text:
EUROOPA KOHTU OTSUS (neljas koda)
Eelotsusetaotlus – Direktiiv 2001/29/EÜ – Autoriõigus ja sellega kaasnevad õigused – Erandid ja piirangud – Artikli 5 lõike 3 punkt n – Teoste või muu kaitstud materjali kasutamine uuringuteks või eraviisiliseks uurimiseks – Avalikus raamatukogus eriseadmete kaudu üksikisikutele kättesaadavaks tehtud raamat – Mõiste „teos, mis ei kuulu kauplemisele või litsentsimisele” – Raamatukogu õigus digiteerida tema kogusse kuuluv teos üksikisikutele eriseadmete kaudu kättesaadavaks tegemiseks – Teose eriseadmete kaudu kättesaadavaks tegemine viisil, mis võimaldab selle paberile printimist ja USB‑mäluseadmele salvestamist
Kohtuasjas C‑117/13,
mille ese on ELTL artikli 267 alusel Bundesgerichtshofi (Saksamaa) 20. septembri 2012. aasta otsusega esitatud eelotsusetaotlus, mis saabus Euroopa Kohtusse 14. märtsil 2013, menetluses
EUROOPA KOHUS (neljas koda),
koosseisus: koja president L. Bay Larsen, kohtunikud M. Safjan, J. Malenovský, A. Prechal (ettekandja) ja K. Jürimäe,
arvestades kirjalikus menetluses ja 26. veebruari 2014. aasta kohtuistungil esitatut,
arvestades kirjalikke seisukohti, mille esitasid:
– Technische Universität Darmstadt, esindajad: Rechtsanwalt N. Rauer ja Rechtsanwalt D. Ettig,
– Eugen Ulmer KG, esindajad: Rechtsanwalt U. Karpenstein ja Rechtsanwalt G. Schulze,
– Saksamaa valitsus, esindajad: T. Henze, J. Kemper ja K. Petersen,
– Itaalia valitsus, esindaja: G. Palmieri, keda abistasid avvocato dello Stato S. Fiorentino ja avvocato dello Stato A. Collabolletta,
– Euroopa Komisjon, esindajad: F. Bulst ja J. Samnadda,
olles 5. juuni 2014. aasta kohtuistungil ära kuulanud kohtujuristi ettepaneku,
1 Eelotsusetaotlus puudutab küsimust, kuidas tõlgendada Euroopa Parlamendi ja nõukogu 22. mai 2001. aasta direktiivi 2001/29/EÜ autoriõiguse ja sellega kaasnevate õiguste teatavate aspektide ühtlustamise kohta infoühiskonnas (EÜT L 167, lk 10; ELT eriväljaanne 17/01, lk 230) artikli 5 lõike 3 punkti n.
2 Taotlus on esitatud Technische Universität Darmstadti (Darmstadti tehnikaülikool; edaspidi „TU Darmstadt”) ja Eugen Ulmer KG (edaspidi „Ulmer”) vahelises kohtuvaidluses, mille ese on TU Darmstadti poolt tema raamatukogu kogusse kuuluva raamatu – mille kasutusõiguste omaja on Ulmer – üldsusele kättesaadavaks tegemine raamatukogu ruumidesse paigaldatud eriseadmete kaudu.
3 Direktiivi 2001/29 põhjendused 31, 34, 36, 40, 44, 45 ja 51 on sõnastatud järgmiselt:
„(31) Tuleb tagada õiguste ja huvide tasakaal eri liiki õiguste valdajate huvide vahel, samuti eri liiki õiguste valdajate ning kaitstud objekti kasutajate vahel. [...]
(34) Liikmesriikidele tuleb anda võimalus näha ette teatavad erandid või piirangud, näiteks hariduse või teadusega seotud eesmärkide puhul, avalike asutuste, näiteks raamatukogude ja arhiivide huvides, uudiste edastamiseks, tsiteerimiseks, puuetega inimestele kasutamiseks ning kasutamiseks avaliku julgeoleku kaitsmisel või haldus- ja kohtumenetlustes.
(36) Liikmesriigid võivad õiguste valdajale õiglase tasu maksmise ette näha ka juhul, kui kohaldatakse valikulisi sätteid erandite ja piirangute kohta, mille puhul selline hüvitis ei ole nõutav.
(40) Liikmesriigid võivad ette näha erandi või piirangu teatavate mittetulunduslike asutuste, näiteks avalike raamatukogude jms asutuste, samuti arhiivide huvides. See peaks siiski piirnema teatavate reprodutseerimisõigusega hõlmatud erijuhtudega. [...] Seepärast tuleks toetada konkreetseid lepinguid või litsentse, mis tasakaalu rikkumata soodustaksid selliseid asutusi ning nende levitatavaid eesmärke.
(44) Käesoleva direktiiviga ette nähtud erandeid ja piiranguid tuleb kohaldada kooskõlas rahvusvaheliste kohustustega. Neid erandeid ega piiranguid ei tohi kohaldada viisil, mis mõjutab õiguste valdaja õiguspäraseid huve või on vastuolus tema teose või muu objekti tavapärase kasutamisega. [...]
(45) Artikli 5 lõigetes 2, 3 ja 4 osutatud erandid ja piirangud ei takista siiski määratlemast lepingulisi suhteid, mille eesmärk on tagada õiguste valdajale õiglane hüvitis siseriiklike õigusaktidega ette nähtud ulatuses.
(51) [...] Liikmesriigid peaksid edendama õiguste valdajate vabatahtlikke meetmeid, sealhulgas õiguste valdajate ja teiste poolte vaheliste lepingute sõlmimist ning rakendamist, et saavutada teatavate siseriiklike õigusaktidega ette nähtud erandite ja piirangute eesmärke käesoleva direktiivi kohaselt. [...]”.
4 Selle direktiivi artiklis 2 „Reprodutseerimisõigus” on sätestatud:
„Liikmesriigid näevad ette, et ainuõigus lubada või keelata otsest või kaudset ajutist või alalist reprodutseerimist mis tahes viisil või vormis, osaliselt või täielikult, on:
a) autoritel nende teoste suhtes;
5 Kõnealuse direktiivi artikli 3 „Õigus teoseid üldsusele edastada ja muid objekte [mõiste „muud objektid” asemel on edaspidi on kasutatud täpsemat vastet „muu kaitstud materjal”] üldsusele kättesaadavaks teha” [täpsustatud tõlge] lõikes 1 on sätestatud:
„Liikmesriigid näevad ette, et autoritel on ainuõigus lubada või keelata oma teoste edastamist üldsusele kaabel- või kaablita sidevahendite kaudu, sh nende teoste sellisel viisil kättesaadavaks tegemist, et isik pääseb neile ligi enda valitud kohas ja enda valitud ajal.”
6 Sama direktiivi artikli 5 „Erandid ja piirangud” lõikes 2 on sätestatud:
„Liikmesriigid võivad artiklis 2 sätestatud reprodutseerimisõiguse puhul näha ette erandeid ja piiranguid järgmistel juhtudel, kui kõne all on:
a) paber- ja muul samalaadsel kandjal reproduktsioonid, mis on saadud mis tahes fototehnika või muu sama toimega meetodi abil, v.a noodid, tingimusel, et õiguste valdajad saavad õiglase hüvitise;
b) mis tahes kandjal reproduktsioonid, mille füüsiline isik on teinud isiklikuks tarbeks ning mille kasutuseesmärk ei ole otseselt ega kaudselt kaubanduslik, tingimusel, et õiguste valdajad saavad õiglase hüvitise, mille puhul võetakse arvesse, kas asjaomase teose või objekti puhul on või ei ole kasutatud artiklis 6 osutatud tehnilisi meetmeid;
c) konkreetsed reproduktsioonid, mida teevad avalikud raamatukogud, haridusasutused või muuseumid või arhiivid ning mis ei ole otseselt ega kaudselt ette nähtud majandusliku või kaubandusliku tulu saamiseks;
7 Direktiivi 2001/29 artikli 5 lõikes 3 on sätestatud:
„Liikmesriigid võivad artiklites 2 ja 3 sätestatud õiguste puhul näha ette erandeid või piiranguid järgmistel juhtudel:
n) lõike 2 punktis c nimetatud asutuste territooriumil asuvate eriseadmete kaudu nende kogudesse kuuluvate kauplemisele ja litsentsimisele mittekuuluvate teoste või [muu kaitstud materjali] üksikisikutele edastamine või kättesaadavaks tegemine uuringuteks või eraviisiliseks uurimiseks;
[...]” [täpsustatud tõlge]
8 Selle direktiivi artikli 5 lõike 5 kohaselt:
”Lõigete 1, 2, 3 ja 4 kohaseid erandeid ja piiranguid kohaldatakse üksnes teatavatel erijuhtudel, mis ei ole vastuolus teose või muu objekti tavapärase kasutusega ning ei mõjuta põhjendamatult õiguste valdaja õiguspäraseid huve.”
Saksamaa õigus
9 Saksamaa 9. septembri 1965. aasta seaduse autoriõiguse ja autoriõigusega kaasnevate õiguste kohta (Gesetz über Urheberrecht und verwandte Schutzrechte, Urheberrechtsgesetz, edaspidi „UrhG”; BGBl. I, lk 1273) § 52b oli põhikohtuasja asjaolude asetleidmise ajal sõnastatud järgmiselt:
„Avalikes raamatukogudes, muuseumides ja arhiivides teoste reprodutseerimine arvutiga lugejakohtadel
Avalikul raamatukogul, muuseumil või arhiivil, mis ei ole otseselt ega kaudselt ette nähtud majandusliku või kaubandusliku tulu saamiseks, on õigus oma kogusse kuuluvaid avaldatud teoseid teha kättesaadavaks ainult vastava asutuse ruumides kohapeal, sellel eesmärgil loodud arvutiga lugejakohtadel, uuringuteks või eraviisiliseks uurimiseks, kui seda ei piira vastavad lepingusätted. Sellel eesmärgil loodud arvutiga lugejakohtadel ei tohi teha korraga kättesaadavaks põhimõtteliselt rohkem teose eksemplare, kui neid kuulub vastava asutuse kogusse. Kättesaadavaks tegemise eest tuleb maksta õiglast tasu. Asjaomase nõude võib esitada üksnes kollektiivse esindamise organisatsiooni kaudu.”
10 TU Darmstadt haldab piirkondlikku ja ülikooli raamatukogu, kuhu ta on paigaldatud arvutiga lugejakohad, mille abil on üldsusel võimalik lugeda selle raamatukogu kogudes hoitavaid teoseid.
11 Nende teoste hulgas on alates 2009. aasta jaanuarist või veebruarist õpik Schulze, W „Einführung in die neuere Geschichte” (edaspidi „vaidlusalune õpik”), mille on välja andnud Stuttgardis (Saksmaa) asuv teaduskirjastus Ulmer.
12 TU Darmstadt ei võtnud vastu Ulmeri 29. jaanuaril 2009 tehtud pakkumust osta ja kasutada e‑raamatutena tema väljaantud õpikud ja sealhulgas vaidlusalust õpikut.
13 TU Darmstadt digiteeris selle õpiku, et teha see kasutajatele kättesaadavaks tema raamatukogusse paigaldatud arvutiga lugejakohtadel. Neil lugejakohtadel ei saanud samaaegselt kasutada rohkem teose eksemplare, kui neid oli raamatukogu kogudes. Lugejakohtade kasutajad võisid teost täielikult või osaliselt printida paberile või salvestada USB‑mäluseadmele ja võtta teose sel kujul raamatukogust kaasa.
14 Ulmer esitas hagi Landgericht Frankfurt am Main’i (Frankfurt am Maini esimese astme kohus), kes leidis 6. märtsi 2011. aasta kohtuotsuses, et selleks, et UrhG § 52b kohaldamine oleks välistatud, peavad õiguste omaja ja asutus olema asjaomase teose digitaalseks kasutamiseks eelnevalt sõlminud kokkuleppe. Lisaks jättis nimetatud kohus rahuldamata Ulmeri nõude keelata TU Darmstadtil vaidlusalust õpikut digiteerida või digiteerida lasta. Samas rahuldas ta nimetatud äriühingu nõude keelata TU Darmstadti raamatukogu kasutajatel sinna paigaldatud arvutiga lugejakohtadel selle teose printimine ja/või USB‑mäluseadmetele salvestamine ja/või selle reproduktsioonide raamatukogu ruumidest kaasavõtmine.
15 TU Darmstadt esitas selle otsuse peale kassatsioonkaebuse, mille läbivaatamisel tekkis Bundesgerichtshofil (kõrgeim üldkohus Saksamaal) esiteks küsimus, kas direktiivi 2001/29 artikli 5 lõike 3 punkti n tähenduses kuuluvad kaitstud teosed või muu materjal „kauplemisele või litsentsimisele” siis, kui õiguste omaja pakub selles sättes viidatud asutustele mõistlikel tingimustel litsentsilepingute sõlmimist nende kasutamiseks, või tuleb sellele sättele anda teistsugune tõlgendus, et see säte hõlmab üksnes juhtumeid, kus õiguste omaja ja asjaomane asutus on sõlminud sellekohase kokkuleppe.
16 Nimetatud kohus on seisukohal, et vastupidi selle sätte saksakeelsele versioonile toetavad inglis- ja prantsuskeelsed versioonid neist tõlgendustest esimest. Selle võivad viidata ka direktiivi 2001/29 üldine ülesehitus ja eesmärgid. Kui selle sätte kohaldamise saaks üksnes kokkuleppe sõlmimisega välistada, siis oleks seevastu asjaomasel asutusel lihtne lükata õiguste omaja mõistlik pakkumus tagasi selleks, et kasutada asjaomast piirangut, mis tähendaks ka seda, et õiguste omaja ei saaks õiglast tasu, mille saamine on aga selle direktiivi üks eesmärke.
17 Teiseks palub eelotsusetaotluse esitanud kohus selgitada, kas direktiivi 2001/29 artikli 5 lõike 3 punkti n tuleb tõlgendada nii, et see lubab liikmesriikidel anda selles sättes viidatud asutustele aktsessoorse õiguse nende kogudes asuvaid teoseid digiteerida, kui see on vajalik nende edastamiseks või kättesaadavaks tegemiseks eriseadmete kaudu. Eelotsusetaotluse esitanud kohus leiab, et liikmesriikidel peab olema pädevus teha nimetatud direktiivi artiklis 2 ette nähtud reprodutseerimisõigusest sedalaadi erandeid või seada sellele õigusele piiranguid, kuna vastasel korral ei ole tagatud direktiivi 2001/29 artikli 5 lõike 3 punkti n kasulik mõju. Igal juhul võib tuletada sellise pädevuse kõnealuse direktiivi artikli 5 lõike 2 punktist c.
18 Kolmandaks toob eelotsusetaotluse esitanud kohus esile, et põhikohtuasjas tekib küsimus kas direktiivi 2001/29 artikli 5 lõike 3 punkti n alusel on liikmesriikidel õigus kehtestada piirangute süsteem, mis võimaldab selles sättes viidatud asutuste kasutajatel nende eriseadmete kaudu edastatud või kättesaadavaks tehtud teoseid täielikult või osaliselt paberile printida või USB‑mäluseadmele salvestada.
