Vabariigi Valitsuse määruste muutmine seoses kõrgharidusseaduse jõustumisega – Riigi Teataja
Vabariigi Valitsuse määruste muutmine seoses kõrgharidusseaduse jõustumisega
RT I, 31.07.2019, 1
Vastu võetud 25.07.2019 nr 65
Määrus kehtestatakse Eesti Vabariigi haridusseaduse § 5 lõike 2 punkti 7, § 27, § 271 lõike 2, § 28 lõike 22 ja § 366 lõike 4, Kaitseväe korralduse seaduse § 12 lõike 1, kutseõppeasutuse seaduse § 34 lõike 4, põhikooli- ja gümnaasiumiseaduse § 30 lõike 6 ja § 31 lõike 11, rakenduskõrgkooli seaduse § 15 lõike 6 ja § 19 lõike 3, Tartu Ülikooli seaduse § 7 lõike 6, teadus- ja arendustegevuse korralduse seaduse § 31 lõike 4, töölepingu seaduse § 58 lõike 2 ning ülikooliseaduse § 291 lõike 5 ja § 31 lõike 4 alusel.
§ 1. Vabariigi Valitsuse 12. märtsi 2003. a määruse nr 76 „Diplomi ja akadeemilise õiendi statuut ja vormid” kehtetuks tunnistamine
Vabariigi Valitsuse 12. märtsi 2003. a määrus nr 76 „Diplomi ja akadeemilise õiendi statuut ja vormid” tunnistatakse kehtetuks.
§ 2. Vabariigi Valitsuse 22. juuli 2003. a määruse nr 202 „Residentuuri lõpetamist tõendava tunnistuse statuut ja vorm” kehtetuks tunnistamine
Vabariigi Valitsuse 22. juuli 2003. a määrus nr 202 „Residentuuri lõpetamist tõendava tunnistuse statuut ja vorm” tunnistatakse kehtetuks.
§ 3. Vabariigi Valitsuse 5. augusti 2004. a määruse nr 265 „Eesti Hariduse Infosüsteemi asutamine ning põhimäärus” muutmine
1) määruses asendatakse sõnad „Eesti Hariduse Infosüsteem” sõnadega „Eesti hariduse infosüsteem” vastavas käändes;
2) määruses asendatakse sõnad „õpetajate ja õppejõudude alamregister” sõnadega „õpetajate ja akadeemiliste töötajate alamregister” vastavas käändes;
3) paragrahvi 15 punktis 2, § 16 punktis 1, § 18 lõike 3 sissejuhatavas osas, § 20 lõikes 2, § 22 lõikes 4, § 35 lõike 1 punktides 59 ja 63 ja § 411 lõikes 3 asendatakse sõna „õppejõud” sõnadega „akadeemilised töötajad” vastavas käändes;
4) paragrahvi 17 tekst sõnastatakse järgmiselt:
„Õpetajate ja akadeemiliste töötajate alamregistrisse kantakse andmed alus-, põhi-, üldkesk- ja kutsekeskhariduse omandamist ning kutseõppe läbimist võimaldavate õppeasutuste tasemehariduse pakkumisega seotud õpetajate, koolijuhtide, tugispetsialistide ja kõrghariduse omandamist võimaldavate õppeasutuste akadeemiliste töötajate ning huvihariduse omandamist võimaldavate õppeasutuste õppe- ja kasvatustegevusega seotud töötajate kohta. Akadeemilise töötajana käsitatakse kõiki kõrgharidustasemel otseselt õpetamisega tegelevaid isikuid, sealhulgas õpetavaid ning teadus- ja arendustegevust läbiviivaid akadeemilisi töötajaid (eespool ja edaspidi akadeemiline töötaja).”;
5) paragrahvi 18 lõike 3 punktides 8, 10 ja 17–21 asendatakse sõna „õppejõud” sõnadega „akadeemiline töötaja” vastavas käändes;
6) paragrahvi 22 lõike 2 esimene lause sõnastatakse järgmiselt:
„Alus-, põhi-, üldkesk-, kutsekesk- ja kõrghariduse omandamist ning kutseõppe läbimist võimaldavad õppeasutused esitavad õpetajate ja akadeemiliste töötajate kohta andmed õpetajate ja akadeemiliste töötajate alamregistrisse õpetaja ja akadeemilise töötajana tööle asumise, töölt lahkumise või muude §-s 18 toodud andmete muutumise päeval, välja arvatud iga aasta septembris, kui nimetatud andmed esitatakse viie tööpäeva jooksul, ning välja arvatud § 18 lõike 3 punktides 15, 151 ja 16 toodud andmed, mis esitatakse kord aastas 10. novembriks.”.
§ 4. Vabariigi Valitsuse 25. oktoobri 2004. a määruse nr 312 „Arstiõppe, loomaarstiõppe, proviisoriõppe, hambaarstiõppe, ämmaemandaõppe, õeõppe, arhitektiõppe ja ehitusinseneriõppe raamnõuded” muutmine
„Määrus kehtestatakse kõrgharidusseaduse § 5 lõike 5 ja § 7 lõike 3 alusel.”;
2) määruses asendatakse sõna „õppejõud” sõnadega „akadeemilised töötajad” vastavas käändes;
3) paragrahvidest 5, 10, 15, 20, 25, 30, 35 ja 40 jäetakse välja sõna „välisriigi”;
4) paragrahvi 8 lõikest 2, § 13 lõikest 2, § 18 lõikest 2, § 23 lõikest 2, § 28 lõikest 2, § 33 lõikest 2, § 38 lõikest 2 ja § 43 lõikest 2 jäetakse välja tekstiosa „(Diploma Supplement)”;
5) paragrahvi 28 lõikes 2 ja § 33 lõikes 2 asendatakse sõnad „rakenduskõrghariduse diplomi õppekava täitmise kohta” sõnadega „diplomi õppekava täitmise ja bakalaureusekraadi andmise kohta”;
6) paragrahvi 44 täiendatakse lõikega 3 järgmises sõnastuses:
„(3) Enne 2019/2020. õppeaastat ämmaemanda- või õeõppesse vastuvõetud üliõpilasele antakse õppekava täies mahus täitmisel rakenduskõrghariduse diplom.”.
§ 5. Vabariigi Valitsuse 6. juuni 2005. a määruse nr 120 „Eesti Vabariigi kvalifikatsioonide ja enne 20. augustit 1991. a antud endise NSV Liidu kvalifikatsioonide vastavus” muutmine
2) paragrahvi 12 lõike 1 punktis 7 asendatakse sõnad „bakalaureuse- ja magistriõppe integreeritud õppekavadel” sõnadega „integreeritud bakalaureuse- ja magistriõppe õppekavadel”;
3) paragrahvi 12 lõikes 3 asendatakse sõna „«Ülikooliseaduses»” sõnaga „kõrgkooli”.
§ 6. Vabariigi Valitsuse 7. aprilli 2006. a määruse nr 92 „Eesti Teadusinfosüsteemi asutamine ja selle pidamise põhimäärus” muutmine
Vabariigi Valitsuse 7. aprilli 2006. a määruses nr 92 „Eesti Teadusinfosüsteemi asutamine ja selle pidamise põhimäärus” tehakse järgmised muudatused:
3) paragrahvi 4 lõike 2 punktis 1 ja §-s 19 asendatakse sõna „teadustöötajad” sõnadega „teadus- ja arendustegevust läbiviivad akadeemilised töötajad” vastavas käändes;
4) määruse 1. peatükki täiendatakse §-ga 51 järgmises sõnastuses:
„§ 51. Andmete säilitamine
(1) Registrisse kantud andmeid säilitatakse vastutava ja volitatud töötleja asjaajamises kehtestatud säilitustähtaegade vältel, mille lõppemise järel need hävitatakse arhiiviseaduse, muude seaduste ning nende alusel kehtestatud õigusaktide kohaselt.
(2) Paragrahvi 23 punktides 1–4 ja 6–8, § 29 lõike 1 punktis 6, lõike 2 punktis 3 ja lõike 5 punktis 6 ning § 35 lõike 1 punktides 2, 9 ja 25, lõike 2 punktis 5, lõike 3 punktides 3 ja 5 ning lõike 4 punktis 1 nimetatud isikuandmeid säilitatakse alaliselt.
(3) Paragrahvi 23 punktis 5 sätestatud isikuandmeid säilitatakse viis aastat pärast isiku surma.
(4) Rahvusarhiivi poolt arhiiviväärtuslikuks hinnatud andmed antakse üle Rahvusarhiivi arhiiviseaduses sätestatud korras.
(5) Logiandmeid säilitatakse viis aastat.”;
5) paragrahvis 33 asendatakse sõna „teadustöötaja” sõnadega „teadus- ja arendustegevust läbiviiv akadeemiline töötaja”.
§ 7. Vabariigi Valitsuse 25. juuni 2009. a määruse nr 112 „Haridus- ja teadustöötajate ametikohtade loetelu, kus antakse kuni 56 kalendripäeva põhipuhkust, ja puhkuse kestus ametikohtade kaupa” muutmine
Vabariigi Valitsuse 25. juuni 2009. a määruses nr 112 „Haridus- ja teadustöötajate ametikohtade loetelu, kus antakse kuni 56 kalendripäeva põhipuhkust, ja puhkuse kestus ametikohtade kaupa” tehakse järgmised muudatused:
„Haridustöötajate ametikohtade loetelu, kus antakse kuni 56 kalendripäeva põhipuhkust, ja puhkuse kestus ametikohtade kaupa”;
2) paragrahvid 6 ja 7 tunnistatakse kehtetuks.
§ 8. Vabariigi Valitsuse 3. juuli 2014. a määruse nr 107 „Haridust tõendava dokumendi plankide ja medalite tellimise, väljastamise, tagastamise ja aruandluse kord” muutmine
Vabariigi Valitsuse 3. juuli 2014. a määruse nr 107 „Haridust tõendava dokumendi plankide ja medalite tellimise, väljastamise, tagastamise ja aruandluse kord” preambul sõnastatakse järgmiselt:
„Määrus kehtestatakse Eesti Vabariigi haridusseaduse § 271 lõike 2 alusel.”.
§ 9. Vabariigi Valitsuse 21. juuni 2018. a määruse nr 45 „Kaitseväe põhimäärus” muutmine
Vabariigi Valitsuse 21. juuni 2018. a määruse nr 45 „Kaitseväe põhimäärus” § 20 lõikes 4 asendatakse sõnad „rakenduskõrgkooli seaduse” sõnaga „kõrgharidusseaduse”.


Väljaspool tööstusheite seaduse reguleerimisala olevatest põletusseadmetest väljutatavate saasteainete heite piirväärtused, saasteainete heite seirenõuded ja heite piirväärtuste järgimise kriteeriumid – Riigi Teataja
Väljaspool tööstusheite seaduse reguleerimisala olevatest põletusseadmetest väljutatavate saasteainete heite piirväärtused, saasteainete heite seirenõuded ja heite piirväärtuste järgimise kriteeriumid
Väljaspool tööstusheite seaduse reguleerimisala olevatest põletusseadmetest väljutatavate saasteainete heite piirväärtused, saasteainete heite seirenõuded ja heite piirväärtuste järgimise kriteeriumid - sisukord
§ 2 Liitmisreegel
§ 3 Heide
§ 4 Heite piirväärtus
§ 5 Lämmastikoksiidid
§ 6 Osakesed
§ 7 Põletusseade
§ 8 Olemasolev põletusseade
§ 9 Uus põletusseade
§ 10 Mootor
§ 11 Gaasimootor
§ 12 Diiselmootor
§ 13 Kahekütusemootor
§ 14 Gaasiturbiin
§ 15 Väike eraldatud võrk
§ 16 Üliväike eraldatud võrk
§ 17 Kütus
§ 18 Rafineerimistehase kütus
§ 19 Jäätmed
§ 20 Biomass
§ 21 Gaasiõli
§ 22 Maagaas
§ 23 Raske kütteõli
§ 24 Töötunnid
§ 25 Käitaja
3 Saasteainete heite piirväärtused, saasteainete heite seirenõuded ja heite piirväärtuste järgimise kriteeriumid
§ 26 Saasteainete heite piirväärtused olemasolevatele keskmise võimsusega põletusseadmetele ja nende kohaldamine
§ 27 Saasteainete heite piirväärtused uutele keskmise võimsusega põletusseadmetele
§ 28 Erandid saasteainete heite piirväärtuste järgmises
§ 29 Saasteainete heite piirväärtuste muutmine
§ 30 Saasteainete heite piirväärtuste kohaldamine ühes põletusseadmes mitme kütuse kasutamise korral
§ 31 Saasteainete heite seire ja heite piirväärtuste järgimise kriteeriumid
RT I, 10.11.2017, 18
Väljaspool tööstusheite seaduse reguleerimisala olevatest põletusseadmetest väljutatavate saasteainete heite piirväärtused, saasteainete heite seirenõuded ja heite piirväärtuste järgimise kriteeriumid1
Vastu võetud 05.11.2017 nr 44
Määrus kehtestatakse atmosfääriõhu kaitse seaduse § 105 lõike 3 alusel.
(1) Määrusega kehtestatakse põletusseadmetele, mille soosjussisendile vastav nimisoojusvõimsus on 1 MWth või suurem ning väiksem kui 50 MWth (edaspidi keskmise võimsusega põletusseadmed), järgmised nõuded:
1) vääveldioksiidi, lämmastikoksiidide ja osakeste heite piirväärtused;
2) vääveldioksiidi, lämmastikoksiidide, osakeste ja süsinikoksiidi heite seirenõuded;
3) saasteainete heite piirväärtuste järgimise kriteeriumid.
(2) Käesolevat määrust kohaldatakse ka käesoleva määruse § 2 kohaste uute põletusseadmete kombinatsioonile, sealhulgas sellisele kombinatsioonile, kus summaarne soojussisendile vastav nimisoojusvõimsus on 50 MWth või suurem, välja arvatud juhul, kui kombinatsioon moodustab tööstusheite seaduse 3. peatükiga reguleeritud põletusseadme.
