text:
Õiguskaitse kättesaadavus keskkonnaasjades - Malta
Malta põhiseaduses ei kasutata sõna „keskkond” ning selles on vaid mõned sätted, mis võivad keskkonnakaitse ja keskkonnaasjades kohtu poole pöördumise seisukohast olla asjakohased või kohaldatavad. Need on:
Artikkel 9: Riik peab kaitsma maastikku ning rahva ajaloo- ja kultuuripärandit;
Artikkel 33: Igale kodanikule tagatakse põhilise inimõigusena õigus elule. Selle sätte sõnastus on üldine ja seda võib tõlgendada ka nii, et hõlmatud oleks õigus tervislikule keskkonnale, mis moodustab ühe aspekti õigusest elule. Samas ei ole Malta kohtutesse jõudnud ühtegi juhtumit, mille puhul oleks sellist tõlgendamist palutud;
Artikkel 46 osutatakse iga kodaniku õigusele esitada kohtule valitsuse vastu põhiseadusega seotud hagi, väites, et valitsus on rikkunud kas tema või mis tahes muu isiku inimõigusi.
Nagu eespool öeldud, on osutatud sätted piisavalt laialt tõlgendatavad, ning Malta kohtunikud tutvuksid vajaduse korral tõenäoliselt selliste muude Euroopa riikide ja Euroopa Inimõiguste Kohtu samalaadse kohtupraktikaga, kes tunnistavad tõlgendust, mille kohaselt õigus elule hõlmab ka õigust tervislikule keskkonnale.
Malta õigussüsteem põhineb Mandri-Euroopa tsiviilõiguse mudelil. Malta õiguse juured on Rooma õiguses, samas kui avalikku õigust on tugevalt mõjutanud Briti õigus. Malta õiguse ainsad allikad on põhiseadus, seadustikud, parlamendi seadused ja teisese õiguse aktid, mis selliste seaduste alusel võidakse välja anda. Malta kõrgeim kohus on konstitutsioonikohus, mis menetleb ja lahendab teatavaid vaidlusi, sealhulgas inimõiguste rikkumisega seotud vaidlusi. Kõiki inimõiguste rikkumisi käsitlevaid juhtumeid arutab tsiviilkohtu esimene kolleegium ning seejärel võib konstitutsioonikohus toimida viimase astme kohtuna. Eristatakse kriminaalkohtuid ja tsiviilkohtuid ning mõlemad kohtud on jagatud madalama astme pädevusega ja kõrgema astme pädevusega kohtuteks. Kohtunikkond jaguneb kaheks:
Kohtunikud, kes teevad otsuseid kõrgema astme pädevusega kohtutes ja ka teise astme kohtutes (apellatsioonikohtutes), ning magistraadid, kes teevad otsuseid madalama astme pädevusega kohtutes ja toimetavad eeluurimisi. Madalama astme pädevusega kohtud on kõrgema astme pädevusega kohtutega võrreldes vähem ametlikud ning menetlevad tsiviilõigusvaidlusi ja kergemaid kuritegusid;
Kriminaalasi või tsiviilasi algatatakse asjaomases esimese astme kohtus. Esimese Astme Kohtu otsuse peale võivad apellatsiooni esitada vaidluse mõlemad pooled.
Füüsiline isik võib apellatsioonikohtu otsuse vaidlustada ainult kahel juhul:
(a) ELi kodanik võib väita Euroopa Kohtus, et Maltal on rikutud ELi õigust;
B osa Ainult inimõigustega seotud juhtumite korral võib füüsiline isik pöörduda Euroopa Inimõiguste Kohtu poole, kui ta ei ole rahul konstitutsioonikohtu otsusega.
Puuduvad keskkonnaasjadele spetsialiseerunud kohtuorganid, ent olemas on haldusorganid. Olemas on haldusorganid. Meelepärase kohtualluvuse valimine ei ole tegelikult võimalik, sest Malta õigusaktides on sõnaselgelt kindlaks määratud, millisele kohtule tuleks hagi esitada ning samaaegselt ei ole pädevust. Ainus erand on valitsus, kellel on õigus valida, kas tsiviilvaidlust, mille pool ta on, peaks menetlema tsiviilkohtu esimene kolleegium (kõrgema astme pädevusega kohus) või tsiviilkohtuna tegutsev magistraadikohus (madalama astme pädevusega kohus). Tsiviilkohtu esimene kolleegium on samuti pädev lahendama vaidlusi, mille puhul ei ole võimalik kindlaks määrata nõude summat. Keskkonnaalastes vaidlustes esitatakse tsiviilkahju käsitlev hagi väga harva madalama astme pädevusega kohtutele, sest hagi summale on kehtestatud piirväärtused, ja ka sellepärast, et väga sageli on üks vaidluse pool valitsus. Peamine erinevus kõrgema astme pädevusega tsiviilkohtu ja madalama astme pädevusega tsiviilkohtu vahel seisneb ametlikkuses, eelkõige menetlusega seotud küsimustes.
Apellatsioonikohtu koosseisu võib kuuluda kas üks madalama astme pädevusega tsiviilkohtu kohtunik või kolm tsiviilkohtu esimese kolleegiumi kohtunikku. Mõlemal poolel on võrdne võimalus vaidlustada tsiviilasjades nii madalama kui ka kõrgema astme pädevusega esimese astme kohtu otsuseid. Vaidlustada võib otsuse tervikuna või vaid osa sellest. Apellant võib esitada apellatsiooni vastustaja vastu. Seejärel vastab vastustaja kirjalikult või esitab omalt poolt vastuapellatsiooni kohtuotsuse muu osa peale. Kui mõlemad pooled soovivad vaidlustada esimese astme kohtu otsuse, esitab kõigepealt apellatsiooni üks pool ning seejärel esitab teine pool omalt poolt vastuapellatsiooni kohtuotsuse muu osa peale. Apellatsioonikohus võib kohtuotsuse täielikult või osaliselt jõusse jätta või tühistada algse kohtuotsuse täiel määral. Apellatsioonikohtu otsus on lõplik. Kõrgema astme pädevusega tsiviilkohtu otsuste peale apellatsiooni esitamise menetlus on jällegi ametlikum võrreldes madalama astme pädevusega tsiviilkohtu otsuste peale apellatsiooni esitamise menetlusega. On ka mitmeid tribunale, kellele on antud kohtumõistmispädevus, kuid kes ei kuulu kohtusüsteemi. Neil tribunalidel on piiratud ja spetsiifiline pädevus. Konstitutsioonikohus toimib apellatsioonikohtuna inimõiguste rikkumistega seotud kõigi selliste juhtumite korral, mida kõigepealt menetleb tsiviilkohtu esimene kolleegium oma põhiseadusega seotud pädevuses. Kui on ilmnenud uusi tõendeid või raskeid vigu kohtumenet luses, võib isik esitada taotluse uue tsiviilkohtu- või kriminaalmenetluse läbiviimiseks. Seaduses on sätestatud, millistel alustel on selline taotlus vastuvõetav.
Kohtukorralduse ja tsiviilkohtumenetluse seadustiku IV jaotises on sätestatud, et tsiviilkohtu otsusega lõppenud kohtuasja arutatakse uuesti, kui:
a kohtuotsus saavutati pettuse teel saadud mis tahes poole;
b) ei edastatud vande all koostatud avaldust poole ning see menetlusosaline ei oleks tohtinud osaleda kohtumenetluses;
c) mis tahes menetlusosaline ei olnud teovõimeline, olla enda nimel kohtuasjades hagejaks ja kostjaks, tingimusel et ei oldud esitatud ja kindlaks tehtud kaitseväiteid;
d) otsuse tegi kohus, kellel puudus selleks pädevus, tingimusel et seal ei oldud esitatud ühtegi väidet ja kindlaks määrata;
e) kohtuotsuse kohaldati seadust valesti;
f) kohtuotsus tehti küsimuses, mida hagi ei hõlmanud;
g) kohtuotsusega mindi kaugemale hagis nõutust;
h) kohtuotsus on vastuolus varasema kohtuotsusega, mis on tehtud sama küsimust hõlmavas ja samade poolte vahelises kohtuasjas tehtud otsusega, mis kujutab endast lõplikku (res judicata väitega, ning tingimusel, et ei oldud esitatud ja kindlaks tehtud res judicata;
Kui kohtuotsus sisaldab vastuolulisi seisukohti;
j), kui kohtuotsus põhineb tõenditel, mis tunnistati hilisemas kohtuotsuses valeks või mis olid tunnistanud ühes varasemas kohtuotsuses, kuid kaotanud pool ei olnud sellest teadlik;
K, kui pärast kohtuotsuse tegemist saadi mõni otsustava tähtsusega dokument ja menetlusosaline, kes ei olnud sellest dokumendist teadlik, või dokument, mida menetlusosalisel ei olnud võimalik esitada enne kohtuotsuse tegemist seaduses sätestatud viisil;
l) kui kohtuotsus on tehtud veale, mis tuleneb menetluse või juhtumiga seotud dokumentidest.
Kõrgema ja madalama astme pädevusega kohtutes tuleb esitada uue kohtumenetluse taotlus esimese astme kohtule vande all koostatud avalduse kujul ja teise astme kohtule avalduse kujul. Avaldusele tuleb lisada kulude tasumise tagatis. Uue kohtumenetluse taotlemiseks on aega kolm kuud alates vaidlustatud kohtuotsuse tegemise kuupäevast. Uut kohtumenetlust ei saa mingil juhul taotleda pärast viie aasta möödumist ajast, mil tehti esimene kohtuotsus. Apellatsioonikohtul on õigus teha uus otsus. Apellatsioonikohus võib muuta esimese astme kohtu otsust ja selle asendada. Keskkonnavaldkonna kohtumenetlused ei erine muudest kohtumenetlustest. Keskkonnaõiguse rikkumise korral võib esitada tsiviilhagi eesmärgiga nõuda ametiasutuse või kolmanda isiku või mõlema tekitatud kahju hüvitamist. Kui nõutav kahjusumma on alla 1 000 EUR, esitatakse kahjunõue madalama astme pädevusega tsiviilkohtule. Hageja esitab hagiavalduse, milles kirjeldatakse vaidluse asjaolusid, ning palub seejärel kohtul tunnistada kostja vastutavaks ja määrata kindlaks makstav kahjusumma. Kui kahjunõue on suurem, tuleb hagi esitada tsiviilkohtu esimesele kolleegiumile. Sel juhul tuleb hagiavaldusele lisada vanne ja nende tunnistajate nimekiri, keda hageja soovib tunnistama kutsuda. Mis tahes keskkonnaalaste õigusnormide rikkumise korral esitab politsei õigusrikkujale süüdistuse kriminaalkohtus. Keskkonnaasjadega seoses tsiviil- ja kriminaalkohtutes toimuvad apellatsioonimenetlused ei erine üldiselt kohaldatavatest menetlustest. Kohus võib kasutada oma tehnilisi eksperte ja toimetada mis tahes uurimisi oma äranägemise järgi. Pooled esitavad tunnistajate nimekirjad, kuid kohus võib määrata teabe esitamiseks oma eksperte.
2005. aasta õigusliku teadaandega nr 116/2005, mis sisaldab eeskirju keskkonnateabele juurdepääsu vabaduse kohta, võetakse üle direktiiv 2003/4/EÜ keskkonnateabele avaliku juurdepääsu kohta. Nimetatud teadaande kohaselt võivad keskkonnateavet taotleda nii füüsilised kui ka ju riidilised isikud. Taotleja võib paluda, et pädev ametiasutus — nimelt Malta keskkonna- ja planeerimisamet (MEPA) — esitaks talle mis tahes keskkonnaalase teabe, mis on selle ameti või mis tahes muu ametiasutuse valduses, ilma et ta peaks põhjendama, miks ta seda teavet saada soovib. Teavet võib taotleda kas kirjalikult või e-kirja teel. Kui taotletud teave on MEPA valduses, esitab ta selle teabe taotluse esitajale 30 päeva jooksul taotluse saamisest. Seda perioodi pikendatakse 30 päeva võrra, kui teabe mahust ja keerukusest tulenevalt ei ole seda võimalik esitada esimese 30 päeva jooksul. MEPA teavitab taotlejat sellisest pikendamisest ja esitab põhjendused. MEPA võib taotletud keskkonnateabe avaldamisest keelduda, kui:
Teabenõue on ilmselgelt ebamõistlik, sõnastatud liiga üldiselt või hõlmab koostamisel olevaid või mittetäielikke dokumente või andmeid. Viimati nimetatud juhul edastab MEPA dokumente koostava ametiasutuse nime ja märgib dokumentide koostamise lõpuleviimiseks vajaliku hinnangulise aja;
Teabenõue hõlmab asutusesiseseid dokumente (samas võetakse arvesse avalikustamisega teenitavaid avalikke huve);
See mõjutab negatiivselt avaliku võimu organi menetluse konfidentsiaalsust, kui selline konfidentsiaalsus on seadusega ette nähtud, rahvusvahelisi suhteid, avalikku julgeolekut või riigikaitset, õigusemõistmist, iga isiku võimalust õiglasele kohtumõistmisele või avaliku võimu kandja võimalust viia läbi kriminaal- või distsiplinaarjuurdlust;
Teabe avaldamine on seotud konfidentsiaalsusnõudega, sest see mõjutab äri- või tööstusteavet, kui selline konfidentsiaalsus on ette nähtud siseriikliku või ühenduse õigusega seaduslike majandushuvide kaitseks;
Mõjutab avalikku huvi säilitada statistiliste andmete konfidentsiaalsust ja maksusaladust, intellektuaalomandiõiguste, konfidentsiaalsuse, isikuandmete ja/või füüsilise isikuga seotud toimikute, kui see isik ei ole andnud nõusolekut andmete avaldamiseks üldsusele ja kui selline konfidentsiaalsus on ette nähtud siseriikliku või ühenduse õigusega ning kui isik on nõus kõnealuse teabe avalikustamine, mis on antud vabatahtlikult.
Teabe avaldamine võib seada ohtu keskkonnakaitse (näiteks haruldaste liikide asukoha andmed).
Eeskirjades on sätestatud, et keeldumise aluseid tuleb tõlgendada:
piiraval viisil ja
üksikjuhtumipõhiselt.
