8) ettepanekute ja vastuväidete (edaspidi koos seisukoht) ning küsimuste esitamise tähtaeg ja adressaat, juhul kui teates on avaldatud teave avaliku väljapaneku ja koha kohta.
(6) Kui käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatd teates ei avaldatud keskkonnaloa taotluse ja selle kohta antava haldusakti eelnõu väljapaneku aega ja kohta või seisukoha ning küsimuste esitamise tähtaega ja adressaati, avaldatakse nende andmetega teade käesoleva paragrahvi lõigetes 2 ja 3 sätestatud korras viivitamata pärast haldusakti eelnõu valmimist.
1. Avatud menetluse läbiviimisel tuleb keskkonnaloa andmise menetlusest teavitada lisaks puudutatud isikutele ka avalikkust. KeÜS § 47 eesmärk on tagada keskkonnaloa menetluses igaühe osalemisõigus vastavalt KeÜS § 28 eesmärkidele (vt nende eesmärkide osas KeÜS § 28 kommentaari). KeÜS §-st 47 tulenevad ka kohustused avaliku teate sisule (lõige 1) ning selle edastamise kanalitele (lõiked 2–5). Analoogselt puudutatud isikute teavitamisega on sätte peamiseks adressaadiks keskkonnaloa taotlust menetlev haldusorgan (üldjuhul Keskkonnaamet või Keskkonnaministeerium), ent lõikest 4 tuleneb teavitamiskohustus ka kohalikule omavalitsusele.
2. Avalikkust tuleb analoogselt menetlusosalistega teavitada keskkonnaloa andmise menetlusest pärast seda, kui loataotluse saanud haldusorgan on tuvastanud, et taotlus vastab õigusaktides sätestatud nõuetele (sh, kas taotlus on esitatud pädevale haldusorganile, kas esitajal oli õigus taotlust esitada jne). Ka siin, sarnaselt KeÜS §-le 46, kehtib tingimus, et kui haldusorgan on taotluse nõuetekohasuse tuvastanud, tuleb teade avaldada viivitamata, st teate avaldamine ei tohi haldusorganist sõltuvatel põhjustel viivitusse jääda.
3.1. Lisaks KeÜS-st tulenevatele nõuetele tuleb haldusorganil teadet koostades arvestada haldusmenetluse põhinõuetega, mis tulenevad HMS-st (nt peaks teade haldusmenetluse eesmärgipärasuse ja efektiivsuse põhimõtetest (HMS § 5 lg 2) tulenevalt olema võimalikult selge ja üheselt mõistetav). Isik, sh üldsuse esindaja (üldsuse esindaja mõiste osas vt KeÜS § 30 kommentaari 1.3.1), peab saama teatest piisavalt informatsiooni, et mõista oma õiguste või huvide puudutatust kavandatavast tegevusest ning oma osalemisvõimalusi. Seejuures peab teade olema tavakodanikule arusaadav. Teates tuleks vältida liigseid tehnilisi andmeid, keerulisi õiguslikke termineid ja tarbetut kantseliiti. Kui teade ei ole potentsiaalselt puudutatud isikutele arusaadav, ei ole täidetud KeÜS § 28 lg-st 2 tulenev nõue avalikkuse teavitamiseks tõhususega, mis tagab teabe jõudmise puudutatud isikute kätte.
3.4. Teates avaldatav viide veebilehele, kus keskkonnaloa taotlus on kättesaadav (KeÜS § 47 lg 1 p 5), tähendab viidet keskkonnaloa andja veebilehele. KeÜS § 48 lg 3 kohaselt peavad nii keskkonnaloa taotlus kui ka selle eelnõu olema keskkonnaloa andja veebilehel kättesaadavad kuni taotluse lahendamiseni. Viide peab olema piisavalt selge, et teate lugeja saaks kavandatava tegevuse andmed kätte ilma pikema otsinguta. Seega ei oleks kohane viidata üksnes veebilehele, kus on võimalik loataotlus leida ainult otsingumootorit kasutades, või anda viide üksnes keskkonnaloa andja veebilehe üldisele aadressile.
3.5. Teates on oluline välja tuua ka igaühe õigus avatud menetluses osaleda (KeÜS § 47 lg 1 p 6), et isikud saaksid oma osalemisvõimalusest aru. Vastav nõue tuleneb Århusi konventsioonist (art 6 lg 2 alapunkt ii). Ka siin ei pruugi piisav olla üksnes formaalne viide. Näiteks ei pruugi anda piisavalt infot sõnastus „vastavalt KeÜS § 47 lg 1 p-le 6 on igaühel õigus osaleda avatud menetluses”, vaid teate lugejale peab olema arusaadav, mida konkreetse loa andmise menetluses osalemise võimalus tähendab. Näiteks võib teates märkida, et „Igaühel on õigus loa andmise menetluses osaleda ning loataotlusele ettepanekuid ja vastuväiteid esitada”.
3.7. Keskkonnaloa andmise või sellest keeldumise otsuse eelnõu avaliku väljapaneku aja ja koha kohta teabe edastamise nõue (KeÜS § 47 lg 1 p 7) kehtib üksnes juhul, kui loa andmise eel ei hinnata keskkonnamõju (st ei viida läbi KMH menetlust). Selle põhjuseks on asjaolu, et kui enne eelnõu valmimist tuleb läbida KMH menetlus, ei ole eelnõu valmimisaeg taotluse saamise järel veel teada ja seega ei saa avaliku väljapaneku aega ette planeerida. Kui sellisel juhtumil eelnõu väljapaneku kohta esimeses, loataotlust puudutavas teates infot ei anta, tuleneb KeÜS § 47 lõikest 6 kohustus teha seda viivitamatult pärast eelnõu valmimist.
4. Keskkonnaloa andmise menetluse algatamise teade tuleb üldreeglina avalikustada väljaandes Ametlikud Teadaanded, kohalikus või maakondlikus ajalehes.
4.1. Elektrooniline väljaanne Ametlikud Teadaanded (www.ametlikudteadaanded.ee) on ka senikehtinud normide kohaselt üheks kanaliks, milles keskkonnalubade taotluste ja eelnõude väljapanekute teated avaldatakse. Ohtu, et kõik huvitatud isikud või üldsuse esindajad pidevalt Ametlikke Teadaandeid ei jälgi, leevendavad muud teavitamise viisid nagu teated ajalehes, KOV-de veebilehtedel (KeÜS § 47 lg 4) ning võimalus tellida teatud menetluse kohta teateid isiklikule e-posti või postiaadressile (KeÜS § 47 lg 5).
4.2. Ajaleht on üheks peamiseks avatud menetlusest teavitamise vahendiks ka HMS kohaselt (HMS § 47 lg 3), samuti on ajaleheteated üheks põhiliseks avalikkuse teavitamise vahendiks planeerimismenetluses. Ajalehe valik sõltub eelkõige kavandatava tegevuse mõjupiirkonnast (kui mõjupiirkond ületab ühe kohaliku omavalitsuse piire, on kohasem teate avaldamine maakonnalehes), ent ka kohaliku või maakondliku lehe loetavusest.
4.3. Juhul kui kavandatav tegevus võib kaasa tuua olulise regionaalse või üleriigilise keskkonnahäiringu, tuleb teade avalikustada üleriigilise levikuga ajalehes. Otsustamisel, kas konkreetsel juhtumil on tegemist olulise keskkonnahäiringuga, tuleb lähtuda KeÜS §-st 3, sh selle lõikes 2 sätestatud eelduslikest juhtudest, mida loetakse oluliseks keskkonnahäiringuks (vt ka KeÜS § 3 kommentaare). Juhtudel, mil teade avaldatakse üleriigilises ajalehes, tuleb siiski jälgida, et ka kohalikud elanikud (keda plaanitav tegevus tõenäoliselt kõige rohkem mõjutab) tegevusest vajaliku intensiivsusega teavitatud oleksid. Menetlust läbiviival haldusorganil tuleb valida selleks sobivad kanalid. Muu hulgas võib haldusorgan arvestada, et KeÜS § 47 lg 4 kohaselt tuleb teade avaldada valla- või linnavalitsuse veebilehel, mis veebilehe piisava kasutusintensiivsuse korral suurendab kindlasti kohaliku elanikkonna teavitatust.
4.4. KeÜS § 47 lg 2.1 kohaselt kannab ajalehes avaldamise kulud keskkonnaloa taotleja. Säte täpsustab KeÜS §-st 12 tulenevat nn „keskkonna kasutaja maksab“ põhimõtet. Kuna keskkonda soovib kasutada keskkonnaloa taotleja, siis peab tema kandma ka selleks vajaliku menetluse lisakulud. Ametlikes Teadaannetes teadete avaldamine on kommentaaride kirjutamise hetkel (jaanuar 2015) riigiasutustele tasuta, ent seadusandja on pidanud oluliseks, et oleks üheselt mõistetav, kes kannab muudes kanalites teadete avaldamise kulud.
5. KeÜS § 47 lg 3 kohaselt tuleb keskkonnaloa andjal esitada taotluse saamise kohta märge ka internetis. KeÜS eelnõu seletuskirja kohaselt oli selle eesmärgiks muuta teavitamine tõhusamaks ja arusaadavamaks, jättes (erinevalt enne KeÜS vastuvõtmist kehtinud õigusest) välja teavitamise Ametlikes Teadaannetes ning asendades selle teavitamisega internetis. Seaduse tõhus rakendamine eeldanuks sellisel juhul internetis vastava uutlaadi teavitussüsteemi väljatöötamist. KeÜS muudatustega lisati 2014. aastal loamenetluse sätetesse Ametlikes Teadaannetes teate avaldamise kohustus, ent jäeti kehtima ka internetis märke avaldamise kohustus. Käesoleva kommentaari kirjutamise hetkel ei ole veel teada, kuidas internetimärgete süsteem tulevikus rakenduslikult toimima hakkab.
6. KeÜS § 47 lg-s 4 on teavitamiskanalina ette nähtud teate avalikustamine valla- või linnavalitsuse veebilehel. Tegemist on uue kohustusega, mille eesmärk on avalikkuse parem teavitamine (eriti arvestades, et ajaleheteated ning Ametlikes Teadaannetes avaldatavad teated ei pruugi alati olla tõhusateks infokanaliteks). Kohalikul omavalitsusel tekib teate avaldamise kohustus üksnes juhul, kui talle saadetakse loa andja poolt keskkonnaloa taotlus (vastav loa andja kohustus tuleneb KeÜS § 43 lg-st 1). Oluline on silmas pidada, et kohalik omavalitsus ei muutu selle kohustuse tõttu loamenetluse läbiviijaks ja mingeid muid kohustusi talle selles menetluses ei teki. Pigem tuleks kohaliku omavalitsuse veebilehte käsitada teeviidana, mis aitab huvitatud isikutel täiendavalt kavandatud tegevusest teada saada ning mõista, kas nad soovivad menetluses osaleda ja kust selle kohta lisainfot saab. Vastavalt KeÜS § 47 lõikele 4 peab teade olema omavalitsuse veebilehel kättesaadav kuni taotluse lahendamiseni, st kuni loataotluse kohta otsuse tegemiseni loa andja poolt.
7. KeÜS § 47 lg 5 näeb ette konkreetses loamenetluses avalike väljapanekute ja arutelude kohta teabe edastamise isikutele, kes on selleks soovi avaldanud. Nii puudutatud või huvitatud isik kui ka üldsuse esindaja, kes soovib kindlasti olla menetluskäiguga kursis, saab nimetada loa andjale enda elektronposti- või postiaadressi ning loa andja saadab talle vastavad teated sellele aadressile. KeÜS rakendamise seaduse eelnõu seletuskirja kohaselt suurendab selline lahendus üldsuse esindajate või puudutatud isikute võimalusi menetluses osalemiseks, sest nad ei pea konkreetse loamenetluse avalikest väljapanekutest ja aruteludest teada saamiseks pidevalt ajalehti või Ametlikke Teadaandeid jälgima, millisel juhul on alati oht, et mõni teade võib tähelepanuta jääda. Kohustus teadete saatmiseks ei laiene seletuskirja kohaselt mitte ainult loataotluse ja eelnõu avalikule väljapanekule ja arutelule, vaid ka KMH raames toimuvale avalikustamisele, kui loamenetluses KMH läbi viiakse.
8. KeÜS § 47 lg 6 reguleerib olukorda, kus loa taotluse kohta teate esitamisel ei olnud võimalik veel loa eelnõu valmimise ja seetõttu ka selle väljapaneku aega prognoosida. Sel juhul tuleb teade avaliku väljapaneku ja arutelu kohta avaldada viivitamatult pärast eelnõu valmimist. Selline olukord saab tekkida eelkõige juhul, kui loa eelnõu koostamiseks on vajalik lisainfo kogumine, näiteks KMH läbiviimine, mis võtab palju aega ja mille kestus ei ole täpselt ennustatav.
8.1. Loa taotleja ja andja jaoks tähendab KeÜS § 47 lõikest 6 tulenev kohustus teatud juhtudel mitme teate avaldamist ja suuremaid kulusid. Ehkki see suurendab halduskoormust, on seadusandja pidanud osalemisõiguse tagamise eesmärgil oluliseks, et nii loa taotlusest kui ka eelnõu valmimisest oleks avalikkust eraldi teavitatud. See võimaldab huvitatud isikutel tutvuda loataotluse sisuga juba taotluse esitamise järel, ehkki eelnõu asjus seisukohtade esitamise võimalus avaneb pärast eelnõu valmimist. Enamikul juhtudest peaks loa eelnõu väljapaneku aeg aga juba taotlusest teatamisel prognoositav olema, ning sel juhul on võimalik piirduda ühe teatega.
8.2. KeÜS § 47 lõikes 6 sätestatud juhul ei ole nõutav, et teade avaldataks uuesti kohaliku omavalitsuse veebilehel, kuna haldusakti eelnõu valmimisest ei ole omavalitsus kohustatud teatama.


