Põhikiri – Üliõpilaste Selts Raimla
ÜS Raimla põhikiri on vastu võetud üldkoosolekul 20. aprillil 1995 ning muudetud üldkoosolekutel 17. veebruaril 1999, 3. juunil 1999 ja 7. detsembril 2010
§ 1 Üliõpilaste Selts Raimla (edaspidi Selts) on mittetulundusühing, mis juhindub oma tegevuses Eesti Vabariigi põhiseadusest, seadustest ja muudest õigusaktidest ning sellest põhikirjast.
§ 2 Selts on 22.09.1922. asutatud samanimelise üliõpilasseltsi õigusjärglane. Selts asub Tartus.
§ 3 Seltsi eesmärk on oma liikmete kultuuriline ja vaimne arendamine. Oma eesmärgi saavutamiseks korraldatakse Seltsis loenguid, kõne- ja vaidluskoosolekuid, olenguid jne.
§ 4 Selts on juriidiline isik. Seltsil on pitsat pealkirjaga “Üliõpilaste Selts “Raimla”” ja pangakonto.
§ 5 Seltsil on oma lipp, tekkel ja sõrmus.
§ 6 Seltsi liikmeks võib saada eesti rahvusest meesüliõpilane.
§ 7 Seltsi liikmed on tegev- ja lihtliikmed ning üliõpilasvilistlased.
§ 8 Tegevliikmeks võtab kinnine koosolek noorliikme vähemalt 3/4 häälteenamusega, kusjuures poolthääletajate arv peab ületama poole kõikide tegevliikmete arvust.
§ 9 Tegevliige on täieõiguslik Seltsi liige.
§ 10 Tegevliige, kes pole oma liikmemaksu kehtestatud tähtajaks õiendanud, langeb lihtliikmeks. Lihtliige ei või olla valitud juhatusse. Kui ta ka lihtliikmena ei tasu oma võlgnevust järgmise semestri liikmemaksu tähtajaks või seltsi juhatuse poolt määratud tähtajaks, on kinnisel koosolekul õigus ta liikmete nimekirjast kustutada.
§ 11 Üliõpilasvilistlane on tegevliige, kelle õpingud kõrgkoolis on katkenud või lõppenud, kuid kes pole Seltsist lahkunud. Tal on tegevliikmega võrdsed õigused ja kohustused.
§ 12 Kinnine koosolek võib liikme, kes ei täida Seltsi nõudeid, Seltsist välja heita kas tähtajaliselt või tähtajatult lihthäälteenamusega või jäädavalt vähemalt 2/3 häälteenamusega, mis peab ületama poole kõikide tegevliikmete arvust.
§ 13 Seltsi liige maksab Seltsile igal semestril üldkoosolekul kindlaks määratud summa liikmemaksuks. Juhatus võib liikmemaksu vähendada või selle tasumisest vabastada.
III SELTSI TEGEVUSE KORRALDAMINE
§ 14 Varalised vahendid tekivad Seltsile liikmemaksude, annetuste ja eraldiste, päranduste, tasuliste loengute, Seltsi väljaannete kirjastamise ja levitamise, tasuliste ürituste ja muu tegevuse teel, mis on vajalikud seltsi põhikirjaliste eesmärkide saavutamiseks.
§ 15 Seltsi asju ajavad üldkoosolek, kinnine koosolek, juhatus ja toimkonnad. Kinnisest koosolekust võivad osa võtta kõik täieõiguslikud Seltsi liikmed ning Endiste Üliõpilaste Selts Raimla liikmed. Üldkoosolekust võivad osa võtta kõik Seltsi liikmed ning Endiste Üliõpilaste Selts Raimla liikmed.
§ 16 Üldkoosoleku ja kinnise koosoleku kutsub kokku juhatus kas omal algatusel, revisjonitoimkonna või 1/10 liikmete nõudmisel.
§ 17 Koosolekuid juhatab Seltsi esimees või tema puudumisel abiesimees. Juhul, kui arvustatakse juhatuse tegevust, valib koosolek enesele juhataja.
§ 18 Üldkoosoleku pädevusse kuuluvad põhikirja muutmine, kodukorra muutmine, juhatuse ja revisjonitoimkonna valimine, Seltsi tegevuskava ja eelarve kinnitamine, juhtnööride andmine juhatusele ja toimkondadele, Seltsi tegevuse lõpetamine või muud seaduses ettenähtud küsimused. Kinnise koosoleku pädevusse kuuluvad tegevliikmeks vastuvõtmine ja Seltsist väljaheitmine.
§ 19 Otsused tehakse üldkoosolekul poolthäälteenamusega. Põhikirja muutmiseks nõutakse vähemalt 2/3 ning Seltsi tegevuse lõpetamiseks vähemalt 3/4 häältest. Kinnise koosoleku otsused tehakse vähemalt 2/3 häälteenamusega, tegevliikme vastuvõtmiseks on vaja vähemalt 3/4 häälteenamust. Pooltolijate arv peab ületama poole kõikide tegevliikmete arvust. Hääletamine toimub avalikult. Vähemalt kolme liikme nõudmisel peab hääletus olema salajane või nimeline. Nimelise hääletuse nõudmisel on sellel eesõigus salajase ees.
§ 20 Juhatuse liikmed ja revident valitakse semestri viimasel üldkoosolekul üheks semestriks.
§ 21 Juhatus koosneb kuuest liikmest: esimehest, abiesimehest, kirjatoimetajast, kultuuriedendajast, laekurist ja majaisast. Abiesimees asendab ja vajadusel abistab esimeest ning juhib välistoimkonda.
§ 22 Juhatus koordineerib toimkondade tegevust, võtab vastu uusi liikmeid, kinnitab Seltsi väljaminekud, ajab Seltsi jooksvaid asju ja teostab koosolekute otsuseid, kui selleks pole valitud ajutisi toimkondi.
§ 23 Juhatuse koosoleku kutsub kokku esimees või tema puudumisel abiesimees. Juhatuse koosolek on otsustusvõimeline, kui kohal on neli liiget, nende hulgas esimees või abiesimees. Juhatuse koosoleku otsused tehakse poolthäälteenamusega. Häälte võrdsel jagunemisel otsustab juhataja hääl.
§ 24 Revident juhib revisjonitoimkonda ning tema valitud abi(d) kinnitab üldkoosolek. Revisjonitoimkond revideerib Seltsi majandusasju ja nõuab kirjalikke aruandeid igalt Seltsi ametilt, kui see on vajalik. Revisjonitoimkond on kohustatud revideerimist läbi viima vähemalt üks kord semestris ning selle tulemustest teatama lähemale üldkoosolekule.
§ 25 Likvideerimise korral toimetatakse Seltsi varadega vastavalt Seltsi üldkoosoleku otsusele.


text:
Sillamäe linna eelarve reservfondi käsutamise kord – Riigi Teataja
Sillamäe linna eelarve reservfondi käsutamise kord
Sillamäe linna eelarve reservfondi käsutamise kord - sisukord
§ 1 Resrvfondi moodustamine
§ 2 Reservfondi käsutamine
§ 5 Taotluse menetlemine linnavalitsuse rahandusosakonnas
§ 6 Raha eraldamise otsustamine ja raha eraldamine
RT IV, 11.06.2013, 26
Vastu võetud 31.10.2006 nr 40
RT IV, 05.06.2013, 8
jõustumine 03.11.2006
26.03.2013 RT IV, 11.06.2013, 13 14.06.2013
Määrus kehtestatakse „Kohaliku omavalitsuse üksuse finantsjuhtimise seaduse“ § 5 lõike 7 alusel.
[RT IV, 11.06.2013, 13 - jõust. 14.06.2013]
§ 1. Resrvfondi moodustamine
Sillamäe linna eelarve reservfond (edaspidi reservfond) moodustatakse iga-aastaselt linna eelarve kulude koosseisus.
§ 2. Reservfondi käsutamine
Reservfondi käsutab Sillamäe Linnavalitsus (edaspidi linnavalitsus).
(1) Reservfondidest tehtavad eraldised on sihtotstarbelised.
(2) Reservfondist võib teha eraldisi järgmisteks ettenägemata kuludeks:
1) erakorraliste (hädaolukordade) lahendamiseks;
2) ülelinnalise tähtsusega kuludeks, mida eelarve koostamise käigus ei olnud võimalik ette näha ja eelarvesse planeerida ning ühekordsete ülelinnalise tähtsusega ürituste toetamiseks;
3) arvestuslike kulude katmiseks summas, mis ületab eelarves kavandatud kulusid ning mille tegemise kohustus tuleneb otseselt riigi ja Sillamäe õigusaktidest;
4) ühekordsete toetuste maksmiseks tegutsevatele mittetulundusühingutele, kelle tegevus on suunatud lastele, noortele, peredele, vanuritele ja puuetega inimestele (sh kultuuri-, spordi- ja huvialategevuseks, ülelinnalise tähtsusega ürituste korraldamiseks ja tähtpäevade tähistamiseks).
(3) Reservfondist ei ole lubatud teha eraldisi linnavalitsuse ja linnavalitsuse hallatavate asutuste linna eelarves kinnitatud töötasufondi suurendamiseks, välja arvatud koondamishüvitiste maksmiseks juhul, kui linna eelarve koostamisel ei olnud võimalik ette näha asutuse lõpetamist ja/või koondatavate arvu ning kui asutuse eelarves ei ole selleks piisavalt vahendeid.
(1) Taotluse reservfondist raha eraldamiseks esitab taotleja linnapeale või vastava valdkonna eest vastutavale aselinnapeale.
(2) Taotluse esitaja lisab taotlusele seletuskirja üksikasjaliku arvestusega taotletava summa kohta ning põhjendustega raha kasutamise otstarbe ja raha kasutamise eeldatava perioodi kohta.
(3) Linnapea või vastava valdkonna eest vastutav aselinnapea, kellele esitati taotlus reservfondist raha eraldamiseks, kontrollib võimalust lahendada küsimus eelarve muudest vahenditest ning taotluse põhjendatuse korral edastab taotluse ja taotluse juurde kuuluvad materjalid linnavalitsuse rahandusosakonnale.
§ 5. Taotluse menetlemine linnavalitsuse rahandusosakonnas
(1) Rahandusosakond vaatab taotluse ja selle juurde kuuluvad materjalid läbi, hinnates taotletava eraldise põhjendatust ning vastavust käesolevas korras sätestatud tingimustele.
(2) Juhul kui esitatud materjalid on puudulikud, tagastab rahandusosakond materjalid taotluse esitajale puuduste kõrvaldamiseks.
(3) Kui esitatud materjalid vastavad käesolevas korras sätestatud nõuetele, esitab rahandusosakond korralduse eelnõu kehtestatud korras linnavalitsuse istungile.
1) taotleja nimi, kellele raha eraldatakse;
2) juhul kui raha eraldatakse linna asutuse kaudu muule raha taotlejale, tuleb märkida ka eraldise tegelik saaja;
4) raha eraldamise sihtotstarve.
(5) Taotluse algmaterjalid säilitab linnavalitsuse rahandusosakond.
§ 6. Raha eraldamise otsustamine ja raha eraldamine
(1) Raha reservfondist eraldab linnavalitsus korraldusega vastavalt käesolevas määruses kehtestatud korrale.
(2) Erakorraliste (hädaolukordade) lahendamiseks raha eraldamise või kohustuste võtmise otsustab linnapea ettepanekul linnavalitsus järgimata käesoleva määruse paragrahvides 4 ja 5 kehtestatud menetluskorda.
(3) Pärast linnavalitsuse korralduse vastuvõtmist esitatakse korralduse koopia linnavalitsuse rahandusosakonnale, Linna Raamatupidamisele ja eraldise saajale.
(1) Linnavalitsus esitab linnavolikogule ülevaate reservfondi kasutamise kohta koos majandusaasta aruandega.
(2) Kontrolli reservfondi vahendite kasutamise kohta teostab linnavolikogu revisjonikomisjon.

matches:
§ 1
§ 2
§ 5
§ 6
§ 5
§ 1
§ 2
§ 5
§ 6


Vt ka annotatsiooni lahendile asjas nr 3-3-1-58-13.
Nn erandhankest tuleneva vaidluse puhul on tegemist hankeasjaga, millele kohaldub HKMS 28. peatükk. RHS v.r § 14 lg-s 1 anti selgelt üksnes hankijale võimalus mitte rakendada RHS-s sätestatud korda, mitte ei välistatud erandhangete puhul kogu RHS-i, ammugi mitte HKMS 28. peatüki kohaldamist. HKMS 28. peatüki kohaldamist ei reguleeri RHS v.r § 14, vaid HKMS § 266 lg-d 1 ja 2 koostoimes RHS v.r § 2 lg-ga 2. (p 5)
Vt ka annotatsiooni lahendile 3-17-1151/90.
RHS v.r § 117 lg-st 1 tulenevalt saab VAKO-sse pöördudes tugineda üksnes RHS rikkumisele hankija poolt (RKHK määrused asjades nr 3-3-1-30-12 (p 20) ja 3-3-1-52-11 (p 17)). Olukorras, kus isik ei soovi hankija tegevust vaidlustada mitte RHS, vaid muude normide või põhimõtete rikkumise tõttu, võib ta nii tavapärase kui ka erandhanke puhul pöörduda otse halduskohtusse (määrus asjas nr 3-3-1-52-11, p 18). Sellist kaebust tuleb aga endiselt menetleda hankeasjana HKMS 28. peatüki mõttes. Kui kaebaja kaebuses RHS v.r-le ei tuginenud, siis ei olnud tal kohustust ka kohtueelset menetlust läbida.
Vaatamata RHS v.r § 117 lg 1 sõnastusele peab VAKO vaidlustusmenetluses kohaldama ka Eesti ja Euroopa Liidu õiguse üldpõhimõtteid, PS-t ning Euroopa Liidu riigihankeõiguse norme. VAKO pädevus selleks tuleneb PS § 3 lg-st 1, PSTS §-st 2 ning Euroopa Liidu lepingu art 4 lg-st 3. Kuna aga neile põhimõtetele ja normidele tugineva vaidluse kohtueelseks lahendamiseks puudus RHS v.r § 117 lg 1 ja puudub RHS u.r § 185 lg 1 valguses sõnaselge kohustus, siis on neile põhimõtetele ja normidele, aga mitte RHS v.r-le (sh selle §-le 3) või RHS u.r-le tuginev kaebus lubatav ka ilma kohtueelset korda läbimata. See mööndus on vajalik ebaselgest kaebekorrast tingitud minetuste vältimiseks ja tõhusa õiguskaitse tagamiseks.
Nagu märgitud juba asjas nr 3-3-1-52-11 (p 18), ei saa mõistlikuks ega otstarbekaks pidada olukorda, kus kohtueelse menetluse kohustuslikkus sõltub kaebuses viidatud õiguslikest alustest ning sama nõudega võib olla vajalik pöörduda samaaegselt nii vaidlustuskomisjoni kui ka halduskohtusse. (p 6)


2 ETTEVÕTTEST TEAVITAMINE JA ETTEVÕTTE TUNNUSTAMINE
§ 7 Teavitamine
§ 8 Tunnustamisele kuuluvad ettevõtted
§ 9 Tunnustamine
§ 10 Ettevõtte tunnustamise otsustamine
§ 17 Tehislik lõhna- ja maitseaine
7 TOIDU EESTISSE TOIMETAMINE, IMPORT JA EKSPORT NING JÄRELEVALVE NENDE ÜLE
§ 42 Piiripunkt ja imporditava toidu üle järelevalve teostamise koht
§ 43 Järelevalve korraldamine toidu Eestisse toimetamise ja eksportimise korral
8 JÄRELEVALVE ÜLDINE KORRALDUS
§ 48 Järelevalveametnikud ja järelevalve
§ 49 Järelevalve käigus proovide võtmine ja analüüsimine
9 LABORATOORIUMID
§ 52 Laboratooriumi volitamine järelevalve käigus võetud proovide analüüsimiseks
§ 531 Toidu käitlemine tunnustamata ettevõttes või ettevõttes, millest ei ole teavitatud
10.12.2009 RT I 2009, 64, 423 01.01.2010 , osaliselt 20.01.2010
(6) Vabariigi Valitsus või põllumajandusminister võib oma pädevuse piires kehtestada toidualaste meetmete rakendamiseks õigusakte küsimustes, mille otsustamise õigus on vastavalt Euroopa Liidu õigusaktidele liikmesriigil.
