text:
Teisipäev, 16.06.2020, kell 10:00
Teisipäev, 16. juuni 2020, kell 10:00
1. 10:01 Arupärimisele eelarve kulude seire kohta (nr 35) vastamise jätkamine
2. 11:18 Arupärimine teehoiukava aastateks 2020–2030 kohta (nr 25)
3. 12:11 Perehüvitiste seaduse muutmise ja sellega seonduvalt teiste seaduste muutmise seaduse eelnõu (185 SE) teise lugemise jätkamine
4. 12:23 Tööturuteenuste ja -toetuste seaduse ning töötuskindlustuse seaduse muutmise seaduse eelnõu (206 SE) teine lugemine
5. 13:09 Pankrotiseaduse ja teiste seaduste muutmise seaduse eelnõu (195 SE) esimene lugemine
Tere hommikust, austatud Riigikogu! Alustame Riigikogu täiskogu kolmanda istungjärgu 18. töönädala teisipäevase istungiga. Kas Riigikogu liikmetel on soov üle anda eelnõusid ja arupärimisi? Ei ole üleandmise soovi. Head kolleegid, teeme kohaloleku kontrolli.
Kohale registreeris ennast 76 Riigikogu liiget, puudub 25.
Nüüd tähelepanu, kolleegid! Päevakorra täpsustamine. Kuna eile jäi meil tööpäev lõpuni menetlemata, päevakorras ettenähtud punktide mõttes ja kesköö saabus enne, kui me olime oma päevakorra ammendanud, siis meie arutelu jäi pooleli arupärimise number 35 juures, kus peaminister vastas Riigikogu liikmete küsimustele. Ja sealt me nüüd siis täna ka jätkame. Nii et ma palun küsimusustele vastamiseks kõnetooli peaminister Jüri Ratase ja küsimuse esitamiseks oli registreerinud ennast Liina Kersna. Palun, Liina Kersna!
Aitäh, istungi juhataja! Austatud peaminister! Te oma sõnavõtu alguses selgelt alahindasite reservide kogumise olulisust. Eelmise nädala neljapäeval olid meil siin Riigikogu saalis Eesti Panga esindaja, eelarvenõukogu esindaja, ettevõtjate esindajad. Kõik nad rõhutasid headel aegadel reservide kogumise olulisust ja kritiseerisid sellega ka teie valitsuse otsuseid. Siin mitmed kolleegid palusid, et te sõnastaksite õppetunnid. Kas üks õppetund võiks olla see, et kui meil on head ajad, et siis valitsus peab oluliseks reservide kogumist? Aitäh!
Aitäh teile! Jah, ma ütlesin seda ... Ja kõigepealt tere hommikust! Ma väga tänan selle võimaluse eest! Nüüd see uus kord võimaldab täna minna edasi. Eks hommik on ikka õhtust targem selle arupärimisega. Aga ma kindlasti ei halvustanud kuidagi reservide kogumist, seda kindlasti mitte. Küll ma ütlesin tõesti nii – ja ma tsiteerin siis –, et reservide kogumisel (Juhataja helistab kella.) ja/või laenude võtmisel on oluline arvestada just fiskaalset konjunktuuri maailmaturul. Ja miks ma ütlesin, et see tagantjärgi tarkus on sihuke täppisteadus? Hetkel võime öelda, et tänases olukorras võikski Eesti jaoks olla õigem kulude finantseerimine läbi laenu – aga see on tänases olukorras, homme võib-olla uus olukord ja kindlasti x päeva tagasi hoopis teine olukord – kui reservide kogumise arvelt. Me peame olema valmis ja suutelised seda arutama ja ma ütlesin, et mitte korrutama kogu aeg dogmasid. See oli see minu mõte.
Ja tõesti, täna kui võtta, ja ma tõin teile välja ka, et näiteks Eesti likviidsus ja stabiliseerimisreservi tulusus, kui me võtame aastad 2017–2019 – aga taas kord: tagantjärgi tarkus –, siis see tulusus oli nendel aastatel negatiivne ning me võime öelda, et sellega me kaotasime reservide hoidmisel ligi 5,2 miljonit eurot. Suur raha. Nii et ei saa öelda nii, et igal juhul üks või teine lahendus on õige. Nagu ma ütlesin, jah, me peame sellist fiskaalset konjunktuuri maailmaturul vaatama, aga ka see on mõnes mõttes tagantjärgi tarkus. Nii et ma tegelikult arvan, et ühelt poolt reservid ja võlakoormus on alati ju seotud omavahel. Ja ma arvan, et seda tasakaalu hoida, see on vast kõige mõistlikum. Kindlasti peavad olema reservid ja kindlasti peab olema, ma arvan, ka väga vastutustundlik võlakoormus riigil. Aitäh teile!
Aitäh, lugupeetud juhataja! Lugupeetud peaminister! Mul on ka küsimus sellesama arupärimise kohta, mis puudutab eelarve kulude seiret. Teie sissejuhatavas kommentaaris kõlas üks niisugune hoiak, ma nüüd ei tsiteeri teid, vaid meenutan. See kõlas niimoodi, et eelarve kulude kontrolli all hoidmine, madal laenukoormus ja üle jõu elamise vältimine, et need on sellised dogmaatilised seisukohad, nii mõnigi kord ütlesite "dogmad". Minu küsimus on hoopiski selline, et milline Euroopa riik on teile oma eelarvepoliitikaga olnud kõige suuremaks eeskujuks selle peaministrikarjääri jooksul ja võib-olla ka varasemalt, kuna te olete poliitikas olnud pikalt? Aitäh!
Ei, ma ei ole kindlasti poliitikas pikalt olnud, siin saalis on palju suurema kogemusega poliitikas inimesi. Aga eks ma arvan, et me peame ikka vaatama sellist eelarve lähenemist Euroopa Liidu tasandil. Siin me oleme kindlasti, näiteks Soomega väga sageli olnud ühtedel seisukohtadel ja eks see peamine, ütleme, valiku koht on selline konservatiivne eelarvepoliitika või siis vastupidiselt väga tugevalt riigi võlakoormusesse minek. On neid riike, kes on üle 100%, nii et sellel teljel kindlasti ma ütleksin, et me oleme Euroopa Liidu Ülemkogus nii mitmelgi korral olnud Soomega ühel seisukohal, Saksamaaga ühel seisukohal. Nii et kui te nii küsite, siis ma arvan, et need on olnud need, kus Eesti on omanud selliseid sarnaseid huvisid. Aitäh!
Aitäh! Hea ettekandja! Te siin eelnevalt just mainisite, et eks oleneb ajast, millal tuleb n-ö kuidas kulutusi finantseerida, et te üritate peita ja rääkida sellest, et koroonakriisi ajal ja sellest tulenevalt on tulnud laenu võtta, mis on ka mingis osas tõsi. Küll aga kui me vaatame teie valitsuste viimast kolme aastat, siis nominaalselt ehk jooksvalt olete te kogu aeg olnud miinustes ehk üle kulutanud. Struktuurselt, kui me vaatame, et majandus on väga heas ajas olnud, et on kasvanud, te olete veel suuremas miinuses olnud, et kui võtta nüüd lihtsustatult, siis võtaks võrdluseks ühe pere eelarve, siis olukord on selline, et vanemad on see aasta mõlemad palka juurde saanud, on head aastad olnud, aga aasta lõpus ikka vaadatakse, et no kuidagi ei tule pere eelarve ots otsaga kokku. Et kuidas te sellist eelarvedistsipliini ja rahaga käitumist üldse õigustate ja mis eeskuju see Eesti inimestele peaks olema? Aitäh!
Jaa, suur tänu, härra Keldo, teile! Mul on teid ka täna hommikul hea meel tervitada. Tegelikult need küsimused eile õhtul teie fraktsioonikaaslaste kõigi poolt olid, väga head küsimused ja said ka vastused. Aga loomulikult läheme siit teiega edasi ka täna hommikul. No mis ma ütlesin? Ma ütlesin ka seda, et nüüd, ma tõin sellise näite, ma võtsin välja näiteks 2014 ja 2014 me võime öelda, et valitsussektor oli struktuurses ülejäägis ja siis hilisemalt, kui eelarvenõukogu andis sellele oma hinnangu, tulenes see muu hulgas sellest, et lükati investeeringuid edasi. Ma ei arva, et see on hea praktika tegelikult, et investeeringuid lükatakse edasi. Nüüd te kritiseerite, et viimastel aastatel on olnud hea majanduskasv ja siis on olnud eelarve defitsiit, kui me räägime struktuurse tasakaalu mõttes. Jah, ma olen teiega nõus, et on olnud hea majanduskasv ja isegi väga hea majanduskasv. Ja ma olen alati öelnud, et see on eeskätt tänu Eesti ettevõtjatele ja Eesti tublidele tööinimestele. Nüüd, härra Keldo, see mida ma eile mitmeid kordi ütlesin ja mulle küll tundus, et Reformierakonna nii mõnigi liige mõistis tegelikult seda, et kui me võtame selle kolm ja pool aastat tagasi, siis oli tegelikult vaja teha selliseid struktuurseid reforme, mis oli tegemata. Mis oli tegemata. Samuti oli kindel suund selles, et on vaja investeeringuid tõsta, sest selge oli see, et paljud investeeringud seisid. Ja ma tõin oma arupärimises välja ka siis väga konkreetsed kohad, kus minu arvates tegelikult edasiminek on toimunud. Ma nimetasin siin näiteks kohalike omavalitsuste tulubaasi tõstmine, kaitseinvesteeringud, aga ka investeeringud haridusse, sisejulgeolekusse, olgu see siis läbi politseinike, õpetajate, päästeametnike palkade. Noh võiks küsida, et mida siis, härra Keldo, teie oleksite ära jätnud sellest asjast. Ma võtsin ka välja OECD hinnangu, mis ütles tegelikult, et see ebavõrdsuse probleem oli väga tugevalt ikkagi aktuaalne siin kuskil kolm ja pool aastat tagasi, ja ma mäletan väga hästi, kuidas siis teie kritiseerisite – ma ei tea nüüd, kas konkreetselt teie, aga teie koduerakond –, mäletate härra Keldo, kui palju oli seda vatti ja vilet, et tõsta seda tulumaksuvaba miinimumi ... Ma saan aru, et härra Rõivas segab teid seal, see pole küll minu asi, aga ma tahan teile vastata. ... oli palju vett ja vilet selle peale, et tõsta seda tulumaksuvaba miinimumi seal 10 euro võrra, et see annaks 2 eurot reaalset tulemit siis inimestele. Te mäletate hästi, et me tegime ära selle tulumaksuvaba miinimumi tõusu 500 eurole ja tegelikult, kui nüüd vaadata seda, siis võib julgelt öelda, et OECD ütles, et see tulumaksuvaba miinimumi reform vähendas ebavõrdsust ja see oli samm õiges suunas. Need olidki põhimõtteliselt need eilsed vastused. Eile õhtul, ma nüüd vabandan teiste ees, kellega meil väga huvitav debatt siin eile õhtul oli, aga selge on see, et täna hommikul olen ma valmis neid vastuseid edasi andma. Öö on olnud rahulik, hea, hästi maganud, nii et läheme edasi.
Aitäh, härra juhataja! Väga lugupeetud peaminister! Mind tegi murelikuks repliik, et tänast finantskonjunktuuri kasutades on igati mõistlik kulude finantseerimine läbi laenu. Murelikuks tegi see koht, et te ei täpsustanud, kas te peate silmas investeeringuid või jooksvaid kulusid. Minu arvates oleks lausa kuritegelik finantseerida jooksvaid kulusid läbi laenu. Küll aga investeeringute tegemine läbi laenu on igati mõistlik. Ja ma arvan, et nii õnnistatud aega investeeringute tegemiseks ei ole olnud kui praegu – kõikvõimalikud piirangud laenu võtmisel on praktiliselt kadunud. Selle kõrval teevad mind väga murelikuks tegelikult kõhklused Rail Balticu võimaliku lisarahastamise osas. Tõepoolest, tuleb võidelda viimse veretilgani, et Eesti-poolne finantseerimismäär oleks võimalikult väike, aga ei peaks põdema ka seda, kui see mõnevõrra suurem on. Kas teil on laual ka suur pilt, miljard või poolteist miljardit, mille võrra on raha rohkem investeeringuteks kasutada, mida ja millises järjekorras siis tegelikult investeerida? Aitäh!
Jaa, ma tänan teid! Jah, kõigepealt, kui me võtame selle laenude või, ütleme siis, võlakoormuse kasvu, siis neid fiskaalseid meetmeid on ju väga ... No neid alternatiive on. Üks on laenuvõtmine, aga teine on pikaajalised võlakirjad. Just see oli see põhjus, miks ma siin eile hilistel õhtutundidel tunnustasin ka Isamaa erakonda ja Reformierakonda, teisi erakondasid ka, aga teid kohe eraldi nimetasin välja, arvestades sellega, et te olete lihtsalt olnud võimul sellel sajandil väga pikalt, Isamaa on olnud tegelikult väga tugevasti selle konservatiivse rahanduspoliitika ideoloogia aluspanija, aga kindlasti ka Reformierakond on teinud siin koostööd ja kaasa aidanud. Aga tegelikult see on andnud selle võimaluse, olgem ausad, et pikaajalised võlakirjad, mis me saime – Eesti riigi reiting on väga hea. Väga hea. Ja me võime tegelikult täna öelda, nii uskumatu kui see ka ei tundu, et me saame täna sellist fiskaalvahendit, kus meile makstakse tegelikult peale, kus on negatiivne intress. Nii et igal juhul on olnud need sammud õiges suunas nendel erinevatel dekaadidel sellel sajandil, punkt 1. Punkt 2 on see, see on see ideoloogiline lähenemine ja siin, olgugi et me oleme erinevatest erakondadest, minu meelest see lähenemine on meil küll üks: et nüüd hakata tõesti laenu või võla abil finantseerima jooksvaid kulutusi, no ma ka ei pea seda õigeks. Ikka investeeringuid ja investeerida on vaja Eestisse.
Nüüd, kui te küsite, et kas on sihuke suurem pilt olemas, siis meil on ikkagi, nagu vastasin ka härra Keldole, siin viimasel ajal ju väga palju ka selliseid olulisi investeeringuid läinud Tallinnast välja. Võtame kas või selle Pärnu lennujaama kordategemise – on vaja ära teha. Kui me tahame, eks ju, välisturiste Pärnusse rohkem, siseturiste – no ma usun, et te toetate. Kuigi ma ei tea, mis tegelikult teie positsioon selle Pärnu lennujaamaga on, aga ma arvan see on õige suund, see tuleb korda teha.
Nüüd, te tõite Rail Balticu sisse. Kõigepealt, selle Rail Balticuga on jutt ju selline, et ju te puudutate eeskätt oma mõttes seda tänast suurt lugu auväärt ajakirjaniku Poomi poolt seal Eesti Päevalehes, kui ma ei eksi, ja küsimus on siis selles, mis on Rail Balticu kaasfinantseerimise osa Eesti poolt. Ja no teie ütlete, et pole hullu midagi, kui ta on ka suurem kui 15%, et nii või teisiti suur projekt, eks ju. Nii või teisiti, ma ei tea, on see sajandi projekt, aga sinna lähedale kindlasti. Sinna lähedale kindlasti. Jah, ma olen päris tõsiselt töötanud selle nimel, et seda defitsiiti, mis kolme Balti riigi peale on, on see 1,5–2 miljardit – ja see on kõik ju hinnanguline, sest ehitushankeid meil ei ole taga –, see on olemas, see vastab tõele kui me räägime tänasest MFF-ist. Nüüd tuli taaskäivitamiskava. Viimati oli laupäeval – eelmisel nädalavahetusel siis – juttu Euroopa Komisjoni presidendiga, Ursula von der Leyeniga samuti Rail Balticust. Ma arvan, mitmeid kordi olen siin just sellel teemal rääkinud ja ma arvan, et see on väga positiivne samm, et a) see on taaskäivitamiskavasse pandud kirja, b) sinna on pandud lisarahastus peale. Ja eks nagu te ütlete – te ütlesite viimase veretilgani, no ma ei tea, kas on sellised jõulised väljendid, aga loomulikult –, tööd tuleb teha ja tööd tuleb teha nii, et see oleks võimalikult ka hea positsioon Eestile. Igal juhul.
Ma luban teile, ka siin teile otsa vaadates, austatud Riigikogu liige, et ma töötan selle nimel, et seda positsiooni hoida, mis täna on, ja veel seda parandada. Aga kogu see taaskäivitamise kava – ühelt poolt võib öelda, et täna ei ole ju midagi olemas. On lihtsalt üks ettepanek. Te teate seda sama hästi, et tegelikult seal on väga palju riike, kes ütlevad seda, et sellisel kujul nad üldse näha ei taha. Nii et täna öelda nüüd, et näete, see on see taaskäivitamiskava ja see 750 miljardit on kuidagi olemas, ei saa. Vastus on, et hetkel ei ole, hetkel käivad läbirääkimised. Eesti on siin oma positsiooni võtnud, me läheme läbirääkimistele kindlate konkreetsete seisukohtadega. Vaatame, mis sellest välja tuleb. Mina ei julge siin teie ees küll öelda, et nüüd 19-ndal, mis on käidud välja ajakirjanduses, siis saadakse kokkuleppele. Ma ei usu seda. Sest tegemist on videokohtumisega, tulenevalt koroonaviirusest. Ma tean seda, et plaanitakse silmast silmast kohtumisi juulikuus. No vot, siis võivad hakata asjad minu meelest liikuma. Ikkagi on vaja silmast silma rääkida, nii suured kavad. Kui te küsite, kas niisugune suur plaan on ees, siis loomulikult on ees. Seda ma vastasin ka eile mitu korda, et mis on tegelikult selle taaskäivitamiskava raames need positsioonid, mis on Eesti jaoks olulised, mis on suur pilt. Ärme hakka siin rääkima, kas on 5 km jalgrattateed või 10 km elektriliine, küsimus on selles, mis see suur pilt on, eks. Siseturg, digiinvesteeringud, roheinvesteeringud jne. Aitäh!
Aitäh! Te tunnustasite eelnevaid valitsusi selle eest, et riigi rahaasjad on korras hoitud ja teil on loomulikult õigus. Viisaka inimesena tahaks ka vastu tunnustada, aga kole raske on, sellepärast et senine saldo on miinus 1,26 miljardit struktuurset puudujääki. Te väidate, et te olete teinud suuri investeeringuid, aga ma ei leia eelarvetest neid suuri investeeringuid, mis ei oleks varasemate valitsuste poolt juba riigieelarve strateegiaga sinna pandud. Ma näen küll Rail Balticu edasilükkamist ja summade mitte ärakasutamist, ma näen idapiiri edasilükkamist, kaitseinvesteeringutes ma näen protsendi langust SKP-st, nagu ka teadus- ja arendustegevustes, mida te nimetasite. Ja otsin neid uusi objekte, no mitte ei leia. Linnahall, käin vaatamas iga nädal, no ei kerki, kuidagi kohe ei kerki, see pidi majanduse käima tõmbama. Samas ametisse asudes te rääkisisite, et eelarve tasakaal on oluline. Öelge palun, mis läks valesti? Aitäh!
Aitäh! Ausalt öeldes mul on hea meel, et ma seda ütlesin eile, ma olen seda varem öelnud, ütlesin ka täna, aga ma mõtlengi seda siiralt, et tegelikult ma arvan kõik erakonnad – EKRE, Isamaa, Reform, Sotsiaaldemokraadid, Keskerakond – ma arvan kõik tegelikult kokkuvõttes seisavad selle eest, et Eestil läheks hästi ja meil päeva lõpus oleks parem. Ja minul küll ei võta tükki küljest ära tunnustada ka tänast opositsiooni või varasemaid valitsusi ja ma teen ka seda tulevikus, käib loomuse juurde. See, et mina teie käest pole kuulnud tunnustavat sõna või sõnakübet, ega see mind väga ei morjenda, noh, see on teie stiil, teil on selleks õigus, ma aktsepteerin seda ja nii see on. Mõni inimene soovib nii elada, mõni inimene teistmoodi. Muideks, eile, ma tahan öelda, et vastupidi, vot siin ma tahan tõesti tõsta üles taas opositsiooni, see oli härra Indrek Saar, Sotsiaaldemokraatliku Erakonna esimees, kes paneb ka ikka väga valusat kriitikat. Eile ta tuli siia Riigikogu kõnetooli ja tunnustas, tunnustas tänast koalitsiooni. Mulle tuli ka nii mõnigi inimene, ütleme siis nii, et kes on väljastpoolt poliitikat, ütles, väga soliidne, mis härra Saar tegi. Et näeb ka natuke laiemat pilti. Nüüd, kui te küsite, et te ei näe neid suuri investeeringuid, noh, selge on ju see, härra Rõivas, et te ei taha neid näha, te ei taha öelda, et neid on tehtud Eesti ühiskonnas. Ma just rääkisin tulumaksuvaba miinimumi reformist ja see on, ma arvan, et konkreetselt väga tugev investeering Eesti inimestesse. See, et teie oma Excelis ütlete, et see on jooksev kulu või püsikulu ja see ei ole investeering, jaa-jaa, ma olen nõus sellega, aga Eesti inimestesse see on väga selgelt investeering, Eesti inimeste, eks ju, kindlustundesse, kes just teenivad madalat või keskmist palka. Kui te ütlete, et investeering ei ole see, mis sai tehtud siin kolme aasta jooksul, ravikindlustuse osa nendele inimestele, kes on vanaduspensionärid, nende eest riik maksab kinni, mis toob haigekassasse, ma arvan, ma ei eksi, kui ma ütlen, et seal üle 200 miljoni euro juurde. Mis asi see siis on? See on investeering Eesti inimestesse, investeering Eesti inimeste tervisesse, tervisenäitajatesse. Ma saan aru, et teie tahate öelda, et ainult investeering on see, et kui me ehitame betoonist mingi asja, siis on see valmis, aga tõsi, on ka neid investeeringuid tehtud. Te olete kõva spordimees, jooksete kiiresti, teete erinevaid spordialasid. Võtke see Kääriku. Kaua see vindus? Nüüd lähme Käärikule, korralik spordibaas on ehitatud. Kaitseinvesteeringud. Kui palju oli juttu, et on vaja panna kaitseinvesteeringuid juurde? Nüüd võiks öelda, et sellest on saanud traditsioon lausa, et riigieelarve strateegia üks aasta lükkub edsi, me näeme jälle seal lisainvesteeringuid suurusjärgus 20 miljonit. Selles mõttes see kriitika ju ei päde. Kui te võtate investeeringuid kohalikesse omavalitsustesse, need on kõik minu meelest olulised asjad. Aga jah, ma alustasin meelega investeeringutest just Eesti inimestesse, Eesti inimeste tervisesse, rahvatervisessse, ma pean neid ääretult oluliseks, tõsiselt oluliseks. Aitäh teile!
Aitäh, hea juhataja! Hea peaminister! Tunnustus ja heakskiit on iga inimese jaoks oluline ja minul ei ole kahju teid tunnustada selle eest, mida te eile ka korduvalt ütlesite, et te muretsete Eesti rahva hea käekäigu pärast, me kõik muretseme, selleks me siin oleme. Aga küsimus on selles, et ega riigieelarve liiga palju suures pildis ei erine pere-eelarvest. Me saame teha kulutusi seniks, kui meil selleks on ressursse, ja kui lapsele ostetakse kommi ja ta ühel hetkel, kui rahakott on tühi, enam kommi ei saa, siis ei tule ka seda tunnustust ja heakskiitu. Nii on ka rahvaga. Kui riigikassa saab tühjaks, siis seda tunnustust ja heakskiitu ei tule. Ja tõepoolest ma mõistan, et teie kaks viimast valitsust on soovinud oma poliitikaid ellu viia, mis tõenäoliselt ka erinevad varasemate valitsuste poliitikatest, ja see on kulukas, aga sellele vaatamata tuleb jääda ratsionaalseks. Küsimus mul tegelikult on selle kohta, et te olete korduvalt öelnud, mida te olete kõike teinud nende kahe valitsuse jooksul, aga küsimus Reformierakonnal on ju tegelikult selles, et mis on need otsused, mida te olete teinud, et olla säästlikum, et kontrollida paremini, selle kohta on meil küsimus. Äkki saate selgitada? Aitäh!
Aitäh teile! Ma arvan, et see riigi- ja pere-eelarve võrdlus, jah, ta on nagu väga kõnekas, ma olen sellega täitsa päri ja ma arvan, et on ka väga selline heas mõttes väga konkreetne ja lihtne lähenemine, aga päris riigieelarvet ja pere-eelarvet me muidugi võrrelda ei saa. Kui me räägime ka kohustustest, siis kindlasti riik saab võlakohustusi hoopis kindlamalt kanda, kui seda saab üks leibkond, see nii lihtsalt on. Aga ma ütlesin, ma arvan, eile mitmeid kordi oli see Maris Laurile, et tegelikult teie arupärimise põhimotiiv, kui ma olen õigesti sellest aru saanud, on eelarve kulude seire. Eelarve kulude seire. Ja seda ma ütlesin ka eile, et seda süsteemi on kindlasti vaja parandada, igal juhul parandada, et siin ei ole mingit eriarvamust, et see väga valusasti lõi välja meile sellise noh seirevõimekus 2019. aasta aprillis, aga tegelikult kindlasti ka varasemalt. Saab alati öelda, et kulutuste seiret teha noh veel paremaks, veel tihedamaks muuta seda koostööd ministeeriumite vahel, eelarvenõukoguga koostöös, et seda ma igal juhul toetan ja siin on minu meelest, see on väga õige lähenemine, ma ei tea, on see eelarve täitmine, eelarve kulude seire. Jah, meie eelarve laekumisi, maksutulusid, olgu need tööjõumaksud või tarbimismaksud, et neid me täna, mulle tundub, et me seirame, noh ütleme siis, natuke täpsemalt, paremini. Tõsi, 2018 me nägime, et me ei suutnud tegelikult aasta lõpus ka neid väga hästi seirata ja see info tuli alles struktuurse tasakaalu osas, nagu ma ütlesin, aprillis 2019, aga siin ma olen igal juhul teiega päri ja see oli ka eelarvenõukogu positsioon, et noh ma ei tea, kas see on indikaatorit või sellist signaali, et kui on midagi halvasti, on alalaekumine, et see peaks palju kiiremini tulema, et seda tuleb tõhustada. Sellega ma olen nõus. Aitäh teile!