Teabe avaldamisega teenitavaid avalikke huve tuleb kaaluda võrreldes huvidega, mida teenitakse teabe avaldamisest keeldumisega. Pädev asutus ei tohi keelduda avaldamast keskkonnateavet, kui teabenõue on seotud keskkonnaheiteid käsitleva teabega. Asulaplaneerimise ja keskkonnaseaduse (EDPA) artikli 41 lõike 1 punkt a kohaselt võib isik esitada kaebuse keskkonna- ja planeerimisküsimuste läbivaatamise tribunalile, kui keskkonnateabe taotlus lükatakse tagasi või kui taotlusele vastatakse valesti/ebapiisavalt. Kui MEPA keeldus keskkonnateabe avaldamisest või vastas ebapiisavalt või valesti, võib MEPA otsuse peale esitada kaebuse 30 päeva jooksul alates päevast, mil MEPA edastas oma vastuse taotlejale. Tribunali esimene istung toimub kolme kuu jooksul alates kuupäevast, mil taotleja esitas kaebuse. Tribunali otsus on lõplik ja siduv, kui seda otsust toetavad kaks tribunali kolmest liikmest. Tribunali otsused on alati avalikud. Tribunali otsuse peale võib esitada apellatsiooni apellatsioonikohtule (madalama astme tsiviilpädevus) ainult õigusküsimustes 20 päeva jooksul alates tribunali otsuse tegemisest. Eeskirjade kohaselt ei pea MEPA lisama teavet kättesaadavate õiguskaitsevahendite kohta, kuid teade võib sisaldada vastavaid viiteid. Kohus võib tutvuda tõenditega kinnisel istungil, et saada juurdepääs teabele, mida ei soovitud avaldada. Kohus võib anda MEPA-le või mis tahes muule ametiasutusele korralduse teave avaldada, kui see on seadusega lubatud tulenevalt tema õigusest läbi vaadata ametiasutuse mis tahes tegevus või tegevusetus.
MEPA on Malta keskkonnaamet ning asulaplaneerimise ja keskkonna valdkonda reguleeriv asutus. MEPA-l on allpool loetletud organid, kes teevad otsuseid keskkonnaküsi mustega seotud haldusmenetlustes.
A) MEPA nõukogu koosneb vähemalt 13 ja mitte rohkem kui 15 liikmest, kellest üks on esimees. MEPA nõukogu ülesanne on teha otsus seoses mis tahes taotlusega, mis käsitleb järgmisi küsimusi:
riikliku või strateegilise tähtsusega tegevused/arendused;
riiklik julgeolek või muud riiklikud huvid või küsimused, mis võivad mõjutada teiste riikide/valitsuste/käitiste huve seoses arendustega, mille suhtes tuleb läbi viia keskkonnamõju hindamine;
Läbivaatamistaotlused, kui läbivaadatava otsuse tegi MEPA ise.
B osa MEPA täitevorgan koosneb neljast direktoraadist, kes tegelevad järgmiste valdkondadega:
asulaplaneerimine;
äriteenused ja jõustamine.
(c) Direktoraatide üle teeb üldist järelevalvet ja kontrolli amet ise ja juhtivametnik. Juhtivametnik vastutab (muu hulgas) erinevate keskkonnaalaste ja asulaplaneerimisega seotud lubade väljastamise eest.
D Keskkonna- ja planeerimiskomisjonil (EPC) võib olla erinevaid üksusi, mis menetlevad eri liiki taotlusi (näiteks linnapiirkonna välised arendustsoonid, linnakeskkonnas paiknevad kaitsealad jne). Euroopa kutsekaart on 5 liiget, sealhulgas esimees. MEPA täitevorgan volitab keskkonna- ja planeerimiskomisjoni menetlema mis tahes loataotlusi, VÄLJA ARVATUD neid loataotlusi, mille kohta peab otsuse tegema MEPA nõukogu.
(E) Asulaplaneerimise ja keskkonnaküsimuste tribunal menetleb eespool loetletud haldusasutuste tehtud haldusotsuste peale esitatud kaebusi. Kõnealune halduslik õigustmõistev organ on moodustatud EDPA. See koosneb 3 liikmest. Eesistuja on asulaplaneerimise ja keskkonnaküsimustega hästi kursis olev isik ning ülejäänud liikmeteks on jurist ja arhitekt. On olemas sellistest erinevatest isikutest koosnevad kolleegiumid, kes kuuluvad oma eksperditeadmistest lähtuvalt rotatsiooni korras tribunali koosseisu esimehe või liikmetena, olenevalt sellest, millist juhtumit menetletakse. Tribunali sekretär vastutab liikmete valimise eest juhtumist lähtuvalt.
Enne asja kohtusse andmist peavad olema ära kasutatud kõik haldusõiguslikud õiguskaitsevahendid. Kõigepealt peab kaebusi menetlema keskkonna- ja planeerimisküsimuste läbivaatamise tribunal ning tribunali otsuse peale saab kohtule esitada apellatsiooni ainult õigusküsimustes. Kui seda ei tehta, on tribunali otsus lõplik. Kohtud võivad maakasutusplaanid, üldplaneeringud ja muud normatiivset liiki otsused, mis on keskkonna seisukohast asjakohased ja millega määratakse kindlaks ala kasutusotstarve, läbi vaadata järgmistel juhtudel:
either: a) neil on õigus läbi vaadata ametiasutuste otsuseid, nagu on kirjeldatud allpool, V osas, ja/või
B) kui taotleja otsuse peale kaebuse keskkonna- ja planeerimisküsimuste läbivaatamise tribunali õigusega.
See kehtib MEPA otsuste peale esitatud kaebuste suhtes, mis käsitlevad:
A asutuse decisions seotud arenduskontrolliga;
(b) sellise kontrolli jõustamist;
C decisions, mille ametiasutus on teinud seoses keskkonnakaitsega, sealhulgas keskkonnahindamisega, IPPCga, keskkonnateabega ja keskkonnakahju korvamisega.
Kohtud kontrollivad keskkonnamõju hindamise (KMH) ja saastuse kompleksse vältimise ja kontrolli (IPPC) menetluste protseduurilist ja sisulist õiguspärasust ainult juhul, kui kohtutel on eespool kirjeldatud õigus sekkuda. Tuleb siiski märkida, et kuigi IPPC kujutab endast luba, siis keskkonnamõju hinnang seda endast ei kujuta. Isegi kui keskkonnamõju hinnang kiidetakse heaks, on tegemist ettevalmistava protsessiga, mis on seaduse kohaselt nõutav, ning MEPA peab ikkagi hindama esitatud keskkonnamõju hinnangut ja võtma seda arvesse, kui ta otsustab loa väljastamise üle. Kaebeõigus siseriiklikes kohtutes sõltub sellest, kas on läbitud eespool kirjeldatud protsess. Kohtud võivad MEPA loaga seoses tehtud haldusotsuse läbi vaadata alles siis, kui hageja on kasutanud ära kõik haldusõiguslikud õiguskaitsevahendid ja esitanud kaebuse eespool nimetatud keskkonna- ja planeerimisküsimuste läbivaatamise tribunalile. Kõikide muude juhtumite korral, mis on seotud haldusakti või tegevusetusega, mis tuleb läbi vaadata vastavalt käesoleva teksti V osas kirjeldatule. Teevad kohtud kindlaks, kas hageja oleks osalenud vastulause esitaja või huvitatud sidusrühmana. Kuid IPPC ja KMH eeskirjade kohaselt on kaebeõigus ka keskkonnakaitsega tegelevatel ja seaduse alusel asutatud valitsusvälistel keskkonnaorganisatsioonidel.
KMH menetluses ei ole võimalik taotleda esialgset õiguskaitset, sest keskkonnamõju hinnang ei kujuta endast luba. KMH menetlust ei ole võimalik kohtus vaidlustada, välja arvatud juhul, kui isik saab väita, et menetlus on mingil viisil läbi viidud vastuolus seadusega, ja ta võib esitada kohtule hagi tegevuse või tegevusetuse peale. Sellist olukorda ei ole siiani tekkinud. KMH menetluste suhtes ei kohaldata erieeskirju. IPPC alastes õigusaktides puuduvad sätted esialgse õiguskaitse kasutamise kohta. Võidakse kohaldada sama menetlust nagu KMH puhul. Kuid kuna IPPC kujutab endast luba, võib MEPA nõuda finantstagatist, mille loaomanik kaotab, kui loatingimusi ei järgita. Samuti võib MEPA nõuda, et käitaja võtaks hädaolukorras kõik vajalikud meetmed, ja väljastada isegi täitekorralduse käitise sulgemiseks.
Kohtukorralduse ja tsiviilkohtumenetluse seadustikuga — nimelt artikkel 469a — nähakse ette ainult mis tahes avaliku sektori akti kohtulik läbivaatamine. Kohtute pädevust tsiviilasjades võivad kontrollida haldusakti kehtivuse avalik-õigusliku asutuse õigustühiseks ja tunnistab selle kehtetuks või ei anna tulemust, kui haldusakt on vastuolus põhiseadusega ja kui haldusakti on veelgi kaugemale ametiasutuse võimu järgmistel põhjustel:
A) selliseid akti on andnud ametiasutus, kellel puudus selleks pädevus;
(b) avaliku sektori asutus ei ole järginud õiglase õigusemõistmise põhimõtteid või kohustuslikke menetlusnõudeid haldusakti andmisel või selle enne arutelude kohta; või
C) Kui vastutaval haldusakt kujutab endast ametiasutuse võimu poolt, sest see akt on antud õigusvastasel eesmärgil või mitteasjakohastele kaalutlustele tuginedes; või kui haldusakt on muul viisil vastuolus seadusega.
Mõiste „haldusakt” hõlmab ametiasutuse
mis tahes korraldust, litsentsi, luba, määrust, otsust või hageja mis tahes nõude täitmisest keeldumist, kuid ei hõlma mis tahes meetmeid, mis on ette nähtud kõnealuse ametiasutuse sisemiseks korralduseks või halduseks;
Ametiasutus tähendab siinkohal Malta valitsust, sealhulgas selle ministeeriume ja osakondi, kohaliku omavalitsuse asutusi ja mis tahes avalik-õiguslikke juriidilisi isikuid, kes on asutatud seaduse alusel.
Kohtukorralduse ja tsiviilkohtumenetluse seadustiku artikkel 469a kohaselt toimub haldusakti vaidlustamine allpool kirjeldatud viisil.
Hagi tuleb esitada kuue kuu jooksul alates kuupäevast, mil huvitatud isik saab haldusaktist teada või oleks pidanud sellest teada saama, olenevalt sellest, kumb kuupäev on varasem.
Nimetatud artikli sätteid ei kohaldata, kui vaidlustamise või hüvitise nõudmise viis on ette nähtud mis tahes muus õigusaktis.
Hageja võib taotleda haldusaktist tuleneva süülise või mittesüülise lepinguvälise kahju hüvitamist, tuginedes ametiasutuse väidetavale vastutusele.
Kohus ei tee otsust väidetava kahju hüvitamiseks, kui olenemata haldusakti tühistamisest ei ole ametiasutus toiminud pahatahtlikult või ebamõistlikult või kui hageja nõude oleks võinud seaduslikult ja mõistlikult tagasi lükata mis tahes muude volituste alusel.
Seega nähakse kohtukorralduse ja tsiviilkohtumenetluse seadustikuga ette kõigi huvitatud isikute õigus pöörduda kohtu poole, et nad saaksid paluda kohtul vaadata läbi haldusakti kehtivus või kontrollida mis tahes õigusnormi rikkumist.
Kui kohus vaatas haldusakti kehtivuse läbi kohtukorralduse ja tsiviilkohtumenetluse seadustiku artikkel 469a alusel, võib isik selle kohtuotsuse peale esitada apellatsiooni.
Apellatsiooni esitamiseks on aega sama palju nagu muude tsiviilkohtutele esitatavate apellatsioonide puhul. Kõrgema pädevusega kohtute otsuste peale on apellatsioonikohtule apellatsiooni esitamiseks aega 20 päeva ning seda aega hakatakse arvestama kohtuotsuse tegemise kuupäevast.
Apellatsioon edastatakse teate esitamisega selle kohtu kantseleile, kes tegi vaidlusta tava otsuse.
Apellatsiooni võib esitada kas kohtuotsuse peale tervikuna või selle mõne osa peale ning kohtuotsuse võivad vaidlustada nii hageja kui ka kostja.
2008. aasta õigusliku teadaandega nr 126/2008, mis sisaldab eeskirju keskkonnakahju ennetamiseks ja heastamiseks, kehtestatakse keskkonnavastutuse raamistik. Pädev reguleeriv asutus on MEPA. Neid eeskirju kohaldatakse ainult sellise keskkonnakahju või sellise keskkonnakahju vahetu ohu korral, mille on põhjustanud hajuva iseloomuga saaste, kui kahju ja konkreetsete käitajate tegevuse vahel on võimalik kindlaks teha põhjuslik seos. MEPA peab olema õigus algatada kulude hüvitamise eest käitaja või kolmanda isiku, kes põhjustas kahjustuse või selle otsese ohu, seoses käesolevate eeskirjade alusel võetud mis tahes meetmetega viie aasta jooksul alates kuupäevast, mil need meetmed on lõpule viidud või vastutav käitaja või kolmas isik on tuvastatud, olenevalt sellest, kumb kuupäev on hilisem. Õiguslikus teadaandes nr 126/2008 määratletakse kulud selliste kuludena, mis on vajalikud, et tagada kõnealuste eeskirjade nõuetekohane ja tõhus rakendamine. Kulud hõlmavad muu hulgas järgmist:
keskkonnakahju hindamise kulud;
sellise kahju vahetu ohu tekkimise hindamisega kaasnevad kulud;
alternatiivsete meetmetega seotud kulud;
haldus-, õigus- ja jõustamiskulud;
andmete kogumisega seotud kulud ja muud üldkulud, kontrolli- ja järelevalvekulud.
Kahjuna käsitatakse mõõdetavat kahjulikku muutust loodusvarades või loodusvaradega seotud teenuse mõõdetavat kahjustamist, mis võib toimuda otseselt või kaudselt. MEPA peab tegema järgmist:
tuvastama, milline käitaja tekitas kahju või kahju vahetu tekkimise ohu;
hindama kahju suurust ning tegema kindlaks, milliseid heastavaid meetmeid tuleks võtta kooskõlas II lisaga.
MEPA võib paluda asjaomasel käitajal teha hindamine ise ning esitada vajaduse korral mis tahes teavet ja andmeid. MEPA võib volitada või kohustada kolmandaid isikuid võtma vajalikke ennetavaid või heastavaid meetmeid. Kõnealuste eeskirjade alusel tehtud mis tahes otsuses, millega kehtestatakse ennetavad või heastavad meetmed, tuleb esitada täpne alus, millel see otsus põhineb. Otsus tuleb viivitamata edastada asjaomasele käitajale, kellele antakse teada ka talle asjaomaste õigusaktide kohaselt kättesaadavatest õiguskaitsevahenditest ja tähtaegadest, mis nende õiguskaitsevahenditega seoses kehtivad. Füüsilistel või juriidilistel isikutel, keda keskkonnakahju mõjutab või tõenäoliselt mõjutab või kellel on piisav huvi kahjuga seotud keskkonnaalaste otsuste tegemise vastu, on õigus esitada pädevale asutusele mis tahes tähelepanekuid keskkonnakahju juhtumite kohta, millest nad on teadlikud. Neil on õigus taotleda MEPA-lt meetmete võtmist kõnealuste eeskirjade alusel.