text:
Valimiste vaidlustamine 2017 | Eesti e-valimised faktide ja piltidega
Posted on 12. okt. 2017 13. okt. 2017 by Virgo KruveLeave a Comment on Valimiste vaidlustamine 2017
Õppisin eelmistest 2015. toimunud valimistest, et ametnike sundimine seaduse täitmisele peab algama juba enne häälte kokkulugemist. Kaebused esitasin 5. oktoobril 2017 alanud elektroonilise hääletuse kohta 8. oktoobril.
Tegemist ei olnud millegi muuga kui seaduses toodud nõuete täitmata jätmisega. Paraku oli tulemus sarnane eelmise korraga, kuigi pool võitu ma siiski sain. Seekord arutasid ühte kaebust ja tegid otsuse seda eirata ning teisel juhul jällegi leidsid, et jätavad selle läbi vaatamata. Nüüd jookseb tähtaeg nende otsuste vaidlustamiseks Riigikohtus aga kahjuks tuleb enne kätte valimispäev ja häälte lugemine kui Riigikohus saaks otsuse teha. Oma kaebused saatsin pühapäeva esimesel öötunnil aga arutusele võeti need kolmapäeval kell 15 kui e-hääletuse lõpuni oli jäänud 3(!) tundi. Otsuse sain kätte kolmapäeva õhtul. Ilmselt reede ennelõunal saadan ära vaidlustuse. Selle edasisaatmisega võivad ametnikud taaskord venitada järgmise tööpäevani, sest lisavad sellele kaasa omapoolsed selgitused.
11.10.2017 nr 34
Virgo Kruve esitas 8. oktoobril 2017 Vabariigi Valimiskomisjonile kaebuse selle kohta, et kuna
valimisrakendus ei võimaldanud tal 6. oktoobril 2017 elektroonilist hääletamist üritades hääletada tühja sedeliga võrdväärselt paberil hääletajatega, on tema valimise vabadust rikutud.
Kaebaja leiab, et elektrooniliseks hääletamiseks kasutatav valijarakendus ei vasta põhiseaduse ja
elektroonilist hääletamist sätestava Riigikogu valimise seaduse nõuetele. Põhiseaduse kohaselt on valimised vabad. Valimise vabaduse tagamiseks on seaduses ette nähtud ka tühja sedeli andmise vabadus, seda võimaldab pabersedeli puhul KOVVS § 54 ning see ei ole välistatud ka
elektroonilisel hääletamisel vastavalt RKVS § 48 4 lg-tele 3 ja 4.
Seetõttu taotleb kaebaja elektroonilise hääletamise korral tühja sedeliga hääletamise võimaluse
loomist, käesolevatel valimistel aga – arvestades seda, et paari päevaga ei ole võimalik valimisprogrammi muuta – elektroonilise hääletamise peatamist, häälte tühistamist ning valimispäeval jaoskonnas hääletamisele üleskutsumist.
Lisaks viitab kaebaja võimalusele, et juhul kui seadus elektrooniliselt tühja hääle andmist tõesti ei
võimalda, võib see regulatsioon olla põhiseadusega vastuolus.
2. RKVS § 48 4 lg 4 kohaselt märgistab valija elektroonilisel hääletamisel oma elukohajärgse valimisringkonna selle kandidaadi, kelle poolt ta hääletab. Seega ei näe seadus ette võimalust elektroonilisel hääletamisel kehtetu sedeli andmiseks. Ka pabersedeliga hääletamisel ei näe seadus ette nn protestihääle andmise võimalust. KOVVS § 45 lg 4 kohaselt kirjutab valija hääletamissedelile selleks ette nähtud kohta ühe oma elukohajärgse valimisringkonna kandidaadi registreerimisnumbri, kelle poolt ta hääletab.
3. Kehtetu sedeli tekkimine on pabersedeli täitmisega paratamatult kaasnev võimalik tagajärg.
Kehtetu (sh tühja) sedeli andmine ei ole valijale eraldi antud õigus, mida valijale elektroonilisel
hääletamisel tuleks tagada. KOVVS § 54 lg-s 8 loetletud hääletamissedelite kehtetuks
tunnistamise kriteeriumid, sealhulgas punkt 2, mille kohaselt loetakse kehtetuks hääletamissedel,
millele ei ole kirjutatud ühegi kandidaadi registreerimisnumbrit, ei ole valijale seadusega ette
nähtud õigus protestihääle andmiseks. Selle sätte alusel eraldatakse pabersedeliga hääletamisel
tekkinud kehtetud sedelid (nt sedelid, millel ei ole valija kirjutatud number loetav või millele valija
on ekslikult märkinud numbri, millele vastavat kandidaati vastava valimisringkonna nimekirjas ei
ole) kehtivate hääletamissedelite hulgast. Kehtetu hääle andmine ei ole valimisvabadusega seotud.
Aktiivse valimisõiguse puhul tähendab valimisvabadus, et valijal peab olema võimalik oma tahet
takistamatult väljendada. Ka Riigikohus on märkinud, et seaduses ette nähtud erinevate
hääletamisviiside kasutajad on sisuliselt erinevas olukorras ning kõikidele isikutele ei pea tagama
absoluutselt võrdseid võimalusi valimistoimingu üheviisiliseks teostamiseks (RKPJKo
01.09.2005 nr 3-4-1-13-05, p 24). Seega ei tingi pelgalt asjaolu, et pabersedeliga hääletamisel ei
ole võimalik välistada valija poolt sedeli rikkumist, sellise võimaluse loomise kohustust
elektroonilisel hääletamisel.
4. Et seadus ei näe tühja või muul põhjusel kehtetu sedeliga hääletamist eraldi ette, nähtub ka
sellest, et valimistulemuste kindlakstegemisel kehtetud hääled tähendust ei oma. KOVVS §-de 56
ja 56 1 kohaselt on nii lihtkvoodi kui ka erakondade ja valimisliitude viieprotsendilise
valimiskünnise arvutamise aluseks ainult valimisringkonnas antud kehtivad hääled. Kehtetud
hääletamissedelid lähevad küll arvesse hääletamisest osavõtnud valijate arvu kindlakstegemisel,
kuid valimistulemuste kindlakstegemist hääletamisest osavõtnute protsent ei mõjuta. Seetõttu
oleks hääletamissedelil kandidaatide registreerimisnumbrite kõrval tühja või kehtetu sedeli
andmise võimaluse väljapakkumine valija jaoks eksitav.
Vastavalt KOVVS §-le 66 1 võib huvitatud isik, kes leiab, et Vabariigi Valimiskomisjoni otsusega
rikutakse tema õigusi, esitada otsuse peale kaebuse põhiseaduslikkuse järelevalve kohtumenetluse seaduses ettenähtud korras Riigikohtule. Kaebus esitatakse Riigikohtule kolme päeva jooksul Vabariigi Valimiskomisjoni otsuse teatavakstegemisest arvates Vabariigi Valimiskomisjoni kaudu.
Ütlen kokkuvõtteks, et peaminister Andrus Ansipi ajast (2005) õnnestus Eestis realiseerida valimistel protestihääle ja vaba valimise likvideerimine, millega ei saanud hakkama isegi ENSV ajal ainus Eestimaa Kommunistlik partei, sest nende korraldatud valimistel sai valija anda tühja või rikutud sedeli. Siiski mitte täielikult, sest valimisjaoskond ja pabersedel on jätkuvalt alles. Järelikult on sellisest vabadusest ilmajätmisega diskrimineeritud elektroonilisi hääletajaid. Kasutage vaba ja salajase hääletuse võimalust pühapäeval 15. oktoobril jaoskonnas pabersedeli täitmisega. Kui tegite valiku arvutis, siis seda enam muuta ei saa ja tõenäoliselt ei tundnud te ka puudust valimise vabadusest.
Posted in: 2017. KOV e-valimised

matches:
Riigikohus
§ 54
§ 48
§ 48
§ 45
§ 54
Riigikohus


Kokku: 921| Näitan: 121 - 140
3-1-1-107-16 Riigikohus 20.01.2017
Olukorda, kus kahju hüvitamise nõude aluse olemasolu selgub alles apellatsiooni- või kassatsioonimenetluses, reguleerib SKHS § 21 lg 4. Olukorras, kus isik on jätnud taotluse ringkonnakohtule esitamata, on kahju hüvitamise taotlust pädev lahendama kohtuväline menetleja, kes peab mh hindama seda, kas taotluse õigel ajal esitamata jätmiseks esines mõjuv põhjus. SKHS § 21 lg 4 teise lause järgi tuleb kohtuvälisel menetlejal taotluse lahendamisel järgida SKHS 4. peatüki 2. jaos sätestatut. SKHS § 15 lg 3 kohaselt lahendab kohtuväline menetleja esitatud taotluse määrusega. Kui isik ei ole kohtuvälise menetleja otsustusega rahul, saab ta SKHS § 17 lg 1 alusel esitada kaebuse maakohtule ning lg 4 alusel esitada maakohtu määruse peale määruskaebuse ringkonnakohtule. Ringkonnakohtu lahendi saab SKHS § 20 alusel vaidlustada Riigikohtus. (p 13)
SKHS § 21 lg 2 eeldab ringkonnakohtule taotluse esitamisel maakohtule taotluse esitamata jätmise mõjuvat põhjust. (p 12) Olukorda, kus kahju hüvitamise nõude aluse olemasolu selgub alles apellatsiooni- või kassatsioonimenetluses, reguleerib SKHS § 21 lg 4. Olukorras, kus isik on jätnud taotluse ringkonnakohtule esitamata, on kahju hüvitamise taotlust pädev lahendama kohtuväline menetleja, kes peab mh hindama seda, kas taotluse õigel ajal esitamata jätmiseks esines mõjuv põhjus. SKHS § 21 lg 4 teise lause järgi tuleb kohtuvälisel menetlejal taotluse lahendamisel järgida SKHS 4. peatüki 2. jaos sätestatut. SKHS § 15 lg 3 kohaselt lahendab kohtuväline menetleja esitatud taotluse määrusega. Kui isik ei ole kohtuvälise menetleja otsustusega rahul, saab ta SKHS § 17 lg 1 alusel esitada kaebuse maakohtule ning lg 4 alusel esitada maakohtu määruse peale määruskaebuse ringkonnakohtule. Ringkonnakohtu lahendi saab SKHS § 20 alusel vaidlustada Riigikohtus. (p 13) SKHS § 21 lg 4 ls 1 teise alternatiivi kohaselt saab kahju hüvitamise taotluse Riigikohtule esitada üksnes juhul, kui kahju hüvitamise nõude aluse olemasolu selgus alles kassatsioonimenetluses. (p 14) Kui kohtuväline menetleja loeb hilinemise põhjuse SKHS § 21 lg 4 mõttes mõjuvaks, tuleb analüüsida kahju hüvitamise materiaalõiguslikku külge. Kohtuväline menetleja peab hindama, kas isiku suhtes kohaldatud meede oli SKHS § 5 lg 4 tähenduses oluliselt koormavam võrreldes talle määratud tegeliku karistusega. Vastates sellele küsimusele jaatavalt, on kohtuvälise menetleja ülesanne määrata SKHS § 11 lg 4 järgi kindlaks hüvitise summa. (p 16)