Aitäh! Härra Ratas! Ma võin teile kinnitada, et selline veiderdamine ja tänitamine ei ole investeering. See ei ole teie ... See ei tõsta teie väärikust ja lugupidamist teie vastu. Ja investeering ei ole ka see, kui te olete headel aegadel käristanud miinust üle miljardi, struktuurselt. See on nõrgestanud Eesti rahandust, see on nõrgestanud Eesti majandust. Seda on teile korduvalt rääkinud Eesti Pank, eelarvenõukogu. Ja kui te siin väänate sõnu, "investeering" oli üks, siis tuletan meelde, et Eesti on olnud enne teid kogu aeg Euroopa tipus riiklikest investeeringutest ja ta ei ole tõusnud teie tulekust, pigem on selle protsent SKP-st langenud. Aga minu küsimus on: kas see ongi teie arusaamine nüüd iseendast, et teie tulite ja hakkasite Eestit valmis ehitama, et enne seda mitte midagi ei ole tehtud, teie hakkasite õhust ja armastusest siis investeerima, kulutama ja tegema asju, mis on jäetud häbematult tegemata enne seda? Eesti Vabariik algas teist? Aitäh!
Aitäh! Ei, ma ei ole kordagi nii mõelnud. Ja ma arvan, et kui keegi nii mõtleb, kaasa arvatud mina, no siis ei ole mõtet enam seda tööd teha. Me näeme jätkuvalt, et meie rahandus on tugevatel alustel, seda on tegelikult tõdenud ka Riigikontroll. Me näeme jätkuvalt, et meie erinevad rahvusvahelised reitingud, erinevad rahvusvahelised krediidireitingud näitavad, et Eesti positsioon on tugev. Ma arvan, et see on olnud väga hea ja oluline tagasiside.
Nüüd see, mis te küsisite sellise ideoloogilise küsimusena. Ma arvan, et siin saalis on, alates kindlasti viimasest – kui me räägime iseseisvuse taastamise ajast ja natuke sellele eelnevast perioodist, viimasest Ülemnõukogust kõik Riigikogud ja kõik valitsused on andnud tohutult palju, et Eesti läheb edasi. Meeletult palju. Ma ei tea, kas me võtame praegu selle aja ja hetke, kus me viibime. Ma arvan, et on neid, kindlasti, kes ütlevad, see ÜRO julgeolekunõukogu on selline, pole väga nii oluline prioriteet olnud. Mina arvan, et see on oluline prioriteet, et me selle sinna kandideerisime, aga see on üks näide, ma arvan, kuidas Eesti Riigikogud, Eesti valitsused ja Eesti diplomaadid on ehitanud neid müüre, üldse, millel oleks see momentum sellist kandideerimist kunagi teha. Ma arvan, et 1990. aastate keskpaik, lõpp ja 2000-ndate algus, meie väga tugev suundumus Euroopa Liitu, NATO-sse, see on kindlasti olnud väga tugev.
Härra Ligi, te ise olite rahandusminister, kui me läksime üle eurole. Ma arvan, et need on olnud õiged sammud. Nii et mitte kordagi ei ole mul mingit sellist mõtet tulnud, nagu teie kirjeldasite, ma ei tea, et Eesti elu algas novembris 2016. Ei, selle ma lükkan küll kategooriliselt ümber.
Nüüd, kui tohib eelmisele küsijale, proua Riisalole korraks veel vastata, siis minu teada Rahandusministeerium on täiustanud ka riigieelarve raha kasutamise seiret. Näiteks, Riigi Tugiteenuste Keskus esitab nüüd kulude kohta infot majandusliku sisu lõikes, mis vastab paremini riigieelarve ülesehitusele. Ja oluliselt on täiendatud ka piirikaubanduse seiret ning prognoosiprotsesse, mis on juba andnud ka positiivseid tulemusi. Mis siis veel on plaanis? Nagu ma olen rõhutanud nii eile kui ka täna, tihendada koostööd ka eelarvenõukoguga, et rakendada nende analüütilist potentsiaali prognoosimudelitele paremini ja ka nende parendamisele. Nüüd valitsus ja Riigikantselei saavad, nagu ma ütlesin, igakuist infot tulude laekumise ja eelarvepositsiooni kohta. Ja kulude seisu vaadatakse, jah, nagu ma ütlesin ka eile, põhjalikumalt üle kaks korda aastas, mis on siis alati koos Rahandusministeeriumi kas kevadise või suvise prognoosiga. Aitäh!
Suur tänu, hea eesistuja! Lugupeetud peaminister! Nii heal ajal kui ka kriisiaegadel on üheks majanduse käivitavaks mootoriks ikkagi kultuur ja haridus kahtlemata. Hea näide viimasest kriisiolukorrast on võtta Saksamaalt, kes kriisiolukorda kultuurile lahendas, ütleme, et eelisolukorda rahanduslikult andes teiste ridade ees või teiste valdkondade ees. Mõned küsimused tagasi mainisite, et te olete teinud korralikke investeeringuid kolme viimase aasta jooksul, ja mind huvitaksid need suuremad investeeringud kultuuri ja haridusse, sest teadupärast ei teadus- ja arendustegevuse protsent ei ole meil tõusnud, õpetajate palgad hariduses, tugiteenused, kultuurisfääris kultuuritöötajate palgad, huvitav saab olema ka kultuuri investeeringutega ja kõrgharidusega.
Aitäh! Teil oli päris palju siin neid küsimusi, et hakkan pihta siis. See, et teadus- ja arendustegevuse protsent ei ole 1, ei ole mina ka õnnelik, aga see, kas ta on tõusnud või ta on olnud vähemalt, suutnud oma taset säilitada, selle üle võib vaielda, oleneb mis ajahetkel me seda protsenti vaatame, aga ta on pigem olnud sarnane või gramm tõusnud. Te teate ise, et need on mitmekümned miljonid, kui me tõstame isegi natukene. Nüüd, millega ma ei ole päri, Heidy Purga, mis te ütlesite, õpetajate palk. Õpetajate palga alammäär on tõusnud, ma julgen öelda, kindlasti üle 300 euro, õpetajate keskmine palk on tõusnud tublisti viimase kolme aasta jooksul ja see ei ole kindlasti põhjus, kus ma saan öelda, et me oleme rahul sellega, aga ma arvan, et see tõus on olnud väga jõuline, see on olnud kindlasti prioriteet. Nüüd, kõrgharidusega kultuuritöötajate palk on samuti tõusnud ja on tõusnud paralleelselt õpetajate palga alammääraga. Need on olnud mitmekümned miljonid, mis on sinna investeeritud, mitte kulutatud ja ma arvan, et see on väga õige lähenemine olnud. Nii et ma ei saa selle kriitikaga kuidagi nõus olla, et õpetajate palk ei ole tõusnud. Vastupidi, õpetajate palk on viimase kolme ja poole aasta jooksul, palga alammäär tõusnud märgatavalt. Nüüd kultuuri investeeringud, mis te ütlesite, et neid ei ole tehtud. Ma ei tea, mul hetkel, kas või rahvusraamatukogu, väga suur investeering, mille me oleme ära otsustanud koos Rahvusarhiiviga, mida on tänane valitsus ära otsustanud. Väga-väga suur investeering kultuurivaldkonda. Kindlasti rahvusringhäälingu juurdeehitus. Ma pean seda samuti kultuurivaldkonna oluliseks rahastamiseks. Kas saaks rohkem? Loomulikult saaks rohkem, ütleme ausalt, ma ei tea, kuidas teil, aga minu süda küll või hing kisendab, et kui sõita mööda Eestimaad ringi ja vaadata näiteks, kui palju on kirikuhooneid, pühakodasid halvas seisukorras. Kindlasti väga oluline osa Eesti kultuuriruumist. Ma tõin enne välja mõned spordiinvesteeringud, mis on minu jaoks osa kultuurist. Ja ka selle koroonaviiruse raames ma olen tänulik Riigikogule ja ka teile, seesama lisaeelarve, ka see nägi ette tegelikult kultuurivaldkonda 25 miljonit. Nii et öelda, et see kultuur on kuidagi fookusest väljas olnud, ma sellega ei nõustu. Aitäh teile!
Aitäh! Kui ma teid kuulan, siis on see peaaegu lõbus, kui teema ei oleks niivõrd tõsine, et teeb pigem nagu nukraks. Te kiidate küsijaid – ütlete, et väga head küsimused –, siis loote mingi vastuse, kus te vastate tegelikult millestki muust ja mitte sellest, mida teie käest tegelikult küsiti. Te defineerite asju ümber. Te nimetate rämedat ülekulutamist struktuurseteks reformideks. Te defineerite ümber asja, mis on investeeringud. Ja nagu ma ütlesin, see oleks lõbus, kui teema ei oleks nii tõsine. Inimesed, kes ütlevad, et Eestis ei ole häid stand-up-koomikuid, minu arvates eksivad, sellepärast, et teie viimased esinemised on tõestanud, et te olete sellel alal professionaal. Ja ma usun, et sel teemal ootab teid ees suur tulevik. Mul on lihtsalt kahju, et Eesti, võib-olla parim stand-up-koomik on parasjagu ka peaminister, ja see teeb mind pigem murelikuks.
Aga minu küsimus on muust, just nimelt eelarvekulude seirest. Aastast 2018 on möödas juba mõnda aega. Te rääkisite siin mõningatest pisimuudatustest, mis on eelarvekulude seirest tehtud, aga kas on olemas ka mingeid suuri asju, mis te olete selle küllaltki pika aja jooksul teinud, selleks et eelarve kulude seire puhul ei peaks Riigikontroll jälle tulema ja ütlema, et valitsus on täiesti asjadest midagi teadmata üle kulutanud? Ja peaminister ütleb selle peale: "Oops! Me ei teadnud." Mis on need suured asjad, mis te olete juba eelarvekulude seire parandamiseks teinud?
Aitäh! Ma kindlasti ütlen teile, et arvestades teie kõrget poliitilist lendu Eesti poliitikas, juba alates eelmise sajandi lõpust, see on kindlasti suur tunnustus, mis te siin enne jagasite minu aadressil. Suur tänu teile! Aga see, mis on põhimõtteline muudatus, mis on tehtud. Ja siin ma tõesti soovin tunnustada tänast rahandusministrit Martin Helmet. Me oleme ju väga tõsiselt võtnud ette eelarverevisjoni. Tõsi, see koroonaviirus natukene on pidurdanud seda protsessi, aga eelarverevisjon, ma arvan, see on see teema, mida ei ole nii tõsiselt nüüd juba, ma ei tea, kümme-kakskümmend aastat tehtud. Ma tõesti panen sinna suuri lootusi, et kui selle tööga saab edasi minna – nüüd see koroonaviirus on seda natukene pausile pannud – ja me saame selle juurde tulla tagasi, ja kindlasti on see mingi sisend ka selle aasta septembris, kui me teeme järgmise aasta eelarvet, siis kindlasti see on väga põhimõtteline muutus olnud, mida pole Eestis pikalt tehtud. Aitäh teile!
Aitäh, hea juhataja! Lugupeetud peaminister! Mulle tundus, et teie paljudes vastustes kõlas natukene solvumist ja ma tahaks öelda, et ärge olge, eks siit saalist on kostnud ikkagi ka kiitust valitsuse ja peaministri tegemiste kohta, juhul kui need tegemised on kiitust väärivad. Aga selge on see, et kui me räägime eelarvest, siis paratamatult tuleb rääkida ka minevikust, et mis on teinud eelmised peaministrid ja mis on teinud eelmised valitsused, te olete ise ka natukene kiitnud, olnud irooniline ja olnud ka kriitiline. Minu küsimus olekski tegelikult, et mis on need ettevõtmised, mida teie peaministrina olete teinud, mida mitte keegi teine enne, seoses eelarvega, et Eesti riigil läheks paremini, ei ole teinud, et kas on mingeid selliseid täiesti uusi ettevõtmisi. Aitäh!
Aitäh! No ma ei tea, missugust imevastust te nüüd minult ootate. Selge on see, et eelarve on kokkuvõttes üks tööriist, eelarve kokkuvõttes on üks vahend. Võib-olla olen ütelnud julgemini välja seda, mida, kui te võrdlete eelmiste valitsusjuhtide ja peaministritega, et jah, ma arvan, et see eelarve ei ole asi iseeneses, et see struktuurne tasakaal ei ole asi iseeneses, ta ei ole mingi selline tohutu dogma või eesmärk, mille üle ei tohi üldse diskuteerida. Ja see on olnud tegelikult nii, me ei saa seda eitada, see on olnud väga tugevasti Eesti ühiskonnas nii ja ma arvan, et kokkuvõttes me peame ikkagi nägema alati ka selles erinevates majandusmeetmetes, majanduspakettides, sammudes, minu meelest me peame selle taga nägema alati inimest, et me peame alati küsima, et kuidas sellel Eesti inimesel, olgu ta maapiirkonnas või linnapiirkonnas, et kuidas tal läheb, et kas see viib Eesti elu edasi või mitte. Kas see kindlustab Eesti julgeolekut või mitte. Kas see annab kindlust Eesti inimeste toidukorvile või mitte. Kas ta vähendab koolikiusamist, vaimset vägivalda, koduvägivalda või mitte. Ma arvan, et need on tegelikult ju need õiged, need on need küsimused, mida mina olen enda käest küsinud. Kui te küsite, kas eelarves on keeratud mingi asi pea peale, et nüüd seda pole kunagi olnud ja vot nüüd nii on. No ma ühe vastasin, mida ma ütlesin eelnevale küsijale, et ma arvan tõesti, et see, mida küsis härra Kranich, et tõesti see revisjon on tegelikut oluline asi, et vaatame, mis päeva lõpuks sellest välja tuleb, aga tegelikult vaadata korraks eelarve sisse ja minna, ütleme, nii põhja, kui vähegi on võimalik, et ma arvan, et see on tähtis ja see on tegelikult väga-väga oluline. Aitäh!
Aitäh! Hea aseesimees! Austatud peaminister! Midagi on kindlasti tehtud teistmoodi, et teie valitsuste ajal need eelarve miinusenumbrid, selliseid me ei ole Eestis enne näinud. Oleks eeldanud, et sellest tulenevalt, sellest ülekulutamisest tulenevalt on siiski ka edu mingites valdkondades. Kahjuks hiljuti me kuulsime siin, et Eesti on ka inimarengu aruandes jäänud toppama. Viimased aastad mingit arengut seal toimunud ei ole. Kuidas te hindate, kas teile tundub nüüd peale seda aega, et tegelikult nii eelarve mõttes, metoodika mõttes kui võib-olla ka ikkagi eesmärkide suhtes teie meeskonna sees on ikkagi väga erinevad eesmärgid? Teie partneritel, teil või ei ole te kuulanud eksperte või millest tulenevalt, vaatamata tohututele kulutustele, me ei ole näinud arengut näiteks inimarengu tabelites, nendes näitajates, mis näitavad kuidas meil läheb? Aitäh!
Aitäh teile! Eks neid tabeleid me võime võtta väga erinevaid siin ette. Kui vaadata, kuidas on Eesti jõukuse tase tõusnud, siis ta on tõusnud, kui vaadata, kuidas Eesti pensionid on tõusnud, siis nad on tõusnud, kui vaadata, kuidas Eesti keskmine palk on tõusnud. Need kõik on näidanud positiivseid trende. Nüüd see, mis te küsite, tegelikult teie küsimuse taust on ju poliitiline. Te ütlete, et näete, valitsuses on kolm erakonda, üks ütleb ühte, teine ütleb teist, kolmas ütleb kolmandat, see on ju tegelikult teie küsimuse mõte. Aga mina ütlen, et see nii ei ole. See, et valitsuses on arvamuste paljusus, see on minu meelest pluss. Ma ei tea, ma ei kujutaks ette, et üks valitsuse liige istub tooli peal, ütleb, et ütleme nii ja kõik laulavad sama refrääni. Valitsuses ei ole kolme erakonna abielu, valitsuses on olemas Eesti Konservatiivne Rahvaerakond, kes seisab oma valijate eest, ta teeb seda minu meelest hästi, Isamaa erakond, kes seisab oma valijate eest ja teeb seda hästi ja Keskerakond. See ei ole mingi abielu, aga see on poliitiline koostöö ja minu meelest tänane valitsus näitab väga laiapindset kaasatust Eesti ühiskonnast, väga erinevatest sektoritest, väga erinevast ühiskonna osadest ja ma arvan see on Eesti jaoks positiivne. Mis on selle valitsuse tugevus, on see, et suudetakse kokku leppida, on see, et suudetakse otsuseid langetada ja ma arvan, et see on kõige tähtsam poliitikas. Selle kohta öeldakse, et see on kompromiss ja poliitikas viivadki edasi kompromissid. Ma olen ausalt öeldes, austatud Yoko Alender, mul on olnud võimalus üsna vähesel ajal, aga nüüd kolm ja pool aastat näha oma ametikaaslasi Euroopa Liidu tasandil, 27, ma nägin 28 riiki seal, ei ole see nii, et üks riik ütleb ühe lause välja ja kõik 27 või 26 kordavad tema järgi. Aga soovitakse teha otsuseid, soovitakse kokku leppida ja leida kompromisse ja minu meelest see on tänase valitsuse väga tugev pluss. On olnud väga keerulised teemad selle aasta jooksul, tõsiselt keerulised teemad. Me oleme nende asjadega hakkama saanud, tõsi, kas hästi või halvasti, seda otsustab kõrgeim võim. Aitäh!
Aitäh, lugupeetud peaminister, arupärimisele vastamise eest! Riigikogu liikmetel teile rohkem küsimusi ei ole. Läheme läbirääkimiste juurde. Vastavalt töö- ja kodukorra seadusele on esimesena võimalus läbirääkimistel osaleda arupärimiste esindajal. Ma nüüd ei tea, kas on Taavi Rõivas või Maris Lauri. Maris Lauri, palun!
Head kolleegid! Lugupeetud istungi juhataja! Härra peaminister! Ma nüüd ei teagi, kas me peaksime oma töökorda muutma. Sellepärast, et see peaminister, kes oli eile õhtul meie ees, oli teistsugune kui see, kes oli täna meie ees. Ka vastused olid teistsugused. Eile me saime teada näiteks, et reservide kogumine on halb, kulutamine on hea ja kulutada tuleb nii palju kui tahes. Me saime teada uued majandustõed, mis osutavad näiteks sellele, et kui majanduskasv tuleb prognoositust parem, siis on täiesti loogiline, et tulud kukuvad ja kulutused kasvavad. Siin juhtus veel üht-teist. Kahjuks ei vastanud eile peaminister üldse meie küsimustele ehk mida on tehtud kulude seire osas. Aga hurraa, täna need vastused tulid! Väga napilt, aga tulid, et midagi siiski on tehtud. Nii et võib-olla tõesti me peaksime töökorda vaatama, et me saaksime reaalselt ka sisulisi vastuseid.
Eilne oli ühtepidi, võiks öelda, kurb. Mõne inimese jaoks siin saalis oli see vihastav, mõne inimese jaoks ärritav, mõne inimese jaoks ka piinlik, aga ma ütleksin nii, et ega pealtvaataja ei pea tundma tundeid sellepärast, mida esineja teeb. Esineja kahjuks eile ei olnud tasemel, täna oli see parem. Aga siiski, meie küsimused olid väga täpselt määratletud ja puudutasid tõesti riigieelarve kulusid, puudutasid seda, et me need kulutused on läinud planeeritust suuremaks. Asjaolule, millele oli osutanud nii eelarvenõukogu kui oli osutanud ka Riigikontroll, neid aspekte ignoreeriti meie vastuses ikkagi täiega. Täna natuke aktsepteeriti, et asjad olid tõesti viltu läinud. See on reaalne ja tõsine mure, sellepärast, et riigieelarve seadus on täpselt samamoodi seadus nagu kõik teised seadused, mis tähendab seda, et ka seda peab jälgima. See ei anna mingil juhul blankovekslit, et seal on olemas prognoosid ja teatud hälbimise võimalused.
Arukas inimene jälgib oma tulusid, aga jälgib eelkõige ka kulusid. Ja ta teeb seda pidevalt, mitte kaks korda aastas prognoosi põhjal, vaid pidevalt, kuidas seis on. See on oluline. Sellepärast, et see osa, mis jääb kulutustest üle, annab võimaluse tegelikult tulevikus teha. Me peame mõtlema oma inimestele. Ja kulutusi võib teha inimestele tõesti väga palju, aga need kulutused ei tohi olla sellised, et me tulevikus ütleme, et need olid meile taagaks. Eks need riigidki, kes sattusid eelarvelistesse raskustesse selle tõttu, et nad kulutasid üle, rääkisid sellest, et me teeme inimestele. Reaalselt juhtus lõpuks nii, et need inimesed kannatasid kõvasti, väga tugevalt. Säravaim näide kindlasti lähiminevikust on Kreeka, aga neid raskusi on olnud ka mujal riikides väljaspool Euroopa Liitu ja neid raskusi tuleb ilmselt ka Euroopa Liidus ette.
Rääkida sellest – nagu eile juhtus –, et eelnevad valitsused ei ole midagi teinud, et just nimelt praeguse peaministri valitsused on hakanud lõpuks ometigi investeerima, lõpuks ometigi tegema reforme, on tegelikult minu arvates natuke solvav kogu Eesti riigi loojate ja arendajate suhtes, kogu selle aastakümnete jooksul, mis on toimunud. Nii et ma tõesti loodan, et selliseid õhtuid enam ei tule, et on asi tõsine ja asjalik, mitte sõnavahune, mitte küsijaid alavääristav ja solvav. Ma tunnistan, et kui ma neid küsimusi kokku panin, siis ma kartsin, et just selline asi võib juhtuda. Ja see oli selles mõttes ühtepidi pettumus, et ta tõesti juhtus, aga teistpidi kinnitus, et me tunneme oma peaministrit hästi. Aga mul on ka rõõm, sellepärast, et kui asi nii edasi läheb, siis ma tean, et eesti inimesed on nii targad, et teist korda selliseid peaministreid meil enam ei tule. Aitäh!
Aitäh, austatud aseesimees! Austatud peaminister! Tuleme konkreetselt siis selle arupärimise teema juurde, milleks oli siis Riigikontrolli auditi poolt ajendatud eelarve kulude seire küsimus. Jah, tõepoolest, auditeerides 2018. aastat, siis Riigikontroll leidis, et seire eelarve kulude üle on puudulik ja no seda oli näha 2019, siis oli veel eelmine Jüri Ratase valitsus, 2019 veebruaris, kui toonase valitsuse rahandusminister saatis laiali oma valimismaterjalid, mulle tuli ka isiklikult postkasti Harjumaal, kus oli selgelt kirjas, et meie eelarve on tasakaalus, mitte tasakaalus, aga ka ülejäägis ja mitte ainult 2018, aga ka 2019. Ühesõnaga, rahandusministril polnud õrna aimu ka, mis seisus eelarve on. Siis aprillis avastati hiigelsuur puudujääk. Aga see on ajalugu juba, et tuleme natukene tänasele päevale lähemale, jõuame aastasse siis 2019, eelarvesse. 2019 eelarveseadus nõudis, et kui aasta varem oli suur puudujääk, siis tuleb seda 0,5 protsendipunkti võrra vähendada. Nii, siis tuli majandusprognoos, eelarve puudujääk oli 2018 1,7% SKP-st, noh seda tuli vähendada 1,2%-ni. Tuli uus prognoos, see näitas, et iseenesest see ülesanne laheneb osaliselt, eelarve puudujääki näitas prognoos 1,4% SKP-st 2019. Nii, siis 0,2 protsendipunkti oli puudu. No siis tuli peaminister, tuli siia tähtsalt ette, et vot meie nüüd parandame eelarve positsiooni 0,2% võrra. Ei ole teist nii vastutustundlikku valitsust olnud kui meie valitsus, vot meie parandame eelarve positsiooni. No latt seati madalale, Riigikontroll, eelarvenõukogu hoiatas, et peate natukene suurema varuga eelarvepositsiooni parandama. Ei, 0,2, ei grammigi rohkem, latt seati nii madalale, kui võimalik ja siis selle lati alt joosti ka läbi või aeti see latt maha. 2019 eelarve puudujääk oli 1,9%, et eelarve puudujääk kasvas. Nii, aga majandus ka kasvas, majandus õitses ja kõik oli tore, majanduskasv oli üle 4%. Ja sel aastal võtsite veel lühiajalist laenu ka ja loomulikult see laen kulus ära eelarve jooksvate kulude katteks, kulutati ka töötukassa reserve. Nii, aga nüüd jõuame tänasesse, praegusesse aastasse, olukord on veel hullemaks läinud, ma ütlen, sellepärast et ega see eelarve seire, nii palju kui me siin rahanduskomisjonis tunnetame, me oleme nõudnud, küsinud, palunud neid andmeid, palunud andmeid nende hiigellaenude kasutamise kohta, mis sel aastal on võetud, oleme palunud lisaeelarve kulude kohta andmeid. No väga raskelt tulevad, aga no loodame, et siin asi natukene vähehaaval paraneb, kui me järjekindlalt nõuame paremat eelarve kulude seiret. Aga mis ma nüüd selle aasta kohta tahan öelda, on kõigepealt see muidugi, et ega meil ei ole, seesama 3 miljardit, aga kes seda täpselt teab, kui palju seda laenu sel aastal võetakse, seiret ju ei peeta, 3 miljardit on miinimum, ma arvan, et rohkem. Kui ma eile küsisin peaministrilt, et vaadake, 3 miljardit on laenu, kuhu see laenuraha läheb, et nimetage omal äranägemisel kolm kõige suuremat investeeringut, mis sel aastal selle laenuraha eest tehakse, siis nimetas Jüri Ratas KredExi investeeringud elamufondi rekonstrueerimiseks. Ja siis teine, kaks investeeringut nimetas. Siis oli kohaliku omvalitsuse mingid rahad. Kõik. Võib-olla kõik ei tule meelde peaministril, ma lisan siia juurde veel ka 15 miljonit Interneti investeeringuid ja 10 miljonit anti juurde maanteede ehitamiseks. Ega 10 miljonit äkki liiga palju ei ole. 3 miljardit on laenu ja pange siia juurde 100 või 200 miljonit nn investeeringuid, see on ju väga vähe. Kuhu ülejäänud 90% läheb? Ülejäänud 90% läheb jooksvateks kuludeks, mitte investeeringuteks. Ametnike palkadeks, sotsiaaltoetusteks, kulukate valimislubaduste täitmiseks, tasuta teenustele jne, vot sinna läheb see laenuraha. Ja ei ole midagi imestada, sellepärast ...
Lugupeetud ettekandja! Te vajate vist lisaaega? Palun, kolm minutit lisaaaega!
Me oleme päris suures majanduskriisis ja tulud on ära kukkunud ju, aga samal ajal ju kulusid ei ole keegi üle vaadanud ega kärpinud. Ja see kulude pool, eelarve kulude pool tehti ju siis, kui eelmisel aastal majandus veel kasvas üle 4%. Nii et nende kuludega ju elab keskvalitsus, elavad ministeeriumid ja valitsusasutused. Ja samal ajal, võtame toome näite, omavalitsused ju kärbivad, Tallinna linn kärbib ja enamik kärbivad, lükatakse edasi investeeringuid muuseas. Nii et sealt tuleb see suur miinus, kulude ja tulude vahe käriseb järjest suuremaks ja seda makstakse kinni laenurahaga. Siinkohal ma lõpetan ja lihtsalt kokkuvõtlikult ütlen, et väga kehvasti on riigi rahandusega asjad. Aitäh!
