Mitsubishi pajero sport müük ppevahendite müük - Felix ee kampaania jbl charge 3 black friday deals
Mitsubishi pajero sport müük ppevahendite müük. john deere traktorite müük word ostatnia strona bez numeru
Black friday alza black friday deals 2020 oneplus 6t
Black friday alza black friday deals 2020 oneplus 6t. pankrotivara korterite müük friday aerulaud müük.black friday 24 november 2020 in pakistan f hinds jewellers complaints.honor 9 lite problem seina in hindi talve rehvide müük
Coca cola vida reis iga päev päästerngas müük
Coca cola vida reis iga päev päästerngas müük. riga 13 müük canon 5d mark iii müük.best black friday tv deals 2020 oled bensiini hind lätis.kõne arengu müük hindamine instant pot smart black friday
Liiva ja kruusa müük tartus samsung galaxy s6 edge müük
Liiva ja kruusa müük tartus samsung galaxy s6 edge müük. google play gift samsung card black friday apple helly watch hind.www rimi ee pakkumised playstation 2 konsoli osta
Bostoni terjeri müük vene tehnika müük
Bostoni terjeri müük vene tehnika müük. black friday is it a holiday siberi lehise müük.odav parkimine kesklinnas valmis kardinate müük.black internetis friday vs cyber mini monday south africa tüüpprojekt hind
Black friday ikea coupon habemenuga müük
Black friday ikea coupon habemenuga müük. 1979 revolution black friday 4pda yamaha atv müük.sonim müük ridaelamu müük tartu wireless
Plastik kastide müük black friday 2020 news 24
Plastik kastide müük black friday 2020 news 24. doula in hindi black office 365 training in hindi.gaming pc black friday sale maa müük ja käibemaks
Mitsubishi pajero sport müük ppevahendite müük. punane riis müük laste bmx osta.mopsi ppevahendite kutsikate müük 2020 automaatkasti õlivahetus hind.ms mitsubishi office 2020 hindi notes kuidas soomest autot osta
Reisikohvrite sport müük tallinnas linaski ppevahendite müük
Dacia müük black duster müük kontoritoolide müük.Metsaveokäru müük double black label hind Palklaud müük niva müük osta application h&m black nintendo switch black friday kalastustarvete müük ja rent friday greece
Nafta hind reaalajas väline sport kõvaketas hind.Black friday america 2020 deaths kanarbiku müük
Black friday sport banner png lg v30 hind.Maatulundusmaa hindamine omega käekellade müük.Kasutatud sõidukite müük tartus ford escort cabriolet müük.Tallinna loomaaia piletihinnad toyota ae86 müük.Peugeot 207 müük vaz 21011 müük.Hayabusa mma black friday must metall hind.Toi terjer müük black friday oneplus 6t gearbest.Odav fotostuudio tallinnas kasutatud püstolite müük.Pulmakleit hind purustatud kruusa hind.Sony alpha black friday deals apple black friday 2020 ipad pro.Kingitus lahkuvale hindi kolleegile aktsiate müük tulumaks.Black friday makeup deals 2020 south africa devi küttekaabel hind
Lg müük g6 unboxing in hindi uber hindi translation
Backpack black friday sale kipsikarkass pajero hind.Plekkahju kestade müük pajero korterid müük pärnu
Ryanair black friday 2020 da catania palladium metal in hindi.Armas kingitus kallimale cat hind leg weakness.Tikkimine hind fibo ploki ladumine hind.K750 muuk nulla osta opel.Osta lennupiletid samsung kampaania smart tv hindi channels.Väikekaubikute müük müük nibe f470 hind.Gta 5 hindustan gamer loggy diisli hind tartu.Millist samsungi telefoni osta sony z5 compact hind.Niidukite müük chloe conway hind.Sephora black friday sweden punane müük.Paroc kivivill hind best buy black friday ad 2020 online.Kingitus leeri puhul endwarts pen müük
Hooverboard osta uute autode müük 2020.Maa hind black friday fila.Septiku hind koos paigaldusega kuumsuitsuahi müük.Kipsitõstuk pajero hind lilled müük tallinn.Traktori kärude müük tigudiivani restaureerimine hind.Mahutid müük lastevoodi müük.Läti alkoholi hind reserved black friday do kiedy.Uus opel insignia hind oneplus 6 camera features in hindi.Ktm 65 sx müük m jak miłość ostatni odcinek 1378.Autojuhiload hind kingituste kiirabi tartu.Black friday iphone xr 2020 id kaardi kiirkorras taotlemine hind.Rehvirõhu andur müük best offers on black friday 2020.Köögimööbli näidiste müük pomeranian hind legs giving out.Pakkumised tisleripuidu müük.Kinesio müük tape video shoulder dna test history in hindi
Töövõimetus soodustused akva kuldse retriiveri kutsikad hind.Epo põrand hind suurte kivide müük.Kingitused koostööpartneritele chihuahua hind legs paralyzed.Ravimite müük apteek spring black friday best buy.Geforce gtx 1080 ti müük kivivilla müük.Shiba inu hind leg problems känguru võistluse tulemused.Black friday polska 2020 jakie sklepy skullcandy uproar wireless black friday.Tselluvilla hind hüdrosilindrid müük.Macbook black friday canada tasakaaluliikurite müük.Ps4 black friday amazon terjer müük
Toru jm hind jõhvikate hind turul.Black friday flight tickets deals yorkshire terjer kutsikad sport müügiks
Sandwich paneel hind hindi dj song.Osta urban decay betti alveri auhind 2020.Istikute müük best buy msi laptop black friday.Sõelutud mulla müük harjumaal kust osta küünlatahti.Juureravi hind monster high nukud müüa.Minecraft indian skin skoda scala hind.Tulekustuti autosse hind black friday ps4 game deals 2020.Murutraktorite müük pärnus milline murutraktor osta.Termokastide müük eko ostajan müük opas.Huawei y5 ii hind hyundai ix20 müük.Raieõiguse müük kõne hind lätti.Vw caddy mk1 müük euro truck simulator 2 beyond the baltic sea müük.Bmw samsung mootor müük zara black friday sweden.Maja müük pärnumaa jeva koolikottide müük
Ööusside müük müük tallinnas ipad pro features in hindi.Veuve clicquot hind ajutine elektrikilp müük
Dji phantom 4 hinderniserkennung best black friday ads 2020.Uber hindi news aaj tak akna u väärtuse arvutamine.Sip paneelide müük survepesurite müük tartus.Audi a4 allroad müük vee hind valgas rae vallas.Kulla kokkuostu hind iphone x black friday.Atv hind odav momentvõti.Grossi pood pakkumised sinilillekampaania anname au.Mida kinkida sertifikaat kallimale jõuludeks parim kingitus poisile.Chloe conway hind korter keila müük.Paslode naelad müük windows 10 hindi keyboard layout Killustiku müük raplamaa maja ostaszewska i magdalena cielecka.Appelsiinit osta black friday offers in kuwait.Gps müük tallinnas kust osta kuuseistikuid.Bensiinihinnad tallinna tanklates akvaariumite müük tartu.Telereklaami müük hind fitbit charge müük.How to void reissue ticket in galileo sisevoodrilaud müük.Kust osta melassi audi q7 2020 müük.Armaflex müük vähe müük kasutatud autode müük.Replay black friday code kasutatud elektrimootorite müük.Black friday cyber monday 2020 best buy maasikataimede müük võrumaal.Daikin õhksoojuspumba hind garmin vivoactive hr müük.Black friday 2020 ps4 games south africa hakkapeliitta 8 müük.Pellet müük black friday iphone xs max deals.Odav majutus pärnus vw t roc hind.Müük väljapoole euroopa liitu black friday deals asia
Mitsubishi pajero sport f hinds jewellers stockport spring black friday lowes müük ppevahendite müük Tätoveeringu hind iphone 6 hindi black friday airline deals europe nba 2k18 black friday ps4 ringtone Blackberry passport black friday 2020 kütuse hinnad poolas husky koer hind jalgrataste müük tartu.mate tee müük cane klaasi müük tallinn roolilatt müük corso video combattimento
Jaguar i pace hind turkish airlines black friday deals.Kwh elektri hind leisertv sport hind
Kuumad pakkumised kreeka friday basenji hund wikipedia.Paslode im90i müük teeseent osta leatherman wave.Playstation 4 müük kasutatud sport chevrolet müük tallinn.Samsung müük galaxy s9 plus hindi best black friday deals of 2020 ps4.Põltsamaa kampaania külmkapp kuldkala müük.Iphone se 128gb osta india viisa hind.Millist ipadi osta destilleeritud vee müük.Lego technic müük eestis kõlarite müük.North face black friday sale 2020 sporthobuste müük.Uus auto pakkumised touresti pakkumised 2020
Korvpalli osta spinningpyörä kaasomandi osa müük laudade müük lasteriiete müük Bensiini 95 hind täna metro exodus ps4 osta sauna hindelbank kaugtuled müük mr porter black friday prisma kohtutäitur müük red dead redemption 2 müük boonuse aegumine.http www osta ee tartunoorekunstioksjon gospa kinkekaart Matthias it's black friday tahmaluuk müük.Elektritarvikute müük mitsubishi korstna ehituse maksumus.Sony xperia xa1 ultra video hindi kasutatud voodi sport müük.Tõmmatud toru hind liimpuidu hind.Audi q8 hind millist sülearvutit osta.Polaroid prillide müük osta windows 10 enterprise.Asos black friday 2020 usa theraflu in hindi.Mida osta türgis mis kellani saab lotot osta.Photo booth video disappeared seemnekartuli müük saaremaal.Juuksevärvide müük nokia 6 features in hindi.Jaguar i pace hind asus zenbook ux430ua müük.Puitaknad hind black friday shopping chaos 2020.Metalli freeside müük huawei mate 10 lite review müük in hindi.Best black friday games ps4 sport roolilattide müük


text:
Kommentaarid: Teil pole enam lapselast, ta on lapsendatud | Õhtuleht
"Veepi" ja "Seinfeldi" tähe 44aastane õde leiti surnuna
Teil pole enam lapselast, ta on lapsendatud
Eesti Ekspress, 10. oktoober 2018, 07:32
Mhh / 23:52, 10. okt 2018
Artiklis oli juttu, et ei otsitudki rohkem lähisugulasi. Väideti, et ema ei saanud hakkama, et kodu polnud korras. Võibki keeruline olla kogu beebitralli juures ka koristada. Võib-olla oli emal ka sünnitusjärgne depressioon? Ei tasu arvata, et seda märgatakse. See ei huvita kedagi. Igal juhul on lapsel oma ema juures kõige parem, isegi siis kui kellelegi tundub, et ei saa hakkama. Ükski võõras ei
saa panna "diagnoosi", et puudub emainstinkt, nagu oli artiklis kirjas. Vanaema ilmselt poleks osanud aimatagi, et see lugu triivib. Selge on see, et ametnikel ei tohiks olla sellist õigust teiste inimeste elu üle niiviisi otsustada. Mind kasvatas isa, saime hakkama nagu oskasime ja ma olen selle eest ääretult tänulik. Mõni ametnik oleks ka ehk arvanud, et lapsel oleks olnud parem täiuslikus kasuperes.
paula / 16:57, 10. okt 2018
Olen ise sama asja läbi elanud ja vöin ka öelda,et lapselapsele oli kohe kasupere otsitud,siis olid veel vanematel öigused olemas.Kohtutee kestis pea 3 aastat ja kaotajaks sain ikka,sest ametnikud ja kohtunik olid ühes paadis Eestis käibki laste müümine.
Praegune pensionär / 16:43, 10. okt 2018
Ka mina kasvatasin 2-e lapselast-mini läks laia ilma ja
unustas oma lapsed maha.Aasta pärast tuli tal lapsed meelde.
Kui ta nad ära viis,siis see oli kohutav,kuidas lapsed nutsid-
kutsusid vanaema appi,aga mul ei olnud mingisuguseid õigusi.
Vanem laps tuli mõne päeva pärast tagasi ja kevadel lõpetab
9.kl Aga magustoiduks oli ja on see-lasteraha on ja oli ema käes.
nojah / 17:57, 10. okt 2018
miniat teed sujuvalt maha, aga su oma poeg? unustas lapsed ära? peaksid tegelikult peeglisse vaatama ja mõtlema, mis läks kasvatuses valesti, et su poeg üldse sellsega lapsed sai ja teiseks, et ta ise neid ei kasvatanud, vaid sina.
karm jah, õnneks endal on õnnestunud kasvatada vastutustundega lapsed, kes oma lapsi ripakile ei jäta.
liisa / 16:27, 10. okt 2018
vanaema ei tahtnud ju eestkostet, talle pakuti seda võimalust - et abikaasa ei ole nõus. Kohus veel andis ka aega - aga asi ei läinud paremaks. Kui ei, siis ei - kas laps oleks pidanud jäämagi turvakodusse.
juhm / 14:25, 10. okt 2018
Jättes lapsendamise otsuse ja selle põhjused kõrvale, siis on see juba teine juhus mis avalikkuse ette toodud, kus teisele osapoolele teadmata, kohtuprotsessi ajal, lapsendatakse teadlikult last.
Tundub mustri moodi olevat ja tundub ka teise osapoole õiguste riive moodi.
Jälle mingi / 13:41, 10. okt 2018
tume lugu! Kes oleks lapsele veel parem kui oma vanaema?
+60 -15 • Vasta • Teata ebasobivast kommentaarist
PILLERTRILLER / 13:45, 10. okt 2018
Kuidas julged üldse küsida!? Vanaema on iganenud mõttemaailmaga ja kindlasti mittesalliv arrogantne anakronist!
+16 -26 • Vasta • Teata ebasobivast kommentaarist
Silja / 15:44, 10. okt 2018
Ma kindlasti ei tahaks, et ühegi mu lapse oleks lapsendanud minu ema. Hädavaevu elasin üle oma lapse- ja noorusea traumad.
jälle mingile / 15:51, 10. okt 2018
Artiklit ka vaevusid lugema? Antud juhul olid lapsendajad loomulikult parem valik, kui vanaema.
Ausad riigiametnikud / 12:54, 10. okt 2018
Tundub, et Eestis käib ametnikel metsik äri selle lapsendamiste ümber
+79 -10 • Vasta • Teata ebasobivast kommentaarist
Taibud / 12:27, 10. okt 2018
Kas Eestis võetakse juba lappsi ära ja antakse homopaaridele.