§ 4–5. [Kehtetud – RT I 2006, 28, 211 - jõust. 01.07.2006]
2. peatükk ETTEVÕTTEST TEAVITAMINE JA ETTEVÕTTE TUNNUSTAMINE
§ 7. Teavitamine
(1) Käitleja teavitab Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 852/2004 artikli 6 lõikes 2 sätestatud ettevõttest Veterinaar- ja Toiduametit enne käitlemise alustamist nimetatud ettevõttes.
(2) Teavitama ei pea:
1) ettevõttest, mis peab olema tunnustatud käesoleva seaduse § 8 või Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 852/2004 artikli 6 lõike 3 punkti b või c kohaselt;
2) ettevõttest, mille loomakasvatushoone või -rajatis või loomade pidamiseks piiritletud ala on registreeritud põllumajandusloomade registris loomatauditõrje seaduse alusel;
3) käitleja, kellel on majandustegevuse registris toidu jae- või hulgikaubanduse või toitlustamisega tegelemise kohta registreering kaubandustegevuse seaduse alusel;
4) käitleja, kellel on ravimite käitlemise tegevusluba, mis ravimiseaduse alusel on registreeritud ravimite käitlemise tegevuslubade registris;
5) ettevõttest, mille suhtes Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 852/2004 artikli 1 lõike 2 punkti c või Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 853/2004, millega sätestatakse loomset päritolu toidu hügieeni erieeskirjad (ELT L 139, 30.04.2004, lk 55–205), artikli 1 lõike 3 punkti c kohaselt ei kohaldata nimetatud määrustes kehtestatud nõudeid.
(3) Käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud juhul esitab käitleja kirjaliku teavitamise avalduse Veterinaar- ja Toiduametile. Teavitamise avalduse näidisvorm avalikustatakse nimetatud järelevalveasutuse veebilehel.
(4) Teavitamise avalduses peavad olema järgmised andmed:
1) käitleja ja käitleja esindaja nimi, isiku- või registrikood ning sidevahendite numbrid;
2) käitleja aadress;
3) ettevõtte asukoht ja aadress (käitleja tegevuskoht);
4) käitlemisvaldkond.
§ 8. Tunnustamisele kuuluvad ettevõtted
(1) Lisaks Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 852/2004 artikli 6 lõike 3 punktide b ja c kohaselt tunnustamisele kuuluvatele ettevõtetele kuuluvad tunnustamisele:
1) ettevõte, kus toimub loomsete esmatoodete selline käitlemine, mille käigus ei muutu nende esialgne kuju ja esialgsed omadused, välja arvatud ettevõte, kus toimub nimetatud toodete esmatootmine ja tootja tehtavad sellega seotud toimingud Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 852/2004 tähenduses või kus tegeletakse toidu vedamisega;
2) ettevõte, kus toimub mitteloomsete esmatoodete selline käitlemine, mille käigus muutuvad nende esialgne kuju ja esialgsed omadused;
3) ettevõte, kus toimub toidu töötlemine, sealhulgas valmistamine, või pakendamine, välja arvatud mitteloomsete esmatoodete pakendamine;
4) ettevõte, kus ladustatakse toitu, mida tuleb toidu ohutuse tagamiseks hoida toatemperatuurist erineval temperatuuril;
5) ettevõte, kus tegeletakse jaekaubandusega (edaspidi jaekaubandusettevõte) ja käideldakse toitu, mida tuleb toidu ohutuse tagamiseks hoida toatemperatuurist erineval temperatuuril.
(2) Tunnustamisele ei kuulu Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 852/2004 lisa II peatükis III nimetatud ettevõtted, välja arvatud ettevõtted, kus käideldakse loomset toitu ja turustatakse seda teisele käitlejale.
(3) Toidu käitlemisvaldkondades tunnustamisele kuuluvate ettevõtete täpsustatud loetelu, tunnustamise taotluse sisunõuded, taotlusele lisatavate dokumentide loetelu ning taotluse menetlemise korra kehtestab põllumajandusminister .
§ 9. Tunnustamine
(1) Tunnustamine on menetlus, mille käigus hinnatakse ja kinnitatakse sellise ettevõtte või selle osa, kus toitu käideldakse, vastavust Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrustes (EÜ) nr 852/2004 ja nr 853/2004 ning muudes asjakohastes toidualastes õigusaktides sätestatud nõuetele.
(2) Kui käesoleva seaduse § 8 kohaselt peab ettevõte olema tunnustatud, on toitu lubatud käidelda üksnes tunnustatud ettevõttes.
(3) Ettevõtte nõuetekohasust hinnatakse ja kinnitatakse tervikuna või osade kaupa, kui need asuvad eraldi või kui käitlemine toimub mitmes käitlemisvaldkonnas.
(4) Ettevõte tunnustatakse käitlemisvaldkondade kaupa ning kindla toidugrupi käitlemiseks ettevõttes tunnustamise ajal valitsenud tingimustel.
(5) Tunnustamise otsustab käitleja kirjaliku taotluse alusel Veterinaar- ja Toiduamet.
(6) Tunnustamisel valitsenud tingimusi muutvatest ehituslikest, tehnoloogilistest, töökorralduslikest ja muudest ümberkorraldustest ning käitlemise peatamisest või lõpetamisest peab käitleja teatama tunnustamist korraldavale järelevalveasutusele, edastades viimasele sellekohase kirjaliku teate.
§ 10. Ettevõtte tunnustamise otsustamine
(1) Järelevalveasutus kontrollib ettevõtte vastavust käesoleva seaduse § 9 lõikes 1 viidatud nõuetele. Kui ettevõte on nõuetekohane, teeb järelevalveasutus ettevõtte tunnustamise otsuse.
(2) Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 882/2004 ametlike kontrollide kohta, mida tehakse sööda- ja toidualaste õigusnormide ning loomatervishoidu ja loomade heaolu käsitlevate eeskirjade täitmise kontrollimise tagamiseks (ELT L 165, 30.04.2004, lk 1–141), artikli 31 lõikes 2 ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 854/2004, millega kehtestatakse erieeskirjad inimtoiduks ettenähtud loomsete saaduste ametlikuks kontrollimiseks (ELT L 139, 30.04.2004, lk 206–319), artiklis 3 sätestatud juhtudel ja tähtajaks võib järelevalveasutus teha tingimusliku tunnustamise otsuse.
(3) Kui ettevõte ei ole hindamistulemuste põhjal nõuetekohane, siis ettevõtet ei tunnustata.
(4) Järelevalveasutus teeb otsuse 20 tööpäeva jooksul taotluse ning käesoleva seaduse § 8 lõike 3 alusel kehtestatud tunnustamise taotluse menetlemise korras nimetatud andmete ja dokumentide saamisest arvates.
(5) Kui ettevõtte kohta on tehtud tingimuslik tunnustamise otsus, teeb järelevalveasutus Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 882/2004 artikli 31 lõikes 2 ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 854/2004 artiklis 3 nimetatud tähtaja jooksul tunnustamise otsuse või tunnustamisest keeldumise otsuse. Käitleja võib enne tingimusliku tunnustamise otsuse kehtivusaja lõppu esitada kirjaliku taotluse tunnustamise otsuse tegemiseks.
(6) Tunnustamise otsus või tunnustamisest keeldumise otsus antakse käitlejale üle allkirja vastu või saadetakse posti teel.
(1) Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrustes (EÜ) nr 882/2004 ja nr 854/2004 sätestatud juhtudel või käitleja asjakohase taotluse alusel teeb tunnustamise otsuse teinud järelevalveasutus tunnustamise otsuse kehtivuse peatamise või osaliselt või täielikult kehtetuks tunnistamise otsuse.
(2) Ettevõttes, mille tunnustamise otsus tunnistatakse kehtetuks või mille tunnustamise otsuse kehtivus peatatakse, tuleb käitlemine otsuses märgitud ulatuses viivitamata lõpetada või peatada.
(3) Tunnustamise otsuse kehtivus taastatakse ja käitlejal on õigus otsusega lubatud tegevust jätkata, kui käitleja on kõrvaldanud tunnustamise otsuse kehtivuse peatamise tinginud asjaolud, esitanud kirjaliku taotluse tunnustamise otsuse kehtivuse peatamise otsuse kehtetuks tunnistamiseks ning nimetatud otsus on kehtetuks tunnistatud.
(4) Tunnustamise otsuse kehtivuse peatamise otsus, tunnustamise otsuse kehtivuse peatamise otsuse kehtetuks tunnistamise otsus ja tunnustamise otsuse kehtetuks tunnistamise otsus antakse käitlejale üle allkirja vastu või saadetakse posti teel.”
(3) Riknenud, saastunud või mikrobioloogilistele nõuetele mittevastavat toitu või ebasobivate tehnoloogiliste võtete, antud toidule mitteomase lõhna, maitse, värvi või teiste asjaolude tõttu rikutud toitu käidelda on keelatud. Vabariigi Valitsus võib kehtestada toidugruppide suhtes esitatavad mikrobioloogilised nõuded.
(4) Lisaks käesolevas peatükis sätestatule peab toit vastama seda iseloomustavatele koostis- ja kvaliteedinõuetele. Koostis- ja kvaliteedinõuded toidugruppide kaupa kehtestab Vabariigi Valitsus.
(5) [Kehtetu – RT I 2006, 28, 211 - jõust. 01.07.2006]
(4) Käesoleva paragrahvi lõikest 3 tulenevate ülesannete täitmisel võib Veterinaar- ja Toiduamet pöörduda seisukoha saamiseks põllumajandusministri moodustatud nõuandva õigusega uuendtoidukomisjoni poole, mille koosseisu kaasatakse asjatundjaid järgmistest valdkondadest:
9) tarbijakaitse, toidualased õigusaktid ning toidujärelevalve.
[Kehtetud – RT I 2004, 27, 177 - jõust. 01.05.2004]
(51) Imiku piimasegu, meditsiinilisel näidustusel kasutamiseks ette nähtud eritoidu ning eritoidu, mille kohta ei ole kehtestatud nõudeid käesoleva paragrahvi lõike 5 alusel, esmakordsel turuleviimisel teavitab turuleviija sellest Veterinaar- ja Toiduametit hiljemalt turuleviimise päeval, edastades turuleviidava eritoidu puhul kasutatava märgistuse näidise posti teel koos teatisega, mis sisaldab vähemalt järgmisi andmeid:
1) turuleviija nimi, elu- või asukoht ja aadress ning sidevahendite numbrid;
(6) –(9)
(2) Toidulisandi esmakordsel turuleviimisel peab turuleviija sellest teavitama Veterinaar- ja Toiduametithiljemalt turuleviimise päeval, edastades posti teel turuleviidava toidulisandi puhul kasutatava märgistuse näidise koos teatisega, mis sisaldab vähemalt järgmisi andmeid:
3) toidulisandi turuleviimise kuupäev.
(2) Külmutatud toitu käideldes tuleb järgida Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrustes (EÜ) nr 852/2004 ja nr 853/2004 ja teistes õigusaktides sätestatud nõudeid ning Vabariigi Valitsuse kehtestatud külmutatud toidu käitlemise erinõudeid.
(2) Lisaainet on lubatud kasutada käesoleva seaduse alusel kehtestatud viisil, toidugrupis ja piirnormi ulatuses ning ainult juhul, kui lisaaine kasutamise eesmärki ei ole võimalik muul viisil saavutada.
(3) Toidus lubatud lisaainete loetelu ja piirnormid toidugruppide kaupa ning lisaaine kasutamise tingimused ja viisid kehtestab Vabariigi Valitsus .
(4) Toidus lubatud lisaainete suhtes esitatavad nõuded kehtestab Vabariigi Valitsus .
§ 17. Tehislik lõhna- ja maitseaine
(1) Toidu käitlemisel on lubatud kasutada nõuetekohast tehislikku lõhna- ja maitseainet (edaspidi lõhna- ja maitseaine).
(2) Toidus lubatud lõhna- ja maitseainete loetelu ning piirnormid toidugruppide kaupa, lõhna- ja maitseainete suhtes esitatavad nõuded, nende ainete kasutamise ja valmistamise tingimused ning viisid kehtestab Vabariigi Valitsus.
(3) Pädevaks asutuseks Euroopa Parlamendi ja EL Nõukogu määruse 2065/2003/EÜ toidus ja toidul kasutatud või kasutamiseks ettenähtud suitsutuspreparaatide kohta (ELT L 309, 26.11.2003, lk 1–8) artikli 7 lõike 2 tähenduses on Veterinaar- ja Toiduamet.
(1) Abiaine on toidu käitlemisel kasutatav aine, mis eemaldatakse toidust, kuid mille jäägid või derivaadid võivad tehnoloogilise paratamatuse tõttu toidus säilida.
(2) Abiainete suhtes esitatavad nõuded, nende ainete kasutamise tingimused ja viisid ning toidus lubatud jääksisalduse piirnormid kehtestab Vabariigi Valitsus.
(2) [Kehtetu – RT I 2007, 22, 114 - jõust. 01.04.2007]
(3) Põllumajandusminister võib kehtestada lubatud saasteainete loetelu ja piirnormid toidugruppide kaupa. Loomse toidu ohutuse tagamiseks kehtestab põllumajandusminister korra saasteainete järelevalve reguleerimiseks.
(4) Kui uuringute tulemusena on selgunud töötlemisviisi või aine kahjulikkus inimese tervisele, on seda keelatud toidu käitlemisel kasutada. Toidu käitlemisel keelatud töötlemisviiside ja ainete loetelu kehtestab Vabariigi Valitsus. Töötlemisviisi või aine kohta, mida teatud juhul võib toidu käitlemisel kasutada, kehtestab Vabariigi Valitsus käitlemise erinõuded, milles sätestatakse, millisel juhul ja kuidas on lubatud töötlemisviisi või ainet kasutada.
(2) Käitleja peab järgima toidu pakendil või saatedokumendil märgitud säilitamisnõudeid, mille määrab toidu tootja, töötleja, sealhulgas valmistaja, või pakendaja kestvuskatsete või põllumajandusministri poolt kehtestatud toidu säilitamisnõuete alusel. Põllumajandusminister kehtestab säilitamisnõuded sõltuvalt toidu võimalikust ohtlikkusest inimese tervisele toidugruppide kaupa. Kestvuskatsete tegemise korra kehtestab Vabariigi Valitsus .
[ Kehtetud – RT I 2006, 28, 211 - jõust. 01.07.2006]
5) pakendamis- ja märgistamisnõuded;
(3) Põllumajandusminister kehtestab toiduhügieeninõuded küsimustes, mille otsustamise õigus on käesoleva paragrahvi lõikes 2 nimetatud määruste kohaselt liikmesriigil, või muud asjakohased nõuded . Toiduhügieeninõuetes või muudes asjakohastes nõuetes võib kehtestada ka Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 852/2004 artiklis 1 ning määruse (EÜ) nr 853/2004 artiklis 1 nimetatud väikesed tootekogused ja määrata kohaliku piirkonna.
(3) [Kehtetu – RT I 2006, 28, 211 - jõust. 01.07.2006]
(3) Koolituskava täitmist jälgib järelevalveametnik, kellel on õigus teha ettepanekuid koolituskava muutmiseks ja täiendamiseks ning anda selgitusi selle koostamise kohta.