19 Selles osas toob eelotsusetaotluse esitanud kohus kõigepealt esile, et kuigi direktiivi 2001/29 artikli 5 lõike 3 punkt n ei hõlma põhimõtteliselt mõne teose reprodutseerimisega seostuvaid väljatrükke, salvestusi või allalaadimisi, võib ühe teise piirangu alusel siiski olla sellel asutusel lubatud nii teose edastamine kui kättesaadavaks tegemine, see tähendab direktiivi 2001/29 artikli 5 lõike 2 punktis b sisalduva „erakoopia-erandi” alusel.
20 Järgmiseks toob eelotsusetaotluse esitanud kohus esile, et direktiivi 2001/29 artikli 5 lõike 3 punkti n eesmärk, mille kohaselt on lubatud sellises asutuses nagu raamatukogu eriseadmete kaudu edastatud või kättesaadavaks tehtud tekstide kasutamine uuringuteks või eraviisiliseks uurimiseks, räägib kõnealuse sätte sellise tõlgenduse kasuks, et lubatud peaks olema eriseadme abil teose paberile printimine, kuid mitte USB‑mäluseadmele salvestamine.
21 Lõpuks on eelotsusetaotluse esitanud kohus seisukohal, et selline direktiivi 2001/29 artikli 5 lõike 3 punkti n tõlgendus võimaldaks ka tagada, et selles sättes ette nähtud piirangu ulatus vastab direktiivi artikli 5 lõikes 5 ette nähtud kolmele tingimusele. Seevastu USB‑mäluseadmele salvestamine riivaks aga selle teose autoriõigusi rohkem kui teose paberile printimine.
22 Neil asjaoludel otsustas Bundesgerichtshof menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused:
„1. Kas teos kuulub kauplemisele või litsentsimisele direktiivi 2001/29/EÜ artikli 5 lõike 3 punkti n tähenduses, kui õiguste omaja pakub sättes viidatud asutustele mõistlikel tingimustel litsentsilepingute sõlmimist teose kasutamiseks?
2. Kas direktiivi 2001/29 artikli 5 lõike 3 punkt n võimaldab liikmesriikidel anda asutustele õiguse nende kogudesse kuuluvaid teoseid digiteerida, kui see on vajalik teoste kättesaadavaks tegemiseks eriseadmete kaudu?
3. Kas liikmesriigid võivad direktiivi 2001/29 artikli 5 lõike 3 punkti n alusel kehtestada õigusi, mis võimaldavad eriseadmete kasutajatel nende kaudu kättesaadavaks tehtud teoseid printida paberile või salvestada USB‑mäluseadmele?”
23 Oma esimese küsimusega soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt teada, kas teos kuulub direktiivi 2001/29/EÜ artikli 5 lõike 3 punkti n tähenduses kauplemisele või litsentsimisele, kui õiguste omaja pakub sellisele asjaomases sättes viidatud asutustele nagu avalik raamatukogu teose kasutamiseks mõistlikel tingimustel litsentsi- või kasutuslepingu sõlmimist.
24 Kõik kirjalikud seisukohad esitanud menetlusosalised, välja arvatud Ulmer, tegid ettepaneku vastata sellele küsimusele eitavalt ja toetasid sisuliselt tõlgendust, et direktiivi 2001/29/EÜ artikli 5 lõike 3 punktis n esitatud mõisteid „kauplemine ja litsentsimine” tuleb mõista nii, et õiguste omaja ja asjaomane asutus peavad olema sõlminud asjaomase teose suhtes litsentsi- või kasutuslepingu, milles määratletakse, millistel tingimustel see asutus võib teost kasutada.
25 Ulmer on seisukohal, et piisab üksnes asjaolust, et õiguste omaja teeb avalikule raamatukogule ettepaneku sõlmida litsentsi- või kasutusleping – eeldusel et see ettepanek on „mõistlike” tingimustega –, et välistada direktiivi 2001/29/EÜ artikli 5 lõike 3 punkti n kohaldamine.
26 Sellega seoses tuleneb kõigepealt direktiivi 2001/29/EÜ artikli 5 lõike 3 punkti n keeleversioonide võrdlusest ja eelkõige inglis-, prantsus-, saksa- ja hispaaniakeelsest versioonist, kus on kasutatud vastavalt mõisteid terms, conditions, Regelung ja condiciones, millest ilmneb, et liidu seadusandja on selle sätte sõnastuses kasutanud mõisteid „tingimused” või „reeglid”, mis viitavad pigem tegelikult kokkulepitud lepinguklauslitele kui lihtsalt lepingu sõlmimise pakkumusele.
27 Lisaks olgu meenutatud, et direktiivi 2001/29/EÜ artikli 5 lõike 3 punktist n tuleneva piirangu eesmärk on edendada üldist huvi soodustada uuringuid või eraviisilist uurimist teadmiste levitamise teel, mis lisaks kujutab endast selliste asutuste nagu avalikud raamatukogud põhiülesannet.
28 Samas eeldab Ulmeri pakutud tõlgendus, et õiguste omaja võib ühepoolse ja sisuliselt meelevaldse sekkumisega tõkestada asjaomasel asutusel selle piirangu kohaldamise õiguse kasutamise ja takistada nii tema põhiülesande täitmist ja asjaomase üldise huvi edendamist.
29 Lisaks näeb direktiivi 2001/29 põhjendus 40 ette, et tuleb toetada konkreetseid lepinguid või litsentse, mis tasakaalu rikkumata soodustavad selliseid asutusi ning nende teabelevitamise ülesannet.
30 Nagu kohtujurist on oma ettepaneku punktides 21 ja 22 märkinud, kinnitavad direktiivi 2001/29 põhjendused 45 ja 51, ja sealjuures nende saksakeelne versioon, et eelkõige.
31 Muu hulgas on Ulmeri pakutud tõlgendust keeruline ühitada direktiivi 2001/29/EÜ artikli 5 lõike 3 punkti n eesmärgiga, mille kohaselt tuleb tagada õiguste ja huvide tasakaal ühelt poolt õiguste omajate ja teiselt poolt kaitstud teoste kasutajate vahel, kes soovivad neid teoseid avalikkusele edastada üksikisikute teostavateks uuringuteks või eraviisiliseks uurimiseks.
32 Lisaks, kui piisaks lihtsalt litsentsi- või kasutuslepingu sõlmimise pakkumusest, et välistada direktiivi 2001/29/EÜ artikli 5 lõike 3 punkti n kohaldamine, siis muudaks selline tõlgendus selles sättes ette nähtud piirangu suures osas sisutühjaks või võtaks sellelt lausa kogu kasuliku mõju, kuna sellise tõlgendusega nõustumise korral kohaldataks seda piirangut – nagu Ulmer on esile toonud – ainult selliste üksikute teose suhtes – mida esineb on üha harvem –, millest veel turul elektroonilist versiooni ei pakuta.
33 Lõpuks olgu märgitud, et vastupidi Ulmeri väidetele ei saa tõlgendust, et lepingutingimustes peab olema juba kokku lepitud, kõrvale jätta seetõttu, et see oleks vastuolus direktiivi 2001/29/EÜ artikli 5 lõikes 5 sätestatud kolme tingimusega.
34 Selles osas piisab märkimisest, et direktiivi 2001/29/EÜ artikli 5 lõike 3 punktis n ette nähtud piirang on seotud mitme piirava asjaoluga, mis tagavad isegi juhul, kui selle sätte kohaldamine on välistatud üksnes olemasolevate lepinguliste tingimuste korral, et selle piirangu kohaldamist saab jätkata sellistel erijuhtudel, mis ei takista teoste tavapärast kasutamist ega kahjusta õigustamatult õiguste omajate õiguspäraseid huve.
35 Kõiki eeltoodud kaalutlusi arvestades tuleb esimesele küsimusele vastata, et direktiivi 2001/29/EÜ artikli 5 lõike 3 punktis n kasutatud mõisteid „kauplemine ja litsentsimine” tuleb tõlgendada nii, et õiguste omaja ja selline nimetatud sättes viidatud asutus nagu avalik raamatukogu peavad olema sõlminud asjaomase teose suhtes litsentsi- või kasutuslepingu, milles on määratletud millistel tingimustel see asutus võib teost kasutada.
36 Oma teise küsimusega soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt teada, kas direktiivi 2001/29 artikli 5 lõike 3 punkti n tuleb tõlgendada nii, et see keelab liikmesriikidel anda selle sättega hõlmatud avalikele raamatukogudele õigust nende kogudesse kuuluvaid teoseid digiteerida nende asutuste ruumides eriseadmete kaudu teoste kättesaadavaks tegemiseks.
37 Kõigepealt olgu märgitud, et vaidlust ei ole küsimuses, et teose digiteerimine, mis sisuliselt seisneb selle teisendamises analoogvormingust digitaalsesse vormingusse, kujutab endast teose reprodutseerimist.
38 Niisiis tõusetub küsimus, kas direktiivi 2001/29 artikli 5 lõike 3 punkt n võimaldab liikmesriikidel anda avalikele raamatukogudele reprodutseerimisõiguse, kui samas on selle direktiivi artikli 2 alusel autoritel ainuõigus lubada või keelata oma teoste reprodutseerimist.
39 Selles osas olgu kõigepealt märgitud, et direktiivi 2001/29 artikli 5 lõike 3 esimese lause kohaselt puudutavad selles lõikes ette nähtud erandid ja piirangud artiklites 2 ja 3 sätestatud õigusi ning seega nii autorite ainuõigust teost reprodutseerida kui ka õigust teos üldsusele kättesaadavaks teha.
40 Samas piirab direktiivi 2001/29 artikli 5 lõike 3 punkt n teoste kasutamist selle sätte tähenduses nende „edastamisele või kättesaadavaks tegemisele” ja seega toimingutele, mis hõlmavad üksnes sama direktiivi artiklis 3 ette nähtud ainuõigust teoseid üldsusele edastada.
41 Järgmisena tuleb meenutada, et selleks, et tegemist oleks „edastamise toiminguga” direktiivi 2001/29 artikli 3 lõike 1 tähenduses, piisab teose üldsusele kättesaadavaks tegemisest niimoodi, et üldsuse hulka kuuluvatel isikutel on võimalus neile teostele juurde pääseda, ning ei ole oluline, kas nad seda võimalust kasutavad või mitte (kohtuotsus Svensson jt, C‑466/12, EU:C:2014:76, punkt 19).
42 Sellest tuleneb, et põhikohtuasjas käsitletavas olukorras tuleb asjaolu, et selline asutus nagu avalik raamatukogu, mis kuulub direktiivi 2001/29 artikli 5 lõike 3 punkti n kohaldamisalasse, annab osale oma kogust juurdepääsu „avalikkusele”, see tähendab kõigile üksikisikutele, kes kasutavad selle ruumidesse paigaldatud eriseadmeid uuringuteks või eraviisiliseks uurimiseks, käsitleda teoste „kättesaadavaks tegemisena” ja järelikult „edastamise toiminguna” selle direktiivi artikli 3 lõike 1 tähenduses (vt selle kohta kohtuotsus Svensson jt, EU:C:2014:76, punkt 20).
43 Sellistel asutustel nagu direktiivi 2001/29 artikli 5 lõike 3 punktiga n hõlmatud avalikud raamatukogud olev õigus selles sättes kehtestatud piirides teoseid edastada võib muutuda suures osas sisutühjaks või kaotada isegi kogu oma kasuliku mõju, kui neil ei ole aktsessoorset õigust asjaomaseid teoseid digiteerida.
44 See õigus on antud asjaomastele asutustele direktiivi 2001/29 artikli 5 lõike 2 punktiga c „konkreetsete reproduktsioonide” tegemiseks.
45 See eritingimus tähendab, et neil asutustel ei ole üldreeglina õigust oma kogusid tervikuna digiteerida.
46 Samas on see tingimus põhimõtteliselt täidetud, kui kogusse kuuluvate teatud teoste digiteerimine on vajalik „üksikisikutele edastamiseks või kättesaadavaks tegemiseks eriseadmete abil teostatavateks uuringuteks või eraviisiliseks uurimiseks”, nagu näeb ette direktiivi 2001/29 artikli 5 lõike 3 punkt n.
47 Lisaks tuleb digiteerimise aktsessoorse õiguse ulatust täpsustada tõlgendades direktiivi 2001/29 artikli 5 lõike 2 punkti c koosmõjus direktiivi 2001/29 artikli 5 lõikega 5, mille kohaselt nimetatud piirangut kohaldatakse üksnes teatavatel erijuhtudel, mis ei ole vastuolus kaitstud teose või muu materjali tavapärase kasutamisega ega kahjusta põhjendamatult õiguse omaja õiguspäraseid huve; viimati nimetatud säte ei saa siiski laiendada selle direktiivi artikli 5 lõikes 2 ette nähtud erandite ja piirangute ulatust (vt selle kohta kohtuotsused Infopaq International, C‑5/08, EU:C:2009:465, punkt 58, ja ACI Adam jt, C‑435/12, EU:C:2014:254, punkt 26).
48 Käesoleval juhul tuleb asuda seisukohale, et kohaldatava siseriikliku õiguse puhul on nõutav silmas pidada direktiivi artikli 5 lõikes 5 sätestatud tingimusi, kuna esiteks tuleneb UrhG §‑st 52b, et avalike raamatukogude poolt teoste digiteerimine ei saa kaasa tuua seda, et kasutajatele eriseadmete kaudu kättesaadavaks tehtud teose eksemplaride arv ületaks nende raamatukogude poolt analoogvormingus omandatud teoste arvu. Teiseks, kuigi kõnealuse siseriikliku õigusnormi kohaselt ei ole teose digiteerimine iseenesest seotud hüvitamiskohustusega, tuleb teose eriseadmete abil digitaalses vormingus kättesaadavaks tegemise eest maksta õiglast tasu.
49 Eeltoodud kaalutlusi arvesse võttes tuleb teisele küsimusele vastata, et direktiivi 2001/29 artikli 5 lõike 3 punkti n koosmõjus direktiivi artikli 5 lõike 2 punktiga c tuleb tõlgendada nii, et see ei keela liikmesriikidel anda nende sätetega hõlmatud avalikele raamatukogudele õigust nende kogudesse kuuluvaid teoseid digiteerida, kui see on vajalik nende asutuste ruumides teoste kättesaadavaks tegemiseks eriseadmete kaudu.
50 Oma kolmanda küsimusega soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt teada, kas direktiivi 2001/29 artikli 5 lõike 3 punkti n tuleb tõlgendada nii, et see keelab liikmesriikidel anda selle sättega hõlmatud avalikele raamatukogudele õigust teha teosed kättesaadavaks eriseadmete kaudu, mis võimaldavad nende paberile printimist ja USB‑mäluseadmele salvestamist.
51 Nagu ilmneb käesoleva otsuse punktidest 40 ja 42, hõlmab direktiivi 2001/29 artikli 5 lõike 3 punktis n ette nähtud piirang põhimõtteliselt üksnes teatud edastamistoiminguid, mis tavaliselt on selle direktiivi artiklis nimetatud õiguste omaja ainuõigused; see tähendab asjaomaste asutuste toiminguid, millega nad teevad nende ruumidesse paigaldatud eriseadmete kaudu mõne teose üksikisikutele kättesaadavaks uuringuteks või eraviisiliseks uurimiseks.