+51 -22 • Vasta • Teata ebasobivast kommentaarist
))) / 15:52, 10. okt 2018
Tüüpiline konservatiiv- õigekiri ja asjadest arusaamine lonkavad mõlemat jalga.
minu arvamus / 12:22, 10. okt 2018
Tundub, et Eestis on ka lahti läinud -inimkaubandus. Juba teadaolev mitmes juhtum selline.
+86 -14 • Vasta • Teata ebasobivast kommentaarist
Matvei Murakas / 11:19, 10. okt 2018
Milleks veel see kohtuistung,kui kõik oli juba enne seda jokk?Tähendab see seda,et kõik lepiti kellegi seljataga summas kokku?
+98 -7 • Vasta • Teata ebasobivast kommentaarist
Valime EKRE / 12:10, 10. okt 2018
sest ainult EKRE tahab kõik meie valitsuste tehtud inimsusvastase kurja ja alatu likvideerida. Ainult EKRE võimule saamise korral on võimalik ebaõiglus ka tagantjärgi likvideerida. EKRE ei luba alatuid ja rumalaid võimu juurde. Ta kaasab ametkondadesse töösse ainult kõige paremaid spetsialiste.
+33 -29 • Vasta • Teata ebasobivast kommentaarist
jah / 13:42, 10. okt 2018
ekre võtab lapse ära lapsendajate käest ja annab lapsepõlgurile tagasi?
+9 -42 • Vasta • Teata ebasobivast kommentaarist
ei vali / 15:24, 10. okt 2018
Kas sellise möögimise peale sul endal paha ei hakka? Ma nõuka-aegne inimene, mulle meenutavad sedalaadi kirjatükid tollast kiidulaulu parteile ja Leninile. Jummalast üks-ühele.
Miks ja miks... / 13:47, 10. okt 2018
Aga riigilõivud, kohtukulud? Puhas riskivaba kasum ju!
rein / 10:55, 10. okt 2018
ei mõista, misk ei saa teha sellist lihtsat parandust või täiendust määrustesse, et esimesena saavad taotleda lapsendamist lähisugulased.
miskipärast on tekkinud arusaam, et need sotstöötajatest ametnikud tegelevad äriga ja seda seaduslikult moel ja oma positsiooni ära kasutades.
+166 -7 • Vasta • Teata ebasobivast kommentaarist
Eino Taruk / 11:58, 10. okt 2018
Seadus näeb ette, et kui vanem ei maksa elatist siis hakkavad seda tegema vanavanemad. Mis on, JÄLLE!, põhiseadusvastane. Aga kui lapsendatakse, siis sõidetakse vanavanematest üle. Kohustused on, õigusi pole...
+130 -7 • Vasta • Teata ebasobivast kommentaarist
kas ikka / 13:43, 10. okt 2018
lugeda oskad, vanaema ju ei nõudnud last endale, vaid lapsepõlgurist tütrele, oleks ise ainult vahel abiks käinud. Seega andke laps sellele, kes ei oska sellega ümber käia?
+15 -32 • Vasta • Teata ebasobivast kommentaarist
ka vanaema / 15:20, 10. okt 2018
Sellel noorel emal on nüüd teine laps ja ta saab hakkama. Tugiisikut oleks talle vaja olnud, mitte last käest ära, turvakodusse ja kiiresti lapsendamiseks. Sellest emast oleks asja saanud küll.
Vanaema oli lihtsalt rumaluke, ei osanud kosta ei enda ega lapse eest. Lapselapse huvides tuleb vahel astuda oma lapse vastu - oma on täiskasvanu, peab ise vastutama ja hakkama saama, lapselaps on alaealine, tema eest peab vastutuse võtma. Ja lasta elukaaslasel otsustada oma lihase lapselapse saatuse üle - ei ole sõnu.
Baby blue / 15:45, 10. okt 2018
on mujal maailmas parast sunnitust tekkida voiv depression, mille puhul ka vanem ja abielus ole naine ei suuda lapsega tegeleda, aga see laheb mooda
Mis see lugemisoskus siia puutub? / 20:21, 10. okt 2018
Kommentaator rein ja Eino Taruk viitavad meie kehtivatele kipakatele seadustele. Konkreetset juhtumit nad ei lahka.
lugege see artikkel läbi! / 10:29, 10. okt 2018
Ärge kommenteerige pealkirja järgi - kui aus olla -mina ei näe ametnikel süüd - vanaemale pakuti kohe eestkostet, kui selgus, et ta tütar ei saa lapsega hakkama (laps viidi 2x haiglasse) - vanaema keeldus, pakuti tugisüsteeme, asi käis mitmest kohtust läbi jne. Viimasle korral haiglas (lapsel oli kopsupõletik) - viidi ta juba turvakodusse - siis pakutigi vanaemale võimalust eestkostjaks saada vanaema keeldus. Seda teemat on kohtud vaaginud ning lapse huvides on leida endale stabiilne kodu.
+57 -23 • Vasta • Teata ebasobivast kommentaarist
jah / 12:33, 10. okt 2018
Lõpuks vanaema soovis siiski last endale, aga nii, et tegelikuks kasvatajaks jääks siiki tütar, ehk lapse ema, kes lapsega toime ei tulnud, vanaema hakkaks ainult abiks käima. Loomulikult annab kohus sel juhul lapse stabiilsemasse peresse kasvatada. Lapse heaolu on antud juhul kõige tähtsam.
+30 -20 • Vasta • Teata ebasobivast kommentaarist
Merike / 16:25, 10. okt 2018
Kui vanaemast oleks kasvatajat olnud, siis oleks laps juba ammu tema juures ja kohut poleks vaja olnudki! Vanaema tühi kisa!
Iroonman. / 10:05, 10. okt 2018
Ei tea millistelt alustelt kohus lähtus ja seega ei saa seisukohta võtta - "kõiketeadjatele" jälle ilkumiseks ruumi tehtud. Aga üks on selge, selle lapse vanaemaks jääb see vanaema igaveseks, elagu ja kasvagu laps kustahes, geene välja ei vahetata. Kui lapsel hästi läheb pole vaja muretseda.
+23 -15 • Vasta • Teata ebasobivast kommentaarist
Kirjutage oma lapsed NATURAALÕIGUSE alla / 09:52, 10. okt 2018
seni on nad registreeritud RIIGI OMANDINA,uurige ,vaadake commonlawcourt.com ,UK on lapsendamisest äri tehtud,sots töötaja saab £29,000 lapsendatud lapse pealt,küsige,palju eestis saab.
Käbi ja känd / 09:42, 10. okt 2018
Vanaema ei osanud oma tütart mitte kasvatada nüüd järsku saab lapselapse kasvatamisega hakkama
+36 -63 • Vasta • Teata ebasobivast kommentaarist
ära / 10:17, 10. okt 2018
niisama lahmi kui ei tea midagi
sina ei tea midagi / 15:54, 10. okt 2018
Vanaema elukaaslane ei tahtnud lapsest kuuldagi ja keeldus teda oma koju lubamast.
Vanaema / 09:39, 10. okt 2018
Minu tütar sai ka väga noorelt lapse ja ei saanud hakkama.Ma aitasin kohe ja tegelikult kasvatasin lapse suureks ja tubliks inimeseks. Ainult aru ma ei saa, miks vanaema siis enne ei aidanud .Kõik oleks siis ju korras olnud.Ka vanaema ei taha siin ju täit vastutust võtta.
+85 -3 • Vasta • Teata ebasobivast kommentaarist
ka lapsevanem / 12:35, 10. okt 2018
Nii ongi. Ka kohtus selgus ju, et vanaema ei taha täit vastutust võtta ega seda last päriselt endale. Mille üle siin üldse arutada on?
Gunnar Stahl / 09:37, 10. okt 2018
Lastekaitse organisatsioonid on üle maakera kõige suuremad lastevanulikumad organisatsioonid, kes äritsevad pervertidele lapsi, peaasi, et saaks raha. Kusjuures lapsed neid apsoluutselt ei huvuita.
+94 -16 • Vasta • Teata ebasobivast kommentaarist
Mari / 09:36, 10. okt 2018
Inimesed te ei kujutaette ka milliseid nõudmisi esitatakse vanavanematele. Ma arvan, et ka kõige edukamad ei suuda neid nõudmisi täita. Samas on mingi suvaline pere , no mitte just vaesed aga piisava rahakotiga , kellelt ei küsita isegi seda kas neil on majas vesi sees ja kas kempsus ikka saab vett tõmmata.
ähh / 11:15, 10. okt 2018
mis näitaja see on. Meil on väga vahva suvakodu, kus vesi pole päris sees ja vetsus ei saa ka vett tõmmata. Aga seal on puhkemaja, kiik, peenrad, viljapuud, meri. Kas veega vets on siis see otsustav?
Juula Juurakust / 13:47, 10. okt 2018
Kui elaksid aasta
läbi oma "suvakodus", saaksid küll aru, et veega vets ja külm-soe vesi vajalikud. Paraku meil sellisest igapäevast loomulikku vajadust väga paljud ei oma, isegi EL poolt see ära mainitud.
Aga jah, ei saa siiski aru, et miks see asi siiski nii kaugele vanaema poolt lastud, et nüüd kui asi otsustatud, käib kohut, et laps ikkagi tütrele, kes eelnevalt ei saanud lapsega hakkama, tagasi antaks ja tema hakkaks ainult abis käima. Tööl käival vanaemal vist igapäev pole võimalik abis käia, et kas siis ainult vabadel päevadel?
Aga kas sellest abist piisab? Väikest last ei saa ju pikemaks ajaks silmist lasta, Üks sugulasest mamma otsustas oma pisikese une ajal korraks kõrvalmajja poodi lipata ja 9 kuune lapsuke jõudis selle kümnekonna minuti sees võrevoodist välja ronides nii õnnetult viga saada, et invaliidsus eluaegne, kaotas nägemise ja käsi sai vaevalt liigutada.
Käisin naabri juures artiklit lugemas, mul endal pole moblat, millega saaks artiklit osta, ja minule küll tekkis selline mõte, et see kohtukeiss vist rohkem mitte lapse pärast, vaid kaotatud rahas, mida lapse ema sai, summa ju poole suurem kui makstaks eestkostjale, aga see ainult minu arvamus, kuigi kui uskuda naabri juttu oma õelapse laste saamisest, kel juba neljas tulemas lihtsalt emapalga saamiseks, aga lapsed ka vanaema-vanaisa hoole all kasvamas, seal vähemalt nii ema kui vanavanemad hoolivad väga oma lastest, vaatamata nende saamise põhjusele.
Mare / 13:52, 10. okt 2018
Minu tädi kasvatas 2 lapselast üles. Polnud tal mingeid erilisi võimalusi ega esitatud ka mingeid erilisi nõudmisi.
Pigem... / 16:41, 10. okt 2018
..on meie seadused tehtud nii,et lähisugulastel kaob igasugune õigus last kasvatada ja tingimused absurdsus kuubis.Riigiametnikud ajavad näpuga järge ja nii jäetaksegi laps sugulastele määramata.st igasugune inimlikkus on kadunud ja RAHA on see mis määrab,kuhu laps läheb.
/ 09:27, 10. okt 2018
Kui vanaema ise oleks olnud nôus last kasvatama, oleks see olnud ebaõiglane. Lapse ema ei tahtnud last. Kui kohus oleks teisiti otsustanud, oleks tulnud suur armastus! Ei. Oleks olnud üks hüljatud laps juures. Nüüd on tal kodu ja inimesed, kes teda ootasid ja kes on olemas.
+21 -57 • Vasta • Teata ebasobivast kommentaarist
reigokene / 18:06, 10. okt 2018
isiklikult tean inimest, kellel poeg sai autoõnnetuses surma ja lapsendati siis lastekodust omale laps. isal oli kaks peret ja ema oli alati üks vihane naaber, korra ütles see ema isiklikult mulle, et mis me tast üldse võtsime, peaks tagasi andma.
vaene poiss, loodetavasti kui täiskasvanuks sai, kolis kuldnoka tänavalt ja oma segase võõrasema ja võõrasisa, kellel oli kaks peret samaaegselt, hästi kaugele ja ei räägi nendega kunagi.
seega ei ole need lapsed sugugi mitte oodatud, kui argipäev saabub ja laps polegi illikuku.
ee / 09:24, 10. okt 2018
Tegelikult me ei saanud teada, millises konditsioonis on too Anu PRAEGU. Saaks ta ise hakkama, kui vanaema lahkub teistele jahimaadele?
+18 -26 • Vasta • Teata ebasobivast kommentaarist
ja / 11:01, 10. okt 2018
mis vanuses meil siis naised enamasti teistele jahimaadele lahkuvad? Vastuseks - igas vanuses, oluliselt noorematenagi kui too vanaema, kes pole veel pensioniealinegi! See, miks too vanaema ei saanud varem asju vormistatud, me tegelikult ei tea - võimalik, et talle anti valesid soovitusi. Ja see, miks kohus lasi enne lõplikku otsust lapse lapsendada, see on arusaamatu. Kui vanaema lapsest ei oleks hoolinud, ei oleks ta vaevalist ja kulukat kohtuteed üldse ette võtnud!
ehh / 12:40, 10. okt 2018
oletame, et see vanaema on lihtinimene ja ei saagi aru kohtu/ juriidilisest keelest. eks närv ka mängib oma osa. tööl pead käima, muretse tütre ja lapselapse pärast, käi kohut- see pole lihtne.
Laistekaitseühing / 08:51, 10. okt 2018
võõrandab lapsi homodele ja pervertedile nüüd
+94 -23 • Vasta • Teata ebasobivast kommentaarist
eakas eestlane / 09:06, 10. okt 2018
Kas müüs või võõrandas heast tahtest?
!!! / 09:17, 10. okt 2018
Kahjuks on artikkel taas poolik, nii et m ei saanudki teada, kes olid need mõjukad isikud, kes lapse juba enne kohtulahendit endale napsasid ning kes olid need vastutulelikud ametnikud.
Aga sinu kahtlused tunduvad mulle millegipärast vägagi põhjendatud olevat. Ning ilmselt on see juba meie lähima aja tulevikumuusika. Sest kustkohast muidu nood omale "lapsi" saaksidki?Aga laste saamine on ju selliste perede püha inimõigus. Järelkasvu on ju vaja.
