text:
Liidu õigusest tulenevate õiguste tõhus kohtulik kaitse – Õigus pöörduda kohtusse – Menetlusabi – Siseriiklikud õigusnormid, mille kohaselt ei anta menetlusabi juriidilistele isikutele, kui puuduvad „üldised huvid”
Kohtuasjas C‑279/09,
mille ese on EÜ artikli 234 alusel Kammergericht (Saksamaa) 30. juuni 2009. aasta otsusega esitatud eelotsusetaotlus, mis saabus Euroopa Kohtusse 22. juulil 2009, menetluses
koosseisus: koja esimees J. N. Cunha Rodrigues, kohtunikud A. Rosas (ettekandja), U. Lõhmus, A. Ó Caoimh ja P. Lindh,
arvestades kirjalikus menetluses ja 3. juuni 2010. aasta kohtuistungil esitatut,
– DEB Deutsche Energiehandels- und Beratungsgesellschaft mbH, esindaja: Rechtsanwältin L. Schwarz,
– Taani valitsus, esindajad: V. Pasternak Jørgensen ja R. Holdgaard,
– Prantsuse valitsus, esindajad: G. de Bergues ja S. Menez ning B. Beaupère-Manokha,
– Itaalia valitsus, esindaja: G. Palmieri, keda abistas avvocato dello Stato G. Aiello,
– Euroopa Komisjon, esindajad: J.‑P. Keppenne ja F. Hoffmeister,
– EFTA järelevalveamet, esindajad: F. Simonetti, I. Hauger ja L. Armati,
olles 2. septembri 2010. aasta kohtuistungil ära kuulanud kohtujuristi ettepaneku,
1 Eelotsusetaotlus puudutab tõhususe põhimõtte – nagu seda on käsitatud Euroopa Liidu Kohtu praktikas – tõlgendamist, selleks et saada teada, kas sellest põhimõttest tuleneb kohustus anda menetlusabi juriidilistele isikutele.
2 Taotlus on esitatud DEB Deutsche Energiehandels- und Beratungsgesellschaft mbH (edaspidi „DEB”) ja Bundesrepublik Deutschlandi vahelises vaidluses, mis puudutab menetlusabi taotlust, mille nimetatud äriühing esitas Saksamaa kohtutele.
3 Nõukogu 27. jaanuari 2003. aasta direktiivi 2003/8/EÜ, millega parandatakse õiguskaitse kättesaadavust piiriüleste vaidluste korral, kehtestades sellistes vaidlustes antava tasuta õigusabi kohta ühised miinimumeeskirjad (EÜT L 26, lk 41; ELT eriväljaanne 19/06, lk 90), põhjendus 5 ja 11 on sõnastatud järgmiselt:
„5) Käesolev direktiiv püüab edendada tasuta õigusabi andmist piiriülestes vaidlustes isikutele, kellel pole selleks piisavalt vahendeid ja eeldusel, et õiguskaitse kättesaadavuse tagamiseks on vaja abi. Õiguskaitse kättesaadavuse üldtunnustatud õigust kinnitab taas ka Euroopa Liidu põhiõiguste harta [edaspidi „harta”] artikkel 47.
11) Tasuta õigusabi peaks hõlmama kohtumenetluse eelset nõustamist, mille eesmärk on saavutada kohtuväline kokkulepe menetlust algatamata, anda õigusabi menetluse algatamisel ja kohtus esindamisel ning abi menetluskulude katmisel või sellest vabastamist.”
4 Menetlusabi saamise õiguse isikuline kohaldamisala on määratletud direktiivi 2003/8 artikli 3 lõikes 1 järgmiselt:
„Käesoleva direktiivi kohaldamisalasse kuuluva vaidlusega seotud füüsilistel isikutel on õigus saada asjakohast tasuta õigusabi, et tagada neile õiguskaitse reaalne kättesaadavus käesolevas direktiivis sätestatud tingimustel.”
5 Nimetatud direktiivi artikli 6 lõige 3 täpsustab:
„Taotlust sisuliselt otsustades ja ilma, et see piiraks artiklit 5, kaaluvad liikmesriigid konkreetse asja tähtsust taotlejale, kuid võivad samuti võtta arvesse asja laadi, kui taotleja nõuab kahjutasu oma väärikuse kahjustamise eest, kuid ei ole kannatanud materiaalset ega rahalist kahju, või kui taotluses on esitatud nõue, mis tuleneb otseselt taotleja tegevusalast või kutsetegevusest.”