(2) [Kehtetu – RT I 2001, 93, 566 - jõust. 01.01.2002]
(2) Toiduga kokku puutuda lubatud materjalide ja esemete kohta esitatavad nõuded, nende gruppide kohta esitatavad erinõuded ning nimetatud materjalide ja esemete ohutuse katsetamise meetodid kehtestab Vabariigi Valitsus .
(3) Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 1935/2004 artikli 2 lõike 2 alapunktis c nimetatud ettevõtte puhul esitab ettevõtja majandustegevuse registri registreerimistaotluses lisaks kaubandustegevuse seaduse § 13 lõike 3 punktis 3 sätestatud andmetele ka andmed toiduga kokkupuutumiseks ettenähtud materjalide ja esemete rühma kohta.
(4) Andmeid toiduga kokkupuutumiseks ettenähtud materjalide ja esemete rühma kohta ei pea registreerimistaotluses esitama, kui Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 1935/2004 artikli 2 lõike 2 alapunktis c nimetatud ettevõttest tuleb teavitada käesoleva seaduse § 7 kohaselt või kui nimetatud ettevõte kuulub tunnustamisele käesoleva seaduse § 8 kohaselt.
(2) [Kehtetu – RT I 2006, 28, 211 - jõust. 01.07.2006]
§ 33. [Kehtetu – RT I 2006, 28, 211 - jõust. 01.07.2006]
[Kehtetud – RT I 2006, 28, 211 - jõust. 01.07.2006]
(5) [Kehtetu – RT I 2009, 64, 423 - jõust. 01.01.2010]
(6) [Kehtetu – RT I 2006, 28, 211 - jõust. 01.07.2006]
1) väljaandja nimi, asukoht ja aadress ning vastavusdeklaratsiooni tähis;
(1) Toidu kohta märgistusel ja muul viisil antav teave peab olema tõene, vastama õigusaktidega kehtestatud nõuetele ega tohi käitlejat ja tarbijat eksitada. Tarbijale müüdav või muul viisil üleantav toit peab olema märgistatud viisil, mis tagab toidu kohta vajaliku teabe saamise.
(5) Toidu märgistusele esitatavad nõuded ja märgistamise ning muul viisil teabe edastamise korra kehtestab Vabariigi Valitsus. Samuti kehtestab Vabariigi Valitsus märgistamise ja muul viisil teabe edastamise erinõuded ja korra toidugruppide kaupa.
(1) Toidu märgistus ja märgistamise meetodid ei tohi viidata haigusi tõkestavatele, ravivatele või leevendavatele omadustele ega eksitada tarbijat, eelkõige järgmisel viisil:
(2) Käesoleva paragrahvi lõikes 1 esitatud nõudeid kohaldatakse ka toidu reklaami ning toidu esitlemise, eelkõige toidu kuju, välimuse, pakendi, kasutatud pakkematerjali ning järjestus- ja väljapanemisviisi suhtes.
§ 391. [Kehtetu – RT I 2006, 28, 211 - jõust. 01.07.2006]
(2) Toitu, mille müügipakendile on märgitud realiseerimise ja tarvitamise lõpptähtpäev või minimaalne säilimisaeg, on keelatud ümber pakendada. Samuti ei tohi muuta müügipakendil olevat kuupäeva ega turustada toitu pärast realiseerimise ja tarvitamise lõpptähtpäeva möödumist.
7. peatükk TOIDU EESTISSE TOIMETAMINE, IMPORT JA EKSPORT NING JÄRELEVALVE NENDE ÜLE
(1) Toidu Eestisse toimetamine käesoleva seaduse tähenduses on Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 882/2004 artikli 2 lõikes 16 sätestatud tegevused.
(4) Käesolevas peatükis sätestatut kohaldatakse üksnes loomade ja loomsete saadustega kauplemise ning nende impordi ja ekspordi veterinaarjärelevalve seaduse § 8 lõikes 1 nimetamata toidu suhtes.
§ 42. Piiripunkt ja imporditava toidu üle järelevalve teostamise koht
(2) Veterinaar- ja Toiduamet määrab isiku taotluse alusel piiripunkti, mille kaudu on lubatud toitu importida, ja imporditava toidu üle järelevalve teostamise koha, kui nende määramise õigus on Euroopa Liidu asjakohase õigusakti kohaselt pädeval asutusel või liikmesriigil. Järelevalve teostamise koht peab asuma Maksu- ja Tolliameti aktsepteeritud kohas.
(3) Piiripunktide ja imporditava toidu üle järelevalve teostamise kohtade loetelu avalikustatakse Veterinaar- ja Toiduameti veebilehel.
(4) Käesoleva paragrahvi lõikes 2 nimetatud piiripunkti või imporditava toidu üle järelevalve teostamise koha lõikes 3 nimetatud loetellu kandmise otsuse tegemiseks hindab Veterinaar- ja Toiduamet selle nõuetekohasust nii taotleja esitatud andmete alusel kui ka piiripunktis või järelevalve teostamise kohas kohapeal.
(5) Kui piiripunkt või imporditava toidu üle järelevalve teostamise koht vastab Euroopa Liidu asjakohases õigusaktis sätestatud nõuetele, teeb Veterinaar- ja Toiduamet selle kohta piiripunktide ja imporditava toidu üle järelevalve teostamise kohtade loetellu kandmise otsuse.
(6) Kui piiripunkt või imporditava toidu üle järelevalve teostamise koht ei vasta Euroopa Liidu asjakohases õigusaktis sätestatud nõuetele, teeb Veterinaar- ja Toiduamet selle kohta piiripunktide ja imporditava toidu üle järelevalve teostamise kohtade loetellu kandmisest keeldumise otsuse.
(7) Veterinaar- ja Toiduamet teeb käesoleva paragrahvi lõigetes 5 ja 6 nimetatud otsuse 30 tööpäeva jooksul piiripunkti või imporditava toidu üle järelevalve teostamise koha lõikes 3 nimetatud loetellu kandmise taotluse saamisest arvates.
(8) Veterinaar- ja Toiduamet teeb piiripunkti või imporditava toidu üle järelevalve teostamise koha piiripunktide ja imporditava toidu üle järelevalve teostamise kohtade loetelust väljaarvamise otsuse, kui:
(9) Käesoleva paragrahvi lõikes 2 nimetatud piiripunkti ja imporditava toidu üle järelevalve teostamise koha piiripunktide ja imporditava toidu üle järelevalve teostamise kohtade loetellu kandmise taotluse sisu nõuded, taotlusele lisatavate dokumentide loetelu ning taotluse menetlemise korra kehtestab põllumajandusminister .
§ 43. Järelevalve korraldamine toidu Eestisse toimetamise ja eksportimise korral
(1) Toidu Eestisse toimetamise korral teostatakse järelevalvet üksnes imporditava toidu nõuetekohasuse üle.
(2) Sellise teabe puhul, mis annab alust kahtlustada imporditava toidu mittenõuetekohasust või ohtlikkust, või muu põhjendatud vajaduse korral teostatakse toidu järelevalvet piiripunktis.
(1) Sellise toidu importimisest, mille suhtes tuleb Euroopa Liidu asjakohasest õigusaktist tulenevalt teostada järelevalvet piiripunktis või imporditava toidu üle järelevalve teostamise kohas, teavitatakse Veterinaar- ja Toiduametit vähemalt 24 tundi enne toidu esitamist järelevalve teostamiseks.
§ 45–46. [Kehtetud – RT I 2006, 28, 211 - jõust. 01.07.2006]
8. peatükk JÄRELEVALVE ÜLDINE KORRALDUS
(1) Veterinaar- ja Toiduamet teostab riiklikku järelevalvet kõigis käitlemisvaldkondades ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 1935/2004 artikli 1 lõikes 2 nimetatud materjalide ja esemete üle.
(3) Järelevalve käigus hindab Veterinaar- ja Toiduamet toidu, toiduga kokkupuutumiseks ettenähtud materjalide ja esemete, nende materjalide ja esemete valmistamise, töötlemise ja turustamise ning ettevõtte ja käitlemise vastavust nõuetele. Järelevalvet teostatakse üldjuhul isikule ette teatamata.
(4) Veterinaar- ja Toiduamet teeb valla- või linnavalitsusega koostööd teabe edastamisel valla või linna territooriumil toimuva sellise avaliku ürituse kohta, kus käideldakse toitu.
(5) Järelevalvet teostatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruste (EÜ) nr 854/2004 ja nr 882/2004 ning muude asjakohaste õigusaktide järelevalvet käsitlevate sätete kohaselt.
(6) Põllumajandusminister nimetab asjaomaste ministritega kooskõlastatult Euroopa Liidu õigusaktide rakendamise eest vastutavad pädevad asutused, liikmesriikidega järelevalvekoostööd koordineerivad kontaktasutused või muud sellised asutused ning teatab nendest Euroopa Komisjonile juhul, kui selliste asutuste nimetamine on ette nähtud Euroopa Liidu õigusaktis.
§ 48. Järelevalveametnikud ja järelevalve
(1) Järelevalveametnik teostab järelevalvet vastavalt järelevalveasutuse pädevusele kõigis käitlemisvaldkondades ja -etappides, kaasa arvatud toiduga kokkupuutumiseks ettenähtud materjalide ja esemete üle, kontrollides valdkonda või etappi, mis antud oludes on kõige asjakohasem. Järelevalvet teostatakse samamoodi, sõltumata sellest, kas toit või toiduga kokkupuutumiseks ettenähtud materjalid ja esemed on mõeldud tarbimiseks Eestis, Euroopa Liidu liikmesriigis või väljaspool Euroopa Liidu tolliterritooriumi asuvas riigis.
(2) Järelevalveametnikul on ametitõendi esitamisel õigus takistamatult kontrollida:
5) puhastamise, desinfitseerimise ja kahjuritõrje vahendeid, aineid ning viise;
6) käitlemist, sealhulgas toidu töötlemis-, valmistamis- ning säilitamisviise;
7) märgistust ja muul viisil teabe esitamist.
(3) Lisaks käesoleva paragrahvi lõikes 2 sätestatule on järelevalveametnikul õigus kontrollida muude asjaolude vastavust kehtestatud nõuetele ning teha muid järelevalvetoiminguid ja uuringuid, sealhulgas:
1) kontrollida, sõltumata käesoleva seaduse § 28 lõikes 1 nimetatud tervisekontrolli läbimisest, oma tööülesannete tõttu otseselt või kaudselt käesoleva paragrahvi lõike 2 punktides 2–5 nimetatuga kokkupuutuvate isikute hügieeninõuete täitmist, sealhulgas isiklikku puhtust ja riietust, ning hinnata töötajate hügieeniteadmisi;
2) kontrollida enesekontrollinõuete täitmist ja tutvuda enesekontrolli tulemustega ning ettevõttesse paigutatud mõõtevahendite mõõtmistulemustega ja kontrollida nende õigsust, kasutades järelevalveasutuse mõõtevahendeid;
3) kasutada isiku või tema esindaja teadmisel olukorra jäädvustamiseks tehnikavahendeid, nõuda isikult seletusi, kirjalikke materjale ja dokumente ning küsitleda ettevõtte töötajaid;
4) teha märkmeid ning väljavõtteid talle esitatud kirjalikest materjalidest ja dokumentidest ning saada kuni kaks tasuta koopiat igast talle esitatud asjakohasest materjalist ja dokumendist;
5) võtta vastavalt käesoleva seaduse §-s 49 sätestatule proove käesoleva paragrahvi lõikes 2 nimetatu nõuetekohasuse kontrollimiseks.
(31) [Kehtetu – RT I 2006, 28, 211 - jõust. 01.07.2006]
(4) Isik on kohustatud abistama järelevalveametnikku käesoleva seadusega ja teiste õigusaktidega ettenähtud ülesannete täitmisel. Sellise ettevõtte puhul, kus käideldakse üksnes liha, võimaldab käitleja järelevalvetoimingute tegemiseks vajaliku töötamiskoha, töövahendid ja -riided.
(41) [Kehtetu – RT I 2009, 64, 423 - jõust. 01.01.2010]
(5) Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 882/2004 artiklis 13 nimetatud situatsioonplaani ning artiklis 41 nimetatud mitmeaastase kontrollikava koostamist koordineeriv asutus on Veterinaar- ja Toiduamet. Veterinaar- ja Toiduamet esitab mitmeaastase kontrollikava ning kava täitmise aruande Euroopa Komisjonile nimetatud määruses sätestatud korra kohaselt.
(51) Vabariigi Valitsus võib kehtestada järelevalveasutuste vahelise koostöö korra käesoleva paragrahvi lõikes 5 nimetatud situatsioonplaani ning mitmeaastase kontrollikava väljatöötamiseks.
§ 49. Järelevalve käigus proovide võtmine ja analüüsimine
(1) Järelevalveametnikul on õigus võtta vastavalt kehtestatud korrale isiku kulul vajalikus koguses proove laboratoorsete analüüside tegemiseks.
(4) Proovide võtmise ja analüüsimise korra kehtestab Vabariigi Valitsus. Toidu nõuetekohasuse ning käitlemise kohta kehtestatud nõuete täitmise kontrollimiseks kehtestab Vabariigi Valitsus või Vabariigi Valitsuse volitusel põllumajandusminister toidugruppide või määratavate näitajate kaupa proovide võtmise ja analüüsimise meetodid.
(5) Kui laboratoorsete analüüside tulemuste põhjal ei vasta toit või muu analüüsitu nõuetele, kannab lisauuringutega seotud kulud Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 882/2004 artikli 28 kohaselt isik, kelle proov ei vasta nõuetele.
(1) Toidujärelevalve tasu (edaspidi järelevalvetasu) on Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 882/2004 artiklites 27–29 sätestatud põhimõtteid arvestades käesolevas seaduses kehtestatud määras tasutav summa tunnustamisele kuuluva või tunnustatud ettevõtte, ettevõtte, millest on teavitatud, toidu käitlemise ja imporditava toidu nõuetekohasuse hindamisega seotud järelevalvetoimingu tegemise eest. Järelevalvetasu makstakse ka toiduga kokkupuutumiseks ettenähtud materjalide ja esemetega seotud järelevalvetoimingu tegemise eest.
(2) Toiduga seotud järelevalvetoimingute puhul makstakse järelevalvetasu üksnes veterinaarkorralduse seaduse §-s 351 nimetamata toiduga seotud järelevalvetoimingu tegemise ning jaekaubandusettevõttes järelevalvetoimingu tegemise eest. Järelevalvetasu ei maksta esmatootmisega seotud järelevalvetoimingu ning riigi- või kohaliku omavalitsuse üksuse eelarvest rahastatava haridusasutuse, sotsiaalasutuse või tervishoiuteenuse osutaja asutusesisese toitlustamisega seotud järelevalvetoimingu tegemise eest.
(1) Järelevalvetasu maksmiseks kohustatud isik (edaspidi kohustatud isik) on isik, kelle suhtes on järelevalveametnik teinud käesoleva seaduse §-s 491 sätestatud järelevalvetoimingu.
(3) Kohustatud isik maksab tunnitasu toidujärelevalve toimingu tegemisele kulunud aja eest, kuid mitte rohkem kui kaheksa tunni eest järelevalvetoimingu kohta. Järelevalveametniku kulutatud aeg arvestatakse tunni täpsusega ja iga alustatud tund loetakse järgmiseks täistunniks. Arvesse ei võeta järelevalvetoimingu tegemise paika kohalesõiduks kulutatud aega.
(4) Tunnitasu määra arvutamisel võetakse aluseks järelevalveametniku keskmine töötasu ja toidujärelevalve toimingutega seotud keskmine majandamiskulu. Järelevalveametniku keskmise töötasu arvutamisel lähtutakse Veterinaar- ja Toiduameti kohalikes asutustes ja piiripunktides töötavate järelevalveametnike keskmisest palgast järelevalvetoimingu tegemisele eelnenud kalendriaastal. Toidujärelevalve toimingutega seotud keskmise majandamiskulu arvutamisel lähtutakse Veterinaar- ja Toiduameti keskmisest Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 882/2004 lisa VI punktis 2 nimetatud kulust järelevalveametniku kohta järelevalvetoimingu tegemisele eelnenud kalendriaastal.