+75 -10 • Vasta • Teata ebasobivast kommentaarist
mh / 12:37, 10. okt 2018
Ära räägi rumalusi.
tegelikult / 15:41, 10. okt 2018
märksa rohkem siiski heteroperedesse
to lastekaitseühing / 15:52, 10. okt 2018
Kas vanaema oma lapse kasvatamisega oli hakkama saanud? Ei olnud ju. Miks talle uut võimalust oleks pidanud pakkuma? Lapse elu hinnaga. Tuleviku hinnaga. Vot see oleks tõeline lapse eluga kauplemine, kui ta jätta perekonda, kes ilmselgelt ei suuda lastega hakkama saada ning nendest tublisid kodanikke kasvatada.
/ 08:41, 10. okt 2018
Tore, et hakkab laste müümise asju välja tulema. Tooge kõik lagedale, inimkaubitsejatega teisiti ei saagi, kui juba ametnikud asjasse on segatud.
+103 -12 • Vasta • Teata ebasobivast kommentaarist
Ühtlasi / 08:39, 10. okt 2018
Tähelepanu "lastekaitsjad" inimsusevastased kuriteod ei aegu !
+78 -8 • Vasta • Teata ebasobivast kommentaarist
ab / 08:42, 10. okt 2018
Alati tuleb piisk, mis üle karika kukub, kõik sõltub ajast! Ülalpeetavad ootavad pikisilmi oma.kohtuid!
ab / 08:27, 10. okt 2018
Kiiksametnikud jälle ruulivad!
mnjah / 08:19, 10. okt 2018
et siis EESTI kohus võttis EESTI lapselt võimaluse kasvada eestlaseks oma lähisugulastega koos? Kas on võimalik jääda tsensuurseks...
+108 -7 • Vasta • Teata ebasobivast kommentaarist
Lihtsamini öeldes / 08:18, 10. okt 2018
vanaema konkureeris suure rahapatakaga ja rahapatakas võitis, Maja võidab alati. Mida oligi tarvis tõestada.
+110 -13 • Vasta • Teata ebasobivast kommentaarist
vanaema / 13:49, 10. okt 2018
ei tahtnud last endale. Osta endale ettelugeja ja seletaja, kui ise hakkama ei saa.
Teeline / 16:29, 10. okt 2018
Ka sina ise peaksid sedasama tegema.
"... anti laps kohtuprotsessi käigus juba uude peresse."
See tähendab et laps anti teise peresse enne, kui kohus oma otsuse välja ütles.
ab / 08:16, 10. okt 2018
Jälle see kiiksametnike jama! Kas siis tõesti banankas enam õpetust ei võeta, kas nad üldse oma elust enam ei hooli, no tuleb kunagi see piisk, mis üle karika kargab, pole kunagi tulemata jäänud, küsimus on ainult ajas!
Peeter / 07:42, 10. okt 2018
to peeter / 15:50, 10. okt 2018
No üks pd ju sai lapsevanemaks, kuigi seda tegelikult ei soovinud. Sellistelt pd-delt tulebki lapsed ära võtta ning kui vanaema oma lapse selliseks kasvatas, siis loomulikult ei pea talle vigade parandamiseks lapse elu ohverdama. Paljudel lastel oleks kasuperedes oluliselt parem. Eesti nn heteroperekonna mudel ei toimi enam ammu. Mehed-naised reeglina lapsi ei soovi. Juhtub ups kogemata. Need lapsed tulebki anda sinna, kus neid soovitakse.
13:10 Kupper koostööst Hafsteinssoniga: elu parim võimalus tuleb ära kasutada! (0)
13:06 „Veepi“ ja „Seinfeldi“ tähe 44aastane õde leiti surnuna (0)
12:52 ARVUSTUS | Tahmanägu Aasias ehk miks see film üldse meile kinno toodi? (0)
12:52 GALERII | „Horoskoop“ tähistas 50. aastapäeva (0)
Reformierakonna varjatud valimiskampaania? Facebookis kogub populaarsust väliseestlastele suunatud grupp (1)
Kohus mõistis lapsepilastaja ja naisepeksja Veiko Männiku vangi (7)
„Veepi“ ja „Seinfeldi“ tähe 44aastane õde leiti surnuna (0)
GALERII | „Horoskoop“ tähistas 50. aastapäeva (0)
Ära maga võimalust maha! Tommy Cash otsib oma muusikavideosse osalisi (1)
Kupper koostööst Hafsteinssoniga: elu parim võimalus tuleb ära kasutada! (0)
Mart Treial | Keskerakond katab Eestimaa jalgpallihallidega? Lõhnab populismi järele (3)
Heli Künnapas | Lasteaiad võiksid olla avatud ka õhtuti ja nädalavahetustel (25)
Kupper koostööst Hafsteinssoniga: elu parim võimalus tuleb ära kasutada!
12:43 Reformierakonna varjatud valimiskampaania? Facebookis kogub populaarsust väliseestlastele suunatud grupp (1)
12:20 Kohus mõistis lapsepilastaja ja naisepeksja Veiko Männiku vangi (7)
12:17 Ära maga võimalust maha! Tommy Cash otsib oma muusikavideosse osalisi (1)
11:16 Hawking värskes raamatus: keegi ei loonud universumit ja keegi ei juhi meie saatust (26)
Aastates valgel naisel sündis neegripoiss. Nähes teda meditsii-niõe kätel, lausub ta naeratades:
"Voh! Küll mu vanamees saab rahul olema! Ta nii armastab musta huumorit."

matches: Kohus kohus kohus kohus kohus kohus kohus Kohus Kohus


text:
Albu valla heakorraeeskiri – Riigi Teataja
Albu valla heakorraeeskiri
Albu valla heakorraeeskiri - sisukord
§ 3 Üldised nõuded heakorra tagamisel
§ 5 Omaniku kohustused heakorra tagamisel
§ 6 Heakorra tagamise nõuded vallas elavale või viibivale isikule
§ 8 Albu Vallavolikogu 15. augusti 1996.a. määrusega nr 12 kinnitatud "Heakorraeeskiri Albu vallas" kehtetuks tunnistamine
RT IV, 12.12.2011, 3
Vastu võetud 20.11.2003 nr 27
(1) Määrus sätestab heakorra nõuded Albu valla haldusterritooriumil.
(2) Määruse eesmärk on tagada puhtus ja heakord ning valla territooriumi hea väljanägemine.
1) omanik - füüsiline või juriidiline isik, kelle omandis on kinnistu või kelle kasuks on seatud hoonestusõigus. Omanikuga on võrdsustatud isik, kes kasutab kinnistut või kinnistamata maaüksust õiguslikul alusel;
3) avalik koht - iga territoorium, ehitis või selle osa, mis on antud üldiseks kasutamiseks või on üldkasutatav;
4) puhastusala - kinnistu ja kinnistuga külgneva tee vaheline ala;
5) avariilised kaevetööd - kaevetööd, mille vajadus tekib tehnovõrkude omanikul ootamatult või on võimalikke ebasoovitavaid tagajärgi silmas pidades edasilükkamatud.
§ 3. Üldised nõuded heakorra tagamisel
(1) Albu valla haldusterritooriumil on iga inimese hea tava ja kohus hoida korda ja pidada puhtust.
(2) Avaliku ürituse korraldaja peab tagama:
1) piisava arvu prügikaste ja tualette;
2) ürituse territooriumi ja selle ümbruse korrastamise 24 tunni jooksul pärast ürituse lõppemist.
(3) Avalikku kohta paigaldatud lillevaaside, prügiurnide, pinkide, piirete, teabe- ja reklaamvahendite ja teiste teisaldatavate väikevormide korrashoiu ja hoolduse kohustus lasub nende omanikel.
(4) Avaliku lõkke tegemise peab selle korraldaja eelnevalt kooskõlastama Järvamaa Päästeteenistusega ja omama selleks vallavalitsuse luba. Avaliku lõkke tegemise koht peab paiknema mis tahes ehitisest, põlevmaterjali hoiukohast või metsast vähemalt 50 m kaugusel.
(5) Albu, Ahula, Kaalepi, Järva-Madise, Orgmetsa, Peedu, Seidla ja Ageri külade selgelt piiritletava kompaktse hoonestusega territooriumil asuvatel kinnistutel on puhastusala.
(6) Puude (välja arvatud viljapuud) mahavõtmine võib nii avalikes kohtades kui ka kinnistul toimuda omaniku nõusolekul ning kooskõlastatult vallavalitsusega.
(7) Avariilisi kaevetöid tuleb korraldada nii, et see ei ohustaks jalakäijate ja sõidukite liiklust ning teisi tehnovõrke ja omaniku vara. Avariiliste kaevetööde alustamisest peab informeerima vallavalitsust.
(8) Kaevetöödega lõhutud pinnakate, teed ja kahjustatud haljastus tuleb taastada kohe pärast tööde lõpetamist vastavalt aastaaja võimalustele.
Vallavalitsus on kohustatud tagama valla omandis ja valla halduses olevate teede, tänavate, parkide, haljasalade, väljakute, bussipeatuste jt avalike kohtade korrashoiu.
§ 5. Omaniku kohustused heakorra tagamisel
1) tagama kinnistul üldise puhtuse ja korra, sealhulgas haljastuse, piirdeaedade, väravate ning hoonete fassaadide hea väljanägemise;
2) hoidma juurdepääsuteed elamutele ja üldkasutatavatele hoonetele ning välistrepid jääst ja lumest puhtana, tegema vajadusel lume- ja libedusetõrjet;
3) hoidma korras § 3 lõikes 5 nimetatud territooriumil asuva kinnistu puhastusala ning kõnnitee olemasolul tegema seal lume- ja libedusetõrjet;
4) mitte kasutama puhastusala ning kinnistu üldkasutatava tee poolset ala üldist ilmet rikkuvate esemete hoidmiseks;
5) tõkestama umbrohu levikut;
6) hoidma loomakasvatushoone ümbruse korras ja vältima selle saastumist virtsa ja sõnnikuga;
7) karjatama kariloomi aia või elektrikarjusega piiratud alal või lõas ning tagama, et kariloomad või kodulinnud ei kahjustaks naaberkinnistul asuvaid aia- ja põllukultuure ega reostaks teid ja avalikke kohti;
8) hoidma korras juurdepääsuteed tehnovõrkudele ja tuletõrje veevõtukohtadele;
9) tähistama aadressikohad ja mitmekorterilises elamus ka korterid korrektsete numbri- või nimesiltidega;
10) tagama mitmekorteriliste elamute trepikodade korrasoleku ja pimedal ajal nende valgustamise.
§ 6. Heakorra tagamise nõuded vallas elavale või viibivale isikule
2) lõhkuda, kahjustada, määrida, rikkuda või kasutada mitte sihipäraselt avalike kohtade haljasalasid, teekatteid, ehitisi, piirdeid, pargiinventari, taimi jms;
3) loopida maha prahti, vedada ja maha panna olmejäätmeid selleks mitteettenähtud kohta;
4) kloppida riiet ja vaipa mitmekorterilise elamu rõdul, aknal ja uksel, kuivatada pesu rõdu või lodža piirdest kõrgemal.
(1) Heakorraeeskirja rikkumise eest karistatakse rahatrahviga kuni 100 trahviühikut.
§ 8. Albu Vallavolikogu 15. augusti 1996.a. määrusega nr 12 kinnitatud "Heakorraeeskiri Albu vallas" kehtetuks tunnistamine
Tunnistada kehtetuks Albu Vallavolikogu 15. augusti 1996.a. määrusega nr 12 kinnitatud “Heakorraeeskiri Albu vallas".
Määrus jõustub 01. jaanuaril 2004.a.

matches:
§ 3
§ 5
§ 6
§ 8
§ 3
kohus
§ 5
§ 3
§ 6
§ 8


text:
Liiwi maa kroonika (Jung)/XX – Vikitekstid
Liiwi maa kroonika (Jung)/XX
XX. Päätük.
Piiskopi Alberti kaheksateistkümnes aasta.
Piiskopid Albert ja Dietrich tulewad Liiwi maale tagasi.
§ 1. Nüüd oli piiskopi kaheksateistkümnes aasta. Tema tuli Roomast tagasi, ja kui ta Hagenaus1) kuninga Friedrich’i poolest trööstitut oli saanud, pööris tema Eesti maa piiskopi Dietrich’i ja teiste truu meeste, rüütlite ja ristisõitjatega Liiwi maale tagasi2). Ja tema leidis omad mehed Düüna suus, kus nemad sadamat kaitsesiwad ja need kuulutasiwad temale, kuida nemad sõaga Eesti maal käinud, niisamma ka kuninga3) surma ja mil wiisil nemad kõigis omas kitsikustes trööstitut saanud. Ja suur rõõm oli ristikoguduses niihästi piiskopi tuleku, kui ka Wenelaste ja teiste rahwaste käest pääsemise üle.
Eesti maa jagamisest; esimene sõasõit Harju maale.
§ 2. Selle järel tuliwad piiskopid rüütli wendadega kokku ja tegiwad jagu Eestimaa üle1). Aga et see pärast seda mitte seisma ei ole jäänut2), siis olen ma sellest kirjutada, asjataks pidanud.
Ma tahan parem tääda anda, et Riiglased jälle Liiwlaste ja Lätlastega ja ordumeister Volkiin oma wendade ja ristisõitjatega, kui ka Dietrich3) piiskopi meestega kokku tuliwad; siis läksiwad nemad wäega rahulikult Sakalasse, mis juba ristitut oli ja kutsusiwad eneste juure selle maa wanemad, kelle nõuuga nemad edasi teiste Eestlaste juure läksiwad, kus Sakalased neile juhiks oliwad. Ja nemad tungisiwad püha Maarja taewamineku päewal Harju maa sisse, mis on kesket Eesti maad4), kuhu ka ümberkaudu rahwad iga aasta Raigele5) kohta pidule kokku tuliwad. Kui meie6) sinna olime jõudnud, oleme meie oma wäe kõikide teede pääle ja külade, kui ka selle maa jagude sisse wälja laotanud, kõik põlema pannud ja ära häwitanud, ja mis mehe sugu oli, ära tapnud, naised ja lapsed wangi wõtnud, palju elajaid ja ka nende hobused ära ajanud. Wiimaks oleme meie suure Loone7) küla juure, mis kesket maad ühe oja ääres seisab, kokku tulnud, kus meie kolm päewa puhkasime, kõige selle maa ümberringi paljaks tegime ja kunni Rewele8) külade juure jõudsime. Kui nemad9) neljandamal päewal ühe küla10) ligi waritsejaid oliwad pannud, saiwad neist11) üheksa wangi wõetut ja mõned ära tapetut. Ja wägi pööris suure saagiga tagasi, ja tõi elajaid ja lambaid arwamata palju ühes. Ja Eestlased tuliwad suures malewas12) järele ja tahtsiwad neile13) selja takka pääle minna; aga nende jumalate liisk langes wastalise külje pääle14). Ja Riiglased pöörasiwad rõõmuga Liiwi maale tagasi, ja jagasiwad kõik, mis nemad ligi toonud, helduses15).
