Rakvere Spordikooli põhimäärus – Riigi Teataja
Rakvere Spordikooli põhimäärus
Rakvere Spordikooli põhimäärus - sisukord
§ 2 Tegevuse alused
2 Spordikooli tegevuse eesmärk ja ülesanded
§ 5 Tegevuse eesmärk ja ülesanded
3 Spordikooli struktuur ja õppekorraldus
§ 6 Spordikooli struktuur
§ 7 Spordikooli õppekorraldus
§ 8 Õppekavaväline tegevus
§ 9 Õppurite hindamine
§ 10 Õppeaasta ja õppeperiood
§ 11 Spordikooli vastuvõtmine, väljaarvamine ja spordikooli lõpetamine
4 Spordikooli juhtimine
5 Spordikooli töötajad ja õppurid
6 Spordikooli vara, finantseerimine, aruandlus ja järelevalve
§ 17 Spordikooli vara
§ 18 Kooli finantseerimine
§ 19 Aruandlus ja järelevalve
§ 20 Spordikooli ümberkorraldamine ja tegevuse lõpetamine
8 Määruse kehtetuks tunnistamine
RT IV, 08.11.2019, 31
Vastu võetud 30.10.2019 nr 7
Määrus kehtestatakse huvikooli seaduse § 7 ning kohaliku omavalitsuse korralduse seaduse § 35 lõike 2 alusel.
(1) Spordikooli nimi on Rakvere Spordikool (edaspidi spordikool).
(2) Spordikooli asukoht on Eesti Vabariik, Lääne-Viru maakond, Rakvere linn, Kastani pst 12, 44307.
§ 2. Tegevuse alused
(1) Spordikool on Rakvere Linnavalitsuse hallatav munitsipaalhuvikool, milles omandatakse spordialane huviharidus.
(2) Spordikooli põhimääruse ja selle muudatused kinnitab Rakvere linnavolikogu (edaspidi linnavolikogu).
(3) Spordikoolil on arengukava, mille kinnitab Rakvere linnavalitsus (edaspidi linnavalitsus). Arengukavas sätestatakse:
1) spordikooli arengu põhisuunad;
Spordikoolil on oma sümboolika, mille kasutamise korra kinnitab spordikooli direktor.
Spordikooli õppekeel on eesti keel.
2. peatükk Spordikooli tegevuse eesmärk ja ülesanded
§ 5. Tegevuse eesmärk ja ülesanded
(1) Spordikooli tegevuse eesmärk on pakkuda spordialast huviharidust ja võimalusi isiksuse igakülgseks kehaliseks arenguks, võimaldades neile tingimused vaba aja sportlikuks sisustamiseks.
(2) Spordikoolikooli ülesanded on:
1) laste ja noorte tervise tugevdamine, sportlike oskuste, vilumuste ja teadmiste õpetamine nende vabast tahtest, soovidest ja eeldustest lähtuvalt;
2) laste ja noorte kehaliste võimete avastamine ning kavakindel arendamine eesmärgiga võimaldada neil hiljem jätkata professionaalses spordis;
3) regulaarse, ohutu ja turvalise õppe-treeningprotsessi organiseerimine vastavalt kooli võimalustele;
4) anda noortele teoreetilisi teadmisi sportimisest ja spordiliikumisest ning praktilisi kogemusi teiste juhendamiseks ja vabatahtliku spordikohtunikuna tegutsemiseks;
5) vigastuste ennetamiseks, ülekoormuste vältimiseks ja võistlustel osalemiseks noorsportlase terviseuuringute korraldamine;
6) toetada noorte arengut, iseseisvust, omaalgatust, initsiatiivi ja aktiivsust;
7) pakkuda noortele eduelamusi ja tunnustust;
8) kohaliku spordielu edendamine Eesti sporditraditsioonide alusel, olles kõikidele spordi andeid omavaile lastele kättesaadavaks lüliks haridussüsteemis;
9) tegevuse eesmärgiga seotud projektide koostamine ja juhtimine;
10) kooli töötajatele tööalaste koolituste korraldamine ning neile tingimuste loomine oma erialaste ja pedagoogiliste teadmiste täiendamiseks.
(3) Tegevuse eesmärgi realiseerimise eelduseks on spordikooli tihe koostöö teiste spordikoolide, spordiorganisatsioonide, spordiühingute-, liitude- ja asutustega ning Rakvere Linnavalitsuse hallatavate asutustega.
3. peatükk Spordikooli struktuur ja õppekorraldus
§ 6. Spordikooli struktuur
(1) Spordikoolis on järgmised osakonnad:
1) korvpalliosakond;
2) võrkpalliosakond;
3) kergejõustikuosakond;
4) ujumisosakond;
5) maadlusosakond;
6) lauatenniseosakond;
7) murdmaasuusatamiseosakond;
8) judoosakond.
(2) Osakonda juhib vastava spordiala treener.
(3) Spordikooli osakondade ülesandeks on:
1) tagada kvaliteetne üldkehaline ja spordiala arvestav erialaline ettevalmistus õppekavade alusel;
2) laste ja noorte spordialaste võimete avastamine ja eesmärgipärane arendamine iga õppuri individuaalsust arvestades.
§ 7. Spordikooli õppekorraldus
(1) Spordikool koostab spordihariduse andmiseks õppekavad lähtudes huviharidusstandardist. Õppekavad kinnitab spordikooli direktor käskkirjaga pärast õppenõukogu ja hoolekogu heakskiitu.
(2) Kool esitab Eesti Hariduse Infosüsteemi (EHIS) andmed õppurite arvu, õppekava, selle muudatuste ja sulgemise kohta. Uue õppekava registreerimise kinnitab EHIS-es Rakvere Linnavalitsus.
(3) Spordikooli direktor kinnitab vastavalt õppekavale spordikoolis kasutatavad õppeastmed, õppevormid, õpperühmade suuruse ja moodustamise korra.
§ 8. Õppekavaväline tegevus
Õppekavade väliselt võib spordikool korraldada loenguid, võistlusi ning spordikooli põhitegevusega seotud üritusi.
§ 9. Õppurite hindamine
§ 10. Õppeaasta ja õppeperiood
(2) Õppeaasta koosneb õppeperioodidest ja õppevaheaegadest. Õppeperioodi arvestusühikud on õppetund ja poolaasta. Õppeperiood kestab kokku vähemalt 35 nädalat.
(3) Õppevaheajad määrab direktor õppekavas.
(4) Õppetunni pikkus kehtestatakse õppekavas.
(5) Õppetundide arv nende järjekord õppepäevas määratakse tunniplaanis, mille kinnitab direktor.
§ 11. Spordikooli vastuvõtmine, väljaarvamine ja spordikooli lõpetamine
(1) Spordikool võimaldab spordialase huvihariduse omandamist eelkõige õppuritele, kelle elukohaks Eesti rahvastikuregistris on märgitud Rakvere linn.
(2) Väljastpoolt Rakvere linna võetakse õppur spordikooli vabade kohtade olemasolul ja juhul, kui õppuri elukohajärgne omavalitsus või õppuri elukohajärgne omavalitsus ja õppuri seaduslik esindajavõi õppuri seaduslik esindaja üksi on nõus katma spordikooli õpilaskoha tegevuskulu arvestusliku maksumuse.
(3) Õpilaskoha tegevuskulu arvestusliku maksumuse kinnitab igaks eelarveaastaks linnavalitsus.
(4) Vastuvõetud õppurite nimekirja kinnitab direktor käskkirjaga.
(5) Õppuri spordikoolist väljaarvamine toimub spordikooli lõpetamisel, lapsevanema või täiskasvanud õppuri avalduse alusel või lapsevanemaga sõlmitud lepingus sätestatud alusel.
(6) Spordikool loetakse lõpetatuks pärast vastava spordiala õppekava täitmist. Spordikooli lõpetamise kohta väljastab spordikool lõputunnistuse.
(7) Õppuri vastuvõtt spordikooli toimub lapsevanema avalduse alusel. Spordikooli vastuvõtmise, väljaarvamise ja lõpetamise täpsemad tingimused ja korra kehtestab linnavalitsus.
4. peatükk Spordikooli juhtimine
(1) Spordikooli juhib direktor, kelle kinnitab ametisse linnavalitsus linnapea ettepanekul. Töölepingu direktoriga sõlmib muudab ja lõpetab linnapea või selleks tema poolt volitatud ametiisik.
(2) Direktori vaba ametikoha täitmiseks korraldatava konkursi tingimused ja korra, direktorile esitatavad kvalifikatsiooninõuded, sealhulgas ka vajalike erialateadmiste taseme, kehtestab linnavalitsus.
1) tagab spordikooli tulemusliku toimimise ja töö;
2) vastutab spordikooli üldseisundi ja arengu, rahaliste vahendite sihipärase ja otstarbeka kasutamise ning eelarve täitmise eest;
3) teeb spordikooli kasuks tehinguid ulatuses, mis on vajalikud seaduses ja kooli põhimääruses sätestatud ülesannete täitmiseks;
4) koostab spordikooli eelarve eelnõu, esitab selle hoolekogule arvamuse avaldamiseks ja linnavalitsusele menetlemiseks;
5) korraldab spordikooli valduses oleva vara valitsemist;
6) tagab nõuetele vastava dokumendihalduse;
7) kinnitab kodukorra, töökorralduse reeglid ja muud töökorralduslikud dokumendid;
8) sõlmib, muudab, peatab ja lõpetab töölepingud koolitöötajatega;
9) annab spordikooli tegevuse koordineerimiseks ja korraldamiseks seaduses ja kooli põhimääruses sätestatud pädevuse piires käskkirju ning suulisi ja kirjalikke tööalaseid korraldusi;
10) kinnitab õppekavad ja nende muudatused või tunnistab õppekavad kehtetuks;
11) juhatab õppenõukogu, tagab hoolekogu ja õppenõukogu otsuste täitmise;
12) tagab EHIS-es vastavalt kehtestatud korrale ja tähtaegadel tehtavad järgmised toiminguid: spordikooli õppurite arvu kinnitamine, õppekavade, nende muudatuste ja sulgemise registreerimine;
13) korraldab spordikooli arengukava koostamise;
14) tagab seaduste ja muude õigusaktidega sätestatud aruannete koostamise ja esitamise;
15) esitab üks kord aastas huvikooli tegevuse aruande huvikooli hoolekogule ja linnavalitsusele või linnavalitsuse poolt volitatud ametiisikule;
16) lahendab muid seadusega, kooli põhimäärusega ja töölepinguga tema pädevusse antud küsimusi.
(4) Direktori äraolekul asendab teda direktori määratud isik. Kui direktoril ei ole võimalik asendajat määrata, määrab asendaja linnapea.
(1) Spordikooli õppenõukogu ülesanne on õppetegevuse analüüsimine ja hindamine.
(2) Õppenõukogu liikmed on õppe- ja kasvatustegevusega seotud koolitöötajad-treenerid.
(4) Õppenõukogu töövorm on koosolek. Õppenõukogu koosolekud peavad toimuma vähemalt kaks korda poolaastas.
(5) Õppenõukogu kutsub kokku direktor. Teade õppenõukogu koosoleku toimumise ajast, kohast ja päevakorrast saadetakse treeneritele elektrooniliselt.
(6) Õppenõukogu on otsustusvõimeline, kui koosolekust võtab osa üle poole õppenõukogu liikmetest.
(7) Õppenõukogu võtab oma pädevuse piires üksikküsimuste lahendamiseks vastu otsuseid.
(8) Koosoleku päevakorras märgitud otsuseid võtab õppenõukogu vastu hääletamise teel. Otsus võetakse vastu poolthäälte enamusega, võrdsete häälte korral saab otsustavaks koosoleku juhataja hääl.
(9) Õppenõukogu koosolekuid protokollitakse. Koosoleku protokollija määrab direktor. Protokollile kirjutavad alla koosoleku juhataja ning protokollija.
(1) Hoolekogu on spordikooli juures tegutsev organ, kelle ülesanne on suunata kooli tegevust ning teha ettepanekuid kooli direktorile ja linnavalitsusele kooli arengu, vara ja eelarvega seotud küsimustes.
(2) Linnavalitsus moodustab seitsmeliikmelise hoolekogu. Hoolekogu liikmeteks on üks linnavolikogu esindaja, üks linnavalitsuse esindaja, kolm lapsevanemate esindajat, üks õppurite esindaja ja üks kooli töötajate esindaja. Hoolekogu esimeheks ei või valida õppe- ja kasvatustegevusega seotud koolitöötajate esindajat. Õpetajate esindaja valitakse õppenõukogu koosolekul, lastevanemate esindajad lastevanemate üldkoosolekul. Õppurid valivad esindaja üldhariduskooli 9.–11. klassides õppivate spordikooli õppurite hulgast.
1) teeb vajadusel linnavalitsusele ettepaneku järelvalve teostamiseks spordikooli tegevuse üle;
2) kuulab ära direktori aruande spordikooli tegevuse ja eelarve täitmise kohta ning annab omapoolse hinnangu;
3) teeb ettepanekuid eelarve eelnõu muutmiseks või täiendamiseks;
4) teeb ettepanekuid spordikooli põhimääruse muutmiseks;
5) teeb ettepanekuid spordikooli tasuliste teenuste ja õppetasu suuruse kohta;
6) teeb ettepanekuid õppekava või õppekorralduse muutmiseks;
7) teeb ettepanekuid spordikooli sisulise tegevuse arendamiseks;
8) kooskõlastab spordikooli arengukava;
9) kooskõlastab spordikooli kodukorra;
10) teeb vajadusel otsuseid üksikküsimustes;
11) kehtestab kooli õppepersonali ametikohtade täitmiseks läbiviimise korra ja tingimused;
12) annab arvamuse kooli direktori vaba ametikoha täitmiseks korraldatava konkursi läbiviimise korra kohta;
13) annab arvamuse kooli sisehindamise korra kohta;
15) annab arvamuse kooli ümberkorraldamise ja tegevuse lõpetamise kohta.
(4) Hoolekogu töövorm on koosolek. Hoolekogu koosolekud peavad toimuma vastavalt vähemalt üks kord poolaastas. Hoolekogu koosoleku kutsub kokku hoolekogu esimees.
(5) Hoolekogu esimese koosoleku pärast hoolekogu liikmete kinnitamist kutsub kokku direktor. Hoolekogu esimesel koosolekul valitakse hoolekogu esimees salajasel hääletamisel poolthäälte enamusega. Esimehe kandidaadi võib üles seada iga hoolekogu liige. Hoolekogu esimehe valimised korraldab esimesel koosolekul spordikooli direktor.
(6) Hoolekogu kokkukutsumisest tuleb hoolekogu liikmeid teavitada vähemalt viis päeva enne koosoleku toimumist. Koos kutsega edastatakse hoolekogu liikmetele ka koosoleku päevakord ja materjalid päevakorraliste teemade kohta.
(7) Hoolekogu on otsustusvõimeline, kui koosolekust võtavad osa vähemalt pooled hoolekogu liikmetest. Kui koosolekule kogunenud liikmete arv on alla poole liikmetest, kutsutakse hoolekogu koosolek uuesti kokku esimesel võimalusel.
(8) Hoolekogu koosolek algab päevakorra kinnitamisega. Koosolekul arutatakse päevakorras märgitud küsimusi. Hoolekogu võtab otsuseid vastu hääletamise teel. Otsus võetakse vastu poolthäälte enamusega, võrdsete häälte korral saab otsustavaks koosoleku juhataja hääl. Hoolekogu vastuvõetud otsused märgitakse hoolekogu protokollis.