Palun kolm minutit lisaaega.
Aitäh! Austatud juhataja! Head kolleegid! Riigi rahaasjade korrasolek on iga valitsuse kõige olulisemaid ülesandeid ja aasta-aastalt on valitsused sellega väga hästi hakkama saanud. See ei ole juhus, et Eesti on olnud eelarvepoliitikas Euroopa parimate hulgas. Me oleme harjunud sellega, et Eesti defitsiit on alati, ka kriisiajal, normi piires ja headel aegadel on Eesti eelarve kas tasakaalus või ülejäägis. Me oleme harjunud sellega, et Eesti summaarne laenukoorem on pikalt kõige väiksem kogu Euroopas ja sellest tulenevalt ka need laenumaksed, mida tuleb tagasi maksta jooksvates eelarvetes, tagasihoidlikud. Aga nüüd on see muutunud. 2017. aastast 2019. aastani on Jüri Ratase juhitavad valitsused suutnud, ja see suutnud on kahjuks jutumärkides, teha struktuurset miinust 1,26 miljardit eurot. Lahtiseletatuna tähendab see seda, et Eesti on langenud Euroopa tipust tagant viiendaks. Eelarvenõukogu esimees, kes esines Riigikogu ees loetud päevad tagasi, ütles järgmist: 2018. ja 2019. aasta puudujäägid osutusid nii suureks, et tõid kaasa rikkumise eelarvereeglite vastu. Tänasel hinnangul oli lubatust suurem ka puudujääk 2017. aastal. Siinkohal ma ei räägi mitte meie enda seatud eesmärkidest, vaid me oleme rikkunud ja eksinud ka oluliselt leebemate Euroopa reeglite vastu. Kahjuks ei ole seis parem ka 2020. aastal, sest juba enne kriisi, ilma, et me oleksime pidanud arvestama oluliselt langevate tuludega, oli Eesti eelarve tasakaalu mõttes Euroopa Liidu viimases neljandikus. See ei ole see Eesti, millega mina harjunud olen, ja see ei ole see Eesti, mis suudab ka tulevikus kiiresti kasvada ja teistest kiiremini areneda.
Nüüd valeväidetest. Jüri Ratas väitis, et enne tema valitsusi on investeeringud olnud väiksemad ja vot siis, kui tuli tema ametisse, tuli lisaraha investeeringuteks. Võtame ette need suuremad investeeringuprojektid. Kõige suurem kahtlusteta on Rail Baltic, kuidas sellega läinud on? 2016. aasta kevadel pandi riigieelarve strateegiasse veerand miljardit eurot, tänaseks on sellest kasutatud ära pisut üle 40. Igaüks saab ise matemaatikat teha ja hinnata, kas see on eelarvepärane või on lõviosa jäänud kasutamata. Idapiir – eelarves oli üle 70 miljoni, plaanis valmis ehitada 2020. aastaks, seejärel tehti idapiiri projekt oluliselt kallimaks, aga mitte ei antud raha juurde, vaid raha, pange tähele, võeti vähemaks. Tagajärg loomulikult idapiiri investeeringute edasilükkumine ja tähtaegse valmimise mitteõnnestumine. Vaatame teede investeeringuid. Käesoleval aastal esimest korda ei tea mitme aasta jooksul teede investeeringud eelarves absoluutnumbris vähenesid. Kui loogiline oleks alati võrrelda protsendina eelarvemahust või protsendina SKP-st, siis pange tähele, et tänavu vähenesid absoluutnumbrina. Aivar Sõerd teisest pingist võib täpsustada, aga kui ma õigesti mäletan, oli see umbes 14 miljoni võrra. Olulisem on aga see, et kogu selle aja jooksul, mis Jüri Ratase valitsused on ametis olnud, ei ole lisandunud mitte ühtegi, rõhutan, mitte ühtegi neljarealiste maanteede ehitamise projekti ja sellest saab järgmise arupärimise kontekstis edasi rääkida. On mindud edasi ja ka mitte päris takistusteta selle projektiga, mis on juba riigieelarve strateegiasse pandud eelmiste valitsuste poolt ehk siis Tartu maantee Kose–Mäo lõik. Neid näiteid võib tuua lõputult. Ka need haiglate või tervishoiuasutuste investeeringud, millest Jüri Ratas rääkis, on kõik saanud eelarvesse juba varasemate valitsuste poolt, muuseas ka Kääriku. Kahju, et Indrek Saar ei ole siin saalis, ta saaks kinnitada, et kui võtta ette 2016. aasta aprillis kinnitatud riigieelarve strateegia aastateks 2017–2020, siis, pange tähele, lehekülg 60, igaüks saab teist järgi kontrollida, on sees Kääriku siis spordibaasi tipptasemel baasiks ehitamine. Ka kaitsekulud, teadus- ja arendustegevus, õpetajate palk. Jah, nominaalis on nad aasta-aastalt pisut kasvanud ja teistsugune olekski võimatu olukorras, kus riigieelaretulud väga kiiresti kasvavad, aga kui me vaatame proportsioonis muu eelarvega või proportsioonis SKP-ga, siis nii kaitsekulutused, teadus- ja arendustegevuse rahastus on protsendina SKP-st langenud ja õpetajate palk võrreldes Eesti keskmisega samuti langenud võrreldes siis varasemate valitsuste ajaga. Nii et ma ei tea, millest me räägime siin nendes tohututes edusammudes, et see eelarve tasakaal või eelarve miinus on läinud suhteliselt musta auku. Võtame ka selle viimase õlakõrre, lisaraha kohalikele omavalitsustele. Paljud teist mäletavad seda, see oli eelmises Riigikogu koosseisus, mina olin toona Riigikogu rahanduskomisjoni aseesimees ja ma mäletan väga täpselt, et see lisaraha, mis oli nii-öelda tulumaksu protsendi suurenemine, selle eelnõu seletuskirjas, kui see välja otsida, on kirjas – see muudatus on eelarveneutraalne. Eelarveneutraalne tähendab seda, et on üks konkreetne sihtotstarbeline raha, mis enne läks omavalitsustele, aga nüüd võeti see sama raha ja pandi selle protsendi sisse. Esitada seda kui tohutut edasiminekut, no ma arvan, et omavalitsused ei ole sellega nõus. Et omavalitsused tahaksid küllap täiendavat rahastust, aga seda ei ole ja ei ole ka ette näha, sellepärast et eelarve on sedavõrd suures miinuses. Reformidest pole vist mõtet rääkidagi, see, et maksusüsteemi astmed on reform, on ikkagi väga loominguline lähenemine, nagu ka see, et aktsiisipoliitika oleks suur reform, sest kui me vaatame 2017. ja 2018. aasta aktsiisitulude vahet, prognoos võrreldes reaalne eelarve, siis kokku see vahe, miinusmärgiga kahjuks, on üle 3% SKP-st. See on rohkem kui kaitsekulud ja teadus- ja arendustegevus ühel aastal kokku, see on see miinus ja see on mitte minu andmed, vaid teile esinenud eelarvenõukogu esimehe Raul Eametsa slaidid, täpsemalt slaid 9.
Ei ole väga hea tunne mõelda sellele, et olukorras, kus Eestit on väga suure tõenäosusega tabamas väga tõsine majanduskriis, kus eelarve laekumised ka meist sõltumata asjaoludel oluliselt langevad, läheme me vastu valitsusega, kes isegi siis, kui majanduskasv oli väga kiire, ei suutnud tegeleda rahandusküsimustes selle kõige olulisemaga, hoida rahaasjad korras. Ma arvan, et meil on põhjust olla murelik ja meil on põhjust parlamendina nendel teemadel jätkuvalt fookust hoida. Aitäh teile!
Austatud juhtaja! Austatud kolleegid! Kolleeg ütles siin, et Jüri Ratas on andekas stand-up-koomik, ma ei ole temaga nõus. Ta ei oska tegelikult nalja teha, ta pingutab, aga see ei tule välja. Ja heal huumoril on alati teatud vaimsus või moraal sees, et seda saaks nautida. Jüri Ratasel ei ole. Ja see oli päris šokeeriv, kui ma siia tulin kuulama, kuulsin esimese asjana, kuidas ta pisendas ja mõnitas küsijaid, et oh, te olete ka siin, oi, teil on selline ajalugu. Sa võid lihtsalt kelle iganes aadressil midagi sellist öelda, aga kus need vastused siis olid. Meil oli siin täpselt nädal tagasi eelarve arutelu, kus me arutasime lahti Eesti eelarvepoliitika ja näitasime, kuidas Jüri Ratase tulles on ainult miinust käristanud. Peast öeldes, esimese aasta ta tekitas üle 1%, 1,1 struktuurset miinust, järgmisel 1,8 ja siis 1,9%. See on, sõbrad, kaitsekulud, see ei ole mingi köki-möki, see ei ole eelarvest, see on SKP-st ja seda ei õigusta mitte ükski kiidetud kulu või investeering, mida Ratas siin, millele justkui vihjab. Enne Jüri Ratast tehti kõik eelarved vastavalt toonastele näitajatele kerges ülejäägis või tasakaalus, kirjutati lausa koalitsioonilepingutesse. Ratas esimese asjana hakkas tegema endale reegleid lõdvemaks ja siis ka nendest kinni ei suutnud pidada. Madis Müller, Ardo Hansson, maailma kõige leebemad inimesed, kurjustavad, ei kujuta ette, et nad suudaksid kurjustada, aga nad kurjustavad selle eelarvepoliitika üle. Ardo Hansson läks käima juba 2017 alguses koos meiega, et see on oportunist, te kasutate võimalust teha valel ajal miinust, selleks teete enda jaoks reeglid, te kahjustate majanduse kasvupotentsiaali, te lõhute Eesti rahandust. Need positsioonid on üle korratud Eesti Panga iga-aastastes seisukohtades, on korratud eelarvenõukogus, Euroopa Komisjon ütleb, OECD, IMF. Euroopa Komisjon ütleb: teie eelarvepoliitika on muutunud protsükliliseks, see tähendab, et te teete kahju, te olete ahned, te ostate hääli, aga te teete kahju, selles on ju eestikeelne tulemus.
Mis mind moraalselt ärritab, on see, kuidas Ratas ise seda presenteerib, olles selgelt lõhki ajanud meie rahanduse. Kriisiks oleme valmis ilma reservideta, peame kohe kiiresti hakkama võlakirju emiteerima, selle asemel, et reageerida kiiresti, on jutt selline, et aga teie ei teinud neid asju, aga minust algas maailm. See on nii ebameeldiv. Me ju näeme, et numbrid on ees, me oleme seda eelarvet ju lahanud siin Riigikogus ja jälle seesama mees tuleb ja ütleb, et aga mis te oleksite jätnud tegemata. Huvitav, kas Jüri Ratas tõstis kaitsekulud üle 2%, kas tema on tõesti loonud selle baasi, mis on need reitingud, millega ta kiitleb. Need on kõik loodud enne teda, seda on eksperdid kinnitanud, seda on graafikud näidanud, need olid seina peal täpselt nädal tagasi, kuidas enne tehti eelarvet plussis, Ratase ajal kiirenevas miinuses ja eksiti veel miinuse suunas. Ka see aasta tehti struktuurses miinuses eelarve, kõrgkonjunktuuri ajal. See on ebamoraalne, Jüri Ratas. See on ahne, ebamoraalne ja ebamoraalne on, kuidas te kohtlete siin küsijaid, kes tegelikult on mures ja kes tegelikult on rahandust ehitanud ja Eesti riiki, mitte sellega, et nõrgestame tulevikku, vaid sellega, et loome baasi ja seda on eksperdid ju kinnitanud. Kõik see investeeringute ümbersõnastamine ja mis need olid need mõisted, see on nii hale ja see on nii nõme, et investeering on see tulumaksusüsteem ja keegi ütles, et parandas ...
Siis kui vähendas siis ebavõrdsust. Võta, Jüri Ratas, ette see katteallikate tabel, mis oma seaduseelnõus oli, kuidas võeti raha, pensionäride täiendav tulumaksuvaba miinimum. Madalapalgaliste toetus, see jutt sellest, rida-realt on need kõik pigem nõrgematelt võetud raha, mitte tugevamatelt, nagu Keskerakonna ideoloogia ette näeks, ja koormus langes tegelikult kõige suurem neile, kes üldse midagi ei võitnud. Et see ebavõrdsuse arvestus on vale, kui me võtame juurde katteallikad. Ei ole mõtet kelkida selle ebaõnnestunud maksusüsteemiga, kus rööviti nõrgemaid tegelikult, ja nimetada seda investeeringuks. Mis on eriti mage siis selles olnud kõik need aastad, et kõik eelarvekõned on ju sellest, kuidas me tegime, kulutasime sellele, sellele, sellele, me tegime seda, me teeme, meil on plaanis teha seda, seda, seda. Esiteks on see miinus, teiseks, mille arvel te seda tegite? Kus on see struktuurne tegelikult parandamine? Kus on see kaalutlus, mille asemel te mida? Kus on see tasuvus? See on kõik ära kadunud sellest Riigikogu loomulikust eelarvedebatist. See on lihtsalt kelkimine sellega, et meie tõime teile, ja siis lüüakse plakat ka veel, et meie tegime teile. Seisame kas siis rongi, raudtee tõime teile või siis tõime teile need selle kriisieelarve, omast taskust maksime, on ju, eks ole, siis peaminister laigib seda, pärast ütleb oi-oi-oi, ikka paha lugu, et lihtsalt laigin. Fakt on, et selleks aastaks, kus meil on olnud võimalus oma ahnust tükk aega rahuldada, tehti meil, see tähendab valitsus, tehti ju säästueelarve. Kõik oli külmutatud, palgalisa ei olnud kusagil, mida siin kelgiti enne, et vot tõsised mehed, et neile tuleb siis 25% ja see oli enne valimisi. Šokolaadi oli vaja rongis anda, aga 20. aasta eelarve tehti juba säästueelarvena, kõik tuli külmutada. Siis tuleks ju peeglisse vaadata ja mitte kelkida siin selles, et enne tehti, et minust algas maailm. Praegu antakse ju seda algust tagasi, juba enne kriisi sisuliste kärbete teemal ja seda kõike kõrgkonjunktuuris. Investeeringute kohapealt veel kord, mina ei ole betooni austaja, ma olen kriitiline kõigi nende investeeringute suhtes ja eeldaks, et kõik räägiksid ikkagi mingis mõttes tasuvusest ja mingis mõttes alternatiividest, aga tõsiasi on see, et see pidev miinus ei ole toonud ju investeeringute kasvu. Eesti on alati olnud Euroopa investeerimise tipus riigi poolelt ilma ennast lõhki laenamata, ilma lõhki kulutamata. Eesti on saanud hakkama ja kui meil on selline peaminister, kes tahab siin nalja teha, siis ausalt öeldes see ei ole ka investeering tulevikku. Aitäh!
Aitäh! Rohkem läbirääkimiste soovi ei ole. Peaministril on võimalus lõppsõnaks. Palun!
Aitäh, austatud Riigikogu aseesimees! Head Riigikogu liikmed! Head arupärijad! Selle arupärimise lõpuks kõigepealt ma tahan öelda, et igal juhul ma ei ole kordagi arvanud, et see teema ei ole oluline või see teema ei ole tähtis. On tähtis.
Nüüd stenogrammi huvides. See, mida Maris Lauri väitis, et mina olen öelnud, et reservide kogumine on halb. Ei, vastupidi, ma ütlesin, et tuleb leida tasakaal reservide kogumisel ja, ütleme, võla või laenukoormuse osas, et kumb on ühel hetkel fiskaalpoliitiliselt õigem. Me näeme erinevatel hetkedel turul, et üks võib olla õige või teine võib olla õige tulenevalt siis intressist. Aga kindlasti ma ei ütle seda, et reservide kogumine on halb, selle ma lükkan kindlasti ümber.
Edasi, ja te ütlesite, et kulutamine, et mina ütlen, et kulutamine on hea. Noh, eelarve poolel on tulud ja kulud ja kindlasti kulutada ka tuleb, aga kulutada tuleb targalt, kulutada tuleb õigesti. Kui te ütlesite, et mis see teie jaoks siin eile õhtul oli siin saalis, siis mina ütlen ka, mis see minu jaoks oli, minu jaoks oli see töine debatt, õige debatt õigel teemal.
Nüüd kahjuks härra Kranich on saalist välja läinud, aga nii sisuliselt kui ka vormiliselt see, mis ta mulle ütles, mina sooviksin tal vaadata videost üle Aivar Sõerdi siin läbirääkimiste voorus sõnavõtu. Väga sisuline sõnavõtt, aga ka vormiliselt väga hea.
Nüüd härra Rõivas ütleb, et kõige olulisem ülesanne on olnud eelarve valitsustel. Ma ei tea, ma olen jätkuvalt sellel seisukohal, et see on olnud üks vahend ainult. Minu jaoks on kõige olulisem see, et Eesti rahvastik kasvaks, et meil oleks iive, et me suudaksime minna iives positiivseks, et meil oleks tagasipöördumist Eestisse võimalikult palju, et Eesti oleks hea koht, kus Eesti inimesed saaksid elada ja oma pere luua ja tööd teha, meil oleks paljulapselistele peredele kindlus siin Eestimaal. See on oluline minu jaoks. Julgeolek, et meil oleks sotsiaalne kindlustunne – need on olulised asjad. Ma arvan, nende üle ma olen nõus teiega tõesti debateerima ja need on väga ideoloogilised. Kui teie ütlete, et see on eelarve ainult, siis veel kord, eelarve on vahend, mis on oluline vahend, mida ei saa võtta kuidagi ülbelt või üleolevalt.
Siis te ütlete, härra Rõivas, et see ei ole see Eesti, millega just teie olete harjunud. Ma ei tea, mis Eestiga te olete harjunud, kus on ainult peenhäälestus, narratiivide puudumine, ma ei oska öelda. Eks meil olegi võib-olla erinevad nägemused, kuigi ma arvan, et me kokkuvõttes seisame ikkagi ühe Eesti eest, mis on tugev ja mis on sidus ja mis on edukas, jõukas Eesti.
Nüüd härra Ligi ütleb, et noh võlakirjad versus reservid. Ma tõesti arvan, et ennem me peame kasutama turult teisi fiskaalseid vahendeid, kui me läheme reservide kallale, kas see on laen, kas see on võlakirjad, ja siis me kasutame reserve. Ma arvan, reservid peaksid olema heas mõttes ühed viimased asjad.
Ja nüüd numbritest. Siin on palju olnud küsimusi, mis selle majandusega kõik on juhtunud viimase poole aasta jooksul. Vaatame siis numbritele otsa. Keskmine palk 2016. aastal 1146 eurot, keskmine palk 2019. aastal, noh see on lõppenud aasta, ärme tänast aastat arvesta sisse, 1407 eurot. Õpetajate keskmine palk 2016 1208 eurot, õpetajate keskmine palk 2019 1540 eurot. Keskmise palga kasv on olnud siis 261 eurot ja õpetajate keskmise palga kasv on olnud 332 eurot. Seejuures on keskmine palk seotud majanduskasvuga, aga õpetajate palga tõus on ikkagi seotud valitsuse poliitiliste otsustega. Nüüd kui vaadata majandustabelit lähemalt, võrdleme siis taas kahte aastat: 2016 majanduskasv 2,6, 2019 4,3; SKP, miljonit eurot, 2016 – 21 694, 2019 üle 28 000; SKP per capita 2016 – 16 487, 2019 – 21 163. Neid numbreid me võime ju laduda siin üksteisele nii ette kui taha, aga see väide, et üks teeb kõik valesti ja teine teeb kõik õigesti – ja see kehtib ka minu kohta –, kindlasti see nii pole olnud. Kõik on andnud endast parima, et see elu läheks siin Eestimaal edasi, ja ta on edasi läinud, eeskätt meie Eesti inimestele, Eesti rahvale. Aitäh teile!
Aitäh, lugupeetud peaminister! Sellega on sellele arupärimisele vastamine lõppenud ja see päevakorrapunkt menetletud.
Me läheme edasi tänase päevakorraga, teine arupärimine. Riigikogu liikmete Aivar Sõerdi, Yoko Alenderi, Andres Suti, Urve Tiiduse, Annely Akkermanni, Toomas Kivimägi, Jüri Jaansoni, Valdo Randpere, Signe Riisalo, Andrus Seeme, Ants Laaneotsa, Kristina Šmigun-Vähi ja Urmas Kruuse 11. veebruaril 2020 esitatud arupärimine teehoiukava aastateks 2020–2030 kohta. Ettekandjaks arupärijate esindajana ma palun kõnepulti Aivar Sõerdi.
Austatud aseesimees! Head kolleegid! Austatud minister! Tõepoolest, käesolev arupärimine sai käiku antud veebruaris. Sellest ajast on päris palju aega mööda läinud, aga see ei tähenda, et see teema ei oleks ka praegu aktuaalne ja kõik need küsimused, mis siin arupärimises on esitatud, on aktuaalsed ka tänasel päeval. Varsti saab aasta sellest, kui valitsus tuli välja oma suure plaaniga hakata maanteid ehitama avaliku ja erasektori koostöö nn PPP Public Private Partnership abil. Kuulutati välja plaan ehitada lähiaastatel Tallinnast lähtuvad maanteed neljarealiseks ja tõepoolest see plaan tuli välja eelmise aasta suvel, 2019. aasta augustis lubas rahandusminister Martin Helme juba lähiajal tuua valitsusse ettepanekud projektide töösse võtmiseks ja kevadeks, kevadest on saanud suvi vahepeal, kevadeks lubati kava elluviimiseks vajalikud seadused valmis saada. Ma tsiteerin siin ka rahandusministrit: "avaliku ja erasektori koostöö abil on võimalik soovi korral juba lähiaastatel Eestis välja ehitada Tallinna–Pärnu, Tallinna–Tartu, Tallinna–Narva maanteed täies ulatuses neljarealiseks". Minister lisas, et nende PPP-projektide puhul on veel oluline see, et see kõik tehakse väga kiiresti, laenukoormus jääb erapartnerile ja hooldus jääb samuti erapartnerile. Rahandusministri plaani asus innukalt toetama ka majandus- ja taristuminister, kes ütles, et ministeerium valmistab ette riigiteede hoiukava, milles muu hulgas kavandatakse arendustegevused, rahastuspõhimõtted kolme põhimaantee neljarealiseks ehitamiseks. Nii, nüüd ongi arupärimises küsimused konkreetselt selle teehoiukava kohta, mis 9. jaanuaril valitsuse poolt kinnitati, ja ega seal nendest neljarealistest maanteedest juttu eriti pole. Loeme seda, et 4 miljonit, 4 miljonit eurot eraldatakse neljarealiste maanteede välja ehitamiseks ehk siis praeguses seisus siis konkreetselt projekteerimiseks. Ja teehoiukava lugedes torkas silma kohe muidugi ka teehoiuvahendite järsk vähenemine, tänavuselt 279 miljonilt 209-le miljonile 2023. aastaks. Ja eriti suur vähenemine oli siis teevõrgu arendamise vahendite osas, 25 miljonile võrreldes tänavuse 100 miljoniga. Ja nüüd siin vahepeal on olukord kõvasti muutunud selles mõttes, et valitsus oleks pidanud tegema aprillis ka riigieelarve strateegia, kus on siis mingisugune kaasajastatud numbriline plaan, aga eelarve strateegia jäeti tegemata. Tehti tegelikult eelarve strateegia stabiliseerimisprogrammi nime all, ingliskeelsena esitati Euroopa Komisjonile, aga ega seal ei olnud ka nendest neljarealistest maanteedest ja PPP-dest midagi juttu. Ja olukord on muutund veel ka selles mõttes, et noh, vahepeal on siin kõvasti laenu võetud juurde. Noh, vähemalt 3 miljardit või rohkem sel aastal, järgmine aasta ka veel miljard, aga kui me vaatame selle aasta investeeringuid, siis, noh maanteeametile eraldati lisaeelarvega 10 miljonit eurot juurde. Natukene ka kohalikele omavalitsustele, paar-kolmkümmend miljonit ja muud ametlikku informatsiooni ju ei ole. Nii et arupärimises on konkreetsed küsimused nende PPP-projektide kohta. Ootame nendele vastuseid ja kindlasti tahame nüüd konkreetselt ikkagi teada, millal või kuidas see PPP-projekt siis edasi läheb, et pidi tulema Are–Libatse maantee pilootprojekt, 21 km neljarealist maanteed. Millal see hange välja kuulutatakse? Ja muidugi siis peale seda tulevad need kahekümneks hankeks jagatud üksikud projektid, millega siis ülejäänud maanteed välja arendatakse, et nende kohta tahame ka siis täpselt teada.
Aitäh! Ja ma palun nüüd arupärimisele vastama majandus- ja taristuminister Taavi Aasa.
Austatud juhataja! Austatud Riigikogu liikmed, kõigepealt tänan teid arupärimise eest! See oli väga hea põhjus ja võimalus tegeleda ka natuke varasemate teehoiukavadega ja vaadata, mis on seal toimunud. Sissejuhatuseks siis ütlen seda, et kui aastatel 2015–2016 oli majandus- ja taristuministriks Reformierakonnast Kristen Michal, siis selles oma valdkonnas suutis ta teehoiukava muudatustega ära kaotada 66 miljonit eurot. 21. oktoobril 2016 teatas Kristen Michal, et valitsus on kinnitanud uuendatud riigiteede teehoiukava aastateks 2014–2020. Ja selle muudatusega vähendas minister projektide ettevalmistamiseks ettenähtud vahendeid poole võrra. Kui seda ei oleks tehtud, oleks meil palju enam võimalusi neljarealiste teede kiireks väljaehitamiseks, meil oleks olemas projektid.
Või teine näide. Kruusateede tolmuvabaks muutmiseks oli kavandatud varasemalt selles teehoiukavas aastateks 2016–2020 veidi üle 80 miljoni. Kristen Michal rehkendas ja jättis sellest järele 34 miljonit ehk enam kui poole vähem. Selle rahaga oleks võinud viia kõvakatte alla kõik teed, kus liigub enam kui 100 autot ööpäevas. See oleks tänaseks tehtud.
Ja järgnevalt siis vastan küsimustele. Esimene küsimus: "Millistest vahenditest on kavas hakata tegema maanteede PPP projektide tagasimakseid?" Vastus. Era- ja avaliku sektori koostöö (edaspidi siis PPP) projektide tagasimakseid kavandatakse riigieelarve vahenditest.