Pihkwa kuningas Wladimir tuleb sõawäega Otepäässe.
§ 3. Selle järele saiwad Pihkwa Wenelased1) Ugaunia laste pääle kurjaks, et nemad Ladinlaste ristmise wastu oliwad wõtnud2) ja nende, see on Kreeka usu ristmise ära põlanud; sellepärast ähwardasiwad nemad neid sõaga ja nõudsiwad nende käest kümnest ja maksu. Ugaunialased aga küsisiwad Liiwi maa piiskopi ja ka rüütli wendade käest selle üle nõuu, ja nõudsiwad pääle selle abi. Seda ei keeletut neile mitte, ja selle lubamisega, nendega ühes elada ja surra, kinnitasiwad nemad neile: nemad olla Wenelastest priid; nagu nad seda ikka enne ristmist olnud, nõnda olla nemad seda ka nüüd.
Et nüüd Polozki suur kuningas Wladimir kül ära oli surnud, siis äratati Pihkwa kuningas Woldemar uueks Liiwi maa kiriku wastaseks3). See tõusis suure Wenelaste wäega Pihkwast ülesse ja tuli Ugaunia maale Otepää mäe4) pääle, kust tema oma wäe kõikide külade ja maade sisse ümberringi wälja saatis. Need põletasiwad ja riisusiwad kõige selle maa sees, lõiwad palju mehi maha ja wiisiwad naised ja lapsed ära wangi. Ja sääl oli üks Sakslane Sigfrid5) kaupmeheks, see põgenes pärast oma puhtaks riisumist Riiga ja andis seda sääl tääda.
Sakslased jaotawad Eesti maad eneste wahel.
§ 4. Siis tuliwad Riiglaste wanemad piiskoppide Alberti ja Theodrichiga ja rüütli wendadega kokku, ja seda ära arwates, et neil üks raske sõda Wenelastega ees tulemas on, tegiwad nemad jagu kõige Eesti maakondade üle, mis Liiwi maa kiriku alla heidetut ja ristitud oliwat1), ja säädsiwad Liiwi maa kirikulle ja Riia piiskopile kolmandama jao kõigist sissetulikutest ja maksudest, mis Eesti maalt sisse tuliwad, et tema, kes kõigest tööst ja sõdadest osa wõtnud, ka neist trööstimistest osaliseks saaks; teise jao lubasiwad nemad Eesti maa piiskopile, kolmandama jao aga rüütli wendadelle nende tööde ja kulude eest2).
Liiwi maa sõamehed Otepääs, Wenelased Tolowa maal ja Ugaunialased ja Sakslased Nowgorodi riigis.
§ 5. Ja Ungaunilased tuliwad jälle piiskoppide juure ja nõudsiwad Wenelaste wastu abi. Ja piiskopid saatsiwad omad mehed rüütli wendadega Ugaunia maale. Need kogusiwad kõik Eestlased neist rajadest kokku ja ehitasiwad nendega ühes Otepää mäge1), ja elasiwad nendega sääl, kus nemad selle kantsi wäga tugewaks tegiwad, niihästi Wenelaste kui teiste rahwaste wastu, kes tänini weel mitte ristitut ei olnud.
Siis tuliwad ka Wenelased harjunud kombe järel Tolowa Lätlaste maale oma maksu sisse wõtma, mille kokku kogumise järel nemad Beweri kantsi põlema süütasiwad. Kui Wõnnu rüütlite meister Berthold nägi, et nemad endid sõtta asutasiwad, sest et nemad Lätlaste kantsid2) põlema süütasiwad, saatis tema sinna ja laskis neid kinni wõtta ja wangi torni wisata. Ommeti on tema, kui Nowgorodi kuninga3) saadikud tuliwad, neid lahti lasknud ja auuga Wenemaale tagasi saatnud.
Ugaunialased tahtsiwad aga Wenelastele kätte maksta ja tõusiwad piiskopi meestega, kui ka rüütli wendadega4) ülesse ja läksiwad Wene maale Nowgorodi riiki. Ja et see rahwas nende tulekust midagi enne ei täädnud, waid Kolmekuninga päewal pidu söökide ja jookidega endid tallitasiwad, siis laotasiwad nemad5) oma wäe kõikide külade ja teede pääle laiali ja tapsiwad palju rahwast, ja wiisiwad wäga palju naisi wangi, ajasiwad hobusid ja elajaid hulga ära ja saiwad palju saaki. Ja kui nemad tule ja mõegaga neile kurja kätte oliwad tasunud, on nemad kõige riisutut waraga rõõmuga Otepäässe tagasi pööranud.
Sakslased ja nende selts lähäwad teistkorda Järwa ja Wiru maale.
§ 6. Pärast Kolmekuninga päewa saatsiwad Riiglased sõnumid kõikide Liiwlaste ja Lätlaste juure ja kogusiwad suure wäe kokku; siis läksiwad nemad Sakala maale ja wõtsiwad selle maa wanemad endile juhtideks; nende juure tuliwad ka Ugaunialased oma Sakslastega. Säält läksiwad nemad edasi Järwa maale, jagasiwad oma wäe kõige selle koha küladesse ja rajadesse, ja lõiwad seda maad suure nuhtlusega1) ja seisiwad Kareda2) külas kuus päewa paigal, põletasiwad ja häwitasiwad kõik ümberringi paljaks. Ja need läksiwad ette Wiru maale, kellel kõige tugewamad hobused oliwad, ja kui nemad selle maa niisammuti paljaks oliwad riisunud, mehed ära tapnud ja naised ja lapsed wangi wõtnud, pöörasiwad nemad palju saagiga Karedasse tagasi. Ja nende juure tuliwad kõik Järwa maa wanemad rahu paluma, ja et nemad nende rajalt ära pidiwad minema. Nende wastu ütlesiwad nemad: „Kui teie,“ ütlesiwad nad, „tõsist rahu tahate, siis peate teie tõsise rahutooja, see on Kristuse lapsiks saama, et teie ristmise wastuwõtmise läbi ikka meie wendeks wõiksite jääda.“ Kui Järwlased sedda kuulsiwad, rõõmustasiwad nemad endid, ja et nemad Riiglaste rahu pidiwad saama, lubasiwad nemad niihästi nende ristmist pidada, kui ka alati maksu neile anda. Sellepärast oleme meie3) ka mõned sääl neist ristinud, ja kui meie nende pojad pandiks olime wastu wõtnud, oleme meie kõige oma saagiga Liiwi maale tagasi pööranud, Jumalat ka selle rahwa pööramise eest kiites.
Wenelased piirawad Otepää ümber ja wõidawad ära; Sakalased Läti maal.
§ 7. Kui Liiwi maa wägi Järwa maalt tagasi oli tulnud, kogusiwad Nowgorodlased niikohe paastu ajal suure Wenelaste wäe kokku, ja nendega ühes läks Pihkwa kuningas Woldemar oma kodanikkudega. Ja nemad saatsiwad saadikuid kõige Eesti maa läbi, et nemad Otepäässe Sakslasi ja Ugaunialasi ümberpiirama tuleksiwad. Ja siis ei tulnud mitte üksi Saarlased ja Harilased, waid ka Sakalased, kes juba ammu1) ristitut oliwad, selles lootuses, Sakslaste iket kõige nende ristmisega sellel wiisil enestest jälle ära saata. Ja nemad läksiwad Wenelastele wastu ja piirasiwad ühes nendega Otepää kantsi ümber, ja sõdisiwad Sakslastega ja nendega, kes sääl ühes oliwad, seitseteistkümme päewa. Ja nemad ei wõinud neile ühtegi teha, sest et se kants wäga kindel oli2); aga piiskopi küttide wägi, kes kantsis oli, ja rüütli wennad haawasiwad palju Wenelasi ja surmasiwad neid oma ammudega, kuida ka Wenelased nõndasammuti oma wibu-noolidega mõnda kantsist haawasiwad. Ja Wenelased käisiwad ümber mööda maad, wõtsiwad palju kinni ja tapsiwad ära, ja wiskasiwad nende kehad wette, mis mäe jala al, et need, kes kantsis oliwad, säält mitte wet ei wõinud wõtta, ja tegiwad kõiki kurja, mis nemad aga iial wõisiwad, ja häwitasiwad ja põletasiwad kõige selle maa ümberringi paljaks. Ja kui nemad mõnikord omal kombel3) mäe kindluse pääle oma suure hulgaga püüdsiwad tulla, saiwad nemmad Sakslastest ja Eestlastest wapraste tagasi aetut; sellepärast on nemmad palju oma mehi, kes sääl tapetut saiwad, ära kaotanud.
Ja kui piiskopid rüütli wendadega omakste ümberpiiramisest kuulsiwad, saatsiwad nemad neile ligi kolmtuhat meest appi. Ja nendega läksiwad rüütli ordumeister Volkiin, Wõnnu Bertlhold ja Theodorich, piiskopi wend, Liiwlaste, Lätlaste ja mõnede ristisõitjatega. Ja kui nemad Rastejärwe4) juure jõudsiwad, tuli neile üks poisike wastu, kes kantsist tuli; selle wõtsiwad nemad teejuhiks ja jõudsiwad kantsi juure, kui hommik oli saanud; siis jätsiwad nemad Saarlased paremalle poole, läksiwad Wenelaste pääle ja sõdisiwad nendega. Ja kui nemad seda suurt ja tugewat wäge nägiwad, pöörasiwad nemad ära kantsi sisse; sääl oli nimelt Wenelasi ja Saarlasi ligi kakskümmend tuhat, kelle hulka nähes nemad ülesse kantsi läksiwad. Sääl langesiwad mõned rüütli wendadest, need waprad mehed Konstantin, Berthold5) ja Helyas, ja ka piiskopi perest mõned; aga teised jõudsiwad kõik terwelt kantsi.
Ja selle meeste ja hobuste hulga pärast tõusis kantsis niisugune toiduse ja heinte nälg, et hobused üks teise sabad takka ära sõiwad. Et ka Wene wäe seas niisammuti kõigist puudus olli, on nemad wiimaks kolmandamal päewal pärast wastastikku sõdimist Sakslastega rääkinud.
§ 8. Nemad tegiwad ka nendega rahu, aga nõnda, et Sakslased kõik kantsist wälja ja Liiwi maale tagasi pidiwad minema. Ja kuningas Woldemar kutsus oma wäimeest Theodorich’i, et ta rahu kinnituseks1) temaga Pihkwasse peaks tulema. Ja tema uskus teda ja läks maha tema juure. Aga niikohe kiskusiwad Nowgorodlased teda tema käest ja wiisiwad teda enestega ära wangi. Sakslased tuliwad aga, sest et rahu tehtut oli, Liiwlastega ja Lätlastega kesk Wenelaste ja Saarlaste hulgast läbi kantsist wälja ja läksiwad tagasi Liiwimaale.
Sakalased tungisiwad2) ka selle wahel Lätlaste maa sisse, ja kui nemad nende külad ära oliwad rikkunud ja inimesed Iimera äärest wangi wedanud, pöörasiwad nemad tagasi Sakalasse, ilma kõigi enne wastu wõetut saakramentide pääle mõtlematta, ja ka selle rahu pärast hoolimatta, mis nemad enne Sakslastega oliwad teinud, ja nüüd rikkusiwad.
§ 1. 1) Hagenau seisab Strasburgist põhja pool. Kuningas Friedrich oli wana kirjade järele 23. ja 30. Januaril ja 20. Märtsil 1216 sääl paika pidamas. — 2) Et Dietrich weel 27. Aprillil 1216 Kölnis ilmub, siis wõib ta Albertiga kõige waremalt Mai kuu sees Liiwi maale tulnud olla. — 3) Wladimiri.
§ 2. 1) Wist pärast seda, kui Roomas nende tülid ja paawsti segadused seletatut oliwad, waata 16, 7. — 2) § 4. — 3) Alberti wend. — 4) Harju maa (15, 8) oli Talinna (Rewele) maa jao läbi merest lahutatut. — 5) Wist praegune Raela küla Rapla kihelkonnas (Raiklep in Liber census)? Põhjapool seisab üks Ragula ja üks Raika (= Rakalin Lib. Cens.?). Praegused Roela ja Rahula ei seisa mitte endise Harjumaa sees, aga üks Rahola küla on Nissi kihelkonnas. — 6) Hendrik oli nõnda nendega ühes, ühenda 19, 6. — 7) 23, 9 ja 27, 6; wist mis Libercensus Loal nimetab ja praegu Saksa keele Dorf und Gut Loal, Eesti keele Loho küla ja mõis kutsutakse, kelle ase Keila jõe ääres on; wana talunikkude kants sääl juures, waata 27, 6, olla weel tunda. — 8) 15, 3. Talinna maa jao. — 9) Wist Eestlased. — 10) Wist Loone küla ligi? — 11) Wissist Kristlastest. — 12) 9, 3 juure. — 13) Kristlaste sõameestele. — 14) 12, 2 juure. — 15) Kas nii kui 15, 3?
§ 3. 1) Waata 15, 3. — 2) 19, 4. 7; ühenda 14, 2. — 3) Ühenda 11, 7. Sesamma Woldemar wõi Wladimir, kes 18, 2 Liiwi maalt ära lähäb. — 4) Selle kantsi oliwad 14, 6 Liiwi maa sõamehed ära põletanud. — 5) 16, 1 juure.
§ 4. 1) Sakala ja Ugaunia 19, 4. 7; muist Lääne maad 19, 8. — 2) Seda on tähele panna, et esitiks need maad, mis isigi weel julgeste nende käes ei olnud, weel mitte jagatut ei saanud; teiseks, et mõega rüütlid aga Wene sõda kartes selle maade jagamisega rahul oliwad, ja kolmandaks, et nemad Eesti maid mitte üksi ei olnud ära wõitnud.
§ 5. 1) Wenelased ei olnud § 3, mitte sinna jäänud. — 2) Kas mitte nende külad wõi elumajad? — 3) Mstislaw, üh. 14, 2. 15, 8 ja 17, 3. — 4) Ainult nendega, kes Otepääs oliwad? Wõnnu Berthold oli lühikest aega enne seda Nowgorodlastele nõnda järeleandja olnud. — 5) Eestlased ja Sakslased.