Isikul on piisav huvi siis, kui ta on registreeritud vastulause esitajana asulaplaneerimise ja keskkonnaseaduse kohaselt või kui ta kvalifitseerub konsulteeritud või määratletud sidusrühmana keskkonnamõju hindamist käsitlevate 2007. aasta eeskirjade kohaselt.
Keskkonnakaitset edendava ja siseriiklikes õigusaktides sätestatud mis tahes nõuetele vastava valitsusvälise organisatsiooni huvi peetakse piisavaks, et see organisatsioon saaks kvalifitseeruda piisavat huvi omava isikuna.
Hagiavaldusele peavad olema lisatud asjakohane teave ja asjakohased andmed, mis toetavad asjaomase keskkonnakahju kohta edastatud tähelepanekuid.
Kui hagiavaldusest ja sellele lisatud tähelepanekutest ilmneb usutavalt keskkonnakahju olemasolu, kaalub MEPA kõiki selliseid tähelepanekuid ja hagiavaldusi. Sellisel juhul annab MEPA asjaomasele käitajale võimaluse esitada oma seisukohad hagiavalduse ja sellele lisatud tähelepanekute kohta. MEPA teavitab võimalikult kiiresti ja kooskõlas siseriiklike õigusaktide asjaomaste sätetega ametiasutusele tähelepanekud edastanud piisavat huvi omavaid isikuid oma otsusest rahuldada hagiavaldus või see rahuldatama jätta ning esitab selle kohta põhjendused. Seejärel edastab MEPA asja kohtule, väites, et käitaja tuleks mõista süüdi keskkonnakahju tekitamises. Siiani ei ole MEPA-l olnud võimalust algatada Malta kohtutes selline kohtuasi.
Üldsus võib pöörduda ombudsmani poole ombudsmani käsitleva seaduse alusel, et küsida tema arvamust selle kohta, kas ministeerium või mis tahes muu avalik-õiguslik organ täitis oma ülesandeid õiglasel ja õiguspärasel viisil. Ombudsmani otsus ei ole siduv. Ombudsmani büroos töötab ka spetsiaalne audiitor, kes vastutab konkreetselt MEPA-ga seotud küsimuste eest. Füüsiline isik võib pöörduda kasutajate komitee poole, kus ta võib vaidlustada MEPA tegevuse asutuse volituste kasutamisel ning paluda kasutajate komitee esimehel uurida seda tegevust ja esitada asjas oma seisukoht. Kasutajate komitee esimehe otsused ei ole siduvad. Erasüüdistusmenetluse kasutamine ei ole keskkonnaasjade puhul võimalik.
Peavad tõendama otsest huvi, välja arvatud juhul, kui on rikutud põhiseadusega tagatud inimõigusi. Tegemist peab olema isikuga, kes on registreeritud kui vastulause esitaja arendusloa kontekstis, või keda käsitatakse konsulteeritud või kindlaks määratud sidusrühmana keskkonnamõju hindamise 2007. aasta eeskirjade alusel.
Kuid nad peavad olema isikud, kes on registreeritud kui vastulause esitajad.
Võimalik ainult EIA ja IPPC menetluse ja teabele juurdepääsu õigust käsitlevate juhtumite korral seoses ametiasutuste otsuste läbivaatamist käsitlevate menetlustega. Keskkonnavastutuse, KMH ja IPPCga seotud juhtumite korral peetakse keskkonnakaitset edendava ja siseriiklikes õigusaktides sätestatud mis tahes nõuetele vastava valitsusvälise organisatsiooni huvi piisavaks, et see organisatsioon saaks kvalifitseeruda piisavat huvi omavaks isikuks. Arenduslubade vaidlustamisel võivad nad pöörduda kohtu poole alles siis, kui on ära kasutatud kõik haldusõiguslikud õiguskaitsevahendid, ja isegi sel juhul ainult õigusküsimuses. Hiljutises kohtupraktikas oli juhtum, kus kohus leidis siiski, et valitsusväliste organisatsioonide piisava huvi olemasolu eeltingimus on, et nad peavad olema isikud, kes on registreeritud kui vastulause esitajad.
Kuid nad peavad end registreerima vastulause esitajatena.
Ainult juhul, kui nende tegevusvaldkond on juhtumiga seotud.
Ainult füüsiliste isikutena ja juhul, kui nad registreerivad end vastulause esitajatena.
Ainult füüsiliste isikutena ja kui on olemas otsene huvi. Välisriigi valitsusvälised organisatsioonid
Ainult juhul, kui tegemist on ELis registreeritud.
Lisaks eespool osutatud, valitsusväliste organisatsioonide suhtes kehtivatele nõuetele, peavad välisriigi valitsusvälised organisatsioonid olema registreeritud ELis.
Hiljutises kohtupraktikas jättis kohus rahuldamata valitsusvälise organisatsiooni poolt füüsilise isiku vastu esitatud kaebuse kaebeõiguse puudumise tõttu, kui valitsusväline organisatsioon väitis, et asjaomane füüsiline isik oli rikkunud MEPA väljastatud arendusloa (maakasutusloa) tingimusi. Valitsusväliste organisatsioonide kaebeõigus on täpselt piiritletud õigusaktides, mis käsitlevad keskkonnateabele juurdepääsu õigust, ning KMH ja IPPC alastes õigusaktides. Kõnealune valitsusväline organisatsioon ei esitanud hagi ametiasutuse vastu, vaid füüsilise isiku vastu. Menetluseeskirjad on samad kõikides nendes valdkondades, kus füüsiline isik võib vaidlustada keskkonnaloa või arendusloa. Kui väljastatakse luba, võib igaüks selle vastulause esitajana vaidlustada, ning kui vaidlustatud luba tunnistatakse kehtivaks, saab ainult vastuväite esitaja selle vaidlustada asulaplaneerimise ja keskkonnaküsimuste tribunalis. Kohtutele võib samas küsimuses apellatsiooni esitada ainult seoses õigusküsimusega ja pärast seda, kui on ära kasutatud kõik haldusõiguslikud õiguskaitsevahendid. On ebatõenäoline, et kohtud võtaksid apellatsiooni vastu, sest kohtud lubaksid poole pöörduda mis tahes füüsilistel isikutel ainult siis, kui apellatsioon esitatakse V osas eraldi vastavalt eespool punktis 5 kirjeldatud menetlust. Õigus esitada hagi avalike huvide kaitseks (actio popularis) teise isiku nimel on olemas ainult juhul, kui on rikutud põhiseaduses loetletud põhilisi inimõigusi. Muudel riiklikel institutsioonidel või organitel (näiteks ombudsmanidel või prokuröridel) kaebeõigus puudub. Kui kohaldatavates õigusaktides — näiteks keskkonnateabele juurdepääsu ning KMHd ja IPPCd käsitlevates õigusaktides — ei ole seda konkreetselt sätestatud, siis ei ole otsest huvi mitteomavatel füüsilistel isikutel õigust kohtu poole pöörduda. Kõigepealt tuleb ära kasutada haldusõiguslikud õiguskaitsevahendid asulaplaneerimise ja keskkonnaküsimuste tribunalis ning alles siis saab esitada apellatsiooni ja sedagi ainult õigusküsimuses.
Õigusesindaja kasutamine on kohustuslik. Keskkonnaasjade jaoks ei ole ette nähtud eraldi menetlust. Õigusesindaja järgib tavapäraseid tsiviilkohtu- ja kriminaalmenetlusi. Puudub spetsiifiline süsteem — tavaliselt võib keskkonnaasja vastu võtta iga advokaat. Spetsialiseerumine keskkonnaõigusele ei ole võimalik, sest Malta väiksus ei võimalda advokaatidel ja advokaadibüroodel vastu võtta ainult keskkonnaõigusega seotud juhtumeid, mida tuleb ette väga harva. Õigusvaldkonna esindajad on rohkem kaasatud arenduslubadega seotud juhtumitesse kui keskkonnalubadega seotud juhtumitesse. Ainus rühm Malta advokaate, kes on spetsialiseerunud konkreetselt keskkonnaõigusele, on akadeemiline, ning tegutseb õigusteaduskonna keskkonnaõiguse ja õigusallikate osakonnas. See osakond on mõnikord andnud isegi tasuta (pro bono) nõu. Samuti võib juhtuda, et advokaadid abistavad valitsusväliseid keskkonnaorganisatsioone tasuta, kuid puudub ametlik juriidiline isik / valitsusväline organisatsioon, kes pakuks tasuta õigusalast nõu keskkonnaküsimustes.
Keskkonnaasjadega seotud kohtumenetluses toimub tõendite esitamine samamoodi nagu üldises kohtusüsteemis. Eksperdiarvamused ei ole kohtunike jaoks siduvad. See tähendab, et kuigi kohtud võivad kutsuda eksperte, on neil õigus teha otsus nende arvamusest sõltumatult. Malta õigussüsteem annab kohtunikele täieliku kaalutlusõiguse. Isegi varasem kohtupraktika ei ole siduv, kuigi kohtunikud võtavad seda arvesse. Kuigi kohtuotsused on oma laadilt täitedokumendid, ei ole nende näol tegemist seadustega.
Kohus võib oma kaalutlusõiguse alusel otsustada võimaldada esialgset õiguskaitset. Puuduvad tingimused, mille alusel võib haldusotsused viivitamatult täita olenemata apellatsiooni või hagi esitamisest. Kohus võib teha keelava kohtumääruse ainult kohtumenetluse raames. Kohtukorralduse ja tsiviilkohtumenetluse seadustiku artikkel 873 nähakse ette keelav kohtumäärus, mida kasutatakse selleks, et keelata isikul teha midagi sellist, mis võiks kahjustada keelavat kohtumäärust taotlevat isikut. Kohus väljastab sellise keelava kohtumääruse ainult juhul, kui ta on veendunud, et see on vajalik keelavat kohtumäärust nõudva isiku mis tahes õiguste kaitsmiseks ning et esmapilgul tunduvad sel isikul need õigused olevat. Taotlus edastatakse sellele isikule, kelle vastu keelav kohtumäärus tehakse. See pool peab esitama oma vastuse kümne päeva jooksul. Kiireloomuliste juhtumite korral võib kohus nimetatud perioodi lühendada. Kui vastaspool ei esita vastuväiteid, võib kohus nõudmise rahuldada. Kohus võib algselt teha esialgse määruse juhtumist lähtuvatel tingimustel ja teha asjas lõpliku otsuse hiljem. Pärast hagi menetlusse võtmist teeb kohus otsuse asjaoludest lähtuvalt, olles eelnevalt kogunud mis tahes tema arvates vajalikke tõendeid. Otsus tehakse võimalikult kiiresti, kuid mitte hiljem kui üks kuu alates kuupäevast, mil määruse taotlus esitati ja vande all kinnitati ja mil pooli nõuetekohaselt teavitati. Esialgset õiguskaitset käsitlevat kohtuotsust on võimalik vaidlustada.
Keskkonnaasjades kohtu poole pöördumise korral ei tule tasuda spetsiifilisi kulusid. Kohtukulud võivad ulatuda 100 eurost kuni 300 euroni, apellatsiooni esitamine maksab umbes 170 eurot ja igasuguse teate edastamine 7 eurot. Eksperditasud on hinnanguliselt 70-100 eurot tunnis. Keelava kohtumääruse eest tuleb tasuda 47 eurot ja iga teatise eest tuleb tasuda 7 eurot. Kohus võib määrata deposiidi või garantii. Kohaldatakse põhimõtet, et kaotanud pool tasub kohtukulud, ja tavaliselt peab maksma teise poole kohtumenetlusega seotud kulud see isik, kes süüdi tunnistati. Kohus võib siiski ette näha ka kulude asjakohase jagamise.
Kohtud ei saa vabastada menetluskulude, lõivude ja dokumentide esitamise tasude maksmisest, kulude suhtes kohaldatavate maksude tasumisest jne. keskkonnaküsimustes. Puuduvad muud finantsmehhanisme hagejatele rahalise abi andmiseks. Tsiviilasjade korral õigusabi ei anta; see on võimalik ainult kriminaalasjade korral. Keskkonnaasjades õigusabi ei pakuta, välja arvatud juhul, kui isik on sooritanud kuriteo. Ametlikult ei paku advokaadibürood tasuta õigusalast abi, kuid valitsusvälised organisatsioonid võivad saada sellist abi, kui advokaadibürood otsustavad nende heaks töötada tasuta. Puuduvad keskkonnaasjadega tegelevad õiguskliinikud. Maltal puuduvad avalikku huvi kaitsvad keskkonnaõiguse organisatsioonid või advokaadid.
Haldusorgan peab otsuse tegema kolme kuu jooksul, kuid seda tähtaega on võimalik pikendada. Haldusorganite suhtes ei kohaldata otsuse tegemisega hilinemise korral mingeid karistusi. Seadusega ei ole kohtule ega menetlusosalistele ette nähtud mingeid tähtaegu keskkonnaasjadega seotud kohtumenetluste jaoks. Kohtud ei pea tegema otsust konkreetse aja jooksul. Malta kohtutel kulub mõnikord asjas otsuse tegemiseks kaua aega: mõnikord viis, kümme või isegi kakskümmend aastat. Ei ole võimalik üldistada, kui kaua kestab tavaliselt keskkonnaasja menetlemine eri liiki menetlustena ning ei ole võimalik prognoosida, millal otsus tehakse. Kohtutele ei ole kohtuotsuse tegemiseks kehtestatud mingeid tähtaegu. Kohtute suhtes ei kohaldata otsuse tegemisega viivitamise korral mingeid karistusi.
Üldsus vaidlustab tavaliselt otsused avaliku konsultatsiooni etapis, kuid võib seda teha ka pärast otsuse tegemist. Kohtuasju ei ole olnud palju, küll aga on esitatud proteste. Puudub keskkonnaasjades õiguskaitse kättesaadavust käsitlev teave, mida jagataks üldsusele struktureeritud ja kättesaadaval viisil. Vahendussüsteem on olemas, kuid seda ei kasutata keskkonnaasjades kohtu poole pöördumisel, vaid ainult tsiviilõiguslike vaidluste korral. Asulaplaneerimise ja keskkonnaseaduse kohaselt on vaidluse kohtuväline lahendamine võimalik, kuid seda kasutatakse vaid kriminaalmenetlustes, mis on algatatud isikute vastu, keda süüdistatakse keskkonnaalaste õigusnormide rikkumises. Seda ei ole võimalik kasutada seoses kohtu poole pöördumist käsitlevate küsimustega. Vahenduse kui sellise asemel — kuigi ka seda võidakse kasutada — võivad MEPA, taotlejad ja vastulausete esitajad korraldada mitteametlikke kohtumisi.