(5) Toidujärelevalve toimingu tegemise eest võetava tunnitasu määra igaks aastaks kehtestab põllumajandusminister .
(6) Sellise toidu puhul, mille üle tuleb Euroopa Liidu asjakohasest õigusaktist tulenevalt teostada järelevalvet piiripunktis või imporditava toidu üle järelevalve teostamise kohas, tasub kohustatud isik järelevalvetoimingu tegemise eest ühe tariifse klassifikatsiooni kohta ühel tollideklaratsioonil järelevalvetasu tunnitasuna, millele lisandub vajalike analüüside maksumus.
(7) Toidujärelevalve toimingu tegemise käigus on Veterinaar- ja Toiduametil õigus võtta hilinenud kaubasaadetise ooteaja ning väljaspool tööaega isiku taotlusel tehtud järelevalvetoimingu eest lisatasu järgmiselt:
1) hilinenud kaubasaadetise ooteaja eest tööajal võetakse lisatasu tunnitasuna järelevalveametniku kohta käesoleva paragrahvi lõike 3 kohaselt;
2) hilinenud kaubasaadetise ooteaja eest väljaspool tööaega ning isiku taotlusel väljaspool tööaega tehtud järelevalvetoimingu eest võetakse lisatasu kahekordse tunnitasuna järelevalveametniku kohta käesoleva paragrahvi lõike 3 kohaselt.
(9) Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 882/2004 artiklis 28 sätestatud juhul maksab kohustatud isik järelevalvetasu täiendavate järelevalvetoimingute eest tunnitasuna käesoleva paragrahvi lõike 3 kohaselt. Täiendava lisauuringuga seotud kulud kantakse käesoleva seaduse § 49 lõike 5 kohaselt.
(1) Veterinaar- ja Toiduamet teeb eelmise kalendrikuu jooksul tehtud toidujärelevalve toimingute eest järelevalvetasu sissenõudmise otsuse iga kalendrikuu viiendaks kuupäevaks.
(3) Kohustatud isik kannab järelevalvetasu üle otsuses näidatud pangakontole kümne kalendripäeva jooksul järelevalvetasu sissenõudmise otsuse saamisest arvates. Kohustatud isikul on õigus esitada Veterinaar- ja Toiduameti otsuse peale vaie käesoleva seaduse §-s 51 sätestatud korras.
(6) Järelevalvetasu maksmise, sularahas vastuvõtmise ja maksmise kontrollimise korra kehtestab Vabariigi Valitsus .
(6) Enammakstud järelevalvetasu tagastamise korra kehtestab Vabariigi Valitsus .
(1) Õiguserikkumise avastamise või põhjendatud kahtluse korral teeb järelevalveametnik ettekirjutuse, milles:
1) juhib tähelepanu õiguserikkumisele,
2) esitab nõude õiguserikkumise lõpetamiseks ning
3) kohustab tegema õiguserikkumise lõpetamiseks ja edasiste õiguserikkumiste ärahoidmiseks vajalikke toiminguid.
(11) Kohustatud isik maksab maksmata järelevalvetasu sissenõudmiseks tehtud ettekirjutuses määratud summa kümne tööpäeva jooksul ettekirjutuse saamisest arvates.
(2) Inimese tervisele ohtlike asjaolude ilmnemise korral on järelevalveametnikul õigus teha ettekirjutus toidu käitlemise ning toiduga kokkupuutumiseks ettenähtud materjalide ja esemete valmistamise, töötlemise ja turustamise osaliseks või täielikuks peatamiseks ning kohustada isikut toitu käitlemisest ning toiduga kokkupuutumiseks ettenähtud materjale ja esemeid valmistamisest, töötlemisest ja turustamisest kõrvaldama.
(3) Isiku taotlusel annab järelevalveametnik nõusoleku jätkata käesoleva paragrahvi lõikes 2 nimetatud tegevust, kui tegevuse peatamise tinginud asjaolud on kõrvaldatud.
(4) Käesoleva paragrahvi lõikes 1 sätestatud ettekirjutuse täitmata jätmise korral võib järelevalveasutus rakendada sunnivahendit asendustäitmise ja sunniraha seaduses sätestatud korras. Sunniraha ülemmäär on 10 000 krooni.
(5) Maksmata järelevalvetasu sissenõudmiseks tehtud ettekirjutuse täitmata jätmise korral ettekirjutuses märgitud tähtaja jooksul on Veterinaar- ja Toiduametil õigus pöörduda kohtutäituri poole, kes nõuab maksmata järelevalvetasu kohustatud isikult sisse täitemenetluse seadustikus sätestatud korras.
Kui isik ei nõustu järelevalveametniku ettekirjutuse või otsusega, võib ta esitada vaide asjaomase järelevalveasutuse peadirektorile.
(1) Kui on põhjust arvata, et teatud toit võib olla ohtlik inimese tervisele või keskkonnale, peatab asjaomase järelevalveasutuse juht sellise toidu käitlemise. Otsustus vormistatakse järelevalveasutuse juhi käskkirjana, milles näidatakse ära toidu nimetus, vajaduse korral andmed vastava partii kohta ning teised ohtlikku toitu identifitseerida võimaldavad andmed ja käitlemisvaldkonnad, milles käitlemine tuleb peatada. Järelevalveasutuse juht teavitab käskkirjast kohe avalikkust ning teave avaldatakse järelevalveasutuse veebilehel.
(2) Järelevalveasutuse juht edastab oma käskkirja viivitamata põllumajandusministrile, kes otsustab toidu käitlemise peatamise käskkirjas näidatud asjaoludel ja tingimustel ning kehtestab sellekohase määruse. Määruses märgitakse lisaks järelevalveasutuse juhi käskkirjas sisalduvatele andmetele ka piirangu tähtaeg, järelevalveasutuste ja isikute kohustused ning ohu kõrvaldamise viis. Järelevalveasutuse juhi käskkiri kehtib kuni põllumajandusministri määruse jõustumiseni.
(3) Käitlemise piirangu kehtimise ajal määravad asjaomased järelevalveasutused koostöös kindlaks ohu ulatuse, võtavad tarvitusele vastavad meetmed ja pärast ohu kõrvaldamist teeb käskkirja andnud järelevalveasutuse juht põllumajandusministrile kirjaliku ettepaneku käitlemise peatamise lõpetamiseks ning põllumajandusminister kehtestab vastava määruse.
(1) Euroopa Parlamendi ja EL Nõukogu määruse 178/2002/EÜ artiklis 50 nimetatud kiirhoiatussüsteemi kontaktasutus Eestis on Veterinaar- ja Toiduamet.
(2) Kui järelevalve käigus on kindlaks tehtud, et toit on otseselt või kaudselt inimese tervisele ohtlik ja seda võidakse turule viia mõnes muus Euroopa Liidu liikmesriigis või kui selline toit on avastatud kauba importimisel, teavitavad Maksu- ja Tolliamet ning Tarbijakaitseamet ohust Veterinaar- ja Toiduametit, kes teavitab sellest käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud kiirhoiatussüsteemi kaudu Euroopa Komisjoni.
(3) Kui Euroopa Komisjon on käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud kiirhoiatussüsteemi kaudu edastanud Veterinaar- ja Toiduametile ohuteate mõnes Euroopa Liidu liikmesriigis tuvastatud ohtlikust toidust, edastab Veterinaar- ja Toiduamet selle teate Maksu- ja Tolliametile, Tarbijakaitseametile ning Terviseametile. Järelevalveasutused viivad läbi uurimise võimaliku ohu esinemise kohta Eestis ning teavitavad saadud tulemustest Veterinaar- ja Toiduametit.
9. peatükk LABORATOORIUMID
§ 52. Laboratooriumi volitamine järelevalve käigus võetud proovide analüüsimiseks
(1) Järelevalve käigus võetud proove analüüsitakse asjakohaste analüüside tegemiseks volitatud laboratooriumis, mis vastab Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 882/2004 artiklis 12 sätestatud nõuetele.
(2) [Kehtetu – RT I 2009, 64, 423 - jõust. 01.01.2010]
(4) Volitatud laboratooriumina tegutsemiseks volituse andmise taotluse sisunõuded, taotlusele lisatavate dokumentide loetelu ning taotluse menetlemise korra kehtestab põllumajandusminister .
(3) Referentlaboratooriumina tegutsemise volitus antakse 20 tööpäeva jooksul laboratooriumi kirjaliku taotluse saamisest arvates põllumajandusministri käskkirjaga, milles kirjeldatakse volituse ulatust.
(4) [Kehtetu – RT I 2007, 22, 114 - jõust. 01.04.2007]
(5) Referentlaboratoorium tegutseb põllumajandusministri esitatud riikliku tellimuse alusel. Tellimuse täitmist finantseeritakse riigieelarves Põllumajandusministeeriumile eraldatud vahenditest.
(6) Kui referentlaboratoorium oma ülesandeid nõuetekohaselt ei täida, on põllumajandusministril õigus anda puuduste kõrvaldamiseks kuni kolmekuuline tähtaeg. Kui puudusi ei ole kõrvaldatud, tunnistatakse volitus osaliselt või täielikult kehtetuks. Puuduste kõrvaldamiseks ettenähtud ajal loetakse volitus peatatuks.
(7) Referentlaboratooriumina tegutsemiseks volituse andmise taotluse sisunõuded, taotlusele lisatavate dokumentide loetelu ning taotluse menetlemise korra kehtestab põllumajandusminister .
§ 531. Toidu käitlemine tunnustamata ettevõttes või ettevõttes, millest ei ole teavitatud
(1) Tunnustamata ettevõttes toidu käitlemise, samuti tunnustamisel valitsenud tingimusi muutvate ehituslike, tehnoloogiliste, töökorralduslike või muude ümberkorralduste järel järelevalveametniku loata toidu käitlemise alustamise eest – karistatakse rahatrahviga kuni 300 trahviühikut.
(3) Toidu käitlemise eest ettevõttes, millest ei ole teavitatud,
– karistatakse rahatrahviga kuni 150 trahviühikut.
(4) Sama teo eest, kui selle on toime pannud juriidiline isik,
– karistatakse rahatrahviga kuni 20 000 krooni.
(1) Toidu suhtes esitatud nõuete rikkumise eest – karistatakse rahatrahviga kuni 200 trahviühikut.
(2) Sama teo eest, kui see on toime pandud viisil, mis ohustab inimese tervist või keskkonda, – karistatakse rahatrahviga kuni 300 trahviühikut.
(3) Käesoleva paragrahvi lõikes 1 sätestatud teo eest, kui selle on toime pannud juriidiline isik, – karistatakse rahatrahviga kuni 40 000 krooni.
(1) Toidu käitlemise ning toiduga kokkupuutumiseks ettenähtud materjalide ja esemete kohta esitatud nõuete rikkumise eest – karistatakse rahatrahviga kuni 200 trahviühikut.
(1) Käitleja enesekontrolli nõuete rikkumise eest – karistatakse rahatrahviga kuni 200 trahviühikut.
(1) Toidu kohta märgistusel ja muul viisil antava teabe esitamise nõuete rikkumise eest – karistatakse rahatrahviga kuni 150 trahviühikut.
(1) Toidu koostise, omaduste, lisa- või saasteainete või mikroorganismide sisalduse või muude nõuete kohta valeandmete esitamise või saate-, müügi- või muudes tõendusdokumentides valeandmete esitamise eest – karistatakse rahatrahviga kuni 250 trahviühikut.
2) [Kehtetu – RT I 2007, 22, 114 - jõust. 01.07.2007]
§ 54–56. [Kehtetud – RT I 2002, 63, 387 - jõust. 01.09.2002]
§ 57–62. [Käesolevast tekstist välja jäetud]
§ 63. [Kehtetu – RT I 2007, 22, 114 - jõust. 01.04.2007]
§ 64. [Käesolevast tekstist välja jäetud]
§ 651. [Kehtetu – RT I 2007, 22, 114 - jõust. 01.04.2007]
Enne 2007. aasta 1. juulit põllumajandusministri käskkirjaga laboratooriumile järelevalve käigus võetud proovide analüüsimiseks antud volitus kehtib kuni Veterinaar- ja Toiduameti poolt uue volituse andmiseni või selle andmisest keeldumiseni, kuid mitte kauem kui 2008. aasta 1. jaanuarini.
1Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2009/39/EÜ eritoiduks ettenähtud toiduainete kohta (ELT L 124, 20.05.2009, lk 21–29);
komisjoni direktiiv 1999/21/EÜ meditsiiniliseks eriotstarbeks mõeldud dieettoitude kohta (EÜT L 91, 07.04.1999, lk 29–36), muudetud direktiividega 2006/82/EÜ (ELT L 362, 20.12.2006, lk 94–96) ja 2006/141/EÜ (ELT L 401, 30.12.2006, lk 1–33);
Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2002/46/EÜ toidulisandeid käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta (EÜT L 183, 12.07.2002, lk 51–57), muudetud direktiiviga 2006/37/EÜ (ELT L 94, 01.04.2006, lk 32–33) ja määrusega (EÜ) nr 1137/2008 (ELT L 311, 21.11.2008, lk 1–54);
nõukogu direktiiv 1989/396/EMÜ toidupartiide tähistamise ja märgistamise kohta (EÜT L 186, 30.06.1989, lk 21–22), muudetud direktiividega 1991/238/EÜ (EÜT L 107, 27.04.1991, lk 50) ja 92/11/EMÜ (EÜT L 65, 11.03.1992, lk 32);
Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2000/13/EÜ toidu märgistamist, esitlemist ja reklaami käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta (EÜT L 109, 06.05.2000, lk 29–42), muudetud direktiividega 2001/101/EÜ (EÜT L 310, 28.11.2001, lk 19–21), 2003/89/EÜ (ELT L 308, 25.11.2003, lk 15–18), 2006/107/EÜ (ELT L 363, 20.12.2006, lk 411–413), 2006/142/EÜ (ELT L 368, 23.12.2006, lk 110–111) ja 2007/68/EÜ (ELT L 310, 28.11.2007, lk 11–14) ning määrustega (EÜ) nr 1332/2008 (ELT L 354, 31.12.2008, lk 7–15), (EÜ) nr 1334/2008 (ELT L 354, 31.12.2008, lk 34–50) ja (EÜ) nr 596/2009 (ELT L 188, 18.07.2009, lk 14–92);
komisjoni direktiiv 2006/141/EÜ imiku piimasegude ja jätkupiimasegude kohta ning millega muudetakse direktiivi 1999/21/EÜ (ELT L 401, 30.12.2006, lk 1–33), muudetud määrusega (EÜ) nr 1243/2008 (ELT L 335, 13.12.2008, lk 25–27).


Põltsamaa valla ametiasutuse põhimäärus – Riigi Teataja
Põltsamaa valla ametiasutuse põhimäärus
Põltsamaa valla ametiasutuse põhimäärus - sisukord
§ 7 Ametiasutuse eelarve ja arvelduskonto
§ 18 Teenuskeskused
§ 24 Teenistusse võtmiseks esitatavad üldnõuded
§ 25 Nõuded ametnike haridusele, töökogemusele ja oskustele
§ 26 Palgakorraldus
§ 27 Hindamine
§ 28 Ametiasutuse finantseerimine
§ 29 Finantstegevus
§ 30 Vara kasutamine
7 HALLATAVAD ASUTUSED JA TEENISTUSLIK JÄRELEVALVE
§ 31 Hallatavad asutused
§ 32 Teenistuslik järelevalve
§ 33 Ametiasutuse tegevuse ümberkorraldamine või ümberkujundamine
§ 34 Ametiasutuse tegevuse lõpetamine
RT IV, 06.07.2018, 70
Vastu võetud 21.11.2017 nr 1
RT IV, 29.11.2017, 1
28.06.2018 RT IV, 06.07.2018, 20 09.07.2018
Määrus kehtestatakse kohaliku omavalitsuse korralduse seaduse § 22 lõike 1 punkti 34 ja avaliku teenistuse seaduse § 14 lõike 3 alusel.