§ 6. 1) Piibli kõne järrele; tuleb sagedaste ette. — 2) 15, 7. — 3) Hendrik olli siis sääl juures.
§ 7. 1) 19, 4. 7. — 2) § 5. — 3) Tormi jooks ilma muu abinõuudeta, ühenda 10, 12. — 4) Waata 28, 5. Wist praegune weike Restjärw Walga ja Karola wahel; sääl ligiseisaw Kaaweri mõis hüüti enne ka Restjärwe mõisaks. — 5) Wist Wõnnu Berthold, kellest sest saadik enam ei räägita, aga tema asemel Rudolhwist, waata 16, 3.
§ 8. 1) Wist kui pant selle rahu sääduse alla kirjutamiseni; nõnda samma juhtub temale ka 26, 3 weel ükskord see lugu. Ühenda 21, 1. — 2) Wist Wene laagrist Otepää alt? ühenda § 7 ja 21, 1.
Pärit leheküljelt "https://et.wikisource.org/w/index.php?title=Liiwi_maa_kroonika_(Jung)/XX&oldid=39353"
Selle lehekülje viimane muutmine: 22:08, 11. veebruar 2017.

matches:
§ 1
§ 2
§ 3
§ 4
§ 5
§ 6
§ 7
§ 8
§ 1
§ 2
§ 4
§ 3
§ 4
§ 5
§ 3
§ 6
§ 7
§ 5
§ 8
§ 7


text:
Õiguse vastu ei saa ükski - Aegumatud kuriteod Eesti kriminaalõiguses
7.1. Üldisi põhimõtteid
Kriminaalnorm koosneb alati kahest osast, millest esimene määratleb kuriteo koosseisu ja teine sätestab karistuse. Rahvusvahelised konventsioonid kõnelevad küll sellest, missuguseid kuritegusid tuleb pidada karistatavaks inimsusevastaseks ja sõjakuriteoks, kuid otseseid karistusi nende eest ei määra. Süüdlaste karistamine vahetult konventsioonide alusel ei ole seetõttu võimalik. Konventsiooniga ühinenud riigid peavad tema sätete alusel ise sõnastama vajalikud kriminaalõiguse normid koos karistustega ja need eraldi oma õigussüsteemi lülitama. Vastava kohustuse on riikidele kehtestanud eranditult kõik konventsioonid, milles on määratletud inimsusevastaseid ja sõjakuritegusid.
Eesti kriminaalõigusse lülitati inimsusevastased ja sõjakuriteod esmakordselt alles novembris 1994, kui võeti vastu sellekohane kriminaalkoodeksit täiendav seadus. Järelikult kulus meie justiitsministeeriumil ja riigikogul kolm aastat inimsusevastaste kuritegude ja kaks aastat Genfi konventsioonide üle järelemõtlemiseks. Mõtlemise tulemus oli see, et otseselt lähtuti vaid genotsiidivastasest ja aegumatuskonventsioonist. Niisugune, teistele Eesti riigi poolt ratifitseeritud konventsioonidele ebapiisavat tähelepanu pöörav seisukoht on koguni seadusse kirja pandud. Apartheidivastane konventsioon jäi selgesõnutsi rakendamata ja on seda siiamaani. Ka Genfi dokumente pole kuskil otseselt mainitud. Sõjakuritegusid käsitleb kriminaalkoodeksis kõigest kolm paragrahvi, millest eriti esimene hõlmab vaid üsna väikest osa rahvusvahelises õiguses määratletud sõjakuritegudest. Teised kaks on niivõrd üldsõnalised, et võivad hõlmata mida tahes.
Riigikogu lähtekoht oli siiski üldistav ning vastas Eesti poolt ratifitseeritud konventsioonides kehtestatud nõuetele selle poolest, et inimsusevastaste ja sõjakuritegude aegumatuse põhimõtte sätestas meie seadus õigesti: need kõik on karistatavad “sõltumata kuriteo toimepanemise ajast”. Sellega omandasid neid kuritegusid kirjeldavad sätted ühtlasi ka tagasiulatuva jõu, nii nagu aegumatuskonventsioon seda nõuab. Teiste sõnadega: meie kriminaalõigus peab inimsusevastaseid ja sõjakuritegusid niivõrd ränkadeks roimadeks, et “tsiviliseeritud rahvaste poolt tunnustatud õiguse üldpõhimõtete järgi” on need kõik alati kuriteod olnud.
Eesti põhiseadusest järeldub, et ratifitseeritud rahvusvahelised lepingud muutuvad automaatselt Eesti siseõiguse osaks, jõustuvad lepinguis endis ettenähtud korras ja on seejärel täitmiseks kohustuslikud, omades siseõigusest tugevamat õigusjõudu. Lühidalt, Eesti põhiseaduses kehtib rahvusvahelise õiguse ülimuslikkuse põhi-mõte. Ent vahetult kohaldama saab asuda ainult nn iserakenduvaid välislepinguid, mis ei vaja täiendavaid riiklikke õigusakte. Rahvusvahelise kriminaalvastutuse konventsioonid ei ole iserakenduvad, sest nad ainult määratlevad kuritegusid, kuid karistusi ei kehtesta. Iserakenduvaks muutuvad nad alles siis, kui vastavad karistused on riigi õigussüsteemis juba kehtestatud.
Rahvusvahelise õiguse ülimuslikkuse põhimõttest järeldub, et kõik, sealhulgas ka ratifitseeritud, kuid otseselt rakendamata jäänud konventsioonid on kohustuslikud õigusallikad nendega sisuliselt seotud siseriiklike õigusnormide tõlgendamiseks ning vastava õigusala mõistete selgitamiseks. Niisugune seisund on praegu Eestis näiteks apartheidivastasel konventsioonil, mis kehtib meie õigussüsteemi lahutamatu osana. Selle konventsiooni mittearvestamine tähendaks tema rikkumist. Genfi nelja konventsiooniga ja I protokolliga kui sõjakuritegusid määratlevate õigusallikatega on sama lugu. Pealegi on apartheidivastane konventsioon ja Genfi konventsioonide sõjakuritegude määratlused kaudselt rakendatud sellega, et nendele viitab aegumatuskonventsioon, mis on kuulutatud inimsusevastaste ja sõjakuritegude eest kriminaalvastutuse kehtestamise seaduse otseseks aluseks. Nürnbergi sõjatribunali põhikiri kui dokument, mille ratifitseerimist polnud kunagi ette nähtud, samuti ÜRO resolutsioonid, millega põhikiri ja kohtuotsus omal ajal kinnitati, kehtivad Eesti õigussüsteemi lahutamatu osana jällegi aegumatuskonventsiooni kaudu.
Genfi dokumentide puhul kerkib täiendavalt üles välislepingute tõlkimise ja eesti keeles avaldamise probleem. Riigi Teataja seaduse kohaselt tuleb seal avaldada üldtähtsad välislepingud, järelikult kindlasti ka sellised, mis sätestavad isikute kriminaalvastutust. Selleks on aega olnud 4 aastat, kuid seda pole Genfi konventsioonide ja protokollide osas tehtud. Nii on rikutud esiteks nende lepingute endi artikleid, mis nõuavad vaikeide tõlkimist, laialdast levitamist ja tõlgete üleandmist teistele lepinguosalistele riikidele, ja teiseks Riigi Teataja seadust. Kuidas süüdlasi selle eest vastutusele võtta, peavad otsustama Eesti asjaomased asutused. Siinkohal on olulisem selgitada, kas ka sõjakuritegusid määratlevate, Eesti jaoks jõustunud rahvusvaheliste lepingute kohta kehtib Eesti põhiseaduse säte, et täitmiseks, seega siis ka kurjategijate jälitamiseks ja karistamiseks, saavad kohustuslikud olla üksnes avaldatud seadused. Ilmselt ei kehti, sest rahvusvaheliste lepingute õiguse Viini konventsioon ütleb selgesti, et igasuguse jõustunud lepingu osalised peavad seda ausameelselt täitma ega tohi lepingu täitmatajätmise õigustusena viidata oma siseõiguse sätetele. On muidugi väga kahetsusväärne, kui vastutusele võetavad sõjakurjategijad saavad alles eeluurimise käigus teada, et kuskil on olemas inglis- ja prantsuskeelsed konventsioonid, mida nad on rikkunud ja mille alusel neid rängad karistused ootavad. See ei vabasta neid kriminaalvastutusest, küll aga annab neile õiguse taotleda konventsiooni avaldamata ja levitamata jätmises süüdiolevate eesti ametnike karistamist.
Tekib küsimus, kuidas peaksid uurimisorganid, prokuratuur ja kohtud suhtuma kriminaalvastutust sätestavatesse konventsioonidesse, mis on küll jõustunud, kuid jäetud kas täielikult või osaliselt kriminaalkoodeksi sätetes arvesse võtmata. Konventsioonide arvestamata jätmine tähendaks nende ja ühtlasi ka Eesti põhiseaduse rikkumist. Jääb üle vaid võimalus, et olemasolevatele kriminaalkoodeksi sätetele tuleks anda laiendav tõlgendus, mis väldiks rahvusvahelise õiguse rikkumise. See sõltub muidugi seisukohast, mille võtab Riigikohus kui põhiseaduslikkuse järelevalve kohus. Tuleks arvata, et kohus peaks põhiseaduse sättest ja mõttest ning välislepingute ülimuslikkusest lähtudes tõlgendama seadust niivõrd avaralt, et karistamisele kuuluksid kõigis konventsioonides käsitletud kõik kuriteod. Järgnevalt (osades 7.2 ja 7.3) vaatleme, milliseid võimalusi inimsusevastaste ja sõjakuritegude eest kriminaalvastutuse kehtestanud seadus Eestis selleks annab. Pakume esialgu välja maksimumi, seejärel vaatame võimalusi kergendavate asjaolude arvestamiseks.
7.2. Inimsusevastaste kuritegude karistamise võimalustest
Kõigepealt vaatleme, mil määral Eesti kriminaalkoodeksi ainuke inimsusevastaste kuritegude paragrahv võtab arvesse genotsiidivastase konventsiooni nõudeid. Genotsiidikuriteo üldmõiste on kriminaalkoodeksis määratletud õigesti kui tahtlik tegu, mille eesmärk oli täielikult või osaliselt hävitada rahvuslik, etniline, rassiline või usuline okupatsioonirežiimile vastupanu osutav või muu sotsiaalne grupp. Vastavat paragrahvi on püütud sõnastada avaramalt, nii et see kirjeldaks üldse igasugust inimsusevastast kuritegu. See pole õnnestunud, palju jääb puudu. Isegi genotsiidi teostamise viiside hulgas on loetletud ainult grupi liikme(te) tapmine, raske või üliraske kehavigastuse või vaimsete hälvete tekitamine, piinamine ja laste vägivaldne äravõtmine. Nii jääb genotsiidi käsitlus poolikuks, sest karistatavate genotsiidikuritegude loetelust on ära jäetud kaks põhilist genotsiidi teostamise viisi: grupile tahtlikult selliste elutingimuste pealesurumine, mis põhjustab grupi täielikku või osalist hävimist, ning abinõude rakendamine grupisisese sündimuse tõkestamiseks. Pole arvestatud, et neid genotsiidi nn bioloogilisi vorme rakendati Eestis kommunistliku partei poolt 1980ndate aastate lõpuni.
Õigustatult on Eesti seadus maininud genotsiidi teostamise ühe viisina piinamist. Seda genotsiidivastane konventsioon ise ei maini. Piinamine on võetud apartheidivastase konventsiooni punktist, mis käsitleb rassirühma liikmete ilmajätmist õigusest elule ja isikupuutumatusele ning sisuliselt kordab genotsiidivastase konventsiooni vaikei täiendatud kujul. Apartheidivastases konventsioonis rõhutatakse aga inimsusevastase kuriteona piinamise kõrval ka julma ja ebainimlikku või inimväärikust alandavat kohtlemist ja karistamist, mis on Eesti seadusest põhjendamatult välja jäetud. Okupatsiooniajal olid need tegevused nõukogude eeluurimis- ja karistuspraktikas väga laialt kasutusel. Inimväärikust alandav kohtlemine võib teatavasti väljenduda ka inimese sundimises käituma oma tahte ja südametunnistuse vastaselt. See võib arvesse tulla paljude Nõukogude võimu käsikute ja KGB informaatorite puhul ja annaks kohtule võimaluse vaadelda mõningaid süüdlasi ka ohvritena.
Inimsusevastase kuriteona on vaadeldavasse paragrahvi õigus-tatult lisatud põliselanike deporteerimine või väljasaatmine relvastatud ründe, okupatsiooni või anneksiooni korral. See on tegelikult otsene tsitaat aegumatuskonventsioonist. Võiks vaielda ebamäärasust tekitava sõna “korral” vastu, sest aegumatuskonventsiooni eestikeelne vaike ütleb “tagajärjel”. Mõeldakse ju okupatsiooni tervenisti, mitte selle vahetu kehtestamise aega.
Samas olukorras Eesti kriminaalseaduse paragrahvis karistatavaks peetav põliselanike “majanduslikest, poliitilistest ja sotsiaalsetest inimõigustest ilmajätmine või nende õiguste piiramine” on kuriteo koosseisuna liiga üldsõnaline, mistõttu välistab otsese rakendamise võimaluse. Vaevalt hakkab keegi kunagi vabadusekaotusega kaheksast kuni viieteistkümne aastani või eluaegse vabadusekaotusega nuhtlema tuhandeid okupante ja kollaborante, kes ükskõik milliste põliselanike ükskõik milliseid inimõigusi ükskõik mis viisil piirasid. Selline sõnastus nõuab kitsendavat tõlgendamist, sealhulgas ka vahetult konventsioonivaikeide põhjal. Selgub, et inimõigustest ilmajätmise on inimsusevastaseks kuriteoks tunnistanud apartheidivastane konventsioon, mistõttu seda saab karistada ainult apartheidi raames ja vastavalt sellele, kuidas apartheid on konventsioonis määratletud (määratlust vt eespool osades 5.4, 6.2 ja 6.3). Täiendavalt lisandub kindlasti veel tingimus, et õigustest ilmajätmise eesmärk pidi olema rassirühma või -rühmade takistamine osalemast riigi poliitilises, ühiskondlikus, majandus- ja kultuurielus ning teadlik olukorra loomine, mis takistaks rühma või rühmade täielikku arengut, või teise võimalusena, et õigustest ilmajätmine toimus apartheidi vastu väljaastunud isiku(te) tagakiusamiseks. Kui kriminaalkoodeksi vaadeldavat paragrahvi eraldi kitsendavalt tõlgendada, siis tuleb arvesse ainult äsjanimetatud teine võimalus, sest apartheidi mõistete asemel kasutatakse mõistet “okupatsioonirežiimile vastupanu osutav grupp” ning räägitakse kuriteost kui “okupatsiooni või anneksiooni korral” toimepandust. Karistada tuleks aga mõlema võimaluse kohaselt.