Põhiseadusest tuleneb õigus, et kedagi ei tohi diskrimineerida rassi või rahvuse põhjal. Kohtumenetlus es on lubatud kasutada erinevaid keeli ja sel juhul võimaldatakse vajaduse korral tõlgi abi. Õigus õiglasele kohtumõistmisele tähendab, et kohtumenetluste käigus tagatakse vajaduse korral valitsuse poolt tõlketeenuse osutamine ja selle eest tasumine.
Kirjeldage menetluseeskirju, mida kohaldatakse juhtumite korral, mis hõlmavad keskkonnaküsimusi teises riigis. Lõike 5 lause)
Õigusliku teadaandega nr 114/2006, mis sisaldab KMH eeskirju, on ette nähtud piiriülesed konsultatsioonid. Kui keskkonna eest vastutav minister on teadlik sellest, et Maltal on projekt tõenäoliselt avaldab olulist keskkonnamõju mõnes teises liikmesriigis, või kui tõenäoliselt märkimisväärselt mõjutatud riik seda nõuab, edastab minister mõjutatud riigile võimalikult kiiresti ja hiljemalt Malta üldsuse teavitamise kohta järgmise teabe:
A) projekti kirjeldus koos mis tahes kättesaadava teabega selle projekti võimaliku piiriülese mõju kohta
B) asjakohane teave keskkonnamõju hindamise menetluse kohta;
C) teave nende otsuste laadi kohta, mis võidakse teha, kusjuures mõjutatud riigile antakse piisavalt aega, mille jooksul ta saaks teada anda, kas ta soovib osaleda keskkonnamõju hindamise menetluses.
Kui teabe saanud mõjutatud riik annab ministrile teada, et ta kavatseb osaleda keskkonnamõju hindamise menetluses, edastab minister kavandatud arendusprojekti kohta kogutud teabe mõjutatud riigile. Kõnealune riik alustab ministriga konsultatsioone, mis hõlmavad muu hulgas järgmist:
A) projekti võimalik piiriülene mõju ja kavandatud meetmed, mille abil soovitakse seda mõju vähendada või see kaotada;
B) pooled lepivad kokku mõistliku ajaraamistiku konsultatsiooniperioodi kestvuse kohta.
C) mõjutatud riik võib avalikkusele kättesaadavaks tehtava teabe mõistliku aja jooksul oma territooriumil asuvatele ametiasutustele ja üldsusele, kehtestatud tähtaegade jooksul,
(d) mõjutatud riik edastab oma arvamuse ministrile, kes edastab selle MEPA-le.
Potentsiaalset piiriülest mõju käsitleva teabe edastamine ja teabe vastuvõtmine mõjutatud riigis toimub Malta õigusaktide kohaselt. Minister edastab mõjutatud riigile kavandatud projektiga seotud lõpliku otsuse koos põhjenduste ja kaalutlustega — sealhulgas teabe üldsuse osalemise protsessi kohta –, millel see otsus põhines, ning otsusega seotud mis tahes tingimused. Samuti kirjeldatakse vajaduse korral peamisi meetmeid, mis võetakse põhilise kahjuliku mõju vältimiseks, vähendamiseks või võimaluse korral kompenseerimiseks. Minister teavitab mõjutatud riiki viivitamatult ning alustab konsultatsioone selliste vajalike meetmete üle, mis võidakse võtta märkimisväärse kahjuliku piiriülese mõju vähendamiseks või kaotamiseks. MEPA edastab ministrile kõik dokumendid ja kogu teabe, mida minister nõuab. Õiguslik teadaanne nr 126/2008, mis sisaldab keskkonnakahju heastamist käsitlevaid eeskirju, sisaldab ka sätteid piiriülese keskkonnakahju kohta, kui keskkonnakahju mõjutab või tõenäoliselt mõjutab teisi ELi liikmesriike. Kui tekkinud on keskkonnakahju, peab Malta edastama piisava teabe potentsiaalselt mõjutatud ELi liikmesriikidele. Mõiste „asjaomane üldsus” tähendab piiriüleses kontekstis sama, mis siseriiklikus kontekstis, hõlmates mis tahes isikut, kas siis juriidilist või füüsilist isikut, ja valitsusväliseid keskkonnaorganisatsioone. Puudub selliste juhtumite konkreetne loetelu, mille korral füüsilised isikud või valitsusvälised organisatsioonid saaksid valida eri riikide kohtute vahel. Valik sõltub sellest, millise kohtu pädevusse juhtum kuulub.

matches: kohus Kohus kohus Kohus Kohus Kohus kohus kohus kohus Kohus Kohus Kohus kohus kohus Kohus kohus Kohus Kohus


Koolieelse lasteasutuse seaduse, erakooliseaduse, alaealise mõjutusvahendite seaduse ning põhikooli- ja gümnaasiumiseaduse muutmise seadus – Riigi Teataja
Koolieelse lasteasutuse seaduse, erakooliseaduse, alaealise mõjutusvahendite seaduse ning põhikooli- ja gümnaasiumiseaduse muutmise seadus
RT I 2004, 30, 206
Vabariigi Presidendi 22. aprilli 2004. a otsusega nr 605
I. Koolieelse lasteasutuse seaduses (RT I 1999, 27, 387; 2000, 54, 349; 95, 611; 2001, 75, 454; 2002, 61, 375; 90, 521; 2003, 18, 99; 75, 496) tehakse järgmised muudatused:
§ 1. Paragrahvi 5 lõiked 2 ja 3 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« (2) Lasteaiaga võib olla ühendatud algkool (lasteaed-algkool) või põhikool (lasteaed-põhikool).
(3) Lasteaed-algkooli ja lasteaed-põhikooli tegevust reguleerivad põhikooli- ja gümnaasiumiseadus (RT I 1993, 63, 892; 1999, 42, 497; 79, 730; 2000, 33, 195; 54, 349; 71, õiend; 95, 611; 2001, 50, 288; 75, 454; 2002, 25, 144; 34, 205; 53, 336; 57, 359; 61, 375; 63, 389; 64, 393; 90, 521; 2003, 21, 125), erakooliseadus (RT I 1998, 57, 859; 1999, 24, 358; 51, 550; 2000, 40, 255; 95, 611; 2001, 75, 454; 2002, 53, 336; 61, 375; 90, 521; 2003, 20, 116) ning käesolev seadus.»
§ 2. Paragrahvi 12 lõige 2 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« (2) Koolitusluba on tähtajatu.»
§ 3. Seadust täiendatakse §-ga 161 järgmises sõnastuses:
« § 161. Õppeaasta
(2) Õppeaasta algab 1. septembril.»
§ 4. Paragrahv 28 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« § 28. Riiklik järelevalve lasteasutuse õppe- ja kasvatustegevuse üle
(1) Riiklikku järelevalvet lasteasutuse õppe- ja kasvatustegevuse üle teostavad Haridus- ja Teadusministeerium ja maavanem (edaspidi riikliku järelevalve organ).
(2) Riikliku järelevalve läbiviimise korra ning koolieelse lasteasutuse õppe- ja kasvatustegevuse, samuti juhtimise tulemuslikkuse hindamise kriteeriumid kehtestab haridus- ja teadusminister määrusega.»
§ 5. Paragrahvi 36:
« (21) Seaduse jõustumise hetkel tegutsenud lasteasutused, kellel puudub koolitusluba, võrdsustatakse koolitusluba omavate lasteasutustega kuni 2006. aasta 1. jaanuarini. Nimetatud lasteasutuste puhul on koolitusloa taotluse aluseks riikliku järelevalveorgani soovitus ning kontrollaktid, mis on koostatud mitte varem kui kuus aastat enne taotluse esitamist.»
II. Erakooliseaduses (RT I 1998, 57, 859; 1999, 24, 358; 51, 550; 2000, 40, 255; 95, 611; 2001, 75, 454; 2002, 53, 336; 61, 375; 90, 521; 2003, 20, 116) tehakse järgmised muudatused:
§ 6. Paragrahvi 2 lõiget 2 täiendatakse punktiga 1 2 järgmises sõnastuses:
« 12) lasteaed-põhikool;».
§ 7. Paragrahvi 11 lõike 4 punkt 2 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« 2) lasteaed-algkoolil ja lasteaed-põhikoolil – lasteaia osas alushariduse raamõppekavale ning algkooli ja põhikooli osas põhikooli ja gümnaasiumi riikliku õppekavaga kehtestatud kooliastmete pädevusele ja ainete õpitulemustele;».
§ 8. Paragrahvi 21 lõike 2 punkti 3 täiendatakse pärast sõnu «lasteaed-algkooli» sõnadega «lasteaed-põhikooli,».
§ 9. Paragrahvi 22 lõiget 2 täiendatakse pärast sõnu «Lasteaed-algkooli (algkooli osa)» sõnadega «lasteaed-põhikooli (põhikooli osa),».
III. § 10. Alaealise mõjutusvahendite seaduse (RT I 1998, 17, 264; 2002, 82, 479; 90, 521; 2003, 26, 156) § 4 lõike 1 punkt 1 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« 1) põhiharidust omandavate kasvatusraskustega õpilaste eraldi klassi suunamine;».
IV. Põhikooli- ja gümnaasiumiseaduses (RT I 1993, 63, 892; 1999, 42, 497; 79, 730; 2000, 33, 195; 54, 349; 71, õiend; 95, 611; 2001, 50, 288; 75, 454; 2002, 25, 144; 34, 205; 53, 336; 57, 359; 61, 375; 63, 389; 64, 393; 90, 521; 2003, 21, 125) tehakse järgmised muudatused:
§ 11. Paragrahvi 2:
1) lõike 2 kolmas lause muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
«Hariduse kättesaadavuse ja koolikohustuse täitmise tagamiseks võidakse moodustada algkoole (sealhulgas lasteaed-algkoole), milles sõltuvalt vajadustest ja võimalustest võivad olla 1.– 6. klass, ning lasteaed-põhikoole.»;
2) lõiget 4 täiendatakse punktiga 11 järgmises sõnastuses:
« 11) lasteaed-põhikool;».
§ 12. Paragrahvi 15:
« (1) Vajadusel moodustab valla- või linnavalitsus koolis eraldi klasse põhiharidust omandavatele kasvatusraskustega õpilastele alates teisest kooliastmest.»;
« (11) Põhiharidust omandavate kasvatusraskustega õpilaste klassi moodustamise tingimused ja korra kehtestab haridus- ja teadusminister määrusega.»
§ 13. Paragrahvi 25:
« (1) Klassi täituvuse ülemine piirnorm on põhikooliastmes 24 õpilast ja gümnaasiumiastmes 36 õpilast.»;
« (11) Kooli pidaja võib kehtestada käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud piirnormidest väiksema klassi täituvuse ülemise piirnormi.»;
3) lõikes 6 asendatakse sõna «kooliinternaadi» sõnaga «õpilaskodu».
§ 14. Paragrahvi 30:
« (1) Õpilane on kohustatud täitma õppenõukogu kehtestatud kooli kodukorda.»;
« (11) Kool paneb kodukorra välja õpilastele nähtavas kohas.»
§ 15. Paragrahv 32 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« § 32. (1) Kool tagab õpilase koolis viibimise ajal tema vaimse ja füüsilise turvalisuse ning tervise kaitse.
(2) Kool koostab tervisekaitse-eeskirjade ja -normide kohase päevakava.
(3) Kool rakendab abinõud vaimse ja füüsilise vägivalla ennetamiseks, tehes koostööd lastevanemate (eestkostjate, hooldajate), kooli pidaja ning vajadusel politsei ning teiste ametiasutuste ja ekspertidega. Õpilaste ning kooli töötajate vaimset või füüsilist turvalisust ohustavatest juhtumitest teavitamise ning nende juhtumite lahendamise kord määratakse kindlaks kooli kodukorras.
(4) Õpilastele tervishoiuteenuse osutamist korraldab õppeasutuse pidaja koos valla- ja linnaarstiga sotsiaalministri määrusega kehtestatud korras.»
§ 16. Paragrahvi 33 täiendatakse teise lausega järgmises sõnastuses:
«Kool paneb kooli üle riiklikku järelevalvet teostavate asutuste kontaktandmed välja õpilastele nähtavas kohas.»
§ 17. Seadust täiendatakse §-ga 351 järgmises sõnastuses:
« § 351. (1) Vähemalt üks kord õppeaasta jooksul viiakse õpilasega koolis läbi arenguvestlus, mille üldeesmärk on õpilase arengu toetamine.
(2) Õpilasega läbiviidavast arenguvestlusest võtab osa lapsevanem (eestkostja, hooldaja) ja õpilase klassijuhataja, kaasatakse ka teisi õpetajaid ja koolitöötajaid ning vajadusel õpilase elukohajärgse valla- või linnavalitsuse sotsiaalabi ja -teenuseid korraldava struktuuriüksuse esindajaid või ametiisikuid.
(3) Arenguvestluse läbiviimise tingimused ja kord kooskõlastatakse kooli õppenõukogu ja hoolekoguga ning selle kinnitab kooli direktor käskkirjaga.»
§ 18. Paragrahvi 43 lõike 1 teine lause tunnistatakse kehtetuks.
§ 19. Paragrahvi 51 täiendatakse lõigetega 7 ja 8 järgmises sõnastuses:
« (7) Käesoleva seaduse § 25 lõige 11 jõustub 2004. aasta 1. septembril.
(8) Käesoleva seaduse § 351 jõustub 2005. aasta 1. septembril.»
§ 20. Seadust täiendatakse §-ga 511 järgmises sõnastuses:
« § 511. (1) Klassi täituvuse ülemiseks piirnormiks on 36 õpilast:
1) 6.– 9. klassis 2008/2009. õppeaastani;
2) 5. klassis 2007/2008. õppeaastani;
3) 4. klassis 2006/2007. õppeaastani;
4) 3. klassis 2005/2006. õppeaastani;
5) 2. klassis 2004/2005. õppeaastani;
6) 1. klassis 2003/2004. õppeaastani.»
§ 21. Paragrahvi 533 täiendatakse lõikega 3 järgmises sõnastuses:
« (3) Kooli kodukord viiakse käesoleva seaduse § 32 lõigetega 2 ja 3 vastavusse hiljemalt 2004. aasta 1. septembriks.»


text:
Sellelt lehelt leiate andmed eeldatavate menetluskulude kohta Šotimaal.
Õigusvaldkonna ametite tasustamist reguleeriv raamistik
Tasu, mida õigusvaldkonna töötajad oma klientidelt küsivad, ei ole reguleeritud. Siiski on sätestatud tasud, mida kohtuvaidluse võitnud poolele võib hüvitada.
Õigusnõustajate tasu ei ole Šotimaal reguleeritud. Tasu oleneb mitmest eri tegurist, mis on seotud konkreetse juhtumiga.