(3) Käesolevat määrust kohaldatakse ka keskkonnakompleksloa kohustusega käitise osaks oleva keskmise võimsusega põletusseadme suhtes, kui sellele põletusseadmele ei rakendata tööstusheite seaduse 2. peatükki.
1) põletusseadmetele, mida reguleeritakse tööstusheite seaduse 3. või 4. peatükiga;
2) põletusseadmetele, mida reguleeritakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiviga 97/68/EÜ väljaspool teid kasutatavatele liikurmasinatele paigaldatavate sisepõlemismootorite heitgaaside ja tahkete heitmete vähendamise meetmeid käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta (EÜT L 59, 27.2.1988, lk 17–102);
3) põllumajandusettevõtetes kasutatavatele põletusseadmetele, mille summaarne soojussisendile vastav nimisoojusvõimsus on 5 MWth või väiksem ning mis kasutavad kütusena üksnes kodulindude töötlemata sõnnikut, nagu on osutatud Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 1069/2009 artikli 9 punktis a (EÜT L 300, 14.1.2009, lk 1–64);
4) põletusseadmetele, mille gaasilisi põlemissaadusi kasutatakse otseseks kuumutamiseks, kuivatamiseks või esemete või materjalide muul viisil põletamiseks;
5) põletusseadmetele, milles gaasilisi põlemissaadusi kasutatakse otseseks gaasi põletamisel põhinevaks kütmiseks siseruumides töötingimuste parandamise eesmärgil;
6) järelpõletusseadmetele, mis on mõeldud tööstusprotsessidest eralduva heitgaasi puhastamiseks põletamise teel ning mida ei kasutata iseseisva põletusseadmena;
7) kõikidele tehnilistele seadmetele, mida kasutatakse sõidukite, laevade või õhusõidukite jõuseadmena;
8) avamereplatvormidel kasutatavatele gaasiturbiinidele, gaasi- ja diiselmootoritele;
9) katalüütilisel krakkimisel kasutatavatele katalüsaatorite regenereerimise seadmetele;
10) vesiniksulfiidi väävliks muundamise seadmetele;
11) keemiatööstuses kasutatavatele reaktoritele;
12) koksiahjudele;
13) kõrgahju õhueelsoojenditele;
14) krematooriumitele;
15) mineraalõli ja gaasi rafineerimistehaste põletusseadmetele, milles põletatakse rafineerimistehaste kütust eraldi või koos teiste kütustega energia tootmiseks;
16) tselluloosi tootmisseadmete utilisaatorkateldele;
17) teadus-, arendus- ja katsetamistegevuses kasutatavatele keskmise võimsusega põletusseadmetele.
§ 2. Liitmisreegel
Kahest või enamast uuest keskmise võimsusega põletusseadmest koosnevat kombinatsiooni käsitletakse käesoleva määruse mõistes ühe keskmise võimsusega põletusseadmena ning selle summaarne nimisoojusvõimsus saadakse nende seadmete nimisoojusvõimsuste liitmisel, kui:
1) selliste keskmise võimsusega põletusseadmete heitgaasid väljutatakse ühise korstna kaudu, või
2) tehnilisi ja majanduslikke tegureid arvesse võttes on õhusaasteloa või keskkonnakompleksloa andja (edaspidi loa andja) andnud hinnangu, et selliste keskmise võimsusega põletusseadmete heitgaase on võimalik väljutada ühise korstna kaudu.
2. peatükk Terminid
§ 3. Heide
Heide käesoleva määruse tähenduses on põletusseadmest õhku väljutatavad saasteained.
§ 4. Heite piirväärtus
Heite piirväärtus käesoleva määruse tähenduses on põletusseadmest õhku väljutatavates heitgaasides sisalduva aine kontsentratsioon, mida kindlaksmääratud ajavahemikus ei tohi ületada.
§ 5. Lämmastikoksiidid
Lämmastikoksiidid käesoleva määruse tähenduses on lämmastikdioksiid ja lämmastikoksiid, väljendatuna lämmastikdioksiidina.
§ 6. Osakesed
Osakesed käesoleva määruse tähenduses on mis tahes kuju, struktuuri või tihedusega osakesed, mis hajuvad gaasifaasis proovivõtukoha tingimustes ning mida võib koguda filtreerimise teel kindlaksmääratud tingimustel pärast analüüsitava representatiivse gaasiproovi võtmist ning mis jäävad filtrist ülesvoolu ja filtrile pärast kuivatamist kindlaksmääratud tingimustes.
§ 7. Põletusseade
Põletusseade käesoleva määruse tähenduses on tehniline seade, milles oksüdeeritakse kütuseid, et kasutada selle tulemusena tekkivat soojust.
§ 8. Olemasolev põletusseade
Olemasolev põletusseade käesoleva määruse tähenduses on põletusseade, mis on võetud kasutusele hiljemalt 2018. aasta 20. detsembril või millele on antud õhusaasteluba või keskkonnakompleksluba enne 2017. aasta 19. detsembrit, eeldusel, et seade võetakse kasutusele hiljemalt 2018. aasta 20. detsembril.
§ 9. Uus põletusseade
Uus põletusseade käesoleva määruse tähenduses on põletusseade, mis on võetud kasutusele pärast 2018. aasta 20. detsembrit.
§ 10. Mootor
Mootor käesoleva määruse tähenduses on gaasi-, diisli- või kahekütusemootor.
§ 11. Gaasimootor
Gaasimootor käesoleva määruse tähenduses on ottomootori põhimõttel ja sädesüütega töötav sisepõlemismootor.
§ 12. Diiselmootor
Diiselmootor käesoleva määruse tähenduses on diiselmootori põhimõttel ja survesüütega töötav sisepõlemismootor.
§ 13. Kahekütusemootor
Kahekütusemootor käesoleva määruse tähenduses on survesüütega sisepõlemismootor, mis töötab vedelkütuse põlemisel diiselmootori põhimõttel ja gaaskütuse põletamisel ottomootori põhimõttel.
§ 14. Gaasiturbiin
Gaasiturbiin käesoleva määruse tähenduses on pöörlev masin, mille abil muudetakse soojusenergia mehaaniliseks tööks. Gaasiturbiin koosneb peamiselt kompressorist, termilisest seadmest, milles oksüdeeritakse kütust töövedeliku soojendamiseks, ning turbiinist, mis hõlmab nii avatud kui ka kombineeritud tsükliga gaasiturbiine ja koostootmisrežiimil gaasiturbiine, koos lisasüütega või ilma.
§ 15. Väike eraldatud võrk
Väike eraldatud võrk käesoleva määruse tähenduses on võrk, kus elektri tarbimine oli 1996. aastal väiksem kui 3000 GWh ja milles vähem kui 5% iga-aastasest tarbimisest kaetakse ühenduste kaudu teistest võrkudest.
§ 16. Üliväike eraldatud võrk
Üliväike eraldatud võrk käesoleva määruse tähenduses on võrk, kus elektri tarbimine oli 1996. aastal väiksem kui 500 GWh ja millel puuduvad ühendused teiste võrkudega.
§ 17. Kütus
Kütus käesoleva määruse tähenduses on kõik tahked, vedelad ja gaasilised põlevmaterjalid.
§ 18. Rafineerimistehase kütus
Rafineerimistehase kütus käesoleva määruse tähenduses on toornafta rafineerimise destilleerimis- ja töötlemisetapis tekkivad tahked, vedelad või gaasilised põlevmaterjalid, sealhulgas rafineerimistehase küttegaas, sünteesgaas, rafineerimistehase õlid ja naftakoks.
§ 19. Jäätmed
Jäätmed käesoleva määruse tähenduses on mis tahes ained või esemed, mille valdaja ära viskab, kavatseb ära visata või on kohustatud ära viskama.
§ 20. Biomass
Biomass käesoleva määruse tähenduses on tooted, mis koosnevad põllumajandusest või metsandusest pärit taimsest materjalist, mida saab kasutada kütusena neis sisalduva energia kasutamiseks, ning järgmised jäätmed:
2) toiduainetööstuse taimsed jäägid, kui tekkiv soojus kasutatakse ära;
3) värske paberimassi tootmise ja pabermassist paberi tootmise kiulised taimsed jäägid, kui need põletatakse nende tekitamise kohas ja tekkiv soojus taaskasutatakse;
5) puidujäätmed, välja arvatud need, mis võivad puidukaitsevahenditega töötlemise või puidupinna katmise tulemusena sisaldada halogeenitud orgaanilisi ühendeid või raskmetalle, sealhulgas eelkõige ehitamisel ja lammutamisel tekkivad puidujäätmed.
§ 21. Gaasiõli
Gaasiõli käesoleva määruse tähenduses on:
1) igasugune vedelkütus, mis kuulub KN-koodide 2710 19 25, 2710 19 29, 2710 19 47, 2710 19 48, 2710 20 17 või 2710 20 19 alla;
2) igasugune vedelkütus, mille mahust destilleerub ASTM D86 meetodi järgi temperatuuril 250 ºC vähem kui 65% (sealhulgas destillatsioonikaod) ja temperatuuril 350 ºC vähemalt 85% (sealhulgas destillatsioonikaod).
§ 22. Maagaas
Maagaas käesoleva määruse tähenduses on looduslik metaan inertsete gaaside ja muude ainete sisaldusega kuni 20 mahuprotsenti.
§ 23. Raske kütteõli
Raske kütteõli käesoleva määruse tähenduses on:
1) igasugune vedelkütus, mis kuulub KN-koodi 2710 19 51 kuni 2710 19 68, 2710 20 31, 2710 20 35 või 2710 20 39 alla;
2) igasugune vedelkütus, välja arvatud käesoleva määruse §-s 21 määratletud gaasiõli, mis oma destillatsiooniulatuse tõttu kuulub kütusena kasutatavate raskeõlide kategooriasse ja mille mahust vähem kui 65% (sealhulgas destillatsioonikaod) destilleerub temperatuuril 250 ºC ASTM D86 meetodi järgi. Kui destillatsiooni ei saa ASTM D86 meetodi järgi teha, klassifitseeritakse naftasaadus samuti raske kütteõlina.
§ 24. Töötunnid
Töötunnid käesoleva määruse tähenduses on tundides väljendatud aeg, mille jooksul põletusseade töötab ja väljutab heidet õhku, välja arvatud käivitus- ja seiskamisperioodid.
§ 25. Käitaja
Käitaja käesoleva määruse tähenduses on isik, kes käitab või valdab põletusseadet või kellele on antud majanduslik otsustusõigus seadme tehnilise toimimise üle.
3. peatükk Saasteainete heite piirväärtused, saasteainete heite seirenõuded ja heite piirväärtuste järgimise kriteeriumid
§ 26. Saasteainete heite piirväärtused olemasolevatele keskmise võimsusega põletusseadmetele ja nende kohaldamine
(1) Saasteainete heite piirväärtused olemasolevatele keskmise võimsusega põletusseadmetele on esitatud käesoleva määruse lisas 1.
(2) Käesoleva määruse lisas 1 sätestatud heite piirväärtusi ei kohaldata põletusseadmetele, mida käitatakse kuni 500 töötundi aastas, arvutatuna viie aasta libiseva keskmisena, kui käitaja esitab allkirjastatud kinnituse loa andjale, et põletusseadet käitatakse maksimaalselt nimetatud tundide arvu piires.
(3) Loa andja võib käesoleva paragrahvi lõikes 2 nimetatud erandit pikendada kuni 1000 töötunnini aastas juhul, kui käitaja esitab loa andjale kinnituse, et põletusseadet käitatakse maksimaalselt nimetatud tundide arvu piires, järgmistel juhtudel:
1) põletusseadet kasutatakse saare peamise elektrienergia varuallikana ning ilmneb võrku ühendatud saare elektrivarustuse rike;
2) põletusseadet kasutatakse erakordselt külmades ilmastikuoludes soojuse tootmiseks.
(4) Käesoleva paragrahvi lõigete 2 ja 3 kohaldamisel ei rakendu käesoleva määruse lisas 1 sätestatud heite piirväärtused, kuid osakeste heite piirväärtus tahket kütust kasutava põletusseadme puhul on 200 mg/Nm³.
§ 27. Saasteainete heite piirväärtused uutele keskmise võimsusega põletusseadmetele
(1) Saasteainete heite piirväärtused uutele keskmise võimsusega põletusseadmetele on esitatud käesoleva määruse lisas 2.
(2) Käesoleva määruse lisas 2 sätestatud heite piirväärtusi ei kohaldata keskmise võimsusega põletusseadmele, mida käitatakse kuni 500 töötundi aastas, arvutatuna kolme aasta libiseva keskmisena, kui käitaja esitab allkirjastatud kinnituse loa andjale, et põletusseadet käitatakse maksimaalselt nimetatud tundide arvu piires.
(3) Käesoleva paragrahvi lõike 2 kohaldamisel ei rakendu käesoleva määruse lisas 2 sätestatud heite piirväärtused, kuid osakeste heite piirväärtus tahkeid kütuseid põletava seadme puhul on 100 mg/Nm³.
§ 28. Erandid saasteainete heite piirväärtuste järgmises
(1) Keskmise võimsusega põletusseadme käitaja, kes kasutab seadmes madala väävlisisaldusega kütust, võib taotleda loa andjalt vabastust käesoleva määruse lisades 1 ja 2 sätestatud vääveldioksiidi piirväärtuste järgimisest kuni kuueks kuuks, kui käitaja tõendab, et heite piirväärtustest ei ole võimalik kinni pidada madala väävlisisaldusega kütuse tarneraskuste tõttu.
(2) Keskmise võimsusega põletusseadme käitaja, kes kasutab seadmes ainult gaaskütust, võib taotleda loa andjalt vabastust käesoleva määruse lisas 1 või 2 sätestatud heite piirväärtuste järgimisest kuni kümneks päevaks, kui käitaja tõendab, et heite piirväärtustest ei ole võimalik kinni pidada gaasivarustuse äkilise katkemise tõttu, mille tõttu oleks vaja heite piirväärtuste järgimiseks kasutada püüdeseadet.