Raudteetöötajate tervisenõuded ning eelneva ja perioodilise tervisekontrolli kord – Riigi Teataja
Raudteetöötajate tervisenõuded ning eelneva ja perioodilise tervisekontrolli kord
Raudteetöötajate tervisenõuded ning eelneva ja perioodilise tervisekontrolli kord - sisukord
§ 2 Nõuded raudteetöötaja nägemisele ja kuulmisele
§ 3 Nõuded vedurijuhtide, vedurijuhiabide ning eriveeremi juhtide nägemisele
§ 5 Nõutavad terviseuuringud eelneval ja perioodilisel tervisekontrollil
§ 6 Tervisekontrolli sagedus
§ 8 Tervisekontrolli tegemise kord
§ 9 Terviseseisundiga seotud päringute tegemine
§ 10 Tervisekontrolli andmete säilitamine
RT I, 15.12.2015, 8
Raudteetöötajate tervisenõuded ning eelneva ja perioodilise tervisekontrolli kord1
Vastu võetud 25.03.2004 nr 84
RT I 2004, 16, 123
10.12.2015 RT I, 15.12.2015, 4 18.12.2015
Määrus kehtestatakse «Raudteeseaduse» § 34 lõike 4 alusel.
(1) Määrusega kehtestatakse raudteeseaduse § 34 lõikes 4 nimetatud raudteetöötajate (edaspidi raudteetöötaja) tervisenõuded, raudteetöötaja tööleasumisele eelneval ja raudteetöötaja perioodilisel tervisekontrollil nõutavad terviseuuringud, tervisekontrolli sagedus ning tööleasumisele eelneva ja perioodilise tervisekontrolli tegemise kord.
[RT I, 15.12.2015, 4 - jõust. 18.12.2015]
(11) Vedurijuhtide, vedurijuhiabide, eriveeremi juhtide, reisirongi klienditeenindajate, rongikoostajate, vagunijärelevaatajate, vagunipidurdajate ning rongi- ja manöövridispetšerite üldised tervisenõuded, nõutavad minimaalsed terviseuuringud tööleasumisele eelneval ja perioodilisel tervisekontrollil ning minimaalne tervisekontrolli sagedus on kehtestatud komisjoni otsuse 2012/757/EL, mis käsitleb Euroopa Liidu raudteesüsteemi käitamise ja liikluskorralduse allsüsteemi koostalitluse tehnilist kirjeldust ning millega muudetakse otsust 2007/756/EÜ (ELT L 345, 15.12.2012, lk 1–76), I lisa punktis 4.7, arvestades käesolevas määruses sätestatud erisusi.
(2) Raudteetöötaja peab olema füüsiliselt ja psüühiliselt võimeline täitma tööülesandeid ning tal ei tohi olla tervisehäireid, haigusi ega puudeid, mis võivad töökohustuste täitmise ajal esile kutsuda raudteeliiklust ohustavat töövõime kaotust.
§ 2. Nõuded raudteetöötaja nägemisele ja kuulmisele
(1) Nõuded raudteetöötaja nägemisele, arvestades vedurijuhtide, vedurijuhiabide ning eriveeremi juhtide nägemisele §-s 3 sätestatud nõuete erisusi, on järgmised:
1) korrigeeritud või korrigeerimata nägemisteravus paremini nägeva silmaga ei või olla alla 0,8 ja halvemini nägeva silmaga alla 0,3;
2) korrigeeritud nägemise korral on lubatud maksimaalne hüpermetroopia +5 ja müoopia –8;
3) vaateväli ja värvusnägemine peavad olema normaalsed;
4) kontaktläätsed on lubatud.
(2) Nõuded raudteetöötaja kuulmisele on järgmised:
1) kuulmise tase peab olema piisav sidepidamiseks telefoni teel ning võimaldama kuulda ohutoone ja raadioside teateid;
2) kuulmise langus ei tohi ületada 40 dB sagedustel 500 kuni 1000 Hz ja halvema kuulmisega kõrvas 45 dB sagedusel 2000 Hz.
§ 3. Nõuded vedurijuhtide, vedurijuhiabide ning eriveeremi juhtide nägemisele
Vedurijuhtide, vedurijuhiabide ning eriveeremi juhtide nägemise kohta kehtivad komisjoni otsuse 2012/757/EL I lisa punktis 4.7.3.2 kehtestatud nõuded järgmiste eranditega:
1) korrigeeritud või korrigeerimata nägemisteravus ei või paremini nägeva silmaga olla alla 1,0 ja halvemini nägeva silmaga alla 0,5;
2) vaateväli peab olema normaalne;
3) mõlema silmaga nägemine ja binokulaarne vaateväli peab olema hea;
4) värvieristusvõime peab olema normaalne;
5) adaptsioon pimestamisele peab olema normaalne;
6) kontaktläätsed ja prillid on lubatud, kui on tagatud optometristi perioodiline kontroll;
7) UV-filtriga läätsed on lubatud;
8) värvilised kontaktläätsed ja fotokromaatilised läätsed ei ole lubatud.
(1) Absoluutsed vastunäidustused raudteetöötajate tervisele on:
1) krooniline alkoholism;
4) südame- ja vereringeelundite haigused dekompenseeritud staadiumis;
5) väljendunud neuroloogilised ja psühhiaatrilised tervisehäired;
6) väljendunud hingamispuudulikkusega kulgevad kopsuhaigused;
7) tüsistustega kulgevad kroonilised seedetraktihaigused;
8) insuliinsõltuv diabeet;
9) krooniline neerupuudulikkus, mis vajab dialüüsravi;
10) väljendunud vereloomehäired;
11) pahaloomulised kasvajad, millega kaasneb organsüsteemi funktsioonihäire;
12) epilepsia;
13) vestibulaarelundite haigused koos tasakaaluhäiretega.
(2) Suhtelised vastunäidustused raudteetöötajate tervisele on:
1) kroonilised südame- ja vereringeelundite haigused kompenseeritud seisundi ja normaalse funktsiooni korral;
2) hingamispuudulikkusega kulgevad kroonilised kopsuhaigused;
3) bronhiaalastma;
4) perifeersete arterite, veenide ja lümfisoonte haigused;
5) neeruhaigused kompenseeritud funktsiooni korral;
6) luu-lihaskonna ja liigeste haigused, millega ei kaasne funktsioonihäiret;
7) uneapnoe.
(3) Absoluutse vastunäidustuse esinemisel ei sobi isik töötama raudteetöötajana.
(4) Suhtelise vastunäidustuse esinemisel teeb otsuse isiku sobivuse kohta raudteetöötajana töötamiseks tervisekontrolli tegija pärast täiendavate uuringute läbiviimist ja eriarstiga konsulteerimist.
(5) Vedurijuhi, vedurijuhiabi ning eriveeremi juhina ei ole lubatud töötada haigusseisundite korral, millega kaasnevad vestibulaarsüsteemi häired.
(6) Vedurijuhil, vedurijuhiabil ning eriveeremi juhil ei tohi olla kroonilisi kõnehäireid ning ta ei tohi kasutada kuulmisabivahendeid, välja arvatud juhul, kui kuulmisabivahendit on lubatud kasutada eriarsti otsusel.
(7) Kui vedurijuhi, vedurijuhi abi või eriveeremi juhi arvates seab tema tervislik seisund kahtluse alla tema tööle sobivuse, teavitab ta sellest viivitamata asjakohast raudtee-ettevõtjat.
§ 5. Nõutavad terviseuuringud eelneval ja perioodilisel tervisekontrollil
(1) Raudteetöötaja peab läbima meditsiinilise läbivaatuse, mille käigus hinnatakse tema terviseseisundit ning antakse hinnang sise-, liikumis-, nägemis- ja kuulmiselunditele, närvisüsteemile, psüühilisele seisundile ning narkootiliste ja psühhotroopsete ainete ning alkoholi tarvitamisele.
(2) Nõutavad laboratoorsed uuringud on:
1) kliiniline vereanalüüs – eelneval ja perioodilisel tervisekontrollil;
3) veresuhkru analüüs – eelneval tervisekontrollil, edaspidi tervisekontrolli käigus ilmnenud näidustuste esinemisel.
(3) Nõutavad funktsionaaldiagnostilised uuringud on:
1) nägemiskontroll, värvusnägemise kontroll, vaatevälja uuring ning üle 40 aasta vanustel isikutel silma siserõhu kontroll eelneval ja perioodilisel tervisekontrollil;
2) audiomeetriline kuulmise uuring (mõlemad kõrvad uuritakse eraldi) eelneval ja perioodilisel tervisekontrollil;
3) vedurijuhil, vedurijuhiabil ning eriveeremi juhil elektrokardiogramm tööleasumisele eelneval tervisekontrollil ja üle 40 aasta vanuselt ka perioodilisel tervisekontrollil.
(4) Täiendavate terviseuuringute vajaduse ja mahu määrab tervisekontrolli tegija.
§ 6. Tervisekontrolli sagedus
(1) Eelnev tervisekontroll tuleb läbida mitte varem kui kolm kuud enne raudteetöötajana tööle asumist.
(2) Perioodiline tervisekontroll tuleb läbida:
1) kuni 40 aasta vanuseni iga viie aasta järel;
2) vanuses 41 kuni 62 aastat iga kolme aasta järel;
3) vanuses üle 62 aasta üks kord aastas.
(21) Erandina lõikest 2 peavad vedurijuht, vedurijuhi abi ning eriveeremi juht läbima tervisekontrolli:
1) kuni 55 aasta vanuseni vähemalt iga kolme aasta järel;
2) vanuses üle 56 aasta üks kord aastas.
(3) Tervisekontrolli tegija otsuse alusel võib konkreetse raudteetöötaja terviseseisundit arvestades perioodilist tervisekontrolli teha käesoleva paragrahvi lõigetes 2 ja 21 sätestatust sagedamini.
(4) Tööandja suunab raudteetöötaja täiendavasse tervisekontrolli:
1) kui tal on kahtlus töötaja füüsilise või vaimse terviseseisundi suhtes;
2) kui tal on kahtlus, et töötaja tarvitab uimasteid, psühhotroopseid ravimeid või et töötajal esinevad sõltuvusnähud alkoholist, eriti juhul, kui selle töötaja süül on tekkinud õnnetuseoht või toimunud õnnetus;
3) kui töötaja on tervislikel põhjustel puudunud töölt rohkem kui 30 päeva.
Eelneva, perioodilise ja täiendava tervisekontrolli viib läbi töötervishoiuarst, kaasates vajadusel eriarste.
§ 8. Tervisekontrolli tegemise kord
(1) Enne tervisekontrolli esitab raudteetöötaja tervisekontrolli tegijale isikut tõendava dokumendi ning täidab lisas 1 toodud tervisekontrolli kaardil tervisedeklaratsiooni osa ja kinnitab selle oma allkirjaga.
(2) Tervisekontrolli tegija teostab raudteetöötaja arstliku läbivaatuse, teeb või korraldab nõutavad terviseuuringud, konsulteerib vajadusel eriarstiga ja kannab tervisekontrolli tulemused tervisekontrolli kaardile.
(3) Arvestades raudteetöötaja terviseseisundi vastavust tervisenõuetele, otsustab tervisekontrolli tegija, kas isik sobib või ei sobi töötama raudteetöötajana.
(4) Tervisekontrolli tegija kannab tervisekontrolli otsused raudteetöötaja tervisekontrolli kaardile.
(5) Tervisekontrolli tegija teeb tervisekontrolli läbinud raudteetöötajale teatavaks tema terviseuuringute tulemused ja tervisekontrolli otsuse ning väljastab lisas 2 esitatud vormi kohase tervisetõendi.
§ 9. Terviseseisundiga seotud päringute tegemine
Tervishoiuteenuse osutaja, kelle juures raudteetöötaja on varem oma tervist kontrollinud või ennast ravinud, peab töötervishoiuarstile tema nõudmisel esitama töötaja terviseseisundit kajastavaid andmeid. Töötervishoiuarstil on õigus andmeid nõuda tulenevalt «Isikuandmete kaitse seadusest» üksnes raudteetöötaja nõusolekul.
§ 10. Tervisekontrolli andmete säilitamine
Tervisekontrolli kaarte ja terviseuuringute tulemusi säilitatakse paberkandjal või elektroonilisel kujul 75 aastat alates isiku sünnist.
1 Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2007/59/EÜ ühenduse raudteesüsteemis vedureid ja ronge juhtivate vedurijuhtide sertifitseerimise kohta (ELT L 315, 03.12.2007, lk 51–78), muudetud direktiiviga 2014/82/EL (ELT L 184, 25.6.2014, lk 11–15).


text:
3-2-1-133-07 Riigikohus 09.01.2008
Tööandjal on kohustus rakendada kollektiivlepingut kõigile töötajatele, olenemata sellest, kas nad kuuluvad töötajaid esindavasse ühingusse või mitte. Kollektiivlepingu rakendamine üksnes töötajate ühingusse kuuluvatele töötajatele on vastuolus töötajate ebavõrdse kohtlemise keeluga. Ka TLS § 101 lg 1 p 2 ei võimalda kitsendada kollektiivlepingu kehtivuse ulatust. Eeliste andmine TLS § 101 lg 1 p 2 mõttes ei tähenda kollektiivlepingu tingimuste kohaldamist. Selle sätte tähenduses tuleb mõista soodustusi, mis antakse töötajale tema ühingusse kuulumise tõttu. Juhul, kui kollektiivlepingut rakendatakse üksnes töötajaid esindavasse ühingusse kuuluvatele töötajatele, rikutakse ühingusse mittekuuluvate töötajate neid õigusi, mida tööleping ette ei näe, kuid mis on sätestatud kollektiivlepingus. Kollektiivlepingu sõlmimise eesmärgiks on anda pooltele lisaks töölepingu seadusest tulenevatele õigustele täiendavaid tagatisi. Töölepingu tingimused, mis on töötaja jaoks halvemad seaduses, haldusaktis või kollektiivlepingus ette nähtust, on TLS § 15 alusel kehtetud. Kui pooled ei lepi kokku uutes tingimustes, kohaldatakse töölepingu kehtetute tingimuste asemel seadust, haldusakti või kollektiivlepingut. Kuna kollektiivleping laieneb ka töötajatele, kes ei kuulu töötajaid esindavasse ühingusse, ei ole selle laiendamise sidumine solidaarsustasuga kooskõlas TLS § 10 lg-tega 2 ja 3 ning §-dega 15 ja 16. Kollektiivlepinguga ei saa panna kohustusi lepinguvälistele isikutele ega siduda nende seadusest tulenevate õiguste rakendumist täiendavate tingimustega, sest VÕS § 8 lg 2 kohaselt on leping täitmiseks kohustuslik üksnes lepingu pooltele.
Tööandjal on kohustus rakendada kollektiivlepingut kõigile töötajatele, olenemata sellest, kas nad kuuluvad töötajaid esindavasse ühingusse või mitte. Kollektiivlepingu rakendamine üksnes töötajate ühingusse kuuluvatele töötajatele on vastuolus töötajate ebavõrdse kohtlemise keeluga. Ka TLS § 101 lg 1 p 2 ei võimalda kitsendada kollektiivlepingu kehtivuse ulatust. Eeliste andmine TLS § 101 lg 1 p 2 mõttes ei tähenda kollektiivlepingu tingimuste kohaldamist. Selle sätte tähenduses tuleb mõista soodustusi, mis antakse töötajale tema ühingusse kuulumise tõttu. Juhul, kui kollektiivlepingut rakendatakse üksnes töötajaid esindavasse ühingusse kuuluvatele töötajatele, rikutakse ühingusse mittekuuluvate töötajate neid õigusi, mida tööleping ette ei näe, kuid mis on sätestatud kollektiivlepingus.