Advokaatide tasu ei ole Šotimaal reguleeritud. Tasu oleneb mitmest eri teguritest, mis on seotud konkreetse juhtumiga.
Šotimaal sõltuvad kindlaksmääratud kulud menetluse liigist ja kohtust, kus seda menetlema asutakse. Kindlaksmääratud kulud tasutakse menetluse eri etappides:
kohtumenetluse alustamiseks vajalike dokumentide esitamisel;
täiendavate dokumentide esitamisel;
kohtuistungi määramisel;
kohtu aja kasutamise eest kohtuistungil (päevatariifi alusel);
kulude maksustamiseks koostatud aruannete esitamisel;
edasikaebuse esitamisel.
Iga hagitüübi kohtukulud on sätestatud Šotimaa seaduse alusel antud õigusaktides (Scottish Statutory Instruments) ning neid tuntakse kulukorralduste (Fee Orders) nime all. Tsiviilmenetlustes lähtutakse šerifikohtute 1997. aasta kulukorraldusest ja sessioonikohtute 1997. aasta kulukorraldusest. Neid dokumente on hiljem muudetud mitme aktiga, et võtta arvesse kohtukulude suurenemist. Lisateavet kulukorralduste ja nende muutmise kohta Šotimaal leiate Šotimaa kohtuameti veebisaidil.
Perekonnaõigus - lahutus/tsiviilpartnerlussuhte lõpetamine
Šotimaal menetleb abielu lahutamise/tsiviilpartnerlussuhte lõpetamise avaldusi šerifikohus (Sheriff Court) või sessioonikohus (Court of Session), kasutades lihtsustatud menetlust või tavamenetlust.
Lihtsustatud lahutamise/partnerlussuhte lõpetamise avalduse šerifikohtusse esitamise tasu on praegu 95 naelsterlingit, sessioonikohtus aga 105 naelsterlingit. Kui šerifikohtu kohtutäitur peab kostjale lahutuspaberid kätte toimetama, tuleb maksta lisatasu. Šerifikohtus ja sessioonikohtus on selle teenuse hind 10 naelsterlingit, millele lisandub šerifikohtu kohtutäiturile eraldi makstav teenustasu.
Lahutamise/partnerlussuhte lõpetamise tavamenetlus algatatakse hagi esitamisega šerifikohtusse. Lahutamise või tsiviilpartnerlussuhte lõpetamise menetluse algatamise lõiv on praegu 125 naelsterlingit. Selliste hagide puhul ei saa kohus korraldada teatise kättetoimetamist kostjale. Seepärast peab hageja maksma eraldi tasu dokumentide õigusnõustajale või šerifikohtu kohtutäiturile toimetamise eest. Samuti tuleb menetluse eri etappides maksta täiendavaid kohtukulusid vastavalt sellele, mis järgus kohtumenetlus parajasti on (vt ülal). Kui kohtuasjas ei ole kaitsjaid, tuleb otsuse saamiseks maksta täiendav tasu, mille suurus on praegu 55 naelsterlingit. Sessioonikohtus tuleb praegu lahutamise/tsiviilpartnerlussuhte lõpetamise hagi esitamise eest tasuda 140 naelsterlingit.
Perekonnaõigus – lapsehooldusõigus ja lapse ülalpidamine
Perekonnaõiguse asjade puhul oleneb kohtukulu suurus sellest, kas avaldus (või taotlus) lapse hooldusõiguse saamiseks ja lapse ülalpidamiseks on esitatud koos lahutamise/tsiviilpartnerlussuhte lõpetamise avaldusega (hagiga). Kui esitatud on ka lahutamise/tsiviilpartnerlussuhte lõpetamise avaldus (hagi), kohaldatakse lahutamise tavamenetluse tasusid.
Kui avaldust (või hagi) lahutamiseks ei esitata, kohaldatakse menetluse alustamise tasu, mis praegu on 80 naelsterlingit. Menetluse eri etappides tuleb maksta täiendavaid kohtukulusid olenevalt sellest, mis järgus kohtumenetlus parajasti on.
Sessioonikohtus tuleb maksta 140 naelsterlingit. Menetluse eri etappides tuleb maksta täiendavaid kohtukulusid olenevalt sellest, mis järgus kohtumenetlus parajasti on.
Äriõigus – leping ja vastutus
Äriõiguse asjade puhul oleneb kohtukulu suurus hageja nõudest ja selle kohtu eeskirjadest, kuhu hageja oma hagi esitab.
Kui näiteks hageja saab algatada šerifikohtus hagi väikeste nõuete menetluse (small claim) eeskirjade piires ja taotleb alla 3000 naelsterlingi suurust summat, on kohtukutse esitamise tasu praegu 15 naelsterlingit kuni 200 naelsterlingi suuruse summa puhul ning 65 naelsterlingit 200–3000 naelsterlingi suuruse summa puhul. Pärast hagi algatamist võib tekkida ka täiendavaid kohtukulusid. Näiteks kui kohtukutse peab kostjale toimetama šerifikohtu kohtutäitur, tuleb selle eest praegu maksta 10 naelsterlingit, millele lisandub šerifikohtu kohtutäiturile eraldi makstav teenustasu. Šerifikohtu sekretär saab seda korraldada aga ainult juhul, kui hageja on eraisik. Teised vaidluspooled peavad selle teenuse tellima kas õigusnõustajalt või šerifikohtu kohtutäiturilt ning neile tuleb maksta eraldi teenustasu.
Kui hageja esitab nõude lihtmenetluse (summary cause) kohaselt ja tema nõutav summa on näiteks vahemikus 3000–5000 naelsterlingit, on kohtukutse esitamise tasu praegu 65 naelsterlingit. Ka siin võib hiljem lisanduda täiendavaid kohtukulusid (vt ülal). Sellistel juhtudel ei saa šerifikohtu sekretär kostjale kohtukutset kätte toimetada ning vaidluse pool peab selle teenuse tellima kas õigusnõustajalt või šerifikohtu kohtutäiturilt. Nendele tuleb maksta eraldi tasu.
Kui hageja algatab tavamenetluse (ordinary cause), siis näiteks juhul kui nõue ületab 5000 naelsterlingit või kohaldatakse eeskirjade 40. peatükki (kaubandusalased hagid; commercial actions), on hagi algatamise tasu praegu 80 naelsterlingit ning hiljem võib lisanduda täiendavaid kohtukulusid (vt ülal).
Kui hagi algatatakse sessioonikohtus, on esialgne tasu praegu 180 naelsterlingit. Siiski võib hiljem lisanduda täiendavaid kohtukulusid (vt ülal).
Esialgne kohtukulu tasutakse hagi algatamisel vastava dokumendi esitamisega kohtule. Kui kasutatakse šerifikohtu kohtutäituri teenust (nt väikenõuete puhul, kui hageja on üksikisik, ning abielu või registreeritud partnerlussuhte lihtsustatud lahutamise avalduste puhul), makstakse selle teenuse eest 10 naelsterlingi suurune tasu. Šerifikohtu kohtutäituri teenustasu makstakse kohtusekretäri või konkreetse istungi sekretäri ettekirjutuse alusel šerifikohtu kohtutäituri teenuste eest esitatud arve kättesaamisel. Muud kohtukulud tuleb tasuda järgmiselt: täiendavate dokumentide esitamisel, kohtuistungi määramisel, kohtu aja kasutamise eest kohtuistungil (päevatariifi alusel), kulude maksustamiseks koostatud aruannete esitamisel ning edasikaebuse esitamisel.
Puuduvad; süüdistataval või kahtlustataval on õigus saada õigusabi enda kaitsmiseks, kui ta vastab selleks esitatud rahalistele tingimustele.
Inimõiguste küsimusi võib tõstatada kõikide tsiviilmenetluste osana. Kohaldatava tasu määr sõltub seega esitatud hagi tüübist ja hageja nõudest.
Kuni 200 naelsterlingi suuruse väikenõude menetlus – praegu 15 naelsterlingit.
200 kuni 3000 naelsterlingi suuruse väikenõude menetlus – praegu 65 naelsterlingit.
3000 kuni 5000 naelsterlingi suuruse nõude lihtmenetlus (summary cause)– praegu 65 naelsterlingit.
Üle 5000 naelsterlingi suuruse nõude (ordinary cause) tavamenetlus – praegu 80 naelsterlingit.
Koondavaldused (summary applications) – praegu 80 naelsterlingit.
Sessioonikohtu hagid – praegu 180 naelsterlingit.
Kõigi nimetatud hagitüüpide puhul võib eri etappides tekkida täiendavaid kohtukulusid sõltuvalt sellest, mis järgus menetlus parajasti on (vt ülal).
Põhiseaduslikes menetlustes tasutakse esialgne kohtukulu järgmistel juhtudel: dokumentide esitamisel kohtule hagi algatamiseks, täiendavate dokumentide esitamisel, kohtuistungi määramisel, kohtu aja kasutamise eest kohtuistungil (päevatariifi alusel), kulude maksustamiseks koostatud aruannete esitamisel ning edasikaebuse esitamisel.
Õigusnõustaja peab oma kliente teavitama tasudest, mida ta kavatseb neilt sisse nõuda. Õigusnõustajal on ka mõistlik teavitada kliente edu saavutamise võimalustest ja hagiga kaasnevatest kuludest. Šotimaa õigusnõustajate käitumisstandardites (Standards of Conduct for Scottish Solicitors) nähakse ette, et õigusnõustajad peavad suhtlema oma klientidega selgelt ja tõhusalt.
Kust leida teavet kulude kindlaksmääramise õigusliku aluse kohta Šotimaal?
Šotimaa kohtuameti veebisaidil on piiratud teave kohtukulude kohta.
Igal aastal kirjastuses Lexis/Nexis Butterworths avaldataval väljaandel „Scottish Law Directory” on eraldi lisa tasude kohta.
Mis keeles on võimalik leida teavet kulude kindlaksmääramise õigusliku aluse kohta Šotimaal?
Kogu teave on kättesaadav inglise keeles.
Kogu teave on kättesaadav inglise keeles. Šotimaa kohtuamet pakub oma veebisaidil ka menetlusalast teavet muude keelevalikute all.
Samuti on seal nimekiri dokumentidest ja teabematerjalidest, mis on tõlgitud iiri, kantoni, pandžabi ja urdu keeltesse.
Alates 2004. aastast on Šotimaa vahendusvõrgustiku (Scottish Mediation Network, SMN) veebisaidil esitatud ka nn vahenduse kaart. Esitatud teavet on mitmel korral parandatud. Seda tööd on rahastanud Šotimaa valitsus. Šotimaa vahendusvõrgustiku viit on märgitud arvukatele infomaterjalidele ja veebisaitidele. Vahendusvõrgustik võtab vastu ka telefonipäringuid ja suunab neid sobivatesse vahendusteenistustesse. Šotimaa vahendusregistris on loetletud ka vahendaja pädevusvaldkonnad, mis annab vahendaja valimisel rohkem teavet.
Šotimaa kohtukulude veebisaidil on esitatud muu hulgas järgmine teave.
Kõrgemale kriminaalkohtule, sessioonikohtule ja šerifikohtule kehtestatud kohtukulude kokkuvõte.
Kohtukulude tasumisest vabastamise taotlus.
Šerifikohtu kõige tüüpilisemate hagide kohtukulud.
Viidad muudetud kulukorraldustele.
Šotimaa valitsus avaldab teabe viimase kuue kuu jooksul lõpetatud väiksema kohtukoosseisuga menetluste arvu kohta oma veebisaidil. Väiksema kohtukoosseisuga menetlused moodustavad 95 % kriminaalkohtu menetlustest. Teave nende menetluste keskmise kestuse kohta puudub. Iga konkreetse menetluse liigi raames võib asja menetlemine võtta eri aja, sest asjad on erinevad. Konkreetsetes menetlustes kogenud õigusnõustaja võib Teid teavitada eeldatavast kestusest.
Teave igasuguse keskmise kohta puudub, sest iga juhtum on erinev. Konkreetsetes menetlustes kogenud õigusnõustaja võib Teid teavitada eeldatavate kulude vahemikust.
Avaldatud kohtukulud sisaldavad käibemaksu.
Kohaldatakse 20% määra.
Õigust saada õigusabi tsiviilasjades arvestatakse kasutada jääva sissetulekuosa alusel (mida pool saab endale lubada), tuginedes omaosaluse püramiidimudelile (kindlaksmääratud skaala). Praegu saavad õigusabi isikud, kelle netosissetulek on kuni 25 450 naelsterlingit aastas.
Suurema kohtukoosseisuga (solemn) menetluste puhul on küsimus selles, kas isik või tema ülalpeetavad suudavad kohtukulusid tasuda ilma, et see põhjustaks neile lubamatuid raskusi. Sissetuleku piirmäär kui selline puudub.
Väiksema kohtukoosseisuga (summary) menetluste puhul tuleb esitada sama küsimus, kuna õigusabikulud hüvitatakse alles pärast süüst vabastava otsuse tegemist. Ka siin puudub sissetuleku piirmäär.
Õigusabinõukogu teeb vajalikud arvutused. Praktikas kasutatakse praegu netosissetuleku ülemmäärana 26 239 naelsterlingit (alates 1. aprillist 2011). Selle alusel arvestatakse, et 245 naelsterlingit nädalas on piirmäär, mis peab alles jääma pärast kohustuslike iganädalaste väljaminekute ja ülalpidamiskulude mahaarvamist. Kui avalduse esitaja kasutada jääv sissetulekuosa ületab 245 naelsterlingit nädalas, kaalutakse hagi iseloomu, et tuvastada, kas õigusabikulude tasumine põhjustab avalduse esitajale lubamatuid raskusi.
Muudes väiksema kohtukoosseisuga menetlustes, kus klient tunnistab end süüdi või kui menetlust jätkatakse ilma süüdistatava või kahtlustatava vastulauseta, võib õigusnõustaja osutada kliendile esindamisteenust (ABWOR, advice by way of representation). Sellistel juhtudel on kasutada jääva sissetulekuosa piirmäär 245 naelsterlingit nädalas. Sellesse arvestatakse sissetulekud kõikidest allikatest – välja arvatud teatud kategooriasse langevad (passported; kui isik kuulub teatud kategooriasse ja läbib vahendite testi automaatselt) või tähelepanuta jäetavad sissetulekud –, millest lahutatakse ülalpeetavatele makstav summa.
Kriminaalasjades ei pakuta kannatanutele täielikku õigusabi. Õigusnõustajad võivad menetluste küsimuses nõu ja abi pakkuda, kuid õigusabi raames ei hüvitata kohtus esindamise kulusid. Sellistel juhtudel on kasutada jääva sissetulekuosa piirmäär 245 naelsterlingit nädalas. Sellesse arvestatakse sissetulekud kõikidest allikatest – välja arvatud teatud kategooriasse langevad või tähelepanuta jäetavad sissetulekud –, millest lahutatakse ülalpeetavatele makstav summa.