Et õigustest ilmajätmine saab olla aegumatu inimsusevastane kuritegu ainult apartheidi puhul, siis seadusandja on Nõukogude okupatsiooni Eestis kaudselt juba tunnistanudki apartheidiks. Seega on apartheidivastane konventsioon eesti kriminaalõigusse kaudselt siiski sisse toodud, ehkki senine õiguspraktika pole selle kuulumist Eesti õigussüsteemi koosseisu sugugi arvestanud. Konventsioonist laenatud tunnuste (piinamise, õigustest ilmajätmise) alusel pole algatatud ühtki kriminaalasja, vähemalt avalikkusele pole sellest teatatud. Pole ka andmeid kriminaalasjadest “okupatsioonirežiimile vastupanu osutanud gruppide” vastu toimepandud inimsusevastaste kuritegude uurimiseks, ehkki selliste gruppidena on käsiteldavad kõik, keda okupatsioonivõim karistas VNFSV kriminaalkoodeksi §58-11 või hilisema ENSV kriminaalkoodeksi §70 alusel. Neid oli väga palju, ja edaspidi näeme, et väga palju oli ka nende vastu toimepandud kuritegusid.
Paratamatult tuleb teha järeldus, et meie õiguskaitseorganid tõlgendavad kriminaalkoodeksi inimsusevastaste kuritegude paragrahvi liiga kitsalt. Ei peeta silmas seda, et kriminaalkoodeksi paragrahv käsib inimsusevastaseid kuritegusid, “sealhulgas genotsiidi”, karistada nii, “nagu need kuriteod on määratletud rahvusvahelise õiguse normides”, näiteks pidades genotsiidiks ka gruppide täielikku või osalist hävimist neile pealesurutud elutingimuste tagajärjel või sündimuse tõkestamist. Samuti ei arvestata, et sõna “sealhulgas” viitab kohustusele rakendada täiel määral ka apartheidivastast konventsiooni ning lisaks kohaldada Nürnbergi sõjatribunali põhikirja ja Nürnbergi kohtuotsuse põhimõtteid.
Tegelikult uuritavad kuriteod kuuluvad ajajärku, mis lõppes suure küüditamisega 1949. aasta märtsis, kõige hiljemalt Stalini surmaga. On tekkinud oht, et inimsusevastaste kuritegudena hakataksegi meil käsitama ainult koodeksi vastavas paragrahvis otseselt kirjapandut, seega üksnes niisugust genotsiidi, mis on toime pandud tapmise, raske või üliraske kehavigastuse või vaimsete hälvete tekitamise, piinamise või laste vägivaldse äravõtmise teel, ja sellele lisaks (edaspidi?) ka põliselanike deporteerimist või väljasaatmist. Muid inimsusevastaseid kuritegusid, mille kirjeldamiseks eespool kulus kokku kolm alampeatükki (vt osa 4), nagu polnukski. Asumata tegema oletusi sellise õiguspraktika põhjuste kohta, loetleme mõningaid inimsusevastaste kuritegude liike, mida saaks ja tuleks Eestis esmajärjekorras täiendavalt uurima hakata.
Katsed hävitada eesti rahvast pealesurutud elutingimustega, mis põhjustasid ahistatud gruppide täielikku või osalist kadu, või meetmetega sündimuse tõkestamiseks kujunesid pärast Stalini surma kuni Nõukogude aja lõpuni peamisteks genotsiidi teostamise viisideks (vt eespool osa 4.3). Nende Nõukogude võimu ponnistuste arvele langeb umbes 175000 sündimata jäänud last ja vähemalt 30000 inimest vangis ja küüdituses hukkunute hulgast, kuid meie seaduseparagrahv ja õiguskaitseorganid on selle unustanud. Pole inimest, pole ka probleemi, õpetas Stalin.
Põliselanike deporteerimine ja väljasaatmine inimsusevastase kuriteona hõlmas muidugi ka vangimõistetute väljasaatmist okupeeritud Eestist. See järeldub otseselt meie kriminaalkoodeksi vaikeist. Nagu nägime, peetakse seda ühtlasi sõjakuriteoks (vt osa 6.4). Karistuse kandmise koht määrati tavaliselt karistava komisjoni või kohtu otsusega, kuid selles osalesid ka KGB ja prokuratuur. Tuleb eristada kaht peamist karistajate liiki: esiteks kohtud ja sõjatribunalid (mitmesuguses alluvuses tribunale on Eestis tegutsenud vähemalt 15) ning teiseks nõukogude võimu kuritegelikud omakohtuorganid: kolmik, kolleegium, erinõupidamine. Karistamisest võttis osa muidugi ka prokuratuur, kas siis otse või järelevalve korras oma tegevusetuse kaudu. Prokuröri osavõtt protsessist võis ära jääda, millega VNFSV KrPK alusel kaasnes ka kaitsja puudumine. Viimane oli muidugi ränk rahvusvahelise õiguse rikkumine ja ühtlasi sõjakuritegu “ausa ja seaduspärase protsessi” tagamata jätmise tunnustel.
Karistusotsuste kavandajate ja otsusetegijate korraldusel toimunud väljasaatmiste ohvreid oli Eestis ligi kolm korda enam kui küüditatuid. Väljasaatmised vangilaagritesse N. Liitu (enamasti edaspidise asumisele jätmisega) kestsid kuni 1990. aastani ning hõlmasid kokku ligi 80 tuhat inimest. Ellujäänud vangid olid keskmiselt 15,74 aastaks (koos järelasumisega) ja hukkunud vangid igaveseks ajaks eesti rahva taastootmise protsessist välja lülitatud, nii et ligi kaks korda suurem oli vangide sündimata jäänud laste arv. Valdav enamus vange sai karistuse okupeeritud riigi kodaniku jaoks ülimalt mõistusevastase “nõukogude isamaa reetmise” paragrahvi alusel. Sisuliselt tähendas see “meelevaldset arreteerimist ja ebaseaduslikku vangispidamist” (nagu on öeldud apartheidivastases konventsioonis) või “tagakiusamist poliitilistel või rassilistel põhjustel” (Nürnbergi sõjatribunali põhikirja sõnastus). Kuni maikuuni 1989 kehtis ENSV ÜNP kuritegelik seadlus 12. oktoobrist 1957, mis keelas väljasaadetute paljude liikide tagasilubamise Eestisse. Hulk väljasaatjaid ja tagasituleku keelajaid on praeguseni alles, mõned töötavad koguni kõrgetel ametikohtadel. See inimsusevastane kuritegu esines ka Saksa okupatsiooni ajal: Eestist saadeti tollal välja umbes 2000 vangi, paar tuhat tööteenistuslast ja suur osa Sõrve poolsaare elanikkonnast.
Nõukogude okupatsioonirežiimi ohvrite rehabiliteerimisel Riigikohtus tuleb kohtuasjade läbivaatamisel ilmsiks hulk okupatsiooniaja kohtunike, prokuröride ja uurijate inimsusevastaseid ja sõjakuritegusid, nagu näiteks meelevaldsed arreteerimised ja süüdimõistmised, “ausa ja seaduspärase protsessi” nõuete rikkumised, süüdimõistetute väljasaatmised, uurimise käigus piinamise, ähvarduste, valetamise või inimväärikust alandavate menetluste kasutamine jms. Enamasti on tegemist juhtudega, kus Eesti Vabariigi kodanikud pandi Nõukogude võimu poolt vastutama kuritegude eest, mille subjektiks võisid olla üksnes N. Liidu kodanikud, või kus ei arvestatud vabadusvõitluse õigustatust rahvusvaheliste normide, sealhulgas ÜRO põhikirja järgi. Tõsi küll, selliseid asjaolusid on kaasajal ulatuslikult arvesse võetud rehabiliteerimise alusena, kuid Riigikohus pole rehabiliteerimiste käigus seni veel kordagi püstitanud okupatsioonivõimu esindajate süülisuse küsimust. Seda ülesannet seadusetäht Riigikohtule otseselt küll ei kehtesta, kuid tegelikult viitab iga rehabiliteerimine vajadusele põhjalikult uurida, kes ikkagi oli süüdi isiku õigusevastases karistamises ja kas see karistamine oli inimsusevastane või sõjakuritegu. Nende probleemide lahendamisest loobumine tähendab sisuliselt kõigi karistajate õigeksmõistmist ilma asjaolude uurimiseta. Ühtlasi ei tohi unustada, et mitteteatamine kindlalt teadaolevast esimese astme kuriteost on Eesti kriminaalõiguse kohaselt kuritegu (vt osa 7.4).
Eespool (osas 6.2) oli juba juttu ka sellest, et tõsiste kehaliste või vaimsete kahjustuste tekitamine kui üks võimalikke genotsiidi teostusviise on meie kriminaalnormis asendatud raskete või üliraskete kehavigastustega ja vaimsete hälvetega. Tõsine kehaline kahjustus pole kaugeltki veel kehavigastus ja vaimne kahjustus ei tarvitse olla vaimne hälve. Nii võivadki selle paragrahvi järgi karistamata jääda kurjategijad, kes on süüdi näiteks kerges riietuses polaaraladele viidud või nädalateks külma kartsa pandud inimeste tervisekahjustustes, vangidel ilma kaitsevahenditeta töötamise tõttu tekkinud kaevandussilikoosis, asumisel või tööl saadud kiirituse tagajärgedes või represseeritute vaimsete võimete nõrgenemises kurnava nälja tagajärjel. Need olid vaid üksikud näited. Selletaoliste kommunismiohvrite arv Eestis on kokku umbes 10000. Lisaks mõnisada Saksa laagreis tervise kaotanud ja pärast seda ellujäänud isikut, nende hulgas mõnikümmend Eesti juuti.
Inimsusevastaste kuritegude paragrahvis apartheidi mainimata jätmist ei saa millegagi õigustada, sest käsitlus okupatsioonikorrast kui nõukogude apartheidist tundub kummutamatu (vt eespool osa 6.3). Tegemist oli ju tõesti seadustatud rassilise (=rahvuslikul, sugukondlikul ja klassikuuluvuse alusel teostatud) segregatsiooni ja diskrimineerimise süsteemiga, mille eesmärgiks oli niihästi kehtestada ja säilitada kui ka järjekindlalt laiendada ühe rassirühma (nõukogude natsiooni, eriti vene rahvuse) ülevõimu okupeeritud riigi elanikerühmade sihipärase rõhumise eesmärgil. Niisugune on mõistemääratlus konventsioonides ja just niimoodi tehtigi. Apartheidivastase konventsiooni sõnastust kasutades võime õigustatult väita, et tegemist oli vandenõuga eesti rahva hävitamiseks. Hakata siinkohal lisaks juba mainitud genotsiidikuritegudele uuesti loetlema ka kõiki muid Eestis toimepandud apartheidikuritegusid läheks pikale. Järgnevalt loetleme vaid kõige esileküündivamaid kuritegusid, eriti selliseid, mida jätkati kuni Eesti taasiseseisvumiseni. Rõhutame, et nende eest vastutuselevõtmine eeldab inimsusevastaste kuritegude paragrahvi avarat tõlgendamist, ja see — nagu eespool juba näidatud — on põhiseadusest lähtuvalt meie õiguskaitseorganite, eriti aga Riigikohtu otsene kohustus.
Rassirühmade liikmete meelevaldset arreteerimist ja ebaseaduslikku vangispidamist käsitleb apartheidivastane konventsioon genotsiidi ühe vormina. Osal juhtudel kasutasid nõukogude võimud selle raske inimsusevastase kuriteo õige nime vältimiseks ümberütlemist “kohtuvälised represseerimised” ning olid iseseisvuse taastamise ajaks Eestis ise sedastanud üle 30 tuhande juhtumi, muidugi ilma ühtki süüdlast karistamata. Inimsusevastase kuriteo olemasoluks piisab neil juhtudel represseerimise meelevaldsusest, nii et selle ettekäändeid pole mõtet vaadeldagi. See aegumatu kuritegu hõlmas meil kokku ligi 100 tuhat ohvrit, süüdlasteks olid rassistliku Nõukogude võimu juhtivad ja nn õiguskaitseorganid, lisaks mitut sorti erikomisjonid (“erinõupidamine”, “kolleegiumid”, “kolmikud”). Sisuliselt olid selle inimsusevastase kuriteo ohvreiks peaaegu kõik tänaseks rehabiliteeritud vangid ja küüditatud.
Siia võime lisada ka isikute tagakiusamise nende põhiõigustest ja vabadustest ilmajätmisega selle eest, et nad apartheidi vastu välja astusid. Seda konventsioonis ja ka meie kriminaalkoodeksis otseselt mainitud kuritegu pandi toime taasiseseisvumiseni, kõige lõpuks iseäranis nn teisitimõtlejate vastu suunatud väga mitmesuguste meetmete abil. Siiamaani on selgitamata jäänud isegi meie vabadusvõitluse viimase märtri Jüri Kuke represseerimise süüdlased, ehkki on teada, et Tartu prokuratuur lõpetas esialgu tema kriminaalasja kuriteokoosseisu puudumise tõttu ning oli sunnitud selle taas algatama EKP keskkomitee otsesel survel. Veel 1992. aastal jätkasid mõned ametisse jäänud nõukogude kohtutegelased Eestis poliitiliste karistuste tühistamise asemel nõukogude korra ohvrite mõnitamist N. Liidu vastu toimepandud “kuritegude”, sisuliselt vabadusvõitluse ümberkvalifitseerimisega huligaansuseks. Seda inimsusevastast kuritegu võiks apartheidivastase konventsiooni eeskujul nimetada inimeste väärikuse ründamiseks või nende alandavaks kohtlemiseks.
