Munitsipaalkorteri üürile andmise ja kasutamise kord – Riigi Teataja
Munitsipaalkorteri üürile andmise ja kasutamise kord
Munitsipaalkorteri üürile andmise ja kasutamise kord - sisukord
§ 2 Korteri mõiste
§ 3 Korteri üürile andja
§ 5 Korteri üürilepingu tähtaeg
§ 6 Korteri taotlemine
§ 8 Üürilepingu sõlmimine
§ 9 Üürilepingu pikendamine
§ 10 Üürilepingu muutmine
§ 12 Õigus korteri kasutamiseks
§ 13 Üüri ja kulude tasumine
§ 14 Korteri kasutamise alused
RT IV, 23.09.2017, 26
Vastu võetud 21.09.2017 nr 17
Määrus kehtestatakse kohaliku omavalitsuse korralduse seaduse § 6 lõike 1, elamuseaduse § 8 punkti 2, Kihelkonna Vallavolikogu 22.12.2010 määruse nr 18 „Vallavara valitsemise kord“ § 11 lg 2 alusel ja arvestades võlaõigusseaduse § 272 lõike 4 punktis 4 sätestatut.
Määrusega sätestatakse Kihelkonna valla omandis oleva munitsipaalkorteri mõiste, üürile andmise tingimused, üürilepingu sõlmimise, pikendamise ja lepingu lõpetamise kord ning korteri üürniku õigused, kohustused ning piirangud korteri kasutamisel.
§ 2. Korteri mõiste
(1) Munitsipaalkorter (edaspidi korter) on Kihelkonna valla munitsipaalomandis olev alaliseks elamiseks kasutatav eluruum, mida Kihelkonna Vallavolikogu ei ole nimetanud sotsiaalkorteriks.
(2) Munitsipaalkorteriks võib olla ka tuba munitsipaalkorterist või ühiskasutuses olev eluruum koos ühiselt kasutatava köögi, koridori ja abiruumidega.
§ 3. Korteri üürile andja
(1) Korteri üürile andmise otsustab Kihelkonna Vallavalitsus (edaspidi vallavalitsus).
(2) Korteri üürile andmise või mitteandmise vormistab vallavalitsus korraldusega.
(1) Korter antakse üürile eluruumi või selle kasutusõigust mitteomavale, samuti elamistingimuste parandamisel abi vajavale isikule.
(2) Korteri võib üürile anda ka Kihelkonna valla ametiasutusega või valla ametiasutuse hallatava asutusega töö- või teenistussuhtes olevale isikule.
(3) Vabade korterite olemasolul ja tingimusel, et korterile ei ole käesoleva paragrahvi lõikes 1 ja lõikes 2 nimetatud üürile taotlejaid, on õigus korterit üürile anda ka teistele isikutele.
§ 5. Korteri üürilepingu tähtaeg
(1) Korteri võib üürile anda kuni 5 (viieks) aastaks koos kohustusega korter pärast tähtaja möödumist vabastada.
(2) Korteri üürile andmise tähtaja määrab vallavalitsus.
§ 6. Korteri taotlemine
(1) Korteri üürile võtmiseks esitab taotleja vallavalitsusele avalduse, millele lisab avalduses esitatud andmete õigsust tõendavad dokumendid.
2) andmed taotlejaga koos elavate perekonnaliikmete ja ülalpeetavate kohta, kellega koos taotletakse korterit;
3) kui pikaks ajaks korterit taotletakse;
4) korteri taotlemise põhjus.
(3) Asjaolude selgitamiseks on vallavalitsusel õigus vajadusel taotlejalt nõuda täiendavaid dokumente ja andmeid.
(1) Taotlus registreeritakse vallavalitsuses asjaajamist reguleerivate õigusaktidega sätestatud korras.
(2) Taotluse vaatab läbi vallavalitsus ning otsustab selle rahuldamise või mitterahuldamise.
(3) Otsuse korteri üürile andmise kohta teeb vallavalitsus avalduse registreerimisest 1 (ühe) kuu jooksul.
(4) Korralduse ärakiri korteri üürile andmisest või mitteandmisest edastatakse taotlejale ja üürilepingu sõlmijale 5 (viie) tööpäeva jooksul otsuse tegemisest.
§ 8. Üürilepingu sõlmimine
(1) Isikuga, kellele vallavalitsus korralduse alusel korteri eraldas, sõlmitakse nimetatud korteri kasutamiseks kirjalik üürileping.
(2) Üürileping tuleb sõlmida 15 (viieteist) tööpäeva jooksul vallavalitsuse korralduse teatavakstegemisest. Nimetatud tähtaja jooksul üürilepingu sõlmimata jätmisel on vallavalitsusel õigus tunnistada vastav korraldus kehtetuks. Ettepaneku korralduse kehtetuks tunnistamiseks teeb isik, kes on volitatud üürilepingut sõlmima.
(3) Korteri üürilepingu sõlmimisel lähtutakse võlaõigusseaduse § 272 lõike 4 punktis 4 sätestatust ning taotlejat tuleb eelnevalt teavitada, et korteri, mille Kihelkonna vald elamuseadusest tuleneva ülesande täitmiseks on andnud üürile, üürilepingule ei laiene võlaõigusseaduses eluruumi üürimise kohta sätestatu.
(4) Vallavalitsuse volitatud isik sõlmib üürilepingu lähtudes määruses sätestatust.
(5) Korteri annab üürnikule üle eluruumi üleandmise aktiga isik, kes on volitatud üürilepingut sõlmima.
(6) Enne üürilepingu sõlmimist on korteri taotlejal õigus talle vallavalitsuse korraldusega määratud eluruum üle vaadata ja sellest keelduda, kui korteri seisukord, suurus või asukoht ei sobi taotlejale või tema perekonnaliikmetele.
§ 9. Üürilepingu pikendamine
(1) Üürilepingu lõppemise tähtpäeva saabumisel ja korteri vajaduse säilimisel võib üürniku põhjendatud avalduse alusel talle eraldatud korteri üürilepingut pikendada. Korteri üürilepingut pikendatakse juhul, kui isik ja temaga koos elavad isikud on täitnud kõik üürilepingust tulenevad kohustused.
(2) Üürilepingu pikendamine otsustatakse vallavalitsuse korraldusega ja see vormistatakse lepingu lisana.
(4) Korteri üürilepingu pikendamiseks peab üürnik esitama vallavalitsusele avalduse vähemalt 1 (üks) kuu enne korteri üürilepingu lõppemist. Avalduse mitteesitamisel puudub isikul üürilepingu tähtaja möödumisel õiguslik alus korteri kasutamiseks ja isik on kohustatud üürilepingu lõppemisel korteri koheselt vabastama.
(5) Üürile antud korteri üürilepingu pikendamise otsuse tegemisel lähtutakse üürilepingujärgsete kohustuse täitmisest ning asjaolust, kas on tekkinud isikuid, kes on esitanud avalduse korteri üürile võtmiseks.
§ 10. Üürilepingu muutmine
Üürilepingut on õigus põhjendatud vajadusel muuta, järgides mõistlikku etteteatamistähtaega. Eelkõige mõistetakse põhjendatud vajaduse all vajadust kasutada kortereid võimalikult paljudele isikutele elupinna pakkumiseks, mistõttu võib tekkida vajadus muuta ühe isiku kasutusse antud tubade arvu ning kohustust kasutada osasid ruume ühiskasutuse korras.
(1) Üürilepingu võib üürnik ennetähtaegselt lõpetada, esitades vastava avalduse vallavalitsusele vähemalt 1 (üks) kuu enne üürilepingu lõpetamist.
(2) Kihelkonna valla ametiasutusega või valla ametiasutuse hallatava asutusega töö- või teenistussuhtes olevale isikule üürile antud korteri üürileping lõpeb samaaegselt töö- või teenistussuhte lõppemisega.
(3) Vallavalitsus võib korteri üürilepingu ennetähtaegselt lõpetada juhul, kui korteri üürnik ja temaga koos elavad isikud rikuvad pidevalt üürilepingu tingimusi ja/või teiste üürnike ja korteriomanike rahu.
(4) Üürilepingu lõpetamine vormistatakse vallavalitsuse korraldusega.
§ 12. Õigus korteri kasutamiseks
(1) Õigus kasutada konkreetset korterit tekib isikul pärast korteri üürilepingu sõlmimist.
(2) Korteri üürnik võib majutada talle üürile antud korterisse oma abikaasat, elukaaslast, lapsi ning töövõimetuid ning hooldust vajavaid vanemaid. Teisi isikuid on lubatud korterisse majutada ainult vallavalitsuse kirjaliku loa alusel.
§ 13. Üüri ja kulude tasumine
(1) Korteri üüri määra suuruse kehtestab vallavalitsus oma korralduses, millega otsustatakse korter üürile anda.
(2) Korteri kasutaja tasub üüri ja korteri kasutamisega seotud kõrvalkulude eest, mis on fikseeritud üürilepingus.
(3) Korteri, kus elab mitu perekonda (leibkonda), jagatakse kulud valgustuse, kütte ja ühiskasutatavate ruumide hoolduse ning kommunaalteenuste eest üürnike poolt sõlmitud omavahelise kirjaliku kokkuleppe alusel, mille kinnitab üürileandja. Kui kokkulepet ei saavutata, jagatakse kulud proportsionaalselt üürnike kasutuses oleva toa või tubade pinnaga.
(4) Isikud, kes on rikkunud eluruume, nende teenindamiseks vajalikke ruume või abiruume, tehnoseadmeid, heakorraobjekte või haljastust elamute ümbruses, on kohustatud hüvitama tekitatud kahju.
§ 14. Korteri kasutamise alused
(1) Korteri üürnik ja temaga koos elavad isikud on kohustatud:
1) kasutama korterit ja elamu abiruume ning kinnistut vastavalt nende otstarbele ning arvestama teiste elamu elanike ja naabrite huvidega;
2) pidama oma korteris, elamu üldkasutatavates kohtades ning kinnistul kinni sanitaar-, tuleohutuse ja elamute ekspluateerimise eeskirjadest;
4) hüvitama üürniku või temaga koos elavate isikute süü läbi korteri, elamu või nendes asuvate seadmete ja kinnistu rikkumisega tekitatud kahjud;
5) rakendama korteris või elamu üldkasutatavates kohtades rikete avastamisel viivitamatult abinõusid rikete kõrvaldamiseks ning teatama rikete olemasolust ametiasutusele või üürileandja esindajale;
6) lubama avariide ja rikete likvideerimiseks korterisse siseneda vallavalitsuse esindajal;
7) andma üürilepingu lõppemisel korteri üle vallavalitsuse esindajale mitte halvemas seisukorras kui see oli üürilepingu sõlmimisel (v.a arvestades normaalset kulumist);
8) vabastama korteri pärast üürilepingu tähtaja lõppemist või taotlema vähemalt 1 (üks) kuu enne üürilepingu lõppemist üürilepingu pikendamist.
(2) Korteri üürnikul on keelatud:
1) majutada üürile antud korterisse isikuid, kes ei vasta määruses sätestatud nõuetele;
2) anda korterit allkasutusse kolmandatele isikutele;
3) teha korteri või selle seadmete ümberehitust või -paigutust ilma vallavalitsuse kirjaliku nõusolekuta.
Kontrolli korterite üürilepingute tähtaegadest kinnipidamise ja korterite sihipärase kasutamise üle teostab vallavalitsus või tema volitatud isik.


text:
URANTIA RAAMAT, 2. Kiri. Jumala olemus
URANTIA RAAMAT - 2. Kiri. Jumala olemus
2. Kiri. Jumala olemus
§ 1. Jumala lõpmatus
§ 2. Isa igavene täiuslikkus
§ 3. Õigusemõistmine ja õiglus
§ 4. Jumalik arm
§ 5. Jumala armastus
§ 6. Jumala headus
§ 7. Jumalik tõde ja ilu
2:0.1 (33.1) ET inimese kõrgeim võimalik arusaam Jumalast mahub inimomase idee ja ideaali raamidesse esmasest ja lõpmatust isiksusest, on lubatav ning ehk isegi kasulik uurida lähemalt jumaliku olemuse teatud jooni, mis moodustavad Jumaluse iseloomu. Jumala olemust saab kõige hõlpsamini mõista Isa ilmutuse kaudu, mille Nebadoni Miikael avas oma arvukates õpetustes ning oma lihalikus kujus elatud võrratu sureliku elu kaudu. Jumalikku olemust võib paremini mõista ka siis, kui inimene peab ennast Jumala lapseks ning vaatab Paradiisi Loojat kui tõelist vaimset Isa.
2:0.2 (33.2) Jumala olemust saab tundma õppida tänu kõrgeimate ideede ilmutamisele, jumalikku iseloomu võib endale ette kujutada pildina taevalikest ideaalidest, ent kõige valgustavam ja vaimselt harivam kõikidest jumaliku olemuse ilmutustest on Jeesus Naatsaretlase usuelu mõistmine, nii selle eluperioodi, mis eelnes jumalikkuse täisteadvuseni, kui ka pärastise. Kui vaadelda inimeseks kehastunud Miikaeli elu inimestele määratud jumaliku ilmutuse taustana, võime üritada inimeste sõnalistesse sümbolitesse tõlkida mõningaid jumalikku olemust puudutavaid ideid ja ideaale, mis võiksid kaasa aidata Kõikse Isa isiksuse olemust ja iseloomu puutuva inimkäsituse jätkuvale valgustamisele ja ühtlustamisele.
2:0.3 (33.3) Kõikides püüdlustes avardada ja vaimsustada inimeste arusaama Jumalast takistavad meid tohutult sureliku meele piiratud võimalused. Oluliseks tõkkeks meile usaldatud ülesande täitmisel on ka keele piiratus ja väga napp aines, mida saame näitlikustamiseks või võrdluste toomiseks kasutada, kui üritame kujutada jumalikke väärtusi ja esitada vaimseid tähendusi piiritletud, surelikule inimmeelele. Kõik meie pingutused avardada inimese jumalakäsitust jääksid peaaegu viljatuks, kui surelikus meeles ei elaks Kõikse Isa annetatud Mõttekohandaja ning meelt ei läbistaks Looja-Poja Tõe Vaim. Niisiis, toetudes nende jumalike vaimude olemasolule inimese südames ja lootes saada neilt abi jumalakäsituse avardamisel, asun heameelega oma ülesannet täitma ning üritan anda inimmeelele veelgi täpsemat pilti Jumaluse olemusest.
2:1.1 (33.4) „Kui puudutame Lõpmatut, ei leia me teda ometi. Jumalikke jalaasteid ei tunta ära.” „Tema mõistmine on lõpmatu ja tema suurus äraarvamatu.” Isa kohaloleku pimestav valgus on nii ere, et oma alamate olendite meelest „elab ta pilkases pimeduses”. Mitte ainult ta mõtted ja plaanid pole äraarvamatud, vaid „ta teeb” ka „suuri ja mõistmatuid asju, arvutuid imetegusid”. „Jumal on suur, meie ei mõista teda ning mitte keegi ei oska ära arvata tema aastate määra.” „Aga kas Jumal tõesti peaks elama maa peal? Vaata, taevas (universum) ja taevaste taevas (universumite universum) ei mahuta sind.” „Kui väljauurimatud on tema kohtumõistmised ja äraarvamatud tema teed!”