Kui õigusabi on vajalik hagi esitamise korral kriminaalkuriteo käigus tekitatud tervisekahjustuste tõttu, kehtestatakse kasutada jääva sissetulekuosa piirmääraks 26 239 naelsterlingit. Siiski võib mõnede taotlustega pöörduda kuriteokahjude hüvitamise ameti (Criminal Injuries Compensation Authority, CICA) poole; sellisel juhul rahastab kulude hüvitamist (kui seda otsustatakse teha) nõustamisüksus (Advice and Assistance), mis on kehtestanud eri piirmäärad õigusabile tsiviilasjades.
Ohvritele ei anta kriminaalasjades õigusabi.
Kui tsiviilasjades otsustatakse anda õigusabi, ei ole selle suhtes kehtestatud eritingimusi. Õigusabinõukogul on pädevus anda õigusabi, kui konkreetse juhtumi üksikasjade tõttu peetakse seda vajalikuks.
Kohtud ega õigusabinõukogu ei ole kehtestanud tingimusi õigusabi andmiseks kriminaalasjades.
Kohtutasusid ei nõuta sisse järgmistel tingimustel.
Šerifikohtus:
Sünni, surma ja abielu registreerimisega seotud õigusakti alusel esitatud avaldused.
1968. aasta Šotimaa sotsiaaltöö seaduse (Social Work (Scotland) Act 1968) III osa alusel esitatud avaldused.
2003. aasta Šotimaa vaimse tervise (hooldus ja ravi) seaduse (Mental Health (Care and Treatment) (Scotland) Act 2003) alusel esitatud avaldused.
1995. aasta Šotimaa lasteseaduse (Children (Scotland) Act 1995) II osa alusel esitatud avaldused.
1974.aasta tarbijakrediidiseaduse (Consumer Credit Act 1974) 129. jaotise alusel esitatud avaldused.
Deebitoride või kreeditoride esitatud avaldused seoses 1987. aasta Šotimaa deebitoride seaduses (Debtors (Scotland) Act 1987) või 2002. aasta Šotimaa võla tasumise ja arestimise seaduses (Debt Arrangement and Attachment (Scotland) Act 2002) sätestatud menetlustega, välja arvatud oksjoni protokolli läbivaatamise ning kohtu aruande audiitorile makstav tasu.
Pärandvara nimekirja, selle täienduste või parandatud nimekirja saamise või läbivaatamise puhul (olenemata sellest, kas kinnitus surmajuhtumi kohta tööajal on vajalik või mitte).
Sessioonikohus
Deebitoride avaldused seoses 1987. aasta Šotimaa deebitoride seaduses (Debtors (Scotland) Act 1987) sätestatud menetlustega.
Advokatuuris kirjalikult või suuliselt tehtud ettepanekud või nende vaidlustamised, mille eesmärk on üksnes menetluse järgmiste etappide algatamine, sealhulgas:
peatükk 19.1 (tagaseljaotsused);
peatüki 22.3 lõike 5 punkt a (asja lõpetamine);
peatükk 36.13 (lordkohtuniku surm, töövõimetus, asja uuesti läbivaatamine jne);
peatüki 37.1 lõike 2 punkt b, peatüki 37.1 lõige 6 ja peatüki 37.1 lõige 7 (avaldused istungiks vandekohtunike osalusel);
peatükk 37.10 (otsuste rakendamine);
peatüki 38.17 lõige 1 (istungitaotlused);
peatüki 40.7 lõige 3 (edasikaebuse edastamisele järgnev menetlus);
peatüki 40.11 lõike 1 punkt a (edasikaebuse menetlemise lõpetamine), kuid ainult juhul, kui ettepanek on seotud peatükiga 40.7A (edasikaebuse menetlemise lõpetamine, kui see ei ole suunatud lõppotsuse vastu);
peatüki 41.15 lõige 1 (apellatsioonimenetluste istungite ettepanekud);
peatüki 40.15 lõige 1 (apellatsioonimenetluse istungi taotlused);
peatüki 41.22 lõige 1 (täiendava menetluse ettepanek).
Lisaks võib vaidluse pooli kohtukulude tasumisest teatud tingimustel vabastada, kui:
Isik või tema partner saab toimetulekutoetust 1992. aasta sotsiaalkindlustusmaksete ja toetuste seaduse (Social Security Contributions and Benefits Act 1992) alusel.
Isiku sissetulek koosneb tööotsija toetusest (makstakse 1995. aasta tööotsijate seaduse (Jobseekers Act 1995) - alusel).
Isik saab õigusabi tsiviilasjades 1986. aasta Šotimaa õigusabi seaduse 13. peatüki lõike 2 tähenduses (Legal Aid (Scotland) Act 1986) vastavalt kohtukulude tabelile, mille alusel kulu tasutakse.
Kohtukulu tasutakse seoses lihtsustatud lahutamise või tsiviilpartnerlussuhte lahutamise avaldusega ning isik saab õigusnõustajalt avalduse asjus nõu ja abi 1986. aasta Šotimaa õigusabi seaduse (Legal Aid (Scotland) Act 1986) tähenduses.
Isiku õigusnõustaja teeb kohtukulude tabelisse kantud asjaga seotud tööd, mille eest makstakse kohtukulu 1986. aasta Šotimaa õigusabi seaduses (Legal Aid (Scotland) Act 1986) kiireloomulistes eriolukordades õigusabi andmist käsitleva 36. jaotise alusel tehtud mis tahes ettekirjutuste alusel.
Isik või tema partner saab tagatislaenu 2002. aasta riigipensioni seaduse (State Pension Credit Act 2002) alusel.
Isikule või tema partnerile on määratud maksu ümberarvestus, kui:
poolele makstakse lapsetoetust või pool on osa paarist, kes on lapsetoetust ühiselt taotlenud (nagu on määratletud 2002. aasta maksu ümberarvestuse seaduse (Tax Credits Act 2002) 3. jaotise punktis 5A),
poolele kohaldatakse maksude ümberarvestust kergema või tõsise puude (või mõlema) alusel,
töötava isiku maksu ümberarvestuseks ei tohi tema aastane brutosissetulek ulatuda üle 16 642 naelsterlingi;
isik või tema partner saab sissetulekuga seotud tööhõive- ja toetushüvitust 2007. aasta hoolekandereformi seaduse (Welfare Reform Act 2007) alusel.
See oleneb algatatud menetluse tüübist. Kohtu eeskirjad on üsna üksikasjalikud ning nendega tuleks tutvuda igat tüüpi juhtumi puhul eraldi.
Üldiselt kehtivad siiski järgmised reeglid.
Väikenõuded (kuni 3000 naelsterlingi suurused nõuded)
Väikenõude menetluse lõpus võib kohus teha kulusid käsitleva otsuse. Hüvitatava kulu suuruse võib otsustada šerif. Vastasel juhul arvestab summa välja kohtuametnik (šerifikohtu sekretär), tehes seda kohe või hiljem.
Üldiselt hüvitatakse hagi võitnud poole kohtukulud. Kulud peab seejärel kandma kaotanud pool. Harilikult on hüvitatavatele kuludele seatud ka piirang.
Kui nõude suurus on alla 200 naelsterlingi, ei kaasne sellega tavaliselt kulude hüvitamist.
Kui nõude suurus on 200–1500 naelsterlingit, saab kohus tavaliselt määrata võitnud poole kulude hüvitamise ülemmääraks 150 naelsterlingit.
Kui nõude suurus on 1500–3000 naelsterlingit, saab kohus tavaliselt määrata võitnud poole kulude hüvitamise ülemmääraks 10% nõude suurusest.
Kui kulud otsustatakse hüvitada, võib nende kulude hulka lisada ka kõik kohtulõivud, kuni kulude ja lõivude kogusumma ei ületa eespool nimetatud ülemmäärasid.
Lihtmenetlused (summary cause; kuni 5000 naelsterlingi suurused nõuded)
Kui kohus otsustab menetluse lõpus kohtukulud hüvitada, arvestab šerifikohtu sekretär summa kulude fikseeritud tabeli alusel välja. Summa oleneb menetluse jooksul tehtud töö hulgast ja laadist. Teisel juhul võib arvestuse sõltumatu ametnikuna teha kohtu audiitor (kui šerif või šerifikohtu sekretär peavad seda kohaseks).
Menetluse lõppedes vaatab kohtusekretär kõigepealt läbi poolte taotlused tekkinud kulude ja makstud kohtukulude hüvitamiseks. Tavaliselt tehakse seda viimase kohtuistungi lõpus. Kui šerif teeb oma otsuse hiljem või kui istungi lõpus pole piisavalt aega, võib kohtuasja pikendada järgmise korrani, mil toimub eraldi kohtukulude teemaline istung, kuhu mõlemad pooled võivad kohale tulla.
Üldiselt hüvitatakse kohtukulud kohtuasja võitnud poolele. Kulud peab tasuma kaotanud pool.
Pärast seda, kui šerifikohtu ametnik või kohtu audiitor on välja arvestanud kulude kogusumma, esitatakse asjakohane aruanne šerifile heakskiitmiseks. Kui aruanne esitatakse kohtukulusid käsitleval istungil, kinnitab šerifikohtu sekretär tähtaja (kuupäev ja kellaaeg), milleks šerif saab kuluaruande heaks kiita.
Šerifi lõplikku otsust kohtuasjas ei saa välja kuulutada enne, kui ta pole kuluaruannet heaks kiitnud. Otsus kuulutatakse välja koos kuluaruande kinnitamisega.
Tavamenetlus (ordinary cause)
Sellistes kohtuasjades võib kohus otsustada, kas mõista kellegi kasuks kulusid välja või mitte. Eeskirjade järgi tuleb väljamõistetud kohtukulud igal juhul maksustada enne maksekorralduse tegemist, kui nende ulatust pole kindlaks määratud.
Harilikult tegeleb kohus kuludega eri etappides. Esimeses etapis teeb šerif otsuse, kas hagejal või kostjal on õigus kulude hüvitamisele, ning lubab koostada kohtukulude kokkuvõtte ja see kohtule esitada. Seejärel saadab kohus asja audiitorile, kes on sõltumatu ametnik, maksude kohaldamiseks ja aruande koostamiseks. Lõpuks, pärast seda, kui audiitor on aruandes esitatud kulud maksustanud ja kui šerif on teinud otsuse võimalike vastuväidete kohta seoses audiitori aruandega, teeb kohus maksustatud kulude maksekorralduse.
Sessioonikohtus sarnaneb menetlus tavamenetlusele (ordinary cause), kus kohus otsustab hüvitiseks õigustatud poole (vastavalt muutmise peatükile) ja palub kohtu audiitoril kulud maksustada.
Kohus teeb maksustatud kuludele maksekorralduse, kui ei ole jõutud otsusele erilise põhjuse kohta seda mitte teha.
Harilikult on vaja šerifile/kohtunikule esitada esildis. Selle eesmärk on paluda, et lisaks tunnistajate õigusele saada tavapärast tunnistajate tasu kinnitataks nende kui erioskustega tunnistajate täiendav tasustamine.
Lihtsustatud lahutamise avalduste puhul nõuab kohtueeskiri, et kui dokumendid tuleb esitada väljaspool Šotimaad elavale isikule, siis korraldab lihtsustatud lahutamise avalduse esitanud pool nende tõlkimise selle riigi ametlikku keelde, kus vastav teenus osutatakse.
Tõlkide puhul on tavaks, et tõlki vajav isik maksab selle teenuse eest. Teatud juhtudel võib kohus siiski otsustada, et tõlgi kasutamine on vajalik õigluse tagamiseks, ning võib sellisel juhul teha ettekirjutuse, et tõlgi tasu hüvitaks kohus.
Šotimaa kohtuamet
Šotimaa vahendusvõrgustik
Šotimaa kohtud (kohtukulud)
Šotimaa õigusliit
Šotimaa õigusabinõukogu
Šotimaa vahendusregister
Ühendkuningriigi aruanne kulude läbipaistvuse uuringu kohta

matches: kohus kohus kohus kohus kohus kohus kohus kohus kohus kohus Kohus kohus


text:
Välislähetused panevad endiselt kohtus vaidlema
Töötajatele maksuvabalt makstavate töölähetusrahade ümber on vaidlused maksuameti ja ettevõtjate vahel käinud aastaid. Vaidluse olemus pole 15 aasta jooksul muutunud , nendib ettevõtluskonsultant Olavi Kärsna.
Töökoht töölepingus ja tegelik töökoht
Probleemiks oli ja on töökoha määratlemine töölepingus: kas see vastab ka tegelikkusele või ei? Kui töölepingus on märgitud töö tegemise asukohaks näiteks Tallinn ja lepitakse kokku töötamises ka mujal Euroopa riikides, kas siis määratletakse isiku töö tegemise kohaks kogu Euroopa? Kui jah (ja maksuameti arvates nii ongi), siis sellise töölepingu alusel töötavat isikut ei olegi võimalik Euroopa piires lähetada, st seoses lähetusega midagi maksuvabalt maksta.
Maksuametile annab kahtlustamiseks alust maksukorralduse seaduse § 84: kui tehingu või toimingu sisust ilmneb, et see on tehtud maksudest kõrvalehoidumise eesmärgil, kohaldatakse maksustamisel sellise tehingu või toimingu tingimusi, mis vastavad tehingu või toimingu tegelikule majanduslikule sisule.
Töölähetuste üle vaieldes on mõlemad pooled kasutanud kummalisel kombel argumendina sama, Riigikohtu tehtud otsust asjas nr 3-2-1-163-01. Siis nõudis rahvusvahelisi vedusid teinud autojuht töölepingu lõpetamisel väljamakstavaid tasusid ja töölähetuskulusid, mida endine tööandja maksta ei tahtnud, ning taotles ka tollal töölähetuste tasusid reguleerinud valitsuse 1996. a määruse nr 89 punkti 2 põhiseadusevastaseks tunnistamist. Too punkt ütles nimelt, et nende töötajate tööalaseid sõite, kelle töölepingust tulenevalt on alaline töö seotud ringsõitudega või on liikuva iseloomuga, ei loeta töölähetusteks.
Autojuht oli võetud lepingu järgi tööle autojuhina Eesti Vabariigi sisesteks ja rahvusvahelisteks vedudeks. Hiljem sõlmitud uue töölepinguga nähti ette, et ta töötab ainult Eesti-sisestel vedudel. Kohtus tunnistas ka tööandja, et tegelikult oli mees sõitnud ainult rahvusvahelistel vedudel. Jõusse jäi ringkonnakohtu otsus, et välismaal sõitmine oli ikkagi töölähetus, kuigi põhiseadusevastaseks Riigikohus valitsuse määruse juures midagi ei pidanud.