(3) Käitaja võib käesoleva määruse lõikes 2 nimetatud erandit taotleda pikemaks ajaks, kui käitaja tõendab, et pikem periood on põhjendatud.
§ 29. Saasteainete heite piirväärtuste muutmine
Käesoleva määruse lisas 1 või 2 esitatud saasteainete heite piirväärtusi võib muuta rangemaks, kui:
1) õhukvaliteedi piirkonnas või piirkonna osas ei täideta atmosfääriõhu kaitse seaduse § 47 lõigete 1 ja 2 alusel kehtestatud õhukvaliteedi piirväärtusi;
2) rangemate heite piirväärtuste kohaldamine parandab õhu kvaliteeti;
3) rangemad heite piirväärtused on saavutatavad parima võimaliku või kujunemisjärgus oleva tehnoloogiaga ja
4) rangemate heite piirväärtuste kohaldamine aitab täita atmosfääriõhu kaitse seaduse 3. peatüki kohaste õhukvaliteedi parandamise kavade eesmärke.
§ 30. Saasteainete heite piirväärtuste kohaldamine ühes põletusseadmes mitme kütuse kasutamise korral
Kui keskmise võimsusega põletusseadmes kasutatakse samal ajal kahte või enamat kütust, arvutatakse heite piirväärtus iga saasteaine kohta järgmiselt:
1) võetakse igale kasutatavale kütusele vastav heite piirväärtus käesoleva määruse lisast 1 või 2;
2) määratakse kindlaks kütusele taandatud heite piirväärtus, mis saadakse punktis 1 osutatud iga üksiku heite piirväärtuse korrutamise teel eraldi iga kütusega saavutatava soojussisendile vastava nimisoojusvõimsusega ning korrutis jagatakse kõigi kütustega saavutatavate soojusvõimsuste summaga ja
3) liidetakse arvutatud kütusele taandatud heite piirväärtused.
§ 31. Saasteainete heite seire ja heite piirväärtuste järgimise kriteeriumid
(1) Keskmise võimsusega põletusseadmetest väljutatava saasteainete heite seire nõuded ja piirväärtuste järgimise kriteeriumid on esitatud käesoleva määruse lisas 3.
(2) Loa andjal on õigus nõuda keskmise võimsusega põletusseadme käitajalt pidevseiret, kui põletusseadme käitamisega võib kaasneda atmosfääriõhu kaitse seaduse § 47 lõigete 1 ja 2 alusel kehtestatud õhukvaliteedi piir- või sihtväärtuse ületamise oht.
(3) Keskmise võimsusega põletusseadme käitaja salvestab ja töötleb kõiki seiretulemusi nii, et oleks võimalik kontrollida käesoleva määruse lisas 1 või 2 sätestatud heite piirväärtuste järgimist, arvestades käesoleva määruse lisas 3 sätestatud nõudeid.
(4) Kui keskmise võimsusega põletusseadmes kasutatakse mitut kütust, tehakse heitkoguste seiret sellise kütuse või küttesegu põletamise ajal, mille heide on tõenäoliselt suurem, ning ajavahemikul, mis vastab tavapärastele tingimustele.
(1) Käesoleva määruse lisa 1 tabelis 2 või 3 sätestatud vääveldioksiidi, lämmastikoksiidide ja osakeste heite piirväärtusi rakendatakse olemasolevale keskmise võimsusega põletusseadmele, mille soojussisendile vastav nimisoojusvõimsus on suurem kui 5 MWth alates 2025. aasta 1. jaanuarist.
(2) Käesoleva määruse lisa 1 tabelites 1 või 3 sätestatud vääveldioksiidi, lämmastikoksiidide ja osakeste heite piirväärtusi rakendatakse olemasolevale keskmise võimsusega põletusseadmele, mille soojussisendile vastav nimisoojusvõimsus on 1 MWth või suurem ning 5 MWth või väiksem alates 2030. aasta 1. jaanuarist.
(3) Käesoleva määruse lisa 1 tabelites 1–3 sätestatud saasteainete heite piirväärtusi kohaldatakse, olenemata põletusseadme soojussisendile vastavast nimisoojusvõimsusest, olemasolevale keskmise võimsusega põletusseadmele, mis kuulub väikesesse või üliväikesesse eraldatud võrku, alates 2030. aasta 1. jaanuarist.
(4) Käesoleva määruse lisa 1 tabelis 2 sätestatud saasteainete heite piirväärtusi kohaldatakse olemasolevale keskmise võimsusega põletusseadmele, mille soosjussisendile vastav nimisoojusvõimsus on suurem kui 5 MWth ning mille toodetud kasulikust soojusest, mis arvutatakse viie aasta libiseva keskmisena, vähemalt 50% tarnitakse auru või kuuma veena üldkasutatavasse kaugküttevõrku, alates 2030. aasta 1. jaanuarist.
(5) Käesoleva paragrahvi lõike 4 kohaldamisel on alates 2025. aasta 1. jaanuarist kuni 2030. aasta 1. jaanuarini vääveldioksiidi heite piirväärtus 1100 mg/Nm³ ning osakeste heite piirväärtus 150 mg/Nm³.
(6) Käesoleva määruse lisas 1 sätestatud osakeste heite piirväärtusi kohaldatakse olemasolevale keskmise võimsusega põletusseadmele, milles kasutatakse põhikütusena biomassi ning mis asub piirkonnas, kus puuduvad õhukvaliteedi piirväärtuste ületamised atmosfääriõhu kaitse seaduse § 47 lõigete 1 ja 2 alusel kehtestatud määruse mõistes, alates 2030. aasta 1. jaanuarist.
(7) Käesoleva paragrahvi lõike 6 kohaldamisel on alates 2025. aasta 1. jaanuarist kuni 2030. aasta 1. jaanuarini osakeste heite piirväärtus 150 mg/Nm³.
(8) Käesoleva määruse lisa 1 tabelis 3 sätestatud lämmastikoksiidide heite piirväärtusi kohaldatakse olemasolevale keskmise võimsusega põletusseadmele, mille soojussisendile vastav nimisoojusvõimsus on suurem kui 5 MWth ning mis varustab riigi tasandi gaasi ülekandesüsteemi ohutuse ja turvalisuse tagamiseks vajalikke gaasikompressorjaamasid, alates 2030. aasta 1. jaanuarist.
(9) Käesoleva määruse lisa 2 tabelites 1 või 2 sätestatud vääveldioksiidi, lämmastikoksiidide ja osakeste heite piirväärtusi rakendatakse uutele keskmise võimsusega põletusseadmetele 2018. aasta 20. detsembrist.
(10) Õhusaasteload ja keskkonnakompleksload, milles kajastatakse olemasolevat keskmise võimsusega põletusseadet, mis on võetud kasutusele enne 2018. aasta 20. detsembrit või mis on väljastatud enne 2017. aasta 19. detsembrit, viib loa andja käesoleva määruse nõuetega vastavusse:
1) 2024. aasta 1. jaanuariks, kui tegemist on keskmise võimsusega põletusseadmega, mille soojussisendile vastav nimisoojusvõimsus on 1 MWth või suurem ja 5 MWth või väiksem;
2) 2029. aasta 1. jaanuariks, kui tegemist on keskmise võimsusega põletusseadmega, mille soojussisendile vastav nimisoojusvõimsus on suurem kui 5 MWth.
Käesolev määrus jõustub 2017. aasta 19. detsembril.
Lisa 1 Saasteainete heite piirväärtused olemasolevatele keskmise võimsusega põletusseadmetele
Lisa 2 Saasteainete heite piirväärtused uutele keskmise võimsusega põletusseadmetele
Lisa 3 Saasteainete heite seire ja heite piirväärtuste järgimise kriteeriumid


2.1. KeÜS § 59 lg 1 p 1 alusel muudetakse loa omaja nime ja kontaktandmeid. Selleks on vajalik loa omaja taotlus. Andmeid kaasajastatakse ka peale ehitise või käitise võõrandamist, kui sellega seoses muutub loa omaja tegevuskoht. Kui loa omaja esitab vastavasisulise taotluse, siis muudetakse andmeid esitatud taotluse alusel, kuid haldusorgan peab muutma andmeid keskkonnaloas ka juhtumil, mil taotlust ei esitata. Haldusorgan saab muuta neid andmeid ka omal algatusel HMS § 35 lg 1 p-de 2 ja 3 alusel, algatades menetluse pärast seda, kui ta on saanud teada andmete muutumisest.
2.2. KeÜS § 59 lg 1 p-st 2 lähtudes tuleb haldusorganil keskkonnaluba muuta, kui seire tulemusel või muul viisil selgub, et keskkonnaloaga lubatud tegevusega kaasneb keskkonnaoht või oluline keskkonnahäiring ning huvi keskkonnaloa muutmata jätmiseks ei ole ülekaalukas. Enne keskkonnaloa muutmise otsustamist tuleb haldusorganil seega kindlaks teha:
KeÜS § 59 lg 1 p 2 alusel muudetakse keskkonnaluba juhtumil, mil tegevuse jätkamiseks senisel kujul puuduvad ülekaalukad põhjused. Haldusorgan peab endale, lisaks keskkonnaohu või olulise keskkonnahäiringu tuvastamisele, selgeks tegema ka huvid, mis toetavad loa muutmist ja asjaolud, mis räägivad sellele vastu, kuna loa muutmise alus eeldab kaalutlusotsuse langetamist. Näiteks on kiirenenud veekogu eutrofeerumine ning on alust arvata, et see on põhjustatud just loa omaja tegevusest. Loa muutmist toetab tõdemus, et veekogu seisundi parandamiseks ei ole muid võimalusi kui muudatused loa omaja tegevuses. Loa tingimuste muutmise keskkonnakaitseline vajadus võib aga põrkuda faktiga, et loa omaja ei suuda oma tegevust vajalikus ulatuses muuta ning tema näol on tegemist suure tööandjaga, kes lisaks muule osutab tehase kõrval olevale alevikule mitmeid kommunaalteenuseid (küte, kanalisatsioon). Haldusorganil tuleb langetada otsus loa tingimuste muutmiseks või muutmata jätmiseks kõiki neid vastandlikke asjaolusid arvestades.
2.3. KeÜS § 59 lg 1 p 3 alusel muudetakse keskkonnaluba siis, kui keskkonnaloa andjal oleks olnud õigus jätta keskkonnaluba välja andmata hiljem muutunud asjaolude, sealhulgas parima võimaliku tehnika arengu või keskkonnariski suuruse muutumise tõttu või hiljem muutunud õigusnormi alusel ning keskkonnaloa muutmist õigustab keskkonna ulatuslikuma kaitse vajadus või muu huvi, mis kaalub üles isiku usalduse keskkonnaloa kehtimajäämise suhtes. Eeltoodust nähtub, et kommenteeritavas punktis esitatakse keskkonnaloa muutmise alustest avatud loetelu. Sellele osundab normi sõnastus, milles viidatakse üldiselt muutunud asjaoludele, mis võivad olla loa muutmise põhjuseks parima võimaliku tehnika arengu, keskkonnariski suuruse muutumise või muutunud õigusnormi kõrval. See tähendab, et KeÜS § 59 lg 1 p 3 alusel saab muuta keskkonnaluba ka juhtumitel, mida ei ole punktis 3 otsesõnu kirjeldatud, kuid mis on vaadeldavad asjaolude muutumisena. Toimunud muutused peavad olema sellised, mille tõttu oleks haldusorganil loa muutmise kaalumise hetkel võimalik jätta keskkonnaluba andmata.
2.3.3. KeÜS § 59 lg 1 p 3 loeb üheks võimalikuks loa muutmise põhjuseks ka õigusnormi muutmist. Õigusnormide muutumisega tuleb nii loa andjal kui ka loa omajal arvestada ja olukorraga kohaneda, kuivõrd keskkonnaload antakse tähtajatult (vt lähemalt KeÜS § 53 lg 2 kommentaari) või on osade lubade kehtivusaeg väga pikk (nt maavara kaevandamisluba antakse kehtiva MaaPS kohaselt kuni 30 aastaks) ning muudatused õigusaktides vältimatud. KeÜS § 59 lg 1 p 3 hõlmab juhtumeid, mil vastuolu õigusnormiga on põhimõttelist laadi ning loaga lubatakse teha midagi, mis seaduse või määrusega on sõnaselgelt keelatud. Näiteks lubatakse loaga veekogu tõkestada, kuid õigusnormi muudatuste kohaselt on teatud tunnustele vastava veekogu tõkestamine loas sätestatud tingimustel keelatud. Sellisel juhtumil ei saa loa andja ega ka loa omaja õigusnormi ja loa vastuolu ignoreerida ning olemasolevad õigussuhted tuleb KeÜS § 59 lg 1 p 3 alusel üle vaadata.
2.3.8. Lisaks eelnevalt käsitletud keskkonnaloa muutmise eeldustele peab ajend loa muutmiseks KeÜS § 59 lg 1 p 3 alusel olema piisavalt kaalukas, võrreldes loa omaja usaldusega keskkonnaloa kehtimajäämise suhtes. Loa omaja usaldust loa kehtimajäämise suhtes tuleb kaaluda võrdluses kõigi muude asjaoludega, mis on loa muutmise menetluses välja selgitatud. Kui muutunud asjaolud ja keskkonna ulatuslikuma kaitse vajadus või muu huvi kaaluvad üles isiku usalduse keskkonnaloa kehtimajäämise suhtes, siis tuleb KeÜS § 59 lg 1 p 3 alusel luba muuta. Kui kaalukamaks osutub isiku usalduse kaitse vajadus, siis tuleb loa muutmise menetlus lõpetada.
3.1. KeÜS § 59 lg 2 p 1 alusel võib keskkonnaloa tingimusi muuta, kui ilmneb, et luba oli selle andmise ajal õigusvastane. Nagu eelnevalt märgitud, ei kahjusta haldusakti õigusvastasus üldjuhul selle kehtivust (v.a juhul kui tegemist on tühise haldusaktiga). Õigusvastase keskkonnaloa muutmine on lubatud ka HMS § 66 lg-ga 1. Õigusvastane haldusakt tekitab eelduslikult loa omajale samasuguse usalduse kui õiguspärane keskkonnaluba, kuna loa õigusvastasus pole üldjuhul ilmselge ning keskkonnaloa saanud isik võib lähtuda eeldusest, et haldusorgan on talle andnud õiguspärase keskkonnaloa. Seetõttu on iga haldusakti muutmise juures oluline arvestada loa omaja usaldusega talle antud haldusakti kehtimajäämise suhtes.