2:1.2 (34.1) „Ometigi on meil ainult üks Jumal, lõpmatu Isa, kes on ühtlasi ka ustav Looja.” „Jumalik Looja on ka Kõikne Juhtija, hingede allikas ja saatus. Ta on Ülim Hing, Algne Meel ja kõige loodu Piiramatu Vaim.” „Suur Juhtija ei tee vigu. Ta on hiilgav oma aus ja kuninglikkuses.” „Looja Jumal ei tunne hirmu ega viha. Ta on surematu, igavene, iseenesest olemasolev, jumalik ja helde.” „Kui puhas ja kaunis, kui sügav ja mõõtmatu on kõikide asjade taevane Esiisa!” „Lõpmatu on võrratu seetõttu, et ta annab ennast inimestele. Ta on algus ja ots, iga hea ja täiusliku eesmärgi Isa.” „Jumalaga on kõik võimalik, igavene Looja on põhjuste põhjus.”
2:1.3 (34.2) Isa igavese ja kõikse isiksuse imetlusväärsele avaldumisele vaatamata on ta lõpmatult teadlik nii oma igavikulisusest kui ka lõpmatusest, ka teab ta hästi oma täiust ja jõudu. Temaga üheväärseid jumalikke olendeid arvestamata on ta ainus olend universumis, kes tajub oma mina täiuslikult, õigesti ja täielikult.
2:1.4 (34.3) Isa teeb lakkamatult ja eksimatult vahet kõigel, mis nõuab tema tähelepanu — aja jooksul need nõudmised tema tervikuniversumi eri osades muutuvad. Suur Jumal teab ja mõistab ennast, ta on lõpmatult teadlik kõigist oma täiuse esmastest omadustest. Jumal pole kosmiline juhus, ta pole ka universumi katsetaja. Universumi Suveräänid võivad osaleda avastusretkes, Tähtkujude Isad võivad katsetada, süsteemide juhid võivad harjutada — Kõikne Isa aga teab juba algusest peale lõppu ning tema jumalikku plaani ja igavesse eesmärki mahuvad mõistvalt kõikide tema alluvate kõik eksperimendid ja katsetused kogu tema mõõtmatu valduse iga universumi igas maailmas, süsteemis ja tähtkujus.
2:1.5 (34.4) Mitte miski ei ole Jumala jaoks uus, ükski kosmiline sündmus ei tule talle eales üllatusena; ta asub igaviku ringis. Tema päevadel pole ei algust ega lõppu. Jumala jaoks pole olemas minevikku, olevikku ega tulevikku; ükskõik millisel hetkel on aeg tervikuna pidevalt olemas. Ta on suur ja ainus MINA OLEN.
2:1.6 (34.5) Kõikides omadustes on Kõikne Isa absoluutselt ja määratlematult lõpmatu ning juba see fakt ise välistab automaatselt piiritletud aineliste olendite ja muu alama loodud intellekti otsese isikulise suhtlemise temaga.
2:1.7 (34.6) Kõik see muudab vajalikuks need kavandatud kontakti-ja suhtlemisvõimalused tema arvutute loodutega — esiteks Jumala Paradiisi-Poegade isiksustega, kes on jumalikkuselt küll täiuslikud, aga võtavad sageli ka planetaarsete rasside esindajate lihast ja verest kuju, saades üheks teie seast ja teiega üheks. Ja nõnda saab Jumal inimeseks, nagu see sündis Miikaeli annetumise puhul, keda kutsuti kord Jumala Pojaks, kord Inimese Pojaks. Teiseks on olemas Lõpmatu Vaimu isiksused: seeravivägede ja muu taevase intellekti erilised klassid, kes astuvad alamat päritolu ainelistele olenditele väga lähedale ning kaitsevad, hoiavad ja teenivad neid mitmel kombel. Kolmandaks eksisteerivad mitteisikulised Saladuslikud Järelevaatajad ehk Mõttekohandajad. See on suure Jumala enda tõeline kingitus, mis on saadetud Urantia inimeste ja nendetaoliste sisimasse, saadetud ette teatamata ja ilma mingi selgituseta. Lõpmatu küllusliku voona laskuvad nad hiilgavatest taevastest kõrgustest, et elada nende surelike alandlikus meeles, kes suudavad vähemalt potentsiaalselt Jumalast teadlikuks saada.
2:1.8 (35.1) Sel ja veel mitmel teisel moel, mida te ei tea ning mis on täiesti väljaspool piiritletud arusaamist, laskub Paradiisi-Isa armastavalt ja heameelega madalamale, muutes, kahandades ja leevendades oma lõpmatust selleks, et jõuda lähemale oma loodud laste piiritletud meelele. Nii, üksteisele järgnevate isiksusejaotamiste kaudu, mis kord korralt on üha vähem absoluutsed, saab Lõpmatu Isa lähikontakti oma kaugustesse küündiva universumi arvukate maailmade mitmesuguste intellektidega.
2:1.9 (35.2) Kõike seda on ta teinud, teeb nüüd ja igavesti, ilma et see vähimalgi määral kahandaks tema lõpmatuse, igavikulisuse ja esmasuse tõde ning reaalsust. Kõik eelöeldu on täiesti tõsi, ehkki seda on raske mõista: seda looritavad saladused ning Urantial elavad olendid ei suudagi seda täielikult aduda.
2:1.10 (35.3) Kuna Esimese Isa plaanid on lõpmatud ja tema sihid igavesed, on ükskõik missugusel piiritletud olendil juba loomupäraselt võimatu neid jumalikke plaane ja sihte täies ulatuses haarata või mõista. Ainult harva saab surelik inimene hoomata Isa eesmärke: siis, kui need avalduvad vastavalt sellele, kuidas neid ilmutatakse loodudolendi tõusuplaani teostamisel universumi arengu järgnevatel tasanditel. Ehkki inimene ei suuda lõpmatuse tähendust käsitada, saab lõpmatu Isa muidugi täiesti täpselt aru oma kõikide universumite kõikide laste piiritletusest ja suhtub sellesse armastusega.
2:1.11 (35.4) Jumalikkust ja igavikulisust jagab Isa arvukate kõrgemate Paradiisi olenditega, ent meie jaoks jääb küsitavaks, kas keegi neist olendeist — välja arvatud tema kooskõlastatud kaaslased Paradiisi-Kolmsuses — jagab Isaga võrdselt ka lõpmatust ja sellest johtuvat universaalset esmasust. Isiksuse lõpmatus peab tahes-tahtmata hõlmama isiksuse kogu piiritletuse; sellest johtuvalt on tõsi — sõna-sõnalt tõsi — õpetus, mis kinnitab: „Tema sees me elame ja liigume ja oleme.” Surelikus inimeses asuv Kõikse Isa puhta Jumaluse fragment on osa Esimese Suure Allika ja Keskme, Isade Isa lõpmatusest.
2:2.1 (35.5) Juba teie vanad prohvetid mõistsid, et Kõikse Isa olemus on igavene, ilma alguse ja lõputa, ringjooneline. Jumal on universumite universumis konkreetselt ja igavesti kohal. Oma absoluutse kuninglikkuse ja igavese suurusega on ta olemas käesolevas hetkes. „Sest Isal on elu iseeneses — ning see elu on igavene.” Läbi igavikuajastute on Isa olnud see, kes „annab kõikidele elu”. Jumalikus terviklikkuses sisaldub lõpmatu täiuslikkus. „Mina olen Issand, mina ei muutu.” Meie teadmised universumite universumist kinnitavad nii seda, et ta on valguste Isa, kui ka seda, et tema planeetidevaheliste asjade korraldamises „pole muutumist ega muutuste varjugi”. Ta „kuulutab algusest alates lõppu”. Ta ütleb: „Minu nõu läheb korda ja ma teen kõik, mis ma tahan” — „vastavalt igavesele eesmärgile, mille ma teostasin oma Pojas”. Seega on Esimese Allika ja Keskme plaanid ning eesmärgid niisugused nagu ta isegi: igavesed, täiuslikud ja igavesti muutumatud.
2:2.2 (35.6) Isa käskudes on terviklik lõplikkus ja täiuslik täielikkus. „Kõik, mis Jumal teeb, on igavene; midagi ei ole sellele lisada ega sellest ära võtta.” Kõikne Isa ei tagane oma algsetest tarkadest ja täiuslikest eesmärkidest. Tema plaanid on kindlad, tema otsused ümberlükkamatud ning ta teod jumalikud ja ilmeksimatud. „Tuhat aastat on tema silmis nagu eilne päev, kui see on möödunud, ja nagu vahikord öösel.” Jumalikkuse täius ja igaviku suurus jäävad sureliku inimese piiratud meelele alati lõpuni käsitamatuks.
2:2.3 (36.1) Vastavalt tema loodud intellektiolendite muutuvatele suhtumistele ja muutlikele meeleoludele võib muutumatu Jumala tegevus oma igavikulise eesmärgi saavutamisel näida muutuvana. See tähendab, et Jumala tegevus võib muutuda näiliselt, pealispinnal. Sügavamal ja kõikide väliste ilmingute taga on lakkamatult olemas Igavese Jumala muutumatu siht ja igavene plaan.
2:2.4 (36.2) Kaugel universumites on „täiuslikkus” paratamatult suhteline mõiste, keskses universumis, eriti aga Paradiisis esineb täius oma kontsentreeritud kujul; teatud faasides on ta koguni absoluutne. Kolmsuse ilmingud muudavad jumaliku täiuse avaldumist, kuid ei nõrgesta seda.
2:2.5 (36.3) Jumala esmane täiuslikkus pole eeldatavas õigluses, vaid pigem tema jumalikust olemusest lahutamatus headuse täiuses. Ta on lõplik, täielik ja täiuslik. Tema õiglase olemuse ilust ja täiuslikkusest ei puudu mitte midagi. Kosmose kõikide maailmade elavate olenditega seostuva plaani jumalik eesmärk ongi viia kõik tahteolendid üleva saatuseni: Paradiisi-Isa täiuslikkuse jagamiseni. Jumal pole ei enesekeskne ega endassesulgunud; lakkamatult annetab ta ennast kogu hiiglasliku universumite universumi kõikidele eneseteadvust omavatele loodud-olenditele.
2:2.6 (36.4) Jumal on igavesti ja lõpmatult täiuslik, ta ei saa ise, isiklikult kogeda ebatäiust. Ent ta tajub ebatäiuslikkust, mida kogevad kõikide Paradiisi Loojate-Poegade arenevate universumite kõik edasipürgivad olendid. Igale surelikule olendile, kes on jõudnud kõlbeliste probleemide eristamise tasemele, on omane see, et tema südame vallutab täiuse Jumala isikuline ja vabastav puudutus, mis ei jäta muutmata ka tema sügavamat olemust. Sel moel, aga ka jumaliku kohaloleku kokkupuudete kaudu osaleb Kõikne Isa tegelikult kogu universumi iga moraaliolendi arengu elujärkude kogemustes, mis seostuvad ebaküpsuse ja ebatäiuslikkusega.
2:2.7 (36.5) Inimesele omane piiratus — potentsiaalne kuri — ei kujuta endast osakest jumalikust olemusest, ent kurjaga seostuvad sureliku kogemused ning kõik inimese suhted sellega on vähimagi kahtluseta osake Jumala lakkamatult laienevast eneseteostusest aja lastes — moraalset vastutust aduvates olendites, kelle on loonud või välja arendanud iga Paradiisist pärit Looja-Poeg.
2:3.1 (36.6) Jumal on õiglase meelega, järelikult on ta ka õiglane. „Issand on kõigil oma teedel õiglast meelt.” „Mitte asjata ei ole ma teinud kõike, mis ma olen teinud,” ütleb Issand.” „Issanda korraldused on õiglased.” Kõikse Isa õiglust ei saa mõjutada tema loodud-olendite teod ja tegemised, „sest meie Issand Jumal ei ole ebaõiglane, ta ei eelista ühte teisele ega saa teda kingitustega ära osta”.
2:3.2 (36.7) Kui kasutu on saata Jumala poole lapsikuid palveid, et ta muudaks oma muutumatuid korraldusi, nii et saaksime vältida tema tarkade loodusseaduste ja õiglaste vaimsete käskude õiglasi tagajärgi! „Ärge eksige — Jumal ei anna ennast pilgata, sest mis inimene iganes külvab, seda ta ka lõikab.” Tõsi on aga see, et isegi siis, kui pahategude viljade lõikamisel teostub õiglus, leevendab seda jumalikku õiglust alati halastus. Lõpmatu tarkus on too igavene vahekohtunik, kes otsustab, millises vahekorras õiglust ja halastust igal üksikul juhul rakendada. Jumala valitsuse vastu suunatud pahategude ja tahtliku vastuhaku eest on kõige karmimaks (ja tegelikult vältimatuks) karistuseks oma eksistentsist ilma jäämine selle valitsuse alamana. Täieliku ja tahtliku patustamise lõpptulemus on häving. Lõppkokkuvõttes on sellised patuga samastunud isikud ennast ise hävitanud, kurjusele andumine muudab nad täiesti olematuks. Seesuguse loodud-olendi tegelik kadumine lükkub aga alati niikauaks edasi, kuni tolles universumis kehtiv õigusemõistmine on lõpule viidud.
2:3.3 (37.1) Isiku eksistentsi lõpetamine otsustatakse tavaliselt kohtumõistmisega vastava maailma või vastavate maailmade usulise elukorralduse või ajajärgu üle. Seesugustes maailmades nagu Urantia tehakse kõnealune otsus siis, kui lõpeb planeedi usuline elukorraldus. Sellistel juhtudel võivad eksistentsi lõpetamise otsuse langetamises võrdselt osaleda kõik vastava kohtualluvusega tribunalid: planeedinõukogu, Looja-Poja kohtud ning Päevilt Vanade tribunalid. Lahustamiskorraldus tuleb superuniversumi kõrgematelt kohtutelt pärast seda, kui patustaja maailmas esitatud süüdistus on leidnud vaieldamatut kinnitust. Kui hävitamisotsus on kõrgemal tasandil kinnitatud, viivad selle täide kohtunikud, kes asuvad ja tegutsevad superuniversumi keskuses.
2:3.4 (37.2) Kui niisugune otsus on lõplikult kinnitatud, siis lakkab patuga samastunud isik ainsa hetkega olemast, nagu poleks teda iial olnudki. Sellisest saatusest pole elluärkamist, see on lõputu ja igavene. Identiteedi elavad energiategurid lahutatakse ajamuudatuste ja ruumiümberkujunduste abil kosmilisteks potentsiaalideks, millest nad kunagi kujunesidki. Mis kurjategija isiksusse puutub, siis jääb see ilma kestva elu võimalusest, sest ta ei suutnud teha neid valikuid ega langetada lõplikke otsuseid, mis oleksid taganud igavese elu. Kui isiksusega liituv meel ei pöördu patust, vaid samastub sellega lõplikult, siis elu lõpetamisel, kosmilisel lahustamisel, neeldub niisugune isoleeritud isiksus kogu loodu ülemhinge ning temast saab Ülima Olendi areneva kogemuse osake. Iialgi enam ei muutu ta uuesti isiksuseks; tema identiteeti poleks nagu eales olemas olnudki. Kui isiksuses oli olemas Mõttekohandaja, siis säilivad kogemuslikud vaimuväärtused ellujääva Kohandaja reaalsuses.
2:3.5 (37.3) Universumi kõikides tegelike reaalsustasandite võitlustes jääb kõrgemat tasandit esindav isiksus lõpuks alati peale ja madalama tasemega isiksus peab ennast kaotajaks tunnistama. See universumi vastuolude vältimatu tulemus kaasneb olemuslikult tõigaga, et taseme jumalikkus vastab täpselt iga tahteolendi reaalsuse või tegelikkuse astmele. Puhtakujuline kurjus, täielik eksimine, tahtlik patustamine ja lahjendamata pahe tähendavad oma olemuselt automaatselt enesetappu. Niisugused kosmilisele ebareaalsusele viitavad suhtumised võivad universumis püsida vaid armust johtuva sallivuse tõttu, ja püsida ajutiselt: niikaua kuni õiglast kohtuotsust langetavate universumitribunalide õiglust jagavad ja õigust mõistvad mehhanismid astuvad tegevusse.