matches:
Riigikohus
§ 101
§ 101
§ 15
§ 10
§ 8
§ 101
§ 101


text:
Sõnajalg: kaalume Aidu tuulepargi vaidluses kohtuniku taandamist | Tuuleenergia
Eesti uudised, Tuuleenergia - eteap aprill 17, 2018
BNS, 17.04.2018
Aidu Tuulepark OÜ juhatuse liikme Andres Sõnajala sõnul kaalub ettevõte Aidu tuulepargi ehituslubade vaidluses kohtuniku taandamise taotlemist, sest kohtuprotsess on tema hinnangul olnud kallutatud.
“Halduskohtu negatiivne otsus asja aegumisele oli oodatav, kuna kogu kohtuprotsess on seni olnud meie hinnangul kallutatud. Kuidas saakski asja teisiti nimetada, kui kohus keeldus meie palutud tunnistajaid kohtupinki lubamast,” ütles Andres Sõnajalg BNS-ile.
Tartu halduskohus otsustas teisipäevase määrusega jätkata menetlust vaidluses Aidu tuulepargi ehituslubade õiguspärasuse üle; kohus leidis, et Ida-Viru maavanem pöördus kohtu poole tähtaegselt ja protesti menetlemist tuleb jätkata. Taotluse protesti läbi vaatamata jätmiseks või menetluse lõpetamiseks esitasid Lüganuse vald ja Aidu Tuulepark OÜ, mis kuulub Oleg ja Andres Sõnajalale.
“Mis puutub aga konkreetsesse otsuse põhjendusse, siis kohus tuvastas, et maavanem oli Eleoni tuulikute rajamisest teadlik, kuid aegumise tähtaeg hakkas kulgema sellest hetkest, kui maavanemal oli piisavalt alust arvata, et tegemist võib olla avalikku huvi rikkuva haldusaktiga,” ütles Sõnajalg.
“Kogu selle protsessi tulemusena pidurdatakse Eesti tuuletehnoloogia tööstuse arengut ja jäävad loomata Ida-Virumaale kõrge lisandväärtusega töökohad. Kaalume uuesti kohtuniku taandamise taotlemist ja võitleme õiguse nimel lõpuni,” ütles ta.
Kaitseministeeriumi hinnangul pole Aidu tuulepargi ehituslubade väljastamisel järgitud õigusaktides sätestatud nõudeid ning Tartu halduskohtu teisipäevane otsus aitab liikuda vaidluse sisulise lahendamise suunas.
“On hea, et kohus langetas otsuse, mis aitab liikuda edasi vaidluse sisulise lahendamise suunas. Pean oluliseks rõhutada, et Aidu tuulepargi projekti puhul oleks riik pidanud sekkuma igal juhul, ka siis, kui mingeid riigikaitselisi piiranguid ei eksisteeriks, sest ehituslubade väljastamisel ei ole järgitud õigusaktides sätestatud nõudeid,” ütles kaitseministeeriumi kaitseplaneerimise asekantsler Meelis Oidsalu BNS-ile.
“Eestis peab valitsema nulltolerants susserdamise ja seaduserikkumiste suhtes, ka see on meie julgeoleku eluline osa. Tänane otsus näitab ka, et seaduse ees on kõik võrdsed, riik ei saa kehtestada eri ettevõtjatele erinevaid standardeid vastavalt kellegi ärihuvile. Samuti ei ole Eesti nii rikas, et soetada ja ülal pidada kümneid miljoneid eurosid maksvaid radareid, mis lõppkokkuvõttes mitte midagi ei näita,” märkis Oidsalu.
“Seega tuleb tuuleparkide arendajatelgi panustada olemasolevate radarite töövõime säilitamisse. Oluline on teadvustada, et lisaks riigikaitselistele piirangutele kitsendavad tuuleparkide arengut veel erinevad piirangud, näiteks keskkonnakaitselised või kohaliku elanike huvi, ning riigikaitseliste piirangute kaotamine ei tähenda automaatselt ettevõtlusvabaduse kasvu,” ütles Oidsalu ja lisas, et planeeringud ei anna arendajatele õiguspärast ootust ükskõik kui kõrgete tuulikute püstitamiseks.
“Tuuleparkide kõrgus on aga alates 2000. aastast enam kui kahekordistunud: täna soovitakse püstitada juba 300-meetriseid tuulikuid ja sestap on paratamatu, et tuulepargid on meil kasvanud üle pea,” tõdes kantsler.
Kohus leidis, et järelevalve algatamiseks ei piisanud sellest, et maavanemani oli teistes menetlustes või ajakirjandusest jõudnud teave tuulepargi ehitamise kohta. See ei andnud maavanemale võimalust aru saada, et ehitusload on antud projekti alusel, mida kaitseministeeriumiga kooskõlastatud ei ole ja seetõttu võib tegemist olla avalikku huvi ehk riigikaitset ohustavate ehitistega.
Viimati nimetatud teabe sai maavanem eelmise aasta veebruari alguses ja tegi märtsi alguses Lüganuse vallale ettepaneku tunnistada ehituslubade andmine kehtetuks. Vald esitas vastuse märtsi lõpus ja maavanem pöördus pärast seda 30 päeva jooksul kohtu poole. Seetõttu puudub põhjus pidada protesti mittetähtaegseks või lubamatuks. Kohus leidis, et ilmse vastuoluni viiks olukord, kui maavanem peaks otsustama haldusakti kehtetuks tunnistamise ettepaneku tegemise 30 päeva jooksul selle teadasaamisest kaudsetest allikatest.
Kohus märkis, et meie ümber toimub lugematuid sündmusi, mille aluseks on kohaliku omavalitsuse üksikaktid. “Ei ole mõeldav, et maavanem peab iga sellise sündmuse märkamisel või selle kohta teabe saamisel uurima, kas haldusakt on välja antud, kas see on õiguspärane ja kas see võib riivata avalikku huvi, kuna vastasel korral võib ta kaotada järelevalve teostamise võimaluse,” leidis kohus.
Vaidluse sisulise lahendamisega saab kohus edasi minna pärast seda, kui määrus on jõustunud. Menetlusosalised saavad määrust vaidlustada 15 päeva jooksul selle kättesaamisest.

matches: kohus kohus kohus kohus Kohus Kohus Kohus kohus


§ 8 Ameti struktuuri ja teenistuskohtade koosseisu kinnitamine
§ 13 Kontrolliosakond
§ 191 Teenindusosakond
RT I, 28.06.2016, 32
7) tollieeskirjade rakendamine ja nendest kinnipidamise tagamine;
9) riikliku sunni kohaldamine tollieeskirjade ja maksuseaduste rikkujate suhtes seaduses sätestatud korras ning ulatuses;
§ 8. Ameti struktuuri ja teenistuskohtade koosseisu kinnitamine
Ameti struktuuri ja teenistuskohtade koosseisu kinnitab rahandusminister käskkirjaga.
121) teenindusosakond;
5) ameti teiste struktuuriüksuste juriidiline nõustamine;
6) väärteomenetluse koordineerimine ametis.
§ 13. Kontrolliosakond
Kontrolliosakonna põhiülesanded on:
1) maksukorralduse seaduse, maksuseaduste, hasartmänguseaduse, vedelkütuse seaduse ja tollieeskirjade rikkumiste ennetamine, tõkestamine ning kontrollide läbiviimine seaduses sätestatud alustel ja korras;
5) aktsiisikaupade käitlemisega seotud lubade menetlemine ja väljastamine, hilisema järelevalve koordineerimine ning haldus- ja väärteomenetluste läbiviimine.
4) korruptsiooni ennetava tegevuse korraldamine.
§ 191. Teenindusosakond
3) klientide maksukuulekuse parandamine.
1) tollieeskirjade ja nendega seotud õigusaktide rakendamine ning tollialaste rikkumiste ennetamine, tõkestamine, avastamine ja menetlemine;
Tulude osakonna põhiülesanne on:
1) riiklike maksude ja muude rahaliste kohustuste tasumise korraldamine ning arvestuse pidamine;
2) võlgade sissenõudmisega seotud tegevuste korraldamine ning ameti esindamine tsiviil- ja kriminaalkohtumenetlustes;
4) ameti esindamine väärtegude kohtuvälise menetlejana tehtud lahendi või kohtulahendi täitmist puudutavates kohtumenetlustes.
1) maksuseaduste ja tollieeskirjade rikkumistega seotud kuritegude ennetamine, tõkestamine ja avastamine, teostades selleks vajadusel jälitustegevust seaduses sätestatud alustel ning korras;
2) maksuseaduste ning tollieeskirjade rikkumistega seotud kuritegude kohtueelne uurimine.
(1) Ameti struktuuriüksuste koosseisu võivad kuuluda talitused ja tollipunktid, kui need on rahandusministri kinnitatud ameti struktuuris ette nähtud.
2) koordineerib, suunab ja kontrollib sisekontrolli osakonna, haldusosakonna, juriidilise osakonna, personaliosakonna ja teabeosakonna tööd;
1) koordineerib, suunab ja kontrollib tulude osakonna, maksude osakonna, teenindusosakonna, tolliosakonna, kontrolliosakonna ja uurimisosakonna tööd;
Veaparandus - Vahetatud II ja III klassi aumärkide asukohad Riigi Teataja seaduse § 10 lõike 4 alusel.


RT I, 14.07.2017, 2
Vastu võetud 10.07.2017 nr 54
Määrus kehtestatakse loomakaitseseaduse § 181 lõike 2, § 414 lõike 7, § 431 lõike 3, § 44 lõike 3, § 45 lõike 3 ja § 47 lõike 3 alusel.
§ 1. Põllumajandusministri 27. detsembri 2012. a määruse nr 94 „Loomkatse raskusastmete määratlused ja loomkatse liigitamise täpsemad nõuded raskusastmete järgi ning katselooma hukkamise nõuded ja hukkamise meetodid” muutmine
Põllumajandusministri 27. detsembri 2012. a määruse nr 94 „Loomkatse raskusastmete määratlused ja loomkatse liigitamise täpsemad nõuded raskusastmete järgi ning katselooma hukkamise nõuded ja hukkamise meetodid” § 3 tekst sõnastatakse järgmiselt:
„(1) Loomkatse liigitamisel raskusastmete järgi võetakse arvesse kõik katselooma ellu sekkumised või katselooma mõjutamised selle loomkatse käigus ning liigitamine põhineb kõige raskemal mõjul, mida katseloom tõenäoliselt kogeb pärast kõigi asjakohaste täiustamistehnoloogiate rakendamist.
6) humaansete lõpp-punktide kasutamine.”.
§ 2. Põllumajandusministri 14. jaanuari 2013. a määruse nr 3 „Loomkatseprojekti loakomisjoni moodustamise kord ja töökord, loomkatseprojekti loataotluse ja loomkatse protokolli vormid” muutmine
Põllumajandusministri 14. jaanuari 2013. a määruse nr 3 „Loomkatseprojekti loakomisjoni moodustamise kord ja töökord, loomkatseprojekti loataotluse ja loomkatse protokolli vormid” § 7 täiendatakse lõikega 4 järgmises sõnastuses:
„(4) Komisjon juhindub oma otsuste tegemisel muu hulgas Euroopa Komisjoni moodustatud eksperdirühma väljatöötatud loomkatseprojekti hindamist ja tagasiulatuvat hindamist käsitlevast töödokumendist, mis kinnitati Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2010/63/EL rakendamise eest vastutavate riiklike pädevate asutuste kohtumisel 18.–19. septembril 2013. a ja mille Maaeluministeerium avaldab oma veebilehel.”.
§ 3. Põllumajandusministri 7. märtsi 2013. a määruse nr 22 „Täpsemad nõuded katseloomade hooldamise ja hukkamise, loomkatse läbiviimise ning loomkatseprojekti kavandamise koolituse programmi ja koolitusel käsitletavate teemade kohta” muutmine
Põllumajandusministri 7. märtsi 2013. a määrust nr 22 „Täpsemad nõuded katseloomade hooldamise ja hukkamise, loomkatse läbiviimise ning loomkatseprojekti kavandamise koolituse programmi ja koolitusel käsitletavate teemade kohta” muudetakse järgmiselt:
1) paragrahvi 3 punkt 2 sõnastatakse järgmiselt:
„2) katseloomade hariduslikel ja teaduslikel eesmärkidel kasutamise eetilised aspektid, sealhulgas eetika inimese ja looma vahelistes suhetes, elu tegelik väärtus ning loomade teaduslikel eesmärkidel kasutamise poolt- ja vastuargumendid;”;
2) paragrahvi 3 punkt 5 sõnastatakse järgmiselt:
„5) katseloomade liigiomane käitumine, katseloomade kasvatamine ja nende elukeskkonna mitmekesistamine;”;
3) paragrahvi 3 punkt 7 sõnastatakse järgmiselt:
„7) katseloomade tervishoid ja hügieen;”;
4) paragrahvi 3 täiendatakse punktiga 12 järgmises sõnastuses:
„12) humaansete lõpp-punktide kasutamine.”.