Põltsamaa valla ametiasutuse põhimäärusega sätestatakse Põltsamaa Vallavalitsuse kui ametiasutuse (edaspidi ametiasutus) üldandmed, tegevusvaldkond ja ülesanded, juhtimine, struktuur ning teenistuskorraldus.
(1) Ametiasutus on Põltsamaa valla (edaspidi vald) asutus, kelle peamine ülesanne on teostada valla haldusterritooriumil avalikku võimu ja täita seaduste ning seaduste alusel antud õigusaktidega ametiasutuse pädevuses olevaid ülesandeid.
(2) Ametiasutuse ametlik nimi on Põltsamaa Vallavalitsus.
Ametiasutuse asukoht ja aadress on Lossi tn 9, Põltsamaa linn, 48104.
Ametiasutus on aruandekohustuslik Põltsamaa Vallavalitsuse kui valla täitevorgani ees (edaspidi vallavalitsus), kes suunab ja koordineerib ametiasutuse tegevust ja teostab õigusaktidega sätestatud korras asutuse üle teenistuslikku järelevalvet.
(1) Ametiasutuses on kasutusel neli väikese riigivapi kujutisega pitsatit ja valla vapi kujutisega pitsatid.
(2) Riigivapi kujutisega pitsat on sõõrikujuline 35 mm läbimõõduga pitsat, mille keskel on väikese riigivapi kujutis. Sõõri ülemisel äärel on sõnaühend „Põltsamaa vald“.
(3) Vallavapi kujutisega pitsat on sõõrikujuline 35 mm läbimõõduga pitsat, mille keskel on valla vapi kujutis ja sõõri ülemisel äärel on sõnaühend „Põltsamaa vald“.
§ 7. Ametiasutuse eelarve ja arvelduskonto
(2) Ametiasutusel on oma arvelduskonto. Ametiasutusel võib olla kasutusel mitu arvelduskontot.
Ametiasutuse hoonetele või hoonete juures olevatesse lipumastidesse heisatakse vastavalt Eesti lipu seadusele alaliselt Eesti riigilipp ja valla lipp.
(1) Ametiasutuse ülesanne on seadustes, Põltsamaa Vallavolikogu (edaspidi volikogu) ja vallavalitsuse õigusaktides sätestatud pädevuse piires korraldus-, arendus- ja planeerimistoimingute ning järelevalvetoimingute tegemine.
(2) Ametiasutus võib osutada tasulisi teenuseid.
2) volikogu ja vallavalitsuse asjaajamise korraldamine, omavalitsusorganite pädevusse kuuluvate õigus- ja haldusaktide, istungite, koosolekute ja nõupidamiste ettevalmistamine ning dokumentide vormistamine;
4) vallas täpne, õigeaegne ja õigusaktidele vastav asjaajamine;
6) ametiasutuse hallatavate asutuste (edaspidi hallatavad asutused) tegevuse korraldamine ning juhendamine.
(1) Ametiasutuse juht on vallavanem, kes korraldab ametiasutuse teenistust.
(3) Kui vallavanem ei saa ajutise töövõimetuse või muu takistuse tõttu ajutiselt oma ülesandeid täita, juhib ja korraldab ametiasutuse teenistust üldjuhul abivallavanem. Kui abivallavanem ei saa vallavanemat asendada, määrab vallavanem ametiasutuse juhi ülesandeid täitma ühe osakonna juhatajatest. Vallavanema asendajal on ametiasutuse juhina vallavanema õigused ja kohustused.
(2) Vallavanem korraldab ametiasutuse tegevust ametiasutuse pädevuses olevate ülesannete täitmisel, juhib ametiasutuse teenistust ning täidab ametiasutuse ametnike ja töötajate suhtes avaliku teenistuse seaduse alusel ametisse nimetamise õigust omava isiku ja töölepingu seaduse alusel tööandja ülesandeid.
(3) Vallavanema ülesanded:
1) korraldab ametiasutuse teenistuskohtade koosseisu ja struktuuri kinnitamise eelnõu koostamise ning esitab selle kehtestamiseks volikogule;
4) kinnitab ametnike ametijuhendid, nimetab ametnikud konkursi korras ametikohale ning sõlmib töötajatega töölepingud ja täidab teisi asutuse juhi või tööandja ülesandeid;
5) sõlmib ametiasutuse pädevusse kuuluvates ülesannetes valla nimel lepinguid või volitab selleks vajadusel teisi ametnikke, töötajaid või isikuid;
6) korraldab ametiasutuse eelarve eelnõu koostamist ja ametiasutuse eelarve täitmist;
7) kinnitab vallaeelarvest lähtuvalt ametiasutuse arved, väljaarvatud arved, milliste osas võib vallavanema poolsel kinnitamisel rakenduda toimingupiirang tulenevalt korruptsioonivastase seaduse §-st 11;
8) korraldab ametiasutuse valduses oleva vallavara valitsemise kooskõlas volikogu k ehtestatud vallavara valitsemise korra ja teiste õigusaktidega;
9) otsustab ametiasutuse ülesannete täitmiseks vajamineva vara hankimise või teenuste tellimise kooskõlas riigihangete seadusega;
10) moodustab vajadusel käskkirjaga nõuandva õigusega komisjone ja töörühmi ametiasutuse pädevuses olevate ülesannete täitmiseks, määrab nende ülesanded ja töökorra;
11) otsustab ametiasutuse pädevusse kuuluvaid küsimusi, kui nende otsustamine ei ole seaduse või seaduse alusel antud õigusaktidega pandud ametiasutuse ametnikele;
12) täidab muid ülesandeid, mis on talle pandud seaduste, nende alusel antud õigusaktide ning volikogu otsuste või vallavalitsuse korraldustega.
(4) Vallavanem annab volikogule ja vallavalitsusele aru ametiasutuse tegevusest ning vastutab seadustega, seaduste alusel antud riiklike ja valla õigusaktidega ametiasutuse pädevusse antud ülesannete täitmise eest.
Põhiülesannete täitmiseks on ametiasutuses spetsiifilisi ülesandeid täitvad osakonnad ja vahetult vallavanemale alluvad teenistuskohad, mis ei kuulu ühegi osakonna koosseisu.
(1) Ametiasutuses on kuus osakonda:
1) arengu- ja planeerimisosakond;
5) rahandusosakond;
(2) Arengu- ja planeerimisosakonna põhiülesanneteks on:
1) valla arendus- ja planeerimistegevuse korraldamine;
2) valla strateegiliste arengudokumentide, sh arengu- ja tegevuskavade koostamise ja ajakohastamise korraldamine;
3) keskkonnakaitse korraldamine;
4) arendusprojektide algatamine ja elluviimine;
5) hanketegevuse korraldamine;
6) infosüsteemide kasutamise korraldamine.
(3) Majandusosakonna põhiülesanneteks on:
1) vallas ehituse, ehitiste ja maakorraldusega seotud ülesannete täitmine;
2) heakorra ja jäätmemajanduse korraldamine;
3) tehnovõrkude, energeetika- ja muude rajatiste kasutamise korraldamine;
4) teehoiu ja liikluse korraldamine;
5) valla vara kasutamise korraldamine;
6) tuletõrje- ja päästeteenistuse ning kodanikukaitsealase tegevuse koordineerimine.
(4) Haridus- ja kultuuriosakonna põhiülesanneteks on:
1) haridus- ja kultuuritöö korraldamine;
2) spordi- ja noorsootöö korraldamine;
3) tervisedendusliku töö korraldamine;
4) kodanikualgatusliku tegevuse koordineerimine ja soodustamine;
5) koostöö korraldamine sõprusomavalitsustega.
(5) Sotsiaalosakonna põhiülesanneteks on:
1) sotsiaalhoolekande korraldamine;
2) lastekaitse korraldamine;
3) eestkosteasutuse ja eestkostja ülesannete täitmine.
(6) Rahandusosakonna põhiülesanneteks on:
1) valla eelarvestrateegia ja vallaeelarve eelnõu koostamine;
2) vallaeelarve täitmise korraldamine;
3) kõikide hallatavate asutuste raamatupidamine;
4) finantsmajanduse valdkonda kuuluvate strateegiliste dokumentide koostamine ning finantsmajanduslike küsimuste lahendamine.
(7) Vallakantselei põhiülesanneteks on:
1) volikogu ja valla valitsuse asjaajamise korraldamine;
2) õigusalane teenindamine;
3) rahvastikuregistri toimingute tegemine;
4) personalitöö korraldamine;
5) töökeskkonna korraldamine;
6) arhiivitöö korraldamine;
7) välissuhtlus.
(8) Teenuskeskuse teenistujad kuuluvad ametiasutuse osakondade koosseisu.
(1) Osakond on ametiasutuse struktuuriüksus, mille eesmärgiks on kindlaks määratud valdkonnas seadustega kohaliku omavalitsuse üksuse või ametiasutuse pädevusse antud ülesannete täitmine.
(2) Osakond juhindub oma tegevuses seadustest ja nende alusel antud õigusaktidest, sh volikogu ja vallavalitsuse õigusaktidest.
(3) Osakonda juhib osakonnajuhataja, vallakantseleid juhib vallasekretär.
(4) Osakonnale pandud ülesandeid täidavad vastavate osakondade teenistujad, kes vastavalt neile õigusaktide ja ametijuhenditega antud pädevusele:
1) valmistavad ette osakonna tegevusvaldkonnaga seonduvate õigus- ja haldusaktide eelnõud;
2) annavad haldusakte ning vastavad ametiasutuse nimel ametiasutusele saadetud kirjadele või koostavad kirjade kavandid;
3) esitavad andmeid riiklikesse ja valla registritesse või andmekogudesse ning väljastavad registritest teavet;
4) vaatavad läbi, teevad ettepanekuid ja annavad arvamusi riiklike õigusaktide eelnõude ning riiklike, maakondlike ja valdkondlike arengudokumentide kohta;
5) teevad riigihangete seadusest tulenevaid toiminguid;
6) täidavad haldusjärelevalve ning kohtuvälise menetleja ülesandeid;
§ 18. Teenuskeskused
(1) Ametiasutusel on üks teenuskeskus, Puurmani teenuskeskus, asukohaga Puurmani alevikus.
[RT IV, 06.07.2018, 20 - jõust. 09.07.2018]
(2) Teenuskeskuses:
1) tehakse rahvastikuregistri toiminguid;
2) võetakse vastu avaldusi ja muid dokumente;
3) nõustatakse kodanikke;
4) vahendatakse infot ametiasutusele;
5) täidetakse muid ametiasutuse antud ülesandeid.
(2) Teenistuskohad jagunevad ameti- ja töökohtadeks ning teenistuskohale nimetatud või tööle võetud isikud ametnikeks ja töötajateks.
(1) Ametnik on isik, kes täidab ametiasutuses avaliku võimu ülesandeid ning kellel on avaliku võimu ülesannete täitmiseks vallaga avalik-õiguslik teenistus- ja usaldussuhe.
(3) Ametniku teenistusülesanded määratakse ametijuhendis. Ametijuhend peab olema kehtestatud enne ametniku ametikohale asumist.
(1) Töötaja on isik, kes täidab ametiasutuses avaliku võimu teostamist toetavaid ülesandeid ning kellel on selliste ülesannete täitmiseks, mis ei ole seotud avaliku võimu teostamisega, vallaga eraõiguslik töösuhe.
(2) Töölepingu töötajaga sõlmib ja töösuhte lõpetab vallavanem.
1) kohustus anda kõigile ametiasutuse ametnikele ja töötajatele ning volikogu, vallavalitsuse ja nende komisjonide liikmetele juhiseid oma pädevuses olevates küsimustes;
2) õigus saada ametiasutuse teistelt ametnikelt ja töötajatelt ning hallatavate asutuste töötajatelt tööks vajalikku informatsiooni;
3) õigusteha vahetule juhile ja vallavanemale ettepanekuid töös tekkinud küsimuste lahendamiseks ning komisjonide ja töögruppide moodustamiseks;
4) õigus kaasata ametiasutuse teiste osakondade ametnikke ja töötajaid ning spetsialiste väljastpoolt ametiasutust oma töös tekkivate küsimuste lahendamisele.
§ 24. Teenistusse võtmiseks esitatavad üldnõuded
§ 25. Nõuded ametnike haridusele, töökogemusele ja oskustele
(1) Nõuded haridusele:
1) ametnikul peab olema vähemalt keskharidus ja sellele lisanduv eri-, kutse- või ametialane ettevalmistus;
2) juhi teenistuskohal oleval ametnikul peab olema kõrgharidus;
3) ametnik, kelle ametikohale on õigusaktiga sätestatud haridus- või pädevusnõue, peab vastama õigusaktis sätestatud nõuetele.
(2) J uhtide teenistusgruppi kuuluva ametikoha täitmisel tuleb võrdsete kandidaatide olemasolul eelistada erialase töökogemusega kandidaati.
(3) Teadmistele ja oskustele esitatavatele nõuetele vastamiseks peab ametnik:
1) tundma oma teenistusülesannetega seonduvaid õigusakte ning oskama neid rakendada;
2) tundma teabehaldusele kehtestatud reegleid ning neid teenistusülesannete täitmisel nõuetekohaselt täitma;
3) oskama koostada õigusakti eelnõusid ja haldusakte ning teadma ja järgima haldusmenetlusele kehtestatud reegleid;
4) oskama ja kasutama eesti keelt tasemel, mis on vajalik teenistuskohustuste või tööülesannete täitmiseks;
5) oskama arvutit kasutada tavakasutaja heal tasemel.
§ 26. Palgakorraldus
(1) Ametnikul on õigus saada palka vastavalt avaliku teenistuses seaduses ja töötajal saada töötasu vastavalt töölepingu seaduses sätestatule.
(2) Ametnikule palga ja töötajale töötasu määramine ja maksmine toimub vastavalt ametiasutuse palgajuhendile. Palgajuhendi kehtestab volikogu.
§ 27. Hindamine
§ 28. Ametiasutuse finantseerimine
§ 29. Finantstegevus
(2) Ametiasutuse kaudu on korraldatud kõikide hallatavate asutuste raamatupidamine.
§ 30. Vara kasutamine
7. peatükk HALLATAVAD ASUTUSED JA TEENISTUSLIK JÄRELEVALVE
§ 31. Hallatavad asutused
Vallas teenuste osutamiseks moodustatud asutused, mis ei teosta avalikku võimu, on hallatavad asutused.
§ 32. Teenistuslik järelevalve
(2) Hallatavate asutuste ja nende juhtide tegevuse seaduslikkuse ja otstarbekuse üle teostab kontrolli (teenistuslik järelevalve) vallavalitsus, kaasates selleks ametiasutuse.
(3) Teenistusliku järelevalve hallatavate asutuste ja nende juhtide tegevuse üle algatab vallavalitsus.
§ 33. Ametiasutuse tegevuse ümberkorraldamine või ümberkujundamine
Ametiasutuse ümberkorraldamise või ümberkujundamise otsustab volikogu.
§ 34. Ametiasutuse tegevuse lõpetamine
Ametiasutuse tegevuse lõpetamise otsustab volikogu.


PRIA - Toetused - - Vesiviljeluse innovatsiooniosaku toetus (EMKF meede 2.1.1.) 2019
Viimati muudetud: 04. november 2019
Euroopa Merendus- ja Kalandusfondi 2014-2020 (EMKF) meetme „Vesiviljeluse innovatsiooniosaku toetuse“ eesmärgiks on toetada tööhõive edendamist keskkonnasäästliku, ressursitõhusa, uuendusliku, konkurentsivõimelise ja teadmistel põhineva vesiviljeluse toetamise kaudu. Toetuse erieesmärk on tehnoloogilise arengu, innovatsiooni, sealhulgas energiatõhususe suurendamise ja teadmiste edasiandmise tõhustamise toetamine.