(9) Hoolekogu koosolekud protokollitakse. Protokolli koostamiseks nimetatakse koosoleku algul protokollija. Protokoll peab vastama dokumendihalduse korraldamist reguleerivatele õigusaktidele. Protokollile kirjutavad alla koosoleku juhataja ja protokollija. Protokoll peab olema kättesaadav hiljemalt seitsmendal päeval koosoleku toimumise päevast arvates. Protokoll avaldatakse spordikooli veebilehel.
(10) Hoolekogu koosolekutest võtab hoolekogu esimehe kutsel osa direktor. Teised isikud võivad hoolekogu koosolekust osa võtta hoolekogu esimehe loal või kutsel.
(11) Hoolekogu liikme volituste tähtaeg on kolm aastat. Hoolekogu liiget on õigus igal ajal olenemata põhjustest tagasi kutsuda.
(12) Kui hoolekogu liige ei osale kahel järjestikkusel koosolekul ilma sellest ette teatamata, on hoolekogu esimehel õigus teha linnavalitsusele ettepanek hoolekogu liikme tagasikutsumiseks.
5. peatükk Spordikooli töötajad ja õppurid
(1) Koolitöötajad on spordikooli direktor, õppe-ja kasvatustegevusega seotud töötajad.
(2) Koolitöötajate tööülesanded, õigused, kohustused ja vastutus sätestatakse töötaja töölepingus ja ametijuhendis.
(3) Spordikooli töötajate koosseisu kinnitab linnavalitsus.
(4) Spordikooli õppe- ja kasvatustegevusega seotud töötajate kvalifikatsiooninõuded peavad vastama tööks kehtestatud nõuetele.
(5) Spordikooli töötajal on õigus:
1) saada tööks vajalikud vahendid ja tingimused;
2) saada vajalikke materjale erialase töö ettevalmistamiseks;
3) teha ettepanekuid koolielu paremaks korraldamiseks;
4) saada teavet kooli juhtimisest ja majanduselu korraldamisest.
(6) Spordikooli töötaja on kohustatud:
1) täitma oma tööülesandeid täpselt, õigeaegselt ja kohusetundlikult;
2) heaperemehelikult hoidma koolile kuuluvat vara;
3) mitte avaldama talle tööalaselt teadaolevat informatsiooni, mis võib kahjustada spordikooli ja kolmandate isikute huve.
1) tutvuda enne spordikooli õppima asumist ja õppimise ajal kooli õppekavade, põhimääruse ning kodukorraga;
3) osaleda valitud esindaja kaudu spordikooli hoolekogu tegevuses;
4) lahkuda spordikoolist omal soovil selleks kehtestatud korda järgides.
1) osalema spordikooli õppe- treeningtöös ja järgima spordikooli kodukorda;
2) hoidma spordikooli vara.
6. peatükk Spordikooli vara, finantseerimine, aruandlus ja järelevalve
§ 17. Spordikooli vara
(1) Spordikooli vara moodustavad Rakvere linna poolt sihtotstarbeliseks kasutamiseks ja valitsemiseks soetatud inventar ning muu vara. Spordikooli vara on Rakvere linna omand.
(2) Spordikooli vara valitsemine toimub vastavalt Rakvere linnavara valitsemist reguleerivatele õigusaktidele.
§ 18. Kooli finantseerimine
(1) Spordikooli finantseeritakse Rakvere linna eelarvest ja muudest allikatest saadud vahenditest.
(2) Muudest allikatest saadud vahendid on:
1) õppekulude osaliseks katmiseks lapsevanemalt või õppurilt võetav õppetasu;
2) laekumised sihtfondidest;
3) projektid;
4) annetused;
5) osutatud tasulised teenused.
(3) Lapsevanema, õppuri või kohaliku omavalitsuse poolt tasumisele kuuluva õppetasu kinnitab
linnavolikogu.
(4) Spordikool võib oma põhitegevuse kõrval ning seda kahjustamata:
1) korraldada tasulisi seminare ja kursuseid;
2) anda kasutada õppevahendeid vastavalt Rakvere linnavara valitsemist reguleerivatele õigusaktide.
(5) Raamatupidamisarvestuse tagab Rakvere Linnavalitsus.
§ 19. Aruandlus ja järelevalve
(1) Spordikool esitab oma tegevuse kohta aruandeid õigusaktidega kehtestatud ulatuses ja korras ning tähtaegadel.
(2) Teenistuslikku järelevalvet spordikooli tegevuse üle teeb linnavalitsus.
(3) Riiklikku järelevalvet spordikooli õppe- ja kasvatustegevuse üle teeb Haridus- ja Teadusministeerium.
§ 20. Spordikooli ümberkorraldamine ja tegevuse lõpetamine
(1) Spordikooli ümberkorraldamise ja tegevuse lõpetamise otsustab linnavolikogu.
(2) Spordikooli ümberkorraldamine ja tegevuse lõpetamine toimub pärast spordikooli õppeperioodi lõppu.
(3) Spordikooli ümberkorraldamise või tegevuse lõpetamise otsus tehakse õppuritele, lapsevanematele, koolitöötajatele ning Eesti Hariduse Infosüsteemi volitatud töötlejale teatavaks vähemalt neli kuud enne spordikooli õppeperioodi lõppu.
8. peatükk Määruse kehtetuks tunnistamine
Kehtetuks tunnistatakse Rakvere linnavolikogu 24. septembri 2008. a määrus nr 42 „Rakvere Spordikooli põhimäärus“ (RT IV, 16.11.2013, 19).


text:
Kohtu hinnangul jäi Herder taganemisavaldusega hiljaks - Uudised - parnupostimees.ee
Avaldatud 15.06.2012 kell 08:51 Kohtu hinnangul jäi Herder taganemisavaldusega hiljaks
: Tallinna ringkonnakohtu hinnangul tekkis Herderil Pärnu linnavalitsuse valeväite tõttu õigus Esplanaadi 10 müügilepingust taganeda, kuid ta ei esitanud taganemisavaldust mõistliku aja jooksul.
Kohus nõustus linnavalitsuse seisukohaga, et tegemist oli eksitusesarnase situatsiooniga, mille puhul näeb seadus ette kuuekuulise aegumistähtaja.
Ringkonnakohtu arvates pidi Herder müügiobjekti mittevastavusest teadlikuks saama 2007. aasta jaanuari alguses, kui temani jõudis nõue kooskõlastada detailplaneering muinsuskaitseametiga.
Lisades sellele kaks kuud taganemise vajalikkuse otsustamiseks ja avalduse ettevalmistamiseks, möödus taganemise mõistlik tähtaeg ringkonnakohtu hinnangu põhjal 2007. aasta 8. septembril.
Ostja peab olukorda hindama
Herder esitas taganemisavalduse alles 2008. aasta 19. mail, kui oli saanud selgeks, et muinsuskaitseamet ei luba tal Esplanaadi 10 viiekorruselise hoone asemele kaheksakorruselist maja ehitada.
“Hageja sõlmis vaidlusaluse lepingu oma majandustegevuses ja ta pidi piirangutest teadasaamisel kohe hindama ja aru saama, et antud muinsuskaitseliste piirangute tõttu on tema eesmärgi saavutamine ehitada kinnistul paikneva hoone lammutamisel sinna kõrghoone äärmiselt ebatõenäoline,” leidis ringkonnakohus.
Linnavalitsuse väiteid, et müügilepingu eesmärk ei olnud Herderile piiramatu ehitusõiguse andmine ja et võimalus ehitada kaheksakorruseline hoone polnud müügilepingu tingimuseks, pidas ringkonnakohus asjakohatuks.
“Müüja vastutus on objektiivne. Tähtsust ei oma see, et kaitseala piire laiendati vahetult enne volikogu otsust müüa kinnistu enampakkumisel, /…/ notar ei kontrollinud muinsuskaitsealaste piirangute olemasolu ning et müüja esindaja pidas lepingus piirangute puudumise kinnitamisel silmas seda, et tegemist ei ole muinsuskaitse üksikobjektiga,” kirjutatakse kohtuotsuses.
Kelle süü tõttu aga linnavalitsus ikkagi riskis ligi miljoni euroga, mis kohtukaotuse korral maksumaksjatel tuleks tasuda? Müügilepingule, mis kinnitas, et Esplanaadi 10 kinnistul pole muinsuskaitselisi piiranguid, kirjutas alla tollane majandusosakonna juhataja Olav Avarsalu.
Avarsalu ütles maakohtus, et kinnistuga seotud piirangute väljaselgitamine oli linnavara peaspetsialisti Kadri Tekko tööülesanne. Tekko väitis kohtus, et tema tööülesannete loetelus pole muinsuskaitseliste piirangute kontrollimise kohustust.
Tekko jutu järgi jäi piirang märkimata seetõttu, et volikogu otsuse ajaks ei olnud muinsuskaitseala selle objekti peale laienenud ja selle laienemist kinnistule ei pannud müügiga tegelevad ametnikud tähele.
Toimetus küsis linnavalitsuselt, kes lepingu ettevalmistamisega tegelesid ja kelle tööülesanne oli muinsuskaitsealaseid piiranguid märgata.
“Ringkonnakohtu otsuse valguses ei pea me vajalikuks seda teemat täiendavalt kommenteerida. Oleme kohtule esitanud omapoolsed seisukohad, samuti teinud kaitsepolitseile avalduse, milles palume algatada menetlus Pärnu endise linnapea Mart Viisitamme käitumises võimaliku süüteokoosseisu kontrollimiseks ning linnale materiaalse kahju tekitamises süüdi olevate isikute välja selgitamiseks. Menetlus jäeti kriminaalmenetluse aluse puudumise ja aegumise tõttu algatamata,” vastas avalike suhete nõunik Maria Murakas-Ollo.
Linnasekretär asub uurima
Kaitsepolitsei leidis, et Viisitamme 2009. aasta katset Herderiga kohtuväline kokkulepe saavutada ei saa kuriteoks pidada. Kriminaalasjast keeldumise määruses öeldakse, et võimaliku kahju tekkimise oht ei tulenenud Viisitamme läbirääkimistest, vaid 2006. aasta ostu-müügilepingust.
Seni pole Viisitamme ega Toomas Kivimägi linnavalitsus välja selgitanud, kes ametnikest oma tööd halvasti tegi(d). Kivimägi hinnangul oli tegu kellegi hooletuse või puudustega töökorralduses ja ta lubas anda linnasekretärile korralduse juhtunut veel kord uurida. Kuna linnasekretär Tiina Roht on puhkusel, läheb sellega aga aega.
Teet Roosaar, uudistetoimetaja
Esplanaadi 10 laen viis omanikud pankrotti Pärnu linn võitis Herderit Tallinna ringkonnakohtus
Pärnu linn pääses 3,1 miljoni maksmisest
Varuli advokaadibüroo eitab huvide konflikti
Kompromissleping Herderiga ei leidnud volikogu heakskiitu
Pärnu volikogu peab otsustama kinnistuvaidluse tuleviku üle
Pärnu kaalub Herderiga kompromissi
Galerii: sulavesi uputas Pärnu uue kunsti muuseumi
Riigikohus asub Herderi kaebust arutama tuleval nädalal
Riigikohus hakkab Herderi kaebust menetlema
Herder jätkab vaidlust Pärnuga riigikohtus
Pärnu võib pääseda kolme miljoni euro maksmisest
Kohus päästis Pärnu linna 2,8 miljoni euro maksmisest
Kapo ei näe Esplanaadi 10 tehingus Viisitamme süüd
Linn tegi Esplanaadi 10 müügi asjus politseile avalduse
Iga päev võib Herderile lisada 470 eurot
Pärnu peab loovutama üle 2,2 miljoni
Esplanaadi 10 otsus selgub detsembri alguses
Linnavalitsus ja Herder ei jõudnud kokkuleppele
Kohus soovitab linnal ja Herderil kokkuleppele jõuda
Viisitamme linnavalitsus muutis ametnike seisukohti
Kohus hakkas arutama Pärnult 50 miljoni nõudmist
Esplanaadi 10 vabanes kuhjunud kõntsast
Esplanaadi 10 vaidlus jätkub augusti lõpus
Linn ei taha Esplanaadi 10 kasutusvaldusest loobuda
Pärnu linn ei pruugi Esplanaadi 10 protsessist sentigi maksmata pääseda
Linnavalitsus näitab kunagise parteimaja luhtunud tulevikku
Ametniku viga võib Pärnule miljoneid maksma minna
Herderi ja Pärnu linna kohtuvaidlus lükkus edasi
Pärnu linn hakkab kohtus 45 miljoni eest seisma
Parteimaja ostnud ärimees soovib tehingust taganeda
Kohalikud ettevõtted on Weekendiks valmisSel suvel Pärnus esimest korda aset leidev Baltimaade suurim tantsumuusikafestival Weekend Festival Baltic kujuneb proovikiviks nii suurürituse korraldajatele, festivali väisajatele kui kohalikele ettevõtetele.Weekend Festivalile tulevad ka Soome ja Läti politseinikudGalerii: Weekend Festivali lava hakkab ilmet võtmaWeekend Festival suleb Pärnu rannas liikluseKilingi-Nõmmes aeglustab vesiliiv torude panekutKilingi-Nõmme südames jätkub vee- ja kanalisatsioonitorustike paigaldamine, kuigi vesiliiv aeglustab tempot ja ootamatult päevavalgele tulnud skelett tekitas päevase seisaku, püsivad tööd graafikus.Möldri talu hobused hooldavad rannakarjamaidSauga vallas petsid kelmid inimestelt välja sularahaPäästjad ruttasid appi moosikeetjaleMuretu pillimees naudib Pärnu tänavatel eluLisatud pildigalerii!Surjus laiub päevaliiliate meriPärnumaa kutsehariduskeskuse kutseõpetaja Kaja Hiie aed lokkab õide puhkenud päevaliiliatest, mis erinevad suuruselt, õie kujult ja värvilt.VABA AEGKOLMAPÄEV,
6. augustREEDE,