Otsingu- ja päästetööde, sealhulgas merereostuse avastamise ja likvideerimise kord Eesti merealal ning Peipsi, Lämmi- ja Pihkva järvel - sisukord
§ 2 Eesti päästepiirkonna ingliskeelne nimetus
§ 3 Otsingu- ja päästetööde juhtimise struktuur
II OHUOLUKORD JA SELLE SEISUNDID
§ 4 Ohuolukorra kehtestamine ja selle seisundid
§ 5 Määramatuse seisund ja selle kehtestamine
§ 6 Määramatuse seisundi lõpetamine
§ 7 Häireseisund ja selle kehtestamine
§ 8 Häireseisundi lõpetamine
§ 9 Õnnetusseisund ja selle kehtestamine
§ 10 Õnnetusseisundi peatamine ja lõpetamine
III OTSINGU- JA PÄÄSTETÖÖDE KORRALDAMINE JA JUHTIMINE
§ 11 Otsingu- ja päästetööde korraldamine
§ 12 Politsei- ja Piirivalveameti Pääste- ja Koordinatsioonikeskuse ülesanded
§ 13 Otsingu- ja päästetööde koordinaator
IV PÄÄSTE- JA OPERATSIOONIPLAAN
§ 14 Päästeplaan
§ 15 Operatsiooniplaan
V OTSINGU- JA PÄÄSTETÖÖDELE KAASATAVAD JÕUD JA VAHENDID
§ 16 Otsingu- ja päästetööde tegemine
§ 17 Otsingu- ja päästetööde korraldamisel osalejad
§ 18 Ministeeriumide ülesanded otsingu- ja päästetööde korraldamisel
§ 19 Naaberriikide koordinatsioonikeskuste teavitamine
§ 20 Otsingu- ja päästetöödes osalenute kulutuste hüvitamine
12.07.2006 RT I 2006, 33, 257 20.07.2006
02.02.2007 RT I 2007, 11, 63 02.04.2007
Määrus kehtestatakse « Politsei ja piirivalve seaduse » § 3 lõike 5 ja « Päästeseaduse » § 191 lõike 2 alusel.
(1) Otsingu- ja päästetööde, sealhulgas merereostuse avastamise ja likvideerimise (edaspidi otsingu- ja päästetööd ) korraldamist juhib Politsei- ja Piirivalveamet tema koosseisu kuuluvate struktuuriüksuste kaudu.
(2) Rahvusvahelises suhtlemises on Eesti päästepiirkonna otsingu- ja päästetööde ning merereostustõrje tööde ühendatud koordinatsioonikeskuseks (JRCC) Politsei- ja Piirivalveameti Pääste- ja Koordinatsioonikeskus.
II. osa OHUOLUKORD JA SELLE SEISUNDID
(3) Kui häireseisundi ajal on saadud teavet inimest, laeva või muud sõidukit ähvardava ohu kohta, rakendatakse õnnetusseisundi korral kasutatavat tegevuskava.
III. osa OTSINGU- JA PÄÄSTETÖÖDE KORRALDAMINE JA JUHTIMINE
Otsingu- ja päästetööde korraldamise juhtimisel Politsei- ja Piirivalveamet:
§ 12. Politsei- ja Piirivalveameti Pääste- ja Koordinatsioonikeskuse ülesanded
(1) Politsei- ja Piirivalveameti Pääste- ja Koordinatsioonikeskus kogub ööpäevaringselt teavet olukorrast Eesti päästepiirkonnas ja korraldab ohuolukorda sattunud või kaduma jäänud inimese, laeva, lennuki või muu sõiduki otsimist ja päästmist ise või koostöös teiste riikide päästeasutustega vastavalt välislepingutele.
(2) Politsei- ja Piirivalveameti Pääste- ja Koordinatsioonikeskus informeerib viivitamata Siseministeeriumi teabe- ja analüüsiosakonda ja Politsei- ja Piirivalveameti juhtkonda ning merepääste allkeskus Häirekeskust järgmistest sündmustest:
(3) Veekogu reostusest teavitab Politsei- ja Piirivalveameti Pääste- ja Koordinatsioonikeskus Siseministeeriumi teabe- ja analüüsiosakonda, Politsei- ja Piirivalveameti juhtkonda ja Keskkonnainspektsiooni.
(4) Politsei- ja Piirivalveameti Pääste- ja Koordinatsioonikeskus alustab otsingu- ja päästetöid vastavalt § 4 lõigetes 1 ja 2 sätestatud korras kehtestatud ohuolukorrale ning selle määramatuse, häire- või õnnetusseisundile ning teavitab kaasatavaid asutusi ja päästeüksusi.
(5) Inimeste päästmisest ja laeva paigutamisest sadamasse või ankrusse teatab Politsei- ja Piirivalveameti Pääste- ja Koordinatsioonikeskus viivitamata kõigile otsingu- ja päästetöödes osalenud asutustele ja päästeüksustele ning laeva või muu sõiduki omanikule, valdajale või agendile.
(6) Ohuolukorra seisundi muutmisest, peatamisest või lõpetamisest teatab Politsei- ja Piirivalveameti Pääste- ja Koordinatsioonikeskus viivitamata otsingu- ja päästetöödele kaasatud asutustele ja päästeüksustele.
(7) Politsei- ja Piirivalveameti Pääste- ja Koordinatsioonikeskus ja vastav merepääste allkeskus peavad ohuolukorra ajal otsingu- ja päästetööde päevikut, milles kajastatakse iga neile saabunud teadet ja antud korraldust ning korralduse täitmise tulemusi.
IV. osa PÄÄSTE- JA OPERATSIOONIPLAAN
2) Politsei- ja Piirivalveameti Pääste- ja Koordinatsioonikeskuse ja merepääste allkeskuste struktuur, koosseisud ja asukohad;
4) Politsei- ja Piirivalveameti Pääste- ja Koordinatsioonikeskuse ja merepääste allkeskuste ülesanded ohuolukorras;
10) koostöö korraldus naaberriikide päästeasutustega, abipalve esitamise ja vastuvõtmise kord ning omapoolse abi osutamise kord, kui selleks taotlus esitatakse;
Ohuolukorda sattunud või kaduma jäänud inimese, laeva, lennuki või muu sõiduki otsimiseks ja päästmiseks koostab Politsei- ja Piirivalveameti Pääste- ja Koordinatsioonikeskus operatsiooniplaani, millega määratakse kindlaks:
V. osa OTSINGU- JA PÄÄSTETÖÖDELE KAASATAVAD JÕUD JA VAHENDID
(2) Kohalike omavalitsusüksuste ja juriidiliste isikute osalemine otsingu- ja päästetöödes, sealhulgas päästeüksuste moodustamine, varustamine ja väljaõpe, tagatakse nende ja Politsei- ja Piirivalveameti vahel sõlmitud otsingu- ja päästetöödes osalemise lepingutega.
(1) Siseministeerium tagab Politsei- ja Piirivalveameti ja prefektuuride ning Päästeameti jõudude ja vahendite osalemise otsingu- ja päästetöödes vastavalt merepäästeplaanile.
2) eraldab Politsei- ja Piirivalveameti käsutusse vajalikud raadiosidekanalid;
2) ilmateadete õigeaegse edastamise Politsei- ja Piirivalveameti Pääste- ja Koordinatsioonikeskusele.
VI. osa LÕPPSÄTTED
Politsei- ja Piirivalveameti Pääste- ja Koordinatsioonikeskus teatab naaberriikide mere- ja lennupääste koordinatsioonikeskustele oma sidevahendite numbrid ning raadiokutsungid ja -sagedused.


Laevade ja väikelaevade sisemerre ja sadamatesse sisenemise ja neist väljumise kord – Riigi Teataja
Laevade ja väikelaevade sisemerre ja sadamatesse sisenemise ja neist väljumise kord
Vastu võetud 10.09.2002 nr 292
Määrus kehtestatakse «Riigipiiri seaduse» (RT I 1994, 54, 902; 1997, 77, 1315; 1999, 25, 365; 2000, 86, 550; 2001, 23, 126; 2002, 58, 363) § 14 lõike 2 punkti 1 alusel.
LAEVADE SISEMERRE JA SADAMATESSE SISENEMISE JA NEIST VÄLJUMISE KORD
(1) Laevaagent või laeva kapten on kohustatud teavitama piirivalvepiirkonda, sadama üle tollijärelevalvet teostavat tolliasutust, Veeteede Ameti koordinatsioonikeskust, Tallinnas Eesti Sanitaarkarantiinitalitust (teistes sadamates kohalikku tervisekaitsetalitust), Taimetoodangu Inspektsiooni (kui on olemas vastav last), Veterinaar- ja Toiduametit (kui on olemas vastav last) ja sadamakaptenit:
1) välisvetest sadamasse saabumisest vähemalt 24 tundi enne laeva sadamasse saabumist või vahetult pärast väljumist eelmisest sadamast, kui merereisi kestus on alla 24 tunni;
2) välisvetesse suundumisest vähemalt 4 tundi enne laeva sadamast lahkumist;
(2) Laevaagent või laeva kapten esitab vähemalt 4 tundi enne laeva sadamasse saabumist täpsustavad andmed järgmiselt:
1) piirivalvepiirkonnale laeva nimi, laevapere liikmete arv, reisijate arv, last, millisest sadamast laev saabub või millisesse sadamasse laev suundub, nakkushaigete või nakkuskahtlaste isikute olemasolu;
2) Tallinnas Eesti Sanitaarkarantiinitalitusele ja teistes sadamates kohalikule tervisekaitsetalitusele.
(3) Lõikes 1 nimetatud asutustega kooskõlastatud sõiduplaanide alusel saabuvad ja lahkuvad laevad ei pea nimetatud asutusi teavitama sadamasse saabumisest või sadamast lahkumisest, v.a juhul, kui laeva pardal on nakkuskahtlusega isik.
(4) Organiseeritud huvireisist osavõtva laeva kapten on kohustatud lisaks lõigetes 1 ja 2 sätestatud andmetele elektrooniliselt edastama piirivalvepiirkonnale laevapere liikmete ja reisijate nimekirja vähemalt 1 tund enne laeva sadamasse saabumist.
(5) Välisvetest sisemerre siseneva laeva kapten on kohustatud teavitama piirivalvepiirkonda ja lootsi teenistust 2 tundi enne laeva sisenemist sisemerre.
(2) Sadamakapten on kohustatud piirivalvepiirkonda teavitama sisemerest sadamasse saabuvatest ja sadamast lahkuvatest laevadest vähemalt 1 tund enne sadamasse sisenemist või enne sadamast väljumist.
(1) Paragrahvis 1 nimetatud kohustused ei kehti laevade suhtes, mis sisenevad sisemerre:
(2) Lõikes 1 nimetatud eesmärgil sisemerre siseneva laeva kapten on kohustatud sisemerre sisenemisest teavitama piirivalvepiirkonda, Veeteede Ameti koordinatsioonikeskust ja piirkonna üle tollijärelevalvet teostavat tolliasutust.
(3) Vääramatu jõu toimel sisemerre siseneva laeva kapten on kohustatud esimesel võimalusel teavitama piirivalvepiirkonda sisemerre sisenemisest.
1) ülddeklaratsioon – §-s 1 nimetatud asutustele;
2) munsterroll ja reisijate nimekiri – piirivalvepiirkonnale, sadama üle tollijärelevalvet teostavale tolliasutusele, sadamakaptenile, Tallinnas Eesti Sanitaarkarantiinitalitusele, teistes sadamates kohalikule tervisekaitsetalitusele;
4) lastideklaratsioon, laevavarude deklaratsioon, lasti manifestid ja konossemendid – sadama üle tollijärelevalvet teostavale tolliasutusele ja vastava lasti olemasolul Taimetoodangu Inspektsioonile ja/või Veterinaar- ja Toiduametile ning piirivalvepiirkonnale ainult lasti manifest;
5) laevapere vara deklaratsioon – sadama üle tollijärelevalvet teostavale tolliasutusele;
6) laeva toiduvarude deklaratsioon ja informatsioon toidujäätmete kohta – Veterinaar- ja Toiduametile.
(2) Lõikes 1 nimetatud dokumendid esitatakse enne lastitööde algust, kuid mitte hiljem kui 6 tundi pärast sissesõitu.
(3) Sadamast väljumisel esitatakse dokumendid enne väljasõitu, soovitatavalt 2 tundi enne väljasõitu.
(4) Rahvusvahelistel liinidel regulaarset ühendust pidavad reisi- ja kaubalaevad võivad ülddeklaratsiooni vormistada kuni 2 nädalaks.
(5) Eesti siseliinidel regulaarset ühendust pidavad reisi- ja kaubalaevad, sadamalaevastik ja kalalaevad, mis ei välju Eesti majandusvööndist, võivad ülddeklaratsiooni vormistada kuni 1 kuuks.
VÄIKELAEVADE SISEMERRE JA SADAMATESSE SISENEMISE JA NEIST VÄLJUMISE KORD
(1) Väikelaeva kapten on kohustatud teavitama piirivalvepiirkonda, sadama üle tollijärelevalvet teostavat tolliasutust ja sadamakaptenit väikelaeva välisvetest saabumisest vahetult sadamasse saabudes ning sadamast lahkumisest vähemalt 1 tund enne väikelaeva lahkumist sadamast.
(1) Sisenemisel Eesti sadamasse peab välisriigist saabuv väikelaev kohe vormistama sisenemise Eesti sisemerre või sadamasse rahvusvaheliseks liikluseks avatud piiripunktis.
(2) Pärast sisenemise vormistamist võib väikelaev seilata Eesti sisemeres, siseneda sadamatesse ning neist väljuda käesolevas määruses sätestatud korras.
(3) Enne Eesti sisemerest lahkumist peab väikelaev vormistama lahkumise rahvusvaheliseks liikluseks avatud piiripunktis.
(1) Väikelaeva kapten on kohustatud vahetult sadamasse saabudes esitama piirivalvepiirkonnale väikelaeval viibivate isikute nimekirja.
(2) Väikelaeva kapten on kohustatud sadama üle tollijärelevalvet teostavale tolliasutusele esitama sadamates tolliformaalsuste teostamise korra kohaselt nõutavad dokumendid.
§ 8. Vabariigi Valitsuse määruse kehtetuks tunnistamine
Vabariigi Valitsuse 13. juuli 1992. a määrus nr 202 «Laevanduse kohta Eesti Vabariigi territoriaal- ja sisemerel» (RT 1992, 33, 439; 1993, 14, 225) tunnistatakse kehtetuks.
§ 9. Vabariigi Valitsuse määruste muutmine
(1) Vabariigi Valitsuse 17. septembri 1997. a määrusega nr 176 «Piirirežiimi eeskirja kinnitamine» kinnitatud «Piirirežiimi eeskirjas» (RT I 1997, 69, 1126; 1998, 41/42, 629) tehakse järgmised muudatused:
1) punktis 37 asendatakse sõnad «Sadama vastutav isik» sõnaga «Sadamakapten»;
2) punktid 33, 34 ja 38 tunnistatakse kehtetuks.
(2) Vabariigi Valitsuse 25. juuni 2002. a määruse nr 203 «Tolliformaalsuste teostamise kord sadamates» (RT I 2002, 54, 341) § 4 sõnastatakse järgmiselt:
« § 4. Laeva saabumisest ja lahkumisest teavitamine
Laeva sadamasse saabumisest ja sadamast lahkumisest teavitatakse tolli vastavalt «Riigipiiri seaduse» (RT I 1994, 54, 902; 1997, 77, 1315; 1999, 25, 265; 2000, 86, 550; 2001, 23, 126; 2002, 58, 363) § 14 lõike 2 punkti 1 alusel kehtestatud laevade ja väikelaevade sisemerre ja sadamatesse sisenemise ja neist väljumise korras sätestatule.»