2:3.6 (37.4) Kohalikes universumites on Loojate-Poegade valitsemise sisuks loomine ja vaimsustamine. Need Pojad on pühendanud end sellele, et teostavad edukalt surelike järk-järgulise tõusu paradiislikku plaani, võidavad õigele teele tagasi mässajaid ja vääriti mõtlejaid, ent kui kõik need armastusest kantud jõupingutused on lõplikult ja igaveseks tagasi lükatud, viivad Päevilt Vanade jurisdiktsioonile alluvad jõud täide lõpliku lahustamise otsuse.
2:4.1 (38.1) Arm ei ole midagi muud kui õiglus, mida leevendab tarkus, mis kasvab välja teadmiste täiuslikkusest ning piiritletud loodud-olendite loomuomaste nõrkuste ja keskkonnaoludest johtuvate takistuste täielikust tundmisest. „Meie Jumal on halastaja ja armuline, pika meelega ning rikas heldusest ja tõest.” Seepärast „igaüks, kes appi hüüab Issanda nime, pääseb”, „sest ta annab palju andeks”. „Issanda heldus kestab igavesest ajast igavesti”, jah, „tema heldus on igavene”. „Mina olen Issand, kes toob maa peale armu ja halastust, õigusemõistmist ja õiglust, sest nendest asjadest tunnen ma rõõmu.” „Ma ei alanda ega kurvasta inimlapsi mitte südamest”, sest mina olen „halastuse Isa ja kõige lohutuse Jumal”.
2:4.2 (38.2) Oma olemuselt on Jumal lahke, loomu poolest kaastundlik ja igavesti armuline. Ning eales ei ole Isale vaja mingit survet avaldada, et tema armu ja halastust esile tuua. Loodud-olendi vajadusest piisab, et täiel määral kindlustada Isa õrna armu ja päästvat halastust. Et Jumal teab oma lastest kõike, on tal lihtne andestada. Mida paremini inimene oma ligimest tunneb, seda kergem on talle andeks anda ning teda koguni armastada.
2:4.3 (38.3) Vaid lõpmatu tarkuse rakendamine võimaldab õiglase meelega Jumalal sõltumata universumi olukorrast ühel ja samal ajal õiglust teenida ning oma armu jagada. Eales ei vaeva taevast Isa vastandlikud suhtumised oma universumilastesse, iial ei lange Jumal vastukäivate suhtumiste ohvriks. Jumala kõiketeadmine juhib tema vaba tahet eksimatult valima just niisugust universumikäitumist, mis täiuslikult, üheaegselt ja võrdselt vastaks kõikidele tema igavese olemuse jumalikele omadustele ja lõpmatule olemusele.
2:4.4 (38.4) Arm on headuse ja armastuse loomulik ja vältimatu tulemus. Armastava Isa headusest kantud olemus ei saa keelduda osutamast targasti armu oma universumilaste kõikide rühmade kõikidele liikmetele. Igavene õiglus ja jumalik arm kokku moodustavad selle, mida inimkogemuses kutsutakse erapooletuseks.
2:4.5 (38.5) Jumalik arm kujutab endast erapooletusel rajanevat meetodit universumite täiuslike ja ebatäiuslike tasandite kokkusobitamiseks. Arm on Ülimuslikkuse õiglus, mis on seatud vastavusse areneva piiritletuse olukordadega; see on igaviku õiglane meel, teisendatuna sellisesse vormi, mis sobib enim aja laste kõige olulisemate huvidega ning universumi heaoluga. Arm pole eksimine õigluse vastu, vaid pigem ülima õigluse nõuete mõistev tõlgendamine, kui seda rakendatakse alluvate vaimolendite ja arenevate universumite aineliste loodud-olendite suhtes. Arm on Paradiisi-Kolmsuse õiglus, mis saab tarkusest ja armastusest kantuna osaks aegruumilise loodu väga erinevatele intellektiolenditele nõnda, nagu jumalik tarkus on seda määranud ning Kõikse Isa ja kõikide temaga seostuvate Loojate kõiketeadev meel ja sõltumatu vaba tahe ette kirjutanud.
2:5.1 (38.6) „Jumal on armastus”, seepärast on alati tema ainsaks isikuliseks hoiakuks universumi asjadesse jumalikku kiindumust väljendav reaktsioon. Isa armastab meid piisavalt tugevasti, et annetada meile oma elu. „Ta laseb oma päikest tõusta kurjade ja heade üle ja laseb vihma sadada õigete ja ülekohtuste peale.”
2:5.2 (39.1) Oleks väär arvata, nagu saaks Jumalat meelitada oma lapsi armastama tema Poegade toodud ohvrite või tema alamate olendite palvete kaudu, „sest Isa ise armastab teid”. Isalikust kiindumusest saadab Jumal inimmeelde imelise Kohandaja. Jumala armastus on kõikehõlmav: „Kes iganes tahab, võib tulla.” Ta tahaks, et „kõik inimesed saaksid päästetud tõe tunnetusele tulles”. Ta „ei taha, et ükski saaks hukka”.
2:5.3 (39.2) Loojad on kõige esimesed, kes üritavad päästa inimest jumalike seaduste arutu rikkumise hukatuslikest tagajärgedest. Oma loomult on Jumala armastus isalik kiindumus, seepärast ta mõnikord „karistab meid tõesti selle hea otstarbega, et me saaksime osa tema pühadusest”. Pidage isegi oma ränkade katsumuste ajal meeles, et „kõikides meie kannatustes kannatab tema ühes meiega”.
2:5.4 (39.3) Jumal on patuste vastu jumalikult lahke. Kui mässajad õigele teele tagasi pöörduvad, võetakse nad armuküllaselt vastu, „sest meie Jumal annab palju andeks”. „Mina olen see, kes kustutab su üleastumised iseenese pärast ega tuleta meelde su patte.” „Vaadake, missuguse armastuse Isa on meile andnud, et meid hüütakse Jumala lasteks.”
2:5.5 (39.4) Ja lõpuks — kaalukaim tõend Jumala headusest ja ülim põhjus teda armastada on Isa kingitus teie sisimas: Kohandaja, kes kannatlikult ootab tundi, mil te mõlemad saate igavesti üheks. Ehkki te ei saa otsides Jumalat leida, tarvitseb teil vaid alluda sisimas asuva vaimu juhtimisele ning teid suunatakse eksimatult ühelt sammult teisele, ühest elust teise, universumist universumisse ja ajastust ajastusse, kuni te lõpuks seisate Kõikse Isa Paradiisi-isiksuse ees.
2:5.6 (39.5) Oleks rumal mitte palveldada Jumalat selle tõttu, et teil pole inimloomuse piiratuse ja oma ainelisest olemusest tulenevate puuete tõttu võimalik teda näha. Teie ja Jumala vahel ootab ületamist hiiglaslik vahemaa (füüsiline ruum). Samuti tuleb rajada sild üle sügava vaimse erinevuse. Aga hoolimata kõigest, mis teid füüsiliselt ja vaimselt Jumala isikulisest paradiislikust kohalolekust lahutab, peatuge hetkeks ja vaagige mõttes seda suurejoonelist tõde, et Jumal elab teie sisimas ning on omal kombel kõik teid lahutavad erinevused juba ületanud. Ta on saatnud oma vaimu elama teis ja rühkima ühes teiega edasi te igavesel teekonnal universumis.
2:5.7 (39.6) Minu meelest on lihtne ja meeldiv austada kedagi, kes on nii suur ja ühtaegu niisuguse armastusega pühendunud hoolitsusele oma alamate olendite ja nende vaimse edasiliikumise eest. Loomulikult armastan ma teda, kes ta on loomistöös ja loodu juhtimises nii võimas, kelle headus on nii täiuslik ja armastav hellus, mis meid pidevalt saadab, nii kindel. Usun, et armastaksin Jumalat täpselt sama palju ka siis, kui ta ei oleks nii suur ja võimas, aga oleks sama hea ja armuline. Me kõik armastame Isa rohkem tema olemuse kui tema imetletavate omaduste pärast.
2:5.8 (39.7) Kui vaatan, kuidas Loojad-Pojad ja neile alluvad haldurid võitlevad nii vaprasti mitmesuguste kosmoseuniversumite evolutsioonile omaste ajaga seostuvate raskustega, siis leian, et tunnen nende, universumite vähemate valitsejate vastu suurt ja sügavat kiindumust. Lõpuks tundub mulle, et me kõik, ka surelikud, armastame Kõikset Isa ning kõiki teisi jumalikke või inimolendeid seepärast, et mõistame: need isiksused armastavad meid tõeliselt. Armastuse kogemine on väga suures osas otsene reageerimine tundele, et sind armastatakse. Teades, et Jumal mind armastab, peaksin ma teda jätkuvalt ülimalt armastama ka siis, kui ta jääks ilma kõikidest oma ülimuslikest, lõplikest ja absoluutsetest omadustest.
2:5.9 (40.1) Isa armastus ei jäta meid maha ei praegu ega ka igavikuajastute lõputus ringis. Kui mõtlete Jumala armastusest kantud olemusele, leiate olevat aruka ja loomuliku, et isiksus saab sellesse suhtuda vaid ühtemoodi: te armastate oma Loojat üha rohkem ja rohkem, tundes Jumala vastu seesugust kiindumust, mida võib võrrelda lapse kiindumusega oma maisesse vanemasse. Nii nagu isa, tõeline päris-isa, oma lapsi armastab, nii armastab ka Kõikne Isa oma loodud poegi ja tütreid ning hoolitseb igavesti nende hea käekäigu eest.
2:5.10 (40.2) Kuid Jumala armastus on arukas ja kaugelenägev vanemlik kiindumus. Jumalik armastus toimib üheskoos jumaliku tarkusega ning Kõikse Isa täiusliku olemuse kõikide teiste lõpmatute joontega. Jumal on armastus, kuid armastus ei ole Jumal. Jumalik armastus surelike olendite vastu avaldub kõige enam Mõttekohandajate annetamises, ent Isa armastuse kõrgeimat ilmutust võite näha tema Poja Miikaeli annetumiselus, kui too elas maa peal oma ideaalset vaimset elu. Inimese sisimas elav Kohandaja on see, kes muudab Jumala armastuse iga inimhinge jaoks isiklikuks.
2:5.11 (40.3) Mõnikord tunnen lausa piina, kui pean inimomase sõnalise sümboli armastus abil kirjeldama jumalikku kiindumust, mida taevane Isa tunneb oma universumilaste vastu. Ehkki see termin tähistab tõepoolest inimese kõrgeimat arusaama surelikest austus-ja kiindumussuhetest, märgib ta üsna sageli ka väga paljut inimsuhetes sisalduvat läbinisti madalat, mille kohta oleks täiesti sobimatu tarvitada ükskõik missugust nendest sõnadest, mida kasutatakse, et tähistada elava Jumala võrreldamatut kiindumust oma universumiolenditesse! Kui kahju, et ma ei saa kasutada mõnda kõrgemat jumalikku terminit, mida tarvitataks ainult selles kindlas seoses ning mis vahendaks inimmeelele Paradiisi-Isa jumaliku kiindumuse tõelist olemust ja ainulaadselt kaunist tähendust.
2:5.12 (40.4) Kui inimene kaotab silmist isikulise Jumala armastuse, saab jumalariigist pelk headuseriik. Jumaliku olemuse lõpmatule ühtsusele vaatamata iseloomustab kõiki Jumala isiklikke suhteid oma olenditega eeskätt armastus.
2:6.1 (40.5) Füüsilises universumis võime näha jumalikku ilu, intellektuaalses maailmas aduda igavest tõde, ent Jumala headus on mõistetav ainult isikliku usukogemuse vaimses ilmas. Oma tõeliselt olemuselt on religioon usule rajanev usaldus Jumala headuse vastu. Filosoofias võiks Jumal olla suur ja absoluutne, isegi mingil moel mõistuslik ja isikuline, kuid religioonis peab Jumal olema ka kõlbeline, ta peab olema hea. Suurt Jumalat võib inimene küll karta, kuid ta usaldab ja armastab vaid head Jumalat. See Jumala headus on Jumala isiksuse osa ning ta ilmutub täielikult üksnes Jumalasse uskuvate poegade isikliku usukogemuse kaudu.
2:6.2 (40.6) Religioon viitab sellele, et vaimolemuslik ülimaailm on teadlik inimeste maailma põhivajadustest ja reageerib neile. Arenev usund võib muutuda eetiliseks, kuid ainult ilmutatud religioon saab tõeliselt ja vaimselt kõlbeliseks. Igivana arusaama Jumalast kui kuninglikust moraalist juhitud Jumalusest tõstis Jeesus uuele tasandile, sellisele tasandile, millest õrnemat ja kaunimat surelike kogemus ei tunne — vanema ja lapse vahelise suhte intiimsest perekonnamoraalist kantud, liigutavalt kiindumuslikule tasandile.
2:6.3 (41.1) „Jumala heldus ajab sind meelt parandama.” „Kõik hea and ja kõik annetus on ülalt ja tuleb valguste Isalt.” „Jumal on hea, ta on inimhingedele igavene varjupaik.” „Issand on halastaja ja armuline Jumal, pika meelega ja rikas heldusest ja tõest.” „Maitske ja vaadake, et Jumal on hea! Õnnis on mees, kes teda usaldab.” „Armuline ja halastaja on Issand. Ta on päästmise Jumal.” „Ta parandab need, kellede süda on murtud ja seob kinni nende hinge haavad. Ta on inimesele kõikvõimas heategija.”
2:6.4 (41.2) Arusaam Jumalast kui kuningast ja kohtunikust aitas küll kaasa kõrge moraalistandardi tekkele ja rajas aluse seadusi austavale rahvale kui ühtsele rühmale, ent üksiku uskliku olukord osutus kurvaks: tema ajalik ja igavikuline seisund jäi ebakindlaks. Hilisemad heebrea prohvetid väitsid Jumala olevat Iisraeli Isa. Jeesus ilmutas, et Jumal on iga inimese Isa. Jeesuse elu heidab transtsendentset valgust kogu surelikele omasele jumalakäsitusele. Omakasupüüdmatus on vanemlikust armastusest lahutamatu. Jumal ei armasta nagu isa, vaid isana. Ta on iga universumi-isiksuse Paradiisi-Isa.
2:6.5 (41.3) Õiglane meel viitab sellele, et Jumal on universumi moraaliseaduse läte. Tõde esitleb Jumalat ilmutajana, õpetajana. Armastus aga annab kiindumust ja ihkab seda ka vastu saada, otsides mõistvat osadust — niisugust, nagu on olemas vanema ja lapse vahel. Õiglane meel võib tähistada jumalikku mõtlemist, kuid armastus on isalik suhtumine. Ekslik oletus, nagu ei sobiks Jumala õiglane meel ja taevase Isa omakasupüüdmatu armastus omavahel kokku, eeldas Jumaluse olemusliku ühtsuse puudumist ja viis otseselt lepitusdoktriini väljaarendamisele, mis on nii Jumala ühtsuse kui ka tema vaba tahte filosoofiline solvamine.
2:6.6 (41.4) Armastav taevane Isa, kelle vaim asub tema maapealsete laste sisimas, ei ole mingi kahestunud isiksus — ühelt poolt õiglane ja teiselt poolt armurikas — ning Isa soosingu või andestuse pälvimiseks pole tarvis mingit vahemeest. Jumaliku õiglase meele üle ei valitse karm karistav õigusemõistmine; Jumal kui isa kõrgub Jumala kui kohtuniku kohal.