3.4. Lisaks õigusnormi muudatusele võivad keskkonnaloa tingimuste muutmise aluseks olla ka keskkonnaloa alusel toimuva tegevuse, kasutatava tehnoloogia või seadmete muudatused (KeÜS § 59 lg 2 p 4). Nimetatud muudatused võivad olla tegevuse kui terviku seisukohast ka väheolulised, mistõttu igasugune muutus tehnoloogias või seadmetes ei too endaga kaasa loa muutmise vajadust. Loa muutmise vajaduse üle otsustab sellistel juhtudel loa andja. Näiteks kui keskkonnaloas on kirjeldatud keskkonnaloa alusel toimuvat tegevust, kasutatavat tehnoloogiat või seadmeid nii täpselt, et esitatud kirjeldust saab pidada osaks loa resolutiivosast, siis ei ole loa omaja tegevus muudatuste tõttu enam vastavuses keskkonnaloaga ning loa tingimusi tuleb muuta. Kui aga keskkonnaloa põhjendavas osas viidatakse kasutatavale tehnoloogiale või seadmetele üldiselt, siis ei pruugi loa muutmine vajalik olla.
4.2. KeÜS § 59 lg 3 kaudu isiku usalduse kaitse mõningane laiendamine ei tähenda kaugeltki seda, et olulised avalikud huvid jääksid kaitseta. KeÜS § 59 lg 1 p-de 2 ja 3 sõnastusest nähtub, et loa muutmine saabki kõne alla tulla eelkõige avalike huvide kaitseks. KeÜS § 59 lg-s 2 sätestatud loa muutmise alused on diskretsioonilised, mistõttu saab ja tuleb ka nende rakendamisel lähtuda muu hulgas avalike huvide kaitse vajadusest. Kui avalike huvide kaitseks on vaja keskkonnaluba muuta, siis võib sellega lihtsalt kaasneda riigi kohustus hüvitada isikule varaline kahju, mis isikul haldusakti algsel kujul kehtimajäämise usaldamise tõttu on tekkinud või kindlasti tekib (HMS § 67 lg 3).
5. Keskkonnaloa muutmisel lähtutakse keskkonnaloa andmise korrast, st nii loa andmise kui ka muutmise menetlused on ühesugused. Seega tuleb keskkonnaloa muutmisel lähtuda KeÜS §-des 42–57 sätestatust. Loa muutmiseks KeÜS-s eraldi tähtaega sätestatud ei ole, välja arvatud KeÜS § 59 lg 1 p-s 1 nimetatud muutmise korral (loa omaja nime ja kontaktandmete muutmine), mil haldusorganil tuleb luba muuta seitsme kalendripäeva jooksul taotluse saamisest (KeÜS § 59 lg 4). Loa muutmise tähtaja kohta vaata lähemalt KeÜS § 49 kommentaari p 1.3 ja 1.4.
6.2. Avatud menetlust ei kohaldata keskkonnaloa muutmisele ka juhul, kui tegevusest lähtuva keskkonnaohu vältimiseks on vaja luba muuta kiiresti ning avatud menetluses asja otsustamiseks napib aega. Analoogseid mööndusi haldusmenetluses võimaldab teha ka näiteks HMS § 40 lg 3 p 1, mis lubab jätta menetlusosalised ära kuulamata, kui viivitusest tuleneva kahju ärahoidmiseks või avalike huvide kaitseks on vaja viivitamatult tegutseda. Keskkonnaloa muutmisel avatud menetluseta tuleb haldusorganil taolist menetlusviisi põhjendada ning selgitada, millise keskkonnaohu vältimiseks on vajalik menetluse kiirem läbiviimine. Seejuures tuleb loa muutmine ka kiiresti otsustada, st KeÜS § 59 lg 5 p 2 ei tohi rakendada viitega keskkonnaohule ja seejärel langetada loa muutmise otsust alles 90 päeva pärast. Lähtudes KeÜS § 49 lg-st 2 tuleks loa muutmine avatud menetluseta otsustada hiljemalt 30 päeva jooksul.


text:
Tulemused võtmesõna otsingule: "füüsilised isikud"
Elukoht tsiviilseadustiku üldosa seaduses: tähendus rahvusvahelises tsiviilkohtumenetluses
2010 7, Lk 473 - 480
Tsiviilseadustiku üldosa seaduse § 14 lõige 1 sätestab esmapilgul küllaltki lihtsa reegli, kuidas määrata kindlaks isiku elukoht: isiku elukoht on koht, kus isik alaliselt või peamiselt elab. Tsiviilõiguse ...
Perekonnaõiguse seosed teiste tsiviilõiguse valdkondadega
Triin Uusen-Nacke
2010 2, Lk 86 - 101
...Esiteks on abielu tühine, kui abielus on samast soost isikud. Abielu on tühine teiseks siis, kui abielu sõlmimise...
Enamiku riikide deliktiõiguses on kehtestatud regulatsioon, mille kohaselt on juhul, kui on tõendatud kannatanu süü kahju tekkimises, võimalik hüvitise ulatust vähendada või selle väljamõistmisest keelduda ...
...kohtunike täiendkoolitusel 5. juunil 2002). Mittefüüsilised isikud on seega jaotatud regulatsioonilt kaheks: ühendused...
Deliktivõimetus süülist vastutust välistava asjaoluna
2002 6, Lk 391 - 400
...Vene tsiviilõigusteoorias valitseb seisukoht, et füüsilised isikud, kes on tunnistatud seaduslikus korras teovõimetuks......kõrge palaviku tõttu pettekujutluste seisundis olevad isikud, imbetsillid ja idioodid. On ka võimalik, et isik...
...asjaajamise võlasuhte subjektideks võivad olla nii füüsilised kui ka juriidilised isikud. Juhul kui käsundita asjaajajaks......juriidilised isikud. Juhul kui käsundita asjaajajaks on avalik-õiguslik...
5. jagu. Teadmata kadunuks ja surnuks tunnistamine
Malle Seppik
1994 8, Lk 185 - 186
...Eesti kohus võib teadmata kadunuks tunnistada: need on isikud, kelle elukoht või kelle vara asukoht on Eestis ......päeva (ÜS § 33 lg. 2). Uus on ka säte, mille kohaselt isikud, kelle täpset surmaaega ei ole võimalik määrata ja...
II osa. Isikud
1994 8, Lk 183 - 183
...mis on TsK-ist tuttavad. 2. peatükk. Füüsilised isikud 1. jagu. Õigus- ja teovõime Olulisemaks muudatuseks...
VI osa. Rakendussätted
1994 8, Lk 205 - 205
Rakendussätete eesmärgiks on anda reeglid üleminekuks TsK-ilt TsS ÜS-ele. Keskne küsimus on uue seaduse sätete tagasiulatuva jõu probleem. Üldreegel on, et ÜS-l ei ole tagasiulatuvat jõudu, kui rakendussätetest ...
Tööandja Eesti tööõiguses
1995 9, Lk 392 - 394
...subjektiivsete õiguste ja juriidiliste kohustuste kandjad. Nendeks on isikud, kes osalevad õiguslikus elus. Kuna õiguslik elu......reast õigussuhetest, siis on õiguse subjektid kõik need isikud, kes võivad olla osalejateks õigussuhetes. Õigussuhtes...
1995 4, Lk 143 - 143
Füüsilisest isikust ettevõtja kohta on ÄS toodud vaid mõned sätted. Kuna ÄS reguleerib eraõigusesse kuuluvaid küsimusi, siis on ka füüsilisest isikust ettevõtja kohta toodud vaid sellised sätted, ...
Isikud tsiviilseadustiku üldosa seaduses
1995 3, Lk 87 - 90
...kohalik omavalitsusüksus avalik–õiguslikud juriidilised isikud, järgmine lause asetab aga riigi ja kohaliku omavalitsusüksuse......kohalik omavalitsusüksus on avalik–õiguslikud juriidilised isikud.“ Ta jätkab: „Samas tuli üldosa seaduse väljatöötamisel...
Õigusvõime iga inimese jaoks
1996 10, Lk 572 - 573
Õiguse teooria üks põhipostulaatidest räägib sellest, et inimest kui õiguse subjekti iseloomustavad temale kuuluvad õigusvõime ja teovõime. Sama loomulikuna ja tavapärasena kõlab seletus selle kohta ...
Kas tsiviilseadustiku üldosa on rakendatav finantsõiguses?
1997 3, Lk 124 - 128
...MKS § 2 punkt 3). Tulumaksu maksjad on tulu saavad füüsilised ja juriidilised isikud, käibemaksu maksjad on ettevõtjad......juriidilised isikud, käibemaksu maksjad on ettevõtjad, sotsiaalmaksu...
Piiratud süüdivus Soome psühhiaatrias ja karistusõiguses
Paavo Itkonen, Ruta Rannat
2002 2, Lk 103 - 105
...süüdivaks kerge vaimse mahajäämusega, kergelt dementsed isikud, samuti skisofreenikud, kellel ei ole teo toimepanemise...
Teovõimetu alaealise ja tema seadusliku esindajavahelise jõulukingi lepingu õiguslikust regulatsioonist
1998 10, Lk 535 - 539
...*2 Kingitusi andsid tavaliselt lastele nende vanemad või muud isikud, kes soovisid lapsele rõõmu valmistada.*3 Hiljem...
Testeerimisvõime vanuselisest alampiirist Eesti pärimisseaduses
2000 6, Lk 343 - 350
...eelnõu § 7 lõige 2 alusel on kõik alla 18-aastased isikud (alaealised) piiratud teovõimega. Vastavalt sama......Vastavalt sama eelnõu §-le 10 saavad piiratud teovõimega isikud kehtivaid ühepoolseid tehinguid teha üksnes seadusliku...
...Kunstlikuks viljastamiseks geneetilise materjali andnud isikud jäävad anonüümseks (KVES § 23). Vallalise naise kunstlikul...
...inimesi, sest kuni süüdimõistva kohtuotsuseni on kõik isikud süütud. Taolise käsitlusega ei nõustu näiteks Claus...

matches:
§ 14
kohus
§ 33
§ 2
§ 7
§ 23


Varudele tolliformaalsuste teostamise kord – Riigi Teataja
Varudele tolliformaalsuste teostamise kord
Varudele tolliformaalsuste teostamise kord - sisukord
§ 2 Tollijärelevalve teostamine
2 TOLLIFORMAALSUSTE TEOSTAMINE VEE- JA ÕHUSÕIDUKI VARUDELE
§ 3 Ühendusevälise kauba toimetamine vee- või õhusõidukile
§ 4 Ühenduse kauba toimetamine vee- või õhusõidukile
§ 5 Teavitamine varude toimetamisest vee- või õhusõidukile
§ 6 Varude toimetamine vee- või õhusõiduki pardalt ühenduse tolliterritooriumile
§ 7 Varude toimetamine ühelt vee- või õhusõidukilt teisele
§ 8 Vee- või õhusõiduki varude arvestus
§ 9 Varude vee- või õhusõiduki pardale toimetamise tõendamine
3 TOLLIFORMAALSUSTE TEOSTAMINE RAUDTEEVEEREMI VARUDELE
§ 10 Tarbe- ja kaasavõetava varu toimetamine raudteeveeremile
§ 11 Tarbe- ja kaasavõetava varu toimetamine raudteeveeremilt ühenduse tolliterritooriumile
§ 12 Raudteeveeremi varude arvestus
RTL 2009, 49, 716
Vastu võetud 17.06.2009 nr 41
Määrus kehtestatakse «Tolliseaduse» § 1 lõike 5 alusel.
(1) Määrust rakendatakse tolliformaalsuste teostamisel kaasavõetava varu, «Tolliseaduse» § 57 lõikes 1 nimetatud tarbevaru, varuosa ja lisavarustuse (edaspidi varud) suhtes, mis on rahvusvahelisi reise teostaval vee- või õhusõidukil või raudteeveeremil kas teisest Euroopa Liidu liikmesriigist (edaspidi liikmesriik) või ühendusevälisest riigist saabumisel või mis toimetatakse vee- või õhusõidukile või raudteeveeremile Eestis viibimise ajal.
(2) Liikmesriikidevaheliseks reisiks loetakse ka reisi, mille lähte- või sihtkoht on territooriumil, mis kuulub ühenduse tolliterritooriumi koosseisu, kuid mida ei käsitata ühenduse territooriumina «Käibemaksuseaduses» või «Alkoholi-, tubaka-, kütuse- ja elektriaktsiisi seaduses» (edaspidi eriterritoorium). Lähtekoht on sadam või lennujaam, kust vee- või õhusõiduk vahetult lahkub ning sihtkoht on sadam või lennujaam, kuhu vee- või õhusõiduk vahetult suundub.
(3) Kaasavõetav varu on kaup, mis on ette nähtud reisijatele ja meeskonnaliikmetele tasuta või tasu eest võõrandamiseks juhul, kui see kaup võetakse vee- või õhusõiduki pardalt või raudteeveeremilt endaga maale kaasa.
(4) Lisavarustus on reisijatele ja meeskonnaliikmetele vee- või õhusõiduki pardal tarbimiseks ette nähtud kaup, mille kasutusaeg on pikem, kui üks reis (näiteks tööriided, jalatsid, kajutite voodipesu, nõud).
(5) Varuosa on vee- või õhusõidukile veetav tarvik, mis on ette nähtud sõiduki remontimiseks (näiteks mootori osad, värvid, korrosioonitõrjevahendid).
(6) Määrust ei rakendata kaubale, mis toimetatakse ettevõtlusega mitteseotud huvi- või lõbusõiduks kasutatavale vee- või õhusõidukile või raudteeveeremile.