Tervisekaitsenõuded noorte püsilaagritele – Riigi Teataja
Tervisekaitsenõuded noorte püsilaagritele
Tervisekaitsenõuded noorte püsilaagritele - sisukord
2 Noortelaagri maa-ala, hooned, ruumid, ruumide sisustus ja korrashoid
§ 4 Nõuded noortelaagri maa-alale
§ 5 Nõuded hoonetele ja ruumidele
§ 6 Nõuded ruumide sisustusele
§ 7 Nõuded korrashoiule
3 Nõuded ruumide valgustusele ja sisekliimale
§ 8 Nõuded valgustusele
§ 9 Nõuded ruumide siseõhule
4 Terviseriskide ennetamine noortelaagris
§ 10 Terviseriskide ennetamine
§ 11 Noorte toitlustamine
5 Rakendussätted ja jõustumine
RT I, 29.03.2012, 9
Vastu võetud 23.03.2012 nr 7
Määrus kehtestatakse „Rahvatervise seaduse” § 8 lõike 2 punkti 8 alusel.
Määrusega kehtestatakse tervisekaitsenõuded noorte püsilaagri (edaspidi noortelaager) maa-alale, hoonetele, ruumidele, ruumide sisustusele, korrashoiule ja terviseriskide ennetamisele.
Määruses kasutatakse mõisteid „Noorsootöö seaduse” tähenduses.
(1) Noortelaagril peavad olema noortele mitmekesise ja tervistava puhkuseteenuse osutamiseks ning arendavate tegevuste läbiviimiseks ja majutamise võimaldamiseks sobivad, ohutud ja turvalised hooned, ruumid, sisustus ja maa-ala.
(2) Hooned, rajatised ja ruumid peavad vastama „Ehitusseaduse” ja selle alusel kehtestatud nõuetele, samuti käesoleva määrusega kehtestatud tervisekaitsenõuetele.
(3) Noortelaager peab asuma mõistlikul kaugusel ettevõtetest ja rajatistest, mis saastavad õhku, vähendavad insolatsiooni ning tekitavad müra üle „Rahvatervise seaduse” alusel kehtestatud piirtaseme.
(4) Noortelaagris peab olema piisav õhuvahetus, küllaldane loomulik ja tehisvalgustus, külma- ja soojaveevarustus, „Veeseaduse” ja selle alusel joogiveele kehtestatud nõuetele vastav joogivesi, heit- ja reovee kanaliseerimise võimalus ning tingimused nõuetekohaseks toitlustamiseks, hügieeniliseks tualeti kasutamiseks ja pesemiseks.
(5) Noortelaagri poolt kasutatav supluskoht peab vastama „Rahvatervise seaduse” alusel suplusveele ja supelrannale kehtestatud nõuetele ning ujula, veekeskus või bassein peab vastama „Rahvatervise seaduse” alusel ujulatele, basseinidele ja veekeskustele kehtestatud nõuetele.
2. peatükk Noortelaagri maa-ala, hooned, ruumid, ruumide sisustus ja korrashoid
§ 4. Nõuded noortelaagri maa-alale
(1) Noortelaagril peab olema omaette ja heakorrastatud maa-ala. Asulas asuv laager piiratakse vajadusel piirdega.
(2) Pimedal ajal tagatakse noortelaagri õue-ala valgustatus.
§ 5. Nõuded hoonetele ja ruumidele
(1) Noortelaagris tagatakse hoonetesse ja ruumidesse ohutu sisse- ja väljapääs, järgides evakuatsiooniteedele kehtestatud nõudeid.
(2) Noortelaagri eluruumide minimaalne pindala on 4 m² noore kohta.
(3) Noortelaagris peavad olema köetavad eluruumid. Ahiküttega eluruumides peab küttekolle asuma väljaspool eluruume, soovitatavalt koridoris.
§ 6. Nõuded ruumide sisustusele
(1) Ruumide sisustus peab olema ohutu, kergesti puhastatav ja vajadusel desinfitseeritav ning vastama noorte vanusele ja arvule laagris.
(2) Eluruumis peab olema isiklike riiete ja tarbeesemete paigutamise võimalus.
(3) Igal noorel peab olema oma voodi.
(4) Duširuumis peab olema üks dušš 12 noore kohta.
(5) Duširuumid ja kätepesu valamud peavad olema varustatud sooja ja külma veega. Sooja veega üldpesemist tuleb võimaldada vastavalt vajadusele, kuid mitte vähem kui üks kord päevas.
(6) Tualettruumis peab olema vähemalt üks klosetipott ja kätepesu valamu 12 noore kohta. Noortelaagris on lubatud eraldi kuivkäimla.
(7) Noortelaagri tualeti- ja duširuumi seinad ja põrandad peavad olema kaetud niiskuskindla, kergesti puhastatava ja desinfitseeritava materjaliga.
§ 7. Nõuded korrashoiule
(1) Ruumid peavad olema korras ja puhtad. Ruume puhastatakse vastavalt vajadusele, kuid mitte vähem kui üks kord päevas.
(2) Noortelaagris peavad igal noorel olema voodipesu ja käterätikud, mida vahetatakse vastavalt vajadusele, voodipesu mitte vähem kui üks kord seitsme päeva jooksul ja käterätikuid vähemalt kaks korda seitsme päeva jooksul ning kümnepäevase vahetuse puhul voodipesu vähemalt üks kord kümne päeva jooksul ning käterätikuid vähemalt kolm korda kümne päeva jooksul.
(3) Ruumide ja sisustuse puhastamisel kasutatakse „Kemikaaliseaduse” nõuetele vastavaid asjakohaseid puhastus- ja pesuaineid ning -vahendeid vastavalt kasutusjuhendile. Pindade desinfitseerimisel kasutatakse „Biotsiidiseaduse” nõuetele vastavaid desinfitseerivaid aineid.
3. peatükk Nõuded ruumide valgustusele ja sisekliimale
§ 8. Nõuded valgustusele
(1) Eluruumides peab üldjuhul olema loomulik valgustus.
(2) Tehisvalgustus peab tagama noortelaagri ruumide ühtlase ja hajutatud valguse.
§ 9. Nõuded ruumide siseõhule
(1) Ruumides tuleb tagada tervisele ohutu sisekliima.
(2) Eluruumides ja muudes ruumides, kus noored viibivad, peab optimaalne suhteline õhuniiskus olema vahemikus 40% kuni 60%. Talvel võib nädala keskmine suhteline niiskus langeda 25%-ni ja suvel tõusta 70%-ni.
(3) Eluruumide õhutemperatuur peab olema vähemalt 19,0 °C. Õhutemperatuuri tõusmisel üle 26,0 °C tuleb võtta tarvitusele meetmed temperatuuri mõju vähendamiseks.
(4) Ruumides peab olema piisav õhuvahetus ja ruume peab olema võimalik tuulutada.
4. peatükk Terviseriskide ennetamine noortelaagris
§ 10. Terviseriskide ennetamine
(1) Noortelaagri spordiväljaku mängu- ja võimlemisvahendid, nende konstruktsioon, mõõtmed ja pindade viimistlus peavad olema ohutud ning võimaldama noortele ohutut, eakohast, mitmekesist ja arendavat tegevust.
(2) Noortelaagri sportlikud tegevused peavad vastama noorte vanusele, tervislikule seisundile ja füüsilisele ettevalmistusele. Vajadusel tuleb kasutada tegevuseks ettenähtud turvavarustust.
(3) Alla 18-aastaste noorte ujulasse, basseini, veekeskusesse või veekogu avalikku supluskohta ujuma viimisel peab iga 10 alaealise kohta olema vähemalt kaks täiskasvanut.
(4) Noortelaagris tagatakse võimalus riiete ja jalanõude kuivatamiseks.
§ 11. Noorte toitlustamine
(1) Noortelaagris pakutav toit peab vastama „Toiduseaduse” ja muude asjakohaste õigusaktidega kehtestatud nõuetele.
(2) Noori toitlustatakse kindlaksmääratud kellaaegadel neli korda päevas. Söögiaeg peab kestma vähemalt 30 minutit ja toidukordade vahe ei tohi ületada nelja tundi.
(3) Kohtade arv söögisaalis peab võimaldama kõikide noorte toitlustamist ühe tunni jooksul.
5. peatükk Rakendussätted ja jõustumine
Sotsiaalministri 23. novembri 1999. a määrus nr 70 „Tervisekaitsenõuded noorte püsilaagritele” (RTL 1999, 161, 2309; RT I 2010, 60, 421) tunnistatakse kehtetuks.
(1) Määruse nõudeid kohaldatakse kõigile tegutsevatele noortelaagritele.
(2) Määruse § 6 lõigetes 4 ja 6 sätestatud nõudeid ei kohaldata enne määruse jõustumist ehitusloa taotlemiseks esitatud noortelaagri ehitusprojekti järgi ehitatud noortelaagrile, kui see vastab ehitusprojekti koostamise hetkel noortelaagrile kehtinud nõuetele.


Alkoholi-, tubaka-, kütuse- ja elektriaktsiisi seaduse ning vedelkütuse seaduse muutmise seadus – Riigi Teataja
11.03.2014 otsus nr 387
1) paragrahvi 19 lõiget 1 täiendatakse kolmanda lausega järgmises sõnastuses:
„Maksu- ja Tolliamet võib käesoleva seaduse mõistes vedela põlevainena käsitada kemikaale, mis omadustelt on sarnased mootorikütusega ning mis puhtal kujul või segatuna pliivabale bensiinile, pliibensiinile või diislikütusele on kasutatavad mootorikütusena.”;
2) paragrahvi 24 lõike 5 sissejuhatavas lauseosas asendatakse sõnad „vedela põlevaine käitlejal,” tekstiosaga „vedela põlevaine käitlejal ja kasutajal (edaspidi vedela põlevaine käitleja) ning”;
3) paragrahvi 24 täiendatakse lõigetega 51 ja 52 järgmises sõnastuses:
„(51) Käesoleva seaduse § 19 lõike 1 kolmandas lauses nimetatud juhul tekib vedela põlevaine käitlejal maksukohustus vastavalt vedela põlevaine omadustele kas bensiini või diislikütuse aktsiisimääraga, välja arvatud kui vedela põlevaine käitleja tõendab Maksu- ja Tolliametit rahuldaval viisil vedela põlevaine kasutamist muul otstarbel kui mootorikütusena. Vedela põlevaine kasutamisel muul otstarbel kui mootorikütusena peavad tarbimiskohas olema selleks vajalikud seadmed ja personal.
(52) Tarbimisse lubatud raske kütteõli või põlevkivikütteõli käitlejal tekib maksukohustus diislikütuse aktsiisimääraga juhul, kui raske kütteõli või põlevkivikütteõli on omadustelt sarnane diislikütusega ning puhtal kujul või segatuna diislikütusele on kasutatav mootorikütusena, välja arvatud kui raske kütteõli või põlevkivikütteõli käitleja tõendab Maksu- ja Tolliametit rahuldaval viisil raske kütteõli või põlevkivikütteõli kasutamist muul otstarbel kui mootorikütusena.”;
4) paragrahvi 24 lõige 6 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„(6) Käesoleva paragrahvi lõigetes 5–52 nimetatud isikul tekib maksukohustus ka aktsiisiga maksustamata vedelgaasi, käesoleva seaduse § 66 lõikes 15 nimetatud kütusesarnase toote, biokütuse, raske kütteõli, põlevkivikütteõli või vedela põlevaine põhjendamata kaolt selle tekkimise päeval, või kui kao tekkimise päeva ei ole võimalik kindlaks teha, siis kao avastamise päeval. Käesoleva paragrahvi lõikes 52 nimetatud isiku valduses oleva raske kütteõli või põlevkivikütteõli põhjendamata kadu maksustatakse diislikütuse aktsiisimääraga.”;
5) paragrahvi 24 lõige 15 tunnistatakse kehtetuks;
6) paragrahvi 25 lõikest 6 jäetakse välja tekstiosa „15,”;
7) paragrahvi 31 täiendatakse lõikega 16 järgmises sõnastuses:
„(16) Maksu- ja Tolliamet võib nõuda vedela põlevaine käitlejalt ning käesoleva seaduse § 24 lõikes 52 nimetatud raske kütteõli või põlevkivikütteõli käitlejalt tagatist kogu tema valduses oleva vedela põlevaine, raske kütteõli ja põlevkivikütteõli koguselt aktsiisi maksmise tagamiseks, kui on alust arvata, et maksukohustus võib jääda täitmata, arvestades ka käesoleva seaduse § 24 lõigetes 51 ja 52 sätestatut. Maksu- ja Tolliamet otsustab käesolevas lõikes nimetatud isikule tagatise määramise kümne tööpäeva jooksul alates kuupäevast, millal vedelkütuse seaduse alusel peeti kinni käesolevas lõikes nimetatud isiku kütus. Maksu- ja Tolliamet võib käesolevas lõikes nimetatud isiku kütust kinni pidada kuni tagatise esitamiseni.”;
8) paragrahvi 32 tekstis asendatakse tekstiosa „lõikes 1 ja” tekstiosaga „lõikes 1, § 31 lõikes 16 ja”;
9) paragrahvi 66 lõige 18 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„(18) Kütuse, sealhulgas kütusesarnase toote, mille KNi esimesed neli numbrit on 3811, välja arvatud toote, mille KNi kaheksa numbrit on 3811 21 00 või 3811 29 00, samuti vedela põlevaine ja biokütuse aktsiisimäär on sama, mis pliibensiini, diislikütuse, kerge kütteõli või raske kütteõli aktsiisimäär, kui neid kütuseid kasutatakse samal otstarbel kui bensiini, diislikütust, kerget kütteõli või rasket kütteõli.”.
1) paragrahvi 24 tekst loetakse lõikeks 1 ning seda täiendatakse punktiga 5 järgmises sõnastuses:
„5) pidada asjaolude selgitamiseni või alkoholi-, tubaka-, kütuse- ja elektriaktsiisi seaduse § 31 lõikes 16 nimetatud tagatise esitamiseni kinni kütust, milleks loetakse ka alkoholi-, tubaka-, kütuse- ja elektriaktsiisi seaduses nimetatud vedelat põlevainet, mille puhul on alust arvata, et see ei vasta kehtestatud nõuetele või selle kütuse kohta esitatud dokumentidele või mille puhul on kahtlus, et seda käideldakse väljaspool riiklikule järelevalvele allutatud käitlemissüsteemi või mille mitte-eesmärgipärane kasutamine toob kaasa aktsiisimaksukohustuse tekkimise või suurenemise.”;
2) paragrahvi 24 täiendatakse lõikega 2 järgmises sõnastuses:
„(2) Kinnipeetud kütuse, mille kohta ei ole alkoholi-, tubaka-, kütuse- ja elektriaktsiisi seaduse § 31 lõikes 16 nimetatud tagatist esitatud 30 päeva jooksul Maksu- ja Tolliameti tagatissumma kohta tehtud otsusele järgnevast päevast arvates, võib Maksu- ja Tolliamet hõivata ning realiseerida tollioksjonil tolliseaduses sätestatud korras.”;
3) seadust täiendatakse paragrahviga 242 järgmises sõnastuses:
„§ 242. Maksu- ja Tolliameti riikliku järelevalve erisused
(2) Kinnipeetud kütuse, mille kohta ei ole alkoholi-, tubaka-, kütuse- ja elektriaktsiisi seaduse § 31 lõikes 16 nimetatud tagatist esitatud 30 päeva jooksul Maksu- ja Tolliameti tagatissumma kohta tehtud otsusele järgnevast päevast arvates, võib Maksu- ja Tolliamet hõivata ning realiseerida tollioksjonil tolliseaduses sätestatud korras.”.
(2) Käesoleva seaduse § 2 punkt 3 jõustub 2014. aasta 1. juulil.