2:6.7 (41.5) Ealeski ei ole Jumal vihane, kättemaksuhimuline või tige. On tõsi, et tarkus hoiab sageli tema armastust tagasi, samas ohjeldab õigusemõistmine tema ärapõlatud armu. Tema õiglusearmastus ei välista samavõrd tugevat viha patu vastu. Isa pole ebajärjekindel isiksus, sest jumalik ühtsus on täiuslik. Paradiisi-Kolmsuses valitseb absoluutne ühtsus ja seda Jumalaga üheväärsete isiksuste igavesest identiteedist hoolimata.
2:6.8 (41.6) Jumal armastab patustajat ja vihkab pattu: filosoofiliselt on niisugune väide küll tõene, kuid Jumal on transtsendentne isiksus ning isikud saavad armastada ja vihata ainult teisi isikuid. Patt ei ole isik. Jumal armastab pattulangenut, sest too on isikuline reaalsus (potentsiaalselt igavene), aga patu kohta pole Jumalal isiklikku suhtumist, sest patt pole vaimne ega isikuline reaalsus, järelikult pöörab selle olemasolule tähelepanu vaid Jumala õigusemõistmine. Jumala armastus päästab patustaja, Jumala seadus hävitab patu. Ilmselt muutuks see jumalikule olemusele omane suhtumine siis, kui patustaja samastuks lõpuks täielikult patuga — nii nagu seesama surelik meel võib täielikult samastuda inimese sisimas asuva vaimuga, Kohandajaga. Selline patuga samastunud surelik muutuks siis oma olemuselt täielikult ebavaimseks (ja seega isikuliselt ebatõeliseks) ning kogeks olemise pöördumatut lõpetamist. Üha reaalsemas ja järjest vaimsemas universumis ei saa loodud-olendi olemuse ebatõelisus või isegi pelgalt ebatäielikkus igavesti püsima jääda.
2:6.9 (42.1) Kui Jumal pöördub isiksusliku maailma poole, leitakse ta olevat armastav isik; vaimsesse maailma pöördudes on ta isikuline armastus; usukogemuses on ta mõlemat. Jumala tahtemaailmast pärinevat tahet tähistab armastus. Jumaliku tahtevabaduse aluseks — aluseks kõiksele suundumusele armastada, osutada armu, näidata üles kannatlikkust ja jagada andeksandmist — on Jumala headus.
2:7.1 (42.2) Kogu piiritletud teadmine ja loodud-olendite mõistmisvõime on suhteline. Isegi kõrgetest allikatest ammutatud teave ja teadmised on vaid suhteliselt täielikud, piiratud ulatuses täpsed ja isikuliselt tõesed.
2:7.2 (42.3) Füüsilised faktid on küllaltki ühelaadsed, ent tõde on universumifilosoofias elav ja paindlik tegur. Arenevad isiksused on omavahelises suhtlemises ainult osaliselt targad ja suhteliselt tõelised. Nad saavad tunda end kindlana üksnes sinnamaani, kuhu küünib nende isiklik kogemus. See, mis ühes paigas võib näida täiesti tõsi, võib loodu mõnes teises osas osutuda vaid suhteliselt tõeseks.
2:7.3 (42.4) Jumalik tõde, lõplik tõde on muutumatult ühesugune ja universaalne, aga vaimsete asjade kirjeldus — nii, nagu seda esitavad arvukad eri sfääridest pärinevad isikud — võib teinekord üksikasjades erineda, põhjuseks just see teadmiste täielikkuse ja isiklike kogemuste mahu suhtelisus, aga ka nende kogemuste kestuse ja ulatuse suhtelisus. Ehkki Esimese Suure Allika ja Keskme seadused ning ettekirjutused, mõtted ja suhtumised on igavesti, lõpmatult ja universaalselt tõesed, on nende rakendamine ja kohandamine iga universumi, süsteemi, maailma ja loodud intellektiolendi puhul kooskõlas Loojate-Poegade plaanide ja menetlustega vastavalt sellele, kuidas igaüks neist oma universumis tegutseb. Samuti sobivad nad kokku Lõpmatu Vaimu ja kõikide teiste nendega seotud taevaste isiksuste kohalike plaanide ning toimimisviisidega.
2:7.4 (42.5) Materialism kui väärteadus mõistaks sureliku inimese universumi heidikuks. Niisugune osaline teadmine kujutab endast potentsiaalset kurja, mis on kokku pandud nii heast kui ka kurjast. Tõde on kaunis, sest ta on ühtaegu külluslikult rikas ja sümmeetriline. Kui inimene otsib tõde, püüdleb ta selle poole, mis on jumalikult tõeline.
2:7.5 (42.6) Filosoofid teevad oma kõige suurema vea siis, kui nad eksivad petlike abstraktsioonide rappa, tavatsedes keskendada tähelepanu reaalsuse ühele tahule ja kinnitada siis, et selline üksik tahk ongi kogu tõde. Tark filosoof aga otsib alati seda loovuslikku plaani, mis on olemas kõikide universuminähtuste taga ja enne neid. Ikka ja alati käib looja mõte loometegevusest ees.
2:7.6 (42.7) Intellektuaalne eneseteadvus võib avastada tõe vaimse tunnusliku omaduse — ilu — mitte ainult oma käsituste filosoofilise järjepidevuse kaudu, vaid sootuks usaldusväärsemalt ja kindlamini alati ligioleva Tõe Vaimu eksimatu reageeringu kaudu. Õnn johtub tõe äratundmisest, sest tõele vastavalt võib tegutseda, võib elada. Eksimine toob kaasa pettumust ja muret, sest kuna tegemist pole reaalsusega, ei saa seda kogemuslikult teostada. Jumalikku tõde tuntakse kõige paremini talle omase vaimse hõngu kaudu.
2:7.7 (42.8) Ülima ilu tajumine on reaalsuse leidmine ja sellega ühendumine: jumaliku headuse nägemine igaveses tões on lõplik ilu. Isegi inimomase kunsti ilu seisneb selle ühtsuse harmoonias.
2:7.8 (43.1) Heebrea religiooni suur viga oli selles, et tal ei õnnestunud seostada Jumala headust teaduse faktitõdedega ja kunsti kütkestava iluga. Tsivilisatsiooni arenedes jätkas religioon ikka sedasama rumalat kurssi ja rõhutas liigselt Jumala headust, jättes tõe suhteliselt varju ja heites ilu kõrvale. Siis tekkiski teatud liiki inimeste seas üha süvenev suundumus ära pöörduda käsitusest, milles isoleeritud headust vaadeldi abstraktselt ja kõigest muust äralõigatult. Nüüdisaegse religiooni üleliia rõhutatud ja isoleeritud kõlblus, mis ei suuda enam paljude kahekümnenda sajandi inimeste kiindumust ja truudust pälvida, saaks oma positsiooni tagasi, kui lisaks eetilistele käskudele pööraks võrdsel määral tähelepanu ka teaduse, filosoofia ja vaimse kogemuse tõdedele ning füüsilise loomise ilule, intellektuaalsuse võludele ja ehedate olemuslike saavutuste suurusele.
2:7.9 (43.2) Praeguse ajastu religioosne väljakutse on heidetud neile vaimse taibuga ettenägelikele meestele ja naistele, kelle pilk on suunatud tulevikku ning kes mõistavad tungida vaimsete asjade olemusse, kes söandavad kosmilise tõe, universumi ilu ja jumaliku headuse avardunud ning oivaliseks tervikuks ühendatud kontseptsioonidest luua uue ja köitva elufilosoofia. Niisugune uus ja õiglane nägemus kõlblusest tõmbab enda poole kõike head inimmeeles ja kutsub ligi kõike parimat, mis sisaldub inimese hinges. Tõde, ilu ja headus on jumalikud reaalsused ning vastavalt sellele, kuidas inimene vaimse elu astmestikul kõrgemale tõuseb, saavad need Igavikulisuse ülimad tunnuslikud omadused ikka rohkem ja rohkem kooskõlastatuks ja ühendatuks Jumalas, kes on armastus.
2:7.10 (43.3) Kogu tõde — aineline, filosoofiline või vaimne — on ühtaegu ilus ja hea. Kogu tõeline ilu — aineline kunst või vaimne sümmeetria — on nii tõene kui ka hea.
2:7.11 (43.4) Kogu ehtne headus — kas isiklik kõlblus, ühiskondlik õiglus või jumalik hoolitsus — on võrdsel määral tõene ja ilus. Hea tervis, terve mõistus ja õnn on inimkogemuses ühinenud tõe, ilu ja headuse liit. Niisuguse otstarbeka ja tegusa elu tasandid teostuvad energiasüsteemide, ideesüsteemide ja vaimusüsteemide ühendumisega.
2:7.12 (43.5) Tõde on seostav, ilu ligitõmbav, headus tasakaalustav. Ja kui need tõelisuse olemusse kuuluvad väärtused kooskõlastuvad isiklikus kogemuses, on tulemuseks ülev armastus, mida reguleerib tarkus ja tasakaalustab ustavus. Kogu universumi hariduse tõeline eesmärk on tõhustada maailmade üksiku lapse kokkukuuluvust tema avarduva kogemuse ulatuslikumate reaalsustega. Inimtasandil on reaalsus piiritletud, kõrgematel ja jumalikel tasanditel lõpmatu ja igavene.
2:7.13 (43.5) [Esitanud üks Jumalikest Nõuandjatest, kes tegutseb Uversa Päevilt Vanade volitusel.]

matches:
§ 1
§ 2
§ 3
§ 4
§ 5
§ 6
§ 7


FIE kassapõhine arvestus - MES nõuandeteenistus
FIE kassapõhine arvestusJane2018-03-06T15:35:01+00:00
Füüsilisest isikust ettevõtja kassapõhine arvestus
Ettevõtlus on seadusega kooskõlas olev majandustegevuse vorm, mille eesmärgiks on kasumi(tulu) teenimine. Füüsilisest isikust ettevõtja (edaspidi ka FIE) on ettevõtlusega tegelev füüsiline isik, kelle püsivaks tegevuseks on pakkuda oma nimel tasu eest kaupu või teenuseid.
Raamatupidamine on FIEle vajalik, et omada ülevaadet raha jäägist, tasumata ja laekumata arvetest, ettevõtlustulust ja ettevõtlusega seotud kuludest, saada andmed tasumisele kuuluvate maksude ja maksete ning Residendist füüsilise isiku ettevõtlusest saadud tulu deklaratsiooni (vorm E) koostamiseks.
Äriseadustik (edaspidi ÄS) sätestab, et füüsilisest isikust ettevõtja korraldab oma raamatupidamise lähtuvalt raamatupidamise seadusest (ÄS § 77). Arvestuse pidamise kohustus tuleneb ka Maksukorralduse seadusest (edaspidi MKS), mille kohaselt tuleb raamatupidamisarvestust pidada raamatupidamise seaduses sätestatud juhtudel ja korras. (§ 57 lg 1)
Raamatupidamise seaduse (edaspidi RPS) kohaselt on füüsilisest isikust ettevõtja raamatupidamiskohustuslane (RPS § 2), kes on kohustatud:
4) koostama ja esitama majandusaasta aruande ning muud finantsaruanded raamatupidamise seaduses ja teistes õigusaktides sätestatud korras;
5) säilitama raamatupidamise dokumente (RPS § 4).
Raamatupidamist võib korraldada kasutades tekke- ja kassapõhine arvestust. Kassapõhine arvestus on majandustehingute kajastamine vastavalt majandustehinguga seotud raha laekumisele või väljamaksmisele. Tekkepõhine arvestus on majandustehingute kajastamine vastavalt majandustehingu toimumisele, sõltumata sellest, kas sellega seotud raha on laekunud või välja makstud. Raamatupidamist peetakse tekkepõhiselt, kui raamatupidamise seadusest ei tulene teisiti (RPS § 5). FIE raamatupidamise korraldamisel on raamatupidamise seadusest tulenevaks erisuseks võimalus kasutada kassapõhist arvestust (RPS 43 lg 1). Samuti ei laiene kassapõhist arvestust kasutavatele FIEdele kohustus:
1) koostada ja esitada majandusaasta aruanne ning muud finantsaruanded;
2) kirjendada majandustehingud debiteeritavatele ja krediteeritavatele kontodele kahekordse kirjendamise põhimõttel;
3) koostada kontoplaan ja raamatupidamise sise-eeskiri.
Käesolevas artiklis selgitatakse kassapõhise arvestuse (raamatupidamise) korraldamist.
Kassapõhise arvestuse kasutamisel kajastatakse majandustehingud arvestuses raha laekumise või maksmise järgselt. Raha laekumisteks ja väljamakseteks on laekumised ja väljamaksed sularahas kui ka laekumised arvelduskonto(de)le ja maksed arvelduskonto(de)lt. FIE erikonto olemasolu korral on vaja arvestust pidada ka erikontol toimunud tehingute kohta. Erikontoks on üks krediidiasutuses avatud arvelduskonto, mille olemasolust annab FIE teada Residendist füüsilise isiku ettevõtlusest saadud tulu deklaratsioonil (vorm E). Erikontol oleva summa kasv on lubatud maha arvata sama perioodi ettevõtlustulust, samas tuleb kahanemine liita sama perioodi ettevõtlustulule. Erikontol oleva summa maksustamisperioodi tulust mahaarvamiseks peab olema täidetud kaks tingimust:
2) erikontol oleva summa kasv maksustamisperioodil ei ületa maksumaksja sama maksustamisperioodi ettevõtlustulu ja seoses ettevõtlusega seaduse alusel saadud toetuste ning hüvitiste summat, millest on tehtud Tulumaksuseaduse (edaspidi TuMS) § 32 lg 1 lubatud ettevõtlusega seotud mahaarvamised (TuMS § 36 lg 7).
Krediidiasutuse poolt makstud intressid raha hoiustamise eest erikontol on FIE ettevõtlustuluks, mis tuleb kajastada arvestuses ja tuludeklaratsiooni vormil E.
Majandustehingute kajastamine kassapõhist arvestust kasutades toimub järgmiselt:
Aruandeaastal andis FIE toodangut üle kokku 14 000 € eest, üleantud toodangu eest laekus talle raha 12 000 €.
Toodangu liik Toodangu
aruandeaastal (kokku €) Raha laekumine
aruandeaastal
üleantud toodangu
eest (kokku €) Raha laekumine
eest (kokku €)
Piim 6000 4500 800
Vili 8000 7000 500
Kokku 14000 11500 1300
Aruandeaastal üleantud toodangu eest jäi laekumata 2500 € (14 000- 11 500), samas laekus eelmisel aastal üleantud toodangu eest 1300 €. Kassapõhist arvestust kasutava FIE tulu põllumajandussaaduste müügist aruandeaastal on 12 800 € (14 000 – 2500 + 1300 ehk 11 500 + 1300).
Aruandeaastal laekus FIEle ostuarveid ettevõtluses vajalike materjalide, toorme jms soetamiseks summas 7800 €, FIE tasus arveid summas 8100 €.
Kulude liik Ostuarved
aruandeaastal (kokku €) Aruandeaasta
ostuarvetest tasutud (kokku €) Eelmise aasta
ostuarvetest tasutud
(kokku €
Ostusööt 2600 2400 100
Kütus 5200 5000 600
Kokku 7800 7400 700
Aruandeaasta ostuarvetest jäi tasumata 400 € (7800 – 7400), samas tasus FIE aamise aasta ostuarveid summas 700 €. Kassapõhist arvestust kasutava FIE kulud aruandeaastal on 8100 € (7800 – 400 + 700 või 7400 + 700).