Teine küsimus: "Esimene PPP maanteelõik peaks olema 21-kilomeetri pikkune Libatse-Are maantee. Kui suures summas on arvestatud selle teelõigu tagasimakseid?" Vastus. Vabariigi Valitsus on oma 19. detsembri 2019 kabinetinõupidamisel teinud otsuse valida PPP katseprojektiks Tallinn-Pärnu-Ikla maantee Libatse-Nurme teelõigu neljarealiseks ehitamine. Projekti PPP-tehingu arutelu Vabariigi Valitsuse kabinetiistungil on kavas juunikuus käesoelval aastal, et teha kõnealusele katseprojektile riigihangete ettevalmistamise ja väljakuulutamisega seonduvad otsused.
Kolmas küsimus: "Juhul kui Libatse- Are maanteelõik valmib ja antakse käiku 2021. aastal, siis kas see tähendab seda, et PPP projekti tagasimakseid tuleb hakata tegema 2022. aastast?" Vastus. Hetkel on käimas Libatse-Nurme teelõigu eelprojekteerimine ja keskkonnamõju hinnangu läbiviimine, seejärel omandatakse objekti realiseerimiseks vajalikud maad. Eelprojekt, keskkonnamõjude hinnang ja maade omandamise protsess peaks esialgsete hinnangute kohaselt lõppema 2021.–2022. aastal. Vabariigi Valitsus ei ole veel teinud otsust PPP-hanke ettevalmistamise ega läbiviimise kohta. Juhul kui Vabariigi Valitsus otsustab projekti realiseerida PPP-tehinguna, kavandatakse tagasimaksed pärast projekti valmimist ja liiklusele avamist.
Neljas küsimus: "Majandus- ja kommunikatsiooniministeeriumi kinnitusel on teehoiuks plaanitud 35 miljonit eurot vähem kui eelmisel aastal kinnitatud kavas. Vähenemise põhjus on ministeeriumi kinnitusel Ühtekuuluvusfondi tulemusreservi vahendite muutus. Millise maanteelõigu ehituseks need tulemusreservi vahendid kavandatud olid ja milliste vahenditega need asendatakse?" Vastus. Tulemusreservi vahendid on ette nähtud Tallinn-Tartu-Luhamaa maantee Kose-Mäo teelõigu ehitamiseks ja vähendamine kaeti riigieelarve muudest tuludest.
Viies küsimus: "Teehoiukava rahaliste mahtude vähenemine on kavas täita uue EL eelarveperioodi 2021–2027 Ühtekuuluvusfondi vahendite arvel. Kas EL ühtekuuluvuspoliitika eelarvevahenditest on kavas finantseerida ka PPP maanteede tagasimakseid?" Vastus. Euroopa Liidu eelarveperioodi 2021–2027 ühtekuuluvusvahendite lõplik suurus ja valdkondlik jaotus ei ole veel otsustatud. Eeldatavalt ei ole PPP-tehingute lepingulised maksed uue perioodi ühtekuuluvusvahenditest abikõlbulikud ja sellisel juhul neid nimetatud otstarbel kasutada ka ei saa. Ühtekuuluvusvahenditest riigiteedele eraldatud vahendid on kavas suunata TEN-T-maanteevõrgu investeeringuteks, vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusele üleeuroopaliste transpordivõrgu arendamist käsitlevate liidu suuniste kohta.
Kuues küsimus: "Palun selgitage, mida sisaldavad teehoiukava lisa 1 real "2014–2020 ja tulemusreservi vahendid" esitatud summad? Kas seal sisalduvad ka Ühtekuuluvusfondi tulemusreservi vahendid?" Vastus. Riigimaanteede teehoiukava 2020–2030 lisa 1 real "2014–2020 tulemusreservi vahendid" jagunevad järgmiselt (see on siis miljonites eurodes): Ühtekuuluvusfondi 2014–2020 vahendid aastal 2020 – 25 miljonit, 2021 – 16 miljonit ja 2022 – 9 miljonit, tulemusreservi prognoositav summa aastal 2021 – 14,6 ja 2022 – 12,5 miljonit. Ehk siis kokku aastal 2020 25 miljonit, 2021 peaaegu 31 miljonit ja aastal 2022 23,5 miljonit.
Ja seitsmes küsimus: "EL pikaajalisest eelarvest perioodiks 2021–2027 on esialgsetel andmetel eelduslikult Eestil Ühtekuuluvusfondist saada veidi üle 800 miljoni euro. Kkas Vabariigi Valitsus on arutanud, millised summad eelduslikult lähevad raudteede, sealhulgas ulatusliku raudteede elektrifitseerimise ja kui palju maanteede arendamiseks?" Ja vastus, Euroopa Liidu eelarveperioodi 2021–2027 eelarveläbirääkimised Euroopa Komisjoniga on käimas. Vabariigi Valitsus on arutanud algseid ettepanekuid Euroopa Liidu järgmise eelarveperioodi meetmete jaotuseks, ent tulenevalt maikuu lõpus Euroopa Komisjoni esitatud uuendatud ettepanekutest järgmiseks Euroopa Liidu eelarveraamistikuks ning taaskäivitamispaketiks on asjakohane nende ettepanekute läbirääkimises saavutatava kokkuleppe alusel uuendada ka Eesti kavandatavate meetmete ettepanek ja jaotus.
Kaheksas küsimus: "Millises seisu on esimese PPP maanteelõigu, Libatse-Are neljarealise maantee projekteerimistööd? Arvestades sellega, et PPP projektide puhul peavad kõik ehitusriskid jääma erasektorile, siis küsime, et kas selle maanteelõigu ehitusprojekti koostamisse on kaasatud ka erasektori PPP partner?" Vastus. Hetkel on Maanteeameti tellimusel käimas Libatse-Nurme teelõigu eelprojekteerimine ja keskkonnamõju hinnangu läbiviimine. Juhul, kui Vabariigi Valitsus otsustab projekti realiseerimist jätkata era- ja avaliku sektori koostööna, siis viiakse läbi riigihange projekteeri-ehita-rahasta-hoolda-tüüpi PPP-tehingu hankimiseks.
Üheksas küsimus: "Kui suures ulatuses kaetakse käesoleva aasta lõpuks kõigi uute PPP neljarealiste maanteede projekteerimistööd?" Vastus. Käesoleva aasta lõpuks on Maanteeameti poolt alustatud põhimaanteede neljarealiseks ehitamise ettevalmistavate tegevustega alljärgnevatel teelõikudel. Esiteks, Tallinna-Tartu-Võru-Luhamaa maanteel Adavere-Põltsamaa möödasõidu kilomeetrid 116–132 ja Kärevere möödasõidu ja Tähtvere valla lõigu kilomeetritel 168–183 eelprojektide koostamisel, sealhulgas keskkonnamõjude hindamine. Teiseks, Tallinna-Pärnu-Ikla maantee Märjamaa lõigul 62.–77. kilomeetri eelprojekti koostamine, sealhulgas keskkonnamõjude hindamine. Kolmandaks, Tallinna-Narva-Jõhvi-Toila lõigul, see on kilomeetrid 163–171, eelprojekti koostamine, sealhulgas keskkonnamõjude hindamine.
Ja nüüd ma tulen sissejuhatuse juurde tagasi: kui projekteerimise või ettevalmistamistööde raha ei oleks vähendatud 2016. aastal, siis ma arvan, et need projektid oleks tänaseks juba olemas. Aitäh!
Aitäh, minister, austatud minister! Oleks on paha abimees, et see ei aita meid kuidagi nagu edasi, et olete juba üle sajandi valitsuses olnud, et peaks nagu ise tegutsema, et ei ole vaja mõtet nii palju tagasi vaadata. Aga minu küsimus on nagu selline, et endise Tallinna linnapeana te peaksite ju teadma seda, et PPP projektid on riigile ja omavalitsusele väga kallid. Meil on ju Tallinnas koolide näide olemas, kus pidi ju sekkuma selleks, et ümber teha seda, sest need on ebamõistlikult kallid, mis omavalitsuse seisukohalt tähendas ainult seda, et saaks eelarvereeglitest kuidagi mööda hiilida ja siis need ellu viia, et selle tõttu ma sellesse sisulisse diskussiooni praegu ei lasku. Aga konkreetne küsimus on seotud lõunaringiga. Peaminister siin mõned nädalad tagasi lubas, et see väga halb käik tõsta lõunaring aastasse, ma ei tea, 24 või 25, et see vaadatakse üle. Mina tahan teie käest saada nüüd kinnitust, et kui ma olen õigesti aru saanud, siis see on üks ainukesi või peaaegu ainukesi projekte, mis on täielikult olemas, et pane kopp maasse, hakka ehitama, et kas te sellele projektile nüüd uues valguses annete järgneval aastal raha. Aitäh!
Aitäh! Kõigepealt, mis puudutab ise tegutsemist, siis jah, hakkasimegi kohe ise tegutsema, kui me saime aru, et projekteerimisraha neljarealistele teedele on maha võetud ja käesoleva aasta riigi teehoiukavas on, plaanis on 10 miljonit eurot ehk kaks korda rohkem kui varasemalt. Just nimelt selleks, et neljarealisi teid projekteerida. Nüüd, mis puudutab PPP projektide kallidusse, siis siin kindlasti tuleb arvestada sellega, et see makstav raha sisaldab ka teede hooldust, aga mis minu arvates veelgi olulisem, tuleb hinnata ka teede sotsiaal-majanduslikku mõju. Ja kui me võtame sotsiaal-majandusliku mõju järgi, siis see, et meil ei ole neid neljarealisi teid, mida teie pika valitsuse aja jooksul oleks võimalik olnud välja ehitada, läheb Eesti rahvale maksma 500 miljonit eurot, see on see kulu. Aitäh!
Aitäh, austatud juhataja! Austatud minister! Nende vastustega paraku ei saa rahule jääda, et natukenegi konkreetsem võiks olla see n-ö teekaart, kuidas neid PPP-maanteid siis ikkagi arendama hakatakse. Peaaegu aasta on möödas, kui see plaan välja tuli. Mingisugune ajakava võiks teil olemas olla, kuidas sellega edasi liikuda. See umbmäärane jutt, et võib-olla valitsus juunis arutab, võib-olla me midagi otsustame, võib-olla midagi tehakse, see ei ole ministrivääriline vastus. Öelge palun ikkagi siis konkreetselt, millal tulevad need PPP-projektide ettevalmistavad seaduseelnõud Riigikokku, millal lõpevad need Libatse–Are maanteelõigu eeltööd, n-ö maade ostmised ja uuringud, millal kuulutatakse välja Libatse–Are pilootprojekti hange ja kui kaua võtab orienteeruvalt aega selle hanke võitjal projekteerimine ja selle 21 kilomeetri pikkuse teelõigu ehitus? Aitäh!
Aitäh! Kindlasti stenogrammi huvides ma ütleks, et ma ei kasutanud oma ettekandes sõna "võib-olla". Ma kasutasin sõna, et valitsus kavatseb seda arutada selle aasta juunis. Nüüd sellest valitsuse otsusest sõltuvad kõik järgmised sammud, kas valitsus otsustab PPP-projekti kasuks või ei otsusta. Kui valitsus otsustab, siis esimene hange on konsultandi hange selleks, et dokumentatsiooni, hankedokumentatsiooni ette valmistada. Ja kui valitsus otsustab, siis konsultandi hange kuulutatakse välja kindlasti veel sellel suvel. Aitäh!
Aitäh, härra juhataja! Lugupeetud minister! Ka minu hinnangul on mõnevõrra kohatu süüdistada Kristen Michalit, teades, et majandusministri portfell on juba 2016. aasta novembrist teie erakonna käes. See on juba neli aastat. Küll ma küsiksin selle natukene hilisema aja kohta, kuivõrd te viitasite, et pole projekte, et kas te suudate saalile seletada, et miks teie erakonnakaaslane projekteeris Nurme ja Libatse vahele 2+1 lahendust kuni lõpuni välja ja kõik maksti ära, selmet et projekteerida 2+2. Miks seda tehti? Oleks tehtud kohe 2+2 teie enda erakonnakaaslase poolt, oleks meil see projekt olemas ja laual. Kas te suudate seda selgitada? Ja teiseks täpsustaksin Aivar Sõerdi küsimust. Millal te siis reaalselt prognoosite, et saab valmis palju räägitud Nurme–Libatse 2+2 maanteelõik? Aitäh!
Aitäh! Ma arvan, et meenutada seda, tähendab tulla selle juurde tagasi, kuidas on riigi teehoiukava kujunenud aastate vältel, ma arvan, see on isegi väga kohane, sellepärast et kui me täna räägime siin eelkõige 2+2 maanteedest, siis tõepoolest varasemalt raha projekteerimiseks oli olemas, 2016 see raha läks sealt välja ja vastavalt sellele on tehtud eelarve strateegia, nii et ma arvan, et see on vägagi kohane. Mis puutub 2+1 teede ehitust, siis kindlasti on lõike, kus 2+1 tee on tulenevalt liikluskoormusest kohane, aga see käesolev valitsus on võtnud seisukoha, et me eelistame 2+2 maanteede väljaehitamist ja vastavalt sellele on ka tehtud muudatused. Aitäh!
Lugupeetud juhataja! Lugupeetud minister! Mõneti kordan, aga võimulolev koalitsioon äratas oma koostöö alguses tähelepanu sõnumitega, et Eestis ehitatakse sadu kilomeetreid põhimaanteid neljarealiseks. Eriti jäi meelde selle teedeehituse plaaniga praegune rahandusminister Martin Helme: "Era- ja avaliku sektori koostöö selle nimel, kõlas ju, ütlen otse, paljutõotavalt." Oma vastustes täna te mainisite mõnesid teelõike, kus potentsiaalne public-private partnership projekt võiks teostuda ja kus mõned ettevalmistusedki on pooleli. Aga me oleme kuulnud ka seda, et kulutõhusus ja tulemuslik juhtimine on mõned keerulised aspektid avaliku ja erasektori koostöös rajatavate teede ehitusel. Ja sellepärast ma küsin. Eelkõige see on ikkagi raha teema ja tahtmise teema ka. Kas see Euroopa taastusfond, mida siin potentsiaalselt ja Euroopa Liidus kokku lepitakse, võib anda mingisugust lisaressurssi selliste plaanide teostamiseks, need neljarealised põhimaanteed? Aitäh!
Aitäh! Konkreetselt taastusfond, ma isiklikult ei usu, et sealt tuleb täiendavat ressurssi, sellepärast et taastusfond on eelkõige ikkagi suunatud nutikatele ja rohelistele lahendustele ja maanteede ehitusse ilmselt ei kvalifitseeru. Aga ega lõplikku tõde ei ole enne, kui on otsused kinnitatud või otsused tehtud. Nii et eks me siis saame teada. Aga pigem sealt fondist täiendust ei tule.
Aitäh, lugupeetud istungi juhataja! Lugupeetud minister! Te tegelikult tegite just hetk tagasi minu küsimusele sissejuhatuse ära, et tahtsin samuti küsida Euroopa Liidu majanduse taaskäivitamise kava kohta ja te ka oma vastuses ühes ütlesite, et nüüd siis võrreldes eelmise Euroopa Liidu perioodi rahastuse läbirääkimisetega, mis siis pooleli olid, et kuna tuleb lisaraha, siis ilmselt tuleb ka oma soove ja ambitsioone muuta ja neid ümber sõnastada. Et minu küsimus, millest ka ma eile peaministriga siin rääkisin, see taaskäivitamise kava tutvustusel, on see, et kas teil on plaan olemas, mida te sinna taotlema lähete ja kas see võiks olla Rail Balticu kohalike peatuste välja ehitamine, vajalike rongide soetamine, sest seni me oleme ka teiega vestelnud sellest, et selleks raha pole olnud. Et need lihtsalt projekteeritakse, samamoodi Tallinna ja rõngasvaldade trammiühendused, et nii nagu te kolleeg Urve Tiidusele vastasite, et sealt võiks tulla nutikate ja keskkonnasõbralike lahenduste jaoks raha. Et need on nutikad ja keskkonnasõbralikud transpordiprojektid. Kas te arvate, et see on hea mõte ja kas te võtate selle siit kaasa ja võiks sellest läbi rääkida? Aitäh!
Aitäh! Kahtlemata need on nutikad ja head lahendused, nii tramm, kui kõik see, mis on seotud Rail Balticuga, eriti, nii nagu te ütlesite, kohalikud peatused. Trammiteede arendamiseks tegelikult oli juba varasemas selles eelarveperioodis võimalik raha saada. Kuidas taaskäivitusfond või mis sinna juurde tuleb, eks see selgub nende arutelude käigus, aga mõlemad kindlasti on sellised punktid, mida Eesti võiks võtta arvesse ja nende eest seista. Jah, aitäh!
Lugupeetud juhataja! Hea minister! Minu küsimus tuleb selle kohta, et teehoiukavas on hästi tore programm "Eesti teed tolmuvabaks aastani 2030". Lõuna-Eestis Põlva-, Võru- ja Valgamaal on riigiteede osakaal kruusateede osakaal peaaegu 50% – kõige suurem Eestis. Mis te nagu ütleksite, Lõuna-Eesti inimestele eelkõige, kuna seda programmi nagu hakatakse juba otsast ellu viima? Me juba ootame, tahaks Ida-Virumaale järgi jõuda, kus on väga vähe. Aitäh!
Aitäh! Ütlen seda, et sellel aastal juba põhieelarvega eraldati kokku 15 miljonit eurot selleks, et kruusateid tolmuvabaks muuta. Ma ütlen nüüd peast, kolm miljonit suurusjärk oli, läks Lõuna-Eestisse, sh Kagu-Eestisse, kolme maakonda: Võru, Põlva ja Valga. Ja lisaeelarvega eraldati veel täiendavalt viis miljonit eurot selleks, et tolmuteid siis kõva katte alla viia. Ja see viis miljonit läheb kõik eranditult Kagu-Eestisse. Kokku siis suurusjärk kaheksa miljonit eurot, ma arvan, et sellega peaks Lõuna-Eestis päris palju muutuma. Nii suurt raha päris kindlasti ei ole ... No see on kordades rohkem, kui varasemalt siin eraldati kruusateedele kuskil viis miljonit, terve Eesti peale viis miljonit, siis nüüd ainuüksi Lõuna-Eesti kaheksa miljonit. Nii et see on, ma arvan, Lõuna-Eesti jaoks väga suur muutus. Aitäh!
Aitäh! Teid kuulates torkab silma kaks sihukest vaatenurka. Üks on see, et on, mida ma ka Jüri Ratasele ette heitsin äsja, et on kiitlemine teatud kuludega, meie eraldasime, meie siin kulutame ja kalkulatsioon ei loe, on meie otsustasime kulutada. See on see tohutu tarkus. Mina seda tarkust teiega ei jaga, minu arust tuleb ka teede puhul rääkida otstarbekusest, jõukohasusest, järkjärgulisusest, aga selleni te ei küüni. Ja teine on see, et aga teie ei teinud ja meie tegime, et mingi fantastiline süüdistus 500 miljonist isegi kõlas, et teie tõttu riik on nii palju ... Öelge, kust see tänitamine tuleb teil, kas see tuleb erakonnast või perekonnast, et ei ole juba minevikus teinud ära kõiki asju, mida praegu teha tuleb. Kust see loogika tuleb ja kust tuleb see psühholoogia? Aitäh!
Aitäh! Ma kindlasti ei ole soovinud tänitada, ma lihtsalt tõin välja kuivad numbrid, sellepärast et ma tean, et teie erakond on numbrite erakond, ja ma usun, et numbrid teile meeldivad, isegi siis, kui nad teie jaoks on ebameeldivad. Aitäh!
Aitäh, austatud minister! Teile rohkem küsimusi ei ole. Avame läbirääkimised. Arupärijate nimel kõigepealt Aivar Sõerd, palun!
Aitäh, austatud aseesimees! Head kolleegid! Austatud minister! Selle arupärimisele vastuse koostamiseks oli ikkagi aega alates veebruarist. Ja natukenegi oleks võinud olla nendes vastustes konkreetsust ja uut informatsiooni, kuidas PPP-maanteede ettevalmistus käib, aga seda konkreetsust ei olnud. Kogu see suurejooneline kava on erakordselt ebamäärane ... (A. Sõerdi telefon heliseb.) Vabandust! Ja ministri esinemise kokkuvõtteks võib järeldada seda, et süüdi on kunagine minister Michal, et praegusel valitsusel PPP-projektid ei edene.
Veel kord: varsti saab aasta, kui te selle plaani suurejooneliselt välja kuulutasite. Ajalehed kirjutasid, televisioon näitas, aga peale seda on vaikus. Kevadeks lubati valmis teha seadusandlik raamistik, siis pidi tulema pilootprojekt. See oli isegi valmis valitud, Libatse–Are 21 kilomeetri pikkune neljarealine lõik. Ja seal siis kohe pärast seda pidid tulema ülejäänud kolmel suunal projektid ja 20 eraldi hanget. Kus me siis – no peaaegu aasta on möödas – tänaseks jõudnud oleme? Minister vastas, et juunis hakkab uuesti valitsus seda teemat arutama. Täpsemat arutelule püstitatud ülesannet või seda, kuhu aruteluga välja tahetakse jõuda, see on üsna segane. Kui me räägime nüüd sellest, et me oleme alles otsustamas, kas see piloot üldse tuleb või ei tule, siis no ikka väga palju kulub aega, kuni me võib-olla mingite reaalsete asjadeni, tegevusteni jõuame, sest nagu ministri vastusest selgus, siis võib-olla suvel kuulutatakse välja konsultandihange. No siis teeb konsultant oma tööd, siis on eelplaneeringud, maade ostud. Kunagi tuleb ju välja jõuda selle põhihankija või põhipartneri hankeni. See hange, sellest oleme ikka veel väga kaugel. Siis hakkab see partner ju projekteerima ja lõpuks ehitama.
Kogu see plaan on niivõrd ebareaalne ja see plaani mõttekus on ka küsitav, sellepärast, et teiste riikide praktikast on teada, et need PPP-vormis tehtud ehitused lähevad palju kallimaks, kui riik otse võtaks laenu, kuulutaks hanke ja maksaks need ehitused kinni laenurahaga, kuna laenuprotsendid on praegu väga väikesed. Aga teatavasti praegusel valitsusel laenuraha läheb jooksvateks kuludeks. Aga nüüd PPP-projektide juurde tagasi tulles, siis kokkuvõtlikult sellest tänasest arutelust võib küll teha järelduse, et see valitsus PPP-vormis maantee-ehitusega hakkama ei saa. Tänan!
Aitäh, austatud istungi juhataja! Auväärsed kolleegid! Ega ma ei oodanudki siin seda, et tulevad asjalikud vastused, et otsiti üks endine minister üles, loeti tema patud üles arvestamata seda, mida siis nagu tehtud on. Kuigi ma ei mäleta, võib-olla ma eksin, aga minu arust selle nimetatud pahategija Kristen Michali ajal algas ka Kose–Mäo lõigu ehitus 170 miljonit, aga võib-olla ma eksin, sest praegu ma ei ole leidnud midagi muud kui 4 miljonit projekteerimisraha. Isegi kui Kristen Michal vähendas raha, siis see raha on ikkagi veel suurem kui selle valitsuse oma. Aga see ei ole põhiteema. Põhiteema on see, et te olete pea varsti neli aastat valitsuses olnud, te ajate mingit udu kuskilt taga, nagu "Siil udus" oli film, aga mis mind eriti tegelikult kurvaks teegi, oli see, et, austatud minister, ma loodan, et te kasutate seda võimalust lõppsõnana siin või kommentaarina peale seda, kui sõnavõtud on läbi. Ma küsisin väga konkreetselt. Lõuna ring Tartus, teie valitsuse otsus, lükkasite teehoiukavast enda valitsuse silmapiirist välja. Olete rääkinud investeeringutest ja seesama punkt haakub selle eelmise punktiga, mida me arutasime, mis puudutab eelarve reegleid ja distsipliini. Kui te oleksite jätkanud eelarve distsipliini ja oleksite mõistlikult käitunud, siis me ei oleks pidanud laenu võtma täna mitte jooksvate kulude katteks, vaid nendesamade teeprojektideks, isegi sel juhul, kui need Jürgen Ligile ei meeldi. Aga see on printsiibis oleks saanud investeerida selgelt rohkem ja selgelt parema rahaga, kui teha seda tipu ajal ja see on kindlasti probleem. Palun kasutage seda võimalust, tulge siia pulti ja öelge tartlastele, et teie ministrina tõstate selle projekti, mida te lükkasite tänase valitsuse vaateväljast välja, tagasi sellesse vaatevälja ja alustate järgmine aasta selle ehitusega, sest see projekt on valmis. Küsimus on ainult selles, et tuleb panna sinna see raha nende miljardite hulgast, mida te olete planeerinud erinevateks investeeringuteks. Palun, austatud minister, kasutage seda võimalust. Aitäh!
Austatud istungi juhataja! Head kolleegid! Ma nüüd vabandan, ma ei tulnud üldse siia pulti selle arupärimise teemal, vaid hoopis teisel teemal. Lihtsalt juhtus eile õhtul selline lugu, et istungi aeg sai täis ja vastavalt siis Riigikogu kodu- ja töökorra seadusele saab vaba mikrofoni kasutada ainult esmaspäeva õhtuti ja see langes välja. Aga eile õhtul selgus, et kahel inimesel, minul ja siis Helmen Kütil, on olulised sõnumid öelda kevadistungjärgu lõpus. Nii et ma tänan istungi juhatajat Helir-Valdor Seederit, kellega kokkuleppel siis jõudsime sellisele lahendusele, et me saame oma sõnumid siiski öelda. Ma vabandan veel kord minu ja Helmeni poolt, et trügime niiviisi siia sisse.
Aga nüüd asjast. Ebameeldivad sõnumid tuleb selle kevadistungjärgu lõpuks, viimaseks korraks ikkagi välja öelda, asjad tuleb klaarida. Mis siis nüüd on? Eelmisel sügisel või eelmise aasta lõpus siis andis Reformierakond sisse Eesti Rahvusringhäälingu seaduse (122 SE), mis siis plaanitult sel aastal ilusti kulges, kuni valitsuskoalitsiooni erakonnad otsustasid selle ilma igasuguste selgitusteta järsult lõigata välja siis menetlemisest teise lugemise katkestamise läbi. Saame aru, see on poliitiline protsess, siin on noh sellised võimuvõitlus, saan aru, mul oli pärast seda ka pikem diskussioon kultuurikomisjoni esimehe Aadu Mustaga, selgitasime vastastikku asju. Me võime teineteist mõista, võime mitte mõista, see on see asi, mis on loogiliselt mõistetav ja siin midagi ebameeldivat ei ole, see on niisugune protsess. Aga mis nüüd tegelikult probleem on, on see, et teine lugemine oli 5. mail või 6. mail sel aastal ja kaks päeva hiljem, 8. mail saatsid Eesti Puuetega Inimeste Koda, Eesti Kurtide Liit ja Eesti Vaegkuuljate Liit ühispöördumise kirja, saatsid kirja küsimustega Eesti Keskerakonna fraktsioonile, siis võimuerakondadele ühesõnaga. Sellest on peaaegu poolteist kuud möödas ja keegi ei ole sellele kirjale vastanud. Ja see suhtlemine, mismoodi me suhtleme inimestega väljastpoolt seda maja, see on küll ebaviisakas ja see on ebameeldiv ja ma pean oma kohustuseks meelde tuletada, ma ei usu, et proua Kersti Sarapuu, et härra Siim Pohlak, Eesti Konservatiivse Erakonna fraktsiooni esimees ja härra Priit Sibul, Isamaa fraktsiooni esimees, et teil on olemas hea põhjus sellele kirjale mitte vastata. Ma ei usu seda.