52 Samas ei ole vaidlust küsimuses, et sellised toimingud nagu teose paberile printimine ja USB‑mäluseadmele salvestamine, olgugi et need on tehtud võimalikuks nende eriseadmete teatud funktsionaalsuse tõttu, mille abil on võimalik selle teosega tutvuda, ei ole „edastamistoimingud” direktiivi 2001/29 artikli 3 tähenduses, vaid „reprodutseerimistoimingud” selle direktiivi artikli 2 mõttes.
53 Nimelt on tegemist asutuse poolt eriseadmete kaudu kasutajatele kättesaadavaks tehtud digitaalse teose uue analoog‑ või digitaalse koopiaga.
54 Neid reprodutseerimistoiminguid ei saa vastupidi teatud digiteerimistoimingutele lubada ka direktiivi 2001/29 artikli 5 lõike 2 punkti c ja artikli 5 lõike 3 punkti n koosmõjust tuleneva aktsessoorse õiguse alusel, kuna need toimingud ei ole vajalikud, et teha see teos eriseadmete kaudu kasutajatele kättesaadavaks neis sätetes kehtestatud tingimusi arvestades. Lisaks ei ole need toimingud direktiivi 2001/29 artikli 5 lõike 3 punkti n alusel lubatud, kuna neid ei teosta selles sättes viidatud asutused, vaid nende asutuste ruumidesse paigaldatud eriseadmete kasutajad.
55 Seevastu võivad kõnealused analoogsele või digitaalsele andmekandjale reprodutseerimise toimingud olla lubatud siseriikliku õiguse alusel, millega võetakse üle direktiivi 2001/29 artikli 5 lõike 2 punktides a või b ette nähtud erandid ja piirangud, kui igal konkreetsel juhul on täidetud neis sätetes esitatud tingimused ja eelkõige õiguste omajale õiglase tasu maksmise tingimus.
56 Lisaks peavad need reprodutseerimistoimingud vastama direktiivi 2001/29 artikli 5 lõikes 5 sätestatud tingimustele. Järelikult ei või reprodutseeritavate tekstide ulatus ebaõiglaselt kahjustada autoriõiguste omaja õiguspäraseid huve.
57 Eespool esitatud kaalutluste alusel tuleb kolmandale küsimusele vastata, et direktiivi 2001/29 artikli 5 lõike 3 punkti n tuleb tõlgendada nii, et see ei hõlma selles sättes viidatud avalikesse raamatukogudesse paigaldatud eriseadmete kasutajate teostatud paberile printimise ja USB‑mäluseadmele salvestamise toiminguid. Seevastu võivad kõnealused toimingud olla lubatud siseriikliku õiguse alusel, millega võetakse üle kõnealuse direktiivi artikli 5 lõike 2 punktides a või b ette nähtud erandid ja piirangud, kui igal konkreetsel juhul on täidetud neis sätetes esitatud tingimused ja eelkõige õiguste omajale õiglase tasu maksmise tingimus.
58 Kuna põhikohtuasja poolte jaoks on käesolev menetlus eelotsusetaotluse esitanud kohtus poolelioleva asja üks staadium, otsustab kohtukulude jaotuse siseriiklik kohus. Euroopa Kohtule seisukohtade esitamisega seotud kulusid, välja arvatud poolte kohtukulud, ei hüvitata.
Esitatud põhjendustest lähtudes Euroopa Kohus (neljas koda) otsustab:
1. Euroopa Parlamendi ja nõukogu 22. mai 2001. aasta direktiivi 2001/29/EÜ autoriõiguse ja sellega kaasnevate õiguste teatavate aspektide ühtlustamise kohta infoühiskonnas artikli 5 lõike 3 punktis n kasutatud mõisteid „kauplemine ja litsentsimine” tuleb tõlgendada nii, et õiguste omaja ja selline nimetatud sättes viidatud asutus nagu avalik raamatukogu peavad olema sõlminud asjaomase teose suhtes litsentsi- või kasutuslepingu, milles on määratletud millistel tingimustel see asutus tohib teost kasutada.
2. Direktiivi 2001/29 artikli 5 lõike 3 punkti n koosmõjus direktiivi artikli 5 lõike 2 punktiga c tuleb tõlgendada nii, et see ei keela liikmesriikidel anda nende sätetega hõlmatud avalikele raamatukogudele õigust nende kogudesse kuuluvaid teoseid digiteerida, kui see on vajalik nende asutuste ruumides teoste kättesaadavaks tegemiseks eriseadmete kaudu.
3. Direktiivi 2001/29 artikli 5 lõike 3 punkti n tuleb tõlgendada nii, et see ei hõlma selles sättes viidatud avalikesse raamatukogudesse paigaldatud eriseadmete kasutajate teostatud paberile printimise ja USB‑mäluseadmele salvestamise toiminguid. Seevastu võivad kõnealused toimingud olla lubatud siseriikliku õiguse alusel, millega võetakse üle kõnealuse direktiivi artikli 5 lõike 2 punktides a või b ette nähtud erandid ja piirangud, kui igal konkreetsel juhul on täidetud neis sätetes esitatud tingimused ja eelkõige õiguste omajale õiglase tasu maksmise tingimus.
*Kohtumenetluse keel: saksa.

matches:
KOHUS
§ 52
§ 52
kohus
kohus
kohus
kohus
kohus
kohus
kohus
kohus
kohus
kohus
kohus
Kohus


text:
Vt ka RKHK määrus 3-17-2610/32, p 13.1.
Vanglas on kambrites suitsetamine keelatud, mistõttu suitsetava kinnipeetava ühte kambrisse paigutamine mittesuitsetava kinnipeetavaga ei riku tema õigusi. Mittesuitsetava kinnipeetava õigusi võidakse rikkuda, kui vangla ei suuda tagada kambrites suitsetamiskeelu järgimist.
Vangla peab suitsetamise välistama enda initsiatiivil ootamata kaebuste esitamist. Vangla ei saa vabandada enda kohustuste täitmata jätmist väitega, et keeldu rikuvad kinnipeetavad. Vajadusel tuleb paigutada suitsetavad ja mittesuitsetavad kinnipeetavad eraldi kambritesse. Isiku hoidmine vastu tema tahtmist ruumis, kus suitsetatakse, on käsitatav tervise õigusvastase kahjustamisena ja see toob kaasa õiguse nõuda kahju hüvitamist. EIÕK art 3 rikkumiseks on mittesuitsetava kinnipeetava paigutamine ühte kambrisse kinnipeetavaga, kes suitsetab kambris.
Vaba metsamaa erastamise avalduse esitanud isik peab erastamisõiguse säilimiseks üldjuhul kogu erastamismenetluse kestel vastama seaduses sätestatud tingimustele. Maavanemal, kes erastamist korraldab, on õigus ja kohustus kontrollida isiku vastavust vaba metsamaa erastajatele esitatavatele nõuetele. Formaalsete tunnuste kontrollimisel tuleb lähtuda ka regulatsiooni kehtestamise sisulistest eesmärkidest ning esitada kaalutlused, miks isik ei vasta seaduse nõuetele. Vajalik on hinnata, kas mittevastavus on oma laadilt üksnes näiline või formaalne või on puudus sisuline võrreldes regulatsiooni eesmärgiga. Õiglase ja haldusmenetluse põhimõtetele rajaneva otsustuse tegemiseks ei või tähelepanuta jätta mittevastavuse tekkimise asjaolusid.
Kohaliku omavalitsuse volikogu otsusest vaba metsamaa erastajate nimekirja kinnitamise kohta ei teki isikul subjektiivset õigust nõuda, et temaga sõlmitaks vaba metsamaa erastamise ostu-müügilepingu. Nimekirja kantud isikul võib aga tekkida õiguspärane ootus, et ta on loetud seaduse nõuetele vastavaks ning ilma kaaluka põhjuseta seda küsimust uuesti ei otsustata (vt ka Riigikohtu 07.12.2001 otsust nr 3-3-1-51-01 ning 29.03.2006 otsuse nr 3-3-1-81-05, p 13-14).
3-3-1-4-04 Riigikohus 29.01.2004
Halduskohtumenetluse seadustik § 31 lg 4
Halduskohtumenetluse seadustik § 28 lg 2
HKMS § 19 lg 7 kohaselt vaatab halduskohus asja läbi kaebuses või protestis esitatud taotluse ulatuses ning seejuures ei ole halduskohus seotud kaebuse või protesti sõnastusega. Seega peab kohus juhinduma mitte protsessiosalise esitatud taotluse sõnastusest, vaid lähtuma protsessiosalise tegelikust tahtest. Kuna halduskohtumenetluse eesmärgiks on isikute subjektiivsete õiguste kaitse, tuleb eeldada sellise taotluse esitamist, millega on võimalik halduskohtumenetluses kaitsta isiku õigusi. Seetõttu ei saa protsessiosalise tahe olla suunatud sellise menetlusliku õiguse kasutamisele, mida seadusest ei tulene.
HKMS § 15 lg 1 kohaselt on protsessiosalisel õigust saada eraldi dokumendina vormistatud kohtulahendi tõestatud ärakirju. HKMS § 28 lg 2 näeb ette, et protsessiosalised võivad soovi korral saada kohtuotsuse või -määruse ärakirja kohtu kantseleist pärast selle kuulutamist või avalikult teatavakstegemist. Nimetatud säte ei piira protsessiosalise õigust kohtulahendi ärakirjade saamiseks ning protsessiosalisele tuleb tema sellekohase soovi avaldamise korral kohtuotsuse ärakiri anda sõltumata asjaolust, kas ärakiri oli talle posti teel saadetud või mitte.
Kui kohus on protsessiosalist üheselt teavitanud, et kohtulahendi ärakiri saadeti temale posti teel, ei saa isikult nõuda, et ta peab ise hoolitsema ärakirja õigeaegse kohalejõudmise eest. Siiski ei või protsessiosaline oodata kohtuotsuse ärakirja omapoolset huvi üles näitamata ebamõistlikult pikka aega.
Tsiviilkohtumenetluse seadustiku § 83 lg 4 kohaselt on esindajal selle protsessiosalise õigused ja kohustused, keda ta esindab, kui seaduses ei ole sätestatud, et tal neid õigusi ja kohustusi ei ole. HKMS § 15 lg 2 kohustab protsessiosalist kasutama oma protsessiõigusi heauskselt. Heausksuse nõue kehtib ka protsessiosalise esindaja suhtes. Seega oli protsessiosalise esindaja kohtuotsuse ärakirjale kohtuistungil teatatust erineval ajal järele minnes kohustatud selgitama välja, kas tal ikka on võimalik sellel ajal otsuse ärakirja kohtu kantseleist kätte saada.
KSS § 44 sätestab: "Käesoleva seaduse paragrahvis 33 sätestatud kohtuniku pension laieneb isikutele, kes 1992. aasta 1. jaanuaril töötasid kohtunikena.". Sellest rakendussättest tulenevalt laieneb kohtuniku perekonnaliikme toitjakaotuspension ka enne KSS § 33 lg 5 jõustumist surnud isiku perekonnaliikmetele tingimusel, et isik 1. jaanuaril 1992 või pärast seda töötas kohtunikuna. KSS § 33 lg 5 kohaldamine eeldab, et pensionitaotleja toitjal olnuks surma hetkel õigus kohtuniku vanadus- või invaliidsuspensionile. Selline pension määratakse ka siis, kui toitja oli surma hetkel kohtunik või kohtuniku vanadus- või invaliidsuspensioni saaja. Pärast 25. oktoobrit 1996 surnud isikute ülalpeetavatele laieneb KSS § 33 lg 5 ilma rakendussätteta.
HKMS § 10 lg 2 p-st 4 ja lg-st 3 ilmneb, et seadusandja ei ole pidanud vajalikuks seda liiki kaebuste esitamiseks tähtaega sätestada. HKMS §-st 10 lg 2 p 4 tulenevalt ei pea tuvastamiskaebuses märkima aega, millal kaebuse esitaja sai teada kaevatavast haldusaktist või toimingust.

matches:
Riigikohus
§ 31
§ 28
§ 19
kohus
§ 15
§ 28
kohus
§ 83
§ 15
§ 44
§ 33
§ 33
§ 33
§ 10


Aeronavigatsiooniteabe edastamise ja avaldamise kord ning nõuded aeronavigatsioonimõõdistustele – Riigi Teataja
Aeronavigatsiooniteabe edastamise ja avaldamise kord ning nõuded aeronavigatsioonimõõdistustele
Aeronavigatsiooniteabe edastamise ja avaldamise kord ning nõuded aeronavigatsioonimõõdistustele - sisukord
2 AERONAVIGATSIOONITEABE EDASTAMISE JA AVALDAMISE KORD
§ 3 Aeronavigatsiooniteabe edastamine
§ 4 Aeronavigatsiooniteabe avaldamine
§ 5 Aeronavigatsiooniteabe edastamise tähtajad
§ 6 Aeronavigatsiooniteabe avaldamise ja jõustumise kuupäevad
§ 7 Aeronavigatsiooniteabe kättesaadavus
3 ÜHTSED REFERENTSSÜSTEEMID JA AERONAVIGATSIOONIMÕÕDISTUSED
§ 8 Horisontaalne referentssüsteem
§ 9 Vertikaalne referentssüsteem
§ 10 Ajaline referentssüsteem
§ 11 Aeronavigatsioonimõõdistused
RT I, 31.05.2012, 12
Vastu võetud 01.09.2009 nr 87
RTL 2009, 70, 1028
jõustumine 07.09.2009
01.11.2011 RT I, 04.11.2011, 3 07.11.2011
29.05.2012 RT I, 31.05.2012, 9 03.06.2012
Määrus kehtestatakse «Lennundusseaduse» § 572 lõike 8 alusel ning kooskõlas 1944. aasta Chicago rahvusvahelise tsiviillennunduse konventsiooni artikliga 37 ja selle 15. lisa «Aeronavigatsiooniteabe teenused» standardite ja soovitustega.
Määrus kehtestab Tallinna lennuinfopiirkonna aeronavigatsiooniteabe edastamise ja avaldamise korra, sealhulgas teabe edastamise liigid ning teabe edastamise ja kehtivuse tähtajad ning nõuded aeronavigatsioonimõõdistustele.