Raamatupidamiskohustuslasena on FIE kohustatud kõiki majandustehinguid dokumenteerima ning kirjendama raamatupidamisregistrites mõistliku aja jooksul pärast majandustehingu toimumist (RPS § 6 lg 2). „Mõistliku aja“ täpsem määratlus raamatupidamise seaduses puudub, kuid mõte on selles, et kõik majandustehingud oleks registreeritud ajaks, mil raamatupidamiskohustuslasel on vaja saada andmeid esitamisele kuuluvate aruannete koostamiseks.
Raamatupidamise algdokument on majandustehingu toimumist kinnitav kirjalik tõend, millel peavad olema järgmised andmed:
• tehingu osapoolte nimed;
• tehingu osapoolte asu- või elukoha aadressid;
• majandustehingut kirjendavat raamatupidamiskohustuslast esindava isiku allkiri (allkirjad), mis kinnitab (kinnitavad) majandustehingu toimumist;
• vastava raamatupidamiskirjendi järjekorranumber (RPS § 7).
Registreeritud käibemaksukohustuslane peab käibemaksu arvestuse algdokumentide osas järgima Käibemaksuseaduses (edaspiditoodud KMS) nõudeid arvetele (KMS, § 37). Näiteks: kauba või teenuse hind ilma käibemaksuta; maksustatav summa käibemaksumäärade kaupa koos kohaldatavate käibemaksumääradega või maksuvaba käibe summa; tasumisele kuuluv käibemaksusumma jms.
Algdokumentidel võib täiendada või neile lisada mõningaid FIE andmeid (FIE kui ostja nime, asu- või elukoha aadressi). FIE kui majandustehingut kirjendav raamatupidamiskohustuslane peab kõik algdokumendid allkirjastama.
Ettevõtlustulust võib maha arvata kõik maksustamisperioodi jooksul tehtud dokumentaalselt tõendatud ettevõtlusega seotud kulud (TuMS § 32 lg 1). Kulu tõendavaks dokumendiks ei ole ainult makset (raha liikumist) tõendav arvelduskonto väljavõte, tehtud kulu peab olema tõendatud ka nõuetele vastava kuludokumendiga (arve, sularahaarve, arve-tšekk jms). Raamatupidamise seaduses sätestatud nõuetele mittevastava kulusid tõendava algdokumendi alusel võib tehingu registreerida kassapõhises arvestuses, kuid tehtud kulu ei saa kajastada residendist füüsilise isiku ettevõtlusest saadud tulu deklaratsioonis ettevõtluse kuluna.
Raamatupidamise seaduse nõuetele mittevastava tulusid tõendava algdokumendi alusel tuleb tehing kajastada ettevõtluse tuluna nii kassapõhises arvestuses kui ka tuludeklaratsioonis.
Algdokumentidel olevat informatsiooni ei ole lubatud kustutada, säilima peavad parandatavad andmed. Lubatud ei ole õienditeta paranduste tegemine. Kui andmete parandamiseks on vaja koostada parandusdokument, siis tuleb sellele kanda kõik dokumendi kohustuslikud andmed ja paranduse sisu ning varasemat dokumenti tuleb täiendada viitega parandusdokumendile (RPS § 10 lg 1).
Raamatupidamise algdokumente tuleb säilitada seitse aastat, alates selle majandusaasta lõpust, mil algdokument raamatupidamises kajastati (RPS § 12 lg 1). Näiteks: 10. jaanuaril 2014. aastal teostatud ostu tõendava kuludokumendi säilitustähtaja seitse aastat arvestus algab 01. jaanuarist 2015. aastast. 30. detsembril 2014. aastal teostatud ostu tõendava kuludokumendi säilitustähtaja seitse aastat arvestus algab samuti 01. jaanuarist 2015. aastast.
Pikaajaliste kohustuste või õigustega seotud dokumente tuleb säilitada seitse aastat pärast kehtimistähtaja möödumist (RPS § 12 lg 3). Näiteks: 2014. aasta jaanuaris sõlmitud kapitalirendi tüüpi liisingu leping lõpeb 2019. aasta veebruaris. Dokumentide säilitustähtaja seitse aastat arvestus algab 2019. aasta märtsist.
FIE peaks teadma ka Maksukorralduse seaduses sätestatut, mille kohaselt tuleb üldjuhul tehingute ja väljamaksetega seotud ning muid maksustamise seisukohast tähendust omavaid dokumente säilitada vähemalt seitsme aasta jooksul dokumendi koostamisele või saamisele, toimiku või dokumentide kogumiku puhul viimase sissekande tegemisele järgneva aasta 1. jaanuarist arvates (MKS § 58). Kui on oht, et andmed dokumentidel võivad muutuda mitteloetavateks, tuleb niisugustest dokumentidest teha koopiad või säilitada need elektroonselt.
FIE kui raamatupidamiskohustuslane on kohustatud kõiki majandustehinguid kirjendama raamatupidamisregistrites mõistliku aja jooksul pärast majandustehingu toimumist, et oleks tagatud õigusaktidega ettenähtud aruannete tähtaegne esitamine (RPS § 6 lg 2). Raamatupidamisregistrid on andmekogumid, mis sisaldavad informatsiooni kontodel kajastatud raamatupidamiskirjendite ja saldode kohta, samuti andmekogumid, mis sisaldavad raamatupidamiskirjendite aluseks olevat üksikasjalikku informatsiooni. Raamatupidamisregistrid peavad võimaldama teha väljavõtteid kirjendatud majandustehingutest kontode kaupa kronoloogilises järjekorras. (RPS § lg 1 ja 2). Kassapõhist arvestust kasutavale FIEle laienevad kõik raamatupidamise seadusest tulenevad nõuded raamatupidamisregistritele. Samas, üldreeglina ei registreerita kassapõhise arvestuse kasutamisel majandustehinguid kontodel kahekordse kirjendamise põhimõttel.
Majandustehingud peavad raamatupidamisregistrites olema registreeritud selliselt, et oleks tagatud õigusaktidega ettenähtud aruannete tähtaegne esitamine. Kassapõhist arvestust kasutataval FIEl ei ole kohustust koostada majandusaasta aruannet ja teisi finantsaruandeid. FIE ainsaks esitatavaks aruandeks on Residendist füüsilise isiku ettevõtlusest saadud tulu deklaratsioon (vorm E). Seega võib FIE endale sobivate arvestusregistrite vormide kujundamisel lähtuda tulude ja kulude jaotusest ettevõtlusest saadud tulu deklaratsioonil.
Maksu ja Tolliameti (edaspidi MTA) FIEdele koostatud juhendis FIE ABC on soovitatud kasutada kassapõhise raamatupidamise registrina päevaraamatut. Soovitusi saab lugeda Maksu- ja Tolliameti veebilehelt (http://www.emta.ee/index.php?id=4495).
Päevaraamatu võib:
• kujundada ise kas paberil või arvutis;
• osta bürootarvete kauplusest/firmast või raamatukauplusest;
• koostada elektroonselt, kasutades raamatupidamisprogramme, mida müüvad raamatupidamistarkvaraga tegelevad firmad.
Tulude arvestuse registri võib mittekäibemaksukohustuslane kujundada alljärgnevalt:
FIE ……………………………
Tulude arvestus ….. aastal
nr Raha laekumise
kuupäev Ostja nimi Laekunud
summa (€) Kauba või teenuse liik Kokku (€) Vormi E rida
1 10.02.2013 OÜ Näidis 400,00 400,00 400,00 1.1
Kulude arvestuse registri võib mittekäibemaksukohustuslane kujundada alljärgnevalt:
FIE …………………………………………
Kulude arvestus …… aastal
nr. Maksmise
kuupäev Hankija
nimi Ostetud
väärtus Summa Ette-
võtluse
(%) Ette-
(€) Isiklik
(%) Isiklik
(€) Kontroll Vormi E
summa Vormi E
R01599 23.01.2013 AS Kütus DK 26,52 80% 21,22 20% 5,30 26,52 21,22 2.3
18779-K1 12.03.2013 OÜ Detail naelad 1,32 100% 1,32 0% 0 1,32 1,32 2.3
pangavv 15.03.2013 Maksu- ja
Tolliamet sotsiaal-
maks 275,24 100% 275,24 0% 0 275,24 0,00 x
pangavv 15.03.2013 X pank teenus-
tasu 0,16 100% 0,16 0% 0 0,16 0,16 2.3
Märkus: avansiline ja ettevõtluse tulult makstud sotsiaalmaks on küll kulu arvestuses, kuid ei ole kulu maksustamisel Residendist füüsilise isiku ettevõtlusest saadud tulu deklaratsioonis (vorm E).
Kui kulu on ettevõtlusega seotud vaid osaliselt, võib kulu ettevõtlustulust maha arvata ettevõtlusega seotud ulatuses (TuMS § 32 lg 3). Näiteks, kõikidest autoga tehtud sõitudest on FIE ettevõtlusega seotud 80%. Ettevõtluse kuluks kantav osa auto kasutamisega seotud kuludest on seega 80% vastavate tasutud arvete summast.
Tulenevalt nõudest eristada Residendist füüsilise isiku ettevõtlusest saadud tulu deklaratsioonil (vorm E) erinevate tootmissuundadega (nt põllumajandus, FIEle kuuluvalt kinnistult metsamaterjali müük, muu ettevõtlus) seotud tulud ja kulud, tuleks vastavate tootmissuundadega seotud tulude ja kulude arvestust pidada eraldi. Tulude ja kulude eristamine on oluline seetõttu, et vastavalt tulumaksuseadusele on omatoodetud töötlemata põllumajandussaaduste ning FIEle kuuluvalt kinnisasjalt saadud metsamaterjali võõrandamisest saadud tulust lubatud teha täiendavaid mahaarvamisi. Käibemaksuseaduse § 44 lubatud FIE käibemaksuga maksustamise erikorda rakendav käibemaksukohustuslane peaks registritesse lisama veerud käibemaksu arvestamiseks.
FIE vajadustele vastavad kassapõhise raamatupidamise tabelfaile saab tellida ka veebiaadressilt http://www.arvestusabi.ee/pages/posts/fie20.php. Alternatiivseks lahenduseks käsitsi täidetavatele või Exceli’s koostatud arvestusregistritele on majandustarkvara kasutamine.
Kassapõhise arvestuse kasutamisel ei laiene FIEle raamatupidamise seadusest tulenev raamatupidamise sise-eeskirja koostamise kohustus. See tähendab, et FIEl ei ole kohustust kirjalikult määratleda aluseid, kuidas toimub majandustehingute dokumenteerimine ja kirjendamine, algdokumentide käive ja säilitamine, raamatupidamisregistrite pidamine jms. Kassapõhise arvestuse kasutamisel võiks raamatupidamise sise-eeskirja koostada lihtsustatud vormis (vt näidis), kus esitatakse raamatupidamise korraldamise alused (nt kasutatav arvestuspõhimõte, kasutatavad arvestusregistrite vormid, jms) ning määratletakse kulude jaotamise proportsioonid ettevõtluse ja isikliku tarbimise vahel.
Füüsilisest isikust ettevõtja ……………………(registrikood …………………..) arvestuspõhimõtted
1. Raamatupidamise korraldamisel lähtutakse Äriseadustikust, Maksukorralduse seadusest,
Raamatupidamise seadusest ja Tulumaksuseadusest.
2. Raamatupidamist peetakse kassapõhiselt.
3. Tulude arvestust peetakse erinevate tululiikide lõikes Tulude arvestuse registris. Tulud kajastatakse tuluna raha laekumisel müügiarvete ja raha laekumist tõendavate dokumentide alusel.
4. Kulude arvestust peetakse erinevate tootmissuundade lõikes ettevõtlusest saadud tulu deklaratsioonil (vorm E) toodud kululiikide lõikes. Kulud kajastatakse kuluna raha maksmisel ostuarvete ja raha maksmist tõendavate dokumentide alusel.
5. Kulude kandmisel ettevõtlusega seotud kuludeks lähtutakse alljärgnevast:
a) ainult ettevõtlusega seotud kulud (seemned, väetised, materjalid jms) kantakse ettevõtluse kuludesse 100%-liselt.
b) ettevõtluse ja isikliku tarbimisega seotud kuludest kantakse ettevõtluse kuludesse järgmised osad:
1) elekter kuni 20%
2) sõiduauto ülalpidamisega seotud kulud kuni 40%
3) mobiiltelefon kuni 50%
4) internet kuni 50%
…………………. ………………………………
(koostamise kuupäev) (FIE ……… allkiri)
Kulude jaotamise proportsioonid tuleks määrata enne majandusaasta algust eelnevate aastate kogemuse alusel. Endale lihtsustatud vormis raamatupidamise korraldamise alused määratlenud FIEd saavad täita ka kassapõhist arvestust kasutavale FIEle laienevat raamatupidamise seaduse järgset kohustust säilitada koostatud raamatupidamise sise-eeskirja seitse aastat peale selle muutmist või täiendamist.
Alates 2012. aasta 1. augustist on FIEl õigus Maksu- ja Tolliameti maksukohustuslaste registris registreerida tema tegevuses osalev, kuid temaga töösuhtes mitteolev registreeritud kehtivas abielus olev abikaasa. Tegevuses osalemisena mõeldakse nii ettevõtlustulude teenimiseks vajalike kui ka abistava iseloomuga tööde tegemist. Maksukohustuslaste registris registreeritud abikaasa eest tekib FIEl sotsiaalmaksu arvestamise, deklareerimise ja maksmise kohustus. Abikaasa eest makstud sotsiaalmaks on FIE ettevõtlusega seotud kulu nii arvestuses kui ka Residendist füüsilise isiku ettevõtlusest saadud tulu deklaratsioonis (vorm E).
Kassapõhisest arvestusest saadavad andmed ühtivad paljuski Residendist füüsilise isiku ettevõtlusest saadud tulu deklaratsiooni (vorm E) kantavatega. Samas on ka teatud erinevused, sest:
1. Raamatupidamisregistrites registreerib FIE kõik oma tulud ja kulud. Ettevõtlusest saadud tulu deklaratsiooni koostatakse aga aluseks võttes tulumaksuseadust, mille kohaselt kõiki raamatupidamises registreeritud kulusid ei loeta kuluks tulumaksuseaduse mõistes (nt FIE sotsiaalmaksu avansilisi makseid ning ettevõtluse tuludelt makstud sotsiaalmaksu, seaduse alusel määratud trahve ja sunniraha, kingituste või annetuste maksumust, kahju, mis tekkis vara turuhinnast madalama väärtusega võõrandamisest, kahju, mis tekkis vara turuhinnast kõrgema hinnaga soetamisel, külaliste või äripartnerite vastuvõtukulu jms).
2. Ettevõtlusest saadud tulu deklaratsioon eeldab ainult tulude ja kulude kajastamist, kassapõhine arvestus aga kõigi sissetulekute ja väljaminekute arvestust (nt saadud laenud, makstud laenud jms).
3. Kassapõhise arvestuse põhimõtte järgi ei tule arvestuses kajastada mitterahalisi tehinguid (tehingud, mille käigus ei toimu raha laekumist ega väljamaksmist). Niisugusteks tehinguteks on oma olemuselt ostu-müügi tehingud, kus üheaegselt toimub nõude ja kohustuse tasaarvlemine. Näiteks ostis FIE väetist teravilja kasvatamiseks, ostetud väetise eest ei tasunud FIE rahas, vaid müüs samale tarnijale teravilja. Ostu ja müügi osas tehakse FIE ja tarnija vaheline tasaarveldus (raha liikumist ei toimu). Kõik niisugused tehingud tuleb arvestuses kajastada ja arvesse võtta tulude ja kulude kajastamisel vormil E (oma majanduslikult sisult on niisugune tehing võrdne raha saamise või maksmisega).