Lühidalt kirjast. Siin kirjas kolmel leheküljel küsitakse või juhitakse tähelepanu sellele, et see seaduse eelnõu, mis anti, laiendaks Eesti Rahvusringhäälingu kohustust tagada teleprogrammide kättesaadavus kuulmispuudega inimestele. Ja Keskerakonna, Isamaa ja EKRE fraktsioonid otsustasid Riigikogu istungil meile arusaamatutel põhjustel katkestada nimetatud seaduse muutmise. EPIKoja ja meie liikmesorganisatsioonid, Eesti Kurtide Liidu ja Eesti Vaegkuuljate Liidu hinnangul oli see otsus ootamatu ja äärmiselt kahetsusväärne. See on siis tsitaat sellest kirjast. Ja lõpus nad esitavad siis ka küsimuse, paluvad selgitust, mis põhjusel otsustati rahvusringhäälingu seaduse muutmise seaduse eelnõu teine lugemine peatada, katkestada ühesõnaga. Mil viisil siis kavatsetakse laiendada kohustust? Õigustatud küsimused ja vastust ei ole siiamaani mitte kellelegi ka eelnõu algatajad mitte keegi andnud. Aga ma pean siiski väga oluliseks rõhutada, et sihtgrupile tuleb vastus anda ja ma kutsun üles teid, Keskerakonnana fraktsioon, Isamaa fraktsioon, Eesti Konservatiivse Erakonna fraktsioon, selle kevadistungjärgu järelejäänud perioodi jooksul võtma ennast kokku ja vastama neile konkreetselt, miks te seda tegite. Aitäh!
Aitäh! Helmen Kütt, palun! Kas Aadu Mustal on protseduuriline küsimus?
Pean oluliseks vastata esitatud, minu nime nimetati ja käis läbi temaatika, mis vajab korrigeerimist.
Jah, te saate pärast repliigiks sõna.
Suur tänu, austatud kolleegid, selle võimaluse eest! Nagu Jüri Jaanson siin rääkis, olime saalis eile 12.15 kolmekesi, ja ma väga tänan härra Seedrit, kes arvas, et tegelikult me peame ilmselt muutma oma kodu- ja töökorra just seda punkti, mis puudutab vaba mikrofoni võimalust, et see esmaspäeval ei pruugi alati võimalik olla, kui istung lõppeb kell 24.00, et siis vaba mikrofon jääb üldse terveks nädalaks ära. Pole probleem, kui see oleks järgmisesse esmaspäeva lükkunud, aga suvi tuleb vahele. Ja seetõttu see mõte, mida härra Seeder ütles, et me peame kodu- ja töökorda ümber vaatama nende punktide osas ja seda sügisel, on minu meelest väga õige ja mõistlik. Tänan veel kord selle võimaluse eest!
Head kolleegid! Austatud eesistuja! "Kõik õnnelikud perekonnad on üksteise sarnased. Iga õnnetu perekond on isemoodi õnnetu." See on Lev Tolstoi mõte romaanist "Anna Karenina". Psühhiaatrilise abi seadust ja just konkreetset täiendust, mis võimaldaks ka alaealistel, alla 18-aastastel pöörduda ilma vanema nõusolekuta psühhiaatri poole, pole vaja peredele, kus suhted laste ja vanemate vahel on korras, kus lapsed on ära kuulatud ja ka kuulda võetud, kus armastus ja usaldus valitseb, kus kodu on koht, kus alati last toetatakse ja armastatakse tingimusteta – perekondades, kus nii rõõmudest kui ka muredest räägitakse julgelt kodus, kus laste rõõmud on kogu pere rõõmud ja muredele otsitakse koos lahendusi. Sellistes peredes kasvavad lapsed, kes astuvad täiskasvanu ellu turvatundega ja jagavad seda oma tulevastele lastele edasi.
Minu haridus on sotsiaaltöö alane. Töötades enam kui 20 aastat Eesti kaunimas linnas Viljandis, juhtides sealset sotsiaalametit ja olles selle valdkonna abilinnapea, puutusin ma paraku kokku töötalaselt just nende peredega, kus suhted olid tihti vanemate, aga ka vanemate ja laste vahel halvad või väga halvad, kus valitses lähisuhtevägivald, kus puutusin kokku vanemliku hoolitsuseta lastega ja ka seksuaalselt ära kasutatud lastega. Puutusin kokku ka nn pangakaardilastega, kellel ei olnud majanduslikke probleeme, sest nende vanemad või vanem töötasid välismaal, kus nooremate laste kasvatajaks olid tihti vanemad lapsed ja kui hästi läks, siis vanaemad-vanaisad. Neil lapsel puudus aga kõige olulisem – turvaline kodu ja armastus ning õnnelik lapsepõlv, kindlus ja teadmine, et murede korral on vajalik abi olemas. Ma pean rääkima siin ka kooli- ja internetikiusamisest, kus tihti oli lastel vajalik täiskasvanute abi, kuid nad häbenesid pöörduda vanemate poole. Viljandi linnas läks enesetaputeed noormees, kes arvas ennast suhtlevat teise noorega, kuid keda pettis täiskasvanud pedofiil ja ahistaja. Noormehel oli häbi sellest vanematele rääkida ja ta ei leidnud muud väljapääsu kui enesetapp. Olukorrad, kus lahkumineku järgselt vanematevahelised hooldusõiguse vaidlused muudavad lapsed relvaks teise vanema vastu, mis on lastele väga rasked, nii vaimselt kui ka psühholoogiliselt, ei ole lastekaitsetöötajatele ega ka mitte kohtutele võõrad.
Nii nagu tänavu lastekaitsepäeval, 1. juunil lastega ja lastele elutöö auhinna pälvinud Tartu lastearst, pereterapeut ja psühholoog Lemme Haldre välja toob, on üks valdkond, mis talle väga muret teeb, ja selleks on laste omavaheline seksuaalne vägivald – see tähendab, et suuremad lapsed kasutavad nooremaid ära. Eile lõppes siis sotsiaalkomisjonis ka kuid kestnud kõrvulukustav vaikus ja toimus erinevate mittetulundusühingute esindajate ja lastepsühhiaatri ja valdkonna parimate asjatundjate ning õiguskantsleri kantselei ja komisjoni liikmete vaheline arutelu psühhiaatrilise abi seaduse (eelnõu 115 SE) osas. Komisjoni istungi ajaks oli komisjonile laekunud 36 noorte ja vaimse tervisega tegelevate organisatsioonide ühine pöördumine. Tsiteerin vaid ühe lõigu sellest pöördumisest: "Pöördume Riigikogu sotsiaalkomisjoni poole seoses psühhiaatrilise abi seaduse § 3 täiendamisega, seaduse eelnõu 115 SE. Leiame, et muudatus on hädavajalik noorte täiendavaks võimestamiseks, eriti olukorras, kus vaimse tervisega seotud muudatused, mis annavad noortele täiendavaid võimalusi abi saamiseks, peaksid olema rahvatervise huvides ja seega ka Riigikogu prioriteediks."
Lõpetuseks. Arutelu on alati parem kui vaikelu. Ja parlamentaarses riigis on see koht suur saal, kus hääletusega oma toetust ja poolehoidu või vastuseisu väljendatakse. Veel kord: just suur saal, mitte aga komisjon, kus isegi päevakorda panemiseks ja arutelu läbiviimiseks saab koalitsioon dikteerida, kas ja millal. Aitäh!
Aadu Must, palun, repliigiks.
Austatud juhataja! Ma pean vajalikuks natukene kommenteerida seda teemat, mille tõstatas kolleeg Jüri Jaanson ja natukene korrigeerida just kultuurikomisjoni seisukohti. Punkt 1, me tõepoolest üksmeelselt täname Jüri Jaansoni selle algatuse eest, mis on leidnud rakendust, mitte küll veel seadusena, aga juba ka Eestis tegelikkusse jõudnud, viitan siin mitmetele tema tõstatatud probleemidele, näiteks rahvusarhiiv tegi juba samas vaimus üritusi jne, kus on tõlge. Siiski oluline on öelda seda, et me oleme rääkinud sellest rahvusringhäälingu juhtkonnaga, eile oli see üheks teemaks meie läbirääkimistel rahvusringhäälingu juhtkonnaga ja veel üks põhjustest on see, et teema tuleb eurodirektiivina kohe sügisel meil päevakorda ja ma luban omalt poolt, et me kindlasti kutsume sellele koosolekule, kus seda arutatakse, ka kolleeg Jüri Jaansoni, teeme selles osas koostööd ka sotsiaalkomisjoniga. Teema ei ole lõpetatud, kõrvale tõrjutud, vaid me töötame sellega edasi. Aitäh!
Aitäh! Jürgen Ligi, kas see on? Jüri Jaanson, no palun!
Suur tänu! Jaa, loomulikult, härra Aadu Musta jutule vastuseks ma ütleksin täiendavalt lihtsalt seda, et jah, loomulikult me rääkisime omavahel, see on täiesti mõistetav nii kultuurikomisjoni seiskohalt kui minu seisukohalt, aga praegu pole jutt mitte selles seisukohtades, praegu on jutt selles, et sihtgruppide pöördumistele ja küsimustele tuleks vastata ja nemad ei ole vastuseid saanud.
Selge. Kas Jürgen Ligil on, mis formaadis see kõne nüüd on? Vaba mikrofon? Vaba mikrofon on esmaspäeval ja teoreetiliselt ei peaks jätkuma teisipäeval, aga juhatus oma targa otsuse tegi, et kuna rohkem ei ole esmaspäevi, siis anti nendele, kes soovisid sõna, aga ma siiski ei jätkaks vaba mikrofoni. (Hääl saalist.) Palun!
Austatud juhataja! Kolleegid! Loomulikult me peaks rääkima teehoiukavast lõpuni, ja minu nimi kõlas umbes nii, et pole tähtis, kas mulle meeldivad neljarealised teed. Ei ole jah tähtis, mulle tegelikult meeldivad neljarealised teed, hea on sõita. Aga mina ei heidagi ette seda, et Eesti ei ole veel ära asfalteeritud, ma heidan ette selliseid nürisid eesmärke, kus minister tuleb ja ütleb, et oh ei, ei ole küll otstarbekas, aga me oleme otsustanud ära asfalteerida Eesti mullad, põllud ja metsad. Selline loogika 21. sajandil looduse suhtes on hale, aga on ka riigi rahanduse suhtes täiesti hale. Ma ei heida ka ette seda, et PPP projektid ei edene – jumal tänatud, et ei edene. PPP on vargus tuleviku arvel, see on enesepettus, eelarvereeglitest mööda minemine, iga projekt tegelikult ja iga debatt siin Riigikogus peaks tulema kulude investeeringute otstarbekuse üle. Otstarbekus, mitte nii, et ta ei ole otstarbekas, aga me oleme otsustanud. Neljarealisus suure ideena on muidugi kõigi erakondade programmist läbi läinud, aga see tänitamine samuti ei sobi, et tuleb siia minister ja ütleb, et mis ikkagi oli päris ehmatav. Võib-olla ma algusest ei kuulnud, võib-olla ta midagi põhjendas, et see, et te juba valmis ei teinud, maksis Eestile 500 000, 500 miljonit, sellepärast et teie olite võimul ja ei teinud. See on isegi Savisaare kohta liiga hale. Selline küsijate ja parlamendi tänitamine ei sobi. Ma ei kujuta ette, kuidas sellised inimesed elavad, kuidas nad mõtlevad, et kõik asjad, mis ei ole juba ära tehtud, on süü. Reaalsus on, et kõik eelarve kulud peaksid olema võimalikult ühtlased, läbi kaalutud ja investeeringud sealhulgas peaksid käima mingi loogika järgi. Riik ei saa ennast tagasiulatuvalt lõhki tõmmata ja jumal tänatud, et ta ei ole üritanud kõike valmis teha, sest muutuvad tehnoloogiad, korraga punnitades aetakse üles hinnad, jäetakse kaalumata mõistlikkus ja selles mõttes on väga tore, et on kerge paus. Ei asfalteerita vägisi ja kaalutakse, kuhu on neljarealist vaja ja mis üldse on rahanduse seis. See ei ole mingi suur idee ja visioon jätta targad investeeringud tegemata, teaduse raha kärpida, hariduse raha kärpida, sisuliselt külmutatud, ja siis rääkida ajude asemel muudkui asfaldist. Ma ei kirjutanud ausalt öeldes arupärimisele alla põhjusel, et selles ka ei ole ideed, et miks te juba ära ei ole asfalteerinud. Lubadus oli rumal, selles mõttes tuleb küsida. Rumal lubadus, mõni lubas nelja aastaga valmis teha. Selle arvel jah, aga siis ministri väärikus peaks olema need põhjendused tuua, miks ei saa nelja aastaga. Isegi Martin Helme on natukene vait jäänud, et tead ikkagi ei saa, et meil on siin mingid kooskõlastused ja mingisugused projekteerimised vaja enne ära teha. Palju targem jutt kui see, mis me siin kuulsime, et kuna ei ole ära tehtud, siis oleme kaotand 500 miljonit. Ma arvan, et me oleme võitnud 5 miljardit sellega, et me ei ole kõike ette ära teinud. Aitäh!
Selge! Nüüd, see oli siis veel kõne teehoiukava arupärimise arutamisel ja rohkem kõnepidamise soovi ei ole, seega on arupärimine käsitletud. Ma ei näe lugupeetud ministrit, kellel on võimalus veel lõppsõnaks. Järelikult lõppsõna ei ole ja arupärimine on sellega käsitletud.
Nüüd läheme siis päevakorras edasi ja meil on päevakorrapunkt number 3: Vabariigi Valitsuse algatatud perehüvitiste seaduste muutmise ja sellega seonduvalt teiste seaduste muurmise seaduse eelnõu 185 SE teise lugemise jätkamine. Ettekandja sotsiaalkomisjoni liige Priit Sibul. Palun!
Aitäh! Austatav istungi juhataja! Head ja armsad kolleegid! Perehüvitiste ja teiste seaduste muutmise seaduse eelnõud tutvustan teile siin kolmandat korda. Nii nagu istungijuhataja ütles, on meil teise lugemise jätkamine. Meenutan, et esialgne seaduse mõte, mis ministeeriumist tuli, seisnes selles, et erinevate seaduste muudatuste käigus on kaotsi läinud mõned seaduse eesmärgid või mõtted ehk lastetoetust makstakse kuni 19-aastastele lastele, aga need, kes pärast põhikooli lõpetavad, neil on võimalus nii-öelda lastetoetust saada ka suvekuude eest, kui ta jätkab õppimist, et aga praegu ei olnud õiguslikku alust neile seda maksta ja nüüd nende muudatustega seda parandatakse. Samamoodi oli esialgne eesmärk alates 1. juulist 2020 vanemahüvitise maksmine vastavalt vanema soovile kalendrikuu kaupa peatada ja jätkata kuni lapse kolmeaastaseks saamiseni. Kohe, kui esimesel lugemisel ministeeriumi nii minister kui ametnikud seda tutvustasid, avaldasid nad soovi selle eelnõu juurde liita ideed, et järjestikuste laste sündide puhul oleks võimalik vanemahüvitise arvestusperiood saada 2,5 aastalt 3 aastale ja teise lugemise käigus see ministri ettepanek ka tuli ja see oli põhjus, miks komisjon otsustas eelnõu teisel lugemisel katkestada. Ja nüüd teise lugemise jätkamise arutelu toimus komisjonis neljapäeval, 11. juunil, kus meil oli endiselt, oli kolm muudatusettepanekut, millest esimene muudatusettepanek on pigem redaktsiooniline ja puudutab siis eelnõus jäetakse välja § 2 punkt 8 ja need sätted, mis seal olid kirjeldatud, tuuakse ja sõnastatakse § 1 erinevate lõigete ja punktidena. Seda muudatusettepanekut toetasid komisjoni kõik liikmed. Teine muudatusettepanek on üleminekusätete kohta vanemahüvitise arvestamisel. Ehk määratletakse ära need pered, vanemad ja lapsed, kellele see teema laieneb, et siis põhimõtteliselt ka nendel, kes täna juba on vanemapuhkusel, tehakse see arvestus ringi, kui see on neile kasulik, siis nad saavad 1. juulist kehtima hakkava redaktsiooni alusel võimaliku ümberarvestuse, kui see huvi on. Ja kolmas muudatusettepanek, mida ma möödunud nädalal tutvustasin, mida siis komisjon ei arutanud, tänan siin meie head ametnikku Heidi Barot ja tänan teda veel kord, et siin on üks täppisteaduste teema. Ehk meil oli tekkinud õiguslik olukord, kus erinevatel ajahetkedel ühtede samade numbritega seaduse sätted kehtisid ja ühel täiemõistuslikul inimesel oli selles küllalt keeruline orienteeruda. Ja need muudatused said ka kõik komisjoni toetuse. Komisjon otsustas teise lugemise lõpetada ja saata, kui täna teine lugemine suures saalis otsustatakse toetada teise lugemise lõpetamist, et siis oleks see juba meie täiskogu päevakorral, nii nagu me esmaspäeval kinnitasime, neljapäeval oleks siis kolmas lugemine. See on kokkuvõte komisjonis toimunust. Aitäh!
Suur tänu! Küsimused. Urmas Kruuse, palun!
Aitäh, austatud istungi juhataja! Auväärne ettekandja! Kui te seda nn pikendust arutasite kolme aastani, kas kerkis üles ka küsimus, mida varasemalt ikka aeg-ajalt on küsitud, just seoses sellega, et kas see konkreetne meede ei või jälle lükata nagu emasid, enamuses emasid tööturult eemale? See on alati olnud üks oluline teema, kuidas paindlikult osaleda ka tööturul ja saada samal ajal sellist kindlust läbi nende hüvitiste. Kas seda küsimust selle pikenduse formaadis arutati või mitte?
Aitäh! Otseselt seda küsimust ei olnud, aga oli n-ö paindlikkuse teema. See eelnõu on muutunud läbi aegade erinevate muutuste kaupa paindlikuks ja, nii nagu ma nimetasin, selle eelnõu esialgne idee, et vanemal on võimalik kuude kaupa peatada vahepeal ja muid toimetusi, aga nii, et ta ei jää sellest vanemahüvitisest ilma. Aga konkreetselt seda ideed, et kas sellelt kahelt ja poolelt aastalt pikendamine kolmele aastale võib inimesi tööjõuturult eemale viia, konkreetselt sellises sõnastuses seda probleemi komisjon ei käsitlenud. Aitäh!
Aitäh! Mind on nimetatud vanemahüvitise autoriks. See on väike liialdus, aga ma tõepoolest seda gruppi juhtisin, kes välja pakkus selle 2003, selles mõttes ma võtan seda teemat üsna isiklikult. Mind hämmastab see vastus tegelikult Urmas Kruusele. Kogu aeg on olnud kaalutlus selle üle, kuidas saab töö- ja pereelu ühitada, kuidas siis õrnal ajal on võimalik kodus olla ja siis tööle naasta. Aga nüüd kõik need muudatused, kõik on selle meetme kallal ennast peesitanud ja ajanud taga seda paindlikkust, et ta on suvalisel ajal antav suvaline raha ja mingit sihtotstarvet siis varsti tal enam ei olegi. Kas komisjon üldse enam ei kaalu seda aspekti, et naiste tööturult eemal hoidmine on ka kuidagi probleem? Siiani me arvasime, et teatud ajal tuleb seda võimaldada, aga üldiselt võiks naised saada ka tööl käia ja oma laste eest hoolitseda oma raha eest. Aitäh!
Ma julgen öelda küll, et ma ei tea, mis selles minu vastuses hämmastavat oli. Komisjon kindlasti arutab kõiki aspekte. Aga ma ütlen, et näiteks see muudatusettepanek, mis ei leidnud toetust, Reformierakonna muudatusettepanek rääkis ka sellest n-ö rehkendusest ja see, et summa võiks olla võimalikult suurem. Kuigi, nii nagu ma eelmine kord ütlesin, selle muudatusettepanek oli ka kuidagi huvitaval kombel see, et Reformierakonna esindaja põlistas seda samade argumentidega millega ministeeriumi esindajad ja n-ö see otsus või tulemus oli täpselt risti-vastupidine. Ühed tegid ühe ettepaneku ja teised risti vastupidi ütlesid, et töötab teineteise vastu. Nii et tõenäoliselt see debatt, nii nagu te ütlete ja kirjeldate, jääbki kas nendest eesmärkidest, kes neid sõnastusi teevad, või inimeste arusaamisest tulenevalt erinevaks. Ja meil tuleb, ma arvan, ka tulevikus erinevaid arutelusid ja debatte vanemahüvitise teemal pidada. Aga nii palju, kui mina aru saan, siis sellelt kahelt ja poolelt kolme aastale eesmärk, kui me vaatame, peamine eesmärk on ikkagi sündivuse kasv ja järjestikused lapsed. See, et me teame, et see lapse saamine ja rasestumine ei ole niisama lihtne ja kiire protsess, ja meil on võimalik olla lapsehoolduspuhkusel kuni kolme aastani, selles mõttes on mõistlik need ajad sättida, et see periood oleks ühetaoline. See on see idee, et järjestikuste laste puhul vanemahüvitises vanemad ei kaotaks, vaid see rehkendus toimuks siis vähemalt samadel alustel, mis oli eelmise lapse eest. Aitäh!
Suur tänu! Rohkem küsimusi teile ..., oi, Jaak Valge, palun!
Sõnasoov.
Siis peaks teise nupu peale vajutama, kui tahtmist on kõnet pidada. Kõnepidamise võimalus. Jaak Valge, palun!
Hea koosoleku juhataja! Head kolleegid ja ikkagi ka auväärt tehniline personal! Ma siin tõesti ei soovi koosolijate aega ei loosungite ega ka siis liigsete eelnõu nüanssidega raisata, aga siiski paar sõna luban endale ja ütlen seda, et siis EKRE kiidab väga heaks selle meie koalitsioonikaaslase algatuse, mis täidab mõned lüngad meie iseenesestki praeguseks üsna heaks kujunenud peretoetuste süsteemis, mis on tõesti võib-olla üks Euroopa parimaid. Ja meie põlisrahvastiku sündimus, nagu te teate, on siis kõrgem kui välispäritolu rahvastiku sündimus ja kui meil õnnestub ka immigratsiooni mõistlikult reguleerida ja meie inimestele Eestis sobivaid töökohti pakkuda, et nad ei peaks siis välismaale siirduma, siis me saame ka peatada eestlaste osakaalu langemise trendi meie rahvastikus ehk siis saame asuda tegelikult meie põhiseaduse täitmise juurde. Tänan tähelepanu eest!
Suur tänu! Rohkem kõnepidamise soovi ei ole, sellega loeme läbirääkimised lõpetatuks ja vaatame läbi muudatusettepanekud sellele seaduseelnõule (185 SE). Esimene muudatusettepanek on sotsiaalkomisjonilt ja juhtivkomisjoni arvamus on arvestada see täielikult. Teine muudatusettepanek samuti sotsiaalkomisjonilt ja ka siin on juhtivkomisjoni ettepanek arvestada see muudatusettepanek täielikult ja kolmas muudatusettepanek samuti sotsiaalkomijonilt ja juhtivkomisjoni ettepanek arvestada täielikult. Keegi neid muudatusettepanekuid ei vaidlusta, sellega on selle eelnõu teine lugemine lõppenud, nii nagu ka seda soovis juhtivkomisjon. Teine lugemine on lõpetatud ja protsess jätkub nii, nagu ette nähtud.
Me läheme järgmise päevakorrapunkti juurde ja selleks on Vabariigi Valitsuse algatatu tööturuteemuste ja -toetuste seaduse ning töötuskindlustuse seaduse muutmise seaduse eelnõu 206 SE teine lugemine, ettekandjaks on sotsiaalkomisjoni esimees Tõnis Mölder. Palun!
Aitäh, hea istungi juhataja! Head kolleegid! Riigikogu sotsiaalkomisjon arutas siis esimese ja teise lugemise vahel kahel korral oma istungil Vabariigi Valitsuse algatatud tööturuteenuste ja -toetuste seaduse ning töötuskindlustuse seaduse muutmise seaduse eelnõud, nii nagu ma ütlesin, esimene lugemine oli juba 8. juunil ja muudatusettepanekute tähtaeg oli 10. juuni. Enne seda me vahepeal tegime ära ka kaasamiskoosoleku, kus meil siis osalesid istungil nii sotsiaalministeeriumi esindaja, Eesti Tööandjate Keskliidu, Eesti Töötukassa, Eesti Ametiühingute Keskliidu ja Eesti Jagamismajandusliidu esindajad. Ja selle teisipäevase, 9. juuni koosolekul, siis tõepoolest me kuulasime ära nende ühingute või liitude arvamuse. Kõigepealt Eesti Tööandjate Keskliit avaldas arvamust tõesti, et see eelnõu on igati hea ja toetab igati selle eelnõu kiiret menetlemist ja eesmärki. Siiski, et mõned ettepanekud, mida tööandjad ja ametiühingud omavahel arutasid, jäid eelnõust välja. Millele tööandjad rõhku panid, on kindlasti see, et arenguid peaks vaatama sellest vaatenurgast, millist mõju omavad eelseisvad muudatused töötukassa eelarvele. Mõne ettepaneku osas tuleb olla konservatiivsem, kuna need on rahaliselt mahukamad ja neid ei saa rakendada igas majanduslikus olukorras ja tööandjad mõistavad eelnõu koostajaid ning on valmis uuendusi samm-sammult proovima. Ehk see tähendab seda, et kõik need muudatused, mis siia sisse on pandud, neid nad igati toetavad ja nad on ka valmis seda teemat, mis siit eelnõust on välja jäänud, nende teemade juurde tulevikus tagasi tulema. Siis Eesti Ametiühingute Keskliit märkis, et tervitavad eelnõu kiiret menetlemist ja eelnõu sisu igati. Juhtisid ka tähelepanu sellele, et see on väga oluline just nimelt töötuskindlustuse valdkonna vaatevinklist, sest tõesti viimane muudatus oli selles valdkonnas ei rohkem ega vähem kui 2008. aastal. Nii et selles mõttes on see igati positiivne samm ja olulisena tahtsid nad veel rõhutada ka seda, et kindlasti peavad nimetatud tööampsude sisselubamist vägagi oluliseks.