1) aeronavigatsiooniteabe ringkiri (Aeronautical Information Circular – AIC) – aeronavigatsiooniteabe väljaanne, mis sisaldab teavet olulistest muudatustest seadusandluses, eeskirjades, protseduurides või seadmetes, selgitavat või nõuandvat lennuohutust mõjutavat teavet, sealhulgas selgitavat või nõuandvat teavet või teadet seadusandlike, tehniliste või administratiivsete asjaolude kohta;
2) lennundusteabe kogumik (Aeronautical Information Publication – AIP) – lennundusteabe väljaanne, mida annab välja majandus- ja kommunikatsiooniministri nimetatud aeronavigatsiooniteenuse osutaja (edaspidi aeronavigatsiooniteenuse osutaja) ja mis sisaldab aeronavigatsiooniteavet;
3) lennundusteabe kogumiku muudatus (Aeronautical Information Publication Amendment – AIP AMDT) – püsiva iseloomuga aeronavigatsiooniteabe muudatus;
4) lennundusteabe kogumiku lisa (Aeronautical Information Publication Supplement – AIP SUP) – lennundusteabe kogumikus sisalduvat aeronavigatsiooniteavet täiendav ajutise iseloomuga pikaajaline (kolm kuud ja rohkem) või pikka teksti või jooniseid sisaldav lühiajaline ajutine aeronavigatsiooniteabe muudatus;
5) aeronavigatsiooniteabe reguleerimise ja kontrolli süsteem (Aeronautical Information Regulation and Control – AIRAC, edaspidi AIRAC-süsteem) – aeronavigatsiooniteabe uuendamise tsükkel, mille eesmärgiks on lennutegevuse seisukohalt olulise aeronavigatsiooniteabe avaldamine ja jõustamine kindlaksmääratud kuupäevadel;
6) NOTAM-teade – lennundussidevõrgus levitatav teade, mis sisaldab aeronavigatsiooniseadme, -teeninduse, -protseduuri või -ohu kehtestamist, seisukorda või muudatust puudutavat teavet, mille õigeaegne teadmine on oluline lennutegevusega seotud personalile;
7) SNOWTAM-teade – NOTAM-teate eriseeria, mis sisaldab kehtestatud vormil teavet lume, lörtsi ja jää ning nendega seotud seisva vee tõttu tekkinud ohtlike tingimuste olemasolust või likvideerimisest lennuvälja liiklusalal.
8) aeronavigatsiooniline fikseeritud teenindus (Aeronautical fixed service – AFS) – telekommunikatsiooniteenus kindlate püsipunktide vahel, mille põhieesmärk on tagada aeronavigatsiooniline ohutus ning lennutalituste regulaarne, efektiivne ja säästlik tegutsemine.
[RT I, 04.11.2011, 3 - jõust. 07.11.2011]
2. peatükk AERONAVIGATSIOONITEABE EDASTAMISE JA AVALDAMISE KORD
§ 3. Aeronavigatsiooniteabe edastamine
(1) Ajutise iseloomuga aeronavigatsiooniteave, kehtivusega kuni kolm kuud ja lennutegevuse seisukohalt oluline kiiret avaldamist vajav aeronavigatsiooniteave edastatakse vahetult aeronavigatsiooniteenuse osutaja koosseisu kuuluvale rahvusvahelisele NOTAM-büroole. Selliseks aeronavigatsiooniteabeks on:
1) teave tingimuste kohta lennuväljal (näiteks lume-, vee- ja jääolud) ja seal käimasolevate tööde kohta;
2) teave muutustest lennuvälja teenistuste töökorralduses ning lennuvälja rajatiste, side-, navigatsiooni- ja seireseadmete käitamisel;
3) teave lennu- ja lennujuhtimisprotseduuride kohta;
4) teave häirete kohta kütuste või määrdeainetega varustamisel;
5) teave lennutakistuste ja nende tähistamise kohta;
6) õhuruumi korraldamist ja kasutamist käsitlev teave;
7) muu 1944. aasta Chicago rahvusvahelise tsiviillennunduse konventsiooni lisa 15 peatükis 5 nimetatud teave.
(2) Aeronavigatsiooniteave kehtivusega üle kolme kuu ning pikka teksti või jooniseid sisaldav lühiajaline ajutine (alla kolme kuu) aeronavigatsiooniteave mida NOTAM-teatena ei ole võimalik avaldada, edastatakse aeronavigatsiooniteenuse osutajale.
(3) Aeronavigatsiooniteabe koostaja peab edastama vastutava isiku allkirjastatud teabe aeronavigatsiooniteenuse osutajale lisas 1 ja 4 toodud vormil või NOTAM-büroole lisades 2 ja 3 toodud vormidel. Lisades 1 ja 4 toodud vormidel esitatud teave edastatakse faksi või elektronposti teel, lisades 2 ja 3 toodud vormidel esitatud teave edastatakse aeronavigatsioonilise fikseeritud teeninduse (Aeronautical Fixed Services-AFS), faksi või elektronposti teel. Kui teave vajab eriti kiiret avaldamist (NOTAM-teade), võib vastutav isik edastada selle telefoni teel välja arvatud SNOWTAM-teate puhul. Telefoni teel edastamisel tuleb viivitamata edastada ka teabe kirjalik versioon. Kui teabe edastamiseks on loodud elektrooniline vorm, siis tuleb teabe edastamiseks kasutada elektroonilist vormi.
[RT I, 31.05.2012, 9 - jõust. 03.06.2012]
(4) [Kehtetu – RT I, 31.05.2012, 9 - jõust. 03.06.2012]
§ 4. Aeronavigatsiooniteabe avaldamine
(1) Püsiva iseloomuga aeronavigatsiooniteabe muudatused avaldab aeronavigatsiooniteenuse osutaja lennundusteabe kogumiku muudatusena (AIP AMDT).
(2) Lennundusteabe kogumikus sisalduvat aeronavigatsiooniteavet täiendav ajutise iseloomuga pikaajalise (kolm kuud ja rohkem) või pikka teksti või jooniseid sisaldava lühiajalise ajutise aeronavigatsiooniteabe muudatuse avaldab aeronavigatsiooniteenuse osutaja lennundusteabe kogumiku lisana (AIP SUP).
(3) Lennutegevuse seisukohalt oluline 1944. aasta Chicago rahvusvahelise tsiviillennunduse konventsiooni lisa 15 peatükis 6 nimetatud aeronavigatsiooniteave tuleb avaldada kooskõlas sama konventsiooni lisas 15 sätestatud AIRAC-süsteemi avaldamise protseduuriga (AIRAC AIP AMDT või AIRAC AIP SUP).
(4) Kui aeronavigatsiooniteave ei kuulu avaldamisele lennundusteabe kogumikus, kuid on oluline lennundustegevusele, avaldab aeronavigatsiooniteenuse osutaja asjaomase teabe aeronavigatsiooniteabe ringkirjana (AIC).
(5) NOTAM-büroo avaldab ajutise iseloomuga aeronavigatsiooniteabe kehtivusega kuni kolm kuud ja muu § 3 lõikes 1 nimetatud aeronavigatsiooniteabe NOTAM-teatena vastavalt selle laekumisele aeronavigatsiooniteabe koostajalt.
§ 5. Aeronavigatsiooniteabe edastamise tähtajad
(1) Aeronavigatsiooniteabe edastamise tähtajad on järgmised:
1) püsiva iseloomuga, lennutegevuse seisukohalt mitteoluline aeronavigatsiooniteave tuleb edastada aeronavigatsiooniteenuse osutajale hiljemalt vastavas aeronavigatsiooniteabe ringkirjas (AIC) sätestatud aeronavigatsiooniteabe edastamiskuupäeval;
2) püsiva iseloomuga, lennutegevuse seisukohalt oluline teave tuleb edastada aeronavigatsiooniteenuse osutajale hiljemalt vastavas aeronavigatsiooniteabe ringkirjas (AIC) sätestatud aeronavigatsiooniteabe edastamiskuupäeval;
3) paragrahvi 4 lõikes 2 nimetatud lennutegevuse seisukohalt olulise aeronavigatsiooniteave tuleb edastada aeronavigatsiooniteenuse osutajale hiljemalt vastavas aeronavigatsiooniteabe ringkirjas (AIC) sätestatud aeronavigatsiooniteabe edastamiskuupäeval;
4) keelu-, piirangu- ja ohualade ning muu õhuruumiga seotud piirangute informatsioon tuleb edastada NOTAM-büroole vähemalt seitse päeva enne eelmainitud alade või õhuruumiga seotud piirangute jõustumist.
(2) Aeronavigatsiooniteabe suuremahuliste muudatuste puhul (näiteks õhuruumi muudatused) peab aeronavigatsiooniteabe koostaja aeronavigatsiooniteabe edastamise, avaldamise ja jõustumise tähtaegade osas aeronavigatsiooniteenuse osutajaga igal üksikjuhul eraldi kokku leppima.
§ 6. Aeronavigatsiooniteabe avaldamise ja jõustumise kuupäevad
(1) Püsiva iseloomuga, lennutegevuse seisukohalt mitteolulise aeronavigatsiooniteabe avaldab aeronavigatsiooniteenuse osutaja vastavalt vajadusele regulaarse lennundusteabe kogumiku muudatusena (AIP AMDT) aeronavigatsiooniteabe ringkirjas (AIC) avaldatud teabe avaldamiskuupäevadel. Aeronavigatsiooniteenuse osutaja avaldab iga aasta lõpus aeronavigatsiooniteabe edastamis-, avaldamis- ja jõustumiskuupäevi sisaldava aeronavigatsiooniteabe ringkirja (AIC) järgmise aasta kohta.
(2) Lõikes 1 nimetatud aeronavigatsiooniteabe võib aeronavigatsiooniteenuse osutaja vajadusel avaldada ka muul kui aeronavigatsiooniteabe ringkirjas (AIC) sätestatud kuupäeval.
(3) Püsiva iseloomuga, lennutegevuse seisukohalt olulise aeronavigatsiooniteabe avaldab aeronavigatsiooniteenuse osutaja vastavalt selle laekumisele ja kooskõlas AIRAC-süsteemi avaldamise protseduuriga lennundusteabe kogumiku muudatusena (AIRAC AIP AMDT) vähemalt 42 päeva enne AIRAC-süsteemis sätestatud teabe jõustumiskuupäeva. Aeronavigatsiooniteenuse osutaja avaldab iga aasta lõpus AIRAC-süsteemi kohase aeronavigatsiooniteabe edastamis-, avaldamis- ja jõustumiskuupäevi sisaldava aeronavigatsiooniteabe ringkirja (AIC) järgmise aasta kohta.
(4) Paragrahvi 4 lõikes 2 nimetatud lennutegevuse seisukohalt mitteolulise aeronavigatsiooniteabe avaldab aeronavigatsiooniteenuse osutaja vastavalt selle laekumisele lennundusteabe kogumiku lisana (AIP SUP).
(5) Paragrahvi 4 lõikes 2 nimetatud lennutegevuse seisukohalt olulise aeronavigatsiooniteabe avaldab aeronavigatsiooniteenuse osutaja vastavalt selle laekumisele ja kooskõlas AIRAC-süsteemi avaldamise protseduuriga lennundusteabe kogumiku lisana (AIRAC AIP SUP) vähemalt 42 päeva enne AIRAC süsteemis sätestatud teabe jõustumiskuupäeva.
§ 7. Aeronavigatsiooniteabe kättesaadavus
3. peatükk ÜHTSED REFERENTSSÜSTEEMID JA AERONAVIGATSIOONIMÕÕDISTUSED
§ 8. Horisontaalne referentssüsteem
(1) Aeronavigatsiooniteabes kasutatavad geodeetilist laiust ja pikkust määratlevad geodeetilised koordinaadid tuleb avaldada Maailma Geodeetilise Süsteemi 1984 (WGS-84 – World Geodetic System) referentssüsteemis.
(2) Geodeetilisi koordinaate võib aeronavigatsiooniteenuse osutaja avaldada aeronavigatsiooniteabena pärast nende kandmist Lennuameti poolt peetavasse lennuliikluse geodeetiliste andmete registrisse.
§ 9. Vertikaalne referentssüsteem
Aeronavigatsiooniteabes kasutatakse vertikaalse referentssüsteemina keskmise merepinna (Mean Sea Level – MSL) kõrgussüsteemi, mis väljendub gravitatsioonilise kõrgustasandina geoidi tasapinnast. Geoidi mudelina kasutatakse Maa Gravitatsioonimudelit 1996 (EGM–96 – Earth Gravitational Model 1996).
§ 10. Ajaline referentssüsteem
Aeronavigatsiooniteabes kasutatakse ajalise referentssüsteemina gregoriuse kalendrit ja koordineeritud maailmaaega (Coordinated Universal Time – UTC). Kohalik aeg Eestis on UTC+2 tundi, suveaja korral on kohalik aeg Eestis UTC+3 tundi. Suveaeg algab märtsi viimasel pühapäeval kell 0100 UTC ja lõpeb oktoobri viimasel pühapäeval 0100 UTC.
§ 11. Aeronavigatsioonimõõdistused
(1) Aeronavigatsioonilised mõõdistused seisnevad geodeetiliste koordinaatide ning maapinna ja objekti kõrguse määramises vastavalt §-des 8 ja 9 sätestatud referentssüsteemidele.
(2) Aeronavigatsioonilise mõõtmise tellib mõõdetava objekti omanik või valdaja. Lennuametil on õigus mõõtmistulemusi auditeerida.
(3) Aeronavigatsioonilisi mõõtmisi võivad teostada Maaameti poolt välja antud geodeetiliste ja kartograafiliste tööde litsentsi omavad isikud. Mõõtmisandmetes peavad sisalduma andmed mõõtmist teostanud isiku, mõõtmisaparatuuri ja -metoodika kohta ning mõõdetud objekti kirjeldus.
Lisa 1 AIP muudatus / AIP lisa
Lisa 2 NOTAM-teabe esitamise vorm
Lisa 3 SNOWTAM-teabe esitamise vorm
Lisa 4 Aeronavigatsioonialase teabe ringkiri (AIC)


Audiitortegevuse registri asutamine ja registri pidamise põhimäärus – Riigi Teataja
Audiitortegevuse registri asutamine ja registri pidamise põhimäärus
Jõustumine: 29.09.201701.10.2010
RT I 2010, 69, 522
Määrus kehtestatakse «Audiitortegevuse seaduse» § 153 lõike 1 alusel.
§ 1. Audiitortegevuse registri asutamine
(1) Määrusega asutatakse riigi infosüsteemi kuuluv andmekogu ametliku nimetusega «Audiitortegevuse register» (edaspidi register).
(2) Registri ingliskeelne nimetus on «Auditors Activities Register».
§ 2. Registri pidamise eesmärk ja ülesanded
(1) Audiitortegevuse register on riiklik register, mis sisaldab informatsiooni «Audiitortegevuse seaduse» reguleerimisalasse kuuluvate isikute ja nende tegevuse kohta.
(2) Registri pidamise eesmärk ja registri ülesanded on:
1) informatsiooni avalikkusele kättesaadavaks tegemine;
2) isikute registreerimine ja nende üle arvestuse pidamine, et teostada järelevalvet;
3) info ja dokumentide elektroonilise edastamise võimaldamine;
4) eelduste ja võimaluste loomine elektrooniliseks asjaajamiseks.
(1) Registri vastutav töötleja on Rahandusministeerium.
(2) Registri volitatud töötleja on Audiitorkogu.
(3) Rahandusministeeriumil on õigus nimetada teisi volitatud töötlejaid.
(4) Registripidajaks on vastutav ja volitatud töötleja.
(5) Registri vastutav töötleja peab organisatsiooniliste ja tehniliste meetmetega tagama registri andmete terviklikkuse, samuti andmekogu pidamise ning selles sisalduvate andmete töötlemise, kaitse, säilimise ja arhiveerimise.
§ 4. Registrisse kantavate andmete õiguslik tähendus
§ 5. Registri pidamise viis, registriandmete esitajad ja registri koosseis
(2) Registrile esitavad andmeid «Audiitortegevuse seaduse» kohaselt registrile andmete esitamiseks kohustatud isikud. Andmeid võivad esitada ka muud isikud.