Rahandusministri 23. oktoobri 2002. a määruse nr 121 “Investorikaitse osafondi kvartaliosamakse arvutamise ning investeeringu väärtuse määramise kord” muutmine – Riigi Teataja
Rahandusministri 23. oktoobri 2002. a määruse nr 121 “Investorikaitse osafondi kvartaliosamakse arvutamise ning investeeringu väärtuse määramise kord” muutmine
RTL 2008, 3, 35
Vastu võetud 31.12.2007 nr 67
Määrus kehtestatakse «Tagatisfondi seaduse» § 42 lõike 3, § 53 lõike 6 ja § 54 lõike 2 alusel.
§ 1. Rahandusministri 23. oktoobri 2002. a määruses nr 121 «Investorikaitse osafondi kvartaliosamakse arvutamise ning investeeringu väärtuse määramise kord» (RTL 2002, 121, 1762; 2003, 7, 58) tehakse järgmised muudatused:
1) paragrahvi 2 lõike 1 punkt 3 sõnastatakse järgmiselt:
« 3) tuletisinstrument vastavalt «Väärtpaberituru seaduse» § 2 lõikele 9;»;
2) määruse tekstis asendatakse sõna «tuletisväärtpaber» läbivalt sõnaga «tuletisinstrument» vastavas käändes;
3) paragrahvi 2 lõike 1 punkt 4 sõnastatakse järgmiselt:
« 4) reguleeritud väärtpaberiturg (edaspidi reguleeritud turg) vastavalt «Väärtpaberituru seaduse» §-le 3 või muu reguleeritud turg, mis on korrapäraselt korraldatav ning selle vahendusel on võimalik avalikkusel omandada või võõrandada väärtpabereid;»;
« (2) Lõikes 1 nimetatud investeeringu mahu määramiseks liidetakse väärtpaberiportfelli valitsemiseks investeerimisasutuse käsutuses olevad klientide raha jäägid ja väärtpaberite turuväärtused eelneva kvartali viimase tööpäeva seisuga.»;
5) paragrahv 6 lõige 1 punkt 3 sõnastatakse järgmiselt:
« 3) investeerimisasutuse kliendi arvel Eesti Väärtpaberite Keskregistris avatud väärtpaberikontodel hoitavaid investeeringuid, mis vastavalt seaduse § 44 lõikele 2 ei kuulu Fondi poolt tagamisele.»;
« (2) Lõikes 1 nimetatud investeeringu maht määratakse eelneva kvartali viimase tööpäeva seisuga hoitavate väärtpaberite turuväärtuse alusel.».
§ 2. Käesolevat määrust kohaldatakse alates 2008. aasta 1. jaanuarist.


Türi valla küla- või alevikuvanema statuut ja küla- või alevikuvanema tööga seotud osaliste kulude kompenseerimise kord – Riigi Teataja
Türi valla küla- või alevikuvanema statuut ja küla- või alevikuvanema tööga seotud osaliste kulude kompenseerimise kord
Türi valla küla- või alevikuvanema statuut ja küla- või alevikuvanema tööga seotud osaliste kulude kompenseerimise kord - sisukord
§ 2 Küla- või alevikuelanik ja valimisõigus
§ 3 Külaelanike üldkoosolek
§ 4 Küla- või alevikuvanem
2 KÜLAVANEMA VALIMINE, KÜLAVANEMA ÕIGUSED JA KOHUSTUSED NING KÜLAVANEMA VOLITUSTE LÕPPEMINE
§ 5 Külavanema volituste kestus
§ 6 Külavanema kandidaat
§ 7 Külavanema valimine
§ 8 Külavanema õigused ja kohustused
3 KÜLAVANEMA KULUDE OSALINE KOMPENSEERIMINE
§ 10 Külavanema tegevusega seotud kulu osaline kompenseerimine
RT IV, 05.10.2018, 34
Vastu võetud 27.09.2018 nr 42
Määrusega kehtestatakse Türi valla külade ja alevike (edaspidi küla) vanemate valimise kord, küla- või alevikuvanema õigused ja kohustused ning küla- või alevikuvanema tegevusega seotud osaliste kulude hüvitamist võimaldava sihtotstarbelise toetuse taotlemise kord.
§ 2. Küla- või alevikuelanik ja valimisõigus
(1) Küla- või alevikuelanik (edaspidi külaelanik) määruse mõistes on inimene, kellel on vastavas külas alaline elukoht või kinnisvara.
(2) Valimisõigus määruse mõistes on õigus osaleda küla- või alevikuvanema valimisel.
(3) Valimisõiguslik on 16-aastane ja vanem külaelanik.
§ 3. Külaelanike üldkoosolek
(1) Külaelanike üldkoosolek (edaspidi üldkoosolek) on kogu, kuhu kuuluvad valimisõiguslikud külaelanikud.
(2) Naaberkülad võivad külade ühiste huvide tagamiseks ja külade tegevuse korraldamiseks moodustada ühise üldkoosoleku, kuhu kuuluvad kõikide koostööd tegevate külade valimisõiguslikud külaelanikud.
§ 4. Küla- või alevikuvanem
(1) Küla- või alevikuvanem (edaspidi külavanem) on külaelanike ja nende ühiste huvide esindaja, kes juhindub oma tegevuses külaelanike ühistest seisukohtadest ja külas väljakujunenud tavadest ning Türi valla ja küla arengukavast ning kehtivatest õigusaktidest.
(2) Olukordades, kus tegevus ei ole reguleeritud kehtivate õigusaktidega, tegutseb külavanem üldinimlikest seisukohtadest ning heast tavast lähtudes.
(3) Külavanem valitakse täisealiste külaelanike hulgast.
(4) Külavanem on usaldusamet, mitte töökoht.
(5) Külavanem on aruandekohustuslik külaelanike üldkoosoleku ees.
(6) Koostööd tegevad naaberkülad võivad valida ühise külavanema.
2. peatükk KÜLAVANEMA VALIMINE, KÜLAVANEMA ÕIGUSED JA KOHUSTUSED NING KÜLAVANEMA VOLITUSTE LÕPPEMINE
§ 5. Külavanema volituste kestus
Külavanema volituste aja määrab üldkoosolek.
§ 6. Külavanema kandidaat
(1) Külavanema kandidaadi võib üles seada iga valimisealine külaelanik. Kui kandidaat ei osale koosolekul, on kandideerimiseks vajalik kandidaadi kirjalik nõusolek.
(2) Külavanema kandidaadi võib seada üles enne valimiseks korraldatud üldkoosolekut või üldkoosolekul.
§ 7. Külavanema valimine
(1) Külavanem valitakse üldkoosolekul.
(2) Külavanema valimise algatab küla või külade toimkond (külaelanike aktiiv), kutsudes selleks kokku üldkoosoleku.
(3) Teade üldkoosoleku toimumise koha, aja ja päevakorra kohta avaldatakse vähemalt 2 nädalat enne üldkoosoleku toimumist. Teade pannakse üles külas teadete ülespanemise kohal ja soovituslikult avaldatakse ajalehes Türi Rahvaleht ning Türi valla veebilehel.
(4) Üldkoosolekul osalejad registreeritakse ning üldkoosolekul osalemist kinnitab külaelanik allkirjaga registreerimislehel. Üldkoosoleku käik ja otsustused protokollitakse.
(5) Koosoleku algul valitakse koosoleku juhataja ja protokollija. Koosoleku juhataja juhib koosolekut ning korraldab hääletamise. Koosoleku juhataja ja protokollija allkirjastavad protokolli.
(6) Külavanem valitakse hääletamise teel. Hääletamise viis (salajane või avalik) otsustatakse üldkoosolekul. Igal üldkoosolekul osaleval külaelanikul on külavanema valimiseks üks poolthääl.
(7) Hääletamiseks seatakse üles kandidaadid. Üles seatud kandidaat peab külavanema kandidaadiks üles seadmise kohta andma suuliselt nõusoleku. Vastav asjaolu märgitakse protokolli.
(8) Avalikul hääletamisel tehakse valik käe tõstmisega ning hääletaja peab saama hääletada, kas ta on kandidaadi poolt vastu või erapooletu.
(9) Salajase hääletamise korral kantakse hääletamissedelile kandidaatide nimed esitamise järjekorras. Kui kandidaate on üks, tuleb hääletamissedel vormistada viisil, et hääletaja saab avaldada, kas ta on kandidaadi poolt või vastu või on kandidaadi suhtes erapooletu. Hääletaja märgistab hääletamissedelil selle kandidaadi nime, kelle poolt ta hääletab, või ühe kandidaadiga hääletussedelil vastavalt, kas ta on kandidaadi poolt, vastu või jääb erapooletuks. Hääletamissedelite täitmise täpsem kord lepitakse koosolekul eelnevalt kokku ning vastav kokkulepe märgitakse protokollis.
(10) Hääletamine lõpeb, kui koosoleku juhataja on selle lõppenuks kuulutanud.
(11) Hääletamissedel, millel on märgistatud rohkem kui ühe kandidaadi nimi või millel ei ole märgistatud ühegi kandidaadi nime, loetakse kehtetuks.
(12) Kandidaat osutub valituks, kui tema poolt hääletab rohkem kui pool üldkoosolekul osalevaid valimisõiguslikke külaelanikke.
(13) Hääletamistulemused teeb koosoleku juhataja avalikult teatavaks ning hääletamistulemused märgitakse koosoleku protokolli.
(14) Kui ükski esitatud kandidaatidest ei saa nõutavat häälteenamust, korraldatakse kordushääletamine. Kordushääletamisel jäävad kandideerima kaks enim hääli saanud kandidaati. Kui on üks kandidaat ja ta ei saavuta vajalikku häälteenamust, korraldatakse uus valimine, kusjuures hääletamise läbinud kandidaati enam üles seada ei saa.
(15) Kui ka kordushääletusel ei saa üks kandidaat vajalikku häälteenamust või kui kandidaadid saavad võrdselt hääli, jääb sellel koosolekul külavanem valimata ning külavanema valimiseks kutsutakse kokku uus üldkoosolek.
(16) Külavanema valimise korral esitab koosoleku juhataja kümne (10) päeva jooksul koosoleku toimumise päevast arvates protokolli (või selle koopia) koos koosolekul osalenud külaelanike registreerimislehega (või selle koopiaga) Türi Vallavalitsusele kui ametiasutusele (edaspidi ametiasutus). Esitatud dokumentidest jäävad ametiasutusele koopiad, originaalid säilitatakse külavanema juures.
(17) Avaliku halduse (vallavalitsuse) ülesannete täitmiseks sõlmib Türi vallavanem valitud külavanemaga lepingu.
1) esindada külaelanikke külaelu korralduslikes küsimustes Türi Vallavolikogu (edaspidi vallavolikogu), Türi Vallavalitsuse (edaspidi vallavalitsus), ametiasutuse ja Türi valla kui omavalitsusorganite tööorganite ees ning võtta sõnaõigusega osa Türi Vallavolikogu istungitest;
2) teha ettepanekuid külaelanike huve puudutavate küsimuste arutamiseks ning külaelu probleemide lahendamiseks vallavolikogule ja vallavalitsusele;
3) saada vallavalitsuselt ja ametiasutuselt oma tegevuseks vajalikku teavet;
4) kutsuda kokku üldkoosolekuid ja algatada külaelu probleemide lahendamiseks arutelusid;
5) astuda külavanema ametist tagasi, kutsudes selleks kokku üldkoosoleku.
1) edastama külaelu korraldamisega seotud külaelanike ühiseid soove ja ettepanekuid vallavalitsusele ja ametiasutusele ning muudele asjakohastele institutsioonidele;
2) edastama külaelanikele vallavalitsuselt, ametiasutuselt ja mujalt saadud külaelanikke puudutavat informatsiooni;
3) teavitama vallavalitsust või ametiasutust küla probleemidest;
4) vallavalitsusega sõlmitud lepingu korral täitma lepinguga võetud kohustusi;
5) ärgitama külaelanikke koostööle;
6) korraldama vähemalt üks kord aastas küla üldkoosoleku ja esitama külaelanikele aruande oma tegevuse kohta;
7) tagama küla puudutava dokumentatsiooni säilimise.
(2) Külavanem võib ise igal ajal külavanema ametist tagasi astuda. Tagasi astumiseks peab külavanem kutsuma kokku üldkoosoleku ning esitama tagasiastumise avalduse üldkoosolekule. Üldkoosoleku juhataja märgib avaldusele koosoleku toimumise kuupäeva ning viseerib avalduse. Külavanem on kohustatud viseeritud avalduse (või koopia) ja koosolekust osavõtjate registreerimise lehe (või koopia) 10 (kümne) tööpäeva jooksul esitama ametiasutusele. Avalduse alusel loetakse külavanema ja vallavalitsusega vahel sõlmitud leping lõppenuks.
(3) Üldkoosolek võib külavanema igal ajal tagasi kutsuda. Külavanema tagasikutsumine otsustatakse üldkoosolekul. Üldkoosoleku kutsub kokku küla või külade toimkond. Teade üldkoosoleku toimumise koha ja aja kohta avaldatakse vähemalt 2 nädalat enne üldkoosoleku toimumist. Teade pannakse üles külas teadete ülespanemise kohal ja soovituslikult avaldatakse ajalehes Türi Rahvaleht ning Türi valla veebilehel.
(4) Üldkoosolek valib koosoleku juhataja ja protokollija ning koosolek protokollitakse. Külavanema tagasikutsumine otsustatakse salajasel hääletamisel. Külavanem loetakse tagasi kutsutuks, kui selle poolt hääletab rohkem üldkoosolekul osalenud külaelanikest kui vastu.
(5) Üldkoosoleku juhataja edastab protokolli (või selle koopia) koos üldkoosolekul osalenud külaelanike registreerimislehega (või selle koopiaga) ametiasutusele 10 (kümne) tööpäeva jooksul üldkoosoleku toimumisest arvates. Protokolli alusel loetakse külavanema ja vallavalitsuse vahel sõlmitud leping lõppenuks.
3. peatükk KÜLAVANEMA KULUDE OSALINE KOMPENSEERIMINE
§ 10. Külavanema tegevusega seotud kulu osaline kompenseerimine
(1) Vallavalitsuse antud ülesannete täitmiseks ning ülesannete täitmisel tehtud kulu osaliseks kompenseerimiseks sõlmitakse külavanemaga või kui küla ühistegevuse korraldamiseks on asutatud mittetulundusühing, siis mittetulundusühinguga, leping.
(2) Leping sõlmitakse külavanema volituste kehtivuse ajaks.
(3) Türi vald eraldab sihtotstarbelist toetust külavanema tegevusega seotud osalise kulu kompenseerimiseks kuni 320 eurot aastas, lähtudes vallaeelarvesse selleks tegevuseks planeeritud rahast ja külavanema üldisest aktiivsusest. Toetust eraldatakse vastavalt külavanema ülesannete täitmiseks tehtud kulu tõendavatele dokumentidele ja aruandele.
(4) Sihtotstarbeline toetus makstakse vallavalitsuse korralduse alusel kaks korda aastas. Külavanem või selts esitab selleks vallavalitsusele külavanema tegevuse kohta aruande 1. juuniks ja 1. detsembriks.
(5) Toetuse maksmise või mittemaksmise ning toetuse suuruse otsustab vallavalitsus ametiasutuse haridus-, kultuuri- ja sotsiaalosakonna juhataja ettepanekul. Vajadusel võib vallavalitsus nõuda kulu kohta täiendavat informatsiooni.
Arvestades eelmärgitut ning haldusreformi seaduse § 16 lõiget 1 ja Eesti territooriumi haldusjaotuse seaduse § 141 lõiget 41 tunnistada kehtetuks
1) Väätsa Vallavolikogu 25. oktoobri 2007 määrus nr 21 “Külavanema statuudi kinnitamine” (RT IV, 16.01.2014, 14);
2) Väätsa Vallavolikogu 25. oktoobri 2007 määrus nr 22 “Programmi Väätsa valla eelarvest külaliikumise, kultuuri-, noorsoo- ning sporditegevuse edendamise juhendi kehtestamine” (RT IV, 15.01.2014, 24);
3) Türi Vallavolikogu 30. aprilli 2015 määrus nr 7 „Türi valla küla- või alevikuvanema statuut ja küla- või alevikuvanema tööga seotud osaliste kulude kompenseerimise kord“ (RT IV, 12.02.2016, 17).