7. augustMaidred tegid Audru kirikus kummarduse Arvo PärdileMöödunud pühapäeval lõppesid järjekordselt hästi õnnestunud Audru vallapäevad.Noorteraamat jutustab eneseotsimisest võõrsilVäärikate ülikool tõmbab mullist väljaIRLi aukohus mõistis häältega manipuleerijaid hukkaLastefestival tutvustab eri rahvaste kultuurePärnumaa esindus pakub kalaroogiajaluguKui Pärnu Waldhofis puupappi valmistati 7.Samal ajal kui Rannapargis ”tembutati“, toimus Waldhofis tragöödia.in memoriamLahkus Jüri PärgBALTIMAADE SUURIM MUUSIKAÜRITUS LÄHENEBGalerii: Weekend Festivali lava hakkab ilmet võtmaKui esmaspäeval laius Pärnu rannaliival veel vaid ilmetu metallkarkass, siis teisipäeva pärastlõunal hakkasid neljapäeval algava tantsumuusikaürituse Weekend Festival kolm lava ilmet võtma.Galerii: Pärnus on tunda juba festivalihõnguGalerii: Pärnu rannas käib usin ettevalmistustöö Weekend FestivaliksAlgab Weekend Festivali ala ehitusWeekend Festivalile tulevad ka Soome ja Läti politseinikudLääne prefektuur kaasab nädala lõpus Pärnu rannas toimuvale Weekend Festivalile korda tagama kolleegid Soome ja Läti politseist.Mida Weekend Festivali toimumise ajal silmas pidada?Andres Sinimeri: Suurfestival nõuab kõigilt valmisolekutLisatud värske galerii ettevalmistustöödest!Weekend Festival sulgeb Pärnu rannas liikluseNeljapäevast laupäevani Pärnus toimuva Weekend Festivali ajal on eriloata keelatud autoga liigelda suuremal osal ranna piirkonna tänavatest. Parkimine on seal täiesti keelatud.Galerii: Pärnus on tunda juba festivalihõnguGalerii: Pärnu rannas käib usin ettevalmistustöö Weekend FestivaliksAlgab Weekend Festivali ala ehitusReporter.ee video: Weekend Festivali ehitus kulgeb ootuspäraseltPort Artur avab sel nädalal neljaks päevaks parkimismajaPort Artur avab neljapäevast pühapäevani Pärnu kesklinnas ajutiselt parkimismaja, hoone lõpliku avamiseni kulub veel aasta–paar, mille jooksul parkimismaja kõrvale uus hoone kerkib ja see galerii abil Port Artur 2ga ühendatakse.välismaaVabameelne pealinn BerliinKommentaar: Varivalitsus tehti genotsiidi varjamiseksarvamusJuhtkiri: President ja hapukurkTõnu Lillelaid: Kaks vaadet teise pensionisamba tootlusele60 aastat tagasiRein Aedma: Ikka ja jälle kaubasadamastKarmo Tüür: Venemaa sõbrad ja vaenlased 2015KIRJANURKKatlamajas pole midagi muutunudArase traditsioon jätkubKuidas on see võimalik?Lottemaa tegelik väärtusSPORTMerko Open oli Pärnu tennisele inspiratsioonMerko Estonian Openi tenniseturniir Pärnus pakkus nii mängijaile kui publikule, korraldajaist rääkimata mitmesuguseid värvikaid elamusi.Pärnakad jõudsid 0:3 kaotusseisust viigini!Linnameeskond kaotas väravaterohkes thrilleris Nõmme KaljuleEkspärnakad FIBA maailmaturneele?Noorte vutiturniiril jäi üks karikas kojuGalerii: Pärnakad kerkisid rannajalgpalliliiga liidriksPärnakad ei saanud rannavollekuldaTriSmile’i triatlonilt kaks auhinnakohtaEriolümplased tulid maailmamängudeltHäädemeeste külade suvemängudVABA AEGKuldrulal näeb trikirataste kõrgushüppe võistlustPärnu skatepark’is augusti keskel toimuval ekstreemspordiüritusel Kuldrula näeb tänavu omanäolisi võistlusi ja välismaa ekstreemsportlasi, kes lisavad üritusele värsket hõngu.Rasmus Paimre ehitab kõikjal Eestis skatepark’eGalerii: Festivali „Retro Summer“ kontsert Pärnu kõlakojasVideo ja galerii: Henrik Kalmet tegi elu esimese langevarjuhüppePiletimäng: Endla ootab suvelavastusele!Kunagine abilinnapea keerab üle lahe bussirooliEelmise kümnendi keskel Pärnu abilinnapeana töötanud, pärast spordihalli juhi kohalt lahkumist avalikust elust kadunud Vambo Talu on nüüd, pensionipõlves leidnud tööd Soomes ja keerab puudega inimestele kohandatud väikebussi rooli.Varbla vallamaja tagahoovis süttis puidutööstusIlm püsib südasuvinePärnus kadunud olnud noormees leiti surnunaAuto sõitis lapsele otsa ülekäigurajal Pärnakad võtavad admiral Pitka luurevõistlust täie tõsidusegaKadi Kurema pildid kutsuvad lapsi lugemaGalerii: õhuväelased harjutavad Pärnus merepäästetVeltsa silla ülesõit ehitatakse laiemaksManijal lehvis saare oma lippManija tulepaak taandub merepiirilt kaugemalePärnumaal on tänavu HI-viirust leitud väheFestival De Facto seikleb Pärnu linnadžunglisPärnu Fringe tänavafestivalide hulgas alustab esimesena ülehomme uue teatri festival De Facto, mille vältel näeb kahel päeval etendusi ebatavalistes kohtades, mille algne funktsioon on hoopis teine.IRLi aukohus: ekskriminaalide värbamise taga oli Sander KilkFotod: Pärnus kasvab pirakas murumunaPärnus Mõrra tänaval elav Vallo Treimuth teavitas toimetust tema aias kasvavast murumunast, mis on peaaegu kahe jalgpalli suurune.Suveaaria festivalil laulab Norras elav eestlaneAudrusse vurasid taas vanasõidukidGalerii: Audrus tekitasid melu vanasõidukidPärnumaal põles turvasLisatud video ja galerii!Suvine laager lõimis baleriine ja kergejõustiklasiEelmisel nädalal tegid Pärnus usinasti trenni ja veetsid mõnusalt aega Viljandi Jakobsoni kooli õpilased, kel siinviibimine on juba traditsiooniks kujunenud.Pärnus löödi politseinikkuNaised klaarisid omavahel arveidÕhuväelased harjutavad Pärnus merepäästetJuba saab taotleda õppelaenuPärnu kesklinna kai arendustööd algavad esmaspäevalJõulumäel toimub alternatiivfestivalVarbla vallas põles elumaja katlaruumMetsik täkk taltus publiku silme all“Ma ei taha, et mind seostataks hobulausumisega. Käsitlen hobuseid klassikalise tava järgi. See pole kaasasündinud anne. Minu oskuste taga on raske töö, palju pisaraid ja valu ning range distsipliin,” selgitab Ameerika Ühendriikides elav eestlanna Mirjam Hunt.Spaa valikul tasub teha põhjaliku eeltöödPärnakas Tiina Ross valis elu palmide allMiks ja mida me sööme?Alanud nädal toob 30-kraadise soojaNaistaksojuhid teenivad hästi kliendi kuulamise pealtTänavakunstnikud rikastavad Pärnu linnaruumiPärnus on 7.–9. augustini kolmandat korda tänavakunstifestival “Sõnum seinal”, mis toob suvepealinna hulganisti kunstnikke Eestist ja välismaalt.Ründav taud lööb kogu majandusharu põlviliKommentaar: Näpuga tädi Maali suunasVideo ja galerii: Nurmenuku talus näidati uhkeid raskeveohobuseidMida Weekend Festivali toimumise ajal silmas pidada?Weekend Festival sulgeb Pärnu rannas liikluseGalerii: Pärnus on tunda juba festivalihõnguLinn ei sega festivali ajal teenimastVarblas põlesid puidutööstuse hoonedVelokardid külvavad Rannapargis segadustOhuallikaga mängimine võib lõppeda halvastiArmastuse ja omamise luguJuba viiendat suve toob lavastaja Gerda Kordemets Tõstamaa suveteatris rahva ette oma sulest tulnud lavastuse, täna esietendub nüüdisaegne tükk “Skvottimine võhikutele”.Vändra Ökopagar tahab makseraskused ületada eksporti suurendadesKäsiraamat Pärnumaa rahvarõivaist ootab trükkimistElektrilevi klienditeenindus avab esinduse PärnusNoor laulja Frederik Küüts on muusikaga üksLigemale kümme aastat tagasi istus üks väike poiss isa põlve peal, kui too töötas. Taustaks mängis muusika. Kõlas rokkbänd, mille võimsaimad noodid pani helisema vägev meeshääl.Sõnadega läbi Viktor Nikulini tsirkuseetenduseSuure osa Pärnu Maxima parklast on hõivanud telk, kus võib näha Viktor Nikulini kõrgetasemelist tsirkuseetendust.Jõekäärus avati discgolf ´i parkTähistatakse Koidula-kooli esimese kodu sünnipäevaHäädemeeste mudilased saavad pindudeta põrandaAmatöörid sõidavad kartidega võiduTõstesportlase maalid jõudsid näituseleVoldemar Noormägi elutee oli käänulineSUVEUNI tuleb 14. kordaPärlikese tantsijate edukas Sotšis-käikVideo ja galerii: Pärnu jõe ääres avati discgolf´i park60pluss.eeMetsa eksinud vanurid ja lapsed võivad olla oma käitumises väga ettearvamatudIntelligentsed inimesed elavad kauemPereõed saavad retsepti väljakirjutamise õiguseKihnu Virve tänas rooside eest männakäbade loogaSUHTEDÄmmast sai Kadrile hea ema„Elu saab alguse emast,“ ütleb Kadri oma loo alustuseks. „Lapse käituminegi tulevikus sõltub sellest, kas ema on olnud eeskujuks, leidnud aja ja sõnad, et vajalik kasvatusseeme idanemiseks külvata.“Ha-haa! Nii et uus draamakuninganna!Suur suvi äratab ellu iga Nipernaadi, kel veri vemmeldab. Noore naise Maili veri vemmeldab ka, aga vihast – tema mees läks suve hakul Nipernaadi kombel nelja tuule poole. Pealegi sai Maili teada, et ta on võrgutaja juba... Aga ärme rutta ette.Kui vaid saaks vanemaid valida!Isa-ema tõrjutud viiene Olev toppis ühel päeval hädavajalikud asjad kotti ja sõitis vanaema juurde, sest oli veendunud, et vaid vanaema hoolib temast. Noor, andekas ja varakas mees imestab nüüd, et ema ja isa, kes jätsid ta vanaema kasvatada, on hakanud oma poega südametuses süüdistama.AJALUGUKui Pärnu Waldhofis puupappi valmistati 6.Kuni esimese maailmasõja alguseni 1. augustil 1914 toodeti Waldhofis rahulikult tselluloosi ja solgistati Pärnu jõge ning lahte.Kui Pärnu Waldhofis puupappi valmistati 5.Jätkame Sopalinnas Waldhofi vabrikuga seotud sündmuste meenutamist. Tänu puupapi tootmisele kutsus oma kodulinna Sopalinnaks meie kuulsaim karikaturist Georg Tõnisson alias Gori.
Prantsuse põgenikelaagri asunik: kas see on tõesti Euroopa? (5)
Vaata ja naera! 15 haigelt naljakat Google Street View pilti (10)
Aaviksoost saab ikkagi TTÜ rektor (18)
Anttila lõpetab Eestis tegevuse (7)
Merko Open oli Pärnu tennisele inspiratsioon

matches: Kohus Riigikohus Riigikohus Kohus Kohus Kohus


Punase risti nimetuse ja embleemi seaduse ning karistusseadustiku muutmise seadus – Riigi Teataja
Punase risti nimetuse ja embleemi seaduse ning karistusseadustiku muutmise seadus
RT I 2008, 54, 305
Vastu võetud 03.12.2008
Vabariigi Presidendi 12. detsembri 2008. a otsusega nr 378
§ 1. Punase risti nimetuse ja embleemi seaduses (RT I 2006, 18, 141) tehakse järgmised muudatused:
1) paragrahv 1 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
(1) Käesolev seadus sätestab punase risti nimetuse ja embleemi ning teiste samatähenduslike nimetuste ja embleemide kasutamise riigisisese korra ning vastutuse nende väärkasutamise eest.
(2) Punase risti nimetuse ja embleemi, punase poolkuu nimetuse ja embleemi ning punase lõvi ja päikese nimetuse ja embleemi kasutamisel juhindutakse 1949. aasta 12. augusti Genfi (I) konventsioonist haavatud ja haigete sõjaväelaste olukorra parandamise kohta maismaal, 1949. aasta 12. augusti Genfi (II) konventsioonist haavatud, haigete ja merehädas sõjaväelaste olukorra parandamise kohta merel, sõjavangide kohtlemise 1949. aasta 12. augusti Genfi (III) konventsioonist, tsiviilisikute sõjaaegse kaitse 1949. aasta 12. augusti Genfi (IV) konventsioonist, samuti 1949. aasta 12. augusti Genfi konventsioonide 1977. aasta 8. juuni (I) lisaprotokollist rahvusvaheliste relvakonfliktide ohvrite kaitse kohta, 1949. aasta 12. augusti Genfi konventsioonide 1977. aasta 8. juuni (II) lisaprotokollist siseriiklike relvakonfliktide ohvrite kaitse kohta (edaspidi Genfi konventsioonid) ning käesolevast seadusest.
(3) Punase kristalli nimetuse ja embleemi kasutamisel juhindutakse 1949. aasta 12. augusti Genfi konventsioonide 2005. aasta 8. detsembri (III) lisaprotokollist täiendava tunnusmärgi vastuvõtmise kohta.
(4) Käesolev seadus ei piira punase risti embleemi kasutamist liiklusmärkide ja -signaalide 1968. aasta Viini konventsiooniga ning seda täiendava 1971. aasta Euroopa kokkuleppega lubatud korras.
(5) Käesolev seadus ei piira punase risti nimetuse ja embleemi ning teiste samatähenduslike nimetuste ja embleemide kasutamist Rahvusvahelise Punase Risti Komitee ning Rahvusvahelise Punase Risti ja Punase Poolkuu Seltside Föderatsiooni poolt.»;
« (1) Teisi punase risti nimetuse ja embleemiga samatähenduslikke Rahvusvahelise Punase Risti ja Punase Poolkuu Liikumise (edaspidi punase risti liikumine) poolt kasutatavaid nimetusi ja embleeme – punase poolkuu nimetust ja embleemi, punase lõvi ja päikese nimetust ja embleemi ning punase kristalli nimetust ja embleemi – tohib Eestis kasutada ainult rahvusvahelises õiguses ja seaduses lubatud juhtudel.»;
3) paragrahvi 4 täiendatakse lõikega 4 järgmises sõnastuses:
« (4) Punase kristalli kaitstav nimetus on sõnad «punane kristall» ning punase kristalli embleem on ühel tipul seisev punane ruudukujuline raam valgel taustal.»;
4) paragrahvis 5 asendatakse sõna «organisatsioon» sõnadega «vabatahtlik ühendus»;
5) paragrahv 6 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« § 6. Nimetuse ja embleemi kaitsval eesmärgil kasutamine ning selleks õigustatud isikud
(1) Nimetust või embleemi kasutatakse relvakonflikti või sõjaseisukorra ajal kaitsval eesmärgil isiku või vara märgistamiseks, et näidata nende kuulumist rahvusvahelise õigusega kaitstavate isikute või vara hulka.
(2) Nimetust ja embleemi võib kaitsval eesmärgil kasutada haavatute ja haigete ravimise ning hooldamisega tegelev meditsiinipersonal ja vaimulik Genfi konventsioonides sätestatud korras.
(3) Kaitsejõudude meditsiinipersonal ja vaimulik võivad kasutada nimetust ja embleemi kaitsval eesmärgil ka rahuajal.
(4) Kaitsejõudude meditsiinipersonal ja vaimulik võivad kaitseministri loal kasutada välisriigis käesoleva seaduse §-s 4 nimetatud teisi nimetusi ja embleeme kaitsval eesmärgil, kui see aitab tõhustada nende kaitset.
