Kaitseväe peastaabi põhimäärus – Riigi Teataja
Kaitseväe peastaabi põhimäärus
Kaitseväe peastaabi põhimäärus - sisukord
§ 1 Kaitseväe peastaabi staatus
§ 3 Teenistuslik järelevalve
§ 5 Pitsat, sümbolid ja dokumentide vormistamine
§ 6 Peastaabi inglisekeelne nimetus
2 Ülesanded, juhtimine, ülesehitus ja struktuuriüksuste põhiülesanded
§ 7 Peastaabi ülesanded
§ 8 Peastaabi ülem
§ 9 Peastaabi ülema asetäitja
§ 10 Peastaabi ülesehitus
§ 11 Analüüsi- ja planeerimisosakonna põhiülesanded
§ 12 Julgeolekuteenistuse põhiülesanded
§ 13 Kaitseväe juhataja administratsiooni põhiülesanded
§ 14 Kaitseväe peastaabi ülema administratsiooni põhiülesanded
§ 15 Logistikaosakonna põhiülesanded
§ 16 Operatiiv- ja väljaõppeosakonna põhiülesanded
§ 17 Peainspektoriteenistuse põhiülesanded
§ 18 Personaliosakonna põhiülesanded
§ 19 Rahandus- ja eelarveosakonna põhiülesanded
§ 20 Side- ja juhtimissüsteemide osakonna põhiülesanded
§ 21 Siseauditi osakonna põhiülesanded
§ 22 Strateegilise kommunikatsiooni osakonna põhiülesanded
§ 23 Välisteenistuse ja -koolituse osakond
§ 24 Üldosakonna põhiülesanded
§ 25 Peainspektori, peaaudiitori, allüksuse ülema või juhataja ülesanded
§ 26 Ametijuhendite kehtestamine
§ 28 Määruse rakendamine
RT I, 17.05.2013, 1
Vastu võetud 09.05.2013 nr 28
Määrus kehtestatakse Kaitseväe korralduse seaduse § 12 lõike 3 alusel.
§ 1. Kaitseväe peastaabi staatus
(1) Kaitseväe peastaap (edaspidi peastaap) on Kaitseväe juhataja vahetus alluvuses olev strateegilise tasandi Kaitseväe struktuuriüksus.
(2) Peastaap juhindub oma tegevuses Eesti Vabariigi seadustest, rahvusvahelistest lepingutest, teistest õigusaktidest, Kaitseväe juhataja korraldusest ning käesolevast põhimäärusest.
Oma ülesannete täitmisel esindab peastaap riiki ja Kaitseväge oma pädevuse piires.
§ 3. Teenistuslik järelevalve
Teenistuslikku järelevalvet teostab peastaabi üle Kaitseväe juhataja.
Peastaap asub Tallinnas. Peastaabi postiaadress on Juhkentali 58, 15007 Tallinn.
§ 5. Pitsat, sümbolid ja dokumentide vormistamine
(1) Peastaabil on Kaitseväe juhataja kehtestatud kujundusega pitsat.
(2) Peastaabil võivad olla õigusaktidega kehtestatud korras kooskõlastatud ja kinnitatud teenetemärgid ning sümbolid.
(3) Dokumentide vormistamisel ja pitsati kasutamisel lähtub peastaap Kaitseväe ühtsest asjaajamiskorrast.
§ 6. Peastaabi inglisekeelne nimetus
Peastaabi nimetus inglise keeles on Headquarters of the Estonian Defence Forces.
2. peatükk Ülesanded, juhtimine, ülesehitus ja struktuuriüksuste põhiülesanded
§ 7. Peastaabi ülesanded
Peastaabi ülesanded on sätestatud Kaitseväe korralduse seaduses ja Kaitseväe korralduse seaduse § 12 lõike 1 alusel Vabariigi Valitsuse määrusega kehtestatud Kaitseväe põhimääruses.
§ 8. Peastaabi ülem
(1) Peastaapi juhib peastaabi ülem, kelle põhiülesanded on sätestatud Kaitseväe korralduse seaduses ja Kaitseväe korralduse seaduse § 12 lõike 1 alusel Vabariigi Valitsuse määrusega kehtestatud Kaitseväe põhimääruses.
(2) Peastaabi ülem annab oma ülesannete täitmiseks käskkirju, käske ning kirjalikke ja suulisi teenistusalaseid korraldusi.
§ 9. Peastaabi ülema asetäitja
(1) Peastaabi ülema asetäitja ülesanded on:
1) juhib alluvate osakondade ülemate ja juhatajate kaudu osakondade tööd, tagab osakondadele pandud ülesannete õiguspärase, täpse ja õigeaegse täitmise ning vastutab ülesannete nõuetekohase täitmise eest;
2) esindab peastaapi oma ülesannete täitmisel, korraldab enda juhitavas valdkonnas kohtumisi, töörühmade ja koosolekute kokkukutsumist ning esitab arvamusi ja kooskõlastusi peastaabi ülemale ja Kaitseväe juhatajale;
3) teeb peastaabi ülemale või Kaitseväe juhatajale ettepanekuid alluvate osakondade struktuuri, koosseisu, teenistuskäigu korraldamise ja töökorralduse kohta, struktuuriüksuste isikkoosseisule distsiplinaarkaristuste määramise ning ergutuste kohaldamise kohta;
4) taotleb alluvate osakondade isikkoosseisule täienduskoolitust struktuuriüksusele pandud ülesannete paremaks täitmiseks;
5) taotleb ülesannete täitmiseks vajalikke vahendeid, teeb peastaabi ülemale ettepanekuid enda juhitavas valdkonnas eelarve koostamiseks ning eelarvevahendite kasutamiseks;
6) allkirjastab või viseerib alluvates osakondades koostatud dokumendid kooskõlas käesoleva põhimääruse ja Kaitseväe ühtse asjaajamiskorraga;
7) täidab muid õigusaktidest tulenevaid või kõrgema ülema antud ülesandeid.
(2) Peastaabi ülema asetäitja on peastaabi ülema vahetus alluvuses.
(3) Peastaabi ülema asetäitja äraolekul asendab teda peastaabi ülema ettepanekul Kaitseväe juhataja määratud peastaabi osakonna ülem.
§ 10. Peastaabi ülesehitus
(1) Peastaabi koosseisus on järgmised allüksused:
1) analüüsi- ja planeerimisosakond;
2) julgeolekuteenistus;
3) Kaitseväe juhataja administratsioon;
4) Kaitseväe peastaabi ülema administratsioon;
5) logistikaosakond;
6) operatiiv- ja väljaõppeosakond;
7) peainspektoriteenistus;
8) personaliosakond;
9) rahandus- ja eelarveosakond;
10) side- ja juhtimissüsteemide osakond;
11) siseauditi osakond;
12) strateegilise kommunikatsiooni osakond;
13) välisteenistuse ja -koolituse osakond;
14) üldosakond.
(2) Peastaabi koosseisus olevate ameti- ja töökohtade arvu ning liigituse kehtestab Kaitseväe juhataja.
(3) Peastaabi allüksused võivad jaguneda jaoskondadeks, teenistusteks ja kantseleiks, kui see on ettenähtud Kaitseväe juhataja kehtestatud allüksuse põhimääruses.
(4) Kaitseväe juhataja administratsioon, peainspektoriteenistus ja siseauditi osakond alluvad vahetult Kaitseväe juhatajale.
(5) Julgeolekuteenistus, Kaitseväe peastaabi ülema administratsioon, logistikaosakond, personaliosakond, rahandus- ja eelarveosakond, strateegilise kommunikatsiooni osakond ja üldosakond alluvad vahetult peastaabi ülemale.
(6) Analüüsi- ja planeerimisosakond, operatiiv- ja väljaõppeosakond, side- ja juhtimissüsteemide osakond ning välisteenistuse ja -koolituse osakond alluvad vahetult peastaabi ülema asetäitjale.
(7) Peastaabi ülem võib peastaabi struktuuriüksuste töö koordineerimiseks või üksikküsimuste lahendamiseks moodustada nõuandva õigusega alalise või ajutise komisjoni, nõukogu või töörühma (edaspidi koos komisjon).
(8) Peastaabi ülem kehtestab komisjoni eesmärgi, ülesanded, ülesannete täitmise tähtaja ja teenindava struktuuriüksuse ning nimetab esimehe ja liikmed.
(9) Komisjoni töö tulemustest annab komisjoni esimees aru peastaabi ülemale, kui komisjoni moodustamisel ei ole ettenähtud teisiti.
(10) Komisjonil on õigus saada kõigilt Kaitseväe struktuuriüksustelt oma ülesande täitmiseks vajalikku teavet.
(11) Komisjoni töösse võib kaasata Kaitseväe väliseid isikuid nende nõusolekul või tema tööandja nõusolekul.