Siis Eesti Jagamismajanduse Liit ütles, et jällegi eelnõu on väga positiivne, eelkõige juhtisid nad tähelepanu sellele, et jagamismajanduse platvormid ja nendes teenuseid kasutavad inimesed on kindlasti positiivselt meelestatud seetõttu, et me lubame neid tööampse, küll aga nad tegid ettepaneku selles osas, et see töötamise sidumine päevade arvuga, kui inimene on töötu, takistab inimestel töötamist ja piiratud töövõimega isikud jäävad seetõttu osaliselt tööturult eemale. Pärast hiljem ma tulen selle teema juurde tagasi, et seda teemat, mis puudutab tööampse, lubatud päevade arvu, me ka komisjonis arutasime ja leidsime siin, ma loodan, et parima võimaliku lahenduse.
Siis töötukassa juht, härra Meelis Paavel ütles ka veel kord, et tõesti neid ettepanekuid on nende nõukogu koosolekul kordi ja kordi käsitletud. Kõik need ettepanekud, mis eelnõusse jõudsid, on suure arutelu ja konsensuse tulemus. Ka need, mis siia eelnõusse kajastus ei leidnud, need on kohad, mis vajavad veel läbi rääkimist, mis vajavad veel läbi arutamist. Aga kõik need ettepanekud, mis puudutavad siis kas paindlikkust, mõningate määrade muutmist või seda, et kindlasti nende teemade juurde saab ka hiljem tagasi tulla ja muidugi ka see punkt, et kui töötaja lahkub töölt oma soovil, siis ka see on vaja läbi mõelda, et kas ja kuidas sellel teemal töötukassa abistab neid inimesi, kes siis tõesti omal soovil töölt lahkuvad, aga selles küsimuses veel kord töötukassa nõukogus sellist laia konsensust ei ole. See ei tähenda, et neid teemasid ei arutataks ja et sügisel nende juurde tagasi ei tuldaks. Ja ka sotsiaalministeerium, kes siis on selle eelnõu nii-öelda algataja ja eestvedaja, peab veel kord ikkagi vajalikuks seda, et need muudatused, mis siin sees on, saavad kiirelt ja koheselt ellu rakendatud. Sealhulgas osalised määrad juba 1. augustist ja tööampsud 1. septembrist, see on kindlasti kahtlemata oluline, aga nad juhtisid tähelepanu sellele, et vabatahtlik töötuskindlustus vajaks kindlasti arutelu ja et seda saaks rakendada. Selleks on vaja välja töötada eraldi infosüsteem ja see võib võtta aega, nii et nende esimene selline perspektiivne hinnang on sellele, et selle teema juurde võiks tulla tagasi aastal 2022. Eelnevalt võib teha otsuse ära, aga see infosüsteemi selline ajaline kujundamine võib võtta seetõttu natuke rohkem aega.
Siis oli ka komisjoniliikmetel mõningaid küsimusi, kus tunti huvi, et kuidas tööturu erinevad osapooled suhtuvad kokkuleppele töölt lahkumisse. Töölt omal soovil lahkujad ei saa taotleda töötuskindlustushüvitist ja nii, nagu ma ka enne ütlesin, tegelikult nii tööandjad kui ka ametiühingud on selles mõttes positiivselt meelestatud, nad on valmis seda teemat arutama, aga neid lahenduskäike on erinevaid, nii et nii nagu ka ministeerium ütles, et see teema on kindlasti laual ja selle teema juurde tullakse töötukasssa nõukogus juba varsti-varsti uuesti tagasi. Ka töötukassa juht ütles ja avaldas lootust, et see küsimus saab lähitulevikus lahenduse, sest töötukassa hinnangul on see igati mõistlik, et kui inimene lahkub iseseisvalt töölt, siis töötukassa võiks seda inimest kuidagi aidata. Kindlasti on oluline koht, mis vajab analüüsimist on just nimelt see, et milline mõju sellisel meetmel võiks olla töötukassa eelarvele.
Oma teisel koosolekul, mis oli 11. juunil, vaatasime me läbi laekunud muudatusettepanekud. Neid laekus nii mitmeltki fraktsioonilt, aga juhtivkomisjon ise tegi mõningad muudatusettepanekud ja just nimelt üks muudatusettepanek, mis leidis konsensuslikult heakskiidu sotsiaalkomisjonis, kätkes endas just nimelt neid tööampse. Kui esimesel lugemisel või see seaduseelnõu esialgne projekt nägi ette seda, et töötuna arvel olev inimene võib siis teha ühes kuus kuni 5 päeva tööampse ja saada selle eest siis kuni 40% eelmise aasta alampalga määrast tasu, siis komisjon leidis, et selline ajaline piir ja üks Reformierakonna fraktsiooni muudatudettepanek oli ka see, et seda ajalist piiri, päevade arvu, võiks tõsta 5-lt 10-le, aga komisjoni arutelude käigus ja kompromissi tulemusena leidsime, et see mõistlik lahendus oleks siis veelkord see, et see oleks 8 kalendripäeva kuus, aga siis mitte eelmise aasta alampalga määr, vaid ikkagi käesoleva aasta alampalga määr ja sellest kuni 40% ehk siis see suurusjärk on seal kuskil, kui ma ei eksi, siis käesoleva aasta alampalk on 584 eurot ja siis 40% sellest peaks olema 233 eurot ja 60 senti. Ja komisjon siis vaatas läbi ka muudatusettepanekud. Neid, mida juhtivkomisjon tegi, neid on siis neile ka toetusena leidnud ja tulevad kindlasti siin saalis veel läbi vaatamisele. Aga teised muudatusettepanekud, nende üle saab suur saal arutada, aga komisjon tegi siis ka järgnevad otsused konsensuslikult: teha ettepanek võtta eelnõu täiskogu päevakorda teiseks lugemiseks 16. juunil, teha ettepanek eelnõu teine lugemine lõpetada, ja juhul, kui teine lugemine lõpetatakse, viia läbi eelnõu kolmas lugemine 18. juunil. Aitäh!
Suur tänu, lugupeetud ettekandja! On päevselge, et me täna kella üheks oma istungit lõpetada ei suuda, meil on kaks ettepanekut.
Ma vastan kiirelt.
Reformierakonna fraktsioonilt ja Keskerakonna fraktsioonilt pikendada tänast istungit. Ma hea meelega paneksin selle pikendamise hääletusele ja siis läheksin läheksime küsimuste juurde, kui te selle vastu ei ole. Ollakse päri.
Lugupeetud kolleegid, panen hääletusele Eesti Keskerakonna fraktsiooni ja Eesti Reformierakonna fraktsiooni ettepaneku pikendada tänast istungit kuni päevakorra ammendumiseni, aga mitte kauem kui kella 14-ni. Palun võtta seisukoht ja hääletada!
Istungi pikendamise poolt on 62 Riigikogu liiget, vastu 1, 2 erapooletut.
Me jätkame eelnõu (206 SE) menetlemist. Palun siia siis jälle komisjoni esimehe Tõnis Möldri ja alustame küsimustega. Liina Kersna, palun!
Suur tänu, austatud juhataja! Hea ettekandja! Selle eelnõu puhul on suurepärane see, et me tõesti lubame esimest korda ametlikult töötutel teha n-ö tööampse. Ja valitsuse poolt tulnud eelnõus oli siis kaks piirangut: esiteks, sissetuleku piirang, ja teiseks, päevade arv, et viiel päeval tohiks siis ametlikult töötu teha oma tööampse. Jagamismajanduse liit juhtis sellele tähelepanu, et see ei ole mõistlik. Ja meie tegime Reformierakonna poolt ettepaneku nende päevade arvu suurendad kümnele, kuigi tegelikult ma päris täpselt üldse ei saa aru, miks on vaja seda päevade arvu, kui meil on summa juba ette antud, mille ulatuses tohib teha tööampse. Kas teie saite aru, mis on sisuline vahe 10 päeval ja 8 päeval, kus me jõudsime siis justkui kompromissile? Aitäh!
Aitäh! Kõigepealt ma ütlen seda, et tõesti see Reformierakonna fraktsiooni muudatusettepanek oli väga sümpaatne. Ja ma siiralt usun, et ka suur saal seda toetab. Eks see päevade arvuga sidumine on üleüldiselt selles mõttes küsitav. Ka minu arvamus on see, et kuna on ju tegelikult piirlagi ees, siis ei saa ju inimene rohkem teenida. Inimene võib ka teha 30 päeva kuus tööd, aga kui ta teeb iga tund ja saab selle eest ainult tunnitasu – mis ta siis miinimummääras on, vist 3 eurot ja 48 senti –, võib-olla ei tulegi see piirsumma kokku, ma ei ole päris täpselt arvutanud seda.
Pigem eelnõu algataja ministeerium tõesti pakkusid välja selle lahenduse, et see võiks olla viis päeva, nende esialgses tekstis, just nimelt sellega, et see oleks kergesti jälgitav ja et me ei soodustaks kuidagi seda, et inimene seeläbi asuks kas mustalt tööle või siis tõesti tema n-ö täiskohaga tööle asumise motivatsioon kaob seetõttu ära. Ma ei hakka seda praegu pikalt ette lugema, tegelikult Sotsiaalministeerium tõi ka väga huvitava näite, kus tal olid erinevad arvutuskäigud. Ma pärast võin seda kommenteerida, kui kellelgi on veel soovi. Aga tõepoolest, see oli see mõttekoht, et piirata ära päevadega. Ja nii nagu tegelikult ministeerium ütles, kui see tööampsude meede läheb käima, läheb hästi käima, riik näeb, et see meede on olnud igati kasumlik ja mõistlik, siis nad ei välistanud seda, et seda päevade arvu võiks tulevikus muuta, ja nad ei välistanud ka seda, et selle päevade arvu võiks ka tulevikus täiesti n-ö lahti siduda, kui see piirsumma jääb ikkagi alles. Tähtis on ju tegelikult selles piirsummas olla. Kui nüüd teha siin kiire mingi mõttekäik, et miks kaheksa, mitte kümme, siis kui keskeltläbi inimene töötab kuus 468 tundi, no keskeltläbi 20 tööpäeva, kui nad on 8-tunnised tööpäevad, sealt edasi 40%, no 20-st 40%, saame 8. Aga kas sellel arvutuskäigul ka mingisugune teaduslik alus on, see jääb juba suure saali otsustada. Aitäh!
Aitäh! Austatud ettekandja! Kas te mõtlesite selle eelnõu juures ka vaesematele inimestele? Täna pole Eesti täitnud sotsiaalharta nõudeid. Töötuskindlustushüvitise alammäär on liiga madal ja töötutoetus liiga napp. Inimesi selle eelnõuga, mis täna meie ees on, n-ö vaesusest ei päästa, eriti madalapalgalisi, kes hakkavad saama eelnõu järgi esimesed 100 päeva 60%, pärast 40%. Kui me vaatame, kui suur see summa tegelikult on, siis inimesed satuvad kohe vaesusesse. Teine asi: töötutoetus. Miks see järgmisest aastast tõuseb, mitte sellest aastast? Ma juba tean, mis te vastate, lisaeelarves on asi, aga kui soovitaks, siis seda töötutoetust sellel aastal tõsta oleks võimalik küll. Aitäh!
Aitäh! Alustame sealt tagantpoolt. Tõesti, see on seotud lisaeelarvega. Nii nagu ka ministeerium esimese lugemise arutelul ütles: kui lisaeelarvega tullakse välja ja parlament võtab selle vastu, siis on võimalik seda sellel aastal veel rakendada. Need, mis siia eelnõusse on pandud, on miinimum, kuni. Just nimelt see alusprotsent, ülemist lage ei ole määratletud ja kui parlamendil on tahe ja soov, siis on võimalik seda rakendada ka enne, kui 1. jaanuar saabub. Me kindlasti alati komisjonis mõtleme kõigile sotsiaalgruppidele, ka neile, kes on kõige vähem kindlustatud. Ma möönan ja olen nõus, et kõiki töötukassa hüvitisi tahaks alati maksta rohkem ja kõrgema protsendimääralga aga eks siin tuleb vaadata neid astmeid, mis ka täna tegelikult selle eelnõuga tehakse. Need ju enamjaolt tõusevad. On kindlasti oluline see, et me vaataksime, et kogu see temaatika oleks selles mõttes tasakaalus, et ka töötukassa eelarve peaks kõigile nendele muudatustele vastu ja ta peaks vastu ka pikas perspektiivis, mitte ainult siis, kui majandusel läheb hästi. Aitäh!
Jaa, aitäh, hea juhataja! Komisjoni esimees! Tervisekriis on tagant tõuganud mitmeid protsesse ja erinevate eelnõude menetlemist, nii ka seda kõnealust. Tegelikult me ju teame, et üsna pikalt Sotsiaalministeerium ette valmistas kogu seda muudatust – Praxise analüüs, väljatöötamiskavatsus – ja plaan oli tulla selle eelnõuga alles järgmise aasta alguses. Ja siit eelnõust, mida me täna arutame, on välja jäänud mitmed olulised teemad, näiteks kindlustatute ringi laiendamine, aga samamoodi ka majandustsüklist toetuste ja kindlustushüvitiste määra sõltuma panemine, mis oleks siis asjakohane ja kokkuhoidlik. Milline teadmine komisjonil täna on, kas ja millel need ülejäänud kavandatud muudatused valitsusse ja Riigikokku võiksid jõuda? Aitäh!
Aitäh! See, millele te kindlasti viitasite, et eelnõu on sümpaatne enamikule – ma olen nõus. Ja ka tegelikult kõik osapooled ju viitavad väga selgelt sellele, et nende teemade juurde tuleb tagasi tulla, mis siis on tõesti see n-ö kindlustatute ringi laiendamine, paindlik süsteem, kas seda rakendada või mitte, võib-olla ka määrade tõstmine. Ma arvan, et see on teema, mille juurde tasub tulla sügisel tagasi. Ja tegelikult ministeerium ka oma vastustes ütles seda, et tõesti sügisel see teema läheb uuesti Töötukassa nõukogus arutelule. Ja eks seda ajagraafikut muidugi Riigikogul on alati endal võimalik seda teemat algatada ja arutada. Küll aga ma pean mõistlikuks, et nii nagu kõik need mõtted, mis siia eelnõusse on sisse saanud, on tegelikult Töötukassa nõukogu konsensuslikult heaks kiitnud. Ja nii nagu ministeerium ka ütles, seal nõukogus võetakse vastu otsuseid konsensuslikult ja kui seal need vaidlused on ära vaieldud, tööandjad ja töötajad on omavahel teatud küsimustes kokkuleppele jõudnud, no siis ma arvan, et ongi mõistlik ja õige aeg ja küps aeg nende teemadega edasi minna. Nii et ma arvan küll ja siiralt loodan, et sügis võiks olla see aeg, kus me sellega edasi liigume. Ja siis me saame juba parlamendis seda debatti edasi pidada. Aitäh!
Aitäh, austatud istungi juhataja! Auväärt ettekandja! Mind huvitab selline asi, et kui need tööampsud rakenduvad, siis millist sihtrühma on seaduseloojad silmas pidanud. Mis oli nende eelnev sissetulek ja keda me loodame ja kus me loodame tegelikult seda rakendust saada? Sest esmapilgul see 200 eurot ja natuke peale, võimalus täiendavalt teenida, võib paljudel juhtudel tähendada seda, et kulud on liiga suureks läinud selle töölkäimisega ehk selle ampsu tegemiseks. Millised sihtrühmad peaksid sellest abi saama? Kas nende palk jäi ühte või teise vahemikku? Ja teine osa sellest küsimusest puudutab seda, et täna ilmus tegelikult ajakirjanduses üks artikkel, mis puudutas nõrka motivatsiooni teatud töid teha ka hooajaliselt – just lähtuvalt sellest, et on suured võlakoormused või võlad, mida tuleb tasuda, ehk sellele töötajale ei jäägi midagi kätte. Samas, riigil vist ei olegi väga selget ülevaadet, kui palju neid inimesi selles töötute hulgas on. Kas te seda teemat ka käsitlesite?
Aitäh! Hakkan vastama jälle tagantpoolt. Kahjuks ei ole ma seda n-ö meedias avaldatud lugu lugenud, kindlasti loen üle ja siis oskan võib-olla ka täpsemalt kommenteerida. Aga ma arvan, et selles mõttes, kui me räägime nendest tööampsudest ja sihtrühmast, eelkõige me ju ei määratlenud ära konkreetset sihtrühma. Aga tähtis on see, et kui inimene jääb töötuks, siis me hoiaksime teda aktiivsena, et tal oleks võimalik ikkagi ka töötuna arvel olles käia tööd tegemas, et sellest kujuneks võib-olla ka välja – miks mitte näiteks pikaaegsetel töötutel – teatud tööharjumus ja sealt edasi täisväärtuslikud, täiskohaga töökohad. See on ju tegelikult väga oluline, sest me näeme, et pahatihti ongi selline tööharjumus ja see pool tegelikult takistuseks, miks inimesed ei leia endale täiskohaga töökohta. Nüüd, kui te tahate mingit konkreetsemat näidet siia kõrvale, siis kindlasti üks hea näide on see, et kui inimesel on olemas põhitöökoht, aga tal on kõrvalt olemas erinevad huvitegevused või hobid või projektid, mille eest ta saab tasu. Näiteks töötab inimene põhikohaga kaevurina, aga ta juhuslikult kirjutab ka kohalikku lehte lugusid ja saab selle eest honorari. Siis, kui ta jääb töötuks, jah, see põhitöökoht kaob, aga nende lehelugude eest, selle kirjutamise eest ei pea ta ennast enam töötuna arvelt maha võtma, vaid ta saab teha tõesti neid tööampse ja teenida kuu jooksul näiteks nende kirjatükkide eest kuni 233 eurot ja 60 senti. Aitäh!
Suur tänu, hea juhataja! Austatud ettekandja! Te ütlesite väga õigesti, et Riigikogul on võimalus arutelusid algatada. Ma täiendaksin, et Riigikogul on võimalus arutelusid jätkata. Meil on viimane istungite nädal. Te olete öelnud, et sellesama teema juurde me tuleme tagasi sügisel. Eile sotsiaalkomisjonis me otsustasime, et psühhiaatrilise abi seaduse juurde me tuleme tagasi sügisel. Mu küsimus on: miks me tuleme nende teemade juurde tagasi sügisel, kui me võiksime rahulikult nende teemade üle arutada ka suvel? Aitäh!
Aitäh! Siin me vist mõlemad tegelikult eksisime. Meil ei ole mitte ainult õigus arutelusid pidada, algatada, vaid meil on õigus ka neid arutelusid lõpetada. Lõpetada selles mõttes tulemiga, milleks on hea ja kvaliteetne seadus. Olgem ausad, need arutelud – miks need lähevad edasi sügisesse? Ju siis parlament soovib seda debatti veel pidada. Ju siis on lahtiseid otsi ja ju siis nende eelnõude puhul ei ole sellist laiemat konsensust. Ja kui see konsensus saabub, siis saame nende teemadega lõpuni minna. Selles mõttes ei tasu peljata, et suvi tuleb vahele. Mina usun küll, et sügiseks on oleme me kõik täis tahet ja tööindu, siis saame nende teemade arutelude juurde jälle tagasi tulla. Aitäh!
Aitäh, lugupeetud istungi juhataja! Auväärne ettekandja! Võib-olla see ajakirjanduse näide ei olnud kõige õnnestunum. Seal ajakirjanduses paistab praegu väga kitsas olevat. Aga tegelikult mu küsimuse mõte oli see, et kui me võtame erinevaid seadusi vastu või muudatusi, siis me eeldame, et me sellega saavutame midagi. Sellepärast mind natuke üllatas see teie nii suur üldistus. Ma eeldasin seda, et näiteks Sotsiaalministeerium või veel mingi ministeerium on teinud analüüsi ja öelnud seda, et meil on täna selline situatsioon, me lähme lahendama seda probleemi ja selle probleemi lahendamisel või selle mõjul me võib-olla saavutame mingi täiendava inimeste hõive või taas tööle mineku. See, millele te viitasite, viitab pigem sellele, et me räägime pikaajalistest töötutest, kelle tööharjumus kaob ära. Esimese kuue kuu jooksul ei tohiks niimoodi päriselt tööharjumus ära kaduda, kuigi kriitilised hetked hakkavad juba poole aasta jooksul kindlasti tekkima. Aitäh!
Aitäh! Kui te ütlete, et minu näide oli ebaõnnestunud, ju siis see nii on. Aga tegelikult ega sellele eelnõule, nii nagu siin ka eelpool kõnelejad on viidanud, eelnes ikkagi ministeeriumi poolt mitu aastat selles mõttes pikka ja põhjalikku tööd, sealhulgas ka Praxise analüüs. Ja veel kord ma ütlen: see on üks võimalus aidata tööampsudega aktiivsena tagasi tööjõuturule pikaaegsed töötud. Aga see on ka kindlasti leevendusmeede neile inimestele, kes kaotavad oma põhitöö, aga jätkuvalt, kellel on olemas hobid, tegevused, lisaerialad, mille eest on võimalik saada palka. Seetõttu ei peaks nad oma seda n-ö töötuna arvel olekut peatama, vaid nad saavad teha ära need tööampsud ja siis vastavalt sellele leida endale juba pikk ja põhjalik täiskohaga töökoht. Aitäh!
Suur tänu, lugupeetud ettekandja! Rohkem küsimusi teile ei ole. Avan läbirääkimised. Signe Riisalo, palun!
Hea juhataja! Head kolleegid! Meie ees on eelnõu, kus on häid asju ja mitte nii häid asju. Ja kindlasti on meie ees eelnõu, kus on asju, mis on jäänud tegemata. Ja nii nagu me kuulsime komisjonis tõepoolest Sotsiaalministeeriumi esindajatelt, sh ministrilt, siis nende asjade juurde tullakse tagasi. Kurb on, et neid ei tehta kohe ja korraga.
Mis on selles eelnõus head? Hea on tõepoolest see, et me tegelikult aktiveerime inimesi. Tööampsude lubamine töötuse perioodil ehk väikeses mahus teenimine ei ole tegelikult pikaajalise töötu tagasitoomine tööturule. Eeskätt on see meede sellele inimesele, kes on töö kaotanud ja keda me hoiame seoses tööturuga, kas või väikeste tööampsude kaudu, et temast ei saaks pikaajalist töötut. See on see meede. Aga see on positiivne meede, sest selle meetme puhul, nagu ka töötuse perioodi ajatamise võimaldamine, et teha vahepeal tööd ja siis naasta 12-kuulist perioodi töötushüvitise kaudu saama, siis need mõlemad meetmed toovad riigikassale raha sisse.
Nüüd, see teine hulk meetmeid, mis on selles eelnõus, paraku viivad raha välja. Ja kui me oleme siin eile südaööni kuulanud peaministrit, täna jätkasime, siis me kõik saame aru sellest, et rahakott ei ole kunagi põhjatu ja nii ei ole ka riigi rahakott kunagi põhjatu. Sellepärast on Reformierakond teinud sellise konservatiivse ettepaneku, millega me tõepoolest soovime inimesi aidata töötuse perioodil ja tõsta nende hüvitise määra, aga seda vaid olukorras, kus meil on majanduslikult raske aeg ja inimestel ongi keeruline tööd leida ja inimestel ongi keeruline endale sissetulekuid tagada. Küll aga see konservatiivne pool meie mõtlemisest on see, et me majanduslikult heal ajal inimeste töölkäimist siiski soodustame või seda soovi ja vajadust soodustame sellega, et need toetused ja hüvitised ei tõuseks liigselt. Sellepärast muudatusettepanek, mida me kohe hääletama hakkama, on mõistlik ka teie toel siia eelnõusse sisse saada. Aitäh teile!
Austatud juhataja! Head ametikaaslased! Kõigepealt ma tunnustaksin tööturu osapooli. Igal juhul on arutluse all olev eelnõu samm edasi, samm õiges suunas. Kuid samas poolik lahendus, kui me vaatame eelnõule eelnenud väljatöötamiskavatsust ja sotsiaalministri väljaütlemisi. Ja korduvalt on töötushüvitiste süsteemi muutmise vajadusele tähelepanu juhtinud näiteks OECD ja Euroopa Komisjoni uuringud, ka meie oma Riigikontroll. Ja kui me täna vaatame, siis Eesti ei ole täitnud Euroopa sotsiaalharta nõudeid. On ju töötuskindlustuse hüvitise alammäär ja töötutoetus liiga napid, et hoida oma inimesi vaesusesse sattumast. Ja valitsuse eelnõu, algatatud eelnõu, leevendab küll olukorda, aga seda, et meie inimesed, kes töötuks jäävad, vaesusesse ei langeks ja kohe esimesest päevast, see ei taga.
Tänase kriisi sotsiaalne tagasilöök on küige kestvam ja tugevam ja see töötuse kasv tuleb viiteajaga. Tööta jäämine omakorda ähvardab vaesusesse langemisega ja ennekõike siis riskirühmi, see tähendab siis eakaid, puudega inimesi, noori ja teiskeelseid, ent kõiki teisigi. Meie töötute ebapiisav sotsiaalne kaitse ei anne neile hingetõmbeaega, ei lase käia koolitustel, ümber õppida, ega võimetekohast ametit otsida, vaid sunnib vastu võtma esimese ette juhtuva töö. Või paneb siis enneaegselt tööturult kõrvale tõmbuma – enneaegsete vanaduspensioni saajate hulk on töö kaotanute seas pidevalt kasvanud – või siis otsima tööd hoopis võõrsilt.
Kui ümberringi valitseb määramatus, on riigi kohus anda inimesele kindlust, et kui ta hätta satub, ei jäeta teda üksi. Ettevõtete ellujäämisse on riik laenugarantiide ja toetusmeetmetega suutnud paigutada ligi kaks miljardit eurot ja loodetakse lisa. Nii nagu tööandjat, nõnda tuleb meil ka töötajat väärtustada.
Sotsiaaldemokraadid on esitanud eelnõu Riigikogule ja tegime ka omapoolsed muudatusettepanekud arutlusel olevasse eelnõusse. See näeb ette, et töötuskindlustushüvitiste saajate ringi laiendatakse. Praegune kord ei anna neile, kelle töösuhe lõpetati poolte kokkuleppel või töötaja algatusel, hüvitisele õigust. Paraku pole sellise töösuhtelõpetamise taga valdavalt mitte töötaja vaba tahe, vaid sund, teinekord ka teadmatus. Näiteks, 2018. aastal lõpetati töötaja omal soovil 70 200 ja poolte kokkuleppel 77 000 töösuhet, see tähendab siis suuresti vabatahtlikult sunniviisil. Praegu saab töötuskindlustushüvitist 33% ja töötutoetust 26% kõigist töötutest, teisiti sõnastades 41% töö kaotanutest ei saa Töötukassast sentigi, sest nad lihtsalt ei kvalifitseeru. Ja ometi on ka nemad maksnud töötuskindlustusmakseid.