6 Euroopa Liidu Üldkohtu 2. mai 1991. aasta kodukorra (konsolideeritud versioon on avaldatud ELT 2010, C 177, lk 37) artikli 94 lõiked 2 ja 3 sätestavad:
„2. Igal füüsilisel isikul, kes oma majandusliku olukorra tõttu ei suuda lõikes 1 märgitud kulusid täielikult või osaliselt tasuda, on õigus saada tasuta õigusabi.
Majanduslikku olukorda hinnatakse objektiivsetel alustel, nagu sissetulek, vara ja perekondlik olukord.
3. Tasuta õigusabist keeldutakse, kui hagi, millega seoses seda taotletakse, on ilmselgelt vastuvõetamatu või ilmselgelt põhjendamatu.”
7 Euroopa Liidu Avaliku Teenistuse Kohtu 25. juuli 2007. aasta kodukorra (konsolideeritud versioon on avaldatud ELT 2010, C 177, lk 71) artikli 95 lõiked 2 ja 3 on samasuguse sõnastusega nagu Üldkohtu kodukorra artikli 94 lõiked 2 ja 3.
8 Kohtukulude seaduse (Gerichtskostengesetz) § 12 lõige 1, mis määratleb kõikidele tsiviilvaidluste hagejatele kohaldatava kohtukulude ettemakse põhimõtte, on sõnastatud järgmiselt:
„Tsiviilasjas ei toimetata menetlusdokumente kätte enne menetluse jaoks üldiselt ette nähtud lõivu maksmist. Nõude laiendamise korral ei tehta menetlustoiminguid enne menetluse jaoks üldiselt ette nähtud lõivu maksmist, sama kehtib ka edasikaebuse menetlemisel.”
9 Tsiviilkohtumenetluse seadustiku (Zivilprozessordnung, edaspidi „ZPO”) § 78 lg 1 näeb ette:
„Landgericht’ides ja Oberlandesgericht’ides peavad pooli esindama advokaadid. [...]”
10 ZPO § 114 sätestab:
„Pool, kes ei saa oma isikliku või rahalise olukorra tõttu menetluskulusid tasuda või kes suudab need tasuda ainult osaliselt või mitme osamaksena, saab taotlusel menetlusabi, kui kavatsetud hagi esitamine või õiguste kaitsmine kohtus annab piisavalt alust arvata, et see osutub edukaks ega näi kuritahtlik. [...]”
11 ZPO § 116 sätestab:
„Menetlusabi antakse taotlusel
2. juriidilisele isikule või kohtumenetlusteovõimelisele ühendusele, mis on asutatud ja mille asukoht on [...] Saksamaa Liitvabariigis, kui ei tema ega kohtuvaidluse esemega majanduslikult seotud isikud ei suuda kulusid tasuda ning kui hagi esitamata jätmine või õiguste kohtus kaitsmata jätmine oleks vastuolus üldiste huvidega.”
12 ZPO § 122 lõige 1 näeb ette:
„Menetlusabi andmise tulemusena
1. saab föderaalne või liidumaa maksuasutus nõuda asjaomaselt poolelt, et ta tasuks:
a) tekkinud või tekkivad kohtu‑ ja kohtutäituri kulud,
b) talle üle läinud volitatud advokaatide nõuded, mis neil poole suhtes on tekkinud,
ainult kohtu korralduste kohaselt,
2. on pool vabastatud menetluskulude tagamise kohustusest,
3. ei saa volitatud advokaadid nõuda asjaomaselt poolelt tasu maksmist.
13 ZPO § 123 on sõnastatud järgmiselt:
„Menetlusabi andmine ei mõjuta kohustust tasuda teisel poolel tekkinud kulud.”
14 DEB taotleb menetlusabi, et esitada Bundesrepublik Deutschlandi vastu liidu õiguse alusel kahju hüvitamise hagi.
15 DEB soovib saada hüvitist viivituse eest, millega nimetatud liikmesriik võttis üle Euroopa Parlamendi ja nõukogu 22. juuni 1998. aasta direktiivi 98/30/EÜ maagaasi siseturu ühiseeskirjade kohta (EÜT L 204, lk 1; ELT eriväljaanne 12/02, lk 28) ja Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. juuni 2003. aasta direktiivi 2003/55/EÜ maagaasi siseturu ühiseeskirjade kohta ning direktiivi 98/30/EÜ kehtetuks tunnistamise kohta (ELT L 176, lk 57; ELT eriväljaanne 12/02, lk 230), mis oleksid pidanud tagama mittediskrimineeriva juurdepääsu siseriiklikele gaasivõrkudele. Ülevõtmisega viivitamise pärast ei olnud põhikohtuasja hagejal võimalik saada Saksamaa võrguettevõtjate kaudu juurdepääsu nende gaasivõrkudele, mistõttu tal jäi tarnijatega sõlmitud gaasitarnelepingutest saamata ca 3,7 miljardi euro suurune kasum.