(5) Välisriigi relvajõudude meditsiinipersonal ja vaimulik võivad kaitseministri loal Eestis kasutada teisi käesoleva seaduse §-s 4 nimetatud samatähenduslikke nimetusi ja embleeme.»;
6) paragrahvi 7 lõige 2 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« (2) Haavatute ja haigete ravimise ning hooldamisega tegelev tervishoiuteenuse osutaja võib paigaldada kaitsval eesmärgil kasutatava embleemi ainult kaitseväe volitusel. Märgistuse paigaldamisel osutab vajaduse korral abi kaitsevägi.»;
7) paragrahvi 7 lõige 4 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« (4) Kaitsevägi väljastab meditsiinipersonali ja vaimuliku isikukaardi käesoleva seaduse § 6 lõikes 2 nimetatud isikutele.»;
8) paragrahvi 7 täiendatakse lõikega 5 järgmises sõnastuses:
« (5) Kaitseminister kehtestab määrusega meditsiinipersonali ja vaimuliku isikukaardi vormi ja väljaandmise korra.»;
9) paragrahv 8 tunnistatakse kehtetuks;
10) paragrahvi 9 lõike 2 teine lause tunnistatakse kehtetuks;
11) paragrahv 10 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« § 10. Õigustatud isikud
(1) Viitaval eesmärgil võivad nimetust ja embleemi kasutada punase risti liikumise liikmed, sealhulgas Eesti Punane Rist.
(2) Välisriigi rahvuslikud seltsid võivad Eestis kasutada käesoleva seaduse §-s 4 nimetatud teisi samatähenduslikke nimetusi ja embleeme punase risti nimetuse ja embleemiga samadel tingimustel.
(3) Eesti Punane Rist võib erakorralistel asjaoludel kasutada välisriigis punase kristalli nimetust ja embleemi, kui see on vajalik tema töö paremaks korraldamiseks.»;
12) paragrahv 11 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« § 11. Nimetuse ja embleemi viitaval eesmärgil kasutamine teiste isikute poolt
(1) Teised isikud võivad viitaval eesmärgil kasutada nimetust või embleemi kokkuleppel Eesti Punase Ristiga rahvusvahelise õiguse ja käesoleva seadusega sätestatud juhtudel.
(2) Käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud kokkuleppes määratakse nimetuse või embleemi kasutamise paikkond ning tähtaeg. Nimetuse või embleemi kasutamine peab toimuma kooskõlas punase risti liikumise põhimõtetega.
(3) Eesti Punane Rist võib käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud kokkuleppe lõpetada, kui isik ei täida käesoleva paragrahvi lõikes 2 ning käesoleva seaduse § 9 lõigetes 2 ja 3 sätestatud tingimusi või kui nimetuse või embleemi edasine kasutamine oleks vastuolus rahvusvahelise õigusega.»;
13) paragrahvi 12 lõige 1 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« (1) Kui isik kasutab punase risti nimetust või embleemi või käesoleva seaduse §-s 4 nimetatud teisi nimetusi või embleeme või nendega eksitavalt sarnast nimetust või embleemi vastuolus rahvusvahelise õiguse või käesoleva seadusega, võib Kaitseministeerium või politseiprefektuur teha isikule ettekirjutuse väärkasutuse lõpetamiseks.»;
14) paragrahvi 12 lõige 3 tunnistatakse kehtetuks;
15) paragrahvi 13 lõige 1 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« (1) Punase risti nimetuse või embleemi või käesoleva seaduse §-s 4 nimetatud teiste nimetuste või embleemide väärkasutuse või nendega eksitavalt sarnase nimetuse või embleemi kasutamise eest, kui kasutamine ei toimunud relvakonflikti või sõjaseisukorra ajal ning selline kasutamine on seostatav punase risti nimetuse või embleemi või käesoleva seaduse §-s 4 nimetatud teiste nimetuste või embleemide kaitsval eesmärgil kasutamisega –
16) paragrahvi 14 tekst muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
«Punase risti nimetuse või embleemi või käesoleva seaduse §-s 4 nimetatud teiste nimetuste või embleemide määrimise, rikkumise, hävitamise või omavolilise teisaldamise eest –
karistatakse rahatrahviga kuni 300 trahviühikut või arestiga.»
§ 2. Karistusseadustiku (RT I 2001, 61, 364; 2008, 33, 200) § 105 teksti täiendatakse pärast sõnu «punase lõvi ja päikese» sõnadega «või punase kristalli».


Alates 1. juulist 2009. a on KarS § 424 järgi karistatav mootorsõiduki või trammi juhtimine, mil isikul tuvastatud alkoholijoove ületab LS § 20 lg 31 p-des 1 ja 2 sätestatud alkoholijoobe määrasid ning kõnealuse sätte punktis 2 märgitud juhul on isiku käitumises täiendavalt tuvastatud sellised välised muutused, mille pinnalt on võimalik järeldada, et isik ei ole ilmselgelt võimeline juhtima sõidukit liikluses nõutava kindlusega. (Vt RKKKo nr 3-1-1-76-09, p-d 9-10). Mootorsõiduki juhtimine joobeseisundis on käsitatav liiklusnõuete rikkumisena KarS § 422 mõttes. Juhul, kui mootorsõiduki joobeseisundis juhtimises seisneva liiklusnõuete rikkumisega põhjustatakse ettevaatamatusest inimes(t)e surm või raske tervisekahjustus, tuleb see kvalifitseerida üksnes KarS § 422 lg 1 või 2 järgi, mitte aga KarS § 422 lg 1 või 2 ja § 424 ideaalkogumina. Seda seetõttu, et kirjeldatud juhtumil on kogu joobes juhtimise teoebaõigus KarS § 422 lg 1 või 2 koosseisust hõlmatud ja KarS §-s 424 ette nähtud kuritegu neeldub KarS §-s 422 sätestatud kuriteos. Kui mootorsõiduki joobeseisundis juhtimisega põhjustatakse ettevaatamatusest inimes(t)e surm või raske tervisekahjustus, realiseerub KarS § 422 lg-s 1 või 2 ette nähtud koosseisulises tagajärjes see sama oht, mille tõrjumisele KarS §-s 424 sätestatud kuriteokoosseis on suunatud.


text:
62009CP0403_ET
1. Käesolevas eelotsusemenetluses palutakse Euroopa Kohtul teha otsus nõukogu 27. novembri 2003. aasta määruse (EÜ) nr 2201/2003, mis käsitleb kohtualluvust ning kohtuotsuste tunnustamist ja täitmist kohtuasjades, mis on seotud abieluasjade ja vanemliku vastutusega, ning millega tunnistatakse kehtetuks määrus (EÜ) nr 1347/2000,(2) artikli 20 ulatuse kohta.
2. See õigusnorm näeb ette, et edasilükkamatutel juhtudel võib liikmesriigi kohus nendes valdkondades võtta selles riigis viibivate isikute ja seal asuva vara suhtes ajutisi meetmeid, sealhulgas kaitsemeetmed, isegi kui määruse nr 2201/2003 alusel on peaasja arutamisel pädev mõne teise liikmesriigi kohus.
3. Meile hindamiseks esitatud juhtumi faktilised asjaolud on järgmised. Abikaasad Jasna Detiček, kes on Sloveenia kodanik, ja Maurizio Sgueglia, kes on Itaalia kodanik, elasid Itaalias ja neil on üks tütar. 2007. aastal algatasid nad Itaalias abielulahutuse menetluse ja Itaalia kohus, kelle pädevuses on asja sisuline arutamine, otsustas määrata lapse isikuhooldusõiguse ajutiselt isale. Päeval, mil Itaalia kohus võttis ajutise meetme, sõitis ema koos lapsega Sloveeniasse ja asus sinna elama. Seejärel taotles ta Sloveenia kohtult ajutise meetme võtmist talle tütre isikuhooldusõiguse määramiseks ja see taotlus rahuldati.
4. Küsimus seisneb selles, et kas selle liikmesriigi kohus, mille territooriumil laps asus, võis eespool kirjeldatud olukorras määruse nr 2201/2003 artikli 20 alusel niisuguse ajutise meetme võtta.
5. Euroopa Kohus otsustas 27. oktoobril 2009 menetleda käesolevat juhtumit Euroopa Liidu Kohtu põhikirja artikli 23a ja kodukorra artikli 104b alusel kiirmenetluses. Selles menetluses esitasid kirjalikke märkusi J. Detiček, kes on hageja põhikohtuasjas, ja M. Sgueglia, kes on kostja põhikohtuasjas, Sloveenia valitsus ja Euroopa Komisjon – ainsad pooled, kellel oli lubatud neid esitada. Lisaks toimus 7. detsembril 2009 kohtuistung.
6. Teen käesolevas seisukohas Euroopa Kohtule ettepaneku tuvastada, et määruse nr 2201/2003 artikli 20 lõiget 1 tuleb juhul, kui ühe liikmesriigi kohus, kes on pädev asja sisuliselt arutama, võttis meetme, millega määras lapse isikuhooldusõiguse ajutiselt ühele vanemale, tõlgendada nii, et see ei võimalda teise liikmesriigi kohtul teha pärast esimese liikmesriigi otsust uut otsust, millega lapse isikuhooldusõigus määratakse teisele vanemale.
7. Ma näitan ka, kuidas kohaldatavad õigusaktid ja see, millest need kõik on inspireeritud, st lapse huvid, korraldavad ja nõuavad minu meelest koostööd sama vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajaneva ühise ala kohtute vahel.
A – 1980. aasta Haagi konventsioon
8. Lapseröövi suhtes tsiviilõiguse kohaldamise rahvusvaheline konventsioon sõlmiti Haagis 25. oktoobril 1980(3) Tsiviil- ja Kaubandusasjades Tehtava Piiriülese Koostöö Ülemaailmse Organisatsiooni (Haagi Rahvusvahelise Eraõiguse Konverentsi) raames.
9. Selles konventsioonis on kehtestatud menetlusnormid, mida kohaldatakse lapseröövi korral, et tagada tema viivitamatu tagasitoomine alalise elukoha riiki ja külastamisõiguse kaitse.(4)
10. 1980. aasta Haagi konventsiooni artikkel 12 sätestab:
„Kui lapse äraviimine või kinnihoidmine on õigusvastane artikli 3 järgi ja kohtu- või haldusmenetluse alguseks lapse asukohariigis on lapse õigusvastasest äraviimisest või kinnihoidmisest möödunud alla aasta, nõuab asjaomane asutus lapse viivitamatut tagastamist.
Kui menetlust alustatakse pärast eelmises lõikes nimetatud aja möödumist, nõuab kohus või haldusasutus siiski lapse tagastamist, kui ei ole tõendatud, et laps on uue keskkonnaga kohanenud.
11. 1980. aasta Haagi konventsiooni artikkel 13 sätestab:
„[Selle liikmesriigi kohus või haldusasutus, kuhu laps viiakse, ei ole kohustatud nõudma] lapse tagastamist, kui lapse tagastamisele vastu vaidlev füüsiline või muu isik või asutus tõendab, et:
a) lapse eest hoolitsenud füüsiline või muu isik või asutus ei ole lapse äraviimise või kinnipidamise ajal teostanud oma hooldamisõigust või et ta on täielikult või osaliselt nõustunud lapse äraviimisega või kinnihoidmisega; või
b) lapse tagasitoomine võib talle põhjustada füüsilisi või psüühilisi kannatusi või muul viisil võib lapse asetada ebakindlasse olukorda.
Kohus või haldusasutus võib keelduda lapse tagastamist nõudmast, kui laps on jõudnud vanusesse ja küpsusesse, kus on õige tema arvamusega arvestada, ning ta ei soovi tagasi tulla.
B – Ühenduse õigus
12. Määrusega nr 2201/2003, millega asendati määrus nr 1347/2000, ühtlustatakse vabadusel, turvalisusel ja õiglusel rajanevas alas rahvusvahelise kohtualluvuse alused abielulahutuse, lahuselu või abielu kehtetuks tunnistamise ning vanemliku vastutuse valdkonnas.
13. Kui määruses nr 1347/2000 puudutati vanemlikku vastutust käsitlevat vaidlust üksnes abielu lõpetamisega seotud menetluste raames, siis määrusega nr 2201/2003 laiendati kohtualluvuse aluseid kõigile vanemlikku vastutust reguleerivatele otsustele, sealhulgas meetmetele lapse kaitseks, sõltumatult nende seostest abieluõigusliku menetlusega.(5)
14. Määruse nr 2201/2003 artikli 1 lõike 1 punkti b kohaselt kohaldatakse seda määrust järgmisi valdkondi käsitlevate tsiviilasjade suhtes igat liiki kohtutes: vanemliku vastutuse tekkimine, teostamine, piiramine või äravõtmine.
1. Üldine kohtualluvus ja erandid
15. Viidates lapse huvidele, mis on ülimuslikud, on määruses nr 2201/2003 kehtestatud kohtualluvus üldreeglina läheduskriteeriumi alusel, kuid nähtud sellest otsekohe ette ka erand, eelkõige teatavatel elukoha muutuse juhtudel, nagu tuleneb selle määruse artiklitest 8, 9, 10 ja 12.
16. Näiteks nimetatud määruse artikli 8 lõikes 1 on sätestatud, et vanemliku vastutuse asjus on pädev selle liikmesriigi kohus, kus on lapse alaline elukoht hagi esitamise ajal, kusjuures lapse sealviibimine – mõiste, mis võib erineda mõistest „alaline elukoht” – võib ka luua kohtualluvuse, kui ühtegi teist alluvust ei esine.(6)
17. Sellest põhimõttest tehakse erand ainult konkreetsetel juhtudel, mil pädevus jääb kohtule, kelle poole pöörduti esialgu, kas selleks, et vältida konfliktiohtu, või selleks, et tagada määrusele nr 2201/2003 vastava kohtualluvuse kriteeriumi kohaselt seaduslikult algatatud ja teise poole poolt vaidlustamata menetluse jätkumine.
18. Sama kehtib ka suhtlusõiguse osas, kui laps kolib seaduslikult teise liikmesriiki ja saab seal uue alalise elukoha. Sel juhul säilitab lapse varasema alalise elukohariigi kohus pädevuse kolme kuu jooksul pärast kolimist, et muuta kõnealuses liikmesriigis enne lapse kolimist tehtud kohtuotsust külastamisõiguse kohta.(7)
19. Ka määruse nr 2201/2003 artikli 12 lõike 1 punktid a ja b näevad ette kokkuleppe kohtualluvuse osas selle kohtu kasuks, mis teeb otsuse abielu lõpetamise küsimuses. Nimetatud õigusnormi kohaselt jääb pädevus sellele kohtule kõigis selle taotlusega seotud vanemlikku vastutust käsitlevates küsimustes juhul, kui vähemalt ühel abikaasadest on lapse ees vanemlik vastutus ning abikaasad ja vanemliku vastutuse kandjad on sõnaselgelt või muul viisil üheselt mõistetavalt kohtute pädevust tunnistanud. See pädevus peab lisaks olema lapse parimates huvides. See kohtualluvus lakkab niipea, kui abielu lõpetamise taotluse rahuldamise või rahuldamata jätmise otsus või vanemlikku vastutust käsitlev otsus on jõustunud.(8)
20. Kui liikmesriigi ükski kohus ei ole määruse nr 2201/2003 artiklite 8–13 kohaselt pädev, määratakse kohtualluvus igas liikmesriigis kindlaks selle riigi õigusaktide alusel.(9)
21. Lapse huvi, mis on ülimuslik, võib ka õigustada erilist erandit, mis tehakse nii, et liikmesriigi kohus tunnistatakse ebapädevaks teise liikmesriigi kohtu kasuks.