§ 2. Tollijärelevalve teostamine
Tollijärelevalvet teostatakse ühendusevälise kauba üle, mis on varudena rahvusvahelisi reise teostaval vee- või õhusõidukil või raudteeveeremil Eestisse saabumisel või mis toimetatakse varudeks vee- või õhusõidukile või raudteeveeremile Eestis viibimise ajal. Toll võib järelevalvet teostada ka ühenduse kauba üle, mis toimetatakse varudeks vee- või õhusõidukile või raudteeveeremile Eestis viibimise ajal.
2. peatükk TOLLIFORMAALSUSTE TEOSTAMINE VEE- JA ÕHUSÕIDUKI VARUDELE
§ 3. Ühendusevälise kauba toimetamine vee- või õhusõidukile
(1) Kaasavõetav varu toimetatakse vee- või õhusõidukile järgmiselt:
1) liikmesriikidevahelisi reise teostava vee- või õhusõiduki pardale toimetamisel ja selle käitajale üleandmisel kasutatakse kaubaveo saatedokumenti, kusjuures kaubale rakendatakse eelnevalt vabasse ringlusse lubamise tolliprotseduuri;
2) ühendusevälisesse riiki suunduva vee- või õhusõiduki pardale toimetamine toimub transiidi tolliprotseduuriga, üleandmisel protseduuri raames vastavalt EÜ Komisjoni määruse 2454/93/EMÜ, millega kehtestatakse rakendussätted nõukogu määrusele 2913/92/EMÜ, millega kehtestatakse ühenduse tolliseadustik (EÜT L 253, 11.10.1993, lk 1–766) (edaspidi ühenduse tolliseadustiku rakendussätted) artikli 512 lõikele 3 või tollikontrolli tsoonis asuvast tolliterminalist ning vabatsoonist samas tsoonis asuvale vee- või õhusõidukile kaubaveo saatedokumendiga. Varude üleandmisel vee- või õhusõiduki käitajale kasutatakse kaubaveo saatedokumenti.
(2) Tarbevaru, varuosa ja lisavarustuse vee- või õhusõiduki pardale toimetamine toimub transiidi protseduuriga, üleandmisel protseduuri raames vastavalt ühenduse tolliseadustiku rakendussätete artikli 512 lõikele 3 või tollikontrolli tsoonis asuvast tolliterminalist ning vabatsoonist samas tsoonis asuvale vee- või õhusõidukile kaubaveo saatedokumendiga. Varude üleandmisel vee- või õhusõiduki käitajale kasutatakse kaubaveo saatedokumenti.
(3) Ühendusevälisele kaubale rakendatud tollikäitlusviisi või ajutise ladustamise lõpetamisel on aluseks kaubaveo saatedokument, millel on kapteni või tema poolt volitatud isiku allkiri ja pitsati jäljend. Kui kauba vedu toimus vee- või õhusõiduki pardale transiidi tolliprotseduuriga, peavad kapteni või tema poolt volitatud isiku märked olema ka transiidi saatedokumendil.
§ 4. Ühenduse kauba toimetamine vee- või õhusõidukile
(1) Varude vee- või õhusõiduki pardale toimetamisel ja selle käitajale üleandmisel kasutatakse kaubaveo saatedokumenti.
(2) Kui alkoholile või tubakatoodetele taotletakse aktsiisivabastust, kohaldatakse ühendusevälisesse riiki või eriterritooriumile suunduva vee- või õhusõiduki korral tarbevarule ja kaasavõetavale varule ekspordi tolliprotseduuri kohta sätestatut.
(3) Kui kauba pakendile taotletakse aktsiisivabastust või tagatisraha mittekehtestamist, kohaldatakse ühendusevälisesse riiki või eriterritooriumile suunduva vee- või õhusõiduki korral tarbevarule ja kaasavõetavale varule ekspordi tolliprotseduuri kohta sätestatut.
(4) Kui põllumajandustoodetele või -saadustele taotletakse eksporditoetust, kohaldatakse vee- või õhusõiduki korral tarbevarule ekspordi tolliprotseduuri kohta sätestatut.
§ 5. Teavitamine varude toimetamisest vee- või õhusõidukile
(1) Veesõiduki pardale tarbe- või kaasavõetavaks varuks «Alkoholi-, tubaka-, kütuse- ja elektriaktsiisi seaduse» kohaselt kütust, alkoholi ja tubakatooteid toimetav isik peab tollile esitama elektroonilise andmetöötlussüsteemi vahendusel varude teate käesoleva paragrahvi lõikes 6 nimetatud andmetega vähemalt üks tund enne varude veesõiduki käitajale üleandmist. Mittetähtaegse varude teate esitamise korral on tollil õigus varude laadimise algusaega muuta etteteatamiseks ettenähtud aja ulatuses.
(2) Käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetamata juhul esitab isik varude teate pärast varude vee- või õhusõiduki käitajale üleandmist, kusjuures jooksva kalendrikuu andmed peavad olema esitatud tolli elektroonilisse andmetöötlussüsteemi hiljemalt järgmise kalendrikuu 5. kuupäevaks.
(3) Varude teate esitamisel annab tolli elektrooniline andmetöötlussüsteem sellele viitenumbri, mis käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud juhul enne kauba lähetamist veesõidukile märgitakse kaubaveo saatedokumendile, mille alusel toimub varude toimetamine veesõiduki pardale.
(4) Kui käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud juhul muutuvad varude teatel esitatud andmed enne veesõiduki käitajale üleandmist või varustamist ei toimu, peab isik koheselt informeerima tolli ja esitama tolli elektroonilises andmetöötlussüsteemis taotluse ebaõigete andmetega varude teate tühistamiseks. Uue varude teate esitamisel tuleb arvestada käesoleva paragrahvi lõikes 1 ettenähtud tähtaega.
(5) Kui käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud juhul muutuvad varude teatel esitatud kauba koguse või väärtusega seotud andmed pärast veesõiduki käitajale üleandmist, peab isik esitatud varude teadet hiljemalt järgmisel tööpäeval korrigeerima ja lisama tolli elektroonilisse andmetöötlussüsteemi lisadokumendina kaubaveo saatedokumendi, millel on peal kapteni või tema poolt volitatud isiku märked.
(6) Varude teatel esitatakse järgmised andmed:
1) kaubasaatja andmed. Märgitakse varusid vee- või õhusõiduki pardale toimetava isiku nimi, aadress ja EORI number;
2) pakkeüksuste koguarv;
3) sihtriik. Märgitakse selle riigi tähtkood, kus asub sadam või lennujaam, kuhu vee- või õhusõiduk Eestist vahetult suundub;
4) transpordivahend lähetamisel. Märgitakse andmed selle vee- või õhusõiduki kohta, mida varustatakse või varustati. Veesõiduki korral märgitakse laeva nimi ja IMO number. Õhusõiduki korral märgitakse lennunumber ja kuupäev. Kui lennunumber puudub, märgitakse õhusõiduki registreerimisnumber;
5) valuuta – summa. Märgitakse kauba väärtust tõendaval dokumendil märgitud, Eesti Panga poolt konverteeritava valuuta lühend vastavalt «Eesti Panga seaduse» § 15 lõike 5 alusel kehtestatud Eesti Panga presidendi määrusele «Eesti krooni päevakursside fikseerimise kord». Täiendavalt märgitakse lahtrisse kauba väärtust tõendavalt dokumendilt kõikide deklareeritavate kaupade maksumuste kogusumma samas valuutas. Lahtrisse märgitakse kauba maksumus eurodes, kui tehing on sõlmitud välisvaluutas, mida Eesti Pank ei konverteeri;
6) piiri transpordiliik. Märgitakse selle aktiivse transpordivahendi liigi kood, mille pardal varud Eestist välja viiakse;
7) kauba asukoha andmed. Märgitakse täpne asukoht, kus toimub varude üleandmine vee- või õhusõiduki käitajale;
8) varude laadimise algus ja lõpp. Märgitakse laadimise alguse ja lõpu kuupäev ning kellaaeg;
9) pakkeüksused ja kauba kirjeldus. Märgitakse kauba täpne kirjeldus, mille alusel on võimalik kaupa identifitseerida;
10) kaubakood. «Alkoholi-, tubaka-, kütuse- ja elektriaktsiisi seaduse» kohaselt kütuse, alkoholi ja tubakatoodete ning varuosa ja lisavarustuse korral märgitakse KN alamrubriik. Muu tarbe- ja kaasavõetava varu korral võib kasutada kauba tariifse klassifikatsiooni asemel järgmisi koode:
a) kombineeritud nomenklatuuri gruppidesse 1–24 kuuluva kauba puhul «99302400»;
b) kombineeritud nomenklatuuri gruppi 27 kuuluva kauba puhul «99302700»;
c) kombineeritud nomenklatuuri teistesse gruppidesse kuuluvate kaupade puhul «99309900»;
11) eelnev protseduur. Märgitakse protseduuri kahekohaline kood, kui kaup oli eelnevalt suunatud mõnele tolliprotseduurile;
12) protseduuri lisakood. Kaasavõetava ja tarbevaru korral märgitakse lisakoodiks «F61» ning lisavarustuse ja varuosa korral märgitakse lisakoodiks «6VL»;
13) netomass;
14) eelnev dokument. Kui kaup oli eelnevalt suunatud mõnele tolliprotseduurile, märgitakse eelneva tollideklaratsiooni number;
15) kauba hind;
16) lisadokumendid. Märgitakse kaubaveo saatedokumendi kood ja number, millega varud vee- või õhusõidukile toimetatakse. Varude korral, millele on ühenduseväline staatus, märgitakse kaubaveo saatedokumendi koodiks «4024» ja ühenduse staatuse korral koodiks «4023». Kui kaup oli eelnevalt suunatud mõnele tolli luba nõudvale tolliprotseduurile, märgitakse loa number. Täiendavalt märgitakse eriloa, litsentsi vms lisadokumendi liik ja number, kui kauba Eestist väljatoimetamiseks on see nõutav;
17) statistiline väärtus. Kauba väärtus märgitakse Eesti kroonides ümardatuna täiskroonideks;
18) lao kood. Märgitakse tolli poolt laole antud registreerimiskood juhul, kui varud lähetatakse tollilaost, II kontrollitüüpi vabatsoonist, aktsiisilaost või maksulaost;
19) varude teate esitaja andmed. Märgitakse teate esitaja ees- ja perekonnanimi, isikukood, e-posti aadress, telefoninumber ja teate esitamise koht.
§ 6. Varude toimetamine vee- või õhusõiduki pardalt ühenduse tolliterritooriumile
(1) Ühendusevälisest riigist ühenduse tolliterritooriumile saabunud vee- või õhusõiduki pardalt maale toodud varusid käsitatakse ühendusevälise kaubana.
(2) Liikmesriikidevahelisi reise tegeva vee- või õhusõiduki pardalt maale toodud kaasavõetavaid varusid käsitatakse ühenduse kaubana ning tarbevarusid, varuosi ja lisavarustust ühendusevälise kaubana.
(3) Ühendusevälisest riigist toodud kaasavõetavate varude toimetamine reisijate või meeskonnaliikmete poolt vee- või õhusõiduki pardalt maale toimub vastavalt «Tolliseaduse» § 47 lõike 8 alusel rahandusministri määrusega kehtestatud korrale.
§ 7. Varude toimetamine ühelt vee- või õhusõidukilt teisele
Tolli loal võib tollikontrolli tsoonis toimetada varusid ühelt vee- või õhusõidukilt teisele vee- või õhusõidukile, mille kohta tolliametnik teeb märke kaubaveo saatedokumendile.
§ 8. Vee- või õhusõiduki varude arvestus
(1) Vee- või õhusõidukile toimetatud varude kohta vee- või õhusõiduki käitaja poolt peetavas arvestuses peavad kajastuma andmed, mis võimaldavad tollil kontrollida pardale toimetatud varude eesmärgipärast kasutamist.
(2) Varude arvestus peab olema tollile kättesaadav. Tolli nõudmisel tuleb esitada varude kasutamise aruanne.
(3) Kui varude arvestuse kontrollimisel avastatakse varude vähenemine koguses, mis ei vasta reisi kestusele, reisijate ja meeskonnaliikmete arvule ning vee- ja õhusõiduki kulunormidele, ja vee- või õhusõiduki käitaja ei suuda varude vähenemist tolli rahuldavalt tõendada, peab ta tasuma tollivõlast tuleneva maksusumma ja muud maksuseaduste alusel tasumisele kuuluvad maksud.
§ 9. Varude vee- või õhusõiduki pardale toimetamise tõendamine
Varude toimetamine rahvusvahelisi reise teostava vee- või õhusõiduki pardale peab olema tolli rahuldaval viisil tõendatud kapteni või tema poolt volitatud isiku allkirja ja pitsati jäljendiga kaubaveo saatedokumendil. Kui vee- või õhusõiduki pardale varusid toimetanud isik ei suuda tolli rahuldavalt tõendada varude vee- või õhusõiduki pardale toimetamist, peab ta tasuma tollivõlast tuleneva maksusumma ja muud maksuseaduste alusel tasumisele kuuluvad maksud.
3. peatükk TOLLIFORMAALSUSTE TEOSTAMINE RAUDTEEVEEREMI VARUDELE
§ 10. Tarbe- ja kaasavõetava varu toimetamine raudteeveeremile
(1) Liikmesriikidevahelisi reise teostavale raudteeveeremile toimetatakse tarbe- ja kaasavõetav varu kaubaveo saatedokumendi alusel, kusjuures ühendusevälise kauba tollistaatusega tarbe- ja kaasavõetavale varule rakendatakse eelnevalt vabasse ringlusse lubamise tolliprotseduuri.
(2) Kui tarbe- ja kaasavõetav varu toimetatakse ühendusevälisesse riiki suunduvale raudteeveeremile ekspordi tolliprotseduuriga, võib tarbe- ja kaasavõetava varu kasutusele võtta pärast raudteeveeremi ühenduse tolliterritooriumilt lahkumist. Kaubaveo saatedokumendi alusel ühendusevälisesse riiki suunduvale raudteeveeremile toimetatud tarbe- ja kaasavõetavat varu võib kasutada kogu reisi kestel.