Sotsiaaldemokraadid on seisukohal, et kindlustuskaitse peab laienema ka inimestele, kes on töölt lahkunud vormiliselt siis kas poolte kokkuleppel või enda soovil. Kui nüüd töösuhe lõpetati poolte kokkuleppel või töötaja algatusel, lükatakse hüvitise maksmine 30 töötusepäeva võrra edasi ehk raha hakkab tiksuma alles 31. päevast. Ootaja piirang on kasutusel ka mitmes teises riigis. See on siis meie eelnõusse sisse kirjutatud ja sellise ettepaneku tegime ka käesolevasse eelnõusse.
Lisaaega palutakse. Kolm minutit. Olge lahked!
Teine ja põhimõtteline samm, mille oleme eelnõus välja käinud, on suurendada töötuskindlustushüvitise määrasid ja töötuse esimesel 100 päeval peaks olema 70% eelnevast sissetulekust ja sealtmaalt ehk 101. päevast 50%. Loomulikult tuleb tuntavalt suurendada töötutoetust. Praegune 189-eurone toetus jääb allapoole süvavaesuse piiri ja meie ettepanek on tõsta töötutoetus 60%-ni alampalgast ehk 350 eurole kuus. Seejuures ei tohi langetada ei töötutoetuse ega siis alampalgalt makstava hüvitise suurust alla 350 euro piiri.
Head kolleegid! Juba 2008. aastal vastu võetud töölepingu seadusega laiendati töötuskindlustushüvitise saajate ringi ka poolte kokkuleppel ja omal algatusel töölt lahkujatele, samuti tõsteti kindlustushüvitise määrasid. Tol ajal jäid need muudatused paraku ellu viimata ja põhjenduseks oli majanduskriis. See viga tuleb nüüd parandada, pole ju kuigi tark uuesti sama reha otsa astuda. Inimesi hoida, ka tööturul hoida on palju kergem, kui püüda neid hiljem ilma pealt või poe tagant kokku korjata. Ja nii mõnigi võib meie väikesearvulise rahva hulgast selleks ajaks nõnda lootusetult kaotsi minna, et ei leia hiljem tikutulegagi üles. Aitäh!
Lugupeetud juhataja! Head kolleegid! EKRE fraktsioon pooldab seda eelnõu, ka selle võimalikult kiiret ellurakendamist. Töötutoetustega on selline probleem, et nende paika sättimine on üsna keerukas asi. See peab olema piisav kõigepealt, et aidata rasket aega üle elada, aga ta ei tohi olla ka liiga suur, et võtta ära motivatsioon taas endale tööd leida. Ja ega teda ammu pole tõstetud ka, nii et selles mõttes on väga positiivne: pakutud 40% miinimumpalgast hetkel on see tase, mis on meile jõukohane. Kindlasti ei ole piisav, kuid näiteks paljudes lääneriikides, kus on see tase oluliselt kõrgem, ongi juhtunud tihtipeale, et jäävad istuma sinna töötu abirahale ja ei hakka üldse ennast liigutama.
Ja veel tööampsudest – samuti väga mõistlikud asjad. Kui inimesed endale sobivat tööd otsivad, ei võta igat pakkumist vastu, raha napib, siis peaks nendest ampsudest abi olema. Ja väga tähtis, et ei kao ära tööharjumus, töödistsipliin. Siis inimesel üldse motivatsioon kaoks ära. Kas viis või kümme – komisjonis me arutasime ja jõudsime kokkuleppele, et kaheksa võiks see olla parasjagu. Ja veel kord: eelnõu 206 väärib toetust. Aitäh!
Erkki Keldo, palun! Ma ei näe. Siis on sellega läbirääkimised lõppenud. Taavi Rõivas, palun!
Vabandan Erkki Keldo ees, ma kogemata toetasin tema puldile ja see lülitas sisse. Ei ole tema süüdi selles, vabandust!
Võtame teadmiseks. Niisiis on läbirääkimised sellega lõppenud ja me alustame muudatusettepanekute läbivaatamist. Muudatusettepanekud eelnõule 206 SE. 1. muudatusettepanek Eesti Reformierakonna fraktsioonilt, juhtivkomisjoni seisukoht: arvestada sisuliselt. 2. muudatusettepanek sotsiaalkomisjonilt, juhtivkomisjon on arvestanud täielikult. 3. muudatusettepanek Sotsiaaldemokraatliku Erakonna fraktsioonilt, juhtivkomisjon: ettepanek jätta arvestamata. Kalvi Kõva, palun!
Aitüma! Palun seda muudatusettepanekut hääletada!
Muudatusettepanek läheb hääletamisele. Kõigepealt saalikutsung.
Austatud kolleegid! Panen hääletusele seaduseelnõu 206 SE kolmanda muudatusettepaneku, mille on teinud Sotsiaaldemokraatliku Erakonna fraktsioon ja mille juhtivkomisjon on jätnud arvestamata. Palun võtta seisukoht ja hääletada!
Muudatusettepaneku poolt hääletas 9 Riigikogu liiget, vastu 52. Muudatusettepanek ei leidnud toetust.
Neljas muudatusettepanek sotsiaalkomisjonilt, juhtivkomisjon on teinud ettepaneku arvestada seda täielikult. Viies muudatusettepanek Sotsiaaldemokraatliku Erakonna fraktsioonilt, juhtivkomisjoni otsus: jätta arvestamata. Kalvi Kõva, palun!
Aitäh! Palun ka seda muudatusettepanekut hääletada! Äkki läheb paremini.
Kas lubatakse panna see kohe hääletusele? Heakskiitev sumin. Niisiis paneme hääletusele viienda muudatusettepaneku selle eelnõu kohta, mille on esitanud Sotsiaaldemokraatliku Erakonna fraktsioon ja mille juhtivkomisjon on jätnud arvestamata. Palun võtta seisukoht ja hääletada!
Muudatusettepaneku poolt hääletas 7 Riigikogu liiget, vastu 54. Muudatusettepanek ei leidnud toetust.
Järgmine muudatusettepanek on nr 6, see on Sotsiaaldemokraatliku Erakonna fraktsioonilt ja juhtivkomisjon on jätnud ka selle arvestamata. Kalvi Kõva, palun!
Auväärt kolleegid, panen hääletusele eelnõule tehtud 6. muudatusettepaneku, mille on teinud Sotsiaaldemokraatliku Erakonna fraktsioon ja mille juhtivkomisjon on jätnud arvestamata. Palun võtta seisukoht ja hääletada!
Selle muudatusettepaneku poolt hääletas 7 Riigikogu liiget, vastu 53, muudatusettepanek ei leidnud toetust.
Seitsmes muudatusettepanek Eesti Reformierakonna fraktsioonilt, juhtivkomisjoni ettepanek: jätta arvestamata. Taavi Rõivas, palun!
Panen hääletusele seitsmenda muudatusettepaneku, mille on teinud Reformierakonna fraktsioon ja juhtivkomisjon on jätnud selle arvestamata. Palun võtta seisukoht ja hääletada!
Muudatusettepaneku poolt hääletas 34 Riigikogu liiget, vastu 51. Muudatusettepanek ei leidnud toetust. 8. muudatusettepanek Sotsiaaldemokraatliku Erakonna fraktsioonilt, juhtivkomisjon on jätnud arvestamata. Kalvi Kõva, palun!
Panen hääletusele 8. muudatusettepaneku eelnõule 206 SE, mille on teinud Sotsiaaldemokraatliku Erakonna fraktsioon ja mille juhtivkomisjon on jätnud arvestamata. Palun võtta seisukoht ja hääletada! Hääletustulemused
Muudatusettepaneku poolt hääletas 7 Riigikogu liiget, vastu 52. Muudatusettepanek ei leidnud toetust. Sellega oleme läbi vaadanud kõik muudatusettepanekud eelnõule 206 SE ja meil on juhtivkomisjoni ettepanek eelnõu 206 SE teine lugemine lõpetada ja teine lugemine on sellega lõpetatud.
Läheme järgmise päevakorrapunkti juurde, 5. punkti juurde, selleks on Vabariigi Valitsuse algatatud pankrotiseaduse ja teiste seaduste muutmise seaduse eelnõu (195 SE), alustame selle esimese lugemisega. Ettekandjaks palun, justiitsminister Raivo Aeg!
Auväärsed kolleegid! Ettekandjal on õigus lasta ennast kuulata, seetõttu paluks nüüd kuulata, mida ettekandja räägib.
Jah, kes veel ei kuulnud, alustasin nii: austatud Riigikogu juhataja ja lugupeetud Riigikogu liikmed!
Peame kõik tõdema, et majanduslik olukord maailmas muutub suisa iga päevaga aina ebakindlamaks. Ettevõtted peavad kohanema ja paraku mõned neist peavad ka tegevuse lõpetama jätkusuutlikkuse puudumise tõttu. Aus tõdemus ettevõtte makseraskustest ja tegevuse lõpetamine peab olema vastutustundlikele ettevõtjatele mõistlik ning võlausaldajatele võimalikult kiire ja tõhus.
Praegu on mul hea meel esitleda teile Justiitsministeeriumi poolt läbiviidava maksejõuetuse revisjoni esimest tulemust, pankrotiseaduse ja teiste seaduste muutmise seaduse eelnõu. Eelnõu eesmärgiks on muuta pankrotimenetlused kiiremaks, kulutõhusamaks ja läbipaistvamaks, tagada võlausaldajatele suuremad väljamaksed, selgitada välja seadusevastaselt tekitatud maksejõuetused ning parandada Eesti ettevõtluskliimat, rahvusvahelist taset ja mainet. Lisaks on eelnõus tehtud hädavajalikud muudatused seoses COVID-19 koroonaviiruse mõjust tingitud majandusliku olukorra ootamatu ja järsu muutusega. Sügisel järgneb ka revisjoni teine etapp, milles käsitletakse ülejäänud maksejõuetuse menetlusi, ettevõtete saneerimist, võlgade ümberkujundamist ja füüsilisest isikust võlgniku kohustustest vabastamist. Teises etapis võetakse üle ka Euroopa Liidu maksejõuetuse ja saneerimise direktiiv.
Pankrotimenetluse läbiviimise pikkus ja tõhusus on üks ettevõtluskeskkonna tervisenäitajaid. Paraku Eestis on see võrreldes naaberriikidega üsna pikk ja ebatõhus protsess, eelkõige võlausaldajate jaoks. Keskmine pankrotimenetlus kestab Eestis kolm aastat, sellele kulub 9% pankrotivarast ja võlausaldajate nõuete rahuldamise määr on keskmiselt kõigest 40%. Võrdlusriikides Soomes ja Saksamaal on vastavad näitajad üks aasta 3% ja 80–90%. Üheks kõige suuremaks mureks on varatud pankrotid ja pankrotimenetluse raugemine, mis tähendab, et ettevõttest on järel vaid kest, milles ei ole niigi palju vara, et saaks välja uurida pankroti põhjused – on see tingitud majanduskeskkonnast, tehtud halbadest juhtimisotsustest või suisa pahatahtlik ja hooletu suhtumine ettevõtte käekäiku.
Tutvustan teile esmalt erinevaid meetmeid, millega vähendatakse pankrotimenetluse massilist raugemist ja pahatahtlike maksejõuetuste põhjustamist. Seejärel tutvustan menetluse efektiivsemaks muutmise meetmeid ning viimaks ka COVID-19 koroonaviiruse mõjudest tingitud ajutisi muudatusi. Esiteks, pankrotimenetluse raugemine ja pahatahtlik maksejõuetuse põhjustamine. Üheks olulisemaks muudatuseks pankrotimenetluse raugemise ja pahatahtlike maksejõuetustega võitlemisel on maksejõuetuse teenistuse loomine. Enam kui pooled pankrotimenetlused Eestis raugevad, sest puuduvad vahendid menetluse läbi viimiseks. Selle tagajärjel ei uuri keegi maksejõuetuse põhjuseid ning raugemise võimalust kasutatakse ära vastutusest vabanemiseks. Kannatajateks on nii ettevõtte võlausaldajad kui ka majanduskeskkond tervikuna. Loodav teenistus aitab tuvastada maksejõuetuse põhjused, tuua tagasi pankrotivarasse sealt õigusvastaselt välja viidud vara ja nõuda kahjuhüvitisi. Selleks saab teenistus teostada eriauditeid ja viia läbi pankrotimenetluse avalikke uurimisi. Eriauditi kaudu uuritakse nn tagasivõitmise võimalusi või taastatakse võlgniku raamatupidamine. Teenistus sekkub siis, kui asi on avalikus huvis ja muud vahendid puuduvad. Teenistus luuakse Konkurentsiameti juurde. Maksejõuetuse teenistuse tegevuse tulemusel muutub Eesti ärikeskkond ausamaks, usaldusväärsemaks, sh välisinvestoritele, suureneb ettevõtlusjulgus ning võlausaldajate pankrotimenetluse tulemusel tehtavate väljamaksete määr. Seejuures on üks suurimaid pankroti võlausaldajaid riik. Erinevatel hinnangutel 40–66% nõuetest on erinevad avalik-õiguslikud nõuded, eelkõige saamata jäänud maksud. Lisaks tehakse ettepanek võlausaldajate motiveerimiseks menetluskulude deponeerimiseks, mis on samuti oluline, kuid vähekasutatud meede pankrotimenetluse läbiviimise tagamiseks varatu pankrotivõlgniku puhul. Teeme võlausaldajale lihtsamaks pankrotimenetluse käigus antud kulutuste tagasinõudmise pankrotivarast.
Tulevikus võimaldatakse võlausaldajal nõuda ka ajutise halduri tasu ja kulutuste katteks makstud deposiidi hüvitamist. Kehtiva õiguse järgi võlausaldajal vastav võimalus täna puudub. Pankrotimenetluse raugemise välistamiseks on oluline, et alati on olemas isik, kes vastutab pankrotiavalduse õigeaegse esitamise eest. Üldjuhul vastutab selle eest juhatuse liige. Kui juhatuse liige puudub, ei vastuta kehtiva seaduse alusel pankrotiavalduse esitamise eest keegi. Võlausaldajate huvide kaitseks tehakse ettepanek laiendada pankrotiavalduse esitamise kohustust juhatuse puudumisel osanikele ja nõukogu liikmetele, kes vastutavad juhatuse liikmete nimetamise eest. Kui juhatus on olemas, siis viimase nimetatud isikud ei vastuta.
Juriidilisest isikust võlgniku puhul sätestatakse täpsemalt maksejõuetuse saabumise eeldused, mis aitavad osapooltel selgemini ja lihtsamini tuvastada maksejõuetuse saabumise hetke. Näiteks eeldatakse maksejõuetust siis, kui täitemenetluses ilmneb ilmneb, et võlgnikul puudub vara kohustuste täitmiseks, või siis, kui võlgniku netovara on alla seaduses sätestatud suuruse. Võlgnikul on võimalik tõendada maksejõuetuse mittesaabumist. Maksejõuetuse saabumise eeldused aitavad tegeleda pankrotiavalduse hilinenud esitamise probleemidega. Eeldused on olulised maksejõuetuse saabumise hetke tuvastamisel tagantjärele, näiteks tagasivõtmise hagi või kahju hüvitamise nõude esitamisel. Vähese varaga menetlustest, eriti kus vara on n-ö välja viidud, on oluline vara tagasivõtmine. Samas ei ole võlgnikul tihti piisavalt vara, et tasuda tagasivõtmise hagi riigilõiv. Seetõttu tehakse ettepanek vabastada pankrotihaldur riigilõivu tasumisest tagasivõtmise hagi esitamisel.
Praktikas on probleemiks, et juriidilisest isikust võlgniku osanikud või aktsionärid haaravad võlausaldaja staatuses kontrolli pankrotimenetluse üle fiktiivsete tehingute kaudu. Eesmärk on nendel siis maksimeerida enda kasum, mis on paratamatult teistele võlausaldajatele aga kahjulik. Eelnõuga piiratakse nende võlausaldajate hääleõigust pankrotimenetluses.
Teiseks, maksejõuetusmenetluse kiirema, väiksemate kuludega ja kvaliteetsema läbiviimise tagamine. Maksejõuetusmenetluse läbiviimise efektiivsuse tõstmiseks ja ühtlasemaks lahendamiseks suurendatakse kohtute spetsialiseerumist maksejõuetuse asjadele. Juriidilisest isikust võlgnike maksejõuetusasjade kohtualluvus viiakse Harju- ja Tartu Maakohtusse ning tagatakse, et kõikides maakohtudes oleks maksejõuetusele spetsialiseerunud kohtunikud. Pankrotimenetluse kiirema läbiviimise huvides kujundatakse ümber nõuete kaitsmise ja tunnustamise kord, mis on menetluse aeganõudvaim osa. Täna toimub nõuete kaitsmine selleks ette nähtud võlausaldajate koosolekul ning vaidlused nõuete üle lahendatakse eraldiseisvates kohtumenetlustes. Muudatusettepaneku kohaselt aga toimub nõuete kaitsmine edaspidi kirjalikult ja tunnustamine kohtus ühes menetluses. See tagab, et asja lahendaval kohtunikul on kogu asjast terviklik ülevaade. Ühtlasi viiakse sisse vastuväidete põhistamise kohustuslikkus ja täiendatakse kaitsmiseta tunnustatavate nõuete nimekirja, mille tulemusel vähenevad vaidlused nõuete üle. Kokku võttes väheneb märgatavalt nõuete tunnustamisega seonduvate vaidluste maht ning võimaldatakse kiire ja efektiivne nõuete esitamine ja kaitsmine pankrotimenetluses neljast ja poolest kuni seitsme kuu jooksul.
Praktikas on palju küsimusi tekitanud ka haldurite tasustamine, mis on oluline aspekt menetluse kulukuse ja kvaliteedi osas. Ühelt poolt leitakse, et tasud on kõrged, teiselt poolt jällegi, et liialt madalad. Eelnõu tulemusel muutub halduritasu kujunemine läbipaistvamaks ja prognoositavaks. Näiteks peab haldur menetluse alguses koostama eeldatava tegevuskava ning pidama ka oma töös tööjõuarvestust. Halduri üksikkulud hakkavad edaspidi sisaldama halduritasusid. Lisaks muudetakse halduri kasutamine ajakohasemaks, sidudes tunnitasu määr ja riigi vahenditest hüvitatava tasu piirmäär kuupalga alammääraga. Praegune halduri tunnitasu ülemmäär on kehtinud muutumatuna alates 2004. aastast. Otstarbekuse kaalutlusel luuakse võimalus jätkata täitemenetluses vara realiseerimisega ka ajutise halduri nimetamisel või pankroti väljakuulutamisel. Kehtiva õiguse järgi täitemenetlus vastavalt peatub või lõppeb. Üldjuhul alustab haldur pankrotimenetluses samade toimingutega otsast peale, mis ei ole omakorda aga menetlusökonoomiline. Samuti võib täitemenetluse jätkamine olla vajalik vara väärtuse hoidmiseks, näiteks kui on tegemist kiiresti rikneva varaga. Vara eest saadu kuuluks pankrotivara hulka.
Menetluse kiirendamiseks sätestatakse ka täpsem ajaraam võlausaldajatele üldkoosolekul määratud häälte üle peetavate vaidluste lahendamiseks. Praktikas võtab see liiga kaua aega, menetlus jääb oluliste otsuste tegemise taha seisma. Eelnõuga nähakse ette, et kohus peab vaidluse lahendama samal koosolekul või keerulisematel juhtudel hiljemalt järgmisel tööpäeval. Menetlusele kuluvat aega aitab vähendada ka ajutise halduri nimetamise ja pankrotiavalduse läbivaatamise istungi pidamise kohustuslikkuse kaotamine. Paljudes menetlustes on ajutine haldur võimalik nimetada ja pankrot välja kuulutada kirjalikus menetluses, mis on kiirem ning osapooli ja kohut vähem koormav. Ühtlasi piiratakse pankroti väljakuulutamise vaidlustamist Riigikohtus. Kaebeõigust piiratakse menetlusökonoomika huvides ja kohtu koormuse vähendamiseks. Pankroti väljakuulutamine toimub hagita menetluses, kus kohtul on kohustus koguda iseseisvalt vajalikku teavet asja lahendamiseks. Samuti tugineb kohus pankroti väljakuulutamisel muuhulgas ajutise haldusi aruandele. Ajutine haldur selgitab välja võlgniku vara ja kohustused ning annab hinnangu võlgniku maksejõuetusele. Seetõttu ei ole pärast kohtu sisulist ja laiapõhjalist kontrolli vaja pidada kohtuvaidlusi kolmes kohtuastmes. Lisaks saab Riigikohus anda üksnes õigusliku hinnangu. Menetlusosaliste õiguste tagamiseks nähakse muudatusega ette, et ringkonnakohus peab määruskaebust lahendades tegema põhistatud määruse.
Eelnõuga tehakse ettepanek võlgniku kaasaaitamiskohustuse tagamiseks selliselt, et see arvestaks enese mittesüüstamise privileege. Tagatakse, et ilma isiku vastava nõusolekuta ei või tema avaldatud andmeid tema suhtes algatatavas või käivas süüteomenetluses kasutada. Muudatus on oluline, kuna teabe saamine on pankrotimenetluse läbiviimiseks kriitilise tähtsusega ning valdavalt omab teavet just võlgnik ise. Lisaks viiakse võlausaldaja häälte arv vastavusse võlausaldaja kaitstud ja rahuldamata nõuete suurusega. Eesmärk on tagada, et võlausaldajad, kelle nõue on rahuldatud, ei osaleks enam pankrotimenetlusega seotud otsuste tegemisel. Otsuste tegemine saab olema efektiivsem ja asjassepuutuvate võlausaldajate huvidega arvestatavam.
Kolmandaks, COVID-19 koroonaviiruse mõjust majanduslikule olukorrale tingitud muudatused. Seoses COVID-19 koroonaviiruse mõjust tingitud majandusliku olukorra ootamatu ja järsu muutmisega tehakse eelnõus ettepanek võimaldada ajutiselt saneerimiskava muutmine ja võlgade ümberkujundamise kava paindlikuks muutmine. Kehtiv saneerimisseadus saneerimiskava muutmist ei võimalda ning võlgade ümberkujundamise kava muutmine on liiga keeruline. Kava muutmine peab olema vajalik saneerimise eesmärgi saavutamiseks. Lisaks võimaldatakse saneerimiskava järgsete maksete peatamine kuni kolmeks kuuks, mida saab vajadusel pikendada omakorda kuni kolm kuud. Tegemist on ajutise võimalusega ja vastava taotluse saab esitada kuni 2020. aasta lõpuni.
Lisaks tehakse mitmeid ettepanekuid muude õiguslike ja praktiliste probleemide lahendamiseks. Luuakse pärandvara pankrotimenetluse eriregulatsioon, mille eesmärgiks on ületada seadusandlikud ja praktikas tekkinud kitsaskohad. Kehtivas õiguses puudub pärandvara pankrotimenetluse eripärasid arvestav õigusraamistik, mis tekitab tõlgendamisraskusi ja ebaühtlast praktikat. Seetõttu on olemas vajadus selgema õigusraamistiku järele, mis lõppeks läbipaistvate ja tõhusamate menetlustega, võtaks arvesse pärandvara kui varakogumi suhtes läbiviidava pankrotimenetluse spetsiifikat. Kaotatakse füüsilisest isikust pankrotivõlgnikule ärikeelu automaatne kohaldamine. Keeldu saab edaspidi kohaldada kohus vastavalt asjaoludele. Muudetakse pankrotitoimkonna liikmete valimise korda selliselt, et ka väiksemate võlausaldajate hääl oleks valiku tegemisel tugevamini esindatud. Luuakse võimalus laenude kokkuleppeliseks allutamiseks, mis annab turuosalistele suurema paindlikkuse. Sätestatakse, et ilma võlgniku suhtes isiklikku nõuet mitte omav pandipidaja ei ole pankroti võlausaldaja. Täpsustatakse maakohtu pädevust avalik-õiguslike nõuete tunnustamise üle peetavate vaidluste lahendamisel. Muudatus on oluline seoses nõuete kaitsmise ja tunnustamise korra ümberkujundamisega, mille eesmärk on vaadata kõiki nõudeid kompleksselt ühes menetluses pankrotiasja lahendava kohtuniku poolt ja tagada seeläbi nõude tunnustamine oluliselt kiiremini. Sätestatakse täiendav pankroti väljakuulutamise tagajärg, mille kohaselt peatub võlgniku pankrotimenetlusega seonduv kohtumenetlus seniks, kuni haldur otsustab menetluse alustamise. See tagab haldurile teadmise menetlusest ja piisava aja otsustamiseks. Suurendatakse võlausaldajate rolli halduri kinnitamisel, mis suunab kohut ja võlausaldajat halduri valikul suuremale koostööle, ja suureneb mõlema usaldus valitud halduri suhtes. Täpsustatakse pandiga tagatud nõudega võlausaldaja õigust nõude tasaarvestamiseks pandieseme müügihinnaga pandieseme omandamisel. Kaotatakse ebamõistlikud vara pankrotivarast välistamise ja ühisvara jagamise tähtajad. Uuendatakse viiteid ümbersõnastatud maksejõuetuse määrusele, parandatakse pankrotiseaduse § 18 lõike 2 sõnastust selliselt, et tagasivõtmise nõudele kohaldub esitamise, mitte aegumise tähtaeg. Reguleeritakse pankrotimenetlusega seonduvate kohtukulude kandmine. Täpsustatakse pankrotiasja menetleva kohtu uurimisprintsiibi ulatus. Võimaldatakse halduri tasu ja vajalike kulutuste katteks ettenähtud summa hoiustamine kohtu deposiidis enne menetlusest lõpetava määruse jõustumist. Täpsustatakse, et nõudeavalduse esitamise kohustus on ka võlausaldajal, kes esitab pankrotiavalduse. Kaotatakse Justiitsministeeriumi pädevus distsiplinaarkaristuste määramisel.
Ja jõustumine. COVID-19 koroonaviiruse mõjudega seotud muudatused on kiireloomulised ja jõustuvad ettepaneku kohaselt peale Riigi Teatajas avaldamise järgneva päeva jooksul. Nendeks on siis saneerimiskava muutmise võimaldamine, võlgade ümberkujundamise kava muutmise lihtsustatud korras, kohustusliku eelistungi pidamise nõude kaotamine, pankrotiavalduse läbivaatamise võimaldamine kirjalikus menetluses, füüsilisest isikust võlgniku suhtes automaatse ärikeelu kohaldamise kaotamine, pankrotimääruse kaebeõiguse piiramine, võlausaldajate häälte määramise kiirendamine. Muus osas jõustuks seadus alates 1. jaanuarist 2021. aastast. Tänan tähelepanu eest!
Suur tänu, härra minister! Riigikogu liikmetel on küsimusi. Heljo Pikhof, palun!