16 Sissetuleku ja vara puudumise tõttu ei saa DEB, kellel ei ole praegu ei töötajaid ega võlausaldajaid tasuda kohtukulude seaduse § 12 lõikes 1 ette nähtud menetluskulude ettemakset, mis on 274 368 eurot.
17 Samuti puuduvad tal rahalised vahendid teda esindava advokaadi palkamiseks, kelle esindus on põhikohtuasjas kohustuslikult ette nähtud.
18 Landgericht Berlin jättis menetlusabi taotluse rahuldamata, kuna ZPO § 116 lõikes 2 sätestatud tingimused ei olnud täidetud.
19 Kammergericht, kellele esitati apellatsioonkaebus, leidis samuti, et ZPO § 116 lõikes 2 sätestatud tingimused ei ole täidetud.
20 Kammergericht leiab, viidates Bundesgerichtshofi seda sätet puudutavale praktikale, et käesolevas kohtuasjas ei ole hagi esitamata jätmine üldise huviga vastuolus. See ei oleks nii, kui otsus puudutab olulist osa rahvastikust või majanduselust või kui sellel võivad olla sotsiaalsed tagajärjed (vt Bundesgerichtshofi 20. detsembri 1989. aasta määrus, VIII ZR 139/89). Hagi esitamata jätmine võib olla üldiste huvidega vastuolus, kui see ei lase juriidilisel isikul jätkata üldistes huvides oleva ülesande täitmist või kui kavandatavast hagist sõltub selle juriidilise isiku olemasolu ja mängus on töökohad või kui suur hulk võlausaldajaid võib kannatada kahju. Käesoleval juhul see nii ei ole, sest põhikohtuasja hagejal ei ole praegu ei töötajaid ega võlausaldajaid.
21 Tuleb möönda, et õigusmõiste „üldine huvi” võimaldab arvesse võtta kõikmõeldavaid juriidilisele isikule kasuks tulevaid üldisi huvisid (vt Bundesgerichtshofi 24. oktoobri 1990. aasta määrus, VIII ZR 87/90). Siiski ei piisa üldjuhul sellest, et esineb üldine huvi õige otsuse tegemise vastu. Samuti ei ole piisav asjaolu, et kohtuasjas otsuse tegemisel võidakse anda vastus üldist huvi pakkuvatele õiguslikele küsimustele (vt eespool viidatud Bundesgerichtshofi 20. detsembri 1989. aasta määrus). Sellistel juhtudel puudub – nagu ka käesolevas asjas – üldsust puudutav tegelik kahju, mis ületaks kohtuotsuse võimalikku tegemata jätmist. DEB ise möönab, et Bundesrepublik Deutschlandi kahjuks otsuse tegemine ei too otseselt endaga kaasa energiaturu avamist, millele DEB tugines, et põhjendada väidet, mille kohaselt esineb tema hagi puhul üldine huvi ZPO § 116 punkti 2 tähenduses.
22 Nimetatud siseriikliku õigusnormi tõlgendamine Saksamaa seadusandja tahet arvesse võttes ei tähenda, et seda saaks laiendada ja kohaldada mis tahes mõjule, sealhulgas kaudsele mõjule. Kohtupraktikas on ZPO ettevalmistavatele materjalidele tuginedes peetud alati nõutavaks, et lisaks menetluses majanduslikke huve omavatele osalejatele tekitaks hagi esitamata jätmine kahju olulisele isikute ringile.
23 ZPO § 116 punkt 2 on kooskõlas ka põhiseadusega (Grundgesetz). Iseäranis ei saa põhiseadusele tuginedes arvustada asjaolu, et menetlusabi andmisel esitatakse juriidilistele isikutele rangemaid nõudeid kui füüsilistele isikutele.