§ 11. Analüüsi- ja planeerimisosakonna põhiülesanded
Analüüsi- ja planeerimisosakonna (J5) põhiülesanded on:
1) Kaitseväe arengut puudutavate kontseptsioonide loomine, analüüsimine ja uuendamine;
2) Kaitseväe sõjaliste võimete analüüsimine ja võimearenduse juhtimine;
3) Kaitseväe sõjalise kaitse arengu- ja tegevuskava väljatöötamise korraldamine;
4) Põhja-Atlandi Lepingu Organisatsiooni standardimiskokkulepete koostamise ja ülevõtmise koordineerimine;
5) Kaitseväe sõjaaja struktuuri arendamise korraldamine;
6) Kaitseväe siseriiklikul kriisireguleerimisel osalemise planeerimine;
7) Kaitseväe rahvusvahelistel sõjalistel operatsioonidel osalemise planeerimine ja koordineerimine;
8) rahvusvahelise sõjalise koostöö korraldamine Kaitseväes;
9) relvastuskontrolli ülesannete täitmise korraldamine;
10) Kaitseväes teadus- ja arendustegevuse korraldamine;
11) oma ülesannete osas Kaitseväe tegevust korraldavate dokumentide koostamises osalemine.
§ 12. Julgeolekuteenistuse põhiülesanded
Julgeolekuteenistuse põhiülesanded on:
1) peastaabi asukohas julgeolekukeskkonna riskide tuvastamine ning vastumeetmete planeerimine ja rakendamine;
2) peastaabi asukohas Kaitseväe struktuuriüksustega julgeolekualase koostöö korraldamine;
3) julgeolekunõuete vastavuse kontrolli teostamine peastaabi asukohas ning vajadusel ettekirjutuse tegemine;
4) peastaabi asukohas sisevalveteenistuse töö korraldamine ja kontroll;
5) peastaabi asukohas häire- ja valvesüsteemide haldamine;
6) peastaabi asukohas asetleidnud julgeolekusündmuste menetlemine;
7) peastaabi asukohas julgeolekuvaldkonna meetmete kavandamine.
§ 13. Kaitseväe juhataja administratsiooni põhiülesanded
Kaitseväe juhataja administratsiooni põhiülesanded on:
1) Kaitseväe juhataja nõustamine ja tegevuse toetamine;
2) Kaitseväe protokollialase tegevuse korraldamine;
3) oma ülesannete osas Kaitseväe tegevust korraldavate dokumentide koostamises osalemine.
§ 14. Kaitseväe peastaabi ülema administratsiooni põhiülesanded
Kaitseväe peastaabi ülema administratsiooni põhiülesanded on:
1) peastaabi juhtkonna nõustamine ja tegevuse toetamine;
2) Kaitseväe infovara loomise ja kasutamise korraldamine.
§ 15. Logistikaosakonna põhiülesanded
Logistikaosakonna (J4) põhiülesanded on:
1) Kaitseväe juhataja nõustamine Kaitseväe logistika ja meditsiini küsimustes;
2) Kaitseväe logistika- ja meditsiinialase tegevuse planeerimine ja korraldamine;
3) Kaitseväes vastuvõtva riigi toetuse planeerimine ja korraldamine;
4) Kaitseväe logistika- ja meditsiiniüksuste planeerimine;
5) Kaitseväe varustuse planeerimine ja varustamise korraldamine;
6) Kaitseväe varustuse haldamise korraldamine ja järelevalve;
7) Kaitseliidule riigi poolt antud varustuse käitlemise kontroll;
8) Kaitseväe taristu planeerimine ja korraldamine;
9) Kaitseväe varade ja hangete arvestuse koordineerimine;
10) Kaitseväe ja Kaitseliidu sõidukite registri tegevuse korraldamine;
11) Kaitseväe ja Kaitseliidu relvade registri tegevuse korraldamine;
12) logistika- ja meditsiinialase väljaõppe planeerimine ning koordineerimine;
13) logistika- ja meditsiinialase koostöö teiste asutustega;
14) logistika- ja meditsiinialase koostöö korraldamine Põhja-Atlandi Lepingu Organisatsiooni, Euroopa Liidu ja välisriikide sõjaliste institutsioonidega;
15) oma ülesannete osas Kaitseväe tegevust korraldavate dokumentide koostamises osalemine.
§ 16. Operatiiv- ja väljaõppeosakonna põhiülesanded
Operatiiv- ja väljaõppeosakonna (J3/J7) põhiülesanded on:
1) Kaitseväe sõjaliste operatsioonide planeerimine ja koordineerimine;
2) Kaitseväe rahvusvahelistel sõjalistel operatsioonidel ettevalmistuse ja osalemise koordineerimine;
3) operatiivplaneerimise alase koostöö korraldamine Põhja-Atlandi Lepingu Organisatsiooni, Euroopa Liidu ja välisriikide sõjaliste institutsioonidega;
4) väeliigi ülematele operatsiooniplaanide väljatöötamiseks vajalike planeerimisjuhiste koostamine;
5) relvaliikide tegevuse juhtimine ja arendamine;
6) Kaitseväe siseriiklikus kriisiplaneerimises osalemise koordineerimine;
7) Kaitseväe sõjaaja struktuuri väljatöötamise ja arendamise juhtimine;
8) Kaitseväe sõjaaja struktuuri ettevalmistuse hindamine ning ettepanekute tegemine puuduste kõrvaldamiseks;
9) Kaitseväe sõjalise valmisoleku ja mobilisatsioonialase tegevuse ettevalmistamise hindamine;
10) Kaitseväe aastaplaani koostamine ja täitmise kontroll;
11) Kaitseväe juhataja, peastaabi ülema, väeliigi ülema ja Kaitseliidu ülema operatiivolukorrast teavitamine;
12) Kaitseväe väljaõppesüsteemi ja väljaõppealase dokumentatsiooni väljatöötamise ning arendamise planeerimine ning koordineerimine;
13) rahvusvahelise ja riigisisese väljaõppealase koostöö planeerimine ning koordineerimine;
14) Põhja-Atlandi Lepingu Organisatsiooni väljaõppealases tegevuses osalemine;
15) väljaõppeks vajaliku taristu arendamise koordineerimine;
16) Eesti osalusega rahvusvaheliste õppuste planeerimine ja koordineerimine;
17) peastaabi sõjaväelise täiendõppe planeerimine ja korraldamine;
18) Kaitseväe sõjaväelise väljaõppe analüüsimine;
19) väljaõppealase koostöö korraldamine Põhja-Atlandi Lepingu Organisatsiooni, Euroopa Liidu ja välisriikide sõjaliste institutsioonidega;
20) oma ülesannete osas Kaitseväe tegevust korraldavate dokumentide koostamises osalemine.
§ 17. Peainspektoriteenistuse põhiülesanded
(1) Peainspektoriteenistuse põhiülesanded on:
1) Kaitseväes mobilisatsioonivõimekuse, lahinguvalmiduse, sõjaväelise väljaõppe, tehnika ja relvastuse kasutamise ja hoiustamise järelevalve korraldamine;
2) Kaitseväe sisekorra järelevalve;
3) Kaitseväe juhataja antud käskude ja korralduste täitmise kontroll;
4) kaitseväeteenistuse korraldamise õiguspärasuse ja otstarbekuse kontroll ning kaitseväeteenistusega seotud asjades vaiete ja pöördumiste läbivaatamine;
5) oma ülesannete osas Kaitseväe tegevust korraldavate dokumentide koostamises osalemine.
(2) Peainspektoriteenistust juhib peainspektor.
§ 18. Personaliosakonna põhiülesanded
Personaliosakonna (J1) põhiülesanded on:
1) Kaitseväe personalalase tegevuse juhtimine;
2) personalialase tegevuse koordineerimine Kaitseliiduga;
3) Kaitseväe sotsiaal- ja psühholoogiaalase toetuse koordineerimine ning juhtimine;
4) tegevväelaste sõjaväelise auastmega sõjaaja ametikohtadele nimetamise koordineerimine;
5) Kaitseväe haridus-, koolitus- ja usulise tegevuse ning kehakultuuri koordineerimine;
6) peastaabi ja sõjaväepolitsei personaliarvestus;
7) Kaitseväe alaliste, reserv- ja ajutiste üksuste personaliarvestus ning kontroll;
8) personalialase koostöö korraldamine Põhja-Atlandi Lepingu Organisatsiooni, Euroopa Liidu ja välisriikide sõjaliste institutsioonidega;
9) oma ülesannete osas Kaitseväe tegevust korraldavate dokumentide koostamises osalemine.
§ 19. Rahandus- ja eelarveosakonna põhiülesanded
Rahandus- ja eelarveosakonna (J8) põhiülesanded on:
1) Kaitseväe eelarve projekti ja Kaitseväe eelarve jaotuskava koostamine;
2) Kaitseväe eelarve planeerimis-, arvestus-, aruandlus-, raamatupidamis- ja kontrollisüsteemide toimimise koordineerimine;
3) Kaitseväe rahaliste vahendite kasutamise analüüsimine;
4) Põhja-Atlandi Lepingu Organisatsiooni ja Euroopa Liidu sõjalise võimekusega seotud fiskaalpoliitika koostamisel osalemine;
5) Kaitseliidu eelarve koostamisel osalemine;
6) peastaabi eelarve koostamine ja täitmise kontrollimine;
7) oma ülesannete osas Kaitseväe tegevust korraldavate dokumentide koostamises osalemine.