§ 11. Tarbe- ja kaasavõetava varu toimetamine raudteeveeremilt ühenduse tolliterritooriumile
(1) Ühendusevälisest riigist ühenduse tolliterritooriumile saabunud raudteeveeremil olevat tarbe- ja kaasavõetavat varu käsitatakse ühendusevälise kaubana. Toll võib raudteeveo-ettevõtja soovil ühenduse tolliterritooriumile toimetatavale tarbe- ja kaasavõetavale varule paigaldada tollitõkendi. Sel juhul ei teki nimetatud varude suhtes tollivõlga, kui varud toimetatakse ühendusevälisesse riiki tagasi ja tollitõkendit ei ole rikutud.
(2) Ühendusevälisesse riiki suunduval raudteeveeremil olevale ühenduse kauba tollistaatusega tarbe- ja kaasavõetavale varule võib ühenduse tolliterritooriumilt väljudes toll raudteeveo-ettevõtja soovil paigaldada tollitõkendi. Kui ühenduse tolliterritooriumile tagasi jõudes on tollitõkendid rikkumata, käsitatakse nimetatud varu ühenduse kaubana.
§ 12. Raudteeveeremi varude arvestus
(1) Raudteeveeremile toimetatud varude kohta raudteeveo-ettevõtja poolt peetavas arvestuses peavad kajastuma andmed, mis võimaldavad tollil kontrollida veeremile toimetatud varude eesmärgipärast kasutamist.
(3) Kui varude arvestuse kontrollimisel avastatakse ühendusevälise kaubana käsitatavate varude vähenemine koguses, mis ei vasta reisi kestusele, reisijate ja meeskonnaliikmete arvule ning raudteeveeremi kulunormidele, ja raudteeveo-ettevõtja ei suuda varude vähenemist tolli rahuldavalt tõendada, peab ta tasuma tollivõlast tuleneva maksusumma.


text:
esitatud 22. märtsil 2012(1)
Kohtuasi C‑12/11
(eelotsusetaotlus, mille on esitanud Dublin Metropolitan District Court (Iirimaa))
Õhutransport – Lennureisist mahajätmise korral ning lendude tühistamise või pikaajalise hilinemise eest reisijatele antav hüvitis ja abi – Mõiste „erakorralised asjaolud” määruse (EÜ) nr 261/2004 tähenduses – Õhuruumi sulgemise põhjustanud vulkaanipurse
1. Käesoleva eelotsusetaotlusega palutakse Euroopa Kohtul täpsustada, milline ulatus on määruse (EÜ) nr 261/2004(2) artiklitest 5 ja 9 tuleneval lennuettevõtjate kohustusel hoolitseda lennureisijate eest.
2. Määruse nr 261/2004 artikli 5 lõike 1 punkt b sätestab, et lennu tühistamise korral pakub tegutsev lennuettevõtja asjaomastele reisijatele abi vastavalt määruse artiklile 9. Lennuettevõtjal tuleb seda kohustust täita isegi siis, kui lennu tühistamise on põhjustanud erakorralised asjaolud.
3. Käesolev kohtuasi on seotud vulkaani Eyjafjallajökull purskega, mis toimus Islandil alates 2010. aasta märtsist maini ning mille tõttu suleti õhuruum, tuues kaasa rohkem kui 100 000 lennu tühistamise ning puudutades ligikaudu 10 miljonit lennureisijat.
4. Kohtuasjas on vaidluse all sisuliselt see, kas lennuettevõtja tuleb vabastada kohustusest hoolitseda reisijate eest, kui nende lend tühistati õhuruumi sulgemise tõttu vulkaanipurske tagajärjel. Teisisõnu, kas selline sündmus nagu õhuruumi sulgemine vulkaani Eyjafjallajökull purske tagajärjel on hõlmatud mõistega „erakorralised asjaolud” määruse nr 261/2004 tähenduses, kohustades lennuettevõtjat hoolitsema reisijate eest, kelle lend tühistati vastavalt määruse artiklitele 5 ja 9, või kuulub see sündmus kategooriasse, mis ulatub kaugemale erakorralistest asjaoludest, vabastades vedaja asjaomasest kohustusest?
5. Muu hulgas küsib Dublin Metropolitan District Court (Iirimaa), kas nendes sätetes ette nähtud hoolitsuskohustust tuleb ajaliselt või rahaliselt piirata, kui lennu tühistamise on põhjustanud erakorralised asjaolud. Juhul kui vastus sellele küsimusele on eitav, siis küsib eelotsusetaotluse esitanud kohus, kas need sätted on kehtetud niivõrd, kui need rikuvad proportsionaalsuse põhimõtet, diskrimineerimiskeelu põhimõtet, Montréalis 9. detsembril 1999 alla kirjutatud rahvusvahelise õhuveo nõuete ühtlustamise konventsioonis(3) kehtestatud „huvide õiglase tasakaalu” põhimõtet ning Euroopa Liidu põhiõiguste harta(4) artikleid 16 ja 17.
6. Käesolevas ettepanekus selgitan põhjuseid, miks ma olen arvamusel, et määruse nr 261/2004 artikleid 5 ja 9 tuleb tõlgendada nii, et sellised asjaolud nagu õhuruumi sulgemine vulkaanipurske tagajärjel on erakorralised asjaolud selle määruse tähenduses.
7. Seejärel toon välja, miks need sätted minu arvates ei sisalda kaudset vabastust ega piirangut kohustuse suhtes hoolitseda reisijate eest, kelle lennu tühistamise on põhjustanud erakorralised asjaolud, ning miks selline tõdemus ei saa kahtluse alla seada nende sätete kehtivust.
A. Rahvusvahelised õigusnormid
8. Montréali konventsioon kiideti Euroopa Ühenduse nimel heaks otsusega 2001/539/EÜ(5) ning see jõustus Euroopa Liidu suhtes 28. juunil 2004.
9. Montréali konventsiooni põhjendused 3 ja 5 on sõnastatud järgmiselt:
„Tunnistades, et rahvusvahelisel õhuveol on tähtis tagada tarbijate huvide kaitse ning et selleks tuleb kahju hüvitamise põhimõttest lähtudes maksta õiglast hüvitist;
Olles veendunud, et sobivaim viis huvide õiglase tasakaalu saavutamiseks on riikide koostöö rahvusvahelise õhuveo nõuete edasisel ühtlustamisel ja kodifitseerimisel uues konventsioonis.”
10. Määruse nr 261/2004 põhjendus 1 märgib, et õhutranspordi valdkonnas ühenduse võetava meetme eesmärk on muu hulgas tagada reisijate kaitstuse kõrge tase.
11. Määruse põhjendus 14 näeb ette, et tegutsevate lennuettevõtjate kohustusi tuleks piirata või nad nende täitmisest vabastada juhul, kui juhtumi põhjuseks on erakorralised asjaolud, mida ei oleks saanud vältida isegi siis, kui oleks võetud kõik sobivad meetmed. Sellised asjaolud võivad eelkõige esineda poliitiliselt ebastabiilsetes oludes, asjaomase lennu tegemiseks sobimatute ilmastikutingimuste tõttu, turvalisuse ohu, ettenägematute lennuohutusega seotud vajakajäämiste ning streikide korral, mis mõjutavad tegutseva lennuettevõtja toimimist.
12. Määruse artikkel 5 on sõnastatud järgmiselt:
13. Määruse nr 261/2004 artikkel 9 sätestab:
2. Lisaks võimaldatakse reisijatele tasuta kaks telefonikõnet, teleksi‑ või faksiteadet või elektronkirja.
3. Käesoleva artikli kohaldamisel pöörab tegutsev lennuettevõtja erilist tähelepanu liikumispuudega isikute vajadustele ning nende saatjatele ning saatjateta reisivate laste vajadustele.”
14. Islandil asuva vulkaani Eyjafjallajökull purse algas 20. märtsil 2010. Nimetatud vulkaanis algas 14. aprillil 2010 plahvatusliku tegevuse faas ning 15. aprillil 2010 suleti mitme liikmesriigi õhuruum selle plahvatuse tagajärjel tekkinud vulkaanilise tuha pilvest tingitud ohu tõttu.
15. Ajavahemikus 15. aprillist kuni 23. aprillini 2010 sulgesid lennuliikluse eest vastutavad asutused õhuruumi suurema osa Põhja-Euroopa kohal, sealhulgas Iirimaa ja Suurbritannia kohal. Seejärel suleti kuni 17. maini 2010 sporaadiliselt ja katkestustega õhuruum mitme liikmesriigi kohal, kuhu ja kust Ryanair Ltd(6) pakub teenuseid.
16. Nende õhuruumi sulgemiste tõttu olid lennuettevõtjad ainuüksi ajavahemikus 15. aprillist kuni 21. aprillini 2010 sunnitud tühistama ligikaudu 100 000 lendu ning 10 miljonit reisijat ei saanud sel perioodil reisida.
17. Ryanair oli vulkaanilise tuha pilve tõttu sunnitud tühistama ligikaudu 9500 lendu, mis põhjustas 1,4 miljoni reisija reisi katkemise. Eelotsusetaotluse esitanud kohus täpsustab, et Ryanairil oli võimalik osutada nendele reisijatele oma teenuseid, kuid õhuruumi sulgemiste tõttu ei olnud tal lubatud seda teha.
18. Commission for Aviation Regulation in Ireland (Iirimaa lennunduse reguleerimise komisjon) on märkinud, et vulkaani Eyjafjallajökull purse ja sellest tingitud õhuruumi sulgemine olid erakorralised asjaolud määruse nr 261/2004 tähenduses. Seega ei olnud reisijatel, kelle lend tühistati, õigust määruse artikli 5 lõikest 3 tulenevalt taotleda hüvitist sama määruse artikli 7 alusel.
19. D. McDonagh on reisija, kelle lend tühistati vulkaanipurske tõttu. Ta ostis pileti Ryanairi 17. aprilli 2010. aasta lennule Farost Dublinisse.
20. Samal päeval tühistati tema lend õhuruumi sulgemise tõttu. Lennud Iirimaa ja Mandri-Euroopa vahel taastati alles 22. aprillil 2010. D. McDonagh sai lõpuks Iirimaale tagasi pöörduda 24. aprillil 2010.
21. Ryanair ei pakkunud 17. aprillist kuni 24. aprillini 2010 D. McDonaghile hoolitsust määruse nr 261/2001 artikli 9 tähenduses. D. McDonaghi väitel on Ryanair kohustatud maksma temale hüvitist või kahjutasu summas 1129,41 eurot toitlustamiseks, karastusjookide ostmiseks, majutuseks ja transpordiks tehtud kulude katteks. Ta esitas seega hagi eelotsusetaotluse esitanud kohtusse.
22. Dublin Metropolitan District Courtil on kahtlused selles osas, kuidas tõlgendada määruse nr 261/2004 artikleid 5 ja 9 ning kas need sätted kehtivad. Seetõttu otsustas ta menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused:
„1. Kas sellised asjaolud nagu Euroopa õhuruumi sulgemine Islandil asuva vulkaani Eyjafjallajökull purske tagajärjel, mis põhjustas ulatusliku ja küllaltki pikaajalise katkestuse lennuliikluses, ulatuvad kaugemale „erakorralistest asjaoludest” määruse 261/2004 tähenduses?
2. Kui vastus esimesele küsimusele on jaatav, siis kas seesugustel asjaoludel on [määruse] artiklite 5 ja 9 alusel välistatud kohustus pakkuda hoolitsust?
3. Kui vastus teisele küsimusele on eitav, siis kas [määruse] artiklid 5 ja 9 on kehtetud niivõrd, kui need rikuvad proportsionaalsuse põhimõtet, diskrimineerimiskeelu põhimõtet, Montréali konventsioonis ette nähtud „huvide õiglase tasakaalu” põhimõtet ning […] harta artikleid 16 ja 17?
4. Kas [määruse nr 261/2004] artiklites 5 ja 9 sätestatud kohustust tuleb tõlgendada nii, et see sisaldab kaudset, näiteks ajalist ja/või rahalist piirangut hoolitsuse pakkumise suhtes, kui lennu tühistamise on põhjustanud „erakorralised asjaolud”?
5. Kui vastus neljandale küsimusele on eitav, siis kas [määruse] artiklid 5 ja 9 on kehtetud niivõrd, kui need rikuvad proportsionaalsuse põhimõtet, diskrimineerimiskeelu põhimõtet, Montréali konventsioonis ette nähtud „huvide õiglase tasakaalu” põhimõtet ning […] harta artikleid 16 ja 17?
23. Alustuseks soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus esimese ja teise küsimusega Euroopa Kohtult teada saada, kas määruse nr 261/2004 artikleid 5 ja 9 tuleb tõlgendada nii, et sellised asjaolud nagu õhuruumi sulgemine vulkaanipurske tagajärjel ulatuvad kaugemale „erakorralistest asjaoludest”, vabastades tegutseva lennuettevõtja nii kohustusest hoolitseda reisijate eest, kelle lend on õhuruumi sulgemise tagajärjel tühistatud.
24. Kolmanda küsimusega tahab eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt teada, kas juhul, kui õhuruumi sulgemine on asjaolu, mis ulatub kaugemale erakorralistest asjaoludest, kuid siiski ei vabasta lennuettevõtjat kohustusest hoolitseda reisijate eest, kelle lend on tühistatud, on määruse artiklid 5 ja 9 kehtetud niivõrd, kui need rikuvad proportsionaalsuse põhimõtet, diskrimineerimiskeelu põhimõtet, Montréali konventsioonis ette nähtud „huvide õiglase tasakaalu” põhimõtet ning harta artikleid 16 ja 17.
25. Seejärel palub eelotsusetaotluse esitanud kohus neljanda küsimusega teha Euroopa Kohtul otsus selle kohta, kas määruse artiklites 5 ja 9 sätestatud kohustus sisaldab kaudset, näiteks ajalist ja/või rahalist piirangut reisijatele pakutava hoolitsuse suhtes, kui lennu tühistamise on põhjustanud „erakorralised asjaolud”.