1) registrikaardid;
2) registri nimekirjad;
3) menetlustoimikud;
(4) Registrisse kantakse Rahandusministeeriumi ja Audiitorkogu nimi, aadress ning kontaktandmed koos viitega Rahandusministeeriumi ja Audiitorkogu organite pädevusele seoses avalikes huvides teostatava järelevalvega, tegevuslubadega, menetlustoimingutega ning sanktsioonide rakendamisega.
§ 6. Registrikaart ja registri nimekirjad
(1) Registrisse kantud vandeaudiitori, atesteeritud siseaudiitori, avaliku sektori siseaudiitori ja audiitorettevõtja kohta avatakse registrikaart.
(2) Registrikaardile kantud andmete põhjal moodustatakse registri nimekirjad, mis jagunevad vähemalt:
1) vandeaudiitorite nimekirjaks;
2) audiitorettevõtjate nimekirjaks;
3) siseaudiitorite nimekirjaks.
§ 7. Vandeaudiitori kutse ja vandeaudiitorite nimekiri
(1) Vandeaudiitori kutse ja avaliku sektori vandeaudiitori kutsetaseme taotlemise ning vandeaudiitori kutse tunnustamise menetlus kajastatakse menetlustoimikus.
(2) Vandeaudiitori kutse ja avaliku sektori vandeaudiitori kutsetaseme andmine ning vandeaudiitori kutse tunnustamine kajastatakse menetlustoimikus rahandusministri otsuse alusel. Vandeaudiitori kutsetaseme andmisel tehakse märge registrikaardile.
(3) Vandeaudiitori vande andmine ja vastuvõtmine kajastatakse menetlustoimikus koos vastava märke tegemisega registrikaardile.
(4) Vandeaudiitor ja tunnustatud kutsega isik kantakse pärast vande andmist ja vastuvõtmist vandeaudiitorite nimekirja.
(5) Vandeaudiitori kutse ja avaliku sektori vandeaudiitori kutsetaseme äravõtmine või kutse tunnustamise lõppemine kajastatakse menetlustoimikus koos vastava märke tegemisega registrikaardile.
(6) Vandeaudiitori ja tunnustatud kutsega isiku kajastamine vandeaudiitorite nimekirjas lõpetatakse vandeaudiitori kutse äravõtmise või tunnustamise lõppemise otsuse jõustumisel.
§ 8. Vandeaudiitori andmed registrikaardil
(1) Vandeaudiitori kohta kantakse registrikaardile vähemalt:
1) vandeaudiitori number;
2) vandeaudiitori ees- ja perekonnanimi;
3) vandeaudiitori isikukood või sünniaeg ja elukoha aadress;
4) vandeaudiitori sidevahendite numbrid ja elektronposti aadress;
5) vandeaudiitori kutse andmise aeg ja riik;
6) vandeaudiitori vande andmise ja vastuvõtmise aeg;
7) vandeaudiitori kutsetegevuse vorm;
8) vandeaudiitori haridusalane kvalifikatsioon.
(2) Lisaks käesoleva paragrahvi lõikes 1 sätestatule kantakse vandeaudiitori kohta registrikaardile, kui see on asjakohane:
1) vandeaudiitorile avaliku sektori vandeaudiitori kutsetaseme andmise aeg;
2) vandeaudiitori kutse tunnustamise aeg, riik ja organisatsioon;
3) vandeaudiitori kohta kehtivad karistused ja ettekirjutused;
4) vandeaudiitori kutse või kutsetaseme äravõtmise aeg;
5) selle audiitorettevõtja nimi, registreerimis- ja tegevusloa number, tegutsemiskoha aadress, sidevahendite numbrid ning elektronposti ja veebilehe aadress, kelle heaks vandeaudiitor töötab või kellega ta on seotud partnerina või muul viisil;
6) vandeaudiitori registreeringud teise Euroopa Majanduspiirkonna lepinguriigi või Euroopa Liitu mittekuuluva riigi pädeva asutuse juures, näidates ära registreerimisasutuse nime ning olemasolu korral ka registreerimisnumbri;
7) muud «Audiitortegevuse seaduse» või käesoleva määruse alusel tehtavad märkused ja kanded.
(3) Käesoleva paragrahvi lõike 1 punktis 3 nimetatud registrikaardi andmed ei ole avalikud.
(1) Tegevusloa taotlemise menetlus kajastatakse menetlustoimikus.
(2) Tegevusloa saamiseks esitab tegevusluba taotlev vandeaudiitor Rahandusministeeriumile registri infosüsteemi vahendusel käesoleva määruse lisas toodud avalduse.
§ 10. Tegevusluba ja audiitorettevõtjate nimekiri
(1) Tegevusloa andmine ning tegevusloa kehtivuse staatus ja selle muutumine kajastatakse menetlustoimikus koos vastava märke tegemisega registrikaardile.
(2) Audiitorettevõtjate nimekirjas kajastuvad audiitorettevõtjad, kellel on kehtiv tegevusluba, mis annab vastavalt «Audiitortegevuse seaduse» § 81 lõikele 1 õiguse audiitorteenuse osutamiseks Eestis.
§ 11. Audiitorettevõtja andmed registrikaardil
(1) Audiitorettevõtja kohta kantakse registrikaardile vähemalt:
1) audiitorettevõtja tegevusloa number;
2) audiitorettevõtja ärinimi;
3) audiitorettevõtja registrikood ja asukoha aadress;
4) audiitorettevõtja kõigi esinduste aadressid;
5) audiitorettevõtja sidevahendite numbrid ja elektronposti aadress;
6) audiitorettevõtja tegevusalad;
7) audiitorettevõtja tegutsemispiirkond;
8) audiitorettevõtja liik;
9) audiitorettevõtja osanike nimed;
10) audiitorettevõtja tegevjuhtkonna liikmete nimed ja tegevuskoha aadressid;
11) audiitorettevõtjas töötavate või sellega osanikuna või muul viisil seotud vandeaudiitorite nimed ja vandeaudiitori numbrid;
12) märge tegevusloa andmise ning tegevusloa kehtivuse staatuse ja selle muutumise kohta.
(2) Lisaks käesoleva paragrahvi lõikes 1 sätestatule kantakse audiitorettevõtja kohta registrikaardile, kui see on asjakohane:
1) audiitorettevõtja veebilehe aadress;
2) audiitorettevõtja kõrgema juhtorgani liikmete nimed ja tegevuskoha aadressid;
3) märge kindlustandva audiitorteenuse osutamiseks avaliku huvi üksusega sõlmitud lepingu või selle lõpetamise kohta;
4) märge selle kohta, kui audiitorettevõtja või teda seaduse alusel esindav isik on avaliku sektori vandeaudiitor, näidates ära vastava isiku nime ja talle avaliku sektori vandeaudiitori kutsetaseme andmise aja;
5) audiitorettevõtja liikmesus vandeaudiitorite võrgustikus, näidates ära võrgustiku liikmeks olevate üksuste nimed ja asukoha aadressid või viite avaliku arvutivõrgu veebilehe aadressile, kus see teave on piiranguteta kättesaadav;
6) audiitorettevõtja registreeringud teise Euroopa Majanduspiirkonna lepinguriigi või Euroopa Liitu mittekuuluva riigi pädeva asutuse juures, näidates ära registreerimisasutuse nime ning olemasolu korral ka registreerimisnumbri;
§ 12. Siseaudiitori kutse ja siseaudiitorite nimekiri
(1) Siseaudiitori kutse ja avaliku sektori üksuse või ühingu siseaudiitori kutsetaseme taotlemise ning siseaudiitori kutse ja avaliku sektori siseaudiitori kutsetaseme tunnustamise menetlus kajastatakse menetlustoimikus.
(2) Siseaudiitori kutse ja avaliku sektori üksuse või ühingu siseaudiitori kutsetaseme andmine ning siseaudiitori kutse ja avaliku sektori siseaudiitori kutsetaseme tunnustamine kajastatakse menetlustoimikus rahandusministri otsuse alusel koos vastava märke tegemisega registrikaardile.
(3) Atesteeritud siseaudiitor, avaliku sektori üksuse või ühingu siseaudiitor ja tunnustatud kutse või kutsetasemega isik kantakse pärast registrikaardile vastava märke tegemist siseaudiitorite nimekirja.
(4) Siseaudiitori kutse ja avaliku sektori üksuse või ühingu siseaudiitori kutsetaseme äravõtmine või kutse või kutsetaseme tunnustamise lõppemine kajastatakse menetlustoimikus koos vastava märke tegemisega registrikaardile.
(5) Atesteeritud siseaudiitori, avaliku sektori üksuse või ühingu siseaudiitori ja tunnustatud kutse või kutsetasemega isiku kajastamine siseaudiitorite nimekirjas lõpetatakse siseaudiitori kutse, avaliku sektori üksuse või ühingu siseaudiitori kutsetaseme äravõtmise või kutse või kutsetaseme tunnustamise lõppemise otsuse jõustumisel.
§ 13. Siseaudiitori andmed registrikaardil
(1) Siseaudiitori kohta kantakse registrikaardile vähemalt:
1) siseaudiitori number;
2) siseaudiitori ees- ja perekonnanimi;
3) siseaudiitori isikukood või sünniaeg ja elukoha aadress;
4) siseaudiitori sidevahendite numbrid ja elektronposti aadress;
5) siseaudiitori kutse andmise aeg ja riik;
6) siseaudiitori haridusalane kvalifikatsioon.
(2) Lisaks käesoleva paragrahvi lõikes 1 sätestatule kantakse siseaudiitori kohta registrikaardile, kui see on asjakohane:
1) avaliku sektori üksuse või ühingu siseaudiitori kutsetaseme andmise aeg;
2) siseaudiitori kutse või kutsetaseme tunnustamise aeg, riik ja organisatsioon;
3) siseaudiitori kohta jõustunud ettekirjutused;
4) siseaudiitori kutse või kutsetaseme äravõtmise aeg;
5) muud «Audiitortegevuse seaduse» või käesoleva määruse alusel tehtavad märkused ja kanded.
§ 14. Menetlustoimiku koosseis
(1) Registrisse kantud isiku kohta avatakse menetlustoimik.
(2) Menetlustoimikus säilitatakse dokumente, mille isik on registripidajale seaduse kohaselt esitanud või mille kohus on edastanud registripidajale, samuti muud infot ja dokumente, mis käivad registrisse kantud isiku kohta.
(3) Menetlustoimikus peetakse arvestust esitatud dokumentide ja info vastuvõtmise aja, nende koosseisu ja esitajate üle.
Registri vastutaval ja volitatud töötlejal on lubatud seadusega või seaduse alusel antud õigusaktiga talle pandud ülesannete täitmiseks esitada päringuid teistesse riigi või kohaliku omavalitsuse andmekogudesse ja saada sealt andmeid.
§ 16. Registriandmete avalikkus
(1) Registrikaardi andmed on avalikud, välja arvatud andmed, mille avaldamisele on seadusega kehtestatud piirangud.
(2) Ohu korral isiku tervisele või julgeolekule võib Rahandusministeerium registrikaardile kantud andmete kasutamisele ja avaldamisele kehtestada piiranguid.
(3) Registri pidamisega seotud isikud on kohustatud hoidma saladuses neile tööülesannete täitmisel teatavaks saanud andmeid, mis ei ole avalikud.
(4) Tegevusloa peatamist ja taastamist puudutavad registrikaardi andmed on avalikud kolme aasta jooksul tegevusloa taastamist kajastava kande tegemisest arvates.
(5) Kehtetuks muutunud või kehtetuks tunnistatud tegevusloaga või äravõetud kutsega isikute registrikaardi andmed on avalikud ühe aasta jooksul tegevusloa kehtivuse lõppemise või kutse äravõtmise otsuse või tegevusloa kehtetuks muutva otsuse jõustumisest.
(6) Registrikaardi andmed «Audiitortegevuse seaduse» alusel määratud karistuste kohta avalikustatakse vahetult pärast seaduses sätestatud vaide, kaebuse või apellatsiooni esitamise tähtaja möödumist, kui otsust ei ole vaidlustatud. Otsuse vaidlustamise korral lähtutakse edasistest lahenditest ning nendele vaide esitamise tähtaegadest.
(7) Registrikaardi andmed «Audiitortegevuse seaduse» alusel määratud karistuste ja tehtud ettekirjutuste kohta on registrikaardil avalikud kolme aasta jooksul vastava kande tegemisest arvates.
(8) Registri koosseisu kuuluvad menetlustoimikud ei ole avalikud.
§ 17. Andmete väljastamine registrist
(1) Paberkandjal või digitaalkujul väljastatakse registrisse kantud avalikke andmeid registri infosüsteemi vahendusel esitatud avalduse alusel.
(2) Registrist andmete väljastamise aja, andmete saaja ja andmete väljastamise viisi üle peetakse arvestust menetlustoimikus.
3. peatükk REGISTRI KANNE
§ 18. Registri kanne
(1) Registri kanne tehakse Audiitorkogu, Rahandusministeeriumi või kohtu otsuse, registri infosüsteemi vahendusel esitatud avalduse või muul seaduses sätestatud alusel.
(2) Kui kohtu jõustunud või viivitamata täitmisele kuuluva lahendiga on keelatud kande tegemiseks avaldust esitada, võib kande teha üksnes juhul, kui isik, kelle taotlusel kohtulahend tehti, kande tegemisega nõustub.
§ 19. Kande sisu
(1) Igale registri kandele antakse järjekorranumber.
(2) Iga registri kanne peab sisaldama vähemalt järgmist infot:
3) kande teinud isiku ees- ja perekonnanimi ning amet;
4) viide kande õiguslikule alusele.
(3) Lisaks käesoleva paragrahvi lõikes 2 sätestatule peab kanne sisaldama järgmist infot, kui see on asjakohane:
1) märge, kui kanne on tehtud seadusest tulenevalt avalduseta;
2) muud «Audiitortegevuse seaduse» või käesoleva määruse alusel tehtavad märkused.
§ 20. Kande muutmine
(1) Kande muutmisel kantakse uus kanne registrisse uue järjekorranumbriga.
(2) Hilisema kande tõttu tähenduse kaotanud kanne kuvatakse punase tekstiga, samuti lisatakse mõlema kande märkuste veergu vastastikused viited kannete järjekorranumbritele.
§ 21. Kande parandamine
(1) Kui kanne ei vasta selle tegemise aluseks olevale otsusele, parandatakse kanne kannet tegema õigustatud isiku otsuse alusel ja tehakse märge märkuste veergu.
(2) Kande parandamisest teatatakse viivitamata isikule, kelle avalduse alusel on kanne tehtud.
§ 22. Kohtulahendi alusel tehtud kanne
(1) Kui kanne on tehtud kohtulahendi alusel, tehakse selle kohta kandesse märge.
(2) Kohtulahendi muutmise või tühistamise märge tehakse samasse veergu.
§ 23. Kande tegemine avalduseta
(1) Kui kannet tegema õigustatud isikul on andmeid tehtud kande ebaõigsuse kohta või kande puudumise kohta, võib ta teha vastavaid järelepärimisi.
(2) Kande ebaõigsuse või puudumise kindlakstegemisel teatab kannet tegema õigustatud isik sellest isikule, kelle avalduse alusel tulnuks kanne teha. Kui kahe nädala jooksul teatamisest ei ole kande tegemisele või parandamisele vastu vaieldud, teeb või parandab kannet tegema õigustatud isik kande ise.