Kindlasti, millest ma alustasin, on see maksejõuetuse teenistuse loomine. Eeskuju on võetud meie naaberriigist Soomest, kus hinnanguliselt maksejõuetuse teenistuse töö tulemusena on oluliselt kiirenenud pankrotimenetluste aeg, on suurenenud ka n-ö võlausaldajatele tagasimakstav summa, et iseenesest on seda hinnatud ka selle revisjoni töögrupi poolt efektiivseks töövormiks. See on esiteks. Kindlasti tahaksin välja tuua selle kohtute spetsialiseerumise, mis siis juriidiliste isikute pankrotimenetluste koondamine Harju ja Tartu maakohtusse ja selle eesmärgiga just, et siis nendes kohtutes ka toimuks n-ö tugevam spetsialiseerumine just pankrotiasjadele. Noh pankrotiasjad, nad on kohati väga keerulised ja kohtunikud, kes nedega tegelevad, nad peavad omama n-ö pidevat tööpraktikat ja vastavat ettevalmistust. Ning siis on kindlasti, mida veel tahaksin välja tuua, on need erinevad menetluse aspektid, kuidas anda rohkem jõudu ka näiteks võlausaldajatele läbi selle, et ka võlausaldajal on õigus nõuda siis, esitada see pankrotiavaldus ja lisaks võlausaldajatele selle pankroti avaldamise kohustuse laiendamine. Täna ta on siis, põhimõtteliselt seaduse järgi on ta juhatuse kohustus, aga me teame, praktikas esineb juhuseid, kus juhatus puudub ja siis tänase seaduse järgi nagu ei olegi kellelgi seda pankrotiavalduse esitamise kohustust ning pankrotiavaldus õigeaegselt jääb esitamata, mille tulemusena hilisem pankrotimenetlus muutub sisuliselt sisutühjaks, ei ole enam mingit vara sealt tagasi nõuda. Nüüd siis laiendatakse seda osaühingute puhul osanikele ja aktsiaseltside puhul nõukogule, et aktsiaseltside puhul peab olema nõukogu ka, et siis on nõukogu ja vastavalt siis nõukogul kui ka osanikel on kohustus see juhatus määrata, kui nad oma kohustust ei täida, siis nad peavad ise vastutama selle pankrotiavalduse esitamise eest. Aitäh!
Aitäh, härra juhataja! Lugupeetud minister! Kiidan! Seekord kiidan, ma vahel olen üsna kriitiline mõne eelnõu osas olnud, aga seekord tõesti kiidan, et see eelnõu on saali jõudnud, kuivõrd tänane olukord tegelikult on ikkagi lausa trastiline tingimustes, kus üksnes 40% nõuetest rahuldatakse, kõrvale paneme Soomes 88%, OSCD 80%, siis tegelikkuses see ei ole eksitav väide, kui öelda, et võlgniku huvid täna on paremini kaitstud kui võlausaldajate huvid. Aga minu küsimus puudutab maksejõuetuse teenistust. Kas maksejõuetuse teenistus võib asuda ka pankrotihalduri asemele? Või teostab ta üksnes teatud toiminguid pankrotimenetluses, nagu ebaseaduslikult välja viidud varade tagasinõudmine? Ja kui üldjuhul finantseeritakse maksejõuetuse teenistust riigieelarvesse, siis on ka vihje seletuskirjas, et ikkagi ta võib ka pankrotimenetluses saada teatud kulutusi tagasi, et mil kombel neid kulutusi kompenseeritakse? Aitäh!
Jaa, aitäh küsimuse eest! Pankrotiteenistus ei asenda pankrotihaldurit ja pankrotiteenistus asub, selles mõttes, et ta luuakse, ma rääkisin, eks, et plaanide järgi vähemalt, mis on täna siis olemas, ta luuakse konkurentsiameti juurde, aga ta on täiesti iseseisev keha seal konkurentsiameti juures. See tuli sellest, et arutati ka, et kas teha nagu eraldi täiendav riigiasutus, aga see ei leidnud selles mõttes tuge ja otsustati ta mingi olemasoleva keha juurde luua. Pankrotiteenistuse suuruseks esialgselt on planeeritud 3–4 inimest ainult. Vabandust, pankrotist räägime, siis sõnad lähevad natukene sassi. Maksejõuetuse teenistuse suuruseks on planeeritud 3–4 inimest, üks on juht sellel ja siis on vastavad eksperdid. Selge on see, et nende menetlusvõimekus omab teatud piirid just sellest suurusest lähtuvalt ja seal on tingimused, mis peavad olema täidetud. On see, et peab olema avalik huvi konkreetse pankroti vastu. Pankrot on siis jah, avalik huvi, siis pankrot on raugemas ehk selles mõttes, see avalikku huvi pakkuv pankrot on raugemas, st et puudub pankrotimenetluse läbiviimiseks ressursid ja vara, mida pankrotihaldur, kuna vara ei ole, siis motivatsioon seda läbi viia on väga väike. Kuna aga antud juhul seda menetlust teostatakse riigiressursist, siis on võimalus tagada selle jätkumine. Need on sellised põhilised argumendid. Jah, see tõepoolest, et pankrotihaldur ja maksejõuetuse teenistus, nad täiendavad üksteist, nad ei asenda üksteist ja kui see maksejõuetuse teenistus on tegelikult partner õiguskaitseorganitele, et kui seal maksejõuetuse läbiviimisel, auditi läbiviimisel, nad võivad teostada ise vastavaid auditeid või nad võivad ekspertiisi sisse tellida. Kui sealt selgub või ilmnevad seal kuriteo tunnused, siis loomulikult nad edastavad selle informatsiooni ka korrakaitseasutustele, kelle pädevuses on siis kriminaalmenetluse läbiviimine. Nendel kriminaalmenetluse läbiviimise õigust ei teki. Aitäh! Ma ei tea, kas said nüüd lõplikult vastuse.
Aitäh, lugupeetud juhataja! Lugupeetud minister! Ma jätkan seda maksejõuetuse teenistuse teemat. Te olete küsinud sellele eelnõule väga palju või saanud väga palju seisukohti ja arvamusi. Silma torkab Kohtutäiturite ja Pankrotihaldurite Koda, kes soovis tegelikult, et see maksejõuetuse teenistus tuleks nende koja juurde. Kas te natuke seletate selle üle, et kas see maksejõuetuse teenistus tuleb nagu riigiasutus ja kuidas see mehitatakse? Ja teiseks, komisjonis ma korra ka vist küsisin, kui ma ei eksi, et defineerige see avalik huvi, mis paneb selle maksejõuetuse teenistuse tööle. Aitäh!
Aitäh küsimuse eest! See avalik huvi, see on subjektiivne määratlus, siin ei ole selget õiguslikku definitsiooni olemas. Avalik huvi võib tekkida erinevatel asjaoludel ja nende asjaolude hindamisel leitaksegi, kas on avalik huvi või ei ole. Maksejõuetuse teenistus on tõepoolest riigi institutsioon ja just selle eesmärgiga või sellest tulenevalt seda maksejõuetuse teenistust ei looda Kohtutäiturite ja Pankrotihaldurite Koja juurde, kuna tegemist ei ole riikliku institutsiooniga. Küll aga igasugune järelevalve teostamine ja inspekteerimine, see n-ö mandaat tuleneb ikkagi riigivõimu teostamisest. Ja läbi selle ongi põhjendatud, miks ta peab olema riigi institutsioon, mitte siis koja juurde loodav täiendav võimekus.
Aitäh! Hea minister! Ma nüüd püüan selles mõttes nagu üle rääkida võib-olla ja ka üle küsida just selguse mõttes ja taas ma olen sellesama maksejõuetuse teenistuse juures ja selle avaliku huvi juures ja iseenesest ma saan aru, et tegemist on väga hea institutsiooniga ja tõenäoliselt ka väga vajaliku institutsiooniga, aga selle menetluse käivitamine seal maksejõuetuse teenistuse juures on seotud avaliku huviga. See on nagu üks eeldusi, hetk tagasi just ütlesite, et see avalik huvi ei ole väga täpselt määratletav, aga kui ma nüüd loen seadust ennast või seaduseelnõu ennast, siit tuleb välja, et esiteks jah, tegeleb see maksejõuetuse teenistus just nimelt avalike huvide kaudu teostatavate eri auditite ja pankrotimeneltuste läbiviimisega ja ütleb seadus ka seda, et ainukeseks vajalikuks asjaoluks on, et võlgnikul ei jätku raha. Ja siis ütleb seadus seletuskirjas veel seda, et see raha mittejätkumine ongi avalik huvi, et sellest tuleneb avalik huvi. Ja siit ongi see küsimus, et kas ma saan õigesti aru, et see ongi täpselt nii, et juhul kui on tegemist raha puudumisega ehk raugemise ohuga, siis on see täiesti piisav avalik huvi, mis käivitab menetluse maksejõuetuse teenistuses.
Aitäh küsimuse eest! Kindlasti mitte raha puudumine ei ole ainukene huvi, et see on just sellisel juhul, kui on sellist suurt avalikku huvi pakkuva pankrotiprotsessiga. Näitena võib tuua hiljutine näide, kus üks e-kaubamaja, e-kauplus pankrotistus, kus n-ö huvilisi oli väga palju, aga kuna need n-ö kahjud või kahjunõuded olid seal mõnestsajast eurost kuni võib-olla mõne tuhande euroni, siis nad lihtsalt ei olnud huvitatud või nad, see kahju üksiku selle huvilise või asjaosalise jaoks tundus liialt väike selleks, et minna siis sinna oma nõudeid esitama pankrotimenetlusse. Et noh see on kindlasti üks nagu näide, kus on avalik huvi olemas, aga ka see n-ö võlgnikul endal, sellel e-kaubamajal või e-poel, sellel omal seda vara ei olnud. Et see on nagu näide, kus kindlasti see teenistus oleks pidanud siis sekkuma, kuna n-ö võlausaldajaid oli seal sadu ja tuhandeid, aga üksikuna võttes nad ei olnud huvitatud sinna menetlusse minemisest, aga see oleks nagu siis olnud riigi funktsioon. Et ei ole ainult see, kui võlgnik on rahatu, et tegelikult siin on ka muud aspektid ja see on ikkagi ka n-ö pahatahlik, pahatahtlikkus peab ka olema ka siin asja juures.
Hea juhtaja! Hea ettekandja! Ma loen siit, et pika anlüüsimise ja kaalumise tulemusena otsustati Justiitsministeeriumis otsustati luua maksejõuetuse teenistus. Ja n-ö eeskuju võeti Soome pankroti ombudsmanist, kes juhtumisi loodi 1995. aastal. Ja minu küsimus on, et kui pikalt justiitsministeerium analüüsis ja kaalus seda, kas need 25 aastat, mis on möödas või miks nii kaua kaaluti seda või kui kaua on üldse kaaluti enne, kui mõistliku selle otsuseni jõuti? Aitäh!
Jah, aitäh väga huvitava küsimuse eest! Ma nagu tõesti ei mäleta seda Justiitsministeeriumi kaalumise ajalugu, et mul endal siin napilt aasta justiitsministri ametit peetud, aga tegelikult see idee sisend või see idee sai toetust, kinnitust ikkagi selle maksejõuetuse revisjoni käigus ja revisjonikomisjon või inimesed, kes seda revisjoni tegid, nemad siis hindasid, ka selle Soome näite efektiivsust ja leidsid, et jah, see on hea, see on efektiivne ja tegid ettepaneku ta lülitada maksejõuetuse revisjoni lõppjäreldustesse ja nüüd nendest lõppjäreldustest on valminud antud eelnõu. Ma ei tea tõesti, et kas see varasem arutelu, mille üle ja kui pikalt on käinud, selles ma jään vastuse võlgu. Aitäh!
Aitäh, auväärt juhataja! Auväärt minister! Minu teine küsimus puudutab pankrotihalduri kulusid. Kui lugeda eelnõud, siis kavandatakse siin päris olulisi muudatusi ja ma olen nagu sellest mõttest aru saanud, et pigem tõsta veel pankrotihalduri motivatsiooni pankrotimenetluses osaleda. Teiselt poolt vaatame lähteandmeid, kus pankrotihalduri kulud täna on 9%, võrrelduna näiteks Saksamaaga, kus on 3%. Kas nende muudatuste tulemusena n-ö pankrotihalduri kulud suurenevad või on eesmärk, et need kulud pigem vähenevad ja kas on ikkagi ka loodud seoseid pankrotihalduri tasustamise ja nõuete rahuldamise määra vahel? Aitäh!
Aitäh! Pankrotihalduri tasustamine on selgelt seotud nõuete rahuldamise määraga. Kas pankrotihalduri tasud suurenevad või kulud, ma eeldan, et need ei suurene vähemalt siin revisjoni läbi viinud komisjon seda asjaoluna, täiendava asjaoluna välja ei ole tulnud. Ainukene, mis on nüüd eelnõus on lisandus, on see, et need n-ö jooksvad kulud, bürookulud, et neid ei saa pankrotihaldur enam eraldi tasustatavatena välja tuua, nad on juba selle pankrotihalduri tasu sees ja lisaks on siis see, et muuta seda pankrotimenetlust läbipaistvamaks ja selle läbi ka kiiremaks on see, et pankrotimenetluse alustades pankrotihaldur peab sihukese esialgse kava või plaaniga koostama, mis on siis teada ka võlausaldajatele ja loomulikult ka võlgnikele, et oleks n-ö sihid seatud, mille poole ja mis ajaperioodi ja mis tärminitega püüelda.
Aitäh! Auväärt minister! See, mis selle eelnõuga sünnib, on kindlasti üks väga vajalik institutsioon, aga mis on jäänud mulle pisut lahtiseks, on selle institutsiooni volituste ulatused. Kas nad hakkavad ja kas nad saavad läbi viia mingisugust ise omapoolset mingisugust uurimist antud pankrotiasjas? Kas nad saavad välja nõuda näiteks panga väljavõtteid, kas nad saavad välja nõuda näiteks selle pankrotis oleva ettevõtte raamatupidamisdokumente? Kas nende ülesannete hulka hakkab kuuluma ka näiteks see, kui nad tuvastavad mingi ilmselge rikkumise, näiteks kriminaalasja algatamine? Mida see institutsioon täpselt tegema hakkab ja mis on tema volituste ulatus?
Jaa. Tõepoolest nende n-ö põhjuste uurimisel vahenditeks on esmalt eri auditite läbiviimine, avalike uurimismenetluste läbiviimine. Selleks saab teenistus teha või tellida ekspertiise ning kasutada riikliku järelevalvemeetmeid vajaliku teabe saamiseks. Näiteks on õigus neil küsitleda isikuid, läbi vaadata valdusi, dokumente, uurida nende algandmeid, kaasa võtta koopiaid ja tegemist ongi n-ö jälle natukene kopeerimisega, et need on analoogilised meetmed, mida seal nendes, mis me rääkisime Soome sellel ombudsmanil on võimalik kasutada. Nii et neid järelevalvemeetmeid ja volitusi on, et me ei loo teenistust ilma volituste ja tööriistadeta. Ja loomulikult ka see, mis seal veel oli küsimus, et kui nad tuvastavad mingi süüteo, siis mitte ainult võimalus, aga riigiasutusena ka kohustus on sellest informeerida vastavaid menetlusasutusi, kes siis tegelevad süüteomenetluse ja kriminaalmenetlusega.
Aitäh, lugupeetud istungi juhataja! Lugupeetud minister! Jätkan samal maksejõuetuse teenistuse teemal, et tundub vajalik institutsioon olema ja aitaks pilti selgemaks teha, küll aga tekib küsimus, et ka tänase valitsuse üks prioriteetidest, ma olen aru saanud, vähemalt sõnades on olnud riigireformi läbiviimine, riigi õhukeseks tegemine, et miks on valitud Konkurentsiamet ja kas teenistus siis tuleb olemasolevate inimeste baasilt või on plaanis ikkagi riigiaparaati kasvatada, ja kui on plaanis seda kasvatada, et miks siis just Konkurentsiamet, et miks mitte Riigikontroll, kellel kontrollifunktsioonis peaks olema väga head kogemused, ilmselt ka ressurss olemas, sest et ka praegusel hetkel proovitakse panna neile hoopis teistsugust ülesannet, mis liiga palju nende senise tööga kokku ei puutu ja peaminister on öelnud, et see on tema hinnangul väga hea mõte. Võib-olla on see ressurss seal olemas ja võiks seda kaaluda või kas seda kaaluti? Aitäh!
Aitäh küsimuse eest! Siin antud juhul ikkagi lähtutakse sellest, et need kolm-neli inimest, kes selle maksejõuetuse teenistuse loovad, need on täiendavalt palgatav ja värvatav ressurss. Arutati ka erinevaid alternatiive, et kuhu siis võiks see maksejõuetuse teenistus veel platseeruda. Oli jutt näiteks ka, millest me juba rääkisime, oli see, et Kohtutäiturite ja Pankrotihaldurite Koja juurde, aga nagu ma ka juba enne põhjendasin, et tegemist on riikliku järelevalvega ja sellest lähtuvalt on tegemist ka riigi institutsiooniga. Arutati ka seda, et võiks olla näiteks Maksu- ja Tolliameti juures, aga tegelikkuses väga suur osa nendest nõuetest on riigi omad, millega tegeleb just Maksu- ja Tolliamet ehk riigimaksude võlad ja siin lihtsalt tekib see n-ö konkurents selles mõttes, et sama asutus tegeleb võlgade ja nõuete sissenõudmisega ja sama asutus ka siis n-ö menetleb seda protsessi, sellest tulenevalt langes välja ka Maksu- ja Tolliamet. Jah, miks teda ei planeeritud antud juhul siis Riigikontrolli juurde, selles osas ma jään vastuse võlgu. Tehti ettepanek liikuda edasi ideega Konkurentsiameti juurde luua see teenistus. Aitäh!
Suur tänu! Hea minister! Te ütlesite eelnevalt väga õigesti seda, et pankrotimenetluse väga suur eesmärk on eelkõige võlausaldajate kaitse, ja te viitasite sellele, et oluline on pankrotiavalduse esitamise kohustuse täitmine, sellepärast, et kui seda liiga hilja esitatakse või midagi hullemat selle juurde, siis võib muutuda pankrotimenetlus sisutühjaks, pole raha jne. See on väga õige. Nüüd on küsimus selles, et motiveerida ja kaitsta võlausaldajaid. Motiveerida siis selleks, et nad esitaksid, võlgnikud, selle pankrotiavalduse. Meil on olemas tähtajad, teatud aja jooksul pead esitama ja kui sa ei esita, siis peaks olema mingi tugev motiiv, et ta peaks seda kindlasti tegema. Varasemalt kehtis meil karistusseadustikus § 385, oli vist, mis ütles seda, et kui sa pankrotiavaldust ei esita õigeaegselt, siis sind karistatakse, saad kriminaalkaristuse. Nüüd 2014–2015 toimus kummaline karistusseadustiku reform, millega meie õiguskorda tugevasti õhendati ja muudeti nõrgemaks, sh kaotati ka see paragrahv ära ja kadus ära see sunnimotiiv esitamaks siis pankrotiavaldust. Küsimus: kas selle seadusega, mis me praegu vaatame, on tugevdatud motiivi esitada pankrotiavaldust olukorras, kui inimene on pankrotiolukorras?
Jah, aitäh küsimuse eest! No eks need pankrotid ju tekivad erinevatel põhjustel. Üks on see, kui on n-ö pahatahtlik, kuritegelik pankrot. No mis sa seal ikka motiveerid, siis ongi eesmärk ju pankrot tekitada, võlgadest vabaneda läbi pankroti. Teine aspekt on see, kui on halb majanduskeskkond, ettevõte lihtsalt läheb pankrotti. Ja seal on juba juhtimisotsuste küsimus, kas on piisavalt tarkust ette näha, et pankrotioht on saabunud, ja teha see avaldus õigeaegselt ära või jätkub selline asjatu ootus, et tulevad kas täiendavad investeeringud, osatakse ise sellest pankrotisituatsioonist välja tuua ja jäetakse pankrotiavalduse esitamisega hiljaks. Aga kogu selle hilinenud aja jooksul mingi majandustegevus käib, negatiivne n-ö miinustegevus ja see vara järjest väheneb, see potentsiaalne pankrotivara sellest konkreetsest ettevõttest.
Nii et neid asjaolusid on erinevaid, aga täiendav meede, mis nüüd on, on siis see, et võlausaldajad saavad ju teha ka selle pankrotiavalduse. Aga see ei ole kohustus neile, sest võlausaldaja ei pea teadma ju potentsiaalse võlgniku või pankrotistuva keha konkreetset majanduslikku seisu nii hästi, et ta oskaks hinnata, kas seal on tegemist pankroti seisuga või pankrotieelse seisuga või mitte. No ja teiselt poolt, jah, ka siis see, et seda riigipoolset võimekust sinna juurde luuakse sellesama teenistuse näol, see võib-olla ka siis teatud juhtudel ergutab mõtlema, et kas nüüd on, teadmine on, et see menetlusvõimekus suureneb, riik paneb sinna ka õla alla, st suhtutakse nagu tõsisemalt oma selle päris eksisteeriva nagu selle olukorra hindamist ja adekvaatsemalt sellele otsa vaatama. Need on need eeldused. Aga jah, nagu ma ütlesin, kui on tegemist seal pahatahtliku pankrotiga, mille eesmärk ongi võlgadest vabaneda läbi pankrotimenetluse, siis ega seal need meetmed väga palju juurde ei anna. Seal on ikkagi n-ö see hilisem riigipoolne sekkumine ja karistusmeetmed.
Peeter Ernits, palun! Teine küsimus!
Hea juhataja! Hea ettekandja! Ma loen siit, et keskmine, selline Harju keskmine aastane n-ö ettevõtjate keskmine võlg umbes 34 miljonit, seejuures 40% riigi ees. Ja nüüd väikse rehkenduse järgi siis selle 25 aastaga, mis siis, kui lähtuda, et soomlased tegid 25 aastat tagasi oma pankroti ombudsmani ja meie oleme munenud 25 aastat, siis sellega on riik saanud vastu pükse kõva 300 miljonit ja muud ettevõtjad, võlausaldajad üle 600 miljoni, kui sellest lähtuda. Minu küsimus on, et kes selle eest vastutab või ei vastuta keegi, et on 25 aastat põhjanaabritega võrreldes maha magatud, kas lollusest või teadlikult. Aitäh!
Aitäh, küsimuse eest! Ma tõesti ei oska siin sellele vastata, mina vastutust enda peale ei võta. Aga kas nüüd peaks äkki moodustama mingi komisjoni, kes selle süüdlase välja uurib, selles osas ma jään vastuse võlgu. Ma arvan, et Eesti riigis ikkagi ministeeriumid ja ametkonnad on töötanud heas usus, on üritatud parandada erinevaid seadusandlikke akte, et meie ettevõtlusmaastikku muuta atraktiivsemaks, muuta ka menetlusi efektiivsemaks, kiiremaks. Noh, eks 25 aastat on ju see aeg, mis napilt rohkem on meie riiki eksisteerinud, eks see tarkus tuleb ka elutarkusega, nagu inimesel, nii ka riigil nähtavasti. Aitäh!
Aitäh, lugupeetud juhataja! Lugupeetud minister! Tõepoolest, kui siit natuke jätkata, siis eraettevõtlus, vaba eraettevõtlus on ju Eesti Vabariigis nüüd me teame, kui kaua ta on toiminud siin taasiseseisvumise ajal. Soomega võrdlus on kahtlemata vajalik, aga algtingimused on ju väga-väga erinevad. Minu küsimus puudutab siiski, et eeskuju maksejõuetuse teenistuse loomiseks on võetud Soomest ja kogu aeg mind kummitab see avalik huvi. Kas teil on mõni hea näide, mõistmaks, mis asi see avalik huvi on, et kas see on see, kui ajaleht kirjutab või keegi kuskil saates ütleb, et kuulge, seal on midagi mäda või mõni selline praktiline näide teeks asja selgemaks? Aitäh!
Aitäh! Jaa, üks tõsine argument võib tõepoolest olla see, et mingi teema on jõudnud meediasse, ja ma arvan, et see võib olla täiesti üks indikaator, et tegemist on avaliku huviga, kui ta ei ole just mingi ostetud artikkel. Ma ühe näite tõin selle veebikaubamajaga, mis läheb pankrotti, kus tegelikult võlausaldajaid on väga palju, aga need summad on nii väikesed ja nad ei ole huvitatud seal selle pankrotimenetluse toetamisest, et seal näiteks oma raha seal deponeerida seal pankrotimenetluse läbiviimiseks, et seda elus hoida, kuna antud juhul võlgnik oli varatu. Selliseid näiteid on. Või siis kindlasti on ka üks aspekt, millele ma ka siin osundasin, on see, kus n-ö osanikud või aktsionärid pööravad läbi sisetehingute selle ennast võlausaldajate rolli, suurvõlausaldajate rolli ja läbi selle saavad siis eelise teiste võlausaldajate ees. Selline näide meil on ka üsna hiljuti siin ühe piimakombinaadi järel n-ö kehaga. Et need on kindlasti need, kus on ikkagi selline avalik huvi täiesti selgelt põhjendatud ja sellisel juhul seesama teenistus saab neid erinevaid tehinguid hakata siis jälitama, neid tehinguid tagasi pöörama, raamatupidamist taastama, et need on sellised juhud minu meelest. Neid ei ole kindlasti sadu ega tuhandeid, aga neid on võib-olla üksikuid või kümneid, aga sellisel juhul on tegemist ka ikkagi suurte pankroti-case'idega, kus on ka mängus suured rahad nii võlausaldajate poolt.
Viimane küsimus, Heiki Kranich! Lühike küsimus, lühike vastus.
Aitäh küsimuse eest! No seaduse jõustumiseks me oleme ette näinud 1. jaanuar 2021. Maksejõuetuse teenistuse üheks eelduseks on loomulikult ressursi olemasolu. See tähendab seda, et riigieealrves tuleb see, noh, praegu on planeeritud seal aastaseks kuluks 600 000 eurot, millest siis pool on umbes seal personalikulud ja ülejäänud pool on needsamad auditid ja siis see sisse ostetud eksperiisid. Nii et sügisel, kui riigieelarve menetlus tuleb, siis eeldatavasti sinna rea peale see raha tekib ja selle formeerimisega saakski alustada siis 1. jaanuarist 2021. No 2. jaanuaristk, ma arvan, 2021. Et kui see raha on olemas, siis milleks oodata? Siis tuleb sellega hakata tegelema.
Suur tänu, lugupeetud minister! Istungi aeg on täis, küsimusi teile ka rohkem ei ole. Kaasettekande kuulame ära juba homme ja jätkame selle teema käsitlemist.
Aitäh! Istung lõppenud!
Istungi lõpp 14.00.

matches:
§ 3
§ 2
§ 1
kohus
kohus
kohus
Riigikohus
kohus
§ 18
§ 385