Sinu sõna peale lasen ma võrgud vette. Lk 5:5
2017 2016 2015 2014 --- vali kuu --- jaanuar veebruar märts aprill mai juuni juuli august september oktoober november detsember
Rahvuslipu heiskamine / Märkide tähendus / Piibel.net
Jeesus ütleb: "Kui te midagi minult palute minu nimel, siis ma teen seda." Jh 14:14
Jeesuse nimel - Kõik, mida te iial teete sõnaga või teoga, seda tehke Issanda Jeesuse nimel, Tema läbi Jumalat Isa tänades! Kl 3:17
KLPR 45 valge
Ps 8:2–10 Js 43:1–3 1Jh 5:1–5 Jh 14:12–14
Õhtul: Ps 135:1-9,15-21 Jk 4:13-15 (või 1Ms 17:1–8)
09.18-15.32
Suured on Issanda teod, uuritavad kõigile, kellel neist on hea meel. Ps 111:2 või: Vaata, ma olen sind märkinud oma peopesadesse, su müürid on alati mu silme ees. Js 49:16
Ps 127 Ap 7:17-22 Jh 1:16-18
Basileios Suur († 379) ja Gregorios Nazianzosest († u 390), piiskopid, kirikuisad
2Tm 4:1-8 Mt 5:13-19
09.18-15.33
Issand, Sina oled mu Jumal, ma tahan Sind ülistada, Su nime kiita, sest Sa oled teinud imet, Su otsused muistsest ajast on õiged ja kindlad. Js 25:1
Ps 128 1Ms 49:10-12 1Jh 2:21-25
09.17-15.35
Nii nagu te nüüd olete Kristuse Jeesuse võtnud vastu Issandaks, nõnda käige Temas. Kl 2:6
Ps 132:11-17 Rm 11:1-2a,11-15 Js 63:7-9
09.17-15.36
Ps 133 2Ms 1:8–10,15–21 (või 1Ms 37:12–24,28)
09.16-15.38 21.47
Tähetargad küsisid: "Kus on see juutide vastsündinud kuningas? Me nägime Tema tähte tõusmas ja oleme tulnud Teda kummardama." Mt 2:2
Kristuse ilmumise püha ehk kolmekuningapäev. Epiphanias
KLPR 55 valge
Ps 72:1–3,8–12 Js 49:5–7 Kl 1:24–27 Mt 2:1–12
Kõigeväeline Issand ja Jumal, me täname Sind, et Sa oma ainusündinud Poega kõigile rahvastele ilmutasid. Aita meil ja meie lastel käia evangeeliumi valguses ning anna, et see üha kaugemale maailma rahvaste sekka leviks ja nõnda üha rohkem pimeduses olijaile paistaks. Jeesuse Kristuse, Sinu Poja, meie Issanda läbi.
09.15-15.40
Ja nüüd ütleb Issand, ma panen Sind paganaile valguseks, et mu pääste ulatuks ilmamaa ääreni. Js 49:6
Ps 110:1–4 Sk 8:20–23
Õhtul: Ps 100 Mk 1:1–11
09.14-15.41
Pühapäev, 8. jaanuar
Johannes tunnistas: "Ma nägin Vaimu tuvina taevast laskuvat ja Tema peale jäävat." Jh 1:32
KLPR 7 valge
Ps 89:19–22,27–30 Js 61:1–3 Ap 8:26–40 Jh 1:29–34
Õhtul: Ps 100 Js 61:10-11
09.13-15.43
Ps 21:2-8,14 Rm 6:3-5 Jh 3:22-30
09.12-15.45
Ta on mind läkitanud viima rõõmusõnumit alandlikele, parandama neid, kel murtud süda, kuulutama vabastust vangidele ja avama pimedate silmi. Js 61:1
Ps 107:1-3,10-22 1Kr 12:12-13 Ef 4:3-6
09.11-15.47
Ma olen leidnud Taaveti, oma sulase, oma püha õliga olen ma Tema võidnud. Teda toetab mu käsi kõvasti ja mu käsivars tugevdab Teda. Ps 89:21-22
Ps 149:1-5 Kl 2:1-7 Ef 5:25-27
09.10-15.49
Johannes nägi Jeesust enda juurde tulevat ja ütles: „Vaata, see on Jumala Tall, kes kannab ära maailma patu.“ Jh 1:29
Ps 99 Mk 10:13-16 2Kr 1:21-22
09.08-15.51
Ma hoian oma helduse Temale igavesti ja mu leping Temaga jääb püsima. Ps 89:29
Ps 20:2-10 Mk 10:35-40 1Pt 3:18-22
Hilarius, Poitiers’ piiskop, kirikuisa († u 367)
1Jh 2:18-25 Jh 8:5-32
09.07-15.53
Ta on mind läkitanud kuulutama Issanda meelepärast aastat ja meie Jumala kättemaksu päeva, trööstima kõiki leinajaid. Js 61:2
Ps 110:1-4 Kl 3:9-11
Õhtul: Ps 100 Jr 17:12-14
09.06-15.55
Pühapäev, 15. jaanuar
KLPR 264 roheline
Ps 105:1–5,39–42 2Ms 17:1–6 Ilm 22:16–17 Jh 4:5–26
Kõigeväeline Jumal, Sinu Poeg võttis kord äratõugatud Samaaria naise tema usu pärast vastu. Anna meile samasugust usku, et meiegi võiksime loota ainult Sinu armastusele ja üksteist vastu võtta, nagu Sina meid oled vastu võtnud. Seda palume Jeesuse Kristuse, Sinu Poja, meie Issanda läbi.
Õhtul: Ps 100 4Ms 13:17-20 (21-22) 23-27
09.04-15.57
Ps 21:2-8,14 5Ms 4:5-13 Jh 5:31-36
Ps 107:1-3,10-22 2Ts 2:13-17 2Pt 1:2-4
Antonius, abt, munkluse isa Egiptuses († 356), tõnisepäev
Fl 3:7-14 Mt 19:16-26
Ps 149:1-5 Ilm 21:5-7 Mt 13:53-56 (või Srk 24:17-21)
09.00-16.04
Ps 99 Jh 7:1-13 Mt 26:26-29
Henrik, Uppsala piiskop, märter, misjonär Soomes († 1156/1158)
2Tm 2:8-13 Jh 4:34-38
08.58-16.06
Ps 20:2-10 Lk 6:1-11 Jh 19:25-27
08.56-16.09 00.13
Ps 110:1-4 1Jh 1:1-4 (või Srk 45:1-5)
Õhtul: Ps 100 Js 56:3-8
Agnes, märter Roomas († 304)
Ilm 7:13-17
08.54-16.11
Pühapäev, 22. jaanuar
"Me oleme Teda ise kuulnud ning teame nüüd, et Tema on tõesti maailma Päästja." Joh. 4:42
KLPR 57 roheline
Ps 102:16–23 Js 30:18–21 (või 2Kn 5:1–15) Hb 11:1–10 Jh 4:39–42
Kogu loodu Jumal, Sa kutsud inimesi kõikide rahvaste hulgast oma riiki. Lase meil Sind usus ära tunda ja hoia meidki nende hulgas, kes Sinule loodavad ja Sind tunnistavad. Kuule meid Jeesuse Kristuse, Sinu Poja, meie Issanda läbi.
Õhtul: Ps 100 Ap 14:21-28
08.52-16.13
Taevad kuulutavad Tema õigust ja kõik rahvad näevad Tema au. Ps 97:6
Ps 21:2-8,14 Js 19:19-25 Ap 3:21-27
08.50-16.16
Ometi ootab Issand, et teile armu anda, ja jääb kõrgeks, et teie peale halastada. Js 30:18
Ps 107:1-3,10-22 Rm 1:7-16 Gl 3:6-9
08.48-16.18
Ps 149:1-5 Rt 15:12-16 Rm 15:12-16
Apostel Pauluse pöördumispäev
Ps 89:2,6,16-18 Jr 1:4–10 (või Js 45:22-25) Ap 9:1-18 (või Gl 1:11-24) Mt 19:27-30 (või Mk 16:15-20)
Kõigeväeline Jumal, Sina andsid apostel Paulusele ülesande viia evangeeliumi valgust laiali kõikjale maailma. Me meenutame täna tema imelist pöördumist ja palume: aita meil püsida tema kuulutatud elu sõnas. Luba meil kõigil üheskoos rõõmustada Kristuse taastulemise päeval. Kuule meid oma Poja Jeesuse Kristuse, meie Issanda läbi.
08.46-16.21
Sina, Issand, oled Kõigekõrgem üle kogu ilmamaa, Sa oled väga ülendatud üle kõigi jumalate. Ps 97:9
Ps 99 Ap 13:42-52 Rm 16:1-3,25-27
Timoteos ja Tiitus, piiskopid, apostlite õpilased
Js 61:1-3a 2Tm 2:1-8 Tt 1:1-5
08.44-16.23
Ta on kaldunud nende palve poole, kes on tehtud puupaljaks, ega ole põlanud nende palvet. Ps 102:18
Ps 20:2-10 Lk 13:22-30 Js 45:20-23 (või Tb 14:6-9a)
08.42-16.26
Issand on sulle tõesti armuline, kui sa appi hüüad. Seda kuuldes Ta vastab sulle. Js 30:19
Ps 110:1-4 Ilm 15:1-4
Thomas Aquinost, preester, kiriku õpetaja († 1274)
1Kr 2:9-16 Jk 3:17-18
08.40-16.28 02.07
Jeesust järve peal kõndimas nähes ütlesid jüngrid kohkunult: „See on tont!” ja hakkasid hirmu pärast kisendama. Mt 14:26
KLPR 336 roheline
Ps 107:1–2,23–31 Ii 38:1-4,8-11,16-18 2Tm 1:7-10 Mt 14:22-33
Kõigeväeline Jumal, meie Looja ja Lunastaja, Sa oled teinud meist evangeeliumi tunnistajad. Lase meil Sinu kutsele ustavaks jääda ja kuulutada Sinu tõotusi kogu maailmale. Sinu Poja, Jeesuse Kristuse, meie Issanda läbi.
08.38-16.31
Ps 21:2-8,14 2Sm 22:1-7,16-17 Ii 9:1-13 (või Srk 43:23-33)
08.36-16.33
Tänage Issandat, sest Tema on hea, sest Tema heldus kestab igavesti! Nõnda öelgu Issanda lunastatud, keda Tema on lunastanud kitsikusest. Ps 107:1-2
Ps 107:1-3,10-22 Mt 8:28-34 Na 1:2-7 (või Trk 13:1-9)
08.34-16.36


KrMS §-st 182 tuleb juhinduda kohtul, kes jätab tsiviilhagi rahuldamata või läbi vaatamata. (p 12) KrMS § 185 lg 1 sätestab, et kui apellatsioonimenetluses tehakse üks KrMS § 337 lõike 1 punktides 2-4 või lõikes 2 nimetatud lahend, kannab menetluskulud riik. Sama paragrahvi teise lõike esimese lause kohaselt jäävad apellatsioonimenetluse kulud selle isiku kanda, kelle huvides apellatsioon on esitatud, vaid siis, kui apellatsioonimenetluses tehakse KrMS § 337 lg 1 p-s 1 nimetatud lahend. Kolleegium on varem asunud seisukohale, et need sätted ei võimalda KrMS § 337 lg 1 p-des 2-4 nimetatud lahendi tegemise korral apellatsioonimenetluse kulu riigi ja menetlusosalise vahel jagamisel lähtuda sellest, millises ulatuses menetlusosalise huvides esitatud apellatsioon rahuldati. Apellatsioonimenetluse kulu jääb täies ulatuses riigi kanda isegi juhul, kui maakohtu otsus tühistatakse (osaliselt) üksnes prokuratuuri apellatsiooni alusel ja menetlusosalise huvides esitatud apellatsioon jääb täielikult rahuldamata (vt nt RKKKo 3-1-1-89-16, p 47 koos viitega). (p 13)
Vara arestimise määrust saab vaidlustada määruskaebemenetluses KrMS § 387 lg 2 reeglite kohaselt, s.o kümne päeva jooksul alates päevast, mil isik sai vaidlustatavast määrusest teada või pidi teada saama. KrMS § 142 lg 5 kohaselt tutvustatakse vara arestimise määrust viivitamata isikule, kelle vara arestitakse, või tema täisealisele perekonnaliikmele või kui arestitakse juriidilise isiku vara, siis tema esindajale, mille kohta võetakse temalt määrusele allkiri. Kui allkirja võtmine ei ole võimalik, siis edastatakse määrus isikule, kelle vara arestitakse, või arestitava vara omanikuks oleva juriidilise isiku esindajale. Seega eristab seadus määruse tutvustamist ja selle võimatuse korral määruse isikule edastamist. Vara arestimise määruse tutvustamine toimub üldjuhul uurimisasutuses. Kui määrust on isikule tutvustatud, on ta sellest teada saanud KrMS § 387 lg 2 tähenduses. (p-d 10.1 ja 10.2) Kahtlustataval, kellele tutvustatakse vara arestimise määrust, on õigus soovi korral teha määrusest väljakirjutusi ja taotleda ka sellest koopia tegemist KrMS § 160^4 kohaselt. (p 12.1) KrMS § 156^2 (kohtumenetluses menetlusdokumentide kättesaadavaks tegemine) lg 1 näeb ette kohtu kohustust teha e-toimiku süsteemis kohtumenetluse pooltele viivitamata kättesaadavaks kõik kohtumenetluse menetlusdokumendid, sõltumata sellest, kuidas need kohtumenetluse pooltele kätte toimetatakse. Kuigi säte ei reguleeri otsesõnu kohtueelse menetluse raames kohtu tehtavate määruste avalikustamist, tuleb pidada põhjendatuks ka kohtueelses menetluses tehtud määruste kättesaadavaks tegemist juhul, kui see ei ole seadusest tulenevalt välistatud – näiteks jälitustoiminguks antavate lubade puhul. Vara arestimise määruse e-toimiku kaudu kättesaadavaks tegemine on põhjendatud hiljemalt pärast määruse tutvustamist või isikule edastamist KrMS §142 lg-s 5 kirjeldatud viisil. (p 12.2)


Kohalike omavalitsuste portaal Avaliku teenistuse seaduse rakendamine / ELL ja EMOL ühiskiri justiitsministrile
Avaliku teenistuse seaduse rakendamine / ELL ja EMOL ühiskiri justiitsministrile
1.aprillil 2013 jõustuva uue avaliku teenistuse seaduse (edaspidi ATS) rakendamise ettevalmistamise käigus on kohalikel omavalitsustel tõusetunud rida küsimusi. Osa küsimusi on leidnud vastused, sh seni toimunud koolituste käigus, kuid on küsimusi, mis vajavad edasist lahendamist.
Justiitsministeerium Meie 08.01.2013 nr 8-20/1
Arvestades ülaltoodut, esitame kohalike omavalitsuste poolt tõstatatud esmased küsimused ja probleemid, mis vajavad meie hinnangul täiendavat selgitamist või lahendamist ilmnenud ebaselge, ebapiisava või vastuolulise regulatsiooni tõttu.
1.Vallavanema/linnapea ning valitsuse liikmete staatuse ja tegevuse regulatsioon.
Uue ATS-i § 2 lg 3 kohaselt kui seaduses ei ole sätestatud teisiti, ei kohaldata seadust valla- või linnavalitsuse liikmetele. Nende isikute osas kohaldatakse kohaliku omavalitsuse korralduse seadust (edaspidi KOKS), milles on mõnel üksikul juhul sätestatud ATS-i kohaldamine.