§ 20. Side- ja juhtimissüsteemide osakonna põhiülesanded
Side- ja juhtimissüsteemide osakonna (J6) põhiülesanded on:
1) Kaitseväes ning Kaitseliidus side-, info- ja juhtimissüsteemide alase tegevuse, sealhulgas arendamine, kasutamine, haldamine ning väljaõpe, korraldamine;
2) Kaitseväes sagedus-, numeratsiooni-, domeeninimede- ja Interneti-protokolli aadresside vahemike halduse ning Kaitseliidus sagedus- ja numeratsioonihalduse korraldamine;
3) ametkondadevahelise side-, info- ja juhtimissüsteemide alase koostöö korraldamine;
4) identifitseerimise, asukoha määramise ja sihtmärgi leidmise juhtimissüsteemide rakendamise planeerimine ning korraldamine;
5) side- ja juhtimissüsteemide alaste Põhja-Atlandi Lepingu Organisatsiooni standardimiskokkulepete põhimõtete rakendamise korraldamine;
6) Kaitseväes elektroonilise infoturbe halduse korraldamine;
7) Kaitseväes infoturbejuhi ülesannete täitmine;
8) Kaitseväes küberkaitse korraldamine;
9) side- ja juhtimissüsteemide alaste julgeolekumeetmete väljatöötamine;
10) side- ja juhtimissüsteemide alase koostöö korraldamine Põhja-Atlandi Lepingu Organisatsiooni, Euroopa Liidu ning välisriikide sõjaliste institutsioonidega;
§ 21. Siseauditi osakonna põhiülesanded
(1) Siseauditi osakonna põhiülesanded on:
1) Kaitseväe tegevuste seaduslikkuse, sihipärasuse, säästlikkuse, tulemuslikkuse ja mõjususe hindamine;
2) Kaitseväe juhataja poolt Kaitseliidu seaduse alusel Kaitseliidule kehtestatud nõuete täitmise seaduslikkuse, sihipärasuse, säästlikkuse, tulemuslikkuse ja mõjususe hindamine;
3) Kaitseväe juhtkonna nõustamine Kaitseväe riskide juhtimis-, kontrolli-, valitsemis- ja muude protsesside toimimise tagamise küsimuses;
4) oma ülesannete osas Kaitseväe tegevust korraldavate dokumentide koostamises osalemine.
(2) Siseauditi osakonda juhib peaaudiitor.
§ 22. Strateegilise kommunikatsiooni osakonna põhiülesanded
Strateegilise kommunikatsiooni osakonna põhiülesanded on:
1) Kaitseväe strateegilise kommunikatsiooni juhtimine ja arendamine;
2) Kaitseväe juhataja nõustamine strateegilise kommunikatsiooni valdkonnas;
3) Kaitseväe juhataja nõustamine suhtekorralduse teemal;
4) Kaitseväe teavitustöö, infooperatsioonide, psühholoogiliste operatsioonide ning tsiviil-sõjalise koostöö valdkonna juhtimine ja arendamine;
5) Kaitseväes strateegilise kommunikatsiooni alase väljaõppe korraldamine;
6) Kaitseväe meediasuhtluse korraldamine;
7) Kaitseväe strateegilise kommunikatsiooni valdkonnas koostöö korraldamine;
8) teavitusalase koostöö korraldamine;
9) struktuuriüksuste teabeohvitseride, infooperatsioonide ohvitseride, psühholoogiliste operatsioonide spetsialistide ning tsiviil-sõjalise koostöö spetsialistide tegevuse korraldamine;
10) Kaitseväe isikkoosseisu avalikkusega suhtlemisel nõustamine;
§ 23. Välisteenistuse ja -koolituse osakond
Välisteenistuse ja -koolituse osakonna põhiülesanded on:
1) Kaitseväe esindatuse tagamine Põhja-Atlandi Lepingu Organisatsiooni juures;
2) Kaitseväe, välisriikide ja rahvusvaheliste sõjaliste organisatsioonide sõjaliste juhtstruktuuride vahel teabevahetuse tagamine;
3) välisriiki lähetatud tegevväelaste tegevuse koordineerimine;
4) sõjaväelise auastmeta ameti- või töökohale suunatud tegevväelaste tegevuse koordineerimine;
5) Kaitseväe juhataja nõustamine Kaitseväe esindamise ja rahvusvahelise koostöö osas;
6) oma ülesannete osas Kaitseväe tegevust korraldavate dokumentide koostamises osalemine.
§ 24. Üldosakonna põhiülesanded
1) Kaitseväe dokumendihalduse korraldamine;
2) arhiivinduse korraldamine Kaitseväes;
3) peastaabi dokumendihalduse ja arhiivinduse tagamine;
4) Kaitseväes salastatud teabe haldamise koordineerimine;
5) peastaabis salastatud teabe haldamise korraldamine;
6) Kaitseväe õigusalane teenindamine;
7) Põhja-Atlandi Lepingu Organisatsiooni, Euroopa Liidu ja välisriikide sõjaliste institutsioonidega dokumendihaldusalase koostöö korraldamine;
8) peastaabi asukohas hoonete ja territooriumi haldamine;
9) peastaabi tegevväelaste tabelrelvastuse hoidmine ja arvestus;
10) sõjaväepolitsei tegevuse toetamine;
11) peastaabi asukohas administratiivse toetuse osutamine;
12) peastaabi isikkoosseisule tööks vajalike vahendite tagamine;
13) oma ülesannete osas Kaitseväe tegevust korraldavate dokumentide koostamises osalemine.
§ 25. Peainspektori, peaaudiitori, allüksuse ülema või juhataja ülesanded
(1) Peainspektor, peaaudiitor, muu allüksuse ülem või juhataja (edaspidi koos juht):
1) juhib allüksuse tööd, tagab allüksusele pandud ülesannete õiguspärase, täpse ja õigeaegse täitmise ning vastutab allüksuse ülesannete nõuetekohase täitmise eest;
2) vastutab allüksuse vastutusalas olevate valdkondade arendamise eest;
3) esindab allüksust ülesannete täitmisel ning esitab üksuse nimel arvamusi ja kooskõlastusi peastaabi ülemale, peastaabi ülema asetäitjale ja teistele peastaabi allüksuste ülematele;
4) teeb vahetule ülemale ettepanekuid allüksuse ülesehituse, koosseisu, teenistuskäigu korraldamise ja töökorralduse kohta, allüksuse isikkoosseisule distsiplinaarkaristuste määramise ning ergutuste kohaldamise kohta;
5) taotleb allüksuse ülesannete täitmiseks vajalikke vahendeid;
6) taotleb allüksuse isikkoosseisule vajadusel täienduskoolitust;
7) teeb ettepanekuid ja annab arvamusi allüksuse ülesandeid puudutavates küsimustes;
8) korraldab allüksuses dokumentide koostamist ja kooskõlastamist;
9) täidab muid õigusaktidega pandud või kõrgema ülema antud ülesandeid.
(2) Juhil on õigus:
1) esitada peastaabi teisele allüksusele ja Kaitseväe struktuuriüksusele arvamuse andmiseks dokumente ning saada neilt allüksuse tööks vajalikku teavet;
2) anda oma valdkonnas peastaabi teisele allüksusele või Kaitseväe struktuuriüksusele korraldusi ja juhiseid.
§ 26. Ametijuhendite kehtestamine
(1) Peastaabi ülema ametijuhendi kehtestab Kaitseväe juhataja.
(2) Peastaabi koosseisus oleva sõjaväelise auastmega rahuaja ametikoha ametijuhendi kehtestab peastaabi ülem.
(3) Kaitseväe juhataja administratsiooni, peainspektoriteenistuse ja siseauditi osakonna koosseisus oleva sõjaväelise auastmega rahuaja ametikoha ametijuhendi kehtestab Kaitseväe juhataja.
Kaitseministri 20. mai 2011 määrus nr 8 „Kaitseväe Peastaabi põhimäärus” tunnistatakse kehtetuks.
§ 28. Määruse rakendamine
Määrust rakendatakse alates 1. maist 2013.


(1) Keskkonnaluba või keskkonnaloa andmisest
keeldumise otsus toimetatakse loa taotlejale ja teistele isikutele, kelle
õigusi keskkonnaluba või selle andmisest keeldumise otsus piirab, kätte
vastavalt haldusmenetluse seaduse §-dele 25–30 ja 32 postiga, keskkonnaloa andja
poolt või elektrooniliselt.(2) Kui käesoleva paragrahvi
lõikes 1 nimetatud isikute arv on suurem kui 100, toimetatakse
keskkonnaluba või keskkonnaloa andmisest keeldumise otsus kätte ainult
keskkonnaloa taotlejale.(3) Keskkonnaluba tehakse
teatavaks teate avaldamisega kohalikus või maakondlikus ajalehes. Teade
avaldatakse vähemalt ühes üleriigilise levikuga ajalehes, kui loaga lubatud
tegevusega võib kaasneda oluline regionaalne või üleriigiline keskkonnahäiring.