1. jaanuaril 2001 jõustunud töölähetuse kulude hüvitiste ja päevaraha maksmist reguleeriv määrus nr 453 ei sisaldanud enam seda piirangut. Lasse Lehis kirjutas oma raamatus “Tulumaksuseadus. Kommenteeritud väljaanne”, et sellega tehti oluline muudatus alaliselt liikuva iseloomuga tööd tegevatele töötajatele makstavate hüvitiste maksustamisel. Varasema korra kohaselt ei loetud töölähetuseks nende töötajate tööalaseid sõite, kelle alaline töö on seotud ringsõitudega või liikuva iseloomuga (nt autojuhid). Selline piirang oli ebaõiglane ja ebavõrdne, sest kulusid tuli hüvitada ja päevarahasid maksta sõltumata sellest, kas tööalane sõit oli ajutine või pidev. Seda seisukohta on kohtud oma otsustes ka mitu korda tsiteerinud.
Maksuamet aga leidis, et kõik peale nende on asjast valesti aru saanud ja tegelikult ei olnud midagi muutunud. Kuna ei muudetud töölepingu seaduse § 51 lõiget 1, millest tulenes töölähetuse mõiste, olid lood töölähetuse rahadega nende arvates ikka samad. Töölepingu seaduses oli nimelt kirjas, et töölähetus on töötaja töölepingust tulenevate ülesannete täitmine väljaspool töölepinguga määratud töö tegemise asukohta. Samamoodi on see kirjas ka praeguses seaduses.
Autojuhtidega asjad ühel poolVaidlused autojuhtide päevarahade üle võiks nüüd pärast Tallinna halduskohtu ja ringkonnakohtu jõustunud otsuseid kohtuasjas nr 3-08-442 lõppenud olla.
Seda AS-i revideeriti ilmselt sellepärast, et autojuhtidele maksti miinimumpalka ja päevaraha, kusjuures päevaraha oli palgast tunduvalt suurem. Maksuamet läks kohtusse ikka sama jutuga, et vaatamata sellele, et töölähetuse hüvitiste määrasid ning nende maksmise tingimusi ja korda on korduvalt muudetud, ei ole muudetud töölepingu seaduse § 51 lõikes 1 sisalduvat töölähetuse legaaldefinitsiooni.
Riigikohtu otsust nr 3-2-1-163-01 kaebaja kasuks tõlgendada oli maksuameti arvates vale. Töölähetus töölepingu seaduse mõistes on kõrvalekalle tavapärasest tööst, st töö tegemise tavapärane asukoht muutub ajutiselt töölähetuse ajal. Kaebaja autojuhtide tavapäraseks tööülesandeks oligi teha rahvusvahelisi kaubavedusid. Seega ei olnud tegemist töölähetusega ning puudus õigus maksta autojuhtidele maksuvaba päevaraha. Autojuhid on rahvusvahelisi kaubavedusid tehes teinud oma põhitööd, mille eest tuleb palka maksta.
Kohtud leidsid aga, et olukorras, kus autojuhid tegid Eestist lähtuvaid rahvusvahelisi kaubavedusid ning töö iseloomust tulenevalt neil kindel püsiv töötegemise asukoht puudus, pole seaduse mõttega vastuolus kajastada töölepingus töö tegemise asukohana Eestit. Töö tegemise asukohana kogu Euroopa käsitlemine oleks ebamõistlikult lai määratlemine, mis ei taga töötajate kaitset.
Väljaspool oma elukohta ööbimisega kaasnevad tavapäraselt suuremad igapäevased kulutused, muu hulgas näiteks toidule, mille katteks ongi päevaraha eeskätt mõeldud. Isegi kui veokijuhid saavad ööbida sõidukis ning seoses sellega täiendavaid majutuskulutusi üldjuhul ei teki, nii nagu ei teki ka lähetuskohta jõudmiseks sõidukulusid, on mõeldamatu nõuda, et nad peaksid sõidukis või selle kõrval valmistama ka toitu või soojast toidust loobuma.
Ringkonnakohtu hinnangul tuleks olukorras, kus rahvusvahelisi sõite tegeval veokijuhil puudub püsiv töökoht ja töö on seotud alaliste ringsõitudega, lähtuda töö tegemise asukoha määratlemisel samuti tööandja tegevuskohast ning arvestada sellega, kus on auto peatuspaik koduriigis.
Siinjuures peab rõhutama, et Riigikohus ei võtnud asja arutadagi.
Segased lood välismaal ehitamisega
Edasi läinud elu on aga andnud asjale veel ühe vaidlusttekitava külje: kas välismaal ehitusel töötava inimese tööd saab lugeda liikuvaks ja kas tegemist pole mitte tööjõu rentimisega välismaisele äriühingule? Ka ehitajad liiguvad eri objektide vahel, aga seda ei saa võrrelda autojuhtide tööga. Küsimus töölepingus kokkulepitud töökohaga on ikka sama: kirjas on Eesti, töötasid ainult välismaal, kuidas suhtuda? Ja kuidas üldse toimida tööjõu rentimise maksustamisel, mida Eesti õigusaktid ikka veel ei tunne?
Äsja võttis Riigikohus ühe sellise vaidluse ka arutada (3-3-1-86-109), saatis selle aga halduskohtule tagasi.
Töölepingutes oli töökohaks kirjas kas Narva või Tallinn, mehed töötasid revideerimise ajal aga Soomes ja Lätis. Tööks olid isolatsioonitööd ehitustel. Maksuamet leidis, et töölepingutes oli töö tegemise koht märgitud vääralt (MKS § 84) ning töötajad ei viibinud Lätis ja Soomes mitte lähetuses, vaid töötasid töölepingus kokku lepitud töö tegemise kohas. Tegemist oli töötajate rentimisega Soome äriühingutele.
Isolatsioonitöid ehitusel ei saa pidada autojuhtide tööle sarnaseks liikuva iseloomuga tööks, sest sel juhul tuleks samamoodi käsitada kõiki ehitustöid. Kuna tegemist polnud töölähetustega, ei olnud OÜ-l maksuameti arvates õigust maksta maksuvaba päevaraha, sõidukulude, töötajate viisade, majutuse ja reisikindlustuse eest maksmine oli aga erisoodustus.
Siin jäid maksuametiga nõusse nii haldus- kui ka ringkonnakohus. Tähelepanuväärne on just ringkonnakohtu suhtumine asjasse.Nimelt väitis maksuamet, et kui töölepingus on märgitud töö tegemise asukohaks Tallinn ja lepitakse kokku töötamises ka mujal Euroopa riikides, määratletakse isiku töö tegemise kohaks kogu Euroopa. Sellise töölepingu alusel töötavat isikut ei olegi võimalik Euroopa piires lähetada. Sama jutt, mis autojuhtide töö üle vaidlemisel (3-08-442), nüüd aga kirjutas sama ringkonnakohus töölepingute kohta, et nendes ei olnud kokku lepitud mitte ainult põhimõttelises võimaluses saata töötajaid tööle ka välisriikidesse, vaid ka konkreetsed töö tegemise perioodid välisriigis, mistõttu ei saa kohtu arvates välisriikides töötamist pidada lähetuseks.Lisaks välisriigis töötamisele oli osa OÜ töötajaid töötanud ka Eestis, aga haldus- ja ringkonnakohus leidis, et lühiajaline Eestis töötamine ei anna alust lugeda Eestit nende põhitöökohaks.
Töölepingu seaduses oli ja on kirjas, et pikemasse kui 30-päevasesse töölähetusse võib töötajat saata ainult siis, kui selles on kokku lepitud, ja kõigis varasemates kohtuvaidlustes olid kohtud seda tõlgendanud nii, et see kokkulepe peab olema kirjalik ja sisalduma töölepingus. Oma otsuses kohtuasjas n 3-09-864 on sama Tallinna Ringkonnakohus kirjutanud, et töötajate Soome Vabariiki lähetamise võimalus oli ette nähtud nendega sõlmitud töölepingute p-s 2.3 ja töölepingute lisas nr 1 ning lähetamine on ringkonnakohtule esitatud dokumentide kohaselt nõuetekohaselt vormistatud, ning lugenud Soomes töötamise lähetuseks.
Maksustamise mitu tahku
Riigikohus leidis, et alama astme kohtutes ei ole tõendite hindamisel tehtud selliseid menetluslikke rikkumisi, mis on viinud töölähetuste määratlemise osas väärale lõppjäreldusele. Seega töölähetusega ehitustööde puhul tegemist ei olnud ja päevaraha tuli käsitada palgana.
Küll aga oleks olnud maksude määramiseks vaja eristada, kas tegemist oli või ei olnud renditööjõuga. Maksustamise aspektist võib tähendust omada, kas tegemist oli renditööga (kolmepoolne töösuhe) või töötatakse välisriigis asuvatel objektidel n-ö tavapärase kahepoolse töösuhte raames.
Tulumaksuseaduse § 13 lg 4 näeb ette tingimused, mille puhul välisriigis töötanud inimese tulu Eestis ei maksustata ja § 40 lg 3 tingimused, millal meie juriidilise isiku välismaal asuva püsiva tegevuskoha kaudu makstud tasudelt tulumaksu kinni ei peeta. Seega on tulumaksu määramiseks vaja kindlaks teha, kui kaua konkreetsed inimesed välisriigis viibisid ja kas meie äriühingul oli välisriigis püsiv tegevuskoht.
Eesti ja Soome vahelise tulu- ja kapitalimaksuga topeltmaksustamise vältimise ning maksudest hoidumise tõkestamise lepingu lisaks oleva protokolli p 7 näeb ette erisuse renditööjõu palgatulu maksustamise osas. Renditööjõule ei kehti 183 päeva kriteerium (meie TMS § 13 lg 4), renditöötaja on kohustatud oma Soomes teenitud tulult Soomes tulumaksu maksma juba töötamise algusest saadik. Kui aga maksud makstakse Soomele, ei pea neid maksma Eestile.
Protokolli punktis 7 on kirjas ka renditööjõu definitsioon. Renditööjõud on töötajad, kelle töövahendaja on andnud teise isiku käsutusse, töötamaks selle teise isiku (tööandja) äritegevuses teises lepinguosalises riigis, eeldusel, et tööandja on teise riigi resident või et tal on selles teises riigis püsiv tegevuskoht, ja et töövahendajal puudub vastutus ja ta ei kanna mingit vastutust ka töötulemuse eest.Topeltmaksustamise vältimise lepingutes on kirjas ka see, mida nimetatakse püsivaks tegevuskohaks.
Teisiti on aga lood sotsiaalmaksu ning töötuskindlustuse ja kogumispensioni maksetega. Euroopa Liidu Nõukogu määrus näeb ette, et inimese suhtes kohaldatakse korraga ühe riigi sotsiaalkindlustusskeemi, kuid samas tuleb vältida olukorda, et isiku suhtes ei kehti mingil hetkel ühegi riigi skeem. Seega tuleb töötaja eest maksta sotsiaalmaksu kas Eestile või töö tegemise koha riigile. Sotsiaalmaksu Eestis maksmise jätkamiseks on vaja taotleda sotsiaalkindlustusametilt (lähetustunnistus vorm E101).
Aga ikkagi need päevarahad
Maksuamet on kohtuvaidlustes korduvalt väitnud, et kuna töölähetus tähendab tavalisest kokkulepitud töökohast eemaleminekut, siis on üheks lähetuse näitajaks see, kas inimesed enne välismaale minekut ka Eestis töötasid. Kui ei, pole tegemist lähetusega, sest töökohaks ongi välisriik. Kohtud, kaasa arvatud Riigikohus, on aga otsustanud, et lähetusse võib inimest saata ka kohe esimesest tööpäevast.
Siin otsustavad muud asjaolud, kokkuvõtlikult öeldes: kas oli reaalne, et tööd oleks pakutud ka Eestis. Kõik kohtuvaidlusteni jõudnud äriühingud on seda väitnud, mitte alati pole neid aga usutud. Kahjuks peab jõustunud kohtulahendite avalikustatavaid variante lugedes ütlema, et kohtute mõtteviisist on raske aru saada.
Autor: Olavi Kärsna, Rivo Sarapik
MaksudTööõigus

matches:
§ 84
Riigikohus
§ 51
§ 51
Riigikohus
Riigikohus
§ 84
Riigikohus
§ 13
§ 40
§ 13


text:
Seadus süümevande andmise korra kohta
Ülemnõukogu 08.07.1992 seadus; jõustumiskuupäev 07.09.1992
redaktsioon 01.07.2009 [RT I, 31.25.260, ]
22.09.1994 RT I 1994, 68, 1170 14.11.1994
Vastu võetud 08.07.1992
RT 1992, 31, 408
jõustumine 06.09.1992
§ 1. Tulenevalt Eesti Vabariigi põhiseaduse rakendamise seadusest peab Vabariigi Presidendi ametikohale, Riigikogusse või kohaliku omavalitsuse volikogusse kandideerija, samuti isik, kes taotleb peaministri, ministri, Riigikohtu esimehe, Riigikohtu liikme, kohtuniku, õiguskantsleri, riigikontrolöri, Eesti Panga presidendi, kaitseväe juhataja või ülemjuhataja või mis tahes muud valimise või nimetamise alusel täidetavat ametikohta riigi- või kohaliku omavalitsuse organis, andma järgmise kirjaliku süümevande: «Annan vande, et ma ei ole olnud Eestit okupeerinud riikide julgeolekuorganite või relvajõudude luure või vastuluure teenistuses ega agent ega ole osalenud kodanike jälitamisel ja represseerimisel nende poliitiliste veendumuste, ebalojaalsuse, klassikuuluvuse või Eesti Vabariigi riigi- või kaitseteenistuses olemise eest.».
Eestit okupeerinud riikide julgeolekuorganite või relvajõudude luure- või vastuluureorganite agentideks on isikud, kes olid nende poolt värvatud agentideks, residentideks, kohtumis- või konspiratiivkorteri pidajateks, olid usaldusisikud või tegid muul moel teadlikult ja vabatahtlikult nendega koostööd.
[RT I 1994, 68, 1170 - jõust. 14.11.1994]
Agendiks, residendiks, kohtumis- või konspiratiivkorteri pidajaks või usaldusisikuks loetakse isik, kes tegi koostööd või andis nõusoleku koostööks Eestit okupeerinud riikide julgeolekuorganitega või relvajõudude luure- või vastuluureorganitega, ilma et ta oleks olnud viimastega tööõiguslikes suhetes. Isiku koostöö nimetatud organitega loetakse tõendatuks vastavale kohustusele (nõusolekule) või tema poolt neile organitele adresseeritud koostööd väljendavale ettekandele allkirja andmisega või koostöö eest rahalise või muu hüvituse saamisega, samuti muude kriminaalkohtumenetlust reguleerivas seaduses ettenähtud korras hinnatud tõenditega.