22. Nõnda on määruse nr 2201/2003 artikli 15 lõikes 1 sätestatud:
„[...] selle liikmesriigi kohtud, kelle kohtualluvuses on asja sisuline arutamine, kui nad leiavad, et teise liikmesriigi kohtus, millega lapsel on eriline side, oleks asja või selle konkreetse osa arutamiseks paremad võimalused ja kui see on lapse parimates huvides, [võivad]:
a) peatada kõnealuse menetluse või selle osa ja kutsuda osapooli esitama taotlust kõnealuse teise liikmesriigi kohtule vastavalt lõikele 4 […] või
b) taotleda, et teise liikmesriigi kohus saaks pädevuse [...]”
23. Selle määruse artikli 15 lõike 2 kohaselt kohaldatakse lõiget 1 ühe osapoole taotluse alusel või kohtu omal algatusel või teise liikmesriigi kohtu taotluse põhjal, millega lapsel on eriline side(10), kusjuures kahel viimasel juhul peab kohtuasja üleviimisega nõustuma vähemalt üks osapool.
2. Õigusnormid, mida kohaldatakse lapse ebaseadusliku äraviimise erijuhul
24. Lapse ebaseadusliku äraviimise korral kohaldatakse endiselt 1980. aasta Haagi konventsiooniga kehtestatud õigusnorme. Neid täiendavad siiski määruse nr 2201/2003 sätted, mis on sellisel juhul konventsiooni suhtes ülimuslikud.(11)
25. Selle määruse artikli 2 punkt 11 sätestab:
mõiste „ebaseaduslik äraviimine või kinnipidamine” tähendab lapse äraviimist või kinnipidamist juhul, kui:
a) sellega rikutakse kohtuotsusega, seaduse alusel või õigusliku toimega kokkuleppe põhjal saadud eestkosteõigust [mõiste „eestkosteõigus” asemel on edaspidi kasutatud täpsemat vastet „isikuhooldusõigus”] liikmesriigi seaduse alusel, kus laps alaliselt elas vahetult enne äraviimist või kinnipidamist;
b) seda [isikuhooldusõigust] teostati tegelikult äraviimise või kinnipidamise ajal üksi või ühiselt või seda oleks teostatud, kui äraviimist või kinnipidamist ei oleks toimunud. [Isikuhooldusõigust] loetakse ühiselt teostatavaks, kui vastavalt kohtuotsusele või seaduse alusel ei saa üks vanemliku vastutuse kandja ilma teise vanemliku vastutuse kandja nõusolekuta otsustada lapse elukohta.”
26. Mis puudutab kohtualluvust, siis määruse nr 2201/2003 artiklis 10 on nähtud ette, et pädevuse säilitab selle liikmesriigi kohus, kus oli lapse alaline elukoht enne äraviimist.
27. Läheduskriteeriumi kohaselt läheb pädevus siiski üle selle liikmesriigi kohtutele, kus laps on saanud alalise elukoha, kui:
a) iga isik, institutsioon või muu organ, kellel on [isikuhooldusõigus], on nõustunud äraviimise või kinnipidamisega
b) laps on elanud kõnealuses teises liikmesriigis vähemalt ühe aasta pärast seda, kui isik, institutsioon või muu organ, kellel on [isikuhooldusõigus], on saanud või peaks olema saanud teada lapse asukoha ning laps on oma uues keskkonnas kohanenud ja vähemalt üks järgmistest tingimustest on täidetud:
i) ühe aasta jooksul pärast seda, kui [isikuhooldusõiguse] kasutaja on saanud või peaks olema saanud teada lapse asukoha, ei ole esitatud tagasitoomise taotlust pädevatele asutustele liikmesriigis, kuhu laps on ära viidud või kus teda kinni peetakse;
ii) [isikuhooldusõiguse] kasutaja esitatud tagasitoomistaotlus on tühistatud ja alapunktis i sätestatud ajavahemiku jooksul ei ole esitatud uut taotlust;
iv) selle liikmesriigi kohtutes, kus laps alaliselt elas vahetult enne ebaseaduslikku äraviimist või kinnipidamist, on tehtud [isikuhooldusõigust] käsitlev kohtuotsus, mis ei hõlma lapse tagasitoomist.
28. Määruse nr 2201/2003 artikli 11 pealkiri on „Lapse tagasitoomine”. Selle lõikes 1 on nähtud ette, et kui isik, kellel on isikuhooldusõigus, taotleb liikmesriigi pädevatelt asutustelt kohtuotsuse tegemist 1980. aasta Haagi konventsiooni alusel, et saavutada äraviidud lapse tagasitoomist, kohaldatakse lõikeid 2–8.
29. Eelkõige selle määruse artikli 11 lõige 6 sätestab, et kui kohus on teinud 1980. aasta Haagi konventsiooni artikli 13 kohaselt tagasitoomisest keeldumise otsuse, peab kohus edastama selle otsuse ja kõigi asjakohaste dokumentide koopiad siseriikliku õigusega määratud pädevale kohtule või keskasutusele liikmesriigis, kus laps vahetult enne ebaseaduslikku äraviimist või kinnipidamist alaliselt elas.
30. Lisaks näeb määruse nr 2201/2003 artikli 11 lõige 8 ette, et iga hilisem lapse tagasitoomist nõudev otsus, mille teeb vastavalt sellele määrusele pädev kohus, on vastavalt selle määruse III peatüki 4. jaotisele ja eelkõige artiklitele 40, 42 ja 43 lapse tagasitoomise tagamiseks täitmisele pööratav.
31. Määruse nr 2201/2003 artikli 42 järgi tunnustatakse ja täidetakse kohtuotsusega nõutavat lapse tagasitoomist teises liikmesriigis ilma täitmisotsuse vajaduseta ning ilma võimaluseta selle tunnustamist vastustada.
32. Selleks peab kohtuotsus olema päritoluliikmesriigis tõendatud. Kohus, kelle ülesanne on tõendada lapse tagasitoomist nõudev kohtuotsus, annab tõendi välja ainult siis, kui kumulatiivselt on täidetud kolm tingimust. Nimelt tuleneb määruse nr 2201/2003 artikli 42 lõike 2 esimese lõigu punktidest a, b ja c, et tõendi saab anda ainult juhul, kui lapsele on antud võimalus ära kuulatud saada, välja arvatud juhul, kui tema vanuse või küpsusastme tõttu on ärakuulamist sobimatuks peetud, kui kõigile osapooltele on antud võimalus ära kuulatud saada ning kui kohus on otsust tehes arvesse võtnud põhjuseid ja tõendeid, millest lähtudes tehti lapse tagasitoomisest keeldumise otsus.
3. Ühised abielu lõpetamist ja vanemlikku vastutust käsitlevad sätted
33. Edasilükkamatute olukordade puhuks näeb määruse nr 2201/2003 artikli 20 lõige 1 ette, et liikmesriigid võivad võtta selles riigis viibivate isikute ja seal asuva vara suhtes ajutisi meetmeid, sealhulgas kaitsemeetmed, isegi kui käesoleva määruse alusel on peaasja arutamisel pädev mõne teise liikmesriigi kohus.
34. Selle määruse artikli 20 lõike 2 järgi ei kohaldata neid meetmeid enam, kui liikmesriigi kohus, kelle pädevuses on asja sisuline arutamine, on võtnud meetmed, mida ta sobivaks peab.
4. Kohtuotsuste tunnustamine ja täitmine abielu ja vanemliku vastutuse valdkonnas
35. Määruse nr 2201/2003 artikli 21 lõike 1 kohaselt tunnustatakse ühes liikmesriigis tehtud kohtuotsust teistes liikmesriikides ühegi erimenetluse järgimist nõudmata. Selle määruse artikli 21 lõikes 3 on nähtud ette, et iga huvitatud osapool võib taotleda otsust, et kohtuotsust tunnustataks või ei tunnustataks.
36. Vanemlikku vastutust käsitlevate kohtuotsuste mittetunnustamise põhjused on kindlaks määratud selle määruse artiklis 23. Kohtuotsust ei tunnustata eelkõige siis, kui selline tunnustamine on oluliselt vastuolus selle liikmesriigi avaliku korraga või kui otsus on tehtud last ära kuulamata.
37. Lisaks ei kuulu määruse nr 2201/2003 artikli 24 kohaselt kontrollimisele otsuse teinud päritoluliikmesriigi(12) kohtu pädevus.
38. Lõpuks on selle määruse artikli 28 lõikes 1 märgitud, et „[l]apse suhtes vanemlikku vastutust käsitlevat kohtuotsust, mis on tehtud liikmesriigis ja on selles liikmesriigis täitmisele pööratav ning kätte antud, täidetakse teises liikmesriigis siis, kui see on huvitatud poole taotlusel kuulutatud seal täitmisele pööratavaks”. Lisaks on kummalgi poolel võimalik täitmisotsuse taotluse kohta tehtud määrus edasi kaevata.(13)
5. Koostöö keskasutuste vahel vanemliku vastutuse valdkonnas
39. Määruse nr 2201/2003 artikli 53 kohaselt määrab iga liikmesriik ühe või mitu keskasutust, mis aitavad kaasa selle määruse kohaldamisele. Nende ülesanne on edastada teavet siseriiklike seaduste ja menetluste kohta ning võtta meetmeid sama määruse kohaldamise parendamiseks ja liikmesriikide erinevate keskasutuste vahelise koostöö tugevdamiseks.(14)
40. Selle määruse artikkel 55 näeb ette, et keskasutused võtavad kõik sobivad meetmed, et koguda ja vahetada teavet lapse olukorra, kõigi käimasolevate vanemliku vastutusega seotud menetluste ja lapse suhtes tehtud otsuste kohta. Eelkõige peavad nad võtma kõik sobivad meetmed, et hõlbustada suhtlemist kohtute vahel, eeskätt selle määruse artikli 11 lõigete 6 ja 7 ning artikli 15 kohaldamiseks.
C – Siseriiklik õigus
41. Tsiviilkohtumenetluse seadustiku (Zakon o pravdnem postopku)(15) § 411 lõige 1 sätestab, et abielu ning vanemate ja laste vahelisi suhteid puudutavates asjades võib kohus võtta poolte taotlusel või omal algatusel ajutisi meetmeid, mis puudutavad paari ühiste laste isikuhooldust ja ülalpidamist või külastamisõiguse äravõtmist või piiramist või külastamisõiguse kasutamise üksikasjalikku korda.
42. Nimetatud seadustiku § 411 lõike 3 kohaselt võetakse need ajutised meetmed kooskõlas kaitsemeetmeid reguleeriva seaduse sätetega.
43. Täitemenetlust ja kaitsemeetmete võtmist reguleeriva seaduse (Zakon o izvršbi in zavarovanju)(16) § 267 sätestab, et ajutine meede võidakse võtta enne kohtumenetluse algatamist, kohtumenetluse jooksul või pärast selle menetluse lõppu, kuid tuleb igal juhul võtta enne täitemenetluse lõppu.
44. Abielu ja peresuhteid reguleeriva seaduse (Zakon o zakonski zvezi in družinskih razmerjih)(17) § 105 lõige 3 näeb ette, et kui vanemad ei suuda hoolimata sotsiaalhoolekandeasutuse abist jõuda laste isikuhooldusõiguse osas kokkuleppele, otsustab kohus ühe või mõlema vanema taotlusel, et kõigi laste isikuhooldusõigus antakse ühele vanemale või et ühe või enama lapse isikuhooldusõigus antakse ühele vanemale ja ülejäänud laste isikuhooldusõigus teisele vanemale. Kohus võib ka omal algatusel otsustada, et kõigi laste või mõne lapse isikuhooldusõigus antakse muule isikule.
II – Põhikohtuasja asjaolud ja eelotsuse küsimused
45. Sloveenia kodanik J. Detiček ja Itaalia kodanik M. Sgueglia abiellusid ja elasid Roomas 25 aastat. Nende tütar Antonella, kes on Sloveenia kodanik, sündis 6. septembril 1997.
46. Tribunale ordinario di Tivolis (Itaalia) algatati abielulahutuse menetlus. See kohus otsustas 25. juuli 2007. aasta määrusega määrata abielupaari lapse isiku ainuhooldusõiguse ajutiselt M. Sguegliale ja paigutada laps Suore Calasanziane vastuvõtuasutuse internaati Roomas.
47. Kohtutoimikust, mille edastas Euroopa Kohtule Višje sodišče v Mariboru (Maribori apellatsioonikohus), ilmneb, et Tribunale ordinario di Tivoli ei soovinud määrata lapse isikuhooldusõigust ajutiselt J. Detičekile seepärast, et viimane ei suutnud teha vahet lapse ja omaenese huvide vahel. Lisaks keeldus Antonella Itaalia kohtu sõnul oma isaga kohtumast. Niisiis otsustas see kohus määrata isikuhooldusõiguse ajutiselt M. Sguegliale ja paigutada Antonella internaati, et ta ei näeks pealt oma vanemate tüli. Selles Itaalia kohtu tehtud otsuses on ka täpsustatud, et selle ettepaneku tegi ja internaadi valis J. Detiček ise.
48. Samal päeval, kui tehti see kohtuotsus, lahkusid J. Detiček ja ta tütar Itaaliast, et minna Poljčanesse Sloveenias, kus nad elavad kuni tänase päevani.
49. Okrožno sodišče v Mariboru (Maribori ringkonnakohus) (Sloveenia) 22. novembri 2007. aasta otsusega, mille Vrhovno sodišče (ülemkohus) (Sloveenia) 2. oktoobri 2008. aasta otsusega jõusse jättis, tunnistati Tribunale ordinario di Tivoli 25. juuli 2007. aasta määrus täidetavaks Sloveenia Vabariigi territooriumil ning Okrajno sodišče v Slovenski Bistricis (Slovenska Bistrica esimese astme kohus) (Sloveenia) on algatatud täitemenetlus lapse üleandmiseks isale ja tema paigutamiseks Rooma internaati. See täitmine peatati kuni põhikohtuasja lõpliku lahendamiseni.
50. J. Detiček taotles 28. novembril 2008 Okrožno sodišče v Mariborult, et see võtaks ajutise kaitsemeetme, millega lapse isikuhooldusõigus määrataks talle.
51. Okrožno sodišče v Mariboru rahuldas 9. detsembri 2008. aasta määrusega J. Detičeki taotluse ja määras talle Antonella ajutise isikuhooldusõiguse. Ta põhjendas oma otsust sellega, et asjaolud on muutunud ja et see on lapse huvides, kusjuures eelotsusetaotluse esitanud kohus ei täpsusta neid asjaolusid üksikasjalikumalt.
52. Euroopa Kohtule saadetud toimikust ja eelkõige 9. detsembri 2008. aasta kohtumäärusest ilmneb siiski, et need muutunud asjaolud on järgmised. Antonella on nüüd kohanenud Sloveenias. Sloveenia kohus leiab, et Itaaliasse tagasitoomine ja paigutamine vastuvõtuasutusse ei ole kooskõlas lapse heaoluga, sest see põhjustaks talle korvamatuid kehalisi ja hingelisi kannatusi. Pealegi vestles kohus 1. detsembril 2008 Antonellaga ja viimane avaldanud soovi jääda ema juurde.