24 Seda on Bundesverfassungsgericht (Saksamaa föderaalne konstitutsioonikohus) korduvalt märkinud. Menetlusabi andmine kujutab endast lõpuks sotsiaalriigi põhimõttest tulenevat sotsiaalabi meedet, et tagada inimväärikuse austamine, mis jääb juriidiliste isikute puhul ära. Viimati nimetatud isikud on kunstlikud moodustised, mis on asutatud konkreetse riigi õiguskorras lubatud, otstarbekusest lähtuvas õiguslikus vormis. See õiguslik vorm annab ühingu osanikele majanduslikke eeliseid, iseäranis seeläbi, et nende vastutus piirdub äriühingu varaga. Seega peab juriidilisel isikul olema piisavalt vara. See on nii juriidilise isiku asutamise kui ka edasise olemasolu tingimus. Seega tunnustatakse õiguskorras juriidilise isiku olemasolu põhimõtteliselt üksnes juhul, kui ta on suuteline oma eesmärke ja ülesandeid täitma omal jõul. ZPO § 116 punkt 2 võtab seega arvesse juriidiliste isikutega seotud eritingimusi (vt Bundesverfassungsgerichti 3. juuli 1973. aasta määrus, 1 BvR 153/69).
25 Kammergerichtil on siiski tekkinud küsimus, kas DEB‑i menetlusabi taotluse rahuldamata jätmine, selleks et viimati nimetatu saaks esitada liidu õiguse alusel tekkivast riigi vastutusest tuleneva nõude, võib olla vastuolus liidu õiguse põhimõtetega, iseäranis tõhususe põhimõttega. Sellise taotluse rahuldamata jätmisega võetakse põhikohtuasja hagejalt lihtsalt võimalus esitada selle õiguse alusel tekkiv riigi vastutusest tulenev nõue. Seega on põhikohtuasja hagejal hüvitise saamine praktiliselt võimatu või vähemalt ülemäära raske. Nimetatud tõlgenduse kasuks räägib ka asjaolu, et Euroopa Kohus tuletab liidu õiguse alusel tekkiva riigi vastutuse sellest nõudest, et tagatud peab olema liidu õigusnormide täielik õigusmõju just nimelt üksikisikute õiguste kaitsmiseks (vt 19. novembri 1991. aasta otsus liidetud kohtuasjades C‑6/90 ja C‑9/90: Francovich jt, EKL 1991, lk I‑5357).
26 Neid asjaolusid arvesse võttes otsustas Kammergericht menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmise eelotsuse küsimuse:
„Kas siis, kui lähtuda seisukohast, et siseriiklike õigusaktidega kehtestatud kahju hüvitamise tingimused ja [liidu] õiguse alusel tekkivast liikmesriigi vastutusest tuleneva nõude esitamine ei tohi vastavalt liikmesriikide vastutust käsitlevatele liidu õiguse põhimõtetele teha hüvitise saamist praktiliselt võimatuks või ülemäära raskeks, ei teki kahtlusi sellise siseriikliku õigusnormi suhtes, mille kohaselt seatakse kohtule hagi esitamine sõltuvusse ettemakse tasumisest kulude katteks ja juriidilisele isikule, kes ei suuda sellist ettemakset tasuda, menetlusabi ei anta?”
27 Eelotsusetaotluse esitanud kohus soovib oma küsimusega teada seda, kas liidu õigust ning iseäranis tõhususe põhimõtet tuleb tõlgendada nii, et liidu õiguse alusel esitatud riigivastutuse hagi menetlemise kontekstis on nimetatud põhimõttega vastuolus see, kui siseriiklik õigusnorm seab kohtule hagi esitamise sõltuvusse ettemakse tasumisest kulude katteks ja näeb ette, et juriidilisele isikule menetlusabi ei anta, kuigi viimati nimetatu ei suuda sellist ettemakset tasuda.
28 Nagu tõhususe põhimõtet puudutavast väljakujunenud kohtupraktikast tuleneb, ei tohi neid hagisid puudutavad menetlusnormid, mille eesmärk on tagada isikutele liidu õigusest tulenevate õiguste kaitse, muuta liidu õiguskorraga antud õiguste kasutamist praktiliselt võimatuks või ülemäära raskeks (vt eelkõige 16. detsembri 1976. aasta otsus kohtuasjas 33/76: Rewe-Zentralfinanz ja Rewe-Zentral, EKL 1976, lk 1989, punkt 5; 13. märtsi 2007. aasta otsus kohtuasjas C‑432/05: Unibet, EKL 2007, lk I‑2271, punkt 43, ja 15. aprilli 2008. aasta otsus kohtuasjas C‑268/06: Impact, EKL 2008, lk I‑2483, punkt 46). Eelotsusetaotluse esitanud kohus küsib sisuliselt seda, kas asjaolu, et juriidiline isik ei saa menetlusabi, muudab tal oma õiguste kasutamise praktiliselt võimatuks selles mõttes, et see juriidiline isik ei saa pöörduda kohtusse, kuna tal ei ole võimalik maksta ettemakset menetluskulude katteks ning saada advokaadi õigusabi.