§ 24. Registriandmete õigsuse tagamine
(1) Andmete esitaja vastutab enda esitatud andmete ning alusdokumentidel olevate andmete õigsuse eest alusdokumendi esitamise ajal.
(2) Kannet tegema õigustatud isik vastutab enda poolt kandes kajastatud andmete vastavuse eest andmete esitaja esitatud andmetele.
§ 25. Ebaõigete andmete parandamine
Registris ebaõigete andmete avastamise korral parandab kannet tegema õigustatud isik need viivitamata või teatab nendest andmete esitajale, kes on kohustatud esitama õiged andmed. Paranduste aluseks olevad dokumendid lisatakse menetlustoimikule.
4. peatükk REGISTRIANDMETE ARHIVEERIMINE, JÄRELEVALVE REGISTRI PIDAMISE ÜLE, REGISTRI RAHASTAMINE JA LIKVIDEERIMINE
(1) Registrikaardid arhiveeritakse pärast käesoleva määruse § 6 lõikes 1 nimetatud isikute ja nende tegevuse kohta arvestuse pidamise lõppemist.
(2) Menetlustoimikud arhiveeritakse pärast sulgemist.
Andmekaitsealast järelevalvet teostab Andmekaitse Inspektsioon. Registri haldamise üle teostab järelevalvet Rahandusministeerium.
Registri hooldus- ja arendustöid ning pidamist rahastatakse riigieelarvest Rahandusministeeriumile selleks otstarbeks eraldatud vahenditest.
Registri likvideerimise otsustab Vabariigi Valitsus. Register likvideeritakse kooskõlas «Arhiiviseaduse» nõuetega.
RT I, 26.09.2017, 12
(2) Et saada tegevusluba tegutsemiseks füüsilisest isikust ettevõtjana, esitab vandeaudiitor registri infosüsteemi vahendusel digitaalselt allkirjastatud avalduse, milles sisalduvad vähemalt järgmised andmed:
1) selgelt väljendatud taotlus;
2) taotleja ees- ja perekonnanimi ja isikukood;
3) taotleja füüsilisest isikust ettevõtja ärinimi ja registrikood;
4) taotleja telefoninumber ja e-posti aadress;
5) taotleja kavandatav tegutsemispiirkond.
[RT I, 26.09.2017, 9 - jõust. 29.09.2017]
(2) [Kehtetu - RT I, 26.09.2017, 9 - jõust. 29.09.2017]
(4) [Kehtetu - RT I, 26.09.2017, 9 - jõust. 29.09.2017]
(5) [Kehtetu - RT I, 26.09.2017, 9 - jõust. 29.09.2017]
(6) [Kehtetu - RT I, 26.09.2017, 9 - jõust. 29.09.2017]
(7) [Kehtetu - RT I, 26.09.2017, 9 - jõust. 29.09.2017]
(8) [Kehtetu - RT I, 26.09.2017, 9 - jõust. 29.09.2017]


Sillamäe linna ühisveevärgi ja -kanalisatsiooni kasutamise eeskiri – Riigi Teataja
Sillamäe linna ühisveevärgi ja -kanalisatsiooni kasutamise eeskiri
Sillamäe linna ühisveevärgi ja -kanalisatsiooni kasutamise eeskiri - sisukord
1 ÜLDSÄTTTED
2 VEE-ETTEVÕTTE JA KLIENDI VAHELISTE SUHETE ALUSED
§ 3 Vee-ettevõte ja klient
§ 4 Kontrolliõigus
§ 5 Teenuste osutamise lõpetamine
§ 6 Teenuste katkestamine avarii, avarii- või plaanliste tööde korral
§ 7 Kahju
§ 8 Liitumispunkt
3 VEEVARUSTUS, REOVEE JA SADEMEVEE ÄRAJUHTIMINE
§ 9 Veevarustamise nõuded ja tingimused
§ 10 Reovee ja sademevee ärajuhtimise nõuded ja tingimused
§ 11 Omavolilised ühendused
§ 12 Omavoliliselt tarbitud teenuste arvestus
§ 13 Keelatud ühendused
§ 14 Ajutised teenused
§ 15 Teenuste mõõtmine
§ 17 Ühiskanalisatsiooni ärajuhitava vee mõõtmine
§ 18 Arvestused veeteenuse eest
4 TEENUSLEPINGU SÕLMIMINE, LÕPETAMINE JA UUENDAMINE
§ 19 Teenuslepingu sõlmimine, lõpetamine ja uuendamine
RT IV, 08.04.2014, 24
Vastu võetud 27.03.2014 nr 9
Määrus kehtestatakse „Ühisveevärgi ja -kanalisatsiooni seaduse“ § 8 lõike 4 alusel.
1. peatükk ÜLDSÄTTTED
(1) Käesolev ühisveevärgi ja -kanalisatsiooni kasutamise eeskiri (edaspidi eeskiri) reguleerib suhteid vee-ettevõtte ning ühisveevärgi ja -kanalisatsiooni kasutavate isikute vahel Sillamäe linna territooriumil.
(2) Eeskirja kohaldatakse Sillamäe linna territooriumil kõigile juriidilistele ja füüsilistele isikutele, kes kasutavad või kavatsevad kasutada ühisveevärki ja -kanalisatsiooni.
Käesolevas eeskirjas kasutatakse mõisteid järgmistes tähendustes:
1) ühisveevärk – ühisveevärk ja -kanalisatsioon „Ühisveevärgi ja -kanalisatsiooni seaduse“ § 2 ning § 3 mõttes ja ulatuses;
2) kinnistu veevärk – kinnistu veevärk ja kanalisatsioon „Ühisveevärgi ja -kanalisatsiooni seaduse“ § 11 mõttes;
3) abonenttasu – tasu, mida klient maksab ühisveevärgi ja -kanalisatsiooni nõuetekohase toimimise tagamise eest sõltumata kasutamise eesmärgist;
4) arvestusperiood – veevarustuse ja/või reovee ärajuhtimise teenuse osutamise periood, mille kohta teenuse tarbijale esitatakse nõue tarbitud teenuste tasumiseks. Arvestusperioodiks on üldjuhul kalendrikuu. Arvestusperioodi täpne alguse ja lõppkuupäev, samuti muu arvestusperiood võib olla kehtestatud veevarustuse ja/või reovee ärajuhtimise teenuse osutamise lepingus;
5) klient – kinnistu omanik või valdaja, hoonestusõiguse alusel maakasutaja või ehitise kui vallasasja omanik või valdaja, kelle kinnistu veevärk või kanalisatsioon on ühendatud ühisveevärgi ja -kanalisatsiooniga vastava torustikühenduse kaudu ja kellega vee-ettevõtja on sõlminud lepingu ühisveevärgivee võtmiseks või reovee ärajuhtimiseks;
6) avalik veevõtukoht – vesik, tänavakraan, millele on ligipääs määramata isikute hulgal;
7) veearvesti – mistahes mõõteseade, mis on ettenähtud ühisveevärgist kinnistu veevärki äravõetud vee mahu või ärajuhitava reovee mahu mõõtmiseks;
9) sademevesi – sademetena langenud ning ehitiste, sealhulgas kraavide kaudu kogutav ja ärajuhitav vesi;
10) vaatluskaev – avatava luugi ja põhjas asuva voolurenniga kaev kanalisatsioonitorustikul;
11) mõõdusõlm – vee ja/või reovee mõõtmiseks ettenähtud arvestist ja arvesti juurde kuuluv armatuurist koosnev tehniline sõlm;
13) ühisvõrgu avarii – ühisveevärgi ja/või -kanalisatsiooni ehitiste, rajatiste või seadmete ettenägematu hävimine või rikkiminek, mille tagajärjel halveneb oluliselt või katkeb veevarustus ja/või reovee kanaliseerimine, või on ohustatud inimesed, ehitised või keskkond.
2. peatükk VEE-ETTEVÕTTE JA KLIENDI VAHELISTE SUHETE ALUSED
§ 3. Vee-ettevõte ja klient
(1) Vee-ettevõtte veehaarde kohtadest äravõetud vee kohaletoimetamine (kinnistu veevärkidesse kohaletoimetamine) ühisveevärgi kaudu ning reo- ja sademevee kinnistute veevärkidest ja pindadest ärajuhtimise teenuseid osutatakse „Ühisveevärgi ja -kanalisatsiooni seaduse“ § 13 määratud lepingu alusel (edaspidi teenusleping).
(2) Käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud lepingut sõlmitakse vee-ettevõtte klientidega.
(3) Kui kinnistu, mille veevarustamiseks sõlmitakse teenuste osutamise leping, on kaasomandis (muuhulgas korteriomanditeks jagatud kinnistu puhul), siis kohaldatakse „Ühisveevärgi ja -kanalisatsiooni seaduse“ § 8 lg 5 sätteid ja teenusleping sõlmitakse kaasomanike poolt määratud esindaja (sealhulgas kinnistu kaasomanike poolt määratud paljukorterilise maja teise esindaja juhul jms) kaudu kõikide kinnistu kaasomanikega.
(4) Käesoleva paragrahvi lõikes 3 toodud juhul teenuslepingu sõlmimiseks kinnistu kaasomanikud esitavad vee-ettevõttele „Asjaõigusseaduse“ § 72 lg 1 toodud kaasomanike enamuse otsuse või nende kokkuleppe, mis peab sisaldama selgelt väljendatud kaasomanike tahteavaldust teenuslepingu sõlmimiseks ja kaasomanike poolt teenuslepingu sõlmimiseks volitatud isiku andmed.
(5) Käesoleva paragrahvi lõikes 1 toodud vee-ettevõtte teenuste esitamisel kinnistute suhtes, millistel on kaks või rohkem kaasomanikku, loetakse, et kõik vee-ettevõtja teenuste tarbitud kaasomanikud vastutavad tarbitud teenuste tasumise eest solidaarselt.
(6) Juhul kui käesoleva paragrahvi lõikes 1 toodud vee-ettevõtte teenuseid osutatakse, kuid kaasomanikud ei sõlmi vee-ettevõttega vastavat teenuslepingut ja klient ei keeldu teenuste tarbimisest kirjalikult taasesitatavas vormis, siis vee-ettevõtte ja kaasomanike vahelistele suhetele kohaldatakse „Võlaõigusseaduse“ sätteid käsundita ajaajamise kohta. Antud juhul loetakse, et vee-ettevõte tegutseb kaasomanike huvides ja vastavalt kaasomaniku eeldatavale soovile ja sellega kaasnevad „Võlaõigusseaduse“ § 1018 lg 1 p 2 ettenähtud asjaolud.
(7) Juhul kui käesoleva paragrahvi lõike 6 sätteid kohaldatakse nende vee-ettevõtte teenuste suhtes, mis on tarbitud kahe või rohkema isiku kaasomandis oleval kinnistul, siis teenuste tarbimisest keeldumine võib olla esitatud ainult „Asjaõigusseaduse“ § 72 lg 1 ettenähtud kaasomanike enamuse otsusel või kokkuleppel. Kaasomanike enamuse otsus või kokkulepe peab olema lisatud teenustest keeldumise avalduse juurde.
(8) Käesoleva paragrahvi lõikes 7 toodud juhul kõik kaasomanikud on käsundita asjaajaja solidaarsed võlgnikud käsundita asjaajaja kulude ja tasu nõudes.
(9) Kui mitme kinnistu või kinnistute grupi teenuste osutamine ühisveevärgist toimub mitmele kinnistule või kinnistute grupile nende kokkuleppel ühe teenuslepingu alusel, on tegemist ühe kliendiga ning kõiki vee- ja kanalisatsioonitorustikke ning muid rajatisi ja seadmeid pärast liitumispunkti käsitletakse kui ühte kinnistu veevärki.
§ 4. Kontrolliõigus
Vee-ettevõtte poolt määratud isikul on õigus teostada kontrolli kinnistu veevärgi üle juhul, kui kinnistu veevärk ja kanalisatsioon on liidetud või ühendatud ühisveevärgiga.
§ 5. Teenuste osutamise lõpetamine
(1) Vee-ettevõte ei ole kohustatud osutama teenuseid käesoleva eeskirja paragrahvi 3 lõikes 1 nimetatud isikutele, kes ei ole vee-ettevõtte kliendid.
(2) Vee-ettevõttel on õigus keelduda käesoleva eeskirja paragrahvis 3 lõikes 1 toodud teenuste osutamisest, esitades kliendile ülesütlemisavalduse kirjalikult taasesitatavas vormis juhul, kui esinevad eeskirjaga ettenähtud alused ja asjaolud.
(3) Vee-ettevõttel on õigus piirata, vähendada või katkestada eeskirja paragrahvi 3 lõikes 1 toodud teenuste esitamist kliendile ühisveevärgi või selle osa avarii korral, samuti avariiliste ja plaaniliste remonttööde korral.
(4) Teenuste taastamine toimub kooskõlas „Hädaolukorra seaduse“ nõuetega juhul, kui teenuste katkestamine, piiramine või vähendamine toimus erakorralise seisukorra esinemisel.
§ 6. Teenuste katkestamine avarii, avarii- või plaanliste tööde korral
(1) Ühisveevärgi avarii, erakorralise seisukorra puhul ja/või juhul, kui tekkib edasilükkamatu vajadus teostada avariitööd, mille tulemusena teenuste osutamine piiratakse, vähendatakse või katkestatakse, on vee-ettevõte kohustatud pärast eelloetletud asjaolude tekkimisest teatama mõistliku aja jooksul vee-ettevõtte klientidele eelloetletud asjaolude kõrvaldamiseks suunatud tööde teostamise vajadusest ja normaalses ulatuses teenuste osutamise jätkamise taastamise orienteeriva tähtaja kohta.
(2) Ühisveevärgi või selle osa plaanilise remondi teostamise vajadusel, kui selle käigus teenuste osutamine võib olla katkestatud, piiratud või vähendatud, informeerib vee-ettevõte kliente antud teenuste osutamise piiramisest, vähendamisest või katkestamisest kirjalikult taasesitatavas vormis vähemalt 30 kalendripäeva ette ja siis korduvalt 5 kalendripäeva enne tööde algust.
§ 7. Kahju
(1) Vee-ettevõte ei vastuta kliendile võimaliku kahju tekitamise eest, mis on põhjustatud vee-ettevõtja teenuste katkestamisega, piiramisega või vähenemisega juhul, kui kahju tekkis erakorralise olukorra, avarii või erakorralise/plaanilise remondi tõttu ja vee-ettevõtja täitis nõuetekohaselt eeskirja paragrahvi 6 nõudeid.
(2) Isikud, kes on süüdi ühisveevärgi ja -kanalisatsiooni ehitiste või seadmete vigastamises, vastutavad nende poolt tekitatud kahju eest, sealhulgas selle kahju tekkimisega kaasneva veekao ja keskkonnakahjude eest. Veekao suurus arvestatakse vee-ettevõtte poolt veevoolu ristlõike pinna, kiiruse ja veevoolu kestvuse järgi või kontrollmõõtmise teel.
§ 8. Liitumispunkt
(1) Juhul kui teenus- või liitumislepingus ei lepitud kokku teisiti, ühisveevärgi liitumiskohaks kinnistu veevärgiga on:
1) peakraan, mis kuulub ühisveevärgi hulka;
2) juhul, kui peakraan asub üle ühe meetri väljaspool kinnistu piire, siis on liitumispunktiks kinnistu piir;
3) teenindusmaa määramata hoonestuse puhul asub liitumispunkt kuni ühe meetri kaugusel väljaspool hoonestustava krundi piirist.