(2) Eesti Haigekassa piirkondlik osakond (edaspidi haigekassa) määrab ja maksab «Ravikindlustuse seaduse» § 50 lõikes 3 nimetatud hüvitisi «Ravikindlustuse seaduse» § 5 lõike 2 punktide 1, 2, 4, 5 või lõike 3 alusel kindlustatud isikule, kellel jääb töökohustuste täitmisest ajutise vabastuse tõttu saamata isikustatud sotsiaalmaksuga maksustatav tulu.
(2) «Ravikindlustuse seaduse» § 51 lõike 1 punktis 1 või lõigetes 2–4 nimetatud kindlustusjuhtumi korral välisriigis asendab töövõimetuslehte kindlustatud isikut välisriigis ravinud arsti või hambaarsti väljastatud tõend (edaspidi välisriigi arsti tõend), mis on haigekassale aluseks hüvitise määramisel ja maksmisel. Välisriigi arsti tõendile ei kohaldata käesoleva määruse §-s 4 sätestatut.
2) arsti või ämmaemanda otsus;
[RTL 2010, 14, 273 - jõust. 01.04.2010]
8) avaldus hüvitise väljamaksmiseks kindlustatud isiku surma korral;
9) töövõimetuslehe saatekiri.
Maksu- ja Tolliameti tõend sisaldab järgmisi andmeid:
[RTL 2004, 78, 1266 - jõust. 19.06.2004]
1) tõendi number ja vormistamise kuupäev;
4) haigekassa päringus esitatud kalendriaastal makstud või arvestatud sotsiaalmaksu summa sotsiaalmaksu maksjate lõikes;
5) füüsilisest isikust ettevõtja puhul märge, kas on kohustus maksta sotsiaalmaksu avansilisi makseid haigekassa päringus esitatud päeval;
6) [Kehtetu – RTL 2006, 65, 1201 - jõust. 01.09.2006]
7) kinnitus andmete õigsuse kohta.
(1) «Ravikindlustuse seaduse» § 53 lõikes 3 nimetatud arsti või ämmaemanda otsus sisaldab järgmisi andmeid:
1) tervishoiuteenuse osutaja nimetus;
2) arsti või ämmaemanda ees- ja perekonnanimi;
3) arsti või ämmaemanda registreerimistõendi number;
4) arsti või ämmaemanda otsuse number;
5) töövõimetuslehe seeria ja number;
7) kindlustatud isiku isikukood;
8) töö- või teenistustingimuste ajutise kergendamise või teisele tööle või ametikohale üleviimise alguse ja lõpu kuupäevad;
9) soovitused töö- või teenistustingimuste muutmiseks;
10) otsuse vormistamise kuupäev;
11) arsti või ämmaemanda allkiri ja pitsati jäljend.
(2) Kui ajutise töövõimetuse lehele ei ole tehtud «Ravikindlustuse seaduse» § 53 lõike 11 alusel märget kindlustatud isiku raseduse kohta, siis esitab kindlustatud isik lõikes 1 nimetatud arsti otsuse, mille punktis 8 märgitakse raseduse kestus.
[RTL 2009, 54, 795 - jõust. 12.07.2009]
1) tööandjana sotsiaalmaksu maksva äriühingu äriregistri kood ja nimi või riigi- ja kohaliku omavalitsuse asutuste riiklikku registrisse kantud asutuse registrikood ja nimi või mittetulundusühingute ja sihtasutuste registrisse kantud juriidilise isiku registrikood ja nimi või äriregistrisse kantud füüsilisest isikust ettevõtja äriregistri kood ning Maksu- ja Tolliameti piirkondlikus struktuuriüksuses registreeritud notar, vandetõlk ja kohtutäitur ees- ja perekonnanimi ja isikukood;
Töövõimetuslehe saatekiri sisaldab järgmisi andmeid:
1) [Kehtetu – RTL 2006, 65, 1201 - jõust. 01.09.2006]
2) tööandjana sotsiaalmaksu maksva äriühingu äriregistri kood ja nimi või riigi- ja kohaliku omavalitsuse asutuste riiklikku registrisse kantud asutuse registrikood ja nimi või mittetulundusühingute ja sihtasutuste registrisse kantud juriidilise isiku registrikood ja nimi või äriregistrisse kantud füüsilisest isikust ettevõtja äriregistri kood ning Maksu- ja Tolliameti piirkondlikus struktuuriüksuses registreeritud notar, vandetõlk ja kohtutäitur ees- ja perekonnanimi ja isikukood;
3) saatekirja number;
4) saadetavate töövõimetuslehtede arv;
5) töövõimetuslehele lisatavate dokumentide loetelu;
6) saatekirja vormistaja ees- ja perekonnanimi;
7) saatekirja vormistaja sidevahendite numbrid;
8) saatekirja vormistamise kuupäev;
9) saatekirja vormistaja allkiri.
(1) Tööandja tõend lisatakse «Ravikindlustuse seaduse» § 5 lõike 2 punktide 1 või 2 alusel kindlustatud isiku töövõimetuslehele, kui hüvitise arvutamise aluseks on sama seaduse § 54 lõikes 3 või § 55 lõigetes 3 või 4 toodud tingimus. Tööandja tõendi vormistab tööandja, kes on kohustatud maksma kindlustatud isiku eest sotsiaalmaksu, kuid kellele töövõimetusleht ei kuulu esitamisele.
(11) Kui haigekassale esitatakse hüvitise määramiseks ja maksmiseks välisriigi arsti tõend, lisatakse sellele tööandja tõend, mille vormistab tööandja, kellele välisriigi arsti tõend esitati. Tööandja taotlusele lisatakse hüvitise saaja avaldus selle kohta, millisele arveldusarvele hüvitis üle kanda.
(2) [Kehtetu – RTL 2004, 119, 1845 - jõust. 17.09.2004]
(3) [Kehtetu – RTL 2006, 65, 1201 - jõust. 01.09.2006]
(4) [Kehtetu – RTL 2006, 65, 1201 - jõust. 01.09.2006]
(5) Kindlustatud isiku surma korral lisatakse töövõimetuslehele avaldus hüvitise väljamaksmiseks kindlustatud isiku surma korral, millele lisatakse surmatunnistuse koopia ja pärimistunnistus või kindlustatud isikuga koos elanud perekonnaliikmeks olemist tõendavad dokumendid.
(1) Hüvitise määramiseks esitab «Ravikindlustuse seaduse» § 5 lõike 2 punktide 1, 2, 4 või 5 alusel kindlustatud isik töövõimetuslehe tööandjale.
(2) Tööandja esitab kindlustatud isiku hoolduslehe, sünnituslehe, lapsendamislehe ja haiguslehe, mille alusel tööandja haigushüvitist «Töötervishoiu ja tööohutuse seaduse» § 12² alusel ei maksa, originaali ning teiste temale esitatud haiguslehtede koopiad ja hüvitise määramiseks ja maksmiseks vajalikud muud dokumendid koos töövõimetuslehe saatekirjaga (edaspidi dokumendid) haigekassa piirkondlikule osakonnale seitsme kalendripäeva jooksul arvates kindlustatud isikult töövõimetuslehe saamise päevast.
(3) Kindlustatud isik võib dokumendid haigekassa piirkondlikule osakonnale esitada ka ise.
(4) «Ravikindlustuse seaduse» § 5 lõike 3 alusel kindlustatud isik esitab dokumendid haigekassa piirkondlikule osakonnale ise.
(3) Dokumentide haigekassasse laekumise päevaks loetakse kuupäev, mil nõuetekohaselt vormistatud dokumendid haigekassa piirkondlikus osakonnas vastu võeti.
(4) «Ravikindlustuse seaduse» § 5 lõike 2 punktide 4 või 5 või lõike 3 alusel kindlustatud isiku dokumentide laekumise korral esitab haigekassa piirkondlik osakond Maksu- ja Tolliametile päringu sellekohase Maksu- ja Tolliameti tõendi saamiseks.
(5) Kui haigekassale esitatakse tööõnnetuse või kutsehaigestumise põhjusega väljastatud töövõimetusleht, esitab haigekassa Tööinspektsioonile päringu tööõnnetuse või kutsehaigestumise kohta kinnituse saamiseks.
(1) Hüvitise määrab haigekassa piirkondlik osakond, kuhu dokumendid esitati.
(2) Haigekassa piirkondlik osakond määrab hüvitise hiljemalt 30 kalendripäeva jooksul arvates nõuetekohaselt vormistatud dokumentide laekumisest.
(3) Hüvitise määramisest keeldumise korral saadab haigekassa piirkondlik osakond kindlustatud isikule ja dokumentide esitajale haldusakti, mis sisaldab järgmisi andmeid:
1) haigekassa piirkondliku osakonna nimetus;
2) teate vormistamise kuupäev ja teate number;
3) kindlustatud isiku ees- ja perekonnanimi;
4) kindlustatud isiku isikukood;
5) õiguslikud ja faktilised asjaolud, mis on aluseks hüvitise määramisest keeldumisele;
6) vaide esitamise kord;
7) teate väljastanud haigekassa piirkondliku osakonna vastutava töötaja ees- ja perekonnanimi ning allkiri;
8) teate vormistaja ees- ja perekonnanimi ning sidevahendite numbrid.
(1) Haigekassa maksab hüvitise välja 30 kalendripäeva jooksul arvates nõuetekohaselt vormistatud dokumentide laekumisest haigekassasse. Haigekassa kulul makstakse hüvitis välja hüvitise saaja kontole või hüvitise saaja kirjaliku avalduse alusel kolmanda isiku kontole Eestis. Hüvitise saaja kontole välisriigis makstakse hüvitis välja hüvitise saaja kulul.
§ 20. [Käesolevast tekstist välja jäetud.]