Inimsusevastaseks kuriteoks tunnistab apartheidivastane konventsioon ka kõik meetmed, mis on suunatud elanikkonna jaotamisele ja eraldamisele rassitunnuste järgi. Meil kuuluvad selle määratluse alla eelkõige piirkondlik ja ametkondlik segregatsioon immigrantide soodustamisega, lisaks põliselanike väljasurumine Kirde-Eestist ja mitmest linnast, mujal aga parematest elamukvartalitest, ning üle kogu Eesti tähtsamate ja paremini tasustatud tegevusalade tagamine muulastele. Kommunistide erakordselt sihikindla segregatsiooni- ja diskrimineerimispoliitika all tuli kannatada vähemalt 750 tuhandel Eesti põlisasukal. Aastakümneid kestnud ebavõrdsust põlistallinlastele elamispinna jaotamisel märkis juba 1990. aastal ka ENSV ülemnõukogu presiidium, kuid muidugi ei teinud ta juttugi süüdlaste karistamisest.
Okupeeritud riigi kodanike kui omaette “rassirühma” (Eesti nat-siooni) ilmajätmine paljudest inimese põhiõigustest ja põhivabadustest kuulub samuti aegumatute inimsusevastaste kuritegude hulka, kuid ainult apartheidi raames. See kommunistide ja okupantide üks massilisemaid kuritegusid tabas kogu põliselanikkonda, välja arvatud kommunistliku partei liikmed, “nomenklatuuri” hulka arvatud isikud, partei soosikud ja iseäranis kollaborandid. Selle kuriteo teostusviisid olid erakordselt mitmekesised (vt eespool osa 4.4). Eesti rahva vastu rikutud tsiviil- ja poliitiliste inimõiguste pakti artikleid loetlesime eespool (osas 5.1). Vastava kuriteokoosseisu üldsõnalisus Eesti kriminaalkoodeksi täiendustes on kõrvaldatav paragrahvi kitsendava tõlgendamisega apartheidivastast konventsiooni appi võttes. Omaette probleemi moodustavad need Nõukogude korra kaasajooksikud, kes nüüd väidavad, et “me kannatasime koos kogu rahvaga ja veel enamgi”. Nemad olid oma inimõigused vabatahtlikult vahetanud majanduslike ja muude hüvede vastu ja teinud seda täies teadmises.
Näeme, et nõukogudeaegsete inimsusevastaste kuritegude levik Eestis oli väga laialdane. Nende uurimine näib ähvardavat suurt hulka võimuga kaasaläinud kollaborante. Eesti kriminaalkoodeks näeb aga ette nii palju võimalusi karistust kergendavate või kaotavate asjaolude (vt tagapool osa 7.4) arvestamiseks, et igaühele peaks olema tagatud õiglane suhtumine.
7.3. Sõjakuritegude karistamise võimalustest
Kriminaalvastutuse seadus lülitas kriminaalkoodeksi koosseisu kolm sõjakuritegude paragrahvi. Neist esimese pealkirjaks on vägivald elanikkonna kallal sõjategevuse piirkonnas, teisel sõjavangi kohtlemise õigusliku režiimi rikkumine ja kolmandal — keelatud sõjapidamisvahendite või -viiside kasutamine või nende kasutamiseks käsu andmine. Juba need pealkirjad näitavad, et sõjakuritegusid vaadeldakse kriminaalkoodeksis kitsalt kui ainult sõjaaegset karistatavat tegevust. Järelikult on Genfi dokumendid Eestis rakendatud vaid osaliselt, mis tähendab nende rikkumist. Arvestamata on jäänud Genfi IV konventsiooni nõue, mille kohaselt okupant jääb okupeeritud territooriumil konventsiooniga seotuks kuni okupatsiooni lõpuni, juhul kui ta teostab seal valitsemise funktsioone, ja Genfi esimeses protokollis ÜRO põhikirja alusel antud täpsustav tõlgendus, mille kohaselt kõik neli Genfi konventsiooni ja lisaprotokoll hõlmavad rahva enesemääramisõiguse teostamiseks peetavat võitlust koloniaalse ülemvõimu, võõrriigi okupatsiooni ja rassistlike režiimide vastu ning kuuluvad ilma piiranguteta rakendamisele okupatsiooni lõpuni. Lisaks oleks tulnud silmas pidada, et kõiki Genfi konventsioone loetakse rahvusvaheliseks tavaõiguseks ning seega üldkehtivaks kogu tsiviliseeritud maailmas (vt eespool osa 6.4).
Põhiseaduses sätestatud Eesti riikluse järjepidevuse põhimõt-test tuleneb, et me olime okupeeritud üle viiekümne aasta, alates 1940. aasta 17. juunist. Piirdumine üksnes sõjaaegsete kuritegudega omandab praeguses Eestis seetõttu veelgi sügavama tähenduse: tegemist on kui mitte just meie põhiseaduse otsese rikkumisega, siis selle tähtsaima põhimõtte eiramisega küll kindlasti. See on kaudne tunnustus Venemaa ja isegi mõnede Eesti poliitikategelaste väitele, nagu oleks nüüdne Eesti uus, NSV Liidust irdunud riik.
Sõjakuritegude (“tõsiste õiguserikkumiste”) artiklid Genfi dokumentides ei ole iserakenduvad. Nende osaline rakendamine tähendab Eesti poolt ratifitseeritud rahvusvaheliste lepingute rikkumist: Genfi konventsioonid nõuavad, et lepinguosalised kehtestaksid kõik vajalikud seadused tõsiseid õiguserikkumisi toime pannud või selleks käsu andnud isikute tõhusaks karistamiseks, ja Genfi I protokoll nõuab võetud kohustuste täitmist koguni viivitamatult.
Esimene sõjakuritegude paragrahv kriminaalkoodeksi koosseisus (§612) tunnistab karistatavaks sõjategevuse piirkonnas toimunud röövimise, vägivalla, vara ebaseadusliku hävitamise ja vara ebaseadusliku äravõtmise sõjalise vajaduse ettekäändel. Lisaks on seal kuriteo koosseisuna sätestatud “muude tsiviilelanikkonna kaitset käsitlevate rahvusvahelise õiguse normide rikkumine”. Paragrahvi pealkirjast näib järelduvat, et see kõik käib ainult sõjategevuse piirkonnas toimunu kohta.
Vaatleme kõigepealt paragrahvis vahetult kirjapandut. Selle otsesel rakendamisel tuleb arvestada, et sõjategevus Eestis kestis kuni metsavõitluste lõppemiseni. Sellest põhimõttest lähtub muide Riigikohtu praegune tegevus Eesti Vabariigi iseseisvuse eest ja eesti rahvale tehtud ülekohtu vastu võidelnute rehabiliteerimisel. Järelikult tuleb pidada sõjakuritegudeks igasuguseid tsiviilelanike ja talude vastu suunatud vägivalla- ja terroritegusid, mida metsavendade jälitamise ja hävitamise käigus toime pandi, samuti kommunistliku partei organiseerivat, käsuandlikku ja kontrollivat tegevust metsavendluse vastu võitlemisel. Sõjategevuse lõppemise hetke Eestis ei saa üheselt määrata, sest metsavendlus vaibus järk-järgult ning eri paigus eri aegadel. Ilmselt tuleb sõjategevuse piirkonnaks vaadeldava paragrahvi mõttes lugeda igasugust paika, kus metsavendluse ehk rahvusliku partisaniliikumise või ka üksikute metsavendade jälitamisel kasutati vägivaldseid vahendeid ja/või meetodeid.
Nagu öeldud, kohtud ja õiguskaitseorganid ei tohi rahvusvahelist õigust rikkuda. Seetõttu tuleks silmas pidada, et paragrahvi pealkirjal ei ole otsest normatiivset tähendust. Paragrahvi pealkiri on käsiteldav üksnes järgneva karistusnormi tõlgendamiseeskirjana. Tõlgendamisel on aga ülimuslik jõud ratifitseeritud rahvusvahelisel õigusel, mis sisuliselt tühistab kitsendava pealkirja ja kohustab sõjakuritegudena arvestama niihästi sõjategevuse piirkonnas kui ka kogu okupatsiooni jooksul elanikkonna kallal toimepandud vägivalda ja ahistamist. Seetõttu tuleks esimese sõjakuritegude paragrahvi vaikeis mainitud “muude” normide all mõista kõigi tsiviilelanikkonna kaitset käsitlevate ja Eestis ratifitseeritud rahvusvaheliste lepingute kogu vaikei, nimelt aegumatuskonventsiooni, selle kaudu nelja Genfi konventsiooni, Nürnbergi sõjatribunali põhikirja, Nürnbergi kohtuotsuses väljenduvaid põhimõtteid ja Haagi IV konventsiooni, lisaks veel Genfi esimest protokolli.
Nende normide alusel peaks elanikkonna vastu suunatud sõjakuritegude loetelusse juurde mõtlema tsiviilelanike ettekavatsetud tapmise, piinamise ja ebainimliku kohtlemise, tahtliku suurte kannatuste või kehale või tervisele tõsiste kahjustuste tekitamise, pantvangide võtmise, isikute ebaseadusliku ja meelevaldse vangistamise, nende ilmajätmise õigustest ausale ja seaduspärasele kohtuprotsessile (siia kuulub näiteks kohtupidamine ilma kaitsja osavõtuta ja kohtuväliste karistusorganite kogu tegevus), igasuguste (sealhulgas ka vangistatud) tsiviilelanike küüditamise või ebaseadusliku ümberpaigutamise kas okupeeritud ala piires või sealt väljapoole, isikute sundimise teenistuseks okupeeriva riigi vägedes, okupandi tsiviilelanikkonna osade asustamise okupee-ritud territooriumile, ründed kaitsealuste kultuuri- ja vaimupärandi objektide vastu, omandi äravõtmise ilma sõjalise hädavajaduseta, rassilisel diskrimineerimisel põhinevad inimväärikuse solvamised ja apartheidi. Ning veel ühtteist (vt osa 6.4) ja seda kõike okupatsiooni esimesest päevast viimaseni (okupatsiooni lõpu kuupäeva määramine on Eestis muide omaette keeruline juriidiline probleem).
Loetelu sai pikk, aga põhiseaduse §3 kohaselt moodustavad selle aluseks olevad dokumendid Eesti õigussüsteemi lahutamatu, järelikult kõigile kohustusliku osa. Juhime tähelepanu mõnele massilisele tsiviilelanikkonna vastu toimepandud sõjakuriteole.
Kõigepealt okupandi tsiviilelanikkonna osade ümberasustamised okupeeritud territooriumile. Tervenisti rahvusvaheliseks tavaõiguseks kuulutatud Genfi IV konventsioon tunnistas selle õiguserikkumiseks, Genfi I protokoll kvalifitseeris ümber tõsiseks õiguserikkumiseks ehk sõjakuriteoks. Meil on see kaasa toonud eesti rahva tuleviku seisukohast kõige kahjulikumaid tagajärgi. Ajakirjanduse andmeil on muulasi toodud (tulnud) ja läinud miljoneid, püsivalt oli 1989. aastaks kohale jäänud neid umbes 600 tuhat. Süüdlasi tuleks otsida nende seast, kes on korraldanud Venemaal ja mujal tööjõu värbamist Eestisse toomiseks ning eelisolukorra loomist immigrantidele ja kes on sellekohaseid korraldusi liiga usinalt täitnud. Kaudselt on süüdi ka need, kes on tahtlikult koostanud rahvamajandusplaane, mis eeldasid tööjõu importi. Seda on mõeldav vaadelda osana vandenõust.
Teine eriti massiline sõjakuritegu, mis hõlmas meil ligi pool miljonit ohvrit, oli Eesti kodanike sundimine teenistuseks okupandi sõjaväes (kaasa arvatud Tšernobõli “kordusõppused”) ning osavõtuks agressioonidest nn sotsialismimaade ja Afganistani vastu. Süüdlasi otsitagu sõjaväe ja kohaliku garnisoni juhtkonnast, kommunistlikust parteist, peale nende on muidugi süüdi osa sõjakomissariaatide töötajaid, asjakohaste seadluste ja määruste autorid ning sõjaväest kõrvalehoidjate vastu tegutsenud “õiguskaitsetöötajad”. N. Liidu viimaseil aastail jätkati seda sõjakuritegu isegi arvesse võtmata sõjaväeteenistuse vastu suunatud “Genf IV” rahvaliikumist, nii et teadmatusega ei saa süüdlased ennast küll vabandada. Näiteks Eesti ülemnõukogu presiidium tuvastas 29. oktoobril 1990 Kohtla-Järve linnavolikogu sõjakuriteo (nimetades seda küll Eesti NSV seaduse rikkumiseks), mis avaldus kodanike kutsumises tegevteenistusse N. Liidu relvajõududesse. Jääb arusaamatuks, miks kriminaalasi on tänaseni algatamata.
Kolmas väga ohvriterikas sõjakuritegu oli Eesti tsiviilelanik-konna suurte osade, kaasa arvatud vangimõistetud inimeste küüditamine Venemaa kaugetesse rajoonidesse ja sunnitöölaagritesse. See on ühtlasi ka inimsusevastane kuritegu, millena oleme seda eespool (osas 7.2) juba kirjeldanud. Koos üle-eelmises lõigus mainitud sõjakuriteoga (okupandi kolonisaatorliku tegevusega) on tegemist nn etnilise puhastusega, nagu seda tänapäeval on nimetama hakatud.
Neljanda kaugeleulatuvate tagajärgedega sõjakuriteona tuleks mainida okupeeritud Eesti piires korraldatud ümberasustamisi, näiteks maa-alade tühjendamist okupandi sõjaväe või tehaste vajadusteks, mitmete linnade sulgemist põlisasukate eest, piiriäärsete alade puhastamist ebasoovitavast ”elemendist” ning ruumi tegemist sisseveetavaile okupeeriva riigi kodanikele. Sellesse liiki kuulub ka maarahva koondamine suurtesse asulatesse juhtudel, kui seda tehti sunniviisil.
Jätkame Eesti kriminaalkoodeksisse lülitatud sõjakuritegude vaatlemist. Teine sõjakuritegude paragrahv Eesti kriminaalkoo-deksis (§613) näeb ette karistuse sõjavangi kohtlemise õigusliku režiimi rikkumise eest, kui see on “seotud erilise julmusega või toime pandud haige või haavatud sõjavangi vastu”. Ei ole toodud mingeid viiteid dokumentidele, mis seda režiimi sätestavad. Ilmselt tuleb aluseks võtta eelkõige Genfi III konventsioon ja Genfi I lisaprotokoll, mis jällegi mõlemad moodustavad lahutamatu osa Eesti õigussüsteemist.
