegelevatele üksustele tagatud vabastus munitsipaalsest omandimaksust (imposta municipale propria — IMU) ei kujuta endast riigiabi.
Esimene väide, et määruse (EÜ) nr 659/1999 artiklit 14 rikuti ning kohaldati ja tõlgendati vääralt.
Sellega seoses väidetakse, et ehkki kostja oli tuvastanud ELTL artiklite 107 ja 108 rikkumise, ei määranud ta kõnesoleva riigiabi tagasinõudmist. Hageja on selles osas seisukohal, et ei eksisteeri ühtki erakorralist asjaolu, mis võiks muuta tagasinõudmise absoluutselt võimatuks ja igal juhul ei ole niisugune absoluutne võimatus tõendatud.
Teine väide, et ELTL artikli 107 esimest lõiget rikuti ja kohaldati vääralt.
Selles osas väidetakse, et kostja leidis vaidlustatud otsuses, et abimeede, mida Itaalia Vabariik rakendas ühtse tulumaksuseaduse artikli 149 neljanda lõike alusel, ei vasta riigiabiks kvalifitseerimise tingimustele ELTL mõttes. Konkreetselt leidis kostja, et ei eksisteeri mingit valikulist eelist; hageja on aga seisukohal, et kõnealune norm annab valikulise eelise tsiviilõigusliku staatusega vaimulikele institutsioonidele ja amatöörspordiklubidele ning täidab ka muidu kõik muud riigiabi olemasolu tingimused ELTL artikli 107 lõike 1 mõttes.
Kolmas väide, et ELTL artikli 107 esimest lõiget rikuti ja kohaldati vääralt.
Selles osas väidetakse, et vaidlustatud otsuses leidis kostja, et abimeede, mida Itaalia Vabariik rakendas nn munitsipaalse omandimaksu vabastuse läbi, ei vasta riigiabiks kvalifitseerimise tingimustele ELTL mõttes. Konkreetsemalt leidis kostja, et munitsipaalse omandimaksu vabastuse subjektid ei ole „ettevõtjad”. Hageja on aga seisukohal, et maksuvabastuse subjektid on ühenduse õiguse mõttes ettevõtjad ning et on täidetud kõik riigiabi olemasolu tingimused ELTL artikli 107 lõike 1 mõttes.
Neljas väide, et rikuti ELTL artiklit 296.
Selles kohta väidetakse, et vaidlustatud otsus tuleb tühistada, arvestades et otsuses puudub põhjendus kõigi eespool nimetatud väidete osas, mis on vastuolus ELTL artikliga 296.
15. aprillil 2013 esitatud hagi — B&S Europe versus komisjon
(Kohtuasi T-222/13)
Hageja: Business and Strategies in Europe (Brüssel, Belgia) (esindaja: advokaat L. Bihain)
tunnistada tühistamishagi vastuvõetavaks ja põhjendatuks ning seetõttu tühistada vaidlustatud õigusakt;
seejärel kohustada Euroopa Komisjoni kandma hageja nende kvalifitseerunud taotlejate nimekirja, kellele tehakse ettepanek esitada pakkumus raamlepingu EuropeAid/132633/C/SER/multi, osa 7: Governance and home affaires (Valitsemine ja siseküsimused) sõlmimiseks toimuvas hankemenetluses;
Esimene väide, et rikutud on põhjendamiskohustust, hea halduse põhimõtet eelkõige osas, milles see põhimõte näeb ette sidususe kohustuse, võistlevuse põhimõtet, hageja õiguspärast ootust ja õigluspõhimõtet, kuna esiteks lükkas komisjon oma 15. veebruari 2013. aasta otsusele järgnenud 2. aprilli 2013. aasta kirjas asjakohatuna tagasi projekti nr 25, mille hageja oli esitanud tehnilise pädevuse kriteeriumi täitmiseks, viies asjakohaste referentsprojektide arvu alla vajaliku miinimumi.
Teine väide, et rikutud on Euroopa Liidu välistegevuse raames lepingute sõlmimise korda käsitleva praktilise juhendi punkti 2.4.11.1.3 teist lõiku ning hanketeate kohta esitatud selgitust nr A 47, kuna komisjon tõlgendas vääralt nende referentsprojektide mõistet, mis on asjakohased taotleja tehnilist pädevust puudutava valikukriteeriumi täitmiseks.
Üldkohtu 17. aprilli 2013. aasta määrus — vwd Vereinigte Wirtschaftsdienste versus komisjon
(Kohtuasi T-353/08) (1)
Üldkohtu 19. aprilli 2013. aasta määrus — Comunidad Autónoma de Galicia versus komisjon
(Kohtuasi T-520/10) (1)
Üldkohtu 17. aprilli 2013. aasta määrus — Grupo Bimbo versus Siseturu Ühtlustamise Amet (SANISSIMO)
(Kohtuasi T-485/12) (1)

matches:
kohus
kohus
Kohus
Kohus
Kohus
in dubio