Vajaduse korral võib teate avaldada üleriigilise levikuga ajalehes ka muudel
juhtudel.(4) Käesoleva paragrahvi lõikes
3 nimetatud teade peab sisaldama vähemalt järgmisi andmeid:1) millist käesoleva seaduse § 41 lõikes 1 nimetatud tegevust kavandatakse;2) käesoleva seaduse § 42 lõike 1 punktis 1 nimetatud andmed;3) andmed kavandatud tegevuse asukoha kohta;4) tegevuse ning sellega kaasneva võimaliku keskkonnahäiringu lühikirjeldus; [RT I, 08.07.2014, 3 - jõust. 01.08.2014]5) andmed selle kohta, kus saab keskkonnaloa või sellest keeldumise
otsusega ja otsuse aluseks olnud andmetega tutvuda.(5) Keskkonnaluba või keskkonnaloa andmisest keeldumise otsus
avalikustatakse internetis.(6) Keskkonnaluba tehakse teatavaks kohaliku omavalitsuse üksusele.(7) Käesoleva seaduse
§-des 51, 56 ja 57 nimetatud haldusaktid tehakse teatavaks keskkonnaloa
teatavakstegemiseks ettenähtud korras.
1. KeÜS § 58 lg-s 1 nähakse ette keskkonnaloa andmise ja selle andmisest
keeldumise otsuse kättetoimetamise tingimused. Need haldusaktid, nagu ka lõikes
7 nimetatud haldusaktid, tuleb kätte toimetada loa taotlejale ja puudutatud
1.1. Puudutatud isikute ring kattub isikutega, kellele tuleb KeÜS § 46 lg 1
alusel loataotlusest teatada. Kui menetluse käigus selgub, et kõigi KeÜS § 46
lg-s 3 sätestatud korras teavitatud isikute õigusi haldusaktiga ei piirata või
on selliste isikute ring suurem kui algselt kaasatud isikute ring, tuleb luba
või selle andmisest keeldumise otsus toimetada kätte neile isikutele, kelle
õigusi tegelikult piiratakse. Haldusakti kättetoimetamise kohustus on keskkonnaloa
andjal.
1.2. Loa andja peab puudutatud isikute ringi ise välja selgitama ja haldusakti
andmise järel selle viivitamatult kätte toimetama (HMS § 5 lg 4). Kui isikut ei
peeta ekslikult selleks, kellele haldusakt tuleks kätte toimetada, kaasneb oht,
et haldusakti vaidlustamise võimalused pikenevad kaebetähtaja hilisema kulgema
hakkamise tõttu. Seetõttu on puudutatud isikute väljaselgitamine nii loa omaja
kui ka haldusorgani enda huvides ning kahtluse korral tuleks eelistada loa
kättetoimetamist, kui see ei too haldusorganile kaasa ebamõistlikke kulusid.
Kättetoimetamine peab toimuma HMS 1. peatüki 7. jaos sätestatud korras.
Kohaldatav ei ole vaid HMS § 31, mis reguleerib kättetoimetamist ajalehes,
arvestades, et ajalehes teate avaldamine on KeÜS §-s 58 eraldi sätestatud.
2. KeÜS § 58 lg-s 2 on reguleeritud keskkonnaloa kättetoimetamine juhul,
kui puudutatud isikute arv on suurem kui 100. KeÜS § 46 lg 4 kohaselt on
sellisel juhul menetluse eripäraks ka puudutatud isikutele menetluse alustamise
kohta teate edastamata jätmine. 2.1. Suurema mõjuga tegevuse kavandamisel eeldab seadus seega menetlusest
teadasaamist muudest allikatest, sh ajakirjanduse vahendusel või internetist,
samal viisil nagu laiem avalikkus. Menetlusest teadasaamine on suurema hulga
puudutatud isikute puhul tõenäoline ka keskkonnaloa eelnõu ja taotluse avaliku
väljapaneku kaudu (KeÜS § 48). Kättetoimetamise puhul samasuguse erisuse
tegemist õigustab eesmärk hoida kokku haldusorgani kulusid, aega ja tööjõudu.
Kui puudutatud isikute ring on suur, tuleb eeldada, et sellised puudutatud
isikud on võimelised muul viisil teada saama nii menetluse toimumisest kui ka
taotluse kohta haldusakti andmisest. Olukorras, kus puudutatud isikuid on palju
ning eelduslikult vähemalt kohaliku tähtsusega ajakirjandus taotluse olemasolu
kajastab, peaksid olema avalikkusele loa andmise või andmata jätmise kohta
informatsiooni pakkumise võimalused piisavad, et puudutatud isikud oleksid
võimelised selle leidma.
2.2. KeÜS § 58 lg-s 2 ei ole puudutatud isikute paljususe korral ette
nähtud keskkonnaloa või selle andmisest keeldumise otsuse kättetoimetamist
kitsamale ringile enam puudutatud isikutele (nt tegevuskoha piirinaabritele või
menetluse käigus seisukohti esitanud isikutele). Samasuguse sisuga on HMS § 31 lg
1 p 1, mis ei nõua haldusakti kättetoimetamist muul viisil kui ajalehes
avaldamisega juhul, kui haldusakt on vaja kätte toimetada enam kui 100 isikule.
Ainsana tuleb keskkonnaluba või selle andmisest keeldumise otsus toimetada sellisel
juhul kätte loa taotlejale. Selle poolest erineb regulatsioon nt planeeringute kehtestamise otsuste kättetoimetamise regulatsioonist. 2.3. Hea halduse tavaga on kooskõlas selliste isikute, kelle huve loa
andmine enam kahjustab, informeerimine ulatuslikumalt kui KeÜS § 58 lõikes 2
ette nähtud. Sellise olukorraga võib tegemist olla juhtudel, kus isikule on
KeÜS § 46 lg 1 kohaselt või haldusmenetluse üldpõhimõtetele tuginedes (vt KeÜS
§ 46 lg 4 kommentaari) keskkonnaloa taotluse kohta info kätte toimetatud või
kus isik jääb lootma loa kättetoimetamisele seetõttu, et loa andmine mõjutab
teda ulatuslikumalt kui ülejäänud laia menetlusosaliste ringi (nt on tegemist
kinnistu piirinaabriga). Viimasel juhul tuleb luba kätte toimetada
haldusmenetluse üldpõhimõtetest lähtuvalt isikutele, kelle õigusi või huve
keskkonnaloa andmine kahjustab, et tagada nende informeeritus ja võimalused
õiguste kaitseks vaide- või kohtumenetluses, kui loast teavitamine ei põhjusta
ülemäärast aja- või rahakulu. Kui isiku ootus, et teda loa andmisest isiklikult
teavitatakse, tugineb objektiivsetele põhjustele (see võib anda alust vaide esitamise
või kohtusse pöördumise tähtaja ennistamiseks), on loa kättetoimetamine enam
puudutatud isikutele ja vastuväiteid esitanud isikutele õigusrahu kiiremaks
saavutamiseks ka loa omaja ja loa andja huvides.
3. Keskkonnaloa andmine tehakse teatavaks üldjuhul piirkondlikus ajalehes
(KeÜS § 58 lg 3). 3.1. Keskkonnaloa andja saab otsustada teate avaldamise koha ise, võttes
arvesse loa tähtsust, kavandatava tegevuse võimalikku mõju keskkonnale,
puudutatud isikute hulka ning avalikkuse huvi loa andmise vastu avaliku arutelu
käigus, aga ka teate avaldamise kulutuste suurust ja ajalehe
lugejaskonna arvu. Mitmes kohalikus või maakondlikus ajalehes teate avaldamise
nõuet ei ole kehtestatud, samuti ei ole nõutav teate avaldamine rohkem kui ühel
korral. Samas aga pole mitmes ajalehes või mitmel korral teate avaldamisele
piirangut seatud.
3.2. KeÜS § 58 lg 3 teine lause nõuab ulatuslikuma keskkonnahäiringu võimalikkuse
korral teate avaldamist vähemalt ühes üleriigilise levikuga ajalehes. 3.2.1. Tingimus kattub loataotluse kohta üleriigilises ajalehes teate
avaldamise tingimusega KeÜS § 47 lg-s 2. Mõnevõrra detailsemalt on aga sisuliselt
sama tingimus sõnastatud kompleksloa taotluse avalikustamise korral THS § 33
lg-s 4. Nõue on kohaldatav, kui tegevuse eeldatav mõju keskkonnale tekib kas suuremas piirkonnas või kogu Eesti ulatuses. Kui mõjuala ulatub üle maakonna piiride,
ei pruugi tegemist olla regionaalse keskkonnahäiringuga, kui neis maakondades
võib mõjutatud saada vaid väike territooriumi osa. Nende mõistete sisustamisel
on keskkonnaloa andjal lai diskretsioon, mis on kohtu poolt piiratud ulatuses
kontrollitav.
3.2.2. Ka üleriigilise või regionaalse keskkonnahäiringu korral võib teate
avaldada täiendavalt kohalikus või maakonnalehes (või mõlemas). Samuti ei ole
seaduses kehtestatud nõudeid teadete arvule. Jälgida tuleb, et ka kohalikud
elanikud (keda plaanitav tegevus tõenäoliselt kõige rohkem mõjutab) tegevusest
vajaliku intensiivsusega teavitatud oleksid. Loa andjal on seejuures lai valikuruum.