(2) Juhul, kui liitumispunkt ei ole määranud vee-ettevõtjaga sõlmitud teenus- või liitumislepinguga, siis liitumispunkt ühiskanalisatsioonil on:
1) peatorul olev vaatluskaev, millest juhitakse kinnistult reoveed;
2) kui vaatluskaev asub üle ühe meetri väljaspool kinnistut, siis on liitumispunktiks kinnistu piir;
3) teenindusmaad määramata hoonestuse puhul on liitumispunktiks viimane vaatluskaev, kust torustik läheb hoonestusalale;
4) enne 01.01.2000.a ehitatud majades liitumispunktiks kanalisatsioonitorustikul on kinnistu piires olevad esimesed kaevud hoone väljundil. Kinnistu piires kaevude puudumisel on liitumispunktiks kinnistu piir;
5) liitumiskoha vaatluskaev kuulub ühiskanalisatsiooni.
(3) Kui ühisveevärgi või -kanalisatsiooni peatoru on ehitatud läbi kinnistu ja sellest hargneb torustik ehitisse, siis on peakraaniks ühenduskraan või peatorule kõige lähem sulgur, kanalisatsiooni liitumispunktiks aga peatorul hargnemiskohas asuv vaatluskaev.
(4) Kui vee-ettevõte või kinnistu omanik taotleb liitumispunkti ümberehitamist, toimub see taotleja kulul.
(5) Kruntide suuruse ja piiride muutmiseks detailplaneeringuta, kui muudetaval alal asuvad ühisveevärgi ja -kanalisatsiooniga ühendatud rajatised, tuleb olemasolevate kinnistute omanikel see eelnevalt kooskõlastada vee-ettevõttega. Kui sellega seoses tekib vajadus veevärgi ja kanalisatsioonirajatiste ümberehituseks, väljastab vee-ettevõte tehnilised tingimused koos teostustähtajaga. Kui kinnistu omanik ei järgi eeltoodut või ei pea kinni teostustähtajast, on vee-ettevõttel õigus eeskirja § 5 lõike 2 kohaselt veeteenuste osutamist katkestada, vähendada või piirata.
3. peatükk VEEVARUSTUS, REOVEE JA SADEMEVEE ÄRAJUHTIMINE
§ 9. Veevarustamise nõuded ja tingimused
(1) Ühisveevärk on ette nähtud klientide varustamiseks veega, mille kvaliteet peab vastama kehtestatud joogivee kvaliteedinõuetele, samuti vee võtmiseks kahjutule tõrjumisel ja avalike veevõtukohtade veega varustamiseks.
(2) Vee-ettevõte peab tagama ühisveevärgi vee kvaliteedi kontrolli vastavalt „Veeseaduse“ alusel kehtestatud kontrollinõuetele. Vee-ettevõte ei vastuta vee kvaliteedi muutuste eest kinnistu veevärgis.
(3) Ühisveevärgi kinnistute veevärgiga liitumispunktides tagatav veerõhk määratakse kindlaks lähtudes tehnilistest lahendustest, mis olid esitatud vee-ettevõtte poolt ühisveevärgi ja kinnistute veevärkide projekteerimisel. Juhul kui esimeses lauses nimetatud tehniliste lahendustega ei ole määratud teisiti, siis minimaalne rõhk liitumispunktis peab olema vähemalt 2,5 bar.
(4) Ühisveevärgil oleva avaliku veevõtukoha hooldust korraldab see isik, kelle valduses või omandis oleva territooriumil on veevõtukoht. Nõuetest mittekinnipidamisel võib vee-ettevõte lõpetada veevarustust sellel veevõtukohal vastavalt eeskirja § 5 lõikele 2.
(5) Ühisveevärgi tuletõrjehüdrantide korrashoiu eest vastutab vee-ettevõte. Tuletõrjehüdrante kasutab Päästeamet kahjutule tõrjumisel ja vajadusel teistel päästetöödel. Neist võib muuks otstarbeks vett kasutada vaid vee-ettevõtte kirjalikul loal. Hüdrantide kasutamine õppustel ja neist tarvitatav vee kogus tuleb vee-ettevõttega eelnevalt kooskõlastada, vastasel juhul loetakse veevõtt omavoliliseks.
§ 10. Reovee ja sademevee ärajuhtimise nõuded ja tingimused
(1) Vee-ettevõte on kohustatud ära juhtima ühiskanalisatsiooni juhitud reo- ja sademeveed vastavalt vastuvõtu tingimustele ja teostama reo- ja sademevee puhastust vastavalt kehtestatud nõuetele.
(2) Torude paigalduskõrgus (sügavus) liitumispunktis ja reo- ja sademevee paisutuskõrgus on määratud kanalisatsiooni tehnilise lahendusega ja antakse ühiskanalisatsiooniga liitujale teada tehnilistes tingimustes või kliendile teenuslepingus.
(3) Ühiskanalisatsiooniga liitumispunktis maksimaalse lubatud paisutustaseme piirväärtust määratakse kindlaks lähtudes vee-ettevõtja poolt väljaantud liitumise projekteerimistingimustest ja ühiskanalisatsiooni tehnilistest võimalustest.
(4) Ühiskanalisatsiooni on lubatud kanaliseerida ainult sellist reo- ja sademevett, mis ei kahjusta ühiskanalisatsiooni ja ei põhjusta puhastusprotsessi häireid.
(5) Ühiskanalisatsiooni on keelatud kanaliseerida reo- ja sademevett, mis sisaldab:
(6) Ühiskanalisatsiooni on keelatud lasta olmeprügi, ehitusprahti, tootmisjäätmeid, lund, lokaalsete puhastite jäätmeid jms, seda ka eelnevalt purustatud kujul. Toitlustuspunktidesse on vajalik ette näha rasvakogujate paigaldamine.
(7) Reo- ja sademevee kanaliseerimisel on keelatud tekitada ühiskanalisatsioonis nii hüdraulilisi kui reostuslikke löökkoormusi.
(8) Ühiskanalisatsiooni on keelatud kanaliseerida reo- ja sademevett, mis sisaldab ohtlikke aineid vastavalt Keskkonnaministeeriumi poolt kehtestatud nõuetele ohtlike ainete kohta ühiskanalisatsiooni juhitavas reo- ja sademevees või mille kohta ei ole teenuslepingus toodud vastuvõtutingimusi.
(9) Vee-ettevõte on kohustatud võtma kliendilt reo- ja sademevett, kui reostusainete kontsentratsioon ei ületa kehtestatud piirnorme. Ühiskanalisatsiooni juhitava reo- sademevee reostusnäitajate piirväärtused on järgmised:
Reoaine nimetus Mõõtühik Reostusnäitajate piirnorm
PH min PH-ühik 6
PH max PH-ühik 9
Heljumained mg/l 500
Üldfosfor mg/l 5,2
Ammoniumi lämmastik mg/l 100
Pindaktiivsed ained anioonsed mg/l 10
BHT7 mg/l 150
KHT mg/l 250
Naftasaadused mg/l 15
Fenool mg/l 1,0
Kloriidid mg/l 300
Sulfaadid mg/l 100
Rasvaained mg/l 50
Värvained mg/l 25
Temperatuur Mitte üle 40 С
(10) Reostusnäitajate piirnormide kontrollimiseks on vee-ettevõttel õigus võtta proove ja korraldada nende proovide analüüsi.
(11) Juhul kui proovide võtmisel või teostatud analüüsi käigus tuvastatakse, et isik ületas reostusainete kontsentratsiooni kohta kehtestatud nõudeid, siis isik, kes on teinud võimalikuks kehtestatud nõuete ületamist reostusainete kontsentratsiooni osas, on kohustatud hüvitama vee-ettevõttele vee-ettevõtte poolt kantud kulud proovide võtmiseks ja nende proovide analüüsi teostamiseks ning reostumise tagajärgede likvideerimiseks.
(12) Juhul, kui on ületatud kehtestatud reostusainete kontsentratsiooni nõudeid, siis vee-ettevõttel on õigus katkestada vee-ettevõtte teenuste osutamist isikule, kes on teinud võimalikuks rikkumist nii terves ulatuses, kui ka reo- ja sademevee vastuvõtmise osas.
§ 11. Omavolilised ühendused
(1) Mistahes torustiku ühendust (ka ajutist voolikühendust) ühisveevärgi ja/või -kanalisatsiooniga, mis on tehtud ilma liitumislepinguta, loetakse omavoliliseks ühenduseks. Omavoliliseks veekasutuseks ja/või reovee kanaliseerimiseks loetakse juhtumit, mil:
1) klient esitas tahteavalduse vee-ettevõtte poolt osutatud teenuste tarbimise lõpetamiseks, kuid jätkab edasi nende teenuste tarbimist;
2) on eemaldatud või rikutud torustikule, peakraanile, sulguritele, tuletõrjesüsteemile, vee- või reoveemõõdusõlme vee-ettevõte pandud plommid;
3) on eemaldatud või rikutud vee- või reo- ja sademeveearvesti taatlusplomm;
4) vee- või reo- ja sademeveearvesti on rikutud (ka külmumise või kuumenemise tõttu), arvesti näitu on moonutatud või arvesti on omavoliliselt eemaldatud;
5) on eemaldatud vee- või kanalisatsioonitorustiku sulgemiseks vee-ettevõte paigaldatud sulgur või muu lukustav seade;
6) on avatud vee-ettevõtte poolt suletud peakraan või ühenduskraan;
8) vaatluskaevu kaudu toimub reo- ja sademevee pürgimine ühiskanalisatsiooni.
(2) Omavolilise veekasutamise ja/või reo- ja sademevee kanaliseerimise ilmnemisel koostatakse ülevaatust teinud vee-ettevõte või volitatud isiku poolt kinnistu omaniku või õiguserikkuja pädeva esindaja juuresolekul sellekohane akt ning kinnistule vee andmise ja/või reo- ja sademevee kanaliseerimise võib vee-ettevõte sulgeda ette teatamata.
(3) Isikul, kelle tarbeks ühendus tehti, tuleb vee-ettevõttele hüvitada kahju ning lisaks tasuda ühenduse sulgemise kulud ja ühisveevärgi ja -kanalisatsiooni rajatistele tekitatud kahju eest.
(4) Omavolilise ühenduse kestvus arvutatakse ajast, mil ühendus tehti. Kui vee-ettevõttel pole seda küllaldaste tõendite puudumisel võimalik määratleda, loetakse kestvuseks aeg pikkusega kuni üks aasta.
(5) Tuletõrjehüdrantidest omavolilise veevõtu korral loetakse omavolilise ühenduse kestvuseks aeg pikkusega kuni üks kuu alates päevast, millal vee-ettevõte omavolilist ühendust tuvastas.
(6) Kohustus tõestada, millal oli teostatud omavoliline liitumine, lasub isikul.
§ 12. Omavoliliselt tarbitud teenuste arvestus
(1) Teenused, mis on tarbitud omavolilise liitumise käigus, on omavolilised teenused.
(2) Omavolilise veekasutuse ilmsikstuleku korral hüvitab omavoliliselt vett kasutanu vee-ettevõttele omavoliliselt tarbitud teenuste maksumuse, lähtudes toru läbilaskevõimest ühenduse kohas ja arvestusega, et omavolilise ühenduse kohas toru töötab kogu ristlõikega 24 tundi ööpäevas. Sealjuures võetakse vee kiiruseks torudes siseläbimõõduga 15 kuni 20 mm - 0,5 m/s, torudes 25 kuni 40 mm - 1,0 m/s ning torudes 50 mm ja suuremad - 1,5 m/s.
(3) Eeldatakse, et koos omavolilise vee tarbimisega toimub ka reovee ärajuhtimine ulatuses, mis võrdub tarbitud vee ulatusega, kui omavoliliselt kasutanu ei tõenda teist.
(4) Juhul, kui tuvastatakse omavolilist ühendamist kanalisatsioonile ilma veevarustusega liitumist, siis omavoliliselt kasutanu maksab kanalisatsiooni omavoliliste teenuste tarbimise eest vastavalt käesoleva paragrahvi lõikes 2 toodud arvestuskorrale, lähtudes toru läbimõõdust kinnistu kanalisatsiooni liitumiskohas üldkasutatava kanalisatsiooni.
(5) Omavoliliselt tarbitud teenust arvestatakse kogu omavolilise liitumise aja eest, mis on määratud vastavalt eeskirja § 11 sätetele. Vee-ettevõttel on õigus vähendada kompensatsiooni summat võttes arvesse rikkumise tegelikke asjaolusid.
§ 13. Keelatud ühendused
(1) Kinnistu veevärk peab olema paigaldatud ja ühendatud ühisveevärgiga nii, et oleks takistatud reostunud või reostusohtliku vee, samuti ohtlike vedelike või gaaside tagasivoolamine või imbumine torustikuga ühendatud seadmetest või süsteemidest ühisveevärki (seda nii võrgu normaal- kui ka alarõhu korral). Kinnistu veetorustik peab olema kaitstud kõrgetemperatuurilise vee või auru sinna sattumise eest. Ühendusi, mis ei vasta eeltoodule, loetakse keelatud ühendusteks.
(2) Lisaks käesoleva paragrahvi lõikes 1 määratule keelatud ühendusteks on ka:
1) ühendused, mis võimaldavad ühisveevärgiga ühendatud kinnistu veevärki juhtida vett teistest veeallikatest või veevarustussüsteemidest;
2) kinnistu veevärgi ühendamine kanalisatsioonitorustike, -seadmete ja -kaevudega, vedelike reservuaaridega (v.a joogivee reservuaarid), kõrgsurvekateldega, samuti tehnoloogilise seadmestikuga, milles kasutatakse tervisele ohtlikke aineid;
4) vee-ettevõtjaga mitte kooskõlastatud ühendused, mis võimaldavad sademete- ja drenaaživee ning muu pinnase- ja pinnavee juhtimist ühiskanalisatsiooni.
(3) Keelatud ühenduse tuvastamisel vee-ettevõte esitab kliendile kirjaliku nõude puuduste kõrvaldamiseks, mis põhjustavad keelatud ühenduse lubamatust või keelatud ühenduse lõpetamiseks.
(4) Juhul, kui keelatud ühenduse teinu ei kõrvalda vee-ettevõtja nõudes määratud puuduseid või ei lõpeta keelatud ühendust vee-ettevõtte poolt määratud tähtajaks, siis vee-ettevõttel on õigus katkestada teenuste osutamine läbi keelatud ühenduse.
(5) Kui isiku poolt keelatud ühenduse tegemise või nende muu süülise tegevuse tõttu on reostunud vesi läbinud ühisveevärgis või koormati üle ühiskanalisatsiooni rajatised, hüvitab sellest tuleneva kahju klient või keelatud ühendusega kinnistu omanik.
§ 14. Ajutised teenused
(1) Tähtajalise teenuslepingu alusel vee-ettevõttel on õigus lubada vee-ettevõtte teenuste tarbimist määratud tähtajaks mööduvatel (näiteks, määratud tähtajaks püstitatud ehitise või rajatise suhtes) või hooajalistel eesmärkidel. Antud juhul vee-ettevõtte kliendiks võib olla nii kinnistu omanik, kui ka võõral kinnistul määratud tähtajaks paikneva ajutise ehitise, rajatise, rändpoe vms omanik.