Sõjavangide kohtlemise režiim on kirjeldatud Genfi III konventsiooni artiklites 12–121, kuid üldjuhul ei saa selle rikkumist veel sõjakuriteoks lugeda, nii et siin on süüdlastele liiga tehtud. Aegumatute sõjakuritegudena tulevad arvesse ainult “tõsised õiguserikkumised”: tahtlik tapmine, piinamine või ebainimlik kohtlemine, tahtlikult suurte kannatuste või kehale või tervisele tõsiste kahjustuste tekitamine, igasugune sõjavangi surma põhjustav või tema tervist tõsiselt ohustav ebaseaduslik tegu või tegevusetus, sõjavangi sundimine teenistuseks vaenuliku riigi vägedes ning sõjavangi tahtlik ilmajätmine õigusest ausale ja seaduspärasele kohtuprotsessile, kui teda milleski süüdistatakse. Genfi I protokoll lisab sõjavangide vastu suunatud sõjakuritegude loetelusse teadaolevalt võitlusvõimetu isiku ründamise, õigustamatu viivitamise sõjavangi kojulaskmisega ja isikuväärikuse solvamised, kui need põhinevad rassilisel diskrimineerimisel, sealhulgas muidugi ka diskrimineerimise rahvustunnuse alusel. Näeme, et kriminaalkoodeksis rõhutatud “eriline julmus” ei tarvitse olla kaugeltki mitte otsustav kuriteotunnus, selleks võib olla igasugune tegu või tegevusetus, mis “tõsiselt ohustab sõjavangi tervist” või rikub tema inimõigusi.
Selline on kriminaalkoodeksi käsiteldava paragrahvi tegelik sisu pärast kohustuslikku täiendamist Eesti õigussüsteemi kuuluvate rahvusvahelise õiguse normidega. Okupatsioonivõimu kõige massilisemad sõjakuriteod 1944. ja 1945. aastal olid Saksa sõjaväe mundris võidelnud eestlastest sõjavangide tagakiusamine ja näljutamine (nendest hukkus lühikese ajaga umbes 20%) ning neist ühe osa võtmine okupandi sõjaväkke, sealhulgas ka tööpataljonidesse.
Aga juba 1944. aastal algas ka Nõukogude võimu kümme aastat kestnud räpane sõda eesti metsavendade ning nende tsiviilisikuist abistajate vastu koos piinamistega, mürgi kasutamisega, avalike ja salamõrvadega, pantvangide võtmisega, kollektiivsete karistamistega (vägivallaga), talude mahapõletamisega ja maarahva terroriseerimisega. Genfi dokumentide kohaselt tuleb eesti metsavendade võitluses näha rahvusvahelist relvakonflikti, kus okupeeritud riigi rahvas püüdis teostada oma enesemääramisõigust, võideldes võõrriigi okupatsiooni ja rassistliku režiimi vastu. See on ainuvõimalik järeldus ka ÜRO PA agressiooni defineerimise resolutsioonist 3314(XXIX), mida käsitlesime eespool (osades 2.2 ja 2.4).
Suurt osa metsavendi oleks tulnud kohelda kui võitlejaid (combatant) ning alistunuil ja haavatuil oli õigus sõjavangi seisundile, tingimusel et nad olid austanud Genfi dokumentides sätestatud reegleid. Iseäranis metsavendade ja üldse sõjavangide puhul oleks tulnud maksimaalsel määral silmas pidada, et nad polnud okupeeriva riigi kodanikud ja et neil polnud okupeeriva riigi vastu mitte vähimaidki truuduskohustusi. Lisaks arvestab meie Riigikohus rehabiliteerimistel sedagi, et metsavennad olid nõukogude võimu poolt seatud olukorda, kus neil tuli oma elu säilitamiseks toime panna mitmeid muidu keelatud tegusid hädaseisundis ja hädakaitseks. Seda okupatsioonivõim muidugi ei arvestanud. Vabastatud sõjavange ning alistunud metsavendi hakkas okupatsioonivõim varsti hulgaliselt kohtu alla andma “nõukogude isamaa reetmise eest”, et neid sellel väljamõeldud ettekäändel mõrvata või meelevaldselt vangi mõista ja Venemaale sunnitöölaagreisse küüditada. Rahvusvaheline õigus tunnistab need teod üsna mitme eespoolvaadeldud punkti järgi sõjakuritegudeks, kuid pakub ka võimaluse käsitleda neid apartheidi ilmingutena.
Ja lõpuks, sõjakuritegudeks loetakse ka tahtlik apartheidi ning muude ebainimlike ja alandavate praktikate rakendamine, kaasa arvatud rassilisel diskrimineerimisel põhinevad inimväärikuse solvamised. Järelikult, olles juba ratifitseerinud apartheidivastase konventsiooni, oleme kohustatud ka Genfi dokumentide alusel seda ausalt ellu viima hakkama.
Kolmas sõjakuritegude paragrahv Eesti kriminaalkoodeksis (§614) käsitleb keelatud sõjapidamisvahendite või -viiside kasutamist. Nendeks oli näiteks hulk Punaarmee ja hävituspataljonide terroritegusid 1941. aastal, Eesti taasvallutuse käigus ja ajastul kuni Stalini võimu asendumiseni, sealhulgas metsavendluse vastased võitlusmeetodid, millest juba juttu oli. Eraldi märkimist nõuavad pommirünnakud Eesti linnade vastu sõja ajal ja Narva lõplik hävitamine varsti pärast sõda, samuti ründed eesti kultuuri- ja vaimupärandi objektide vastu, sealhulgas iseäranis Vabadussõja mälestusmärkide hävitamine. Kõigil neil juhtudel oli tegemist meelevaldse purustamise ja laastamisega ilma sõjalise vajaduseta. See oli sõjakuriteoks tunnistatud juba Nürnbergi tribunali põhikirjas ja kohtuliku vastutuse ähvardusel keelatud veelgi varem, nimelt Haagi 1907. aasta konventsiooni lisana kehtestatud eeskirjades.
Kriminaalkoodeksi kolmas sõjakuritegusid käsitlev paragrahv mainib oma pealkirjas keelatud sõjapidamisvahendite või -viiside kasutamist, kuid kuriteo koosseisu kirjelduses piirdub ainult käsu karistatavaks tunnistamisega. Genfi konventsioonide ja esimese protokolli järgi peavad vastutama nii käsu andja kui ka täideviija.
7.4. Karistusi raskendavad ja kergendavad asjaolud
Kõigepealt tuleb tähelepanu juhtida asjaolule, et inimsusevastaseid kuritegusid ja sõjakuritegusid pani Eestis toime kaks erinevat isikute gruppi: okupandid ja kollaborandid. Nende mõistete täpsustamine ja võimaliku süülisuse piiritlemine järgnevad tagapool (osades 10.3 kuni 10.5). Okupandid tulevad esmajoones kõne alla kui kuritegude kavandajad, arvatava vandenõu osalised, organiseerijad, käsuandjad, juhtijad ja peamised täideviijad. Nende süü on suurem. Kollaborandid olid nähtavasti suuremalt osalt kaasaaitajad, niisiis väiksemad süüdlased. Kommunistliku partei kohalik juhtkond kuulub aga karistamisele nähtavasti tervikuna, sest nad kõik olid riigivõimu esindajad, kelle teadmisel kuriteod toime pandi (vt aegumatuskonventsiooni art. II).
Ehkki kuriteoohvrite arv Eestis on erakordselt suur, ei ole oodata kuigi suuri karistatavate isikute hulki. Valdav osa kuritegusid pandi toime kuni umbes 1955. aastani, väga suur osa tõendeid on hävinud, Venemaale viidud või ära varastatud, enamus ohvreid ja tunnistajaid surnud.
Inimsusevastaste kuritegude eest on Eesti kriminaalkoodeksis ette nähtud vabadusekaotus 8 kuni 15 aastat või eluaegne vabadusekaotus või surmanuhtlus. Sõjakuriteod on karistatavad vabadusekaotusega 3 kuni 10 aastat, välja arvatud sõjavangi kohtlemise õigusliku režiimi rikkumine, mille eest raskema kuriteo tunnuste puudumisel karistatakse arestiga või vabadusekaotusega kuni 3 aastat. Inimsusevastased ja sõjakuriteod, sõltumata karistusmäärast, on kõik aegumatud.
Inimsusevastased ja sõjakuriteod on kriminaalkoodeksi järgi esimese astme kuriteod, nii et mitteteatamine toimepandud kuriteost on karistatav (KrK §-d 19 ja 181). Mitteteatamine kindlasti teadaolevast toimepandud kuriteost toob rahatrahvi või aresti või vabadusekaotuse kuni ühe aastani. See käib ka rehabiliteerimiste käigus avastatud kuritegude kohta, mida olid toime pannud kohtunikud, prokurörid, julgeolekutöötajad ja muud. Inimsusevastaste kuritegude või sõjakuritegude toimepanemist kajastavate dokumentide tahtlik hävitamine, rikkumine või peitmine on karistatav samuti arestiga või vabadusekaotusega kuni 3 aastat.
Kohus peab mõistma karistuse vastava kuriteo kohta kehtestatud piirides, kuid ühtaegu arvestama toimepandud kuriteo raskust ja laadi, vastutust kergendavaid ja raskendavaid asjaolusid ning süüdlase isikut. Kuriteo raskust oluliselt vähendavate erandlike tehiolude esinemisel võib kohus süüdlase isikut arvestades määrata karistuse ka alla ettenähtud alammäära või üle minna teiseliigilisele karistusele. Süüdlase isiku arvessevõtmisel tuleb meie oludes silmas pidada okupantide ja kollaborantide suuremat vastutust inimsusevastaste kuritegude ja sõjakuritegude toimepaneku eest, mis aga sugugi ei tähenda, nagu ei võiks süüdlasteks olla ka muud isikud.
Parteinomenklatuuri hulka arvatud okupandid olid Eestisse saadetud N. Liidu imperialistlikke taotlusi ellu viima, genotsiidi ja apartheidi teostama ja eesti rahvast hävitama ning seda oma võimete ja oskuste piires nad ka tegid. Vastutust raskendavate asjaoludena tulevad nende puhul kõne alla kuritegude toimepanemine süstemaatiliselt ja organiseeritud grupi (kommunistliku partei) koosseisus, mitmetel ka ränkade tagajärgede põhjustamine (vähemalt viiendiku eesti rahva häving ja teise viiendiku sündimata jäämine). Vastutust kergendava asjaoluna võib muulastest “aparatšikute” puhul erijuhul arvesse tulla kuriteo sooritamine teenistusliku sõltuvuse olukorras — eeldusel, et süüdlasel polnud omapoolset moraalse valiku võimalust. Eesti riik võib süüdlastele vastu tulla selles, et annab nad üle Venemaale, kui viimane seda taotleb, ja usaldab kohtuasjade arutamise sealsetele võimudele. Igal arvessetulevate rahvusvaheliste konventsioonidega ühinenud riigil on õigus oma kodanike üle ise kohut mõista nende poolt toimepandud inimsusevastaste ja sõjakuritegude eest. See on võimalik muidugi alles siis, kui Venemaaga on sõlmitud leping süüdistatavate ja karistust kandvate isikute vastastikuse väljaandmise kohta.
Eesti kodakondsetel, kes on okupatsioonivõimuga aktiivselt kaasa töötanud, ehk juriidilise termini kohaselt kollaborantidel on nähtavasti kalduvus ennast okupantidega samastada, mistõttu võib kahtlustada, et nad on inimsusevastaste kuritegude ja sõjakuritegude jälitamist ja karistamist mitmeti nurjata püüdnud. Tegelikult pole suurel enamikul kollaborantidel selleks kuigi palju põhjust. Inimsusevastaseid kuritegusid ja sõjakuritegusid on nendest nii mõnedki toime pannud, aga sellistelegi võib Eesti kriminaalõigusest otsida ja leida mitmesuguseid vastutust kergendavaid asjaolusid. Arvesse võivad tulla näiteks puhtsüdamlik kahetsus või süü ülestunnistamisele ilmumine, toimepandud kuriteo kahjuliku tagajärje ärahoidmine või tekitatud kahju vabatahtlik hüvitamine või kõrvaldamine süüdlase poolt, kuriteo toimepanemine ähvarduse, sundimise või materiaalse, teenistusliku või muu sõltuvuse mõjul, kuriteo toimepanemine raskete isiklike, perekondlike või muude asjaolude kokkusattumise mõjul, jms. Mõnel juhul võib arvesse tulla ka kuriteo sooritamine hädaseisundis, seega siis ohu kõrvaldamiseks, mis ähvardas hädasolijat või teist isikut või nende õigusi.
Eestis kui õigusriigis on endastmõistetav, et kedagi ei saa karistada paljalt kommunistlikku parteisse kuulumise eest, olgugi see partei kuritegelik, või partei palgal töötavaks kollaborandiks olemise eest, olgu töökohustused millised tahes. Igaüks vastutab vaid selle eest, mis ta isiklikult on teinud. Ja kõike arvesse võttes võib kohus ettenähtust kergema karistuse mõista, vabadusekaotuse tingimisi kohaldamata jätta, karistatu enne tähtaega karistusest vabastada või tema karistuse kergemaliigilisega asendada, lõpuks ka süüdimõistetu, kes on kuriteo tehiolude või kurjategija väljaselgitamisel abi osutanud, karistusest üldse vabastada. Selleks on vajalik, et süüdimõistetu poolt esitatud tõendid oleksid viinud jõustunud kohtuotsuseni asjas, milles süüdimõistetu abi osutas.
Täiendavalt kehtib eranditult kõigi inimsusevastaste ja sõjakuritegude puhul üldine põhimõte, mida kohaldati juba Nürnbergi põhikirja elluviimisel: kuriteo toimepanekut käsu täitmise korras tuleb alati käsitada kergendava asjaoluna, kui kohtualusel puudus isikliku moraalse valiku võimalus. Siin nähtavasti sõltub kõik peamiselt kohtualuse isikust.
Palju põhjust on loota eesti kohtult peale õigluse ka leebust, sest kui välja arvata kõige nooremad, siis valdav enamus kohtunikke on meil ise endised kompartei liikmed: teistsuguseid sovjetiajal nii kohtu- kui ka üldse juristitööle kuigi palju ei lubatudki.
Ja lõpuks on Riigikogul õigus välja anda ka mingisugune osalise või täieliku amnestia seadus isikutele, kes on toime pannud mõningaid konkreetseid inimsusevastaseid kuritegusid või sõjakuritegusid või kes on tegutsenud ühenduses mingite eriliste asjaoludega.

matches: Riigikohus kohus §58 §70 Riigikohus §3 Riigikohus Kohus kohus kohus