3.2.3. Üleriigilise levikuga ajalehe all peetakse sarnaselt planeerimisseadusega ja THS § 33 lg-ga 4 silmas mitte selliseid ajalehti, mis on
tellitavad ja kättesaadavad üleriigiliselt, vaid mis on suunatud lugejatele mis
tahes Eesti piirkonnas. Kuna KeÜS kasutab ajalehe,
mitte päevalehe mõistet, tuleb
eeldada, et lubatav on teate avaldamine ka mõnes nädalalehes. Sätte eesmärki
silmas pidades peab aga ajalehe lugejaskond olema piisavalt suur, et
avalikkusel oleks piisavad juurdepääsuvõimalused keskkonnaloale. Ka kohaliku
ega maakonnalehe avaldamissagedusele ei ole KeÜS § 58 lõikes 3 nõudeid
kehtestatud.
3.3. KeÜS § 58 lg 3 ei reguleeri keskkonnaloa andmata jätmise otsuse avalikustamist. Seega juhul, kui luba jäetakse andmata, ei pea sellest
ajakirjanduse vahendusel teatama. Kuigi KeÜS § 58 lõike 4 p 5 tekstist
nähtuvalt tuleb teates esitada teave selle kohta, kus saab keskkonnaloa
andmisest keeldumise otsusega ja selle aluseks olnud andmetega tutvuda, on KeÜS
§ 58 lg 3 eesmärk kitsam – anda laiemale avalikkusele teavet loa andmise ja
sellega kaasnevate võimalike keskkonnahäiringute kohta. Lõike sõnastusest saab
järeldada, et ajaleheteadet ei saa samastada keskkonnaloa kättetoimetamisega. Selleks,
et ajalehes teate avaldamist pidada haldusakti kättetoimetamiseks, peaks see
olema seaduses otsesõnu kirjas (HMS § 25 lg 2). Kui isikule pole keskkonnaluba muul
viisil kätte toimetatud, siis ei saa loa peale edasikaebamise tähtaega hakata
arvutama ka ajaleheteate avaldamisest. Kui on tõendatud, et isik ajalehes teadet luges, tuleb isikul astuda 30 päeva jooksul samme, et luba talle teatavaks tehtaks; vastasel korral ei ole tal võimalik luba kohtus tähtaegselt vaidlustada (HKMS § 46 lg 7).
4. Teade tuleb avaldada viivituseta (HMS § 5 lg 4). Kui teade on jäetud
õigusvastaselt avaldamata, ei too see kaasa keskkonnaloa õigusvastasust ega
tühistamist, küll aga võib see olla aluseks kaebetähtaja pikenemisel kohtule
loa tühistamisnõude esitanud isiku jaoks, kellele pole luba kätte toimetatud
KeÜS § 58 lõike 1 kohaselt.
5. KeÜS § 58 lg-s 4 reguleeritakse eelmises lõikes nimetatud teate sisu.
Seejuures on keskkonnaloa andjal teate sisu osas samuti kaalumisruum ning
seaduses sätestatu on vaid minimaalselt nõutav. Kui nõutud andmed ei pruugi
olla piisavad loaga kaasnevate mõjude kirjeldamiseks, võib loa andja lisada
teatesse täiendavat informatsiooni.
tegevuse kirjeldus (KeÜS § 58 lg 4 p
1 ja p 4), kusjuures piisav ei ole üksnes nt „vee erikasutus ja maavara
kaevandamine”,
vaid selgitada tuleb selle tegevuse sisu (milles tegevus seisneb, milliseid
saasteaineid välisõhku viiakse, millist maavara kaevandatakse jne).
Tegevuse kirjeldamisel tuleb silmas pidada, et teates ei sisalduks isiku
ärisaladuseks olevaid andmeid ega riigisaladust;
loa omaja nimi ja isiku- või
registrikood (KeÜS § 58 lg 4 p 2; § 42 lg 1 p 1);
tegevuskoha andmed (KeÜS § 58 lg 4 p
3), nt aadressi ja katastriüksuse tunnuse näitamine. Siin ei saa nõutavaks
pidada detailsema teabe andmist asukoha keskkonnaseisundi, visuaalsete omaduste või
õigusliku seisundi kohta (kelle omandis on või kas paikneb kaitsealal);
võimaliku keskkonnahäiringu
lühikirjeldus (KeÜS § 58 lg 4 p 4), milles tuleks kajastada peamised
eeldatavad mõjud lühidalt. Vajalik ei ole väikese tõenäosusega häiringute
kirjeldamine ja iga üksiku detaili esitamine, vaid oluline on välja tuua peamised
tagajärjed, mis avalikkuse jaoks võivad kõige suuremat tähtsust omada;
andmed keskkonnaloaga tutvumise
võimaluste kohta (KeÜS § 58 lg 4 p 5). Selleks tuleb üldjuhul ära näidata
loa andja konkreetne struktuuriüksus ja selle aadress või viide
asjakohasele veebilehele. Kui andmed ei ole kättesaadavad ühest asukohast,
tuleb ära näidata ka nimetatud tõik ja kõik asukohad, kus keskkonnaloaga tutvuda saab.
5.2. Kui teates avaldatakse vähem andmeid kui nõutud või on andmed
avaldatud ekslikult, on sellel sarnased tagajärjed kui teate mitteavaldamisel:
loa õigusvastasust see asjaolu kaasa ei too, küll aga võib see anda aluse vaidlustamistähtaegade
pikenemisele.
6. Nii keskkonnaluba kui ka selle andmisest keeldumise otsus tuleb
avalikustada internetis (KeÜS § 58 lg 5). Kättesaadav peab olema luba
tervikuna, kui seadusest ei tulene teisiti (nt ärisaladuse või riigisaladuse
kaitse vajadus). Seadus ei täpsusta, millisel veebilehel haldusakt tuleb
avalikustada, kuid avalikustamise kohustus lasub loa andjal (Keskkonnaministeeriumil
või Keskkonnaametil) ning sellest järeldub, et Keskkonnaametil peab olema
võimalik tagada loa kättesaadavus veebilehel.
7. Loa avalikustamise ajalist perioodi seaduses sätestatud ei ole. Nii on
võimalik mõista seaduse nõuet tähtajatuna, kuid välistatud ei ole, et ligipääs
keskkonnaloale lõpeb mõistliku aja jooksul pärast loa kehtivuse lõppemist. Ka keskkonnaloa
andmisest keeldumise otsuse avalikustamiseks pole seaduses kindlat ajalist
perioodi ette nähtud. 8. Keskkonnaloa teatavakstegemine on nõutav kohaliku omavalitsuse üksusele
(KeÜS § 58 lg 6). See kohustus on loa andjal ning teatavakstegemine peab aset
leidma viivitamatult (HMS § 5 lg 4). Teatavakstegemise vormile ei ole seaduses
nõudeid kehtestatud ning see võib toimuda nii elektrooniliselt kui ka kirja teel.
Luba tuleb teatavaks teha kõigile neile kohaliku omavalitsuse üksustele, kelle
arvamust loa andmisel KeÜS § 43 kohaselt küsiti.
9. KeÜS § 58 lg 7 kohaselt tuleb eelmärgitud korras teatavaks teha ka KeÜS
§-des 51, 56 ja 57 sätestatud eel- ja osahaldusaktid. See kord puudutab nii
avalikkuse teavitamist (§ 58 lg-d 3, 4 ja 5), kohalike omavalitsusüksuste
teavitamist (§ 58 lg 6) kui ka selliste haldusaktide teatavakstegemist
(kättetoimetamist) loa taotlejale ja menetlusosalistele (§ 58 lg 1).


RTL 2003, 89, 1326
Vastu võetud 25.07.2003 nr 104
Määrus kehtestatakse «Tervishoiuteenuste korraldamise seaduse» (RT I 2001, 50, 284; 2002, 57, 360; 61, 375; 62, 377; 110, 661; 2003, 26, 157 ja 160) § 19 lõike 2 alusel.
§2. Riigieelarveliste vahendite eraldamise alused
Riigieelarveliste vahendite eraldamise aluseks kiirabibrigaadi pidajale on:
1) Tervishoiuameti ja kiirabi osutamiseks avaliku konkursi võitnud äriühingu, sihtasutuse, füüsilisest isikust ettevõtja või kohaliku omavalitsuse päästeasutuse vahel sõlmitud leping;
2) Tervishoiuameti peadirektori käskkiri raha eraldamise, kasutamise ja aruandluse kohta riigi päästeasutusele, kelle koosseisus on avaliku konkursita valitud kiirabibrigaad.
§3. Sihtotstarbeline kasutamine
(1) Riigieelarves kiirabiks eraldatud vahendeid on lubatud kasutada sihtotstarbeliselt kiirabi osutamiseks, kiirabi valmisoleku tagamiseks ja ajutise asendamise kulude katteks.
(2) Tervishoiuametil on õigus kasutada kuni 5% kiirabiks eraldatud vahendeid kiirabibrigaadide valmisoleku tagamiseks olukorras, kus lepingulisel kiirabibrigaadi pidajal oma ressursside ja varuvarustusega ajutiselt ei ole võimalik kindlustada teeninduspiirkonnas lepinguga ettenähtud valmisolekut.
(3) Kiirabibrigaadide ajutise asendamise korraldamiseks on Tervishoiuametil õigus teha ettemakseid põhjendatud kulude ulatuses, kuid mitte rohkem, kui kaheksa kiirabibrigaadi täiendava valmisoleku tagamiseks.