Kodanike jälitamiseks ja represseerimiseks nende poliitiliste veendumuste, ebalojaalsuse, klassikuuluvuse või Eesti Vabariigi riigi- või kaitseteenistuses olemise eest loetakse kõik kohtuvälised massirepressioonid 1940.-1950. aastail Eestis, samuti kõik tahtlikud teod, mis on viinud või kaasa aidanud süüdimõistva kohtuotsuse langetamisele isikute suhtes, kes on nüüdseks Eesti Vabariigi seaduse «Kohtuväliselt represseeritud ja alusetult süüdimõistetud isikute rehabiliteerimise kohta» alusel rehabiliteeritud või kuuluvad rehabiliteerimisele individuaalse taotluse alusel.
Kodanike jälitamises või represseerimises osalenud isikuteks käesoleva paragrahvi 4. lõike mõistes on:
1) kohtuväliseid massirepressioone (sealhulgas küüditamist) kavandanud või selleks korraldusi andnud või ettevalmistusi juhendanud või selleks korraldusi andnud isikud;
2) küüditamisnimekirjade koostamiseks käsu andnud isikud ja isikud, kellel oli otsustusvoli neid koostada või nende koostamist korraldada ja kontrollida;
3) isikud, kes teadvalt, omal soovil, kuigi ilma vastavate volitusteta, kogusid ja edastasid andmeid, mis viisid teiste isikute lülitamisele küüditamisnimekirjadesse või nende küüditamisele;
4) küüditamist vahetult korraldanud või läbi viinud või selleks käsu andnud isikud, kellel olid selleks vastavad volitused või kellel oli otsustav või vastutav staatus või kes tegid seda teadvalt, omal soovil, kuigi ilma vastavate volitusteta;
5) Rahva Omakaitsesse või rahvakaitse- või hävituspataljonidesse kuulunud isikud, kes teadvalt andsid või täitsid kuritegelikke käske või korraldusi kodanike jälitamiseks või represseerimiseks;
6) alusetult süüdimõistetud ja seaduse jõustumise päevaks rehabiliteeritud isikute süüdimõistmisele eelnenud kohtueelses- või kohtumenetluses juurdleja, uurija, eksperdi, spetsialisti, kohtuniku, kohtukaasistuja või prokurörina tegutsenud isikud, kui on kohtulikult tõendatud, et nende isikute tahtlik tegevus tõi kaasa isiku alusetult süüdimõistmise.
§ 2. Süümevanne antakse omakäeliselt ja selle tekst peab täpselt vastama käesoleva seaduse §-le 1.
§ 3. Vabariigi Presidendi ametikohale või Riigikogusse kandideerija esitab süümevande Vabariigi Valimiskomisjonile koos teiste andmetega, mis vastavalt valimisseadusele tuleb esitada kandidatuuri ülesseadmiseks. Süümevande andmise kord kohaliku omavalitsuse volikogu kandidaadi suhtes sätestatakse kohaliku omavalitsuse volikogu valimisseadusega.
§ 4. Peaministrikandidaat esitab süümevande Vabariigi Presidendile uue valitsuse moodustamise ülesande saamisel. Ministrikandidaat esitab süümevande peaministrile, kes teatab sellest Vabariigi Presidendile koos ettepanekuga ministri ametisse nimetamiseks põhiseaduse §-de 89 ja 90 kohaselt.
§ 5. Isik, kes taotleb Riigikohtu esimehe, Eesti Panga nõukogu esimehe, riigikontrolöri, õiguskantsleri, kaitseväe juhataja või ülemjuhataja ametikohta, esitab süümevande Vabariigi Presidendile. Süümevande andmisest teatab Vabariigi President Riigikogule koos ettepanekuga nimetada antud isik vastavasse ametisse põhiseaduse § 65 punkt 7 kohaselt. Isik, kes taotleb Riigikohtu liikme ametikohta, esitab süümevande Riigikohtu esimehele. Süümevande andmisest teatab Riigikohtu esimees Riigikogule koos ettepanekuga nimetada antud isik Riigikohtu liikmeks põhiseaduse § 65 punkt 8 kohaselt. Kohtunikukandidaat esitab süümevande Riigikohtule. Riigikohus teatab süümevande andmisest Vabariigi Presidendile koos ettepanekuga nimetada antud isik kohtunikuks põhiseaduse § 78 punkt 13 kohaselt.
§ 6. Isik, kes taotleb valimise või nimetamise alusel täidetavat ja käesoleva seaduse §-dega 3-5 hõlmamata ametikohta riigi- või kohaliku omavalitsuse organis, esitab süümevande ametiisikule või organile, kes on pädev otsustama antud ametikoha täitmist.
§ 7. Isik, kes soovib jääda käesoleva seaduse §-des 5 ja 6 nimetatud ametikohale, mida ta on asunud täitma enne Riigikogu kokkuastumist, peab andma süümevande 30 päeva jooksul Riigikogu kokkuastumisest arvates käesoleva seaduse §-des 1, 2, 5 ja 6 sätestatud korras. Süümevande mitteandmisel vabastatakse isik ametist töölepingu seaduse § 88 lõike 1 punktis 2 toodud alusel.
§ 8. Isikul, kes on andnud süümevande käesoleva seadusega sätestatud korras, ei ole korduva vande andmise kohustust, kui ta esitab uuel kandideerimisel või ametikoha taotlemisel teatise, millest nähtub, kellele ja millal ta vande on andnud.
§ 9. Käesoleva seaduse §-de 1-8 kohaselt antud süümevannet võib kohtus vaidlustada iga isik või riigiorgan, kes esitab kohtule avalduse koos tõenditega süümevandega kinnitatu tõele mittevastavuse kohta. Tõendamise kohustus lasub süümevande vaidlustajal ja Eesti riigi esindajana Riigiprokuratuuril. Viimasel on õigus tema poolt tõendite puudulikeks, ebapiisavaiks või valedeks hindamisel loobuda süüdistuse toetamisest. Tõenditena ei arvestata anonüümseid tunnistusi. Riigiprokuratuur on kohustatud vaidlustama süümevande kohtus, kui tema kasutuses olevad materjalid annavad selleks aluse. Riigiprokuratuuri keeldumisele süümevannet vaidlustada võib huvitatud isik kaevata kohtusse.
20.09.2012 12:16
Veaparandus - Parandatud täheviga sõnas "lasub“. Alus: "Riigi Teataja seaduse“ § 10 lõige 4.
Kohus teavitab süümevande vaidlustanud isikuid või riigiorganeid võimalikust vastutusest isiku au ja hea nime teotamise ning tema väärikuse alandamise eest.
Vaidlused, kas mingit tegevust lugeda käesoleva seaduse § 1 4. lõikes tähendatud tegevuseks, samuti isiku kuulumise üle käesoleva seaduse § 1 2. ja 5. lõikes tähendatud isikute hulka, lahendab kohus.
Kohus võib kuulutada oma istungi kinniseks.
Ainult jõustunud kohtuotsus, millega on kindlaks tehtud süümevandega kinnitatu tõele mittevastavus, saab olla aluseks kandidaadi kõrvaldamiseks valimisnimekirjast või tema mandaadi tühistamiseks või ametist vabastamiseks süümevandega kinnitatu tõele mittevastavuse motiivil.
§ 10. Massiteabevahendites on keelatud avaldada informatsiooni süümevandega kinnitatu kohtuliku vaidlustamise kohta enne kohtuotsuse jõustumist.
§ 11. Käesoleva seaduse § 1 2. lõikes nimetatud, sealhulgas süümevande andnud isikute (välja arvatud Vabariigi President ning Riigikogu, Vabariigi Valitsuse ja Riigikohtu liikmed) vabatahtlikul ilmumisel ja süü ülestunnistamisel Riigiprokuratuuris või selle poolt määratud prokuröri juures ning nende valimistel kandideerimisest või saadud mandaadist vabatahtlikul loobumisel või vabatahtlikul lahkumisel Eesti Vabariigi põhiseaduse rakendamise seaduse järgi süümevannet nõudvalt ametikohalt nende nimesid ei avalikustata. Nimetatud isikute vabatahtlik loobumine valimistel kandideerimisest või saadud mandaadist on aluseks nende kandidaatide kõrvaldamiseks valimisnimekirjast või nende mandaadi tühistamiseks.
Käesoleva seaduse täitmise tagamiseks on Riigiprokuratuuri kohustuseks käesoleva seaduse § 1 2. lõikes nimetatud isikute kohta või nendelt isikutelt endilt avalduse (või süü ülestunnistuse) vastuvõtmine ja nende isikute kohta arvestuse pidamine.

matches:
§ 1
§ 2
§ 3
§ 4
§ 5
§ 65
§ 65
Riigikohus
§ 78
§ 6
§ 7
§ 88
§ 8
§ 9
§ 10
Kohus
§ 1
§ 1
Kohus
§ 10
§ 11
§ 1
§ 1


text:
3-2-1-115-15 Riigikohus 14.10.2015
Tõendid esitanud pool peab ka tagama, et tõendid on TsMS-i mõttes lubatavas vormis. (p 19)
Menetlusosaliseks mitteoleva isiku kohtule adresseeritud kiri on käsitatav dokumentaalse tõendina TsMS § 272 lg 2 mõttes. Tegemist ei ole siiski tunnistaja ütlusega TsMS § 251 või § 253 mõttes. Kiri on hinnatav koos muude tõenditega. Tõendi usaldusväärsus ja seega tõendusjõud võib olla madalam, kui tõendi esitaja ei paku kohtule ega vastaspoolele võimalust isikule tunnistajana küsimuste esitamiseks ja kirja koostamise asjaolude selgitamiseks (Riigikohtu 12. oktoobri 2011. a otsus tsiviilasjas nr 3-2-1-74-11, p 26). (p 18)
Raudteede solidaarne vastutus SMGS art 22 järgi ei sõltu sellest, kas takistus ilmnes enne või pärast kauba vastuvõtmist. (p 12)
SMGS art 21 § 1 esimeses lauses on mõeldud raudtee all eelkõige raudteeadministratsiooni, st raudteeinfrastruktuuri majandavat üksust, kellel on kohustus tagada raudtee läbilaskevõime. Samas on SMGS art 21 § 1 teise lause eesmärk tagada raudteele tasu veoteenuse osutamise eest, kui raudtee vedajana oli kohustatud kasutama teist teed SMGS art 21 § 1 esimese lause järgi. (p 11)
Veotakistus SMGS art 21 § 1 esimese lause mõttes ei eelda takistuse erakorralisust. SMGS art 21 § 1 esimeses lauses sätestatud veotakistuse mõiste hõlmab põhimõtteliselt kõiki asjaolusid, mis kaubavedu ei võimalda. Kauba vedamist takistab muuhulgas kahtlemata ka piirijärjekord. Muuhulgas ei ole välistatud, et veotakistus on tingitud korduvalt esinevatest asjaoludest, nt külmadest ja lumerohketest talvedest. Eeltoodu ei tähenda siiski seda, et igasuguste tõrgete korral võiks raudtee kaupade transportimiseks kasutada ilma veose saatja nõusolekuta teist liiklusteed. (p 13)
SMGS art 21 § 1 esimesest lausest ei tulene veotakistuse ilmnemisel automaatselt raudtee kohustust küsida saatjalt juhiseid lepingu edasise täitmise kohta. Juhiste küsimine ei ole SMGS art 21 § 1 esimese lause mõttes vajalik, kui pooled on lepingus kokku leppinud või saatekirjas on märgitud, kuidas kaubaga takistuste korral toimida. Kui juhiste küsimisel keelab saatja raudteel veost teise tee kaudu saata, siis peab raudtee sellega üldjuhul ka arvestama.
Raudteel on õigus jätta juhised küsimata vaid siis, kui teise liiklustee kasutamine on otstarbekohasem. Otstarbekohasust tuleb hinnata eelkõige saatja huvidest lähtudes. Saatjalt juhiste küsimata jätmisel võtab raudtee endale kohustuse tõendada, et teise liiklustee kasutamine oli otstarbekohasem. Otstarbekohasuse hindamisel tuleks lähtuda eelkõige sellest, kas teise liiklustee kasutamine oleks saatja jaoks mõistlikum lahendus. Lisaks täiendavatele kuludele tuleks raudteel arvestada, kas ja kui kaua oleks veosel võimalik piiril seista, sh kas tegemist on riknevate kaupadega või mitte, kas kaubad tuleb kätte toimetada fikseeritud kuupäevaks jms. Kui liiklustee muutusega kaasneb ka piiriületuspunkti muutus ning veotee oluline pikenemine ja selle tõttu suureneks oluliselt veotasu, siis tuleks raudteel eriti hoolikalt kaaluda liiklustee muutmise põhjendatust.
Kuigi eelduslikult tuleb lähtuda tellija huvidest, siis tuleb arvestada ka raudtee ning seeläbi avalikke huve. (p 14)
SMGS art 21 § 1 teise lause mõtte järgi eeldatakse raudtee süüd. See tähendab, et isegi kui ümbersuunamine oli otstarbekas SMGS art 21 § 1 esimese lause järgi ja see tõi kaasa suurema veotasu, ei ole raudteel kokkuleppest suurema tasu nõudeõigust, kui kostja ei tõenda, et ta ei olnud veotakistuse põhjustamises süüdi. (p 15)
3-2-1-59-02 Riigikohus 10.05.2002
TsMS § 308 lg 3 mõtte kohaselt ei ole ringkonnakohtul keelatud esimese astme kohtus esitamata jäetud tõendit vastu võtta. Kohus peab arvestama TsMS § 308 lg-tes 1 ja 2 sätestatut.
CMR artikli 3 kohaselt vastutab vedaja oma agentide, teenistujate ja kõigi teiste isikute, kelle teenuseid ta veo teostamisel kasutab, tegevuse ja tegevusetuse eest nagu oma tegevuse või tegevusetuse eest juhul, kui need agendid, teenistujad või teised isikud tegutsevad oma töökohustuste piires.
CMR art 4 2. lause järgi ei mõjuta saatedokumendi puudumine, ebaõigsus või kaotamine veolepingu olemasolu ega kehtivust. Seega ei saanud see olla kostja nõudeõigust tõendavaks dokumendiks.
CMR art 37 kohaldamise eelduseks on, et ühe lepinguga kindlaksmääratud tingimustel veavad mitu vedajat järgemööda. Apellatsioonikohus on sätet vääralt kohaldanud, kuna antud juhul olid vedajatega sõlmitud eraldi veolepingud.

matches:
Riigikohus
§ 272
§ 251
§ 253
§ 1
§ 1
§ 1
§ 1
§ 1
§ 1
§ 1
§ 1
§ 1
Riigikohus
§ 308
Kohus
§ 308