Toetust rahastatakse 75% ulatuses Euroopa Liidu eelarvest ja 25% on Eesti kaasrahastus. Meetme eelarve 2019. aastaks on 730 000 eurot.
Euroopa Merendus-ja Kalandusfondi 2014-2020 (EMKF) meetme "Vesiviljeluse innovatsiooniosaku toetuse“ eesmärgiks on võimaldada mikro-, väike- ja keskmise suurusega ettevõtjatel, kellel sageli napib ressurssi innovatsiooniks (nt. arendada välja või lasta turule uusi heade turuväljavaadetega vesiviljelusliike uute või oluliselt parendatud toodete ja varustuse, uute või parendatud protsesside ja tehnikate ning uute või parendatud juhtimis- ja korraldussüsteemide, sealhulgas töötlemise ja turundamise tasandil), ligipääsu ettevõttevälisele vastavale teadmisele.
Selle määruse raames võib teenuseid osutada Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 508/2014 artikli 26 lõikes 2 nimetatud asutus (edaspidi teadus- ja arendusasutus teadus- ja arendustegevuse korraldamise seaduse § 3 tähenduses). Toetust saab kasutada selliste tegevuste rahastamiseks, mis viiakse ellu avalikes teadus- ja arendusasutustes ning positiivselt evalveeritud eraõiguslikes teadus- ja arendusasutustes. Teadus- ja arendusasutuseks võivad olla ülikoolid, kõrgkoolid, rakenduskõrgkoolid, tehnoloogia arenduskeskused nii Eestis kui ka teistes Euroopa Liidu (edaspidi ka EL) liikmesriikides. Samuti on võimalik koostöö eespool nimetatud asutuste ning muude riikide teadus- ja arendusasutuste vahel. Toetusskeemi eesmärk on edendada tihedamat koostööd väike- ja keskmise suurusega ettevõtja (VKEde) ning teadus- ja arendusasutuste vahel.
PRIA võtab taotlusi vastu alates 27. novembrist 2019 kuni 4. detsembrini 2019. Eeltäitmine toimub 22. novembrist 2019 kuni 26. novembrini 2019.
Juhend vesiviljeluse innovatsiooniosaku toetuse esitamiseks e-PRIAs on leitav toetustaotluse esitamise abimaterjalide alt.
Vajadusel saab e-PRIA kasutamisel abi investeeringutoetuste infotelefonil 737 7678, e-posti aadressil info@pria.ee. Maakondlikes teenindusbüroodes on kohapeal olemas kliendiarvutid, mille kasutamiseks on võimalik endale sobiv aeg broneerida siin.
Tagasi algusesse
Toetust võib taotleda mikro-, väike- või keskmise suurusega ettevõtja Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 1303/2013 artikli 2 punkti 28 tähenduses, kes tegeleb majandustegevusega vesiviljelustoodete tootmise tegevusalal (edaspidi taotleja).
tegevuse eelarve võib kuni 15 protsendi ulatuses abikõlblike kulude eelarvest sisaldada kulusid, mille kasutusotstarve ei ole üksikasjalikult ja selgelt kirjeldatud. Seda eelarve osa võib kasutada selliste tegevuse eesmärgi saavutamiseks vajalike abikõlblike kulude tegemiseks, mida ei olnud võimalik toetuse taotlemisel ette näha;
kui toetatava tegevuse raames kavandatava töö või teenuse või soetatava vara käibemaksuta maksumus ületab 5000 eurot, küsib taotleja üksteisest sõltumatute ettevõtjate käest vähemalt kolm võrreldavat hinnapakkumust koos tehniliste tingimuste loeteluga, mis osutavad tehnilisele spetsifikatsioonile;
Siinne loetletu nõuetest taotleja ja taotluse kohta ei ole ammendav, täpsete tingimuste osas palume tutvuda meetme määruses tooduga.
Abikõlblikud on § 2 lõikes 1 nimetatud tegevuse elluviimiseks vajalikud, mõistlikud ja majanduslikult otstarbekad ning kooskõlas Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 1303/2013 artikliga 65 tehtud järgmised kulud:
tellitava töö või teenuse kulu;
patendi ja litsentsi ostmise kulu;
vahendi ja seadme ostmise, liisimise, rentimise või paigaldamise kulu;
tegevuse elluviimisega seotud töölepingu järgne töötasu või töötaja lisatasu proportsionaalselt tegevuse elluviimise heaks töötatud ajaga ja sellelt tasult arvestatud maksud;
füüsilise isikuga sõlmitud töövõtu- või käsunduslepingu alusel makstav tasu ja sellelt tasult arvestatud maksud;
toetuse saaja koolitusel, seminaril, konverentsil või muul üritusel osalemise kulu;
toetuse saaja lähetuskulu;
toetuse objekti tähistamise ja Euroopa Liidu osalusele viitamise kulu.
Taotleja peab taotlemisel silmas pidama, et määruse § 4 lg 1 punktides 2-8 nimetatud kulude osakaal ei tohi ületada 25 % tegevuse abikõlblikest kuludest.
Mitteabikõlblikud kulud on välja toodud määruse § 5, milleks on:
Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 1303/2013 artikli 69 lõigetes 2 ja 3 nimetatud kulud samades lõigetes sätestatud tingimustel;
Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 508/2014 artiklis 11 nimetatud tegevuste elluviimisega seotud kulud;
tulumaksuseaduse § 8 tähenduses seotud isikute vahel sõlmitud tehinguga kaasnev kulu;
kulu, mis on tehtud enne PRIAle taotluse esitamist;
kasutatud seadme ostmise, kapitalirendi ja paigaldamise kulu;
sularahas tehtud kulutus, teenustasu pangatoimingu eest, intress, tagatismakse;
õigusabi- ja raamatupidamisteenuse kulu;
riigilõiv, tollimaks ja erisoodustusmaks;
maa ja olemasoleva hoone ostmise ning üürimise kulu;
toreduslikud kulutused tsiviilseadustiku üldosa seaduse § 63 tähenduses ja muu majanduslikult ebaotstarbekas kulu;
rahatrahv, rahaline karistus, kohustuse täitmata jätmise korral makstav leppetrahv ja viivis;
kohtumenetluse kulu.
Omafinantseeringu minimaalne määr on 50% abikõlblike kulude maksumusest.
Toetuse maksimaalne suurus on 50 000 eurot taotluse kohta.
PRIA moodustab taotluse hindamiseks hindamiskomisjoni, kes hindab nõuetekohaseid taotlusi hindamisskaalal null kuni kaks hindepunkti, võttes aluseks järgmised hindamiskriteeriumid ja nende osakaalud koondhindes:
1) tegevuse mõju meetme eesmärkide saavutamisele, mille puhul hinnatakse tegevuse innovaatilisust ettevõtte tasandil – 40 % koondhindest;
2) tegevuse põhjendatus, mille puhul hinnatakse, kas tegevuse eesmärk on põhjendatud, kas tegevus võimaldab saavutada kavandatud tulemused ning kas ajakava on realistlik – 30 % koondhindest;
3) tegevuse kulutõhusus, mille puhul hinnatakse, kas tegevuse eelarve on selge ja mõistlik – 20 % koondhindest;
4) taotleja suutlikkus tegevus ellu viia, mille puhul hinnatakse taotleja võimekust tegevuse elluviimiseks – 10 % koondhindest.
Taotlus vastab hindamiskriteeriumite miinimumnõuetele, kui see on iga hindamiskriteeriumi eest saanud ühe hindepunkti.
Toetatav tegevus peab olema ellu viidud ja maksetaotlus peab olema esitatud kahe kalendriaasta jooksul arvates taotluse rahuldamise otsuse tegemisest.
Toetuse saaja esitab maksetaotluse vähemalt kord aasta jooksul arvates taotluse rahuldamise otsuse tegemisest, kuid mitte rohkem kui neli korda aastas.
PRIA teeb toetuse maksmise või toetuse maksmisest keeldumise otsuse 35 tööpäeva jooksul arvates lõikes 4 nimetatud nõuetekohase maksetaotluse saamisest.
Lisainfot saab PRIA infotelefonil 737 7678, e-post info@pria.ee.
e-PRIA juhend(2.26 MB)


Õiguse vastu ei saa ükski - Allikaviiteid ja märkusi
Vt aegumatuskonventsiooni art. IV, genotsiidivastase konventsiooni art. V, diskrimineerimisvastase konventsiooni artiklid 2.1.c ja 4, apartheidivastase konventsiooni artiklid I.2 ja IV, Genfi I konventsiooni art. 49, Genfi II konventsiooni art. 50, Genfi III konventsiooni art. 129, Genfi IV konventsiooni art. 146 ning Genfi I protokolli art. 80, 84, 85.1 ja 86.1.
Viites 368 osundatud seadus.
Nii ütleb eelmises viites osundatud seaduse §1.
Sama seaduse §2 punkt 1.
Pikamäe, Priit. Rahvusvaheliste lepingute rakendamisest Eesti õigussüsteemis. Ajakiri “Juridica” 1995, nr 8, lk 343–344.
PS §-id 3 ja 123 lg 2.
P. Pikamäe artikkel, lk 344.
Selle seaduse §1.
Riigi Teataja seadus RT I 1993, 20, 352, §6 lg 2.
Nende loetelu vt viites 389, lisaks ka Genfi I protokolli art. 83 ja 84.
PS §3 lg 2.
Viites 365 osundatud konventsioon, art. 26 ja 27.
PS §149.
Viites 368 osundatud seadusega kriminaalkoodeksisse lisatud uue 1. peatüki §611. Peatükk sisaldab peale selle veel kolm sõjakuritegude paragrahvi.
Viites 259 osundatud konventsioon, art. II punktid c ja d.
Viites 335 osundatud apartheidivastase konventsiooni art. II punkt a.
P. van Dijk, G. J. H. van Hoof. Theory and Practice of the European Convention on Human Rights. Deventer–Boston, Kluwer Law & Taxation Publishers, 1990, lk 226–241.
Aegumatuskonventsiooni art. I(b).
Apartheidivastase konventsiooni art. II punktid c ja f.
H. Lindmäe, viites 153 osundatud artikli lk 430 ja viide 1.
Sama artikkel, lk 431–432.
Vt Genfi konventsioonides “igal ajal ja kus tahes” karistatavad sõjakuriteod.
Õispuu, Leo. Repressioonidest ja nende tagajärgedest. Ajaleht “Memento” 1996, nr 2 (märts–aprill), lk 2.
H. Lindmäe, viites 153 osundatud artikkel, lk 432.
V. Niitsoo, viites 239 osundatud uurimused.
Sarv, Enn. Kitsed kärneriks. Vastus ülemkohtuniku enesekaitsele. Ajaleht “Eesti Aeg” 1992, 26. juunil, lk 6. Vt ka artiklis viidatud varasemaid kirjutisi ning viites 296 osundatud J. Kirikali kirjutist.
Apartheidivastase konventsiooni II artikli punkt a–ii.
Apartheidivastase konventsiooni II artikli punkt d.
EV ÜNP seadlus 16. oktoobrist, RT 1990, 15, 163.
Apartheidivastase konventsiooni II artikli punkt c.
Vt viide 368.
Genfi IV konventsiooni art. 6 ning I protokolli art. 1.4 ja 3(b).
PS sissejuhatuse lg 2 ja §1 lg 2. Vt ka eespool osad 3.4 ja 3.5.
Genfi I konventsiooni art. 49, II konventsiooni art. 50, III konventsiooni art. 129, IV konventsiooni art. 146 ja Genfi I protokolli art. 80.
H. Lindmäe, viites 153 osundatud käsitlus, lk 430–432.
Genfi IV konventsiooni art. 147 ja 3.1, punktid a, b, c, d ning Genfi I protokolli art. 11, 85.1, 85.4 ja 85.5.
Genfi IV konventsiooni art. 49, lg 6.
Genfi esimese protokolli art. 85.4 punkt a.
RT 1990, 16, 179: ÜNP seadlus linnavolikogu otsuste tühistamiseks.
Genfi III konventsiooni art. 13 ja 130 ja I protokolli art. 11.
Genfi esimese protokolli art. 85.3(e) ja 85.4(b–c).
Genfi III konventsiooni art. 13.
Genfi konventsioonidele ühise art. 2 teine lõik ning Genfi esimese protokolli art. 1.3 ja 1.4.
Viites 10 osundatud resolutsiooni art. 7.
H. Lindmäe, viites 153 osundatud käsitlus, lk 432.
Genfi esimese lisaprotokolli art. 85.4 punkt c.
Viites 130 osundatud allikas, art. 56.
Kriminaalkoodeks (tervikvaike). RT I 1997, 21/22, 353: §36–§39.
Kriminaalkoodeksi §38 pp. 4, 2 ja 3.
Viites 350 osundatud resolutsioon nr 3074, §2 ja §4.
Kriminaalkoodeks, §37.
Kriminaalkoodeks, §14.
Kriminaalkoodeks, §39, §47, §55.
Jälitustegevuse seaduse, kriminaalkoodeksi ja kriminaalmenetluse koodeksi muutmise ja täiendamise seadus, RT I 1995, 15, 173: §4.
A. Krikmann ja I. Sarv /toimetajad/. Eesti vanasõnad III. Tallinn, “Eesti Raamat”, 1985, vanasõna nr 14591.
D. S. Ahlander, viites 286 osundatud teos, lk 78–79, 75, 157.
D. S. Ahlander, lk 79.
V. Niitsoo, viites 239 osundatud 1992. aasta artikkel.
T. Kelam, viites 45 osundatud artikkel ja selle lisad.
S. Kiin, R. Ruutsoo ja A. Tarand, viites 291 osundatud raamat.
Vahtre, Lauri. Vabanemine. Eesti 1987–1992. Tallinn, IM Meedia, 1996. – Sellele põhjalikule ülevaatele lisaks vt A. Terrase ja D. S. Ahlanderi teosed, millele osundati viidetes 285 ja 286. – Vt ka rmt: Eesti poliitilise mõtte ajaloost. Valitud artiklid 1987–1991. Tallinn, Jaan Tõnissoni Instituudi Kirjastus, 1992.
Kõigi dokumentide vaikeid vt ajaleht “Noorte Hääl” 19. novembrist 1988.
Sarv, Enn. Ühest unustatud kokkuleppest. “Eesti Ekspress” 5. aprillil 1991, lk 8.
Teder, Indrek. Liidulepingu võimatus. Vt rmt: Eesti poliitilise mõtte ajaloost. Valitud artiklid 1987–1991. Tallinn, Jaan Tõnissoni Instituudi kirjastus, 1992, lk 35–36. /Äratrükk väljaandest “Muinsuskaitse Seltsi Sõnumid” 1988, nr 3./
L. Vahtre, viites 489 osundatud raamat, lk 73.
Haug, Toomas. Viis aastat tagasi astus kokku Eesti Kongress. /Intervjuu T. Kelamiga/. Ajaleht “Rahva Hääl” 20. märtsil 1995.
Kelam, Tunne ja Laar, Mart. Kodanike komiteedest. Viites 140 osundatud Kääriku metsaülikooli etteastete kogumik, lk 122–130.
Nende ja edaspidi mainitute EK dokumentide vaikeid: “Päevaleht” 1990, 13. märtsil.
D. S. Ahlander, lk 52 ja 76.
ENSV ÜN ja Valitsuse Teataja 1990, 12, 180.
“Päevaleht” 13. märtsil 1990, lk 3.
Otsus Eesti Vabariigi ja NSVLiidu suhete kohta, RT 1990, 5, 64.
ENSV ÜN ja Valitsuse Teataja 1990, 12, 179, ning 1990, 15, 248.