(4) Juhul kui kiirabibrigaadi ajutine asendamine kestab kauem kui 24 tundi, on Tervishoiuametil õigus teha brigaadipidajate vahel tasaarveldus, kusjuures ööpäeva arvestuse aluseks on summa, mis ei ole suurem 1/30 asendatava kiirabibrigaadi kuulepingu mahust.
§4. Arvestuse aluseks olevad kulukomponendid
Raha jaotamisel reanimobiilibrigaadide, arstibrigaadide ja õebrigaadide pidajatele on arvestuse aluseks tervishoiuteenuste seaduse § 17 lõike 3 alusel kiirabi osutamiseks kehtestatud nõuetest tulenevad brigaadipidajate kulutused järgmiste kulukomponentide lõikes:
1) kiirabibrigaadi liikmete personalikulu;
2) kiirabibrigaadi varustuse, sealhulgas kiirabiautode ja meditsiiniseadmete soetus- ja hoolduskulu;
3) kiirabibaasi tööks vajaliku tark- ja riistvara soetus- ja hoolduskulu;
5) kiirabibrigaadi liikmete ja kiirabiautode kindlustamise kulu;
9) kiirabi valmisoleku tagamise ülalpidamiskulu, sh kiirabi töö administreerimise ja kiirabibaasi haldamiseks vajaliku personalikulu, kiirabibaasi hoonete ja inventari kommunaal-, remondi- ja amortisatsioonikulu ning bürookulu;
10) täiendava valmisoleku kulu.
§5. Raha jaotuse kooskõlastamine
Raha jaotuse kiirabibrigaadi pidajate vahel kinnitab Tervishoiuameti peadirektor käskkirjaga kooskõlastatult Sotsiaalministeeriumi kantsleriga.
§6. Rakendussäte
Sotsiaalministri 19. detsembri 2001. a määrus nr 130 «Kiirabi rahastamise kord» (RTL 2001, 139, 2060; 2003, 52, 772) tunnistatakse kehtetuks.


RT I, 31.12.2010, 55
Määrus kehtestatakse «Hooneühistuseaduse» § 5 lõike 3 ja § 8 lõike 4, Kinnistusraamatuseaduse» § 74 lõike 7 ja § 75 lõike 5, Mittetulundusühingute seaduse» § 76, Notariaadiseaduse» § 7, § 8 lõike 1, § 16 lõike 5, § 21 lõike 2, § 24 lõike 2, § 241, § 27 lõike 1, § 30 lõike 5, § 31 lõike 1, § 40 lõigete 2 ja 4, § 53 lõike 2 ja § 57,Võlaõigusseaduse» § 120 lõike 1 ning Äriseadustiku» § 67 lõike 4 punkti 1, § 149 lõike 4 ja § 151 lõike 2 alusel notari ametitegevuse, teiste tõestamisõiguslike isikute poolt tõestamistoimingute tegemise ja notariaadi tegevuse korraldamiseks.
[RTL 2009, 81, 1173 - jõust. 01.01.2012]
(2) Notariaalakti alusdokumendid salvestatakse digitaalses notariaalarhiivis pdf (Portable Document Format) või põhjendatud juhul txt (Text), rtf (Rich Text Format) või muus vormingus.
Käesoleva määruse §-d 65 ja 66 jõustuvad 1. jaanuaril 2012. aastal. Kuni 1. jaanuarini 2012. aastal salvestab notar enda tõestatud notariaalakti digitaalselt kinnitatud ärakirjana e-notaris. Notariaalakti alusdokumendi salvestab notar e-notaris digitaalselt pdf (Portable Document Format) või põhjendatud juhul txt (Text), rtf (Rich Text Format) või muus vormingus. Alusdokumenti säilitatakse notariaalarhiivis paberkandjal vaid põhjendatud juhul. E-notaris tehtud päringute vastuseid notariaalarhiivis paberkandjal ei säilitata.
§ 139. [Käesolevast tekstist välja jäetud]


text:
Kogunemisvabadus – Eesti Inimõiguste Keskus
Tagasi eelmise peatüki juurde (“Sõnavabadus”)
Edasi järgmise peatüki juurde (“Diskrimineerimise keeld”)
Koosolekute korraldamise õigust ja vabadust reguleerivas regulatsioonis ei toimunud 2010. aastal märkimisväärseid muudatusi. Ka avalik tähelepanu piirdus üksikute artiklitega ajakirjanduses ning arvamusavaldustega sotsiaalmeedias. Väljapaistva erandina avaldas õiguskantsler 2010. aasta suvel soovitused Tallinna Linnavalitsusele avaliku koosoleku regulatsiooni korrektseks kohaldamiseks.[i]
Õiguskantsleri soovitus puudutas teemat, mida käsitles ka „Inimõiguste aruanne 2008–2009“, so Tsirkuse Tuuri ja loomakaitsjate vahelisi vaidlusi.[ii] 2009. aasta 30. septembril edastas liikumise Loomade Nimel esindaja õiguskantslerile avalduse 2009. aasta 19. septembril toimuma pidanud meeleavalduse tühistamise õiguspärasuse uurimiseks. Õiguskantsler analüüsis toimunut põhjalikult 2010. aasta 21. juunil Tallinn Linnavalitsusele saadetud soovituses ja andis sellele õigusliku hinnangu.
Kokkuvõtlikult leidis õiguskantsler, et turvalisuse põhjusel liikumise Loomade Nimel avalike koosolekute registreerimata jätmine, kuna samal ajal ja samas kohas oli juba registreeritud liikumise Taimede Nimel avalik koosolek, oli õigusvastane. Õiguskantsleri soovituse kohaselt juhul, kui keegi soovib korraldada koosolekut ajal ja kohas, kus on juba üks avalik koosolek registreeritud, valida enda koosoleku jaoks teine aeg.
Kui sel juhul kaotab avalik koosolek mõtte, tuleb leida koosoleku jaoks koht lähiümbruses, kuid mitte vahetult varem registreeritud koosoleku kõrval. Samuti pidas õiguskantsler nimetatud soovituses taunitavaks fiktiivsete avalike koosolekute korraldamist, kui tegelik kavatsus on välistada teiste isikute põhiseaduslike õiguste (antud juhul kogunemis- ja sõnavabaduse) teostamine. Õiguskantsler pidas vajalikuks osundada, et avalik võim ei tohi saada otsustusõigust koosoleku sisu lubatavuse üle.
2009. ja 2010. aastast võib sarnase juhtumina välja tuua traditsioonilise 23. augustil toimuva Hirvepargi rahvakoosoleku korraldamise. Sel kuupäeval konkureerivad samas kohas Molotov-Ribbentropi pakti aastapäeva tähistav üritus ning 1987. aastal toimunud Nõukogude võimu vastast meeleavaldust tähistav üritus. Viimast üritust organiseerib traditsiooniliselt Isamaa ja Res Publica Liit, esimest aga rahvuslane Jüri Liim, kel õnnestus kahel viimasel aastal üritus Hirvepargis esimesena enda nimele registreerida.[iii]
Muudatused karistusseadustikus
2009. aasta lõppu jäid mõned olulised arengud, mis eelmises aruandes „Inimõigused Eestis 2008–2009“ kajastamist ei leidnud. Koosolekuvabaduse ja „Avaliku koosoleku seaduse“ rakendamise seisukohalt on huvipakkuv Riigikohtu halduskolleegiumi otsus 3-3-1-80-09, mis jäi aruandes käsitlemata.[iv]
Nimetatud kohtuotsuses andis Riigikohus hinnangu MTÜ Öise Vahtkonna kaebusele, mis puudutas Põhja Politseiprefektuuri poolt avaliku koosoleku läbiviimise korduvat keelamist 2008. aasta märtsis ja aprillis.
MTÜ Öise Vahtkonna liige Sergey Tydyyakov esitas 2008. aasta märtsis ja aprillis Tallinna Linnavalitsusele kolm avaliku koosoleku teadet, et läbi viia koosolek „[d]emokraatlike väärtuste säilitamiseks kaasaegses Eestis“ Tallinna Hirvepargis, Falgi pargis ja Tuvi pargis. Põhja Politseiprefektuur keelas kõigi nende koosolekute läbiviimise. Koosolek lubati läbi viia tingimusel, et see toimub Vene Kultuurikeskuse kõrval pargis või Sõjaväe kalmistul pronkssõduri monumendi juures. Koosolek viidigi läbi 2008. aasta 26. aprillil Vene Kultuurikeskuse kõrval pargis.
Kuigi Riigikohus vaatas kassatsiooni läbi mittevaralise kahju hüvitamise osas, tunnustati Tallinna Halduskohtu varasemat otsust samas asjas, millega tunnistati Põhja Politseiprefektuuri esildised, millega meeleavalduste läbiviimine keelati, õigusvastaseks. Põhja Politseiprefektuur oli seega rikkunud avaliku koosoleku seadust, sest avaliku koosoleku läbiviimine keelati alusetult. Politsei ei viidanud nimetatud esildistes alustele, mis oleksid võimaldanud koosoleku läbiviimist keelata. Kuigi antud otsus ei saa garanteerida, et selliseid juhtumeid tulevikus ei kordu, on kogunemisvabadus politsei ja kohalike omavalitsuste omavoli eest siiski põhiseaduslikult kaitstud.