29 Esitatud küsimus puudutab seega juriidilise isiku õigust õiguskaitse tegelikule kättesaadavusele ja seega liidu õiguse kontekstis tõhusa kohtuliku kaitse põhimõtet. Tõhusa kohtuliku kaitse põhimõte on liidu õiguse üldpõhimõte, mis tuleneb liikmesriikide ühistest põhiseaduslikest tavadest ning mis on sätestatud 4. novembril 1950 Roomas alla kirjutatud Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooni (edaspidi „EIÕK”) artiklites 6 ja 13 (15. mai 1986. aasta otsus kohtuasjas 222/84: Johnston, EKL 1986, lk 1651, punktid 18 ja 19; 15. oktoobri 1987. aasta otsus kohtuasjas 222/86: Heylens jt, EKL 1987, lk 4097, punkt 14; 27. novembri 2001. aasta otsus kohtuasjas C‑424/99: komisjon vs. Austria, EKL 2001, lk I‑9285, punkt 45; 25. juuli 2002. aasta otsus kohtuasjas C‑50/00 P: Unión de Pequeños Agricultores vs. nõukogu, EKL 2002, lk I‑6677, punkt 39; 19. juuni 2003. aasta otsus kohtuasjas C‑467/01: Eribrand, EKL 2003, lk I‑6471, punkt 61, ja eespool viidatud kohtuotsus Unibet, punkt 37).
30 Mis puudutab põhiõigusi, siis tuleb alates Lissaboni lepingu jõustumisest võtta arvesse hartat, millel on ELL artikli 6 lõike 1 esimese lõigu kohaselt „aluslepingutega võrreldes samaväärne õigusjõud”. Nimelt sätestab harta artikli 51 lõige 1, et harta sätted on ette nähtud liikmesriikidele üksnes liidu õiguse kohaldamise korral.
31 Selles osas näeb harta artikli 47 esimene lõik ette, et igaühel, kelle liidu õigusega tagatud õigusi või vabadusi rikutakse, on selles artiklis kehtestatud tingimuste kohaselt õigus tõhusale õiguskaitsevahendile kohtus. Sama artikli teise lõigu kohaselt on igaühel õigus õiglasele ja avalikule asja arutamisele mõistliku aja jooksul sõltumatus ja erapooletus seaduse alusel moodustatud kohtus. Igaühel peab olema võimalus saada nõu ja kaitset ning olla esindatud. Sama artikli kolmas lõik sätestab täpsemalt, et isikule, kellel puuduvad piisavad vahendid, antakse tasuta õigusabi sellises ulatuses, mis tagab talle võimaluse kohtusse pöörduda.
32 Nimetatud artikli kohta antud selgituste kohaselt, mida vastavalt ELL artikli 6 lõike 1 kolmandale lõigule ja harta artikli 52 lõikele 7 tuleb võtta harta tõlgendamisel arvesse, vastab harta artikli 47 teine lõik EIÕK artikli 6 lõikele 1.
33 Neid asjaolusid silmas pidades tuleb sõnastada esitatud küsimus niimoodi ümber, et see küsimus puudutab tõhusa kohtuliku kaitse põhimõtet nagu see on sätestatud harta artiklis 47, selleks et kontrollida, kas ühenduse õiguse alusel esitatud riigi vastutusest tuleneva nõude menetlemise kontekstis on selle sättega vastuolus, kui siseriiklik õigusnorm seab kohtule hagi esitamise sõltuvusse ettemakse tasumisest kulude katteks ja näeb ette, et juriidilisele isikule menetlusabi ei anta, kuigi viimati nimetatu ei suuda sellist ettemakset tasuda.
34 ZPO § 122 lõikest 1 tuleneb, et menetlusabi võib katta nii kohtukulud kui ka advokaatide nõuded. Kuna eelotsusetaotluse esitanud kohus ei ole täpsustanud, kas eelotsuse küsimus puudutab ainult kohtukulude ettemakse aspekti, siis tuleb kontrollida neid mõlemaid aspekte.