Kuna ATS välistab kohaldamisalast sõnaselgelt valla- ja linnavalitsuse liikmed, siis tekib KOKS-i regulatsiooni alusel, milles on ebajärjekindlalt kasutatud mõistet „valitsuse liige“ (kord üldmõistena kord erimõistena, tähistamaks valitsuse liikmeid, kes ei ole vallavanem või linnapea), esmalt küsimus, kas ja mis ulatuses peaks vallavanema või linnapea puhul siiski ATS-i kohaldama. Mööname, et eesmärgipärase tõlgenduse abil on võimalik probleem lahendada, kuid see ei välista praktikas erisuguste tõlgenduste kujunemist.
Oluline sisuline probleem tuleneb siiski asjaolust, et valitsuse liikmed, sh vallavanem ja linnapea, ei ole uue ATS-i mõistes edaspidi ametnikud ega ka avalikus teenistuses ning neile ei kohaldata ATS-i .
Eelnõu seletuskirjas selgitati ATS-i reguleerimisalast välja jätmist asjaoluga, et tegemist on isikutega, kes täidavad poliitilise iseloomuga ülesandeid. Uue ATS-i eesmärgiks on aga reguleerida neutraalsete ning avalikku võimu teostavate isikute ehk ametnike teenistussuhet.
Tõepoolest, ka kehtiva ATS-i osas on Riigikohus oma otsuses 3-3-1-72-03 märkinud, et avaliku teenistuse seaduse sätted on valdavalt mõeldud reguleerima apoliitiliste ametnike teenistussuhteid, kuid linnapea või vallavanema ametikoht on aga poliitiline ametikoht. Edasi on Riigikohus märkinud, et linnapea või vallavanem realiseerib oma ametis volikogu enamuse poliitilist tahet ning volikogu poolt ametisse nimetamisel ja valimisel, sh linnapea ja vallavanema ametikoha täitmisel on usaldusväärse isiku väljaselgitamiseks Kohaliku omavalitsuse korralduse seaduses ette nähtud poliitiliste meetmete kasutamise võimalus.
Samas, selline üldine lähenemine ei saa tähendada ebaselget või vastuolulist regulatsiooni seadustes, kus puudub selgus, missugused piirid on jäetud kohaliku omavalitsuse õigusele otsustada oma sisemise korralduse üle. Uue ATS-i ja KOKS-i koostoimes on aga tekkinud ebaselgus, missugune on nimetatud ametiisikute staatus ja koht valla-või linnavalitsuse kui ametiasutuse struktuuris ning missuguseid ülesandeid on õigustatud vallavanem või linnapea (aga ka valitsuse liikmed) täitma avaliku võimu teostamisel. Regulatsioonid võimaldavad mitmesuguseid tõlgendusi, mis võivad viia ka tulemuseni, et kohaliku omavalitsuse korralduses on kavandatud olulisi põhimõttelisi muudatusi. Seaduse eelnõu materjalidest aga põhjalikku kohaliku omavalitsuse korralduse muutumise eesmärki ei nähtu, mistõttu võib järeldada, et tegemist on ebapiisaval määral väljatöötatud regulatsiooniga.
KOKS-st tervikuna ja ka ATS-i §-ga 143 sätestatud kohaliku omavalitsuse korralduse seaduse muudatustest nähtub, et vallavanem või linnapea täidab mitmesuguseid avaliku võimu ülesandeid, mille kohta võib samavõrra kui ametniku ülesannetele ATSi mõttes öelda, et ta realiseerib oma ametis volikogu enamuse poliitilist tahet. Teisisõnu, kuigi vallavanem ja linnapea valitakse poliitiliselt, ei pruugi reaalselt täidetavad ülesanded olla poliitilise sisuga, vaid nad sisuliselt täidavad ülesandeid, mida ATS defineerib avaliku võimu teostamisena.
Uue ATS-ga tekitatud selge piir omavalitsusteenistuses olevate isikute õigusliku regulatsiooni vahel (ametnikud - ATS ning volikogu poolt valitud ja nimetatud isikud – KOKS) on aga tekitanud ebaselguse nii KOKS-ga edaspidi reguleeritavate ametiisikute staatuse ja nende tööülesannete kui ka kohaliku omavalitsuse edasise töökorralduse osas, kuna praktikas reeglina kohaliku omavalitsuse ülesannete täitmisel nimetatud ametiisikute vahel nii selget vahet ei ole tehtud ning ametiasutus töötab ühtse tervikuna. Arvestades valdava osa kohalike omavalitsuste väikesearvulist omavalitsusteenistujate koosseisu, ei ole reeglina võimalikki üksnes poliitiliste juhtumis- ja koordineerimisalaste ülesannetega ametiisikute olemasolu. Vastasel juhul kasvab kohalike omavalitsuste rahaline koormus ning see ei ole ka põhjendatud ega vajalik.
Tulenevalt kehtiva seadusega sätestatud ulatusest ja kohaliku omavalitsuse pädevusest otsustada oma sisemine korraldus, on kohalikud omavalitsused kohandanud oma sisemise töö ja juhtimisstruktuurid vastavaks kohalikele vajadustele ning seetõttu on nende KOKS-ga reguleeritavate ametiisikute ülesanded omavalitsusüksustes erinevad, kuid uue ATS-ga sisseviidavad muudatused ei tundu võimaldavat väljakujunenud töökorralduste erisusi piisaval määral arvestada.
Senises praktikas linnapea või vallavanem juhib lisaks valitsusele kui täitevorganile ka reeglina linna- või vallavalitsust kui ametiasutust, täidab muid konkreetseid ülesandeid, mis uue ATS-i alusel kuuluvad ametniku ülesannete hulka või ka vajadusel asendab puuduvat ametnikku. Seega vastab linnapea või vallavanem ülesannete täitmisel avaliku võimu teostamise määratlusele ATS-i mõttes.
Arvestades ülalöeldut, on tekkinud järgmised küsimused:
Kui vallavanem ja linnapea ei ole uue ATSi jõustumisel enam ametnik ATSi mõttes (ega ka töötaja töölepingu mõttes), siis missugune staatus tal on ning missuguseid ATS-i § 7 lg-s 3 avaliku võimu teostamise ülesannetena defineeritud ülesandeid ta on õigustatud/kohustatud edaspidi täitma? Nagu eelnevalt märkisime, on praktikas vallavanem või linnapea seni paljudel juhtudel valitsuse kui ametiasutuse juht, täidab muid ATS § 7 lg-s 3 loetletud ülesandeid või asendab vajadusel puuduolevat ametnikku. Seega – kas vallavanem või linnapea kui KOKSi kohane valitav ametikoht ja valla- või linnavalitsuse kui ametiasutuse juhtimine või ametniku ülesannetena defineeritud avaliku võimu ülesannete täitmine on ühildatav ning mille alusel ning missuguseid nõudeid rakendatakse? Kas neid ülesandeid saab panna valla või linna põhimäärusega (KOKS § 50 lg 1 p 8 – vallavanem täidab muid talle seaduse alusel ja valla või linna põhimäärusega pandud ülesandeid) või muu õigusaktiga ( näiteks haldusmenetluse seaduse § 8 rakendamiseks)?
Leiame, et selguse huvides on üheks võimaluseks KOKS-s selgelt sätestada, et vallavanem/ ja linnapea on ka valla- või linnavalitsuse kui ametiasutuse juht, kui valla/linna põhimäärus seda ette näeb.
Seoses küsimusega ATS-i tõlgendamisel, kas vallavanem või linnapea on ametnik, on viidatud ka nii ATS-i § 6 lg 3 punktile 3, mille kohaselt valla- ja linnavalitsus asutusena koos struktuuriüksustega on kohaliku omavalitsuse ametiasutus kui ka Rahandusministeeriumi juhendmaterjalidele, mille kohaselt ametniku mõiste sisustamise üldiste põhimõtete kohaselt – kui üksuses on kasvõi üks ametnik, siis selle üksuse juht peab olema samuti ametnik ning ATS § 7 lg 3 p 1 selgitustele ülesande „ametiasutuse juhtimine“ osas, milles on märgitud, et muuhulgas on selle sätte alusel ametnikuks ka valla- või linnasekretär, sest tema funktsioon on kohaliku omavalitsuse korralduse seaduse järgi valla- või linnakantselei juhtimine. Nende põhimõtete alusel on leitud, et ATS-i ja KOKS-i koostoimes on vallavanema või linnapea puhul tegemist pigem ametnikuga.
Uue ATS-iga muudetakse KOKS-i sätteid valitsuse liikme ülesannetest, pannes neile täitevorgani liikmeks oleku kõrval täiendavaid ülesandeid. KOKS –i täiendatakse seaduse § 49 lõigetega 41–45. Paragrahvi 49 lõige 41 näeb ette, et valitsuse liikmed koordineerivad vallavanema või linnapea poolt üleantud volituse piires valla- või linnavalitsuse tegevusvaldkondi ja korraldavad struktuuriüksuste valitsemisalasse kuuluvaid küsimusi ning täidavad muid vallavanema või linnapea antud ülesandeid. Ei ole mõeldav nende ülesannete täitmine ilma otsuste tegemise, poliitikate kujundamise ja nende elluviimiseta, mis on samuti defineeritud ametniku ülesannetena ATS-i alusel.
Samas ei tee antud säte vahet palgaliste valitsuse liikmete ja teiste valitsuse liikmete vahel, kelleks võib olla ka isik, kellel ei ole valitsuse liikme ametikoht põhitöökoht ja kelle ülesandeks on olla valitsuse kui täitevorgani liige. Nendeks võivad olla nii vallavalitsuse või linnavalitsuse ametnikud kui ka nt ettevõtjad. Eelnõu menetlemise staadiumis selgitati, et § 49 lg 41 annab võimaluse määratleda täiendavaid ülesandeid, kuid sõnastusest võib ka muud välja lugeda. Selgem oleks, kui nimetatud säte laieneks üksnes palgalistele valitsuse liikmetele. Samas, kui vallavalitsuse palgaline liige täidab ka ATS-i kohaselt defineeritud ametniku ülesandeid, siis kumba seadust neile kohaldatakse (ATS või KOKS) ja mis ulatuses, kuna valitsuse liikme osas ei ole samal ajal ametnikuna teenistussuhtes olek välistatud.
Sama küsimus erinevate seaduste rakendusulatusest on tekkinud ka kui kohaliku omavalitsuse ametnik on samal ajal kinnitatud valla- või linnavalitsuse liikmeks.
Küsimusi on tekitanud valitsuse liikme staatus ka koostoimes 1. aprillist jõustuva korruptsioonivastase seadusega tehtud muudatustega KOKS-s, millega lisatakse § 501, mille kohaselt valitsuse liige peab viivitamatult teavitama volikogu kirjalikult, kui ta tegeleb või kavatseb tegeleda väljaspool ametikohustusi töölepingu või teenuste osutamise lepingu alusel või valitaval või nimetataval ametikohal, ettevõtjana või täisosanikuna täis- või usaldusühingus või juriidilise isiku juhtumis- või kontrollorgani liikmena. Nimetatud piirang oleks kohane, kui taoline piirang oleks ette nähtud üksnes valitsuse palgalistele liikmetele (nagu ka § 49 lg 41), kuid täitevorgani koosseisu kinnitatud valitsuse liikmete kohta, kes täidavad ametikohustusi (st reeglina osalevad valitsuse kui täitevorgani istungil ) oma põhitöö kõrval (kas ametnikuna või nt ettevõtjana, mujal töölepingu alusel töötajana) ei ole nimetatud piirang kohane.
Lisaks on tekkinud küsimus ka osavalla- ja linnaosa vanema staatuse ja kohaldatava regulatsiooni osas.
ATS § 2 lg 3 p-s 11 on märgitud, et ATS-i ei kohaldata osavalla ja linnaosa vanemale. Samas sätestatakse KOKS § 571 lg 11, et osavalla ja linnaosa vanemale laieneb avaliku teenistuse seaduses ametniku kohta sätestatu niivõrd, kuivõrd KOKS-is ei sätestata teisiti. KOKS-is on sätestatud üksnes vähesed erisused ametisse nimetamisel ja vabastamisel, mistõttu valdavas osas kohaldatakse neile ametiisikutele ATS-is ametnike kohta sätestatut ning seega lõppkokkuvõttes jääb nende staatus ebamääraseks ning pigem on tegemist ATS-i kohaldamisalasse kuuluva ametnikuga.
2. Üleminekuregulatsioon
Kui uus ATS sisaldab põhjalikku regulatsiooni ametiasutuses töötavate ametnike jaoks ja üleminekusätteid uue ATSi jõustumisel, siis täpsemat selgitamist vajab, milline on nö üleminekuregulatsioon isikutele, kes ATS-i jõustumisel ei ole ametnikud ega töötajad: valla- ja linnavalitsuse liikmed, sh linnapea ja vallavanem ning osavalla või linnaosavanemad, aga ka teatud osas volikogu liikmed, kuid jätkavad samade ülesannete täitmist valimisteni.
Küsimusi on tekitanud, kuidas vallavanema/linnapea ja valitsuse liikme ATS-i kohane teenistussuhte ametnikuna lõpetatakse 1.aprillist ning mille alusel uus nö KOKS-i kohane omavalitsusteenistuse algus fikseeritakse olukorras, kus nimetatud isikud on volikogu poolt valitud/kinnitatud ametisse volikogu koosseisu ajaks.
ATS-i § 115 sätestab sama seaduse § 2 lõikes 3 nimetatud isikute soodustingimuste rakendamise erisuse, mille kohaselt isikule, kes on käesoleva seaduse jõustumise ajal § 2 lõikes 3 nimetatud ametikohal, jätkatakse vanaduspensioni suurendamiseks teenistusstaaži arvestamist vastavalt seaduse § 113 lõigetes 3 ja 4 sätestatule. Nende sätete osas on tõstatatud järgmised küsimused: kas teenistusstaaži arvestamist jätkatakse kõikide ATS § 2 lg-s 3 nimetatud isikute osas või tuleks hinnata nende ametikohal olekut; kuidas nimetatud isikute teenistusstaaži arvestust peetakse, kui ATS § 124 kohaselt nende osas teenistuslehe pidamine ei ole kohustuslik.
ATS-i rakendamise koolitustel jäi kõlama seisukoht, et linnapeade ja vallavanemate teenistus ametnikena lõpeb ATS-i jõustumisel ja nende teenistuslehed tuleb koheselt saata Rahandusministeeriumile, mis tundub olevat aga vastuolus ülalnimetatud rakendussättega.
3. Täiendavad muud küsimused
3.1.Vastavalt KOKS § 542 sätestatule võib puuduvat ametnikku asendada ka ametiasutuse töötaja. Töötaja nimetatakse asendamise ajaks ametnikuna teenistusse. Tõusetunud on järgmised küsimused: kas töötaja saab jätkata samal ajal oma töölepingujärgsete ülesannete täitmist ning mille alusel; kas ametniku naasmisel ametist vabastamisel tuleb maksta lõpparve (st kõik ametiasutuselt saada olevad summad, sh hüvitis kasutamata puhkuse eest) lähtudes ATS §-st 104; kui töötajast asendajale antakse ainult need ametniku ülesanded, mis ei ole seotud avaliku võimu teostamisega, siis kas ta saab neid ülesandeid täita ametnikuks nimetamiseta muude tööülesannete kõrval?