2009. aasta lõpus jõustusid kogunemisvabaduse seisukohalt olulised karistusseadustiku muudatused, mis samuti eelmise aruande vastavasse peatükki ei jõudnud. Nendele muudatustele pöörati vastuvõtmismenetluse käigus siiski märkimisväärset tähelepanu nii poliitilises sfääris kui ka ajakirjanduses, eriti, mis puudutab karistusseadustiku paragrahvi 238. Nende muudatuste menetlemise erinevad etapid ning kujunemislugu väärib pikemat käsitlemist.
Enne muudatusettepaneku tegemist nägi kuni 14. novembrini 2009 kehtinud redaktsioonis § 238 välja järgmine:
„§ 238. Massilise korratuse organiseerimine
Paljusid inimesi hõlmava korratuse organiseerimise eest, kui sellega on kaasnenud rüüstamine, purustamine, süütamine või muu selline tegevus, – karistatakse ühe- kuni viieaastase vangistusega.“[v]
Karistusseadustiku muutmise seaduse (416 SE) eelnõu esialgsete muudatusettepanekute punkti 6 kohaselt sooviti esialgu § 238 sõnastada järgnevalt:
„§ 238. Massilise korratuse organiseerimine või ettevalmistamine ja üleskutse selle toimepanemisele
(1) Palju inimesi hõlmava korratuse organiseerimise või ettevalmistamise või sellises korratuses osalemisele üleskutsumise eest, millega võib kaasneda rüüstamine, purustamine, süütamine või muu selline tegevus, – karistatakse ühe- kuni viieaastase vangistusega.
(2) Sama teo eest, kui sellega on kaasnenud rüüstamine, purustamine, süütamine või muu selline tegevus – karistatakse kolme- kuni kaheksaaastase vangistusega.“[vi]
Silver Meikari ja Aleksei Lotmani hinnangul[vii] oleks selline muudatus olnud ohuks Eesti demokraatiale. Nende hinnangul peab olema karistatav ainult sellise kogunemise korraldamine, mille eesmärk ongi avaliku korra ja riikliku julgeoleku ründamine. Kogunemisvabaduse liigsed piirangud võivad takistada ja hirmutada inimesi oma seisukohti rahumeelselt väljendamast, mis omakorda piirab sõnavabadust, kui olulist ja nii põhiseaduslikult kui ka rahvusvaheliselt kaitstud ja tunnustatud inimõigust.
15. juunil toimunud eelnõu kolmandal lugemisel võeti mitmeid muudatusi läbinud eelnõu 52 poolthäälega seadusena vastu; eelnõu vastuvõtmise vastu hääletas 30 Riigikogu liiget.[viii] Sellisel kujul nägi § 238 nüüd välja järgmine:
„§ 238. Massilise korratuse organiseerimine ja ettevalmistamine ning üleskutse selles osalemisele
(2) Sama teo eest, kui sellega on kaasnenud rüüstamine, purustamine, süütamine või muu selline tegevus, – karistatakse kolme- kuni kaheksa-aastase vangistusega.“[ix]
Esimese muudatusettepanekuga võrreldes erines Riigikogus vastu võetud muudatus peamiselt sanktsiooni raskuse poolest. Lõike 1 alusel toimepandud kuriteo karistuseks võis nüüd määrata vangistuse asemel ka rahalise karistuse. Sellegipoolest seadsid paljud kahtluse alla antud sätte vastavuse põhiseadusele ning president Toomas Hendrik Ilves otsustas 2009. aasta 1. juulil uue seaduse välja kuulutamata jätta. Paragrahvi 238 osas selgitas president oma seisukohta, et iga sündmuse või teoga võib teatava, kas või üliväikese tõenäosusega kaasneda muid sündmusi ja tegusid.[x] Eesti karistusõigus ei sisalda teisi taolise konstruktsiooniga kuriteokoosseise. Selge definitsioonita on ka korratuse mõiste. Ei saa välistada, et korratuse mõiste alla mahutatakse ka registreerimata avalik koosolek. Presidendi hinnangul on see paragrahv vastuvõetud kujul vastuolus põhiseaduse §-ga 47, mis tagab kogunemisvabaduse ning see põhimõte muutuks sisutuks, kui rahumeelse koosoleku korraldajat saaks karistada õigusrikkumiste eest, mis pandi koosolekul toime tema tahtest olenemata. Rahumeelsel avalikul koosolekul osalema kutsujal või sellise kogunemise korraldajal oleks karistusseadustiku § 238 uue redaktsiooni jõustumisel peaaegu võimatu ette arvata, kas teda ähvardab karistus riigivastase kuriteo eest või mitte.[xi]
Järgnenud sügisel adresseeriti presidendi poolt välja toodud kitsaskohti ning eelnõud muudeti. 14. oktoobril toimus presidendi poolt välja kuulutamata jäänud seaduse teistkordse menetlemise teine lugemine,[xii] millele 15. oktoobril järgnes kolmas lugemine, kus eelnõu lõpuks seadusena vastu võeti.[xiii] President kuulutas seaduse välja 27. oktoobril ning 15. novembril jõustunud muudatustega näeb karistusseadustiku § 238 võrreldes esialgse ettepanekuga välja üheaegselt nii karmim kui ka leebem:
„Palju inimesi hõlmava korratuse organiseerimise või ettevalmistamise või sellises korratuses osalemisele üleskutsumise eest, kui sellega on kaasnenud rüüstamine, purustamine, süütamine või muu selline tegevus, – karistatakse kolme- kuni kaheksa-aastase vangistusega.“[xiv]
Seega ei ole enam, erinevalt esialgsest muudatusettepanekust, § 238 alusel vangistusega karistatav sellise avaliku kogunemise organiseerimine või ettevalmistamine või sellises korratuses osalemisele üleskutsumine, mille toimumisega pelgalt võib kaasneda rüüstamine, purustamine, süütamine või muu selline tegevus. Samas on võrreldes varem kehtinud seadusega tunduvalt suurendatud võimaliku karistuse määra. Minimaalne vangistus, mida sellise rikkumise eest sanktsioonina määrata saab, on varasema ühe aasta asemel kolm aastat ning maksimaalne vangistus varasema viie aasta asemel kaheksa aastat.
Kogunemisvabaduse tagamisel on karistusseadustiku praegu kehtiv § 238 kahtlemata eelistatav selle varasematele muudatusettepanekutele, kuid sanktsioon, mis näeb antud paragrahvi rikkumise eest ette minimaalselt kolmeaastase vangistuse, võib omada pärssivat mõju põhiõiguste hulka kuuluva kogunemisvabaduse kasutamisele. On vaieldav, kas nii kõrget karistusmäära saab pidada proportsionaalseks võimalike § 238 alusel toime pandavate õigusrikkumistega. Samas tuleb arvestada ka nende inimeste õigusi.
Meeleavaldused ja avalikud kogunemised 2010. aastal
Paistab, et 2009. aasta lõpul jõustunud muudatused ei ole avalike kogunemiste korraldamist takistanud. Suuremate meeleavalduste ja rahvakogunemiste korraldamine ei ole Eestis tavapärane ning üllatusi ei tekkinud ka 2010. aastal, mil märkimisväärseid meeleavaldusi ei toimunud. Üldjuhul on meeleavalduste korraldajateks erinevad poliitilised jõud, Eesti rahvuslased ja Vene-meelsed ühendused.
Eespool juba korra mainiti 23. augustil toimuvat iga-aastast Hirvepargi koosolekut. Laiemat tähelepanu sai ka 2010. aasta 31. juulil Sinimägedes toimunud 20. Eesti diviisi veteranide kokkutulek. Nimetatud ürituse vastu soovis samas kohas meelt avaldada MTÜ Öine Vahtkond. Vaivara Vallavalitsus lükkas nende taotluse tagasi, mispeale kaebas MTÜ Öine Vahtkond Vaivara Vallavalitsuse kohtusse. Tartu Halduskohus jättis rühmituse kaebuse rahuldamata.[xv] Lõpuks korraldas Öine Vahtkond meeleavalduse „Maailm ilma natsismita“ relva-SS veteranide kokkutulekust mõnevõrra eemal. Öise Vahtkonna meeleavaldusel osales 100–130 inimest. Veteranide kokkutulekul osales üle 300 inimese. Öine Vahtkond süüdistas siiski politseid selles, et nende jõudmist Sinimägedele takistati ning osa meeleavaldusele teel olnud inimesi saadeti ka tagasi.[xvi] Tuleb märkida, et Sinimägede kokkutulekud on erinevate huvigruppide vahel pidevalt erimeelsusi ja vastuolusid tekitanud ning seetõttu on alati olemas oht, et nende käigus võidakse toime panna nii kergemaid kui ka tõsisemaid korrarikkumisi.
Seni on alates 1994. aastast toimuvad mälestusüritused möödunud ilma konfliktideta,[xvii] kuid arvestades näiteks MTÜ Öise Vahtkonnna aktiviseerumist viimastel aastatel, tuleb nende korraldamisega, eriti 2009. aastal jõustunud karistusseadustiku muudatuste tõttu, olla ettevaatlik ning võimalikud riskid ennetavalt maandada.