26. Kui see ei ole nii, siis eelotsusetaotluse esitanud kohus küsib viienda küsimusega, kas need sätted on kehtetud niivõrd, kui need rikuvad proportsionaalsuse põhimõtet, diskrimineerimiskeelu põhimõtet, Montréali konventsioonis ette nähtud „huvide õiglase tasakaalu” põhimõtet ning harta artikleid 16 ja 17.
A. Esimene kuni kolmas küsimus
27. Sissejuhatuseks tuleb meenutada, et määruse nr 261/2004 artikli 5 lõike 1 punkt b näeb ette, et tegutsev lennuettevõtja pakub hoolitsust reisijale, kelle lend on tühistatud. Vastupidi määruse artikli 5 lõike 1 punktis c sätestatud hüvitise maksmise kohustusele kehtib reisija eest hoolitsemise kohustus isegi siis, kui lennu tühistamise on põhjustanud „erakorralised asjaolud”.(7)
28. Käesolevas kohtuasjas küsib eelotsusetaotluse esitanud kohus, kas sellised asjaolu nagu õhuruumi sulgemine vulkaani Eyjafjallajökull purske tagajärjel ulatuvad kaugemale erakorralistest asjaoludest, vabastades tegutseva lennuettevõtja nii igasugusest kohustusest hoolitseda reisijate eest, kelle lend on õhuruumi sulgemise tagajärjel tühistatud.
29. Ma ei arva nii. Ma leian vastupidi, et mõiste „erakorralised asjaolud” hõlmab samuti kõiki erakorralisi sündmusi, nagu õhuruumi sulgemine vulkaanipurske tagajärjel, mida ei oleks saanud vältida isegi siis, kui oleks võetud kõik sobivad meetmed.
30. Seda mõistet ei ole määruses nr 261/2004 defineeritud. Määruse põhjendus 14 piirdub mõnede suunavate(8) näidete toomisega, mis võivad endast kujutada erakorralisi asjaolusid ning mis võivad eelkõige esineda poliitiliselt ebastabiilsetes oludes, asjaomase lennu tegemiseks sobimatute ilmastikutingimuste tõttu, turvalisuse ohu, ettenägematute lennuohutusega seotud vajakajäämiste ning streikide korral, mis mõjutavad tegutseva lennuettevõtja toimimist.
31. Euroopa Kohtu väljakujunenud praktika kohaselt tuleb liidu õiguses määratlemata terminite tähenduse ja ulatuse kindlaksmääramisel lähtuda nende tavakeele tähendusest, võttes arvesse terminite kasutamise konteksti ja nende sätete eesmärke, mille osad need terminid on. Kui need terminid esinevad lisaks sättes, mis kujutab endast erandit põhimõttest, täpsemini liidu tarbijakaitsenormidest, tuleb neid termineid tõlgendada täht-tähelt.(9)
32. Tavakeeles määratletakse terminit „erakorraline” kui midagi, mis ei ole tavapärane, vaid mis on ebaharilik, erandlik, erakordne. Minu arvamus on, et selle termini valik näitab selgelt, et liidu seadusandja soovis mõistega „erakorralised asjaolud” hõlmata kõik asjaolud, mille üle lennuettevõtjal ei ole mingit kontrolli. Sellega seoses on Euroopa Kohus eespool viidatud kohtuotsuses Wallentin-Hermann leidnud, et erakorralised asjaolud määruse nr 261/2004 tähenduses on seotud sündmusega, mis sarnaselt selle määruse põhjenduses 14 loetletud sündmustele ei ole oma olemuselt või päritolult omane asjaomase lennuettevõtja tavapärasele tegevusele ja väljub tema tegeliku kontrolli alt.(10)
33. Lisaks märgin, et määruse nr 261/2004 ettevalmistamise käigus otsustas liidu seadusandja esialgu kasutada mõistet „vääramatu jõud” mõiste „erakorraliste asjaolud” asemel,(11) kuna esimesena nimetatud mõistet kasutatakse tavaliselt sündmuste kvalifitseerimiseks, mille üle inimesel mõju puudub, sest need on ettenägematud, vältimatud ja inimese tegevusest sõltumatud sündmused.
34. Minu arvates annavad need aspektid tunnistust liidu seadusandja tahtest hõlmata sama mõistega, st mõistega „erakorralised asjaolud” kõik asjaolud, mis ei allu lennuettevõtja kontrollile, sõltumata nende asjaolude olemusest ja tõsidusest. Seega leian, et ei ole kohta kategooriale, mis ulatub kaugemale erakorralistest asjaoludest, nagu pakub välja Ryanair. Leian, et sellise sündmuse puhul nagu vulkaani Eyjafjallajökull purse on seega tegemist erakorralise asjaoluga määruse nr 261/2004 tähenduses ning see toob kaasa lennuettevõtja kohustuse hoolitseda reisijate eest, kelle lend selle purske tagajärjel tühistati.
35. Määruse artiklite 5 ja 9 selge sõnastus ja erinev sisu tähendavad lisaks seda, et ilma teksti lisamata ei saa luua „eriti erakorraliste” sündmuste eraldiseisvat kategooriat, mis tooks kaasa lennuettevõtja täieliku vabastamise oma kohustusest.
36. Minu arvates toetab seda analüüsi nimetatud määrusega taotletud eesmärk ning kontekst, millesse need artiklid asetuvad.
37. Nagu Euroopa Kohus on meenutanud 19. novembri 2009. aasta otsuses kohtuasjas Sturgeon jt,(12) nähtub määruse 261/2004 põhjendustest 1–4 ja eelkõige põhjendusest 2 selgelt, et määruse eesmärk on tagada lennureisijate kaitstuse kõrge tase, olenemata sellest, kas tegemist on lennureisist mahajätmise, lendude tühistamise või pikaajalise hilinemisega, kuna neile kõigile põhjustab see sarnaseid tõsiseid raskusi ja ebamugavust seoses õhutranspordiga.(13)
38. Selle alusel on lennuettevõtjal lasuv kohustus hoolitseda reisijate eest, kelle lend tühistati, pakkudes neile sööki, majutust ja võimaldades sidevahendite kasutamist, ette nähtud viivitamatute kohapealsete vajaduste rahuldamiseks, sõltumata lennu tühistamise või hilinemise põhjusest,(14) ning reisijate huvide kaitse parandamiseks.(15)
39. Hoolitsuskohustuse olemasolu põhjus on oma olemuselt ja eesmärgilt iseenesest erinev hüvitise maksmise kohustusest, mis lasub lennuettevõtjal, kui ta ei ole reisijaid asjaomase lennu tühistamisest õigeaegselt teavitanud.
40. Määruse nr 261/2004 artikli 5 lõike 1 punktil c ja artiklil 7 põhineva hüvitamise eesmärk on heastada kahju, mis on kõigi reisijate osas peaaegu sama ning mis seisneb kaotatud ajas, mida pöördumatu iseloomu tõttu saab korvata vaid hüvitisega.(16) Liidu seadusandja tahe oli selgelt motiveerida lennuettevõtjaid asjaomase lennu reisijaid eelnevalt teavitama, et vältida neile raskuste või ebamugavuse põhjustamist ning et nad saaksid õigeaegselt teha ettevalmistusi.(17) Ainult siis, kui lennu tühistamise on põhjustanud erakorralised asjaolud, võib lennuettevõtja olla sellisest kohustusest vabastatud, kuna liidu seadusandja leidis, et sellisel juhul ei ole lennuettevõtja lennu tühistamise eest vastutav.(18)
41. Määruse nr 261/2004 artikli 5 lõike 1 punktis b ja artiklis 9 ette nähtud hoolitsuskohustuse olemasolu põhjus on aga täiesti teine. Selline hoolitsus söögi ning vajaduse korral majutuse pakkumise näol on ette nähtud selleks, et võimaldada reisijatel oma reisi rahuldavatel tingimustel jätkata ning vältida nende enda hooleks jätmist, kui nad ootavad oma teekonna muutmist või asenduslennu leidmist.
42. Hoolitsuse puhul on seega tegemist abiga, mida antakse lennureisijatele, keda peetakse sellistel tingimustel eriti haavatavaks. Taoline abi on seetõttu seda enam asendamatu, kui reisijad on jäänud lennujaama lõksu erakorraliste asjaolude tõttu.
43. Minu arvates on see põhjus, miks liidu seadusandja leidis, et vastupidi lennuettevõtjal lasuvale hüvitise maksmise kohustusele, mida ei pea täitma, kui ta tõendab, et lennu tühistamise on põhjustanud erakorralised asjaolud, mida ei saanud vältida, peab hoolitsuskohustus jääma kehtima hoolimata sündmusest, mis viis lennu tühistamiseni, ning sellest, kas lennuettevõtja on selle sündmuse eest vastutav või mitte.
44. Mulle tundub seega, et lennureisijate eest hoolitsemise kohustus on seda enam tähtis ning oluline, kui nende reisijate lend tühistatakse vulkaanipurske tagajärjel, mille tõttu suleti mitmete liikmesriikide õhuruum mitmeks päevaks, sundides nii teatud reisijad jääma lennujaama, olles õhuruumi taasavamist oodates sageli kodust väga kaugel.
45. Kui sellistel tingimustel peaks tõdema, et lennuettevõtja ei ole kohustatud nende reisijate eest hoolitsema, siis selle tagajärjel rikutaks oluliselt määruse nr 261/2004 artikli 5 lõike 1 punkti b ja artikli 9 kasulikku mõju ja süsteemi, mille osad need sätted on; meenutan, et see süsteem on ette nähtud lennureisijate kaitstuse kõrge taseme tagamiseks.
46. Seetõttu olen arvamusel, et määruse nr 261/2004 artikleid 5 ja 9 tuleb tõlgendada nii, et sellised asjaolud nagu õhuruumi sulgemine vulkaanipurske tagajärjel on erakorralised asjaolud selle määruse tähenduses.
47. Neid kaalutlusi arvates ei ole minu arvates teisele ja kolmandale küsimusele vaja vastata.
B. Neljas ja viies küsimus
48. Nende küsimustega soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt teada, kas määruse nr 261/2004 artiklites 5 ja 9 sätestatud hoolitsuskohustus on ajaliselt või rahaliselt piiratud, kui lennu tühistamise on põhjustanud erakorralised asjaolud. Kui vastus on eitav, siis küsib kohus, kas need sätted on kehtetud niivõrd, kui need rikuvad proportsionaalsuse põhimõtet, diskrimineerimiskeelu põhimõtet, Montréali konventsioonis ette nähtud „huvide õiglase tasakaalu” põhimõtet ning harta artikleid 16 ja 17.
49. Ryanair väidab, et lennuettevõtjal lasuvat hoolitsuskohustust tuleb piirata, kui tühistamise on põhjustanud erakorralised asjaolud. Ryanair leiab näiteks, et majutuse osas peaks piirduma kindlasuuruselise summaga päevas, st 80 euroga öö kohta maksimaalselt kolmeks ööks. Samuti leiab ta, et ajaline ja rahaline piirang peaks kehtima ka söögi pakkumisele ning et lennujama ja majutuskoha vahelise transpordi kulu hüvitamine peaks piirduma ühistranspordi sõidupiletiga.
50. Ma ei arva, et määruse nr 261/2004 artiklid 5 ja 9 sisaldavad sellist kaudset piirangut hoolitsemise suhtes nende reisijate eest, kelle lennu tühistamise on põhjustanud erakorralised asjaolud.
51. Nagu märkis Prantsuse valitsus,(19) on liidu seadusandja esiteks vabatahtlikult keeldunud vabastamast lennuettevõtjat kohustusest hoolitseda nende reisijate eest, kelle lennu tühistamise on põhjustanud erakorralised asjaolud.(20)
52. Pealegi, nagu märkisin käesoleva ettepaneku punktis 44, on hoolitsus eriti tähtis siis, kui tegemist on pikalt kestvate erakorraliste asjaoludega. Nimelt just siis, kui lennu tühistamisest tulenev ooteaeg on eriti pikk, on vaja tagada, et lennureisija, kelle lend on tühistatud, omaks kogu ooteaja vältel juurdepääsu esmatarbekaupadele ja ‑teenustele. Sellega seoses tuleb märkida, et määruse nr 261/2004 artikkel 9 on kaugel sellest, et hoolitsust kaudselt piirata, vaid sätestab, et reisijatele pakutakse tasuta „ooteajaga võrreldes piisav söök[(21)]”. Seega ei ole mingil viisil tegemist hoolitsuse ajalise või rahalise piiramisega.
53. Ma kordan veel kord, et Ryanairi poolt välja pakutud piirangu tulemusel kaotaks määruse artiklid 5 ja 9 osa oma kasulikust mõjust, kuna asjaomased lennureisijad jäetaks mõne päeva möödudes enda hooleks.
54. Minu arvates ei saa see analüüs seada kahtluse all nende sätete kehtivust, nagu väidab Ryanair.
55. Mis puudutab kõigepealt proportsionaalsuse põhimõtet, siis Euroopa Kohus märkis eespool viidatud kohtuotsuses IATA ja ELFAA eelkõige määruse nr 261/2004 artiklite 5 ja 6, mis viitavad selle artiklile 9, kehtivust hinnates, et sellised ühetaolised ja viivitamatud hüvitamismeetmeid nagu reisijate teekonna muutmine, söögi ja majutuse pakkumine ning sidevahendite kasutamise võimaldamine erinevad sõltuvalt reisijatele tekkinud kahju suurusest ning seega ei saa asuda seisukohale, et need meetmed oleksid ilmselgelt sobimatud ainuüksi põhjusel, et vedajad ei saa tugineda vabandatavusele erakorraliste asjaolude tõttu.(22)
56. Euroopa Komisjoni arvates peab määruse nr 261/2004 artikli 9 kohane hoolitsuse pakkumine kohalduma ilma, et asjaomastele lennuettevõtjatele pandaks ebaproportsionaalne ja ebaõiglane kohustus ning abi pakkumine peab seetõttu jääma proportsionaalsuse ja mõistlikkuse piiridesse, võttes arvesse iga juhu konkreetseid asjaolusid ning hoolitsuse ja teekonna muutmise maksumust.(23) Komisjon toob samuti välja mitmed kriteeriumid, mida lennuettevõtjad võiksid arvesse võtta, näiteks vahemaa lennujaama ja elukoha vahel, vahemaa majutuskoha ja lennujaama vahel ning majutuskohtade kättesaadavus ja nende keskmine hind asjaomases piirkonnas.(24)
57. Minu arvamus on, et lennuettevõtjate poolt selliste kriteeriumide kohaldamine tähendaks hoolitsuskohustuse kaudset piiramist. Ma leian, et liikmesriigi kohtu ülesanne on vaidluse tekkimisel neid kriteeriume vajaduse korral võtta arvesse ning hinnata, kas hoolitsuse osas lennureisija poolt nõutud summad on mõistlikud või mitte, võttes arvesse iga juhtumi konkreetseid asjaolusid.