35 Mis puudutab hartat, siis täpsustab selle artikli 52 lõige 3, et hartas sisalduvate selliste õiguste tähendus ja ulatus, mis vastavad EIÕK‑ga tagatud õigustele, on samad, mis neile selle konventsiooniga ette on nähtud. Sama sätte selgituse kohaselt ei ole tagatud õiguste tähendus ja ulatus määratletud üksnes EIÕK tekstis, vaid ka Euroopa Inimõiguste Kohtu praktikas. Harta artikli 52 lõike 3 teine lause näeb ette, et sama lõike esimene lause ei takista liidu õiguses ulatuslikuma kaitse kehtestamist (vt selle kohta 5. oktoobri 2010. aasta otsus kohtuasjas C‑400/10 PPU: McB, kohtulahendite kogumikus veel avaldamata, punkt 53).
36 Mis puudutab iseäranis harta artikli 47 lõiget 3, siis mainitakse selle artikli kohta antud selgituste viimases lõigus Euroopa Inimõiguste Kohtu 9. oktoobri 1979. aasta otsust Airey vs. Iirimaa (Euroopa Inimõiguste Kohus, A‑seeria, nr 32, lk 11), mille kohaselt tuleb menetlusabi anda siis, kui sellise abi puudumisel ei oleks tagatud õigus tõhusale õiguskaitsevahendile. Täpsustatud ei ole, kas sellist abi tuleb anda juriidilisele isikule ega ka seda, milliseid kulusid selline abi hõlmab.
37 Seda sätet tuleb tõlgendada tema kontekstis, võttes arvesse teisi liidu ja liikmesriikide õiguse eeskirju ning Euroopa Inimõiguste Kohtu praktikat.
38 Euroopa Ühenduste Komisjon märkis oma kirjalikes märkustes, et harta artikli 47 kahes esimeses lõigus kasutatud mõiste „igaüks” võib tähistada üksikisikuid, kuid pelgalt keelelisest seisukohast ei välista see juriidilisi isikuid.
39 Selles osas tuleb järeldada, et kuigi harta kohta antud selgitused ei täpsusta seda küsimust, võib siiski mõiste „Person” kasutamine nimetatud artikli 47 saksakeelses versioonis vastandina mõistele „Mensch”, mida kasutatakse paljudes teistes sätetes, nagu näiteks harta artiklites 1, 2, 3, 6, 29, 34 ja 35, viidata sellele, et juriidilised isikud ei ole selle artikli 47 kohaldamisalast välja jäetud.
40 Peale selle asub harta artiklis 47 sätestatud õigus tõhusale õiguskaitsevahendile kohtus harta VI jaotises „Õigusemõistmine”, milles on sätestatud teised menetluspõhimõtted, mis on kohaldatavad nii füüsilistele kui juriidilistele isikutele.
41 Asjaolu, et menetlusabi saamise õigus ei asu harta IV jaotises „Solidaarsus”, viitab sellele, seda õigust ei käsitata esmajoones sotsiaalabina, nagu see näib olevat saksa õiguses; asjaolu, mille tõi välja Saksamaa valitsus, väites, et selle abi saajate ring peab piirduma füüsiliste isikutega.
42 Ka see, et menetlusabi andmist puudutav säte on paigutatud harta artiklisse, mis näeb ette õiguse tõhusale õiguskaitsevahendile, viitab sellele, et selle abi andmise vajadust tuleb hinnata lähtuvalt isiku, kelle liidu õigusega tagatud õigusi ja vabadusi on rikutud, enda õigusest, ning mitte lähtuvalt ühiskonna üldisest huvist, isegi kui see võib olla abivajaduse hindamise üks osa.
43 Mis puudutab muid liidu õiguse eeskirju, millele põhikohtuasja pooled ja märkusi esitanud liikmesriigid ning komisjon viitasid, ja eelkõige direktiivi 2003/8, siis ei näe ei Üldkohtu ega Avaliku Teenistuse Kohtu kodukord ette menetlusabi andmist juriidilistele isikutele. Selle põhjal ei saa siiski teha üldkohaldatavat järeldust, sest nagu nähtub ühelt poolt direktiivi kohaldamisalast ja teiselt poolt Üldkohtu ja Avaliku Teenistuse Kohtu pädevusest, puudutavad need eeskirjad vaidluste spetsiifilisi kategooriaid.
44 Nagu märkis kohtujurist oma ettepaneku punktides 76–80, ilmneb liikmesriikide õiguse uurimisest selgelt, et juriidilistele isikutele menetlusabi andmise osas ei ole tegelikult ühist põhimõtet, mida kõik liikmesriigid jagaksid. Seevastu märkis kohtujurist oma ettepaneku punktis 80 ka seda, et nende liikmesriikide praktikas, kus menetlusabi võib anda juriidilistele isikutele, on üsna levinud vahetegemine tulunduslike ja mittetulunduslike juriidiliste isikute vahel.