Lisaks eespool nimetatud Sinimägede meeleavaldusele korraldas MTÜ Öine Vahtkond teisigi meeleavaldusi. Näiteks 2010. aasta 22. aprillil avaldati Tammsaare pargis meelt NATO vastu ja organisatsiooni tegevuse vastu Afganistanis. Selle meeleavalduse puhul tasub märkida, et esialgu soovis organisatsioon meeleavaldust korraldada välisministeeriumi juures, kuid politsei ei andnud seal meeleavalduse läbiviimiseks luba. Öine Vahtkond kaebas politsei otsuse kohtusse.[xviii] Samuti toimusid väiksemad meeleavaldused aprillirahutuste kolmandal aastapäeval 26. aprillil 2010.[xix]
Veel võib ära võib märkida Keskerakonna korraldatud meeleavalduse Toompeal 1. mail, kus avaldati meelt valitsuse vastu ning nõuti kaitset tänastele ja tulevastele pensionäridele ning pensioniea tõstmise tagasi pööramist, koolide sulgemist taotleva haridusreformi lõpetamist ning töökohtade loomise seaduse vastuvõtmist Riigikogus. Meeleavaldusel osales umbkaudu 1500 inimest.[xx] 2010. aasta 2. veebruaril korraldasid Eesti Rahvusliku Sõltumatuse Partei (ERSP) liikmed meeleavalduse Tallinnas Vene saatkonna ees, kus nõuti Tartu rahu järgsete maa-alade tagastamist. Meeleavaldus kulges rahumeelselt.[xxi] 2010. aasta 9. mail toimus Tammsaare pargis Rahvuslaste Tallinna Klubi korraldatud meeleavaldus Eesti krooni kaitseks, kus avaldati meelt krooni toetuseks ja euro kasutuselevõtu vastu. Antud meeleavaldusel osales ligikaudu 50 inimest.[xxii]
2010. aasta sündmused näitavad, et vaatamata karistusseadustiku avalikke kogunemisi puudutavate sätete karmistumisele ei ole need kujunenud meeleavalduste korraldamisel takistuseks. Võimalused nende korraldamiseks on olemas ja piirangud ei ole ebamõistlikud. Samas näitab vähene osavõtt meeleavaldustest Eesti ühiskonna demokratiseerituse madalat taset, sest inimesed ei ole tihti huvitatud oma õiguste kaitsmisest või avalikult neile olulistes küsimustes arvamuse avaldamisest.
Posiitivseks arenguks on Õiguskantsleri soovitus avalike koosolekute registreerimise osas. Selle kohaselt ei tohi registreeriv asutus koosoleku registreerimisest automaatselt keelduda kui selle koht ja aeg mõne teise koosolekuga ühtib. Sellisel juhul peab vastutav asutus pakkuma välja alternatiive.
* Suur tänu Rene Kullörile abi eest informatsiooni kogumisel ja analüüsimisel.
[i] Õiguskantsler (2010). Soovitus õiguspärasuse ja hea halduse tagamiseks, nr 7-5/091862/1003600 (21.06.2010). Arvutivõrgus kättesaadav: http://www.oiguskantsler.ee/public/resources/editor/File/OMBUDSMANI_MENETLUSED/Soovitused_oigusparasuse_ja_hea_halduse_tava_jargimiseks/2010/Tallinna_Linnavalitsus_soovitus_avaliku_koosoleku_registreerimine.pdf.
[ii] Tallinna Tehnikaülikooli õiguse instituudi Inimõiguste Keskus (2010). Inimõigused Eestis 2008–2009. Lk 31.
[iii] – (2010). Jüri Liim registreeris Hirvepargi koosoleku taas enda nimele. Delfi, 25.07.2010. Arvutivõrgus kättesaadav: http://www.delfi.ee/news/paevauudised/eesti/juri-liim-registreeris-hirvepargi-koosoleku-taas-enda-nimele.d?id=32292121.
[iv] Sergey Tydyyakovi kaebus Põhja Politseiprefektuurilt mittevaralise kahju 80 000 kr hüvitamiseks. – Riigikohtu halduskolleegium. Otsus haldusasjas nr 3-3-1-80-09 (11.12.2009).
[v] Karistusseadustik. RT I 2001, 61, 364 … RT I 2009, 39, 261.
[vi] 416 SE I Karistusseadustiku muutmise seaduse eelnõu. Arvutivõrgus kättesaadav: http://www.riigikogu.ee/?page=pub_file&op=emsplain&content_type=application/msword&file_id=521689&file_name=karistusseadustiku%20muutmine%20(417).doc&file_size=34165&mnsent=416+SE&fd=13.04.2011.
[vii] Meikar, Silver (2009). Kuidas soovitakse piirata sõna- ja koosolekuvabadust. Meikar.ee, 12.05.2009. Arvutivõrgus kättesaadav: http://www.meikar.ee/blog/2009/05/kuidas-soovitakse-piirata-sona-ja-koosolekuvabadust/.
[viii] Riigikogu (2009). XI Riigikogu stenogramm V istungjärk. 15.06.2009. Arvutivõrgus saadaval: http://www.riigikogu.ee/?op=steno&stcommand=stenogramm&date=1245067500&pkpkaupa=1&paevakord=4610#pk4610.
[ix] Riigikogu (2009). Viimane tekst – Karistusseadustiku, avaliku teenistuse seaduse, välismaalaste seaduse, kodakondsuse seaduse, kohaliku omavalitsuse volikogu valimise seaduse ja kriminaalmenetluse seadustiku muutmise seadus. 15.06.2009. Arvutivõrgus saadaval: http://www.riigikogu.ee/?page=pub_file&op=emsplain&content_type=application/msword&u=20110419013343&file_id=692085&file_name=416-s-XI-karistusseadustiku,%20avaliku%20teenistuse.doc&&file_size=43520&mnsent=416+SE&fd=13.04.2011.
[x] Vabariigi president. Otsus nr 513 „Karistusseadustiku, avaliku teenistuse seaduse, välismaalaste seaduse, kodakondsuse seaduse, kohaliku omavalitsuse volikogu valimise seaduse ja kriminaalmenetluse seadustiku muutmise seaduse väljakuulutamata jätmine“ (1.07.2009). Arvutivõrgus saadaval: http://www.riigikogu.ee/?page=pub_file&op=emsplain&content_type=application/msword&u=20110419013343&file_id=692085&file_name=416-s-XI-karistusseadustiku,%20avaliku%20teenistuse.doc&&file_size=43520&mnsent=416+SE&fd=13.04.2011.
[xi] Vabariigi presidendi otsus nr 513.
[xii] Riigikogu (2009). XI Riigikogu stenogramm VI istungjärk. 14.10.2009. Arvutivõrgus saadaval: http://www.riigikogu.ee/?op=steno&stcommand=stenogramm&date=1255514700&pkpkaupa=1&paevakord=4935#pk4935.
[xiii] Riigikogu (2009). XI Riigikogu stenogramm VI istungjärk. 15.10.2009. Arvutivõrgus saadaval: http://www.riigikogu.ee/?op=steno&stcommand=stenogramm&date=1255590300&pkpkaupa=1&paevakord=4949#pk4949.
[xiv] RT I, 6.01.2011, 10.
[xv] – (2010). Öise Vahtkonna Sinimägede-miitingu kaebus jäi rahuldamata. Delfi, 23.07.2010. Arvutivõrgus saadaval: http://www.delfi.ee/news/paevauudised/eesti/oise-vahtkonna-sinimagede-miitingu-kaebus-jai-rahuldamata.d?id=32273933.
[xvi] Kuul, Marek; Gaškov, Ago ja Linkgreim, Inga-Gretel (2010). Sinimägede üritused möödusid vahejuhtumiteta. ERR Uudised, 31.07.2010. Arvutivõrgus saadaval: http://uudised.err.ee/index.php?06211114.
[xvii] Kuul, Gaškov ja Linkgreim.
[xviii] – (2010). Fotod: Öine Vahtkond avaldas NATO vastu meelt. Delfi, 22.04.2010. Arvutivõrgus saadaval: http://www.delfi.ee/news/paevauudised/eesti/fotod-oine-vahtkond-avaldas-nato-vastu-meelt.d?id=30603439.
[xix] – (2010). Aprillirahutuste aastapäev möödus rahulikult. Postimees, 26.04.2010. Arvutivõrgus saadaval: http://www.tallinnapostimees.ee/?id=255241.
[xx] – (2010). Keskerakond tänab meeleavaldajaid. Kesknädal, 3.05.2010. Arvutivõrgus saadaval: http://www.kesknadal.ee/est/uudised?id=14621&sess_admin=f16d2f75a58983a2968b4f090da3b613.
[xxi] Jüriso, Katrin (2010). Rahvuslased avaldasid Vene saatkonna ees meelt. ERR Uudised, 2.02.2010. Arvutivõrgus saadaval: http://uudised.err.ee/index.php?06193157.
[xxii] Koppel, Nataly (2010). Tammsaare pargis toimus meeleavaldus krooni kaitseks. Õhtuleht, 9.05.2010. Arvutivõrgus saadaval: http://www.ohtuleht.ee/index.aspx?id=377909.

matches:
Riigikohus
Riigikohus
§ 238
§ 238
§ 238
§ 238
§ 238
§ 238
§ 238
§ 238