3.2.Juhime tähelepanu aastasele erisusele, mis tekib vanaduspensioni suurendamise „sammu“ ja 5-aastase üleminekuperioodi koosmõjus. Soodustingimused nähakse ette selleks, et säilitada isikute õiguspärase ootusega arvestamiseks neile seni ATS-i alusel kehtinud tingimused.
Pensionilisa – riikliku vanaduspensioni suurendamiseks teenistusstaaži arvestus jätkub veel viis aastat. Selle tulemusel tekib isikutel, kellel on juba teatud osa staažist välja teenitud, võimalus jõuda järgmise vanaduspensioni suurenduse tasemeni. Näiteks on isikul, kes on avalikus teenistuses töötanud 11 aastat, õigus vanaduspensioni suurendamisele 10% ning juhul, kui ta jätkab veel viis aastat avalikus teenistuses, tekib tal õigus vanaduspensioni suurendamisele 20%. Isikul, kel on avaliku teenistuse seaduse jõustumise ajal teenistusstaaži viis aastat ning kes jätkab järgneva viie aasta jooksul avalikus teenistuses, tekib õigus 10%-lisele vanaduspensioni suurendusele.
Käesolevalt reguleerib ametniku vanaduspensioni suurendamist ATS § 57 lg 2, mille kohaselt suurendatakse riiklikke vanaduspensione järgmiselt:
Viieaastane üleminekuperiood on tuletatud kehtiva ATS vanaduspensioni arvestusest. 5 aasta vältel vahetub vastavalt pikaajaliselt teenistuses olnud isikuline ja üldine vanaduspensioni arvestatav määr (16–20-aastase teenistusstaaži korral – 20 protsenti; 21–25-aastase teenistusstaaži korral – 25 protsenti; 26–30-aastase teenistusstaaži korral – 40 protsenti; üle 30-aastase teenistusstaaži korral – 50 protsenti) ning teisalt on 5 aastat 50 % esimese vanaduspensioni suurendamiseks eeldatavast staažist. Näiteks kui isikul on käesolevalt 10 aastat staaži, siis on isik arvestanud, et 5 aasta pärast on tal õigus suuremale vanaduspensioni määrale. Et tabeli samm on tegelikult 6 aasta pikkune, võib ka hoolikal lugejal tekkida väär õigustatud ootus: 10 aastasele teenistusstaažile 5 aasta lisamisel ei suurene lisatav protsent, uus samm algab 16 teenistusstaaži aastast jne.
Eksitamise vältimiseks tuleks, kas:
a) pikendada üleminekuperioodi ühe aasta võrra, ehk 6 aastale;
b) muuta tabelisolevad samme, kaotades sammude vahele jääv kajastamatu aasta;
c) kirjutada tõeseks ATS-i seletuskirja vastav osa.
4. Oleme tutvunud Tallinna ja Tartu esitatud parandusettepanekutega ning peame vajalikuks märkida järgmist.
Nõustume, et kohalikul omavalitsusel peaks olema suurem otsustuspädevus sisemise töökorralduse määramiseks, arvestades kohalikke olusid ning seetõttu võiks seadus anda volikogule võimaluse volitada vajadusel palgajuhendi kehtestamine valla- või linnavalitsusele (ATS § 63 lg 2 ja KOKS § 22 lg 1 p 36). Ka vastava juhendi kehtestamisel valla- või linnavalitsuse poolt on tagatud kohaliku omavalitsuse piires ühtne palgapoliitika ja tagatud selle läbipaistvus.
Sarnaselt eelöeldule leiame, et ATS §-ga 14 lg 3 ametnike haridusele, töökogemusele, teadmistele ja oskustele esitatavate nõuete kehtestamise andmine kohaliku omavalitsuse volikogu ainupädevusse ei pruugi olla mõistlik, mh arvestades, et nimetatud nõuded on ATS-i kohaselt osa ametijuhendist (ATS § 52 lg 1 p 2).
KOKS-i § 22 lg 1 p 35 kohaselt on volikogul õigus kehtestada valla- või linnaametnikele ja töötajatele sotsiaalseid garantiisid. Kohaliku omavalitsuse seadus on eriseaduseks avaliku teenistuse seaduse suhtes ja valla- või linnavolikogul on õigus määratleda oma ametnike ja töötajate täiendavad sotsiaalsed garantiid, sh nii rahalised kui ka mitterahalised.
Sama: Rahandusministeerium


(1) Kui keskkonnaloa taotlus vastab õigusaktidega sätestatud nõuetele, siis avatud menetluse korral teavitab loa andja keskkonnaloa taotluse esitamisest viivitamata vastavalt haldusmenetluse seaduse §-dele 25–32 posti teel, keskkonnaloa andja poolt või elektrooniliselt isikut, kelle õigusi keskkonnaloa andmisega või selle andmisest keeldumisega võidakse ilmselt rikkuda või kelle kohustusi puudutada, sealhulgas:
1. KeÜS §-s 46 on sätestatud nõuded puudutatud isikute teavitamiseks juhuks, kui keskkonnaluba antakse välja avatud menetluses. Ehkki avatud menetluses tuleb keskkonnaloa andmise menetluse läbiviimisest teavitada avalikkust (vt KeÜS § 47), ei tähenda see võimalust loobuda puudutatud isikute otsesest teavitamisest, kuna nende näol on tegemist menetlusosalistega HMS § 11 lg 1 p 3 tähenduses. Vastavalt HMS § 35 lõikele 2 peab haldusorgan teatama menetlusosalistele haldusakti andmiseks või toimingu sooritamiseks taotluse esitamisest.
1.1. Keskkonnaasjade erilise iseloomu tõttu võib puudutatud isikute ring olla keskkonnalubade menetluses laiem kui muud laadi haldusaktide andmise menetluses. Haldusmenetluses on kõik isikud, kelle õigusi või kohustusi haldusakt või toiming võib puudutada, menetlusosaliseks (HMS § 11 lg 1 p 3). Nii võib mõne keskkonnaloa menetluses tekkida olukord, kus menetlusosalisteks osutub suur hulk kavandatava tegevuse mõjupiirkonda jäävaid isikuid, keda üldreegli kohaselt peaks menetlusest otse teavitama. Et mitte panna keskkonnaluba menetlevale haldusorganile puudutatud isikute teavitamisel liigset halduskoormust, on KeÜS §-s 46 ette nähtud erisused HMS regulatsioonist nii selles osas, keda peab kavandatavast tegevusest teavitama kui ka teavitamise etappide osas.
1.3. KeÜS § 46 adressaadiks on menetlust läbiviiv haldusorgan – keskkonnalubade andmisel on selleks üldjuhul Keskkonnaamet või Keskkonnaministeerium. Luba andev haldusorgan on ära määratud vastavas eriseaduses.
2.1. KeÜS § 46 lõike 1 punktides 1 ja 2 on toodud vaid näited, keda tuleks kindlasti selliste isikutena käsitada (kinnisasja omanik ning isik, kelle valduses olevat kinnisasja kavandatav tegevus võib oluliselt mõjutada), ent loetelu ei ole ammendav, kuna puudutatud isikute ring võib olla laiem. Võrdluseks võib tuua halduskohtumenetluses kehtiva reegli, mille kohaselt tuleb massmenetlusse kaasata isikud, kelle õigusi asi puudutab teistest oluliselt intensiivsemalt. Sellisteks isikuteks on eelkõige vaidlustatud haldusakti adressaadid ja isikud, kes on aktiivselt osalenud haldusmenetluses, millest tekkis haldusasjas lahendatav vaidlus (HKMS § 22 lg 2). Analoogia korras võiksid ka keskkonnaloa andmisel olla kindlasti huvitatud isikuteks isikud, kes on varem kavandatava tegevuse vastu huvi üles näidanud. Haldusorganil tuleb järelikult igal üksikjuhul otsustada, kes on need isikud, kelle õigused ja kohustused võivad otsusest ilmselt puudutatud saada. Isikute õiguseks, mida tuleb puudutatuse hindamisel arvestada, on seejuures ka KeÜS §-s 23 sätestatud õigus tervise- ja heaoluvajadustele vastavale keskkonnale. Niisiis tuleb haldusorganil hinnata, milline isikute ring on keskkonnaloaga kavandatava tegevuse eelduslikku mõju arvestades kavandatavast tegevusest mõjutatud selliselt, et nende õigused tervise- ja heaoluvajadustele vastavale keskkonnale võivad saada rikutud.
2.2. Puudutatud isikuid tuleb keskkonnaloa andmise menetlusest teavitada pärast seda, kui loataotluse saanud haldusorgan on tuvastanud, et taotlus vastab õigusaktides sätestatud nõuetele (sh, et taotlus on esitatud pädevale haldusorganile, et esitajal oli õigus taotlust esitada jne). Alles pärast taotluse nõuetekohasuse tuvastamist on selge, et taotlust hakatakse sisuliselt menetlema ning on põhjust sellest nii menetlusosalisi kui ka avalikkust teavitada. Kui haldusorgan on taotluse nõuetekohasuse tuvastanud, tuleb teade avaldada viivitamata, st teate avaldamine ei tohi haldusorganist sõltuvatel põhjustel viivitusse jääda.
2.3. Teavitamisel tuleb järgida HMS-s sätestatud nõudeid, millele KeÜS § 46 lg-s 1 on otseselt viidatud (HMS §-d 25–32).
2.3. Isikute teavitamiseks võib kasutada kõiki HMS §-des 26–28 sätestatud viise (üldjuhul kättetoimetamine postiga, elektrooniliselt, haldusorgani poolt), kuid konkreetne teavitamise viis jääb haldusorgani otsustada. Teave tuleb toimetada isikuni sellise infokanali kaudu, mille abil see kõige tõenäolisemalt temani jõuab. Riigikohus on rõhutanud, et tulenevalt demokraatia põhimõttest ja heast haldustavast peab asutus kaalukatest otsustest avalikkust informeerima seaduses sätestatust intensiivsemalt, kui on ette näha, et üksnes seaduses ettenähtud kanalid ei pruugi olla piisavad selleks, et teave ka tegelikult huvitatud isikuteni jõuaks ja täiendav teavitamine ei too kaasa ebamõistlikke kulusid (RKHKm 7.05.2003, 3-3-1-31-03, p 26). Hinnangu andmisel selle kohta, millisel hetkel muutub teavitamise kulu ebamõistlikuks, tuleb arvestada ka KeÜS § 28 (osalemisõigus) sätteid ja eesmärke. Mida olulisem on keskkonnaloa tulemusena tekkida võiv keskkonnahäiring, seda olulisem on tagada puudutatud isikute kaasatus, isegi kui see võib minna kulukaks.
3. KeÜS § 46 näeb üldreeglina ette puudutatud isikute teavitamise üksnes keskkonnaloa andmise taotluse esitamisest, mitte aga järgnevatest menetlusetappidest (nt loa eelnõu avalikustamisest). Selle eesmärgiks on vähendada haldusorgani halduskoormust, et ta ei peaks edastama kogu menetluse kestel teateid isikutele, kes ei ole menetluses osalemisest tegelikult huvitatud. Puudutatud isikud, kes on menetluses osalemisest huvitatud, saavad KeÜS § 46 lg 2 kohaselt sellest haldusorganile teada anda ning haldusorganil tuleb saata neile info ka järgmiste menetlusetappide kohta. Et isikud sellisest võimalusest teadlikud oleksid, on menetlust läbiviival haldusorganil mõistlik taotluse esitamise kohta edastatavas teates märkida, et edasisi teateid edastatakse ainult neile, kes selleks sõnaselgelt soovi avaldavad. Sellise sooviavalduse vormi ei ole KeÜS-s ette kirjutatud, mistõttu võib see olla antud nii suulises (nt telefoni teel) kui ka kirjalikus vormis (nt e-kirjaga).
3.1. Võimalus loobuda puudutatud isikute teavitamisest menetluse järgmistest etappidest ei laiene loa andmise ega sellest keeldumise otsusest teavitamisele. Loa andmisest või selle andmisest keeldumisest tuleb menetlusosalisi teavitada otse sõltumata sellest, kas nad on teate saamiseks soovi avaldanud või mitte. Samuti tuleb näiteks keskkonnamõju hindamise läbiviimise korral lähtuda vastava menetluse erinõuetest, mis võivad ette näha menetlusosaliste kohustusliku ja eranditu teavitamise ka muudest etappidest kui üksnes selle algatamine.
4. KeÜS § 46 lg-s 3 on sätestatud nõuded puudutatud isikutele edastatava teate sisule. Konkreetsete sisunõuetele osas on viidatud KeÜS § 47 lg-le 1, mis reguleerib avalikkusele suunatud teate sisu. Nii puudutatud isikud kui ka avalikkus peavad saama teatest piisavalt informatsiooni, et neil oleks võimalik otsustamises osaleda.
5. Puudutatud isikute teavitamise nõuet keskkonnaloa andmisel avatud menetluses ei ole KeÜS § 46 lõike 4 kohaselt vaja järgida, kui puudutatud isikuid on üle 100. Tegemist on haldusmenetluse üldreeglitest tuleneva halduskoormuse leevendusega. Ka HMS-s endas on teatud juhtudel menetlusosaliste isikliku teavitamise kohustust leevendatud. HMS § 31 lg 1 p 1 kohaselt ei ole vaja dokumenti isiklikult menetlusosalistele kätte toimetada ning selle resolutiivosa võidakse avaldada ajalehes või väljaandes Ametlikud Teadaanded, kui menetlusosalisi on üle 100. Keskkonnaasjades võib mõne keskkonnaloa andmisel olla puudutatud isikuid väga palju, ent nende kõigi isiklik teavitamine oleks haldusorgani jaoks ülemäära koormav. Selline olukord võib tekkida iseäranis ulatusliku keskkonnamõjuga tegevuste korral (nt suured tööstusettevõtted tiheasustuspiirkonnas või potentsiaalselt üleriigilise mõjuga tegevused nagu aatomielektrijaama rajamine). Kui menetlusosalisi on üle 100, siis piisab reeglina avalikkuse teavitamisest vastavalt §-dele 47–48. See reegel ei kehti siiski kõigil juhtudel (vt järgmist punkti).
5.1. Kõige otsesemalt puudutatud isikuid (nt kinnistunaabreid) tuleb vajadusel eelöeldust hoolimata teavitada isiklikult ka siis, kui menetlusosaliste suure arvu tõttu on loobutud nende kõigi isiklikust teavitamisest. Kui menetlusosalisi on üle 100, siis KeÜS § 46 nõudeid küll ei kohaldata, ent sel juhul kuulub kohaldamisele HMS üldregulatsioon. HMS § 40 lg 3 p-s 6 on küll samuti sätestatud erand, et üle 50 menetlusosalise korral ei pea menetlusosalist ära kuulama, ent seda erandit ei saa absoluutsena kohaldada, vaid lähtuda tuleb proportsionaalsuse põhimõttest. Kuna tehtav otsus võib puudutada otseselt isikute põhiõigusi, on nende ärakuulamine vajalik PS §-st 14 tuleneva hea halduse põhimõtte kohaselt ning ärakuulamisõiguse vähendamine võib tekitada olulist kahju. Seega tuleb loa andjal sellistel juhtudel kaaluda, kas otseselt puudutatud isikute teavitamine tooks kaasa nii suure kulu, et see kaaluks üles ärakuulamisõiguse vähenemisega tekitatava kahju. Kui menetlusest teavitamine ei põhjusta ülemäärast aja- või rahakulu ja menetlusse kaasamine võib aidata kaasa isiku jaoks õiglasema otsuse tegemisele, tuleb menetlust läbiviival haldusorganil puudutatud isikut vaatamata HMS § 40 lg 3 punktis 6 sätestatule informeerida ja võimaldada tal esitada vastuväiteid.