45 Euroopa Inimõiguste Kohtu praktika uurimine näitab, et nimetatud kohus on korduvalt meenutanud, et kohtusse pöördumise õigus on EIÕK artikli 6 lõikes 1 sätestatud õiguse õiglasele kohtulikule arutamisele lahutamatu osa (vt eelkõige Euroopa Inimõiguste Kohtu 7. mai 2002. aasta otsus kohtuasjas McVicar vs. Ühendkuningriik, Recueil des arrêts et décisions 2002-III, punkt 46). Selles osas tähendab see seda, et kaebuse esitajal on võimalus kaitsta kohtus tõhusalt oma seisukohti (Euroopa Inimõiguste Kohtu 15. veebruari 2005. aasta otsus kohtuasjas Steel ja Morris vs. Ühendkuningriik, punkt 59). Siiski ei ole kohtusse pöördumise õigus absoluutne.
46 Tehes otsust advokaadi õigusabi puudutavas menetlusabi küsimuses leidis Euroopa Inimõiguste Kohus, et küsimus, kas õiglase menetluse tagamiseks on vajalik menetlusabi andmine, tuleb lahendada lähtuvalt konkreetse kohtuasja erilistest asjaoludest ning see sõltub eelkõige asja olulisusest kaebuse esitajale, kohaldatava õiguse ja menetluse keerukusest ning kaebuse esitaja võimest oma õigusi tõhusalt kaitsta (Euroopa Inimõiguste Kohtu eespool viidatud otsused Airey vs. Iirimaa, punkt 26; McVicar vs. Ühendkuningriik, punktid 48 ja 49; Euroopa Inimõiguste Kohtu 16. juuli 2002. aasta otsus kohtuasjas P., C. ja S. vs. Ühendkuningriik, Recueil des arrêts et décisions 2002-VI, punkt 91, ja Euroopa Inimõiguste Kohtu eespool viidatud otsus Steel ja Morris vs. Ühendkuningriik, punkt 61). Sellest hoolimata võib võtta arvesse kaebuse esitaja rahalist olukorda või tema võimalusi saavutada menetluses edu (Euroopa Inimõiguste Kohtu eespool viidatud otsus Steel ja Morris vs. Ühendkuningriik, punkt 62).
47 Mis puudutab niisugust menetlusabi, kus kaebuse esitaja või hageja vabastatakse menetluskulude või cautio judicatum solvi tasumisest enne kohtule kaebuse või hagi esitamist, siis on Euroopa Inimõiguste Kohus samamoodi hinnanud asjaolusid kogumis, selleks et kontrollida, kas kohtusse pöördumise õigusele seatud piirangud ei ole kahjustanud selle õiguse olemust, kas nendega taotletakse õiguspärast eesmärki ning kas kasutatud vahendite ja taotletava eesmärgi vahel on mõistlik proportsionaalsuse suhe (vt selle kohta Euroopa Inimõiguste Kohtu 13. juuli 1995. aasta otsus kohtuasjas Tolstoy-Miloslavsky vs. Ühendkuningriik, A‑seeria, nr 316-B, punktid 59–67, ja Euroopa Inimõiguste Kohtu 19. juuni 2001. aasta otsus kohtuasjas Kreuz vs. Poola, Recueil des arrêts et décisions 2001-VI, punktid 54 ja 55).
48 Neist otsustest nähtub, et menetlusabi võib hõlmata nii advokaadi õigusabi kui ka vabastust menetluskulude tasumisest.
49 Euroopa Inimõiguste Kohus on ka leidnud, et kui võib kehtestada valikumenetluse selle kontrollimiseks, kas menetlusabi konkreetses asjas anda, siis ei tohi see menetlus toimuda suvaliselt (vt selle kohta Euroopa Inimõiguste Kohtu 26. veebruari 2002. aasta otsus kohtuasjas Del Sol vs. Prantsusmaa, punkt 26; Euroopa Inimõiguste Kohtu 29. septembri 2009. aasta otsus kohtuasjas Puscasu vs. Saksamaa, lk 6 viimane lõik; Euroopa Inimõiguste Kohtu 14. oktoobri 2010. aasta otsus kohtuasjas Pedro Ramos vs. Šveits, punkt 49).