53. M. Sgueglia vaidlustas selle kohtumääruse samas kohtus, kes jättis tema kaebuse 29. juuni 2009. aasta määrusega rahuldamata. Kohus tugines ajutise meetme võtmisel määruse nr 2201/2003 artikli 20 sätetele koostoimes 1980. aasta Haagi konventsiooni artikli 13 sätetega.
54. M. Sgueglia esitas 29. juuni 2009. aasta kohtumääruse peale kaebuse Višje Sodišče v Mariborule (Sloveenia), kes otsustas menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused:
„1. Kas Sloveenia Vabariigi [...] kohus on [määruse nr 2201/2003] artikli 20 mõttes pädev võtma [ajutisi] meetmeid juhul, kui teise liikmesriigi kohus, kelle pädevuses on vastavalt käesolevale määrusele asja sisuline arutamine, on võtnud [ajutise] meetme, mis on tunnistatud Sloveenia[s] [...] täitmisele kuuluvaks?
2. Juhul, kui vastus eeltoodud küsimusele on jaatav, siis kas Sloveenia kohus võib siseriiklike õigusnormide alusel (nende sellist kohaldamist lubab määruse [nr 2201/2003] artikkel 20), võttes [ajutise] meetme [selle] määruse [...] artikli 20 tähenduses, muuta lõplikku ja täitmisele kuuluvat [ajutist] meedet, mille on võtnud teise liikmesriigi kohus, kelle pädevuses on vastavalt [sellele] määrusele [...] asja sisuline arutamine, või selle tühistada?”
III – Õiguslik analüüs
55. Nende eelotsuse küsimustega soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt teada, kas määruse nr 2201/2003 artikli 20 lõiget 1 võib siis, kui ühe liikmesriigi kohus, kelle pädevuses on asja sisuline arutamine, on võtnud meetme, millega lapse isikuhooldusõigus määratakse ajutiselt ühele vanemale, tõlgendada nii, et see võimaldab teise liikmesriigi kohtul teha pärast esimese liikmesriigi kohtuotsust uue otsuse, millega lapse isikuhooldusõigus määratakse teisele vanemale.
56. Kõigepealt tuleb minu arvates teha järgmised märkused.
57. Esiteks näib mulle, et on selge, et Euroopa Kohtule esitatud küsimused on kerkinud vaidluses, mis tekkis seoses lapse ebaseadusliku äraviimisega määruse nr 2201/2003 tähenduses.
58. Nimelt ilmneb Euroopa Kohtule edastatud andmetest, et J. Detiček lahkus pere alalise elukoha riigist Itaaliast, et minna koos abielupaari ühise lapse Antonellaga, kes tookord oli 10‑aastane, Sloveeniasse, samal päeval, kui Itaalia kohus, kelle poole abikaasad olid pöördunud, tegi abielulahutuse menetluses otsuse, millega määras Antonella isikuhooldusõiguse ajutiselt isale, M. Sguegliale. See olukord kestab vastu isa tahtmist tänaseni.
59. Järelikult on minu arvates täidetud tingimused, mis on kehtestatud määruse nr 2201/2003 artikli 2 punktis 11, milles on lapse ebaseaduslikku äraviimist määratletud kui äraviimist, millega „rikutakse kohtuotsusega [...] saadud isikuhooldusõigust liikmesriigi seaduse alusel, kus laps alaliselt elas vahetult enne äraviimist [...], seda eestkosteõigust teostati tegelikult äraviimise [...] ajal üksi või ühiselt või seda oleks teostatud, [...] kui äraviimist [...] ei oleks toimunud”.
60. Seejärel näib mulle kohe vajalik täpsustada, et kuigi selle määruse artiklit 11, millega korraldatakse kohtute koostööd lapse huvides, tuleb mõistagi kohaldada täitemenetluse, st tagasitoomismenetluse algatamise taotluse osas, mille isa on esitanud Okrajno sodišče v Slovenski Bistricisile, ei saa seda vastupidi kohaldada ema kaebuse osas, mille viimane on esitanud Okrožno sodišče v Mariborule.
61. Nimelt ilmneb selle määruse artikli 11 lõikest 1, et lapse saab selle süsteemi abil tagasi tuua ainult siis, „[k]ui isik, institutsioon või muu organ, kellel on isikuhooldusõigus, taotleb liikmesriigi pädevatelt asutustelt kohtuotsuse tegemist [1980. aasta Haagi konventsiooni] alusel, et saavutada lapse tagasitoomist, kes on ebaseaduslikult ära viidud või kinni peetud liikmesriigis, mis ei ole see liikmesriik, kus laps vahetult enne ebaseaduslikku äraviimist või kinnipidamist alaliselt elas”.
62. Euroopa Kohtule esitatud asjaoludest ilmneb aga, et esiteks ei olnud J. Detičekil Tribunale ordinario di Tivoli 25. juuli 2007. aasta otsuse kohaselt, mis tunnistati Vrhovno sodišče 2. oktoobri 2008. aasta otsusega täidetavaks, isikuhooldusõigust – isegi mitte ühist isikuhooldusõigust – kui ta pöördus 28. novembril 2008 Okrožno sodišče v Mariboru poole, et isikuhooldusõigus määrataks talle, ning teiseks ei nõudnud ta oma taotluses Antonella tagasitoomist. Käesolevas kohtuasjas on seega tegemist mitte ainult teistsuguse olukorraga, vaid niisugusega, mis on täielikus vastuolus määruse nr 2201/2003 artikli 11 lõikes 1 osutatuga.
63. Niisiis tuleb probleemi, mis on esitatud hindamiseks Euroopa Kohtule, analüüsida, lähtudes ainult selle määruse artiklist 20.
64. Tegelikult on eelotsusetaotluse esitanud kohtu eelotsuse küsimuse tuumaks probleem, kas niisugusel juhul nagu põhikohtuasjas on kohtul, kellele allus kohtuasi üksnes lapse ebaseadusliku äraviimise tulemusena, võimalik teha nimetatud määruse artikli 20 lõike 1 alusel nüüdsest ülimuslik kohtuotsus.
65. Sellele küsimusele antava vastuse sisu sõltub minu arvates vastustest kahele järgnevale küsimusele. Esiteks missugune on määruse nr 2201/2003 aluspõhimõte Euroopa Kohtule esitatud problemaatikas? Teiseks milline on selle määruse artikli 20 koht selle määrusega kehtestatud regulatsioonis?
B – Määrusega nr 2201/2003 kehtestatud süsteem lapse ebaseadusliku äraviimise erijuhtumil
66. Minu meelest põhineb määrus nr 2201/2003 järgmistel eeldustel.
67. Esiteks tuleb meenutada, et sellega soovitakse aidata kaasa tõelise ühise õigusruumi loomisele, kehtestades kohtualluvuse alused abielu ja vanemliku vastutuse valdkonnas ning hõlbustades selles vallas tehtud kohtuotsuste tunnustamist ja täitmist.
68. Selles osas on väga oluline, et mingis liikmesriigis tehtud kohtuotsuseid tunnustataks vastastikku. Nagu on täpsustatud määruse nr 2201/2003 põhjenduses 2, on kinnitatud, et kohtuotsuste vastastikuse tunnustamise põhimõte on tõelise õigusruumi loomise nurgakivi. Seepärast peaks kohtuotsuste tunnustamine ja täitmisele pööramine põhinema vastastikuse usalduse põhimõttel ja mittetunnustamise põhjusi peaks olema võimalikult vähe.(18)
69. Teiseks tuleb meenutada, mida on rõhutatud selles määruses endas, nimelt et sellega kehtestatud kohtualluvuse alused kujundatakse lapse huve silmas pidades.(19) Sellest tuleneb minu arvates üheselt mõistetavalt, et kohtualluvuse alused, mille eesmärk on võidelda lapse ebaseadusliku äraviimise vastu, töötati samuti välja selles vaimus.
70. Varem tuli liigagi sageli ette seda, et erineva kodakondsusega abikaasade lahutuse korral põgenes see vanem, kes tahtis lapse või laste isikuhooldusõigust endale kindlustada, selle lapse või nende lastega oma päritoluriiki ja pöördus selle riigi kohtu poole, taotledes otsust isikuhooldusõiguse küsimuses ja eirates teises riigis tehtud kohtuotsuseid, kui neid oli.
71. Selle tagajärg oli see, et suhted lapse ja teise vanema vahel katkesid pikkadeks aastateks või isegi lõplikult – olukord, mille kohta keegi ei saa väita, et see on kooskõlas lapse huvidega või kui kasutada väljendit, mida Euroopa Kohus on juba kasutanud, tema heaoluga.(20)
72. Niisugune suhtumine, mille kohta võib tuua palju valusaid näiteid lähiminevikust ja isegi praegusest hetkest, seisnes selles, et kohtult, kelle poole pöörduti, püüti saavutada või loodeti soosivat reaktsiooni, mis on kantud mingist natsionalismist kohtumõistmises, mis ei sobi tänapäeval üldse kokku mõistega „vabadusel, turvalisusel ja õiglusel rajanev ala”. Nimelt võeti lapselt nõnda tema peamised õigused, mis on tõesti põhiõigused. Peale selle, et perekondlik surve, mis talle osaks saab, võtab temalt isegi siis, kui ta on juba piisavalt küps, mõistagi tema valikuvabaduse ja võimaluse kasutada liikumisvabadust, et minna vaatama teist vanemat, võetakse temalt nõnda lihtsalt tema põhiõigus omada normaalseid suhteid oma mõlema vanemaga.
73. Määrusega nr 2201/2003 kehtestati kohustuslikud kohtualluvuse alused just niisuguste last erakordselt palju kahjustavate praktikate vältimiseks ning nende aluste eesmärk on vältida käitumist, mis viib säärase süsteemini ja kujutab endast tõelist väärkohtlemist.
74. Nende praktikate konkreetne keelamine eeldab niisiis forum shopping’ u täielikku keelamist. Ainus tõhus retsept on see, kui säilitatakse ja kinnitatakse puutumatuna selle kohtu esialgset pädevust, kelle poole sisulistes küsimustes pöörduti.
75. Seepärast on määruses nr 2201/2003 pärast seda, kui selles on toodud lapse huvides kohtualluvuse üldnorm, mis põhineb läheduskriteeriumil,(21) tehtud – jällegi nendes huvides – erandid, sealhulgas erand, mida kohaldatakse lapse ebaseadusliku äraviimise suhtes.
76. Niisugusel juhul, mida on silmas peetud ja reguleeritud selle määruse artikliga 10, on pädevus antud selle liikmesriigi kohtule, kus oli lapse alaline elukoht vahetult enne ebaseaduslikku äraviimist. Pädevuse saab anda selle liikmesriigi kohtule, kus laps asub, ainult siis, kui see äraviimine muutub seaduslikuks sõnaselge või mõttest tuleneva olukorra seadusega kooskõlla viimise tulemusena sõltuvalt juhtumist, mida on selles määruses käsitletud.
77. Nimelt on selles artiklis nähtud ette võimalused, et isik, kellele kuulub isikuhooldusõigus, on äraviimisega nõustunud(22) või et kohus, kes säilitas oma pädevuse seetõttu, et äraviimine oli ebaseaduslik, tegi kohtuotsuse, milles kinnitas äraviimist, või isikuhooldusõigust käsitleva kohtuotsuse, mis ei hõlma lapse tagasitoomist.(23) Samuti on selles artiklis vaikimisi ette nähtud võimalus, et isik, kellel oli õigus nõuda lapse tagasitoomist, ühe aasta jooksul kas ei taotle seda või võtab selle taotluse tagasi ega esita uut taotlust lapse tagasitoomiseks.(24) Kõikidel nendel juhtudel läheb pädevus üle selle liikmesriigi kohtule, mille territooriumile laps viidi.
78. Teabe põhjal, mille eelotsusetaotluse esitanud kohus Euroopa Kohtule edastas, on selge, et käesolevas kohtuasjas ei ole see nii. M. Sgueglia taotles Itaalia meetme tunnustamist Sloveenia territooriumil ja saavutas selle ning esitas seejärel Okrajno sodišče v Slovenski Bistricile hagi Antonella tagasitoomiseks selle meetme täitmise abil.
79. Seega säilitas Itaalia kohus määruse nr 2201/2003 kohaselt vaieldamatult oma pädevuse, nii et kõigi teiste kohtute pädevus oli välistatud, mida eelotsusetaotluse esitanud kohus ka tunnistab.
80. Eelotsusetaotluse esitanud kohtu eelotsuse küsimustele tulebki nüüd vastata, lähtudes nendest kaalutlustest.
C – Määruse nr 2201/2003 artikli 20 koht selle üldises ülesehituses
81. Seda kohta nimelt soovibki oma eelotsuse küsimustega välja selgitada eelotsusetaotluse esitanud kohus, kes tõstatab sisuliselt probleemi, kas juhul, kui ühe liikmesriigi kohus, kelle pädevuses on asja sisuline arutamine, on võtnud meetme, millega lapse isikuhooldusõigus määrati ajutiselt ühele vanemale, võib teise liikmesriigi kohus teha määruse nr 2201/2003 artikli 20 lõike 1 kohaselt pärast esimese liikmesriigi kohtuotsust uue otsuse, millega lapse isikuhooldusõigus määratakse teisele vanemale.
82. Ma meenutan kõigepealt, et selle määruse artikli 20 lõige 1 võimaldab kohtul, kelle pädevuses ei ole asja sisuline arutamine, võtta erandkorras edasilükkamatutel juhtudel selles riigis viibivate isikute ja seal asuva vara suhtes ajutise meetme või kaitsemeetme.
83. Minu meelest ei ole see õigusnorm mitte kohtualluvuse üldnorm, vaid luba tegutseda lapsele avaldatava kahekordse surve korral, kui on vaja võtta kiireloomuline meede sellele lõpu tegemiseks.
84. Nagu komisjon oma märkuste punktis 27 rõhutab, võimaldab määruse nr 2201/2003 artikkel 20 nimelt tugineda asukohariigi õigusele, ilma et kohaldatakse esialgse pädevuse kriteeriumit.
85. Me nägime aga, et kohtualluvuse alused, sealhulgas nimetatud määruse artiklis 10 toodud alused töötati välja lapse huvides, mis on ülimuslikud. Määruse artiklile 20, millega nendest alustest täielikult kõrvale kaldutakse, saab seega tugineda ainult erakordselt tõsiste asjaolude korral, mis on lapse olukorraga otseselt seotud.
86. Euroopa Kohtul on juba olnud võimalus täpsustada selle õigusnormi ulatust eespool viidatud kohtuotsuses A. Ta leidis selles kohtuotsuses, et määruse nr 2201/2003 artikli 20 lõike 1 kohaldamiseks peab kumulatiivselt täidetud olema kolm tingimust, st need meetmed peavad olema edasilükkamatud, need peavad olema võetud asja arutava kohtu asukohaliikmesriigis viibivate isikute ja seal asuva vara suhtes ning need peavad olema ajutist laadi.(25)
87. Konkreetsel juhul, mis oli esitatud talle hindamiseks viidatud kohtuasjas, märkis Euroopa Kohus, et „[määruse nr 2201/2003 artikli 20 lõike 1 alusel võetud ajutisi meetmeid] võib kohaldada laste suhtes, kelle alaline elukoht on ühes liikmesriigis, kuid kes viibivad ajutiselt või juhuslikult teises liikmesriigis ja on olukorras, mis tõsiselt kahjustab nende heaolu, sealhulgas tervist ja arengut ning õigustab kohe kaitsemeetmeid võtma”.(26)
88. Ma võin Euroopa Kohtu toodud näitele lisada näite, mille on toonud komisjon praktilises juhendis määruse nr 2201/2003 kohaldamiseks(27) ja mis illustreerib minu meelest väga hästi selle määruse artikliga 20 loodud menetlust.