D. S. Ahlanderi teos, lk 92–94.
Savisaar, Edgar. Kõne Eesti NSV Ülemnõukogu XII koosseisu I istungjärgul 3. aprillil 1990. a. Kogumikus: Edgar Savisaar. Kõned. Tallinn, “Olion”, 1990, lk 53–56, eriti 55–56.
D. S. Ahlander, lk 132.
D. S. Ahlanderi teos, lk 94–99 (eriti lk 95) ja 132–133.
Savisaar, Edgar. Määrav on rahva tahe. Eestimaa Rahvarinde Eestseisuse liikme Edgar Savisaare kõne Eesti Vabariigist (Eesti raadios 16. sept. 1989. a). vaike nädalalehes “Reede” 1989, 22. septembril, lk 2.
Koolmeister, Indrek. Eesti Vabariigist ja tema kodanikest. “Edasi” 1989, 12. juuli. Artikli taastrükk: Eesti poliitilise mõtte ajaloost. Valitud artiklid 1987–1991. Tallinn, Jaan Tõnissoni Instituudi kirjastus, 1992, lk 51–53.
D. S. Ahlanderi teos, lk 217–218.
Afanasjev, Juri. Venemaa mittekaasaegne kaasaeg. “Päevaleht” 1993, 18. märts. /Lühendatud tõlge ajalehes “Rossija” ilmunud pikemast artiklist/.
D. S. Ahlanderi teos, lk 208–209, 13–14.
ENSV ÜN ja Valitsuse Teataja 1990, 14, 239.
L. Vahtre, viites 489 osundatud raamat, lk 80–81.
D. S. Ahlander, lk 104.
Raidla, Jüri. Teel kriisist õigusriiki. Ajakiri “Eesti jurist” 1990, nr 3, lk 182–186.
ENSV ÜN ja Valitsuse Teataja 1990, 15, 247.
Vt viidetes 296 ja 454 osundatud poleemikat “Eesti Aja” veergudel.
L. Vahtre raamat, lk 81–82.
Vt eespool viited 173 ja 174.
D. S. Ahlander, lk 198.
L. Vahtre raamat, lk 79 ja 95–100.
L. Vahtre raamat, lk 101–102.
RT 1991, 25, 312.
Aun, Karl. EK ja EV tunnustamine. “Edasi” 1990, 18. märtsil.
L. Vahtre raamat, lk 110–111.
Otsus “Kodakondsuse seaduse rakendamise kohta”: RT 1992, 7, 109.
L. Vahtre raamat, lk 108–127.
RT 1992, 40, 533.
Sarv, Enn. Fundamentalistlik tee uue põhiseaduseni. Nädalaleht “Eesti Aeg” 1992, 12. veebruaril, lk 3.
Maruste, Rait. Kuidas ikkagi taastada Eesti Vabariik? “Edasi” 1990, 7. märts.
A. Uustal, viites 5 osundatud teos, lk 97–99, eriti lk 99.
/Meri, Lennart./ Eesti Vabariigi 78. aastapäeva kõne. “Kadrioru Teataja” 1996, aprill, lk 11.
Mark, Aksel. Aasta–aastalt. Rmt: Pool sajandit eestlust paguluses. Stokholm, “Teataja”, 1994, lk 7–104.
Parming, Tõnu. Eesti, pagulas-Eesti ja Eesti Vabariigi taasiseseisvumine. Rmt: Eesti Üliõpilaste Selts 1870–1995. Album XVII. Tartu, EÜSi Kirjastus, 1996, lk 89–123.
Goble, Paul A., USA mittetunnustuspoliitika tulemid. “Eesti Päevaleht” 1997, 9.–11. jaanuar, osa III. Vt ka D. S. Ahlander, lk 237.
D. S. Ahlanderi teos, lk 94–95, 104, 133, 156, 204–205, 222–224.
Sealsamas, lk 220–221.
vaike ajalehes “Postimees” 1996, 11. juulil, ja kommentaar sealsamas, 9. juulil.
Viites 365 osundatud Viini konventsioon, art. 42.2.
P. A. Goble, viites 534 osundatud artikkel, osa III.
Tali, Peeter. Riik kasvab välja inimese armastusest. Eesti Vabariigi president Lennart Meri aastapäevaintervjuu Rahva Häälele. Ajaleht “Rahva Hääl” 1995, 27. veebruar.
Viites 45 osundatud T. Kelami artikkel ja eriti sellele lisatud dokumendid, ning viites 46 osundatud pressiteade R. Reagani avaldusega.
Eesti välisministeeriumist saadud andmed.
Viites 537 osundatud B. Jeltsini kiri.
L. Vahtre viites 489 osundatud teos, lk 92.
B. Meissner, viites 34 osundatud artikkel, lk 1360. – 1990. aasta 30. märtsi ja 7. augusti otsuste tunnustamisele kui Eesti riikliku järjepidevuse ja Tartu rahulepingu juriidilisele tunnustamisele Venemaa poolt on varem tähelepanu juhtinud ka Udo Helme: vt tema artiklid “Hommikulehes” 1993, 25. märtsil ja 8. aprillil.
Viites 365 osundatud Viini konventsioon, art. 31.2.
Migranjan, Andranik. Venemaa ja lähivälismaa: kogu endise NSV Liidu territoorium on Venemaa huvisfäär. Osad 1–10. Ajaleht “Rahva Hääl” 26. jaan. 1994 – 5. veebr. 1994. Artikli venekeelne algvariant: “Nezavissimaja Gazeta” (Moskva) 12. ja 18. jaan. 1994. Lühiülevaade Eestit puudutavatest osadest: nädalaleht “Eesti Aeg” 26. jaan. 1994.
Eesti välisministeeriumist saadud informatsioon.
RT II 1995, 46, 203.
Lepinguõiguse Viini konventsiooni art. 24.3 ja art. 42.1.
RT II 1995, 46, 204.
“Eesti Päevaleht” 1997, 26. mail: refereering “Primakov pidas loengu Eestist”.
Vene ja “lähivälismaa” suhete käsitlused ajakirjas “Diplomatišeski Vestnik” 1992, nr 21–22.
A. Migranjan, viites 547 osundatud tõlke osa nr 10.
Sealsamas, osad 5–7.
Sidorova, Galina. Mida Venemaa peab lähivälismaal tegema? Avalik kiri Andranik Migranjanile. Ajaleht “Rahva Hääl” 6. veebr. 1994. Kirja venekeelne algvariant vt “Nezavissimaja Gazeta” (Moskva) 19. jaan. 1994.
Hitleri–Stalini esimese pakti ja selle salajase lisaprotokolli vaikeid vt teoses: Molotovi–Ribbentropi paktist baaside lepinguni: Dokumente ja materjale. Tallinn, “Perioodika”, 1989, lk 92–93, ning teise pakti ja selle salajaste lisaprotokollide vaikeid sealsamas, lk 105–107.
Viites 34 osundatud B. Meissneri artikkel, lk 1375–1377.
Sealsamas, lk 1371 ja 1375.
Sealsamas, lk 1359–1378.
Jurovitski, Vladimir. Etnokraatlikud riigid on õigusvastased. Õigusjärgluse legitiimsusest endise NSVLiidu territooriumil. /Tõlge “Literaturnaja Gazeta” artiklist 26.07.96 ja H.-J. Uibopuu kommentaar/. “Kadrioru Teataja” V, juuli–september 1996, lk 20–23.
B. Meissneri artikli lk 1371 ja eriti seal antud viide 12.
Vabariigi President lükkas ümber Jeltsini pressiesindaja süüdistused. Pressiteade 12. septembril 1996. “Kadrioru Teataja” V, juuli–september 1996, lk 20.
PS §8.
Otsus “Kodakondsuse seaduse rakendamise kohta”: Riigi Teataja 1992, 7, 109.
PS §6.
Vt PS §162–§166.
L. Vahtre, viites 489 osundatud teos, lk 124–125.
Vt viites 300 osundatud vaikeid.
Drzemczewski, Dr Andrew. The position of aliens in relation to the European Convention on Human Rights. – Human rights files, No. 8. Council of Europe Press, 1993, lk 8–9.
Sealsamas, lk 7–8.
Yli-Vakkuri, Laura. Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsioon: selle kohaldamise õiguslikke aspekte. Tallinnas 30.–31. mail toimunud seminari “Inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooni õiguslikest tagajärgedest” ettekannete kogumik. Tallinn, EV Välisministeerium, 1996, lk 11–29.
A. Drzemczewski, viites 570 osundatud artikkel, lk 14–21.
Pagulaste konventsiooni vaike vt kogumikus Human Rights. A Compilation of International Instruments, Volume I (Second Part). New York, United Nations, 1993, lk 634–650. Protokolli vaike vt sealsamas, lk 651–654. Venekeelsed vaikeid vt viites 292 osundatud kogumiku lk 335–358.
Eurokonventsiooni täiendprotokollid nr 4 ja 7: vt viites 300 osundatud vaikeid.
A. Drzemczewski, viites 570 osundatud artikkel, lk 19 ja 24–26.
Vt ka: Madureira, Joao. Aliens’ admission to and departure from national territory: Case–law of the organs of the European Convention on Human Rights and the European Social Charter. Strasbourg, Colloquy “Human Rights without Frontiers”, 1989, lk 43.
A. Drzemczewski, lk 25.
Sealsamas, lk 21–22 ja 25.
Sealsamas, lk 22–24.
Sealsamas, lk 10; Eurokonventsiooni sellekohane art. 5.1-f on eesti keelde tõlgitud ebatäpselt.
A. Drzemczewski, lk 9.
Vt viited 284 ja 292.
Üldkommentaar 15(27) vt rmt: Manual on Human Rights Reporting. New York, United Nations, 1991, lk 84–85, 99 ja 100. Üldkommentaari 18(37) vaike leidub sealsamas lk 117–119.
PS §48 ja §42.
President Lennart Meri kõne ÜRO Peaassamblee 48. istungjärgul 30. septembril 1993. Ajaleht “Rahva Hääl” 1993, 2. oktoobril.
Viites 170 osundatud Välismaalaste seadus, §21.
Välismaalaste seadus, §9.
Välismaalaste seadus, §12(4) ja §14(2).
Juulilepete vaikeid vt RT II 1995, 46, 203.
Eelmises viites osundatud Kokkulepe Vene Föderatsiooni relvajõudude pensionäride sotsiaalsete tagatiste küsimustes Eesti Vabariigi territooriumil, art. 2 p.1.
Sellekohane statistika vt “Postimees” 1996, 2. nov.
Välisriigi relvajõududes kaadrisõjaväelasena teeninud välismaalastele ja nende perekonnaliikmetele elamislubade andmise ja pikendamise korra kinnitamine: RT I 1996, 34, 693.
“Postimees” 1996, 28. dets.
Nutt, Mart. Välismaalased meil ja mujal. Nädalaleht “Eesti Aeg” 1993, 16. juuni, lk 7.
Der Neue Brockhaus (in fünf Bänden). Wiesbaden, F. A. Brockhaus, 1960, k. 5, lk 398 (märksõna “Vertriebene”).
Bruk, Solomon Iljitš. Nasselenije mira. Etnodemografitšeski spravotšnik. Moskva, “Nauka”, 1986, lk 46.
Teadaanne kolme riigi Berliini konverentsist. Rmt: Teheran, Jalta, Potsdam: dokumentide kogumik. Tallinn, “Eesti Raamat”, 1975, lk 356.
Sama kogumik, lk 270–271.
IHF annual report 1995: sealne viide nr 115, lk 71.
Vt viide 12.
Convention on the Reduction of Statelessness, vt viites 574 osundatud kogumiku lk 612–620. Venekeelne vaike: vt viites 292 osundatud kogumiku lk 310–320.
1995. aastal kehtestatud uue kodakondsusseaduse ilmumisandmed vt viide 169.
Sama seaduse §6–§9, §11 ja §34.
Sama seaduse §19.
Kodakondsuse seaduse §5.
Kodakondsuse seaduse §29.
Sama seaduse §28.
Sama seaduse §21.
Convention relating to the status of stateless persons. – Selle vaike leidub viites 574 osundatud kogumikus, lk 621–633. Venekeelne vaike vt viites 292 osundatud kogumiku lk 320–335.
Ajakiri “Pravozaštšitnik” 1995, nr 2, lk 60–61: Vene Föderatsiooni esindaja sõnavõtust ÜRO inimõiguste komisjoni 51. istungil 10. veebr. 1995.
Leping 12. jaanuarist 1991, vaike vt RT 1991,2,19.
Viites 613 osundatud dokumendis.
Viites 284 osundatud dokument.
Selle vaike vt Manual on Human Rights Reporting. New York, United Nations, 1991, lk 114–116.
Selle inglis- ja eestikeelne vaike: Haruoja, Merle /koostaja/. Lapse õiguste konventsioon. Tallinn, Inimõiguste Instituut, 1994.
Kodakondsusseaduse paragrahvid 6, 13, 14, 31, 16 ja 21.
Hofmann, Rainer. Minderheitenschutz in Europa. Völker- und staatsrechtliche Lage im Überblick. Berlin, Gebr. Mann Verlag, 1995, lk 20–21, 24 ja 14.
R. Hofmann, eelmises viites osundatud raamat, lk 21.
Sealsamas, art. 27 käsitlus lk 19–23.
Viites 612 osundatud dokumendi art. 32.
Näiteks viites 613 osundatud dokumendis.
PS paragrahvid 9, 12, 37, 40 ja 49–52.
Lähemalt vt R. Hofmanni raamat, lk 221–226 (resolutsiooni ja selle lisa vaike) ja lk 23–31 (seletused).
Sealsamas, lk 14.
Ratifitseerimise seadus ning raamkonventsiooni eesti- ja ingliskeelne vaike vt RT II 1996, 40, 154.
Kavandi täielik vaike on toodud viites 620 osundatud R. Hofmanni raamatu lisana lk 257–260 ja mõistemääratlus on selle art. 1. Vt ka kommentaare sama teose lk 45–46 ja 51–52.
R. Hofmanni raamat, lk 200–203.
Selle kohta vt ka R. Hofmanni raamatu lk 51.
Vt viide 629 ja R. Hofmanni kommentaar tema raamatus lk 52–53.
RT I 1993, 71, 1001.
R. Hofmanni raamat, lk 86.
Mihhailov, Dmitri. Vene küsimus ja Eesti rahvusriik. Ajakiri “Vikerkaar” 1995, 9–10, lk 176–184.
D. Mihhailov, eelmises viites osundatud artikkel, lk 178–179.
Järve, Priit. Presidendi Rahvusvähemuste Ümarlaua töömailt. “Kadrioru Teataja” 1996, aprill, lk 31–32.
Intervjuu kodakondsus- ja migratsiooniameti peadirektori Andres Kollistiga, ajaleht “Postimees” 1996, 2. august.
Tiit, Ene. Eesti Vabariigi rahvastiku rahvuslik koosseis ja selle muutumine. Ajaleht “Postimees” 1993, 23. veebruaril.
Ajaleht “Postimees” 1995, 30. okt.
D. Mihhailov, viites 635 osundatud artikkel, lk 176 ja 177.
“Eesti Päevaleht” 1997, 9. jaanuar, annab küll arvu 88 tuhat, kuid neist on üle 25 tuhande eesti rahvusest: vt “Eesti Päevaleht” 1996, 20. veebruar.
“Eesti Päevaleht” 1997, 14. jaanuar.
“Eesti Päevaleht” 1997, 29. jaanuar: lühiteade Vene välisministeeriumi konsulaarosakonna ülema Vassili Vinogradovi avaldusega.
Viites 601 osundatud raport, lk 71.
L. Vahtre, viites 489 osundatud teos, lk 49–51, 53, 59, 62–63, 67, 74, 81, 88, 90–93, 97, 99–101, 103–104.
Hääletustulemused vt RT 1991, 8, 127.
Viites 494 osundatud T. Haugi intervjuu T. Kelamiga.
D. S. Ahlander, viites 286 osundatud teos, eriti lk 55, 180, 185, 198, 233.
Zonov, Sergei, artikkel “Postimehes” 1995, 17. nov.