(2) Klient on kohustatud tingimusi ajutiste teenuste tarbimiseks saama vee-ettevõtjast ajutise liitumise tehnilisi, teostama ajutist liitumist vastavalt vee-ettevõtja poolt esitatud tingimustele ja sõlmima vee-ettevõttega tähtajalist lepingut vee-ettevõtte teenuste tarbimiseks.
(3) Ajutiste teenuste tarbimise tagav ajutise rajatise liitumispunktiks määratakse vee-ettevõtja poolt tehniliste tingimuste väljaandmisel.
§ 15. Teenuste mõõtmine
(1) Kinnistu veevärk, mis on otseselt ühendatud ühisveevärgiga, peab olema varustatud veemõõdusõlmega, mis on paigaldatud liitumispunktis või muus ettevõtjaga kooskõlastatud punktis. Mõõdusõlmeks on veearvestist ja arvesti juurde kuuluvast armatuurist koosnev tehniline sõlm.
(2) Kinnistu piires tarbitava vee mõõtmist üldjuhul teostatakse ühe veemõõdusõlme kaudu, rohkemaid veemõõdusõlmi lubatakse vee-ettevõtte kirjalikul loal.
(3) Veemõõdusõlm võib olla paigaldatud hoonesse sissetuleva ühisveevärki ja kinnistu veevärki ühendatava peatorupoolsel küljel kohe pärast peatorutoru hoonesse suubumise kohast või veemõõdukaevus kohe pärast ühisveevärki ja kinnistu veevärki ühendatava peatoru suubumist kinnistule.
(4) Veemõõdusõlm paigutatakse vee-ettevõtte otsusel veemõõdukaevu, kui:
3) sisendustorustik krundil osutub pikemaks kui 30 m.
(5) Veemõõdusõlme asukoht ja konstruktsioon peavad vastama vee-ettevõtte esitatud tehnilistele tingimustele. Sõlmes paigaldatakse vee-ettevõtja veearvesti, kui klient ja vee-ettevõte ei lepi kokku teisiti. Kliendi paigaldatud veearvesti peab vastama vee-ettevõtte esitatud tehnilistele tingimustele ja peab olema kontrollitud vastavalt seadusega kehtestatud nõuetele.
(6) Juhul, kui veemõõdusõlm puudub või ei vasta vee-ettevõtja poolt esitatud nõuetele, peab kinnistu omanik vee-ettevõtja nõudmisel veemõõdusõlme ehitama, võttes vee-ettevõttelt selleks eelnevalt tehnilised tingimused. Juhul, kui vee-ettevõtja nõue veemõõdusõlme ehitamise kohta jääb täitmata vee-ettevõtja poolt määratud tähtajaks, on vee-ettevõttel õigus teenuslepingut mitte sõlmida või olemasolev teenusleping üles öelda. Enne 01.01.2000.a ehitatud elamutes paigaldab veemõõdusõlme vee-ettevõte. Veemõõdusõlme edasine rekonstrueerimine toimub kliendi arvel.
(7) Teenuslepingu esmasel sõlmimisel paigaldatakse veearvesti vee-ettevõtja kulul viie tööpäeva jooksul pärast lepingu sõlmimist, teostades ka edaspidist veearvesti hooldust ja taatlust. Teenuslepingu lõpetamisel vee-ettevõte võtab veearvesti maha.
(8) Pärast veearvesti paigaldamist koostatakse kahepoolne akt arvesti ja sõlme juurde kuuluvate plommide vastuvõtu kohta, mille alusel klient vastutab nende nõuetekohase toimimise eest.
1) veearvesti säilimise vigastamatuna ja kaitsmise külmumise ja ülekuumenemise eest, v.a. vandalismi ja loodusõnnetuste puhul;
2) veemõõdusõlme ruumi või veemõõdukaevu korrasoleku, samuti ruumi valgustuse;
4) veemõõdusõlme lähima ümbruse ja ligipääsu veearvesti kontrollimiseks ja teenindamiseks vabana.
(10) Vee-ettevõttel on õigus kinnistu veevärgil ja kanalisatsioonil plommida:
1) veearvestita tuletõrjesüsteemi lukusti ja hüdrant;
3) omavolilise või keelatud ühenduse lukusti;
4) kanalisatsioonitorustiku lukusti.
(11) Kliendil ei ole õigust rikkuda vee-ettevõtja poolt paigaldatud plomme ning on kohustatud kohe teatama vee-ettevõttele nende kadumisest või rikkumisest.
(12) Klient võib tuletõrjesüsteemi sulguritelt ja hüdrantidelt plomme ära võtta juhul, kui:
1) tuletõrjesüsteemi katsetamiseks vee-ettevõte eelneval nõusolekul;
2) kahjutule tõrjumiseks, millest ta on kohustatud vee-ettevõtjale teatama mitte hiljem kui 24 tunni jooksul pärast plommi eemaldamist.
(13) Kui vee-ettevõte on tuvastanud, et sademete- ja drenaaživesi või muu pinnase- ja pinnavesi satuvad ülenormatiivse infiltratsiooni ja vee juurdevoolu tõttu või muul teel suures ulatuses kinnistu kanalisatsioonist ühiskanalisatsioonisse, on vee-ettevõttel õigus teostada vee kontrollmõõtmist. Kliendil või nende poolt volitatud isikul on õigus jälgida kontrollmõõtmise teostamist. Mõõtmisandmed on aluseks kanaliseeritava vee eest tasumisel, lähtudes vastava tarbijagrupi reo- ja muu vee hinnast.
(14) Vee-ettevõttele kuuluva veearvesti rikkumisel (ka külmunumisel, kuumenemisel) või omavolilisel eemaldamisel vee-ettevõte asendab rikutud või eemaldatud veearvesti viie tööpäeva jooksul pärast kliendi poolt asendamise kulude tasumist vee-ettevõttele. Veearvesti tehnilise rikke korral, mis ei sõltunud kliendist ning vandalismi, loodusõnnetuse ja tulekahju kohal asendab vee-ettevõte tasuta arvesti.
(15) Kui ei ole kinni peetud eeskirja käesoleva paragrahvi lõike 9 nõuetest, on vee-ettevõttel õigus lõpetada veeteenuste osutamine kinnistule.
(16) Klient peab viivitamatult teatama vee-ettevõttele veearvesti riketest, vigastustest, külmumisest, ülekuumenemist või arvesti ja veemõõdusõlme plommide kaotsiminekust.
(17) Klient võib nõuda vee-ettevõttele kuuluva arvesti täpsuse kontrollimist enne taatlustähtaega esitades vastava kirjalikus vormis taastava avalduse. Kui taatlemisel selgub, et mõõtetäpsus on lubatud vea piires, siis taatlemisega seotud kulud kannab klient, vastasel juhul vee-ettevõte.
(18) Vee-ettevõttel on õigus kehtestada nõudeid veearvestite elektritoite ja -ülekande süsteemide ning nende plommimise kohta. Nimetatud plomme käsitletakse kui veemõõdusõlme plomme.
(1) Ühisveevärgist klientidele müüdav vesi peab olema mõõdetud kinnistu veevärgile vee-ettevõtte paigaldatud veearvesti abil, kui vee-ettevõte ja klient ei ole kokku leppinud teisiti.
(2) Veearvesti rikke korral, kui klient ei ole selles süüdi, arvestatakse tarbitud vett rikke avastamisele eelnenud mõõteperioodi kolme kalendrikuu keskmise ööpäevase tarbimise järgi. Nimetatud arveldamiskord kehtib rikke tuvastamise kalendrikuu kohta kuni uue arvesti paigaldamiseni.
(3) Kui klient ei ole võimaldanud vee-ettevõtjale kahe nädala möödumisel pärast vee-ettevõtja kirjalikku hoiatust ligipääsu veearvestile, võib vee-ettevõte lugeda veeteenuste omavoliliseks ja kohaldada käesoleva eeskirjaga ja „Ühisveevärgi ja -kanalisatsiooni seadusega“ ettenähtud sanktsioone.
(4) Kui kontrolltaatlusel osutus arvesti mõõteviga lubatust suuremaks, teeb vee-ettevõte tasaarvelduse eelneva kolme kalendrikuu veetarvituse kohta, kaasa arvatud kontrolltaatluse kalendrikuu päevade kohta kuni uue arvesti paigaldamiseni.
(5) Avalikust veevõtukohast võetava vee arvestus ja tasumine toimub vastavalt vee-ettevõtte kehtestatud korrale.
(6) Ühekordsed veetarvitused (läbipesud, katsetused jms) mõõdetakse või arvestatakse vee-ettevõtte poolt igakordselt vastavalt kasutusele.
(7) Päästeameti poolt kahjutule tõrjumiseks, teisteks päästetöödeks ja õppusteks kulutatud veekoguse üle peab arvestust Päästeamet, esitades igakuiselt vee-ettevõttele sellekohased andmed. Selle vee eest tasu ei võeta.
§ 17. Ühiskanalisatsiooni ärajuhitava vee mõõtmine
(1) Juhul, kui kinnistu veevärgi liitumispunktis või muus vee-ettevõtjaga kooskõlastatud kohas on paigaldatud veemõõtur ja kinnistu veevärk on üheaegselt ühendatud nii ühisveevärgi kui ka kanalisatsiooniga, siis kinnistu kanalisatsioonist ühiskanalisatsiooni ärajuhitava vee hulk võrdub vee hulgaga, mis on tarnitud kinnistu veevärki ühisveevärgist.
(2) Juhul, kui kinnistu veevärgi ja ühisveevärgi vahel puudub liitumine, kuid on olemas liitumine kinnistu kanalisatsiooni ja ühiskanalisatsiooni vahel või teises teenuslepingus kokku lepitud juhtudel kinnistu kanalisatsioonist ühiskanalisatsioonisse, toimub ärajuhtiva vee mõõtmine kinnistu kanalisatsioonis paigaldatud ärajuhtava vee mõõdusõlme näitude alusel.
(3) Kinnitu kanalisatsioonist ühiskanalisatsioonisse ärajuhitava vee mõõdusõlme paigutus ja ehitus ning selles sõlmes kasutatavad arvestid peavad vastama vee-ettevõtte esitatud tingimustele.
(4) Üldjuhul ehitab kanalisatsiooni mõõdusõlme ärajuhitava vee mõõtmise algatanud pool.
(5) Kanalisatsiooni mõõdusõlme vaatab üle ja plommib vee-ettevõte. Kanalisatsiooni mõõdusõlme hooldust ning ärajuhitava vesi arvesti taatlust korraldab ja sellega seostud kulud kannab kanalisatsiooni mõõtesõlme paigaldamise algataja. Plommide paigaldamise kohta koostatakse akt, mis kirjutatakse alla vee-ettevõtja ja kliendi poolt.
(6) Ärajuhitava vee arvesti riketest, vigastustest, külmumisest, ülekuumenemisest või arvesti ja kanalisatsiooni mõõdusõlme plommide kaotsiminekust tuleb kliendil kohe teatada vee-ettevõttele.
(7) Vee-ettevõttel on õigus kehtestada nõudeid arvestite elektritoite ja -ülekande süsteemide ning nende plommimise kohta. Nimetatud plomme käsitletakse kui mõõdusõlme plomme.
§ 18. Arvestused veeteenuse eest
(1) Arveldamine veevarustuse ja reovee ärajuhtimise teenuste eest toimub teenuslepingu või faktiliselt mõõdetud ja kliendi poolt tarbitud teenuste alusel kooskõlas käesoleva eeskirjaga. Kasutatud veeteenuste kogust arvestatakse kuupmeetri täpsusega.
(2) Teenuste tasumiseks kohustatud ja vastava arve saanud isik on kohustatud tasuma vee-ettevõttele teenuslepingus kokkulepitud aja jooksul arvates arve väljasaatmise päevast. Kui arve tasumise tähtaeg ei ole kokku lepitud, siis on arve tasumiseks kohustatud isik peab tasuma arve kümne kalendripäeva jooksul arvates arve väljasaatmise päevast.
(3) Veeteenuste arve ja muude maksekohustuste tähtajaks täitmata jätmisel on vee-ettevõttel õigus katkestada või lõpetada teenuste osutamine isikule, kes on tasumisega viivitanud.
4. peatükk TEENUSLEPINGU SÕLMIMINE, LÕPETAMINE JA UUENDAMINE
§ 19. Teenuslepingu sõlmimine, lõpetamine ja uuendamine
(1) Üldjuhul teenusleping sõlmitakse määramata tähtajaks, kui on täidetud käesoleva eeskirja ning ühisveevärgi ja -kanalisatsiooniga liitumise tehnilised tingimused, on sõlmitud ja tasutud liitumisleping. Kuni liitumistasu viimase osamakse tasumiseni võib teenuste kasutamiseks sõlmida tähtajalise teenuslepingu.
(2) Käesoleva eeskirjaga ettenähtud tähtajalise või tähtajatu teenuslepingu sõlmimiseks tuleb taotlejal esitada vee-ettevõttele avaldus ja muud lepingu sõlmimiseks vajalikud dokumendid.
(3) Teenusleping lõpetatakse teenuslepingu tähtaja lõppemisel tähtajalise lepingu korral või kliendi taotlusel, kui ta edaspidi ei soovi teenuseid kasutada, samuti muudel lepingus ettenähtud juhtudel. Kinnistu omandiõiguse üleminekul teisele isikule on klient kohustatud kirjalikult teatama lepingu lõpetamisest viisteist tööpäeva ette. Teenuste kasutamise jätkamisel kinnistu uue omaniku poolt on viimane kohustatud seitsme tööpäeva jooksul pärast kinnistu omandamist esitama avalduse koos kinnistu omandit tõendavate dokumentidega uue teenuslepingu sõlmimiseks.
(4) Kui klient lõpetab teenuslepingu põhjusel, et teenuseid enam ei vajata ehitiste kasutamisotstarbe muutumise või lammutamise tõttu, tuleb vee-ettevõttele eelnevalt tasuda kulutused ühisveevärgiga ühenduse katkestamise eest.
(5) Vee-ettevõttel on õigus lõpetada kliendiga sõlmitud teenusleping:
1) kõigil juhtudel, kui klient ei ole vee-ettevõtte määratud tähtajaks kõrvaldanud põhjusi, mille tõttu oli kinnistule vee andmine ja/või reovee kanaliseerimine suletud;
2) kinnistu piiri muutumine või kinnistu veevärgi ja kanalisatsiooni ümberehitamine või muu tegevus, mille tõttu klient muutub vee-ettevõtte suhtes mittekliendiks;
(6) Lepingust ülesütlemisavaldus peab olema esitatud kirjalikult taasesitatavas vormis.
(1) Käesoleva eeskirja täitmisel tekkivad lahkarvamused kliendi ja vee-ettevõtte vahel lahendatakse nendevaheliste läbirääkimiste teel või Eesti Vabariigi õigusaktidega kehtestatud korras.
(2) Sillamäe Linnavolikogu 29. augusti 2006. a määrus nr 33 „Sillamäe linna ühisveevärgi ja -kanalisatsiooni kasutamise eeskiri“ (KO 2006, 165, 1862) tunnistatakse kehtetuks.