89. Nimetatud juhendis on toodud näide perekonnast, kes sõidab autoga teise liikmesriigi territooriumil, mis ei ole nende alalise elukoha liikmesriik. Perekond satub liiklusõnnetusse ja mõlemad vanemad on koomas ega ole seega võimelised oma vanemlikku vastutust kandma. Selle liikmesriigi ametiasutused, kus pere viibib, peavad seega saama kiiresti võtta ajutisi meetmeid, et kaitsta paari last, kellel ei ole selles liikmesriigis ühtegi sugulast. Niisugusel juhul võivad need meetmed seisneda selles, et laps paigutatakse vastuvõtukeskusesse.
90. Me näeme, et seda erandit, mis on vaja kohtualluvuse üldnormist teha, võivad õigustada ainult erakorralised asjaolud, näiteks niisugused, mis on seotud otsese ohuga, mille ärahoidmiseks tuleb kiiresti võtta meetmeid keskkonna suhtes, mis kas tekitab seda ohtu või ei ole võimeline seda hajutama.
91. Ma ei arva, et põhikohtuasjas oleks tegemist sellise juhtumiga.
92. Võib siiski kergesti kujutleda muserdatust, mida laps ilmselt sedasorti olukorras tunneb ja mida tunnevad paraku kõik lapsed, kelle vanemad jätkavad isegi pärast lahkuminekut tülitsemist, mida see lahkuminek pidi ometi leevendama, ning rikuvad sellega vanemate põhikohustust, mis neil on, st kohustust last kaitsta, sealhulgas endi lahkarvamuste tagajärgede eest.
93. Tuleb aga tõdeda, et see muserdatus ei näi vastavat eespool kirjeldatud kriteeriumitele, mis õigustavad niisuguse kohtu sekkumist, kelle poole ei ole pöördutud sisulistes küsimustes, eelkõige selleks, et võtta meede, mis on mõeldud asendama pädeva kohtu sisulistes küsimustes võetud meedet ning mis selle viimase meetme ära muudab.
94. Tõlgendus, mille ma välja pakun, võib tunduda iseäranis kitsendav. Ma arvan, et see on paratamatu mitte ainult seetõttu, et määruse nr 2201/2003 artikli 20 lõige 1 kujutab endast selle määrusega kehtestatud kohtualluvuse aluste erandit ning traditsiooniliselt tõlgendatakse erandeid kitsalt, vaid ka seepärast, et niisugune tõlgendus on vajalik selleks, et see määrus avaldaks oma kasulikku mõju.
95. Nimelt saab sellises konkreetses olukorras, millega on tegemist põhikohtuasjas ja mis on täpselt see olukord, mis sooviti määrusega keelata, erandeid tõlgendada ainult kitsalt ja need ei tohi ühelgi juhul kujutada endast varjatud käiku, mille kaudu vanad praktikad tagasi tulevad. Mängus on kõikide nende laste üldised huvid, kelle erineva kodakondsusega vanemaid võivad niisugused meetodid meelitada, kui kohtupraktika annab neile võimaluse neid meetodeid erandite liiga laia tõlgendamise tõttu kasutada.
96. Pealegi saavad võetud meetmed määruse nr 2201/2003 artikli 20 lõike 2 kohaselt olla ainult ajutised ja sõltuda sisulistes küsimustes tehtavast kohtuotsusest.
97. Euroopa Kohtule hindamiseks esitatud juhtumil on olukord täiesti teistsugune. Kaugel sellest, et toetada kohut, kelle pädevuses on asja sisuline arutamine, asus Okrožno sodišče v Mariboru tegelikult diametraalselt vastupidisele positsioonile, tehes sisulistes küsimustes otsuse, millega muudeti ära pädeva kohtu otsus ja mis oli mõeldud seda asendama.
98. Seepärast ei ole tingimused, mis peavad olema täidetud määruse nr 2201/2003 artikli 20 lõike 1 kohaldamiseks, käesolevas kohtuasjas täidetud. Niisiis tuleb tõdeda, et esimese astme kohus, kelle poole J. Detiček pöördus, ei ole pädev tegema otsust tema taotluse kohta ning et igal juhul ei saanud ta teha otsuseid, mis ta tegi.
99. Minu arvates on nii, et kui nõustuda sellega, et Sloveenia kohus võtab omakorda ajutise meetme, mille ese ja alus on samad nagu meetmel, mille võttis kohus, kelle pädevuses on asja sisuline arutamine, viiks see tegelikult selleni, et meedet, mille võttis kohus, kelle pädevuses on asja sisuline arutamine, ei tunnustata ning eiratakse kohtualluvuse ja kohtuotsuste tunnustamise ja täitmise aluseid, mis on määrusega nr 2201/2003 kehtestatud.
100. See kõigutaks kestvalt kohtuotsuste vastastikuse tunnustamise põhimõtet, mis rajaneb liikmesriikide vastastikuse usalduse põhimõttel, ning selle määrusega kehtestatud süsteem satuks seega ohtu.
101. Me nägime nimelt, et eesmärki luua ühine õigusruum on võimalik saavutada nende kahe põhimõtte abil. Nõustumine sellega, et kui ühe liikmesriigi kohus, kelle pädevuses on asja sisuline arutamine, on juba juhtumi kohta otsuse teinud, võib teise liikmesriigi kohus teha lapse suhtes otsuse, viiks selleni, et kahjustataks vastastikust usaldust, mis peab Euroopa Liidu liikmesriikide kohtusüsteemide vahel valitsema.
102. Et tegemist on pealegi lapse ebaseadusliku äraviimise juhtumiga, mis on määruse nr 2201/2003 ja 1980. aasta Haagi konventsiooniga vastuolus, arvan ma, et kui aktsepteerida J. Detičeki käitumist ja pidada Sloveenia kohtu võetud ajutist meedet kehtivaks, tähendaks see õigusvastase tegevuse seadustamist. Kaoks hoiatav mõju, tänu millele hoiduvad vanemad lapseröövidest ja mida nende kahe õigusaktiga sooviti saavutada.
103. Kas seepärast tuleb tähelepanuta jätta, et olukord on Antonella ebaseadusliku äraviimise tõttu muutunud?
104. Ma ei arva nii. Seda tuleb võtta arvesse, sest see kujutab endast faktilist asjaolu, mille eest laps ei vastuta ning mida tuleb tema huvide tõttu analüüsida ja hinnata. Nagu täpsustas Euroopa Kohus oma 11. juuli 2008. aasta otsuses kohtuasjas Rinau(28), lähtub määrus nr 2201/2003 eelkõige lapse huvidest.(29) Selle määruse põhjenduses 33 on muide märgitud, et sellega „püütakse [eeskätt] tagada lapse põhiõiguste austamist, mis on sätestatud Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklis 24[(30) ]”.
105. Olen siiski arvamusel, et seda peab tegema, järgides määrust nr 2201/2003, ja menetluste abil, mis on sellega kehtestatud.
106. Nagu mina selle määruse sätetest aru saan, tuleb lapse huvidest lähtuvad asjaolud esitada kohtule, kellelt M. Sgueglia taotles Tribunale ordinario di Tivoli 25. juuli 2007. aasta otsuse täitmist, ning need võivad siis viia selleni, et Itaalia kohus vaatab oma otsuse uuesti läbi või annab isegi oma pädevuse selle määruse artikli 15 alusel üle.
107. Ma arvan, et see täitmistaotlus kujutab endast tegelikult tagasitoomistaotlust, mille menetlemise raames tuleb kohaldada määruse nr 2201/2003 artiklis 11 sätestatud tagatisi.
108. Et sellel taotlusel ei ole muid eesmärke kui lapse tagasitoomine seeläbi, et 25. juuli 2007. aasta otsus, mille Vrhovno sodišče tunnistas täidetavaks, pööratakse täitmisele, tuleb see õigesti kvalifitseerida, mis võimaldab ainsana kohaldada samasuguseid tagatisi, ükskõik missugune on valitud menetlus. Lapse enda huvide tõttu, mis on ülimuslikud, näib mulle, et tõlgendus peab olema niisugune.
109. Erinevad menetluslikud võimalused, mida määruse nr 2201/2003 artikkel 11 asjaomastele kohtutele pakub, leiavad siis vabadusel, turvalisusel ja õiglusel rajaneva ala raamistikus ja mõttes oma koha. Sellega kaasneb mitte konkurents, vaid niisugune dialoog, mis peab loomulikult eksisteerima kohtute vahel õigusruumis, mis põhineb vastastikusel tunnustamisel ning kus ei võeta arvesse ega püüta saavutada muud kui lahendust, mis vastaks kõige paremini lapse huvidele.
110. See ongi muide määruse enda mõte. Kui tegemist on lapse ebaseadusliku äraviimisega, kehtestatakse selle määrusega koostoimes 1980. aasta Haagi konventsiooniga asjaomaste kohtute vahelise koostöö konkreetne süsteem, mille eesmärk on teha võimalikuks lapse viivitamatu tagasitoomine riiki, kus oli tema alaline elukoht vahetult enne äraviimist, nähes samal ajal ette võimalikult palju ettevaatusabinõusid, mida kohtud peavad tema huvides võtma.(31)
111. Euroopa Kohtule hindamiseks esitatud juhtumil on seega nii, et kui Okrajno sodišče v Slovenski Bistrici teeb lapse tagasitoomisest keeldumise otsuse, peab ta määruse nr 2201/2003 artikli 11 lõike 6 kohaselt edastama otsekohe selle kohtuotsuse ja asjakohaste dokumentide ärakirjad Itaalia kohtule, kes peab neid oma lõpliku otsuse tegemisel arvesse võtma.
112. Kui see kohus annab hoolimata kõigest korralduse laps tagasi viia, on tema otsus – nagu ma käesoleva seisukoha punktis 30 näitasin – koheselt täitmisele pööratav.
113. See kohus peab siis määruse nr 2201/2003 artikli 42 lõike 2 kohaselt edastama kohtule, kes tegi lapse tagasitoomisest keeldumise otsuse, tõendi selle kohta, et laps kuulati ära – välja arvatud juhul, kui tema vanus ja küpsusaste seda ei võimalda – et ära kuulati ka pooled ning et ta tegi oma otsuse, võttes arvesse põhjuseid ja asjaolusid, millest lähtudes tehti lapse tagasitoomisest keeldumise otsus.
114. Nõnda võetakse selle koostöö käigus arvesse asjaolude muutumisi, millele J. Detiček oma taotluses tugines.
115. Sellest seisukohast on mõeldamatu, et nende kohtute lõplikku otsust, mis tehakse lapse saatuse kohta, võiks mõjutada mingi rahvuslik piiratus.
116. Õigusemõistmise laad ise, st sellest tulenev kohustus, mis on isikul, kes seda tegema peab, sunnib kohut, kelle pädevuses on asja sisuline arutamine, võtma arvesse juhtumi asjaolusid hetkel, mil ta oma otsust teeb, et teha kindlaks – jättes kõrvale kõik muud kaalutlused – missugune lahendus on parim ja võimaldab kaitsta lapse huve, st tagada talle stabiilsuse parimas võimalikus keskkonnas, sealhulgas nii, et talle oleksid tagatud normaalsed ja rahulikud suhted mõlema vanemaga.
117. Võttes arvesse kõiki esitatud kaalutlusi, arvan, et määruse nr 2201/2003 artikli 20 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et kui liikmesriigi kohus, kes on pädev asja sisuliselt arutama, võttis meetme, millega määras lapse isikuhooldusõiguse ajutiselt ühele vanemale, ei võimalda see teise liikmesriigi kohtul teha pärast esimese liikmesriigi kohtuotsust uut otsust, millega lapse isikuhooldusõigus määratakse teisele vanemale.
118. Selles olukorras teen Euroopa Kohtule ettepaneku vastata Višje sodišče v Mariboru esitatud eelotsuse küsimustele järgmiselt:
Nõukogu 27. novembri 2003. aasta määruse (EÜ) nr 2201/2003, mis käsitleb kohtualluvust ning kohtuotsuste tunnustamist ja täitmist kohtuasjades, mis on seotud abieluasjade ja vanemliku vastutusega, ning millega tunnistatakse kehtetuks määrus (EÜ) nr 1347/2000, artikli 20 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et kui liikmesriigi kohus, kes on pädev asja sisuliselt arutama, võttis meetme, millega määras lapse isikuhooldusõiguse ajutiselt ühele vanemale, ei võimalda see teise liikmesriigi kohtul teha pärast esimese liikmesriigi kohtuotsust uut otsust, millega lapse isikuhooldusõigus määratakse teisele vanemale.
(2) –	ELT L 338, lk 1; ELT eriväljaanne 19/06, lk 243.
(3) –	Edaspidi „1980. aasta Haagi konventsioon”.
(4) –	Vt selle konventsiooni artikkel 1.
(5) –	Vt määruse nr 2201/2003 põhjendus 5.
(6) –	Vt määruse nr 2201/2003 artikli 13 lõige 1. Selles õigusnormis on nähtud ette, et „[k]ui lapse alalist elukohta ei saa kindlaks teha ja kohtualluvust määrata artikli 12 alusel, on pädevad selle liikmesriigi kohtud, kus laps viibib”.
(7) –	Määruse nr 2201/2003 artikli 9 lõige 1.
(8) –	Vt selle määruse artikli 12 lõike 2 punktid a ja b.
(9) –	Vt selle määruse artikkel 14.
(10) –	Selle määruse artikli 15 lõike 3 kohaselt asutakse seisukohale, et lapsel on eriline side liikmesriigiga, kui näiteks see liikmesriik on saanud lapse alaliseks elukohaks pärast kohtusse pöördumist või on lapse varasem alaline elukoht või on vanemliku vastutuse kandja alaline elukoht.
(11) –	Vt selle määruse artikli 60 punkt e.
(12) –	Selle määruse artikli 2 punkti 5 kohaselt tähendab mõiste „päritoluliikmesriik” liikmesriiki, kus on tehtud kohtuotsus, mis tuleb täitmisele pöörata.
(13) –	Vt määruse nr 2201/2003 artikli 33 lõige 1.
(14) –	Vt määruse nr 2201/2003 artikkel 54.
(15) –	Muudetuna ( Uradni list RS, lk 26/99).
(16) –	Uradni list RS, lk 51/98.
(17) –	Uradni list RS, lk 69/04.
(18) –	Vt selle määruse põhjendus 21.
(19) –	Vt määruse nr 2201/2003 põhjendus 12.
(20) –	Vt 2. aprilli 2009. aasta otsus kohtuasjas C‑523/07: A (EKL 2009, lk I‑2805, punkt 48).
(21) –	Vt selle määruse artikkel 8.
(22) –	Vt määruse nr 2201/2003 artikli 10 punkt a.
(23) –	Vt selle määruse artikli 10 punkti b alapunkt iv.
(24) –	Vt selle määruse artikli 10 punkti b alapunktid i ja ii.
(25) –	Punkt 47.
(26) –	Punkt 48.
(27) –	„Praktiline juhend uue Brüsseli II määruse kohaldamiseks” (1. juunil 2005 ajakohastatud redaktsioon).