Vetter, Reinhold. Majandusreformi käigus ei tehta kompromisse. Lennart Meri intervjuu ajalehele Handelsblatt. “Kadrioru Teataja” 1996, veebruar, lk 20–21. /Tõlge mainitud ajalehes 07.12.1995 ilmunud vaikeist./
E. Tiit, viites 640 osundatud artikkel.
Vt ka D. Mihhailov, viites 635 osundatud artikkel, lk 176.
Ukraina kiidab Eesti vähemustepoliitikat. /Intervjuu Eesti suursaadikuga Kiievis./ “Eesti Päevaleht” 1997, 7. veebr.
D. Mihhailov, viites 635 osundatud artikkel, lk 178–179.
Mehhanismi iseloomustus vt F. Benoit-Rohmeri ja H. Hardemani viites 320 osundatud teose lk 6–9.
R. Hofmanni viites 620 osundatud raamat, lk 37.
Sealsamas, lk 38. Vt ka F. Benoit-Rohmer ja H. Hardeman, lk 9–10.
R. Hofmann, lk 13.
F. Benoit-Rohmer ja H. Hardeman, lk 11–12.
Sealsamas, lk 12–16.
Otsuse vaike: vt “Sõnumileht” 1995, 17. november.
The Council of Europe and the protection of human rights. Strasbourg, Information Centre of the Council of Europe, 1992, lk 19.
PS sissejuhatusest.
F. Benoit-Rohmeri ja H. Hardemani viites 320 osundatud teos, lk 25–33.
Sealsamas, lk 33–37.
R. Hofmanni raamat, lk 34 ja 37.
Sealsamas, lk 63.
F. Benoit-Rohmer ja H. Hardeman, lk 33.
Sealsamas, lk 35–36 ja 50, ning R. Hofmanni raamatu lk 29–30.
Osa sellekohased vaikee on esitatud viites 45 osundatud T. Kelami artikli lisadena.
F. Benoit-Rohmer ja H. Hardeman, lk 37.
R. Hofmann, lk 197.
Rosas, Allan. Osobennosti položenija v Baltiiskihh respublikahh. Ajakiri “Pravozaštšitnik” 1995, nr 2, lk 58–60.
Sealsamas. Vt ka R. Hofmann, lk 14 ja 191.
R. Hofmann, lk 55.
S. I. Bruk, viites 598 osundatud teatmiku lk 48–49.
Viites 676 osundatud A. Rosase artikkel, lk 59.
Konventsiooni ingliskeelne vaike vt viites 574 osundatud kogumiku lk 550–585.
/Meri, Lennart./ Vabariigi Presidendi kõne Põhja-Atlandi Nõukogus. Brüssel, 27. märts 1996. “Kadrioru Teataja” 1996, aprill, lk 21
Helk, Vello. Eesti ajalugu on mitmetahuline. Ajakiri “Looming” 1996, 2, lk 237.
D. S. Ahlander, viites 286 osundatud teos, lk 157, 128 ja 134.
P. A. Goble, viites 534 osundatud artikkel, osa I.
D. S. Ahlanderi teose lk 175–176.
Kelam, Tunne. Eesti mineviku ja tuleviku murdejoonel. Ajakiri “Looming” 1994, 7, lk 969.
Viites 682 osundatud L. Mere kõne, lk 21 ja 19. Vt ka: Vabariigi Presidendi kõne Europarlamendi välis- ja julgeolekupoliitika komisjonis 26. märtsil 1996. “Kadrioru Teataja” 1996, aprill, lk 16. Neid probleeme valgustas ka T. Kelam 8. märtsil 1994 “Rahva Häälele” antud intervjuus.
Viites 620 osundatud R. Hofmanni raamat, sealne viide 1 leheküljel 13.
Vt viited 593 ja 595.
Laar, Mart. Suhteid parandab selge poliitika. “Eesti Päevaleht” 1996, 8. august.
/Meri, Lennart./ Kõne Strateegiliste ja Rahvusvaheliste Uuringute Instituudis Washingtonis 27. juunil 1996. “Kadrioru Teataja” IV, 1996, lk 16. Täpne tsitaat Al Gore’i kõnest vt L. Meri, viites 4 osundatud aulaloeng, lk 16.
L. Meri, viites 682 osundatud kõne, lk 21.
Tupp, Enn. Seisukohavõtt ajalehes “Postimees” 1996, 26. novembril.
T. Kelam, viites 687 osundatud artikkel, lk 967.
Viites 620 osundatud R. Hofmanni raamat, lk 86 ja 81.
Viites 320 osundatud F. Benoit-Rohmeri ja H. Hardemani teose lk 48–49 ja 37.
Kirja venekeelne tõlge: ajaleht “Estonija” 1987, 23. jaanuar.
Tiido, Harri. Inimõigustest meil ja mujal maailmas. “Eesti Päevaleht” 1997, 2. veebr.
/Meri, Lennart./ “Milleks Euroopa?”: Vabariigi Presidendi ettekanne Bertelsmanni foorumil 20. jaanuaril 1996. “Kadrioru Teataja”, aprill 1996, lk 4.
L. Meri, viites 4 osundatud loeng, lk 11–15, ja samalt autorilt: III rahvusliku kasvatuse kongressi avakõne 12. aprillil 1996. “Kadrioru Teataja” IV, märts–juuni 1996, lk 4–5. Faktilisandusi omavalitsustest tõi ka professor Sulev Vahtre ettekanne kongressil (seni trükis avaldamata).
PS §-d 1, 3, 4, 65 ja 11–15.
Halduskohtumenetluse seadustik, RT I 1993, 50, 694; 1994, 16, 290, §3–§5.
T. Kelam, viites 687 osundatud artikkel, lk 968.
Konventsioonide kohustavad artiklid on loetletud viidetes 389 ja 438.
Apartheidivastase konventsiooni eestikeelne vaike, art. II.
Vabariigi Presidendi poliitiline avaldus 6. oktoobril 1995. “Kadrioru Teataja”, oktoober 1995, lk 17 /pealtkuulamiste asjast/.
RT 1993, 25, 436, §16.
Genfi IV konventsiooni artikkel 8.
Genfi IV konventsiooni artikkel 47.
Maruste, Rait, ja Truuväli, Eerik-Juhan. Teooria ja praktika probleeme seonduvalt põhiseaduslikkuse järelevalvega. /Riigikogust hangitud käsikirjaline vaike./
Eelmises viites osundatud vaike, lk 3 ja 7–12.
Tammer, Enno. Õiguskantsler pole rahul suvaõigusega. /Intervjuu E.-J. Truuväljaga/. “Postimees” 1995, 6. oktoober.
Tammer, Enno. President Lennart Meri: õigusriik saab toetuda vaid tugevale, ausale ja töökale riigiaparaadile /intervjuu/. “Postimees” 1995, 7. oktoober.
Vähi, Tiit. Edu tulevikus tagab praeguse poliitika jätkamine. “Postimees” 1996, 14. august.
Mattson, Toomas. Riigikohtu esimees Rait Maruste: Eesti demokraatia arengus on ohumärke. /Lühiintervjuu riigikohtu esimehega/. “Postimees” 1996, 25. jaanuar.
Sarv, Enn. Õigusriigi kriis Eestis. “Eesti Päevaleht” 1996, 7. oktoobril.
Viites 711 osundatud vaike, lk 3 ja 7–12.
/Meri, Lennart./ Kõne ametisse astumisel 7. oktoobril 1996 Riigikogu istungite saalis. “Kadrioru Teataja” VI, oktoober–detsember 1996, lk 14.
Kelam, Tunne. Oli reaalne võimalus uue Eesti riigi tekkimiseks, millel oleks nüüd 6. aastapäev. /Tervitus väliseestlaskonnale Eesti Vabariigi 79. aastapäevaks./ Kanada “Vaba eesti sõna” 1997, 27. veebruaril.
T. Kelam, viites 687 osundatud artikkel, lk 965–970. Vt eriti lk 966–967.
Nutt, Mart. Eesti demokraatia arengu pöördepunktis. Nädalaleht “Eesti Aeg” 1995, 25. oktoober, lk 3.
E. Tammer, viites 714 osundatud intervjuu presidendiga.
V. Helk, viites 683 osundatud artikkel, lk 225–241.
Intervjuu Lennart Merega, “Luup” 1996, 23. dets.
Viites 687 osundatud T. Kelami artikkel, lk 970.
Talve, Juhan Kristjan. Enesepesemise ja enesepetmise energiavajadusest. Ajakiri “Looming” 1995, 7, lk 970.
Tammer, Enno. Endel Lippmaale teeb muret Eesti julgeolek. Ajaleht “Postimees” 1996, 7. august.
Viites 170 osundatud välismaalaste seaduse §20 ja §12(4).
Viites 169 osundatud kodakondsuse seaduse §6 ja §21.
D. S. Ahlander, viites 286 osundatud teose lk 93, 110, 167–170, 181, 195.
L. Vahtre, viites 489 osundatud teose lk 49–51, 58–60, 62–64, 66–67, 74, 81–82, 88, 90–93, 97, 99–101, 104.
Kiin, Sirje: lühiartikkel “Eesti Päevalehes” 1995, 15. novembril.
Vt näiteks: Coudenhove-Kalergi, Richard N. Totaalne riik – totaalne inimene. “Loomingu Raamatukogu” 1988, nr 39.
Orlovski, Ernst (SPb). Njurnbergskij protsess. Ajakiri “Strana i mir” (München), 1990, nr 3, lk 42–53.
Sealsamas, lk 50–51.
Vt viide 359.
Üks värskemaid analüüse: /Meri, Lennart./ Läänemeri kui Euroopa sisemeri: eelised ja eeldused. Ettekanne Hamburgi Übersee-klubis 30. septembril 1996. “Kadrioru Teataja” VI, oktoober–detsember 1996, lk 5–12, eriti lk 8–10.
J. Madureira, viites 577 osundatud artikkel, lk 43–45.
Viites 687 osundatud T. Kelami artikkel, lk 965.
Thom, Francoise. Impeeriumi uuendamine ja rahvuslikud liikumised. Nädalaleht “Eesti Aeg” 1991, nr 25–31, ja 1992, nr 1–3. Selles artiklis jutustab 30 aasta tagusest Impeeriumi uuendamise projektist Venemaa rahvarinde juht V. Skurlatov, vt artikli osa 2.
Hagelberg, Tõnu. Siin on meie maa. /Intervjuu ajalooprofessor Helmut Piirimäega./ “Maaleht” 1997, 1. jaan.
J. Allik, viites 140 osundatud kõne, lk 92.
Sama kõne, lk 95.
F. Thom, viites 741 osundatud artikli osad 1–5. – Vt ka J. Isotamm, osundatud teos, osad XV–XVI.
Eesti Kroonika 1990. Tallinn, A/S “ESINTELL”, 1991: lk 143.
Viites 286 osundatud D. S. Ahlanderi teos, lk 166–170 ja 179–181.
Veskimägi, Kalju-Olev. Nõukogude unelaadne elu. Tsensuur Eesti NSV-s ja tema peremehed. Tallinn, 1996.
Vt ka J. K. Talve viites 727 osundatud artiklit.
Madisson, Tiit. Kõne Hirvepargis 23. augustil 1987. Vt viites 163 osundatud kogumik, lk 5–7.
Vt viites 35 osundatud artikkel.
Eesti NSV loominguliste liitude juhatuste ühispleenum 1.–2. aprillil 1988. Tallinn, “Eesti Raamat”, 1988.
Rahvakongress. Eestimaa Rahvarinde kongress 1.–2. oktoobril 1988. Materjalide kogumik. Tallinn, “Perioodika”, 1988, lk 203 ja 177.
Sama kogumik, lk 31, 45 ja 106.
Sama kogumik, lk 75–76, 90 ja 144.
Sama kogumik, lk 157.
P. van Dijk ja G. J. H. van Hoof, viites 445 osundatud teos, lk 506–507, 599, 605, 597.
Seadus valib ainult näiliselt. President Lennart Meri kommenteerib okupatsiooni käsilaste arvelevõtmise ja avalikustamise seadust. Ajaleht “Rahva Hääl” 1995, 23. veebruaril.
Kriminaalmenetluse koodeks, RT I 1995, 6–8, 69: §90 ja §92.
Sealsamas, §93, §94, §96, §97.
Sealsamas, §5.
J. K. Talve, viites 727 osundatud artikkel, lk 968–970.
Viites 268 osundatud dokument.
T. van Boven, viites 309 osundatud artikkel, lk 5–6.
Vt viide 9.
Vt viide 284.
Vt viide 159.
Inimõiguste komitee on loodud viites 284 osundatud pakti art. 28 ja 29 alusel, tema üldkommentaar 12(21) on trükitud artiklis: Pocar, Fausto. The international covenant on civil and political rights. Vt viites 309 osundatud ÜRO käsiraamat, lk 82–83.
Üldkommentaar on trükitud artiklis: Alston, Philip. The international covenant on economic, social and cultural rights. Vt viites 309 osundatud ÜRO käsiraamat, lk 43–46.
Viites 6 osundatud kogumik, lk 485–488.
Vt viide 316.
RT vigasevõitu eestikeelset tõlget on siin inglise lähtevaikei alusel täpsustatud ja silutud.
Vt ka diskrimineerimisvastase konventsiooni rakendamiseks antud kommentaare viites 318 osundatud artiklis, lk 129 ja 131.
Üldkommentaari vaike: vt viites 769 osundatud artikkel, lk 117–119.
Vt viide 268.
Viites 753 osundatud kõnede kogumik, lk 164–170.
Viites 754 osundatud kogumik, lk 176.
D. S. Ahlander, viites 286 osundatud teos, lk 30, 6, 13, 74, 45, 208–209, 190.
Viites 309 osundatud käsiraamat.
Tsiviil- ja poliitiliste õiguste pakti art. 40.
Diskrimineerimisvastase konventsiooni art. 9.
Viites 309 osundatud artikkel, lk 4.
Andmed nimestikest on saadaval Okupatsioonide repressivpoliitika uurimise riiklikus komisjonis. Siin osundatuist vt viited 224, 212, 85, 84, 204, 270, 219.
8-raamatuline sari “Sakalamaa ei unusta”, Viljandi, 1994–1997. Avaldanud “Memento” Viljandi osakond, Viljandimaa Muinsuskaitse Ühendus, Viljandi Muuseum.
Vt viide 256.
Sabbo, Hilda. Võimatu vaikida. K. 1, k. 2. Tallinn, 1996.
Osa ilmunu kohta vt viited 144, 212 ja 136.
Vt viited 143, 208, 212, 232, 233, 213.
Jürjo, Indrek. Pagulus ja Nõukogude Eesti. Vaateid KGB, EKP ja VEKSA dokumentide põhjal. Tallinn, UMARA, 1996.
Vt viide 749.
Vt I. Jürjo uurimuse eessõna.
K.-O. Veskimägi, viites 749 osundatud teos, lk 303.
RT 1990, 15, 163: EV ÜNP seadlus Tallinna Linnavolikogu 1990. a 16. augusti otsuse “Piirangutest eluruumide saamisel Tallinnas” kohta.
Viites 309 osundatud teos, milles tuleks erilist tähelepanu pühendada nõuannetele lk 17–23 ja 29–36, kuid ka erijuhenditele rassilise diskrimineerimise ja apartheidi uurimise kohta lk 128–138 ja 141–149. Silmas tuleb pidada ka tsiviil- ja poliitiliste õiguste pakti järelevalve asjus antud soovitusi (lk 80–85, 98–101, 116–119, 123–125).
Viites 777 osundatud Lennart Mere kõne ja viites 753 osundatud ettekannete kogumiku tagakaanel trükitud Kultuurinõukogu üleskutse.
Viites 753 osundatud kogumik, eriti tollase EKP KK sekretäri I. Toome kõne.