58. Pealegi ei näi mulle ebaproportsionaalne sellise hoolitsuskohustuse panemine lennuettevõtjatele niivõrd, kui nad võivad vabalt selle kohustuse täitmisest tulenevad kulud arvata lennupileti hinna sisse, nagu märkis Ühendkuningriigi valitsus.(25)
59. Sellega seoses on huvitav märkida, et Ryanair ise kehtestas alates 4. aprillist 2011 nn EÜ 261 maksu iga reisija ja lennu kohta, et hüvitada tekkinud kulusid, mis on nimelt seotud hoolitsuse pakkumisega nendele reisijatele, kelle lend tühistati sündmuse tõttu, mille tingis vääramatu jõud.(26) Ryanair viitab siin sõnaselgelt õhuruumi sulgemisele Islandi vulkaani purske tagajärjel. Ta märgib samuti, et reisijad nõustuvad selle maksuga, kui nad sõlmivad temaga lennu broneerimisel lepingu ning kui hoolitsuskohustusega seotud kulud 2011. aastal vähenevad, siis seda maksu 2012. aastal vähendatakse. Kui need kulud 2011. aastal aga tõusevad, siis seda maksu 2012. aastal vastupidi just suurendatakse. Kuna Ryanair jätab reisijate kanda hüvitamisest tekkinud kulud, mida tal on õigus teha, on mul raske mõista, milles seisneb tema suhtes ebaõiglane ebavõrdsus.
60. Lennuettevõtja kui informeeritud ettevõtja peab ette nägema seda tüüpi kulud, mis on seotud tema hoolitsuskohustusega, mida ta peab vajaduse korral täitma. Kui analüüsida lisaks komisjoni esitatud arve,(27) mille kohaselt esitasid reisijad „vaid” ligikaudu 10 000 kaebust, kuigi Islandi vulkaani purskest põhjustatud õhuruumi sulgemine puudutas rohkem kui 10 miljonit reisijat, siis mulle näib, et selline kohustus ei ole lennuettevõtjatele ületamatu kohustus, kuna enamik lennuettevõtjatest täitis määrusest nr 261/2004 tulenevaid kohustusi.(28)
61. Eeltoodut arvestades ei ole määruse artiklid 5 ja 9 minu arvates proportsionaalsuse põhimõttega vastuolus.
62. Ryanair toob seejärel välja asjaolu, et kohustus hoolitseda reisijate eest juhul, kui lennu tühistamise on põhjustanud erakorralised asjaolud, on samuti vastuolus põhimõttega, mille kohaselt peab tarbijatele hüvitise maksmine tuginema huvide õiglase tasakaalu põhimõttele, millele on viidatud Montréali konventsiooni põhjendustes 3 ja 5.
63. Sellega seoses on Euroopa Kohus asunud eespool viidatud kohtuotsuses IATA ja ELFAA seisukohale, et kuna määruse nr 261/2004 artiklis 6 –, mis viitab sama määruse artiklile 9 ‑ märgitud abi ning reisijate eest hoolitsemine lennu pikaajalise hilinemise puhul kujutavad ühetaolisi ja viivitamatuid hüvitamismeetmeid, siis ei ole nende kehtestamine reguleeritud Montréali konventsiooniga.(29) On tõsi, et Euroopa Kohus märkis 6. mai 2010. aasta otsuses kohtuasjas Walz,(30) et huvide õiglane tasakaal nõuab, et erinevatel juhtudel, kui lennuettevõtja on vastutav, oleks kehtestatud hüvitise piirmäärad selleks, et vedajale ei pandaks liiga rasket hüvitamiskohustust, mida oleks keeruline tuvastada ja arvutada ning mis võiks viimase majandustegevust kahjustada või selle isegi halvata.(31) Siiski oli selle kohtuotsuse aluseks olevas asjas vaidluse all mitte reisijate eest hoolitsemise kohustus, vaid nende õigus saada Montréali konventsiooni III peatüki kohaselt individuaalset hüvitist tekkinud kahju eest.(32) Nimetatud kohtuotsus kuulub seega erinevasse õiguslikku konteksti kui käesolevas kohtuasjas.
64. Seega leian, et määruse nr 261/2001 artiklid 5 ja 9 ei ole vastuolus Montréali konventsioonis viidatud huvide õiglase tasakaalu põhimõttega.
65. Mis puudutab küsimust, kas asjaolu, et nende sätetega pannakse reisijate eest hoolitsemise kohustus, mida ei ole pandud teist liiki transpordivahendeid kasutavatele vedajatele, rikub diskrimineerimiskeelu üldpõhimõtet, siis piisab, kui meenutada, et Euroopa Kohus leidis, et arvestades eelkõige nende toimimisviisi, kättesaadavuse tingimusi ja teenindusvõrkude jaotust, ei ole erinevad transpordivahendid kasutustingimuste osas üksteise vastu vahetatavad.(33) Õhutranspordi valdkonnas on reisijad, kelle lend tühistati või hilines oluliselt, objektiivselt erinevas olukorras kui teiste transpordivahendite reisijad sarnases olukorras.(34) Euroopa Kohus järeldas sellest, et määruse nr 261/2004 artiklid 5–7 ei ole kehtetud võrdse kohtlemise põhimõtte rikkumise tõttu.(35)
66. Lõpuks leiab Ryanair, et kohustus hoolitseda reisijate eest, kui nende lennu tühistamise on põhjustanud erakorralised asjaolud, rikub lennuettevõtjate ettevõtlusvabadust ja nende õigust vallata, kasutada ja käsutada omandit, mille puhul on vastavalt tegemist harta artiklites 16 ja 17 sätestatud õigustega. Seega on määruse nr 261/2004 artiklid 5 ja 9 kehtetud.
67. Ta leiab sisuliselt, et hoolitsuskohustuse tulemusel jääb ta oma töö ning tehtud investeeringute viljadest osaliselt ilma.(36)
68. Sellega seoses tuleb meenutada, et harta artikli 52 lõige 1 näeb ette, et hartaga tunnustatud õiguste ja vabaduste teostamist tohib piirata ainult seadusega ning arvestades nimetatud õiguste ja vabaduste olemust. Proportsionaalsuse põhimõtte kohaselt võib piiranguid seada üksnes juhul, kui need on vajalikud ning vastavad tegelikult liidu poolt tunnustatud üldist huvi pakkuvatele eesmärkidele või kui on vaja kaitsta teiste isikute õigusi ja vabadusi.
69. Nagu Prantsuse valitsus on sellega seoses märkinud, sätestab ELTL artikli 169 lõige 1, et liit edendab tarbijate huve ning tagab kõrgetasemelise tarbijakaitse.(37) Samuti näeb harta artikkel 38 ette, et liidu poliitikaga tagatakse tarbijakaitse kõrge tase. Nagu on välja toodud käesoleva ettepaneku punktis 37, on määruse nr 261/2004 eesmärk tagada lennureisijate kaitstuse kõrge tase, olenemata sellest, kas tegemist on lennureisist mahajätmise, lendude tühistamise või pikaajalise hilinemisega, kuna neile kõigile põhjustab see sarnaseid tõsiseid raskusi ja ebamugavust seoses õhutranspordiga.
70. Lisaks ei riku määruse artiklite 5 ja 9 alusel lennuettevõtjale pandud kohustus hoolitseda lennureisijate eest, kui lennu tühistamise on põhjustanud erakorralised asjaolud, proportsionaalsuse põhimõtet, nagu olen selgitanud käesoleva ettepaneku punktides 55–61.
71. Seetõttu ei ole määruse artiklid 5 ja 9 minu arvates vastuolus harta artiklitega 16 ja 17.
72. Eeltoodud kaalutlusi arvestades olen arvamusel, et määruse nr 261/2004 artikleid 5 ja 9 tuleb tõlgendada nii, et need ei sisalda kaudset vabastust ega piirangut kohustuse suhtes hoolitseda reisijate eest, kelle lennu tühistamise on põhjustanud erakorralised asjaolud. See tõdemus ei saa seada kahtluse alla nende sätete kehtivust.
73. Esitatud põhjendustest lähtudes teen Euroopa Kohtule ettepaneku vastata Dublin Metropolitan District Courti esitatud küsimustele järgmiselt:
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. veebruari 2004. aasta määruse (EÜ) nr 261/2004, millega kehtestatakse ühiseeskirjad reisijatele lennureisist mahajätmise korral ning lendude tühistamise või pikaajalise hilinemise eest antava hüvitise ja abi kohta ning tunnistatakse kehtetuks määrus (EMÜ) nr 295/91, artikleid 5 ja 9 tuleb tõlgendada nii, et:
– sellised asjaolud nagu õhuruumi sulgemine vulkaanipurske tagajärjel on erakorralised asjaolud määruse nr 261/2004 tähenduses, ja
– need ei sisalda kaudset vabastust ega piirangut kohustuse suhtes hoolitseda reisijate eest, kelle lennu tühistamise on põhjustanud erakorralised asjaolud. See tõdemus ei saa seada kahtluse alla nende sätete kehtivust.
2 – Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. veebruari 2004. aasta määrus (EÜ) nr 261/2004, millega kehtestatakse ühiseeskirjad reisijatele lennureisist mahajätmise korral ning lendude tühistamise või pikaajalise hilinemise eest antava hüvitise ja abi kohta ning tunnistatakse kehtetuks määrus (EMÜ) nr 295/91 (ELT L 46, lk 1, ELT eriväljaanne 07/08, lk 10).
3 –	Edaspidi „Montréali konventsioon”.
4 –	Edaspidi „harta”.
5 – Nõukogu 5. aprilli 2001. aasta otsus 2001/539/EÜ rahvusvahelise õhuveo nõuete ühtlustamise konventsiooni (Montréali konventsioon) sõlmimise kohta Euroopa Ühenduse poolt (EÜT 2001, L 194, lk 38; ELT eriväljaanne 07/05, lk 491).
6 –	Edaspidi „Ryanair”.
7 –	Vt 12. mai 2011. aasta otsus kohtuasjas C‑294/10: Eglītis ja Ratnieks (EKL 2011, lk I-3983, punktid 23 ja 24).
8 – Vt 22. detsembri 2008. aasta otsus kohtuasjas C‑549/07: Wallentin-Hermann (EKL 2008, lk I‑11061, punkt 22).
9 – Ibidem (punkt 17 ja seal viidatud kohtupraktika).
10 – Ibidem (punkt 23).
11 –	Vt nõukogu poolt 18. märtsil 2003 vastu võetud ühine seisukoht (EÜ) nr 27/2003 (ELT C 125 E, lk 63) ja komisjoni 25. märtsi 2003. aasta teatis Euroopa Parlamendile, mis käsitleb nõukogu poolt vastu võetud ühist seisukohta eesmärgiga vastu võtta Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus, millega kehtestatakse ühiseeskirjad reisijatele lennureisist mahajätmise korral ning lendude tühistamise või pikaajalise hilinemise eest antava hüvitise ja abi kohta (SEC(2003) 361 lõplik, lk 4). Alles nõukogu ettepanekul eelistati õigusliku selguse huvides mõistet „vääramatu jõud” mõiste „erakorralised asjaolud” asemel. Vt samuti 24. oktoobril 2002 esimesel lugemisel vastu võetud Euroopa Parlamendi seisukoht (lk 5).
12 – C‑402/07 ja C‑432/07 (EKL 2009, lk I‑10923).
13 –	Punkt 44.
14 – 10. jaanuari 2006. aasta otsus kohtuasjas C‑344/04: IATA ja ELFAA (EKL 2006, lk I‑403, punkt 86).
16 – Eespool viidatud kohtuotsus Sturgeon jt (punkt 52).
17 – Vt ettepanek võtta vastu Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus, millega kehtestatakse ühiseeskirjad reisijatele lennureisist mahajätmise korral ning lendude tühistamise või pikaajalise hilinemise eest antava hüvitise ja abi kohta (KOM(2001) 784 lõplik, seletuskirja punkt 22).
18 – Ibidem (seletuskirja punkt 20).
19 – Vt märkuste punktid 43–49.
20 –	Vt eespool viidatud kohtuotsus IATA ja ELFAA (punktid 51–54).
22 – Vt punkt 86.
23 – Vt märkuste punkt 31.
24 – Vt märkuste punkt 33.
25 – Vt märkuste punkt 23.
26 –	Sellega seotud pressiteade on kättesaadav veebiaadressil http://www.ryanair.com/ie/news/briefing-note-cancellation-levy.
27 –	Vt 12. aprilli 2011. aasta MEMO/11/235 „Vulkaanituha pilv: kriisiolukorraks valmisolek, aasta pärast lennuliikluse katkestusi”.
28 –	Ibidem (lk 5 ja 6).
29 – Vt punkt 46.
30 – C‑63/09 (EKL 2010, lk I‑4239).
31 –	Punktid 35–36.
32 – Vt eelkõige punkt 17.
33 – Vt eespool viidatud kohtuotsus IATA ja ELFAA (punkt 96).
34 –	Ibidem (punkt 97).
35 – Ibidem (punkt 99).
36 – Vt märkuste punkt 45.
37 – Vt märkuste punkt 79.

matches: kohus kohus kohus kohus kohus Kohus Kohus kohus Kohus Kohus Kohus Kohus Kohus