(28) –	C‑195/08 PPU (EKL 2008, lk I‑5271).
(29) –	Punkt 51.
(30) –	Selles õigusnormis on sätestatud:
(31) –	Vt selle määruse põhjendus 17 ja selle konventsiooni preambul.

matches:
kohus
kohus
Kohus
kohus
kohus
Kohus
kohus
kohus
kohus
kohus
kohus
kohus
kohus
§ 411
kohus
§ 411
§ 267
§ 105
kohus
Kohus
kohus
kohus
kohus
kohus
kohus
Kohus
kohus
kohus
kohus
Kohus
kohus
kohus
kohus
kohus
kohus
kohus
Kohus
kohus
kohus
kohus


3-1-1-28-02
Avaleht » Lahendid
EST ENG RUS FRA Märksõnastik
üldkogul arutatud asjad
erikogus arutatud asjad
Tartus 28. märts 2002
Eesistuja Peeter Vaher ning liikmed Jüri Ilvest ja Ott Järvesaar
Kalle Veike süüdistuses KrK § 17 lg 6 ja § 195 lg 2 järgi ja
Marko Polski süüdistuses KrK § 195 lg 2 järgi
Viru Ringkonnakohtu kriminaalkolleegiumi 13. detsembri 2001. a otsus kriminaalasjas nr II-1-597-01
Süüdimõistetu Marko Polski kaitsja vandeadvokaat Arri Toominga ja süüdimõistetu Kalle Veike kassatsioonkaebused
26. veebruar 2002
Istungil osalenud isikud
Marko Polski kaitsja vandeadvokaat Arri Tooming, Kalle Veike kaitsja vandeadvokaat Kaljo Kuusmaa ja riigiprokurör Marge Püss
1.	Kassatsioonkaebused jätta rahuldamata.
2.	Viru Ringkonnakohtu kriminaalkolleegiumi 13. detsembri 2001. a kohtuotsus Marko Polski ja Kalle Veike süüdistusasjas jätta muutmata.
3.	Välja mõista riigieelarve tuludesse Kalle Veikelt 991 kr ja 20 s ning Marko Polskilt 991 kr ja 20 s kohtukulu kaitsjatasu katteks.
Kohtuotsus jõustub 28. märtsil 2002. a ega kuulu edasikaebamisele.
1.	M. Polski anti kohtu alla süüdistuses KrK § 195 lg 2 järgi selles, et 23. novembril 2000. a kella 03.45 paiku Rakveres tülitas ta huligaansel ajendil Karin Truutsi. Ta sundis K. Truutsi taksosse istuma lubadusega viimane koju sõidutada, kuid kannatanu elukoha juures ei lubanud tal väljuda. Väites, et tema maksab arve ja seetõttu dikteerib sõidusihi, käskis M. Polski taksojuhil K. Veikel Tallinnasse sõita. Kui K. Truuts palus end autost maha lasta, keelas M. Polski taksojuhil peatuda. Seejuures sõimas M. Polski kannatanut ebatsensuursete sõnadega, ähvardas lüüa, ähvardas vägistamisega enda või Tallinnas eesootavate isikute poolt. Süüdistuse kohaselt oli selline tegevus oma sisult eriti jõhker ja küüniline, millega M. Polski rikkus jämedalt avalikku korda ja väljendas ilmset lugupidamatust ühiskonna vastu.
K. Veike anti kohtu alla süüdistuses KrK § 17 lg 6 ja § 195 lg 2 järgi selles, et 23. novembril 2000. a eeltoodud sündmuste ajal aitas ta taksojuhina kaasa M. Polski poolt kuritahtliku huligaansuse toimepanemisele soodusolukorra loomisega. K. Veike ei peatanud Tallinna suunas sõitvat taksot ega võimaldanud korduvalt seda palunud K. Truutsil autost väljuda.
2.	Lääne-Viru Maakohtu 26. septembri 2001. a otsusega mõisteti M. Polski süüdi KrK § 195 lg 2 järgi ja teda karistati vabadusekaotusega 1 aastaks ja 3 kuuks. Vastavalt KrK § 47 sätetele vabastati ta karistuse kandmisest tingimisi katseajaga 2 aastaks.
K. Veike mõisteti süüdistuses KrK § 17 lg 6 ja § 195 lg 2 järgi õigeks kuriteokoosseisu puudumise tõttu.
Maakohus leidis, et M. Polski tegevus on kohtueelsel uurimisel õigesti kvalifitseeritud ning tema süü on kohtus tõendamist leidnud.
K. Veike õigeksmõistmist motiveeris kohus sellega, et pole tõendatud tema soov M. Polski huligaansusele kaasa aidata. Kohus leidis, et tegemist oli piiripealse juhtumiga, kus taksojuhi soov raha teenida domineeris eetiliste tõekspidamiste üle, mistõttu ta ei sekkunud sõitjate tülisse.
3.	Lääne-Viru Maakohtu 26. septembri 2001. a otsuse peale esitas apellatsioonprotesti Lääne-Viru prokurör Silvi Pass ja apellatsioonkaebuse kohtualune M. Polski kaitsja vandeadvokaat Arri Tooming. Prokurör palus K. Veike süüdistuses KrK § 17 lg 6 ja § 195 lg 2 järgi süüdi tunnistada, kaitsja palus aga M. Polski süüdistuses KrK § 195 lg 2 järgi õigeks mõista nii kuriteokoosseisu kui ka kuriteosündmuse puudumise tõttu. Kohtualune K. Veike esitas protestile vastuväited, milles palus maakohtu otsuse muutmata jätta.
4.	Viru Ringkonnakohtu kriminaalkolleegiumi 13. detsembri 2001. a otsusega tühistati maakohtu otsus K. Veike õigeksmõistmise osas. K. Veike tunnistati KrK § 17 lg 6 ja § 195 lg 2 järgi süüdi ja teda karistati vabadusekaotusega 10 kuuks. Vastavalt KrK § 47 sätetetele vabastati ta karistuse kandmisest tingimisi katseajaga 2 aastaks. Muus osas jäi maakohtu otsus muutmata. Esitatud apellatsioonprotest rahuldati, apellatsioonkaebus jäeti rahuldamata.
Kriminaalkolleegium nõustus maakohtu poolt M. Polski käitumisele antud õigusliku hinnanguga. Ringkonnakohus leidis, et maakohus hindas kannatanu ütlusi ühekülgselt, jättes põhjendamata, miks loeti need K. Veike osas ebausaldusväärseteks. Kriminaalkolleegium leidis, et maakohtu järeldused K. Veike õigeksmõistmise osas ei vasta faktilistele asjaoludele ning tühistas selles osas kohtuotsuse. Kriminaalkolleegium märkis, et kõik taksos viibivad isikud on reisijad. Arvestades taksos toimunud tüli, pidi K. Veike aru saama, et üks reisijatest, s.o K. Truuts, soovib taksost väljuda. Kriminaalasjas pole tõendeid, mis õigustaksid taksojuht K. Veike ignoreerivat käitumist taksos toimunud seadusevastaste tegude suhtes. Täites takso tellinud M. Polski korraldusi ja ignoreerides teise reisija soovi auto peatada, aitas K. Veike kaasa taksos asetleidnud kuritahtlikule huligaansusele soodusolukorra loomisega.
5.	Viru Ringkonnakohtu kriminaalkolleegiumi otsuse peale esitasid kassatsioonkaebused süüdimõistetu K. Veike ja süüdimõistetu M. Polski kaitsja vandeadvokaat A. Tooming.
6.	K. Veike leiab, et ringkonnakohus kohaldas ebaõigesti kriminaalseadust ja seetõttu on tema süüditunnistamine ebaõige.
Kassaator märgib, et pole tõendatud tema tahtlus M. Polski kuriteole kaasa aidata. K. Veike selgitab, et ta toimis taksoveo eeskirjade kohaselt ning arvestades oma kogemustega, valis K. Truutsile ohutuma variandi.
K. Veike palub end õigeks mõista kuriteokoosseisu puudumise tõttu.
7.	M. Polski kaitsja palub ringkonnakohtu otsuse M. Polski osas tühistada ja saata kriminaalasi samale kohtule uueks arutamiseks, sest ringkonnakohus on ebaõigesti kohaldanud kriminaalseadust ja rikkunud oluliselt kriminaalmenetluse seadust.
Kriminaalseaduse ebaõige kohaldamine seisneb kaitsja väitel selles, et KrK § 195 lg 2 eeldab süüdlase otsest tahtlust avaliku korra rikkumiseks ja ühiskonna vastu ilmse lugupidamatuse avaldamiseks. Ringkonnakohtu otsuses puuduvad motiivid ja tõendid selle kohta, et M. Polskil oli otsene tahtlus rikkuda jämedalt avalikku korda ja väljendada ilmset lugupidamatust ühiskonna vastu ning miks on takso salong loetud avalikuks kohaks. Seega pole tuvastatud M. Polskile süüksarvatud kuriteokoosseisu subjektiivne külg.
Kriminaalmenetluse seaduse oluline rikkumine seisneb kaitsja väitel selles, et kannatanu ütluste hindamisel rikkus ringkonnakohus KrMK §-de 46 ja 50 sätteid. Ringkonnakohus ei motiveerinud, kas M. Polski tegevus oli eriti jõhker või küüniline ja milles kumbki tunnus M. Polski tegevuses väljendus. Kohus piirdus üksnes avaliku korra rikkumise ja ühiskonna vastu ilmse lugupidamatuse tunnuse tuvastamisega, mis aga ei ole KrK § 195 lg 2 järgi kvalifitseeritava kuriteo tunnusteks.
8.	Riigikohtu istungil kaitsjad toetasid kassatsioonkaebusi ja taotlesid nende rahuldamist esitatud põhjendustel. Prokurör leidis, et kassatsioonkaebused on põhjendamatud ja ei kuulu rahuldamisele. Viru Ringkonnakohtu kriminaalkolleegiumi otsus on seaduslik ja põhjendatud ning selle muutmiseks või tühistamiseks puudub seaduslik alus.
RIIGIKOHTU KRIMINAALKOLLEEGIUMI SEISUKOHT
9.	M. Polski on süüdi tunnistatud kuritahtlikus huligaansuses KrK § 195 lg 2 järgi. Maakohus on seda nõuetekohaselt põhistanud ning ringkonnakohus on sellega nõustunud. Ei ole kahtlust, et takso on koht, kus kehtib avalik kord. Viimase mõiste on Riigikohus mitmes otsuses sisustanud (vt Riigikohtu kriminaalkolleegiumi otsused kriminaalasjades nr 3-1-1-32-96 (RT III 1996, 12, 167) ja 3-1-1-89-96 (RT III 1996, 25, 334)) ning maakohtu põhistus on sellega kooskõlas. Kaitsja väide, et huligaansus on ainult otsese tahtlusega toimepandav kuritegu, ei ole põhjendatud. KrK § 195 ei sisalda ühtegi tunnust, mis osundaks otsesele tahtlusele.
10.	Käsitades taksot avaliku kohana ja reisija poolt taksos toimepandud huligaansust, ei saa kõrvale jätta taksojuhi rolli. Tema on takso kui ruumi valitseja ning vastutab selle eest, mis selles ruumis toimub. Mõistagi peab taksojuht täitma kliendi soove, kuid ainult selliseid, mis on kooskõlas seaduste, üldinimliku eetika ja tema kutse-eetikaga ning mille täitmine seisneb kliendi teenindamises.
Maakohus välistas taksojuhi käitumises huligaansusele kaasaaitamise muuhulgas põhjendusega, et taksojuht ei soovinud aidata täideviijat huligaansuse toimepanemisel. Kuriteost osavõtt (kihutamine, kaasaaitamine) ei eelda tingimata otsest tahtlust. Piisab, kui isik saab aru oma teo asjaoludest, tegutsedes seega kaudse tahtlusega. (Vt Riigikohtu kriminaalkolleegiumi otsused kriminaalasjades nr 3-1-1-60-00 (RT III 2000, 15, 165) ja nr 3-1-1-94-00 (RT III 2000, 24, 261)). Käesolevas kriminaalasjas on ringkonnakohtu otsuses piisavalt põhistatult näidatud, et taksojuht K. Veike sai aru, mis taksos toimub.
Taksojuhi teo hindamisel võib tekkida küsimus, kas ta on kaasaaitamise toime pannud teoga või tegevusetusega. Seda probleemi ei ole kohtud käesolevas asjas puudutanud, kuid kaasaaitaja teo kirjeldamisel ja hindamisel on see oluline. Tegevuse ja tegevusetuse piiritlemine toimub valitseva (kuid mitte ainult) tegija- ehk isikukausaalsuse kriteeriumi alusel. Selle järgi on isik käitunud tegevusetult, kui isiku mõttelisel eemaldamisel saabub tagajärg ikkagi; kui aga isiku äramõtlemisel jääb tagajärg saabumata, on ta toime pannud tegevuse. Käesolevas asjas seisnes taksojuhi tegu sõitmises, mistõttu kannatanu ei saanud väljuda autost ja jäi süüdlase meelevalda. Taksojuhi äramõtlemise korral jääb tema tegu ¿sõitmine ¿ ära, mistõttu tuleb asuda seisukohale, et K. Veike kaasaaitamine huligaansuse toimepanemisele seisnes tegevuses. Siit omakorda tuleneb, et kannatanul oleks auto peatumisel olnud võimalus väljuda autost. Kui aga arvata, et peatumisest ei oleks piisanud (M. Polski ei oleks kannatanut autost välja lasknud), siis seisneks taksojuhi tegu ikkagi tegevusetuses, sest isikukausaalsuse kriteerium näitaks, et seisva takso juhi äramõtlemise korral oleks huligaanitseja oma tegevust jätkanud. Tegevusetuse korral vastutab isik kuriteost osavõtu eest ainult siis, kui ta oli garant, st ta oli kohustatud tegutsema. Käesolevas asjas vastutab taksojuht vaieldamatult oma kliendi ohutuse eest tema poolt valitsetavas ruumis (taksos). Käesolevas asjas lähtutakse siiski sellest, et taksojuht pani teo toime tegevusega, mis seisnes sõitmises, seega mittepeatumises, kuna vastupidist ei ole kohtud tuvastanud.
11.	M. Polski kaitsja väide, et kohtuotsustes ei motiveeritud, kas M. Polski tegevus oli eriti jõhker või küüniline ja milles kumbki tunnus tema tegevuses väljendus, ei vasta tegelikkusele ja on ümber lükatud juba maakohtu otsuses (vt otsuse 4. lehekülg). Maakohus on tuvastanud, et eriline küünilisus M. Polski käitumises seisnes selles, et olles alkoholijoobes, otsustas ta kannatanu, vastu viimase tahet, Tallinnasse viia, teel sõimas ja mõnitas ta abitus seisundis noort naist. Eriline jõhkrus seisnes M. Polski katses kannatanut taksos lüüa ning ähvarduses teda vägistada ja maha lüüa.
Toodud põhjendustel ja juhindudes AKKS § 63 p-st 1 ja § 65 lg-st 3 leiab Riigikohtu kriminaalkolleegium, et kassatsioonkaebused tuleb jätta rahuldamata ja Viru Ringkonnakohtu kriminaalkolleegiumi 13. detsembri 2001. a kohtuotsus M. Polski ja K. Veike süüdistusasjas tuleb jätta muutmata.
Peeter Vaher, Jüri Ilvest, Ott Järvesaar