50 Nimetatud kohus on käsitlenud sellise äriühingu olukorda, kes taotles menetlusabi, kuigi Prantsuse õigusnormide kohaselt oli see õigus ainult füüsilistel isikutel ning erandjuhtudel mittetulunduslikel juriidilistel isikutel, kelle asukoht on Prantsusmaal ja kellel ei ole piisavalt vahendeid. Euroopa Inimõiguste Kohus leidis, et ühelt poolt äriühingute ja teiselt poolt füüsiliste isikute ja mittetulunduslike juriidiliste isikute erinev kohtlemine põhineb objektiivsel ja mõistlikul põhjendusel, mis on seotud menetlusabi maksustamise korraga, mis näeb ette võimaluse arvata kõik menetluskulud maksustatavast tulust maha ning kanda negatiivne saldo järgmisse majandusaastasse (Euroopa Inimõiguste Kohtu 26. augusti 2008. aasta otsus kohtuasjas VP Diffusion Sarl vs. Prantsusmaa, lk 4, 5 ja 7).
51 Samamoodi on Euroopa Inimõiguste Kohus leidnud – seoses põllumajandusliku ühise omandi kasutajate ühisusega, kes taotles menetlusabi, selleks et vaielda vastu ühe maatüki omandit puudutavale hagile –, et arvesse tuleb võtta asjaolu, et rahalised vahendid, mis eraõiguslikud ühistud või ühingud on heaks kiitnud nende õiguslikuks kaitsmiseks, pärinevad nende liikmete aktsepteeritud, heaks kiidetud ja makstud rahalistest vahenditest ning rõhutas, et taotlus esitati selleks, et astuda ühe maatükiga seonduvasse tsiviilvaidlusse, milles tehtav lahend puudutab üksnes kõnealuse ühisuse liikmeid (Euroopa Inimõiguste Kohtu 24. novembri 2009. aasta otsus kohtuasjas CMVMC O’Limo vs. Hispaania, punkt 26). Euroopa Inimõiguste Kohus järeldas eeltoodust, et hagevale ühisusele tasuta menetlusabi andmisest keeldumine ei kahjustanud nimetatud ühisuse kohtusse pöördumise õiguse olemust.
52 Euroopa Inimõiguste Kohtu praktika uurimisest nähtub, et menetlusabi andmine juriidilistele isikutele ei ole põhimõtteliselt välistatud, kuid seda tuleb hinnata, võttes arvesse kohaldatavaid eeskirju ja asjaomase ühiskonna olukorda.
53 Arvesse võib võtta vaidluse eset ning eeskätt vaidluse majanduslikku olulisust.
54 Hageja rahalise suutlikkusega arvestamise raames võib juriidilise isiku puhul arvesse võtta eelkõige ühingu õiguslikku vormi – kapitali- või isikuühing, piiratud või piiramata vastutusega ühing –, ühingu osanike rahalist suutlikkust, ühingu eesmärki, selle asutamise tingimusi ja iseäranis selle käsutusse antud vahendite ja kavandatud tegevuse suhet.
55 EFTA järelevalveamet väidab oma märkustes, et Saksa õiguse kohaselt ei täida ühing kunagi menetlusabi saamise tingimusi, kui tal ei ole õnnestunud end tegelikult koos töötajate ja muu ettevõtte toimimiseks vajalikuga sisse seada. Samas võib selline tingimus puudutada just iseäranis selliseid menetlusabi taotlejaid, kes soovivad kasutada liidu õigusega antud õigusi, eeskätt asutamisvabadust või juurdepääsu liikmesriigi mõnele konkreetsele turule.
56 Tuleb märkida, et sellist asjaolu peavad siseriiklikud kohtud igal juhul arvesse võtma. Viimati nimetatud peavad siiski leidma õiglase tasakaalu, et kohtusse pöördumise õigus oleks tagatud liidu õigusele tuginevatele taotluse esitajatele, ilma et neid koheldaks siiski soodsamalt võrreldes teiste taotluse esitajatega. Selle kohta märkisid eelotsusetaotluse esitanud kohus ja Saksamaa valitsus, et Bundesgerichtshofi praktika kohaselt saab õigusmõiste „üldised huvid” all võtta arvesse kõikvõimalikke juriidilisele isikule kasuks tulevaid üldisi huve.
57 Lisaks tõi DEB kohtuistungil välja Bundesrepublik Deutschlandi kahesuguse rolli põhikohtuasjas. Nimelt ei ole see liikmesriik üksnes põhikohtuasja hagejale tekkinud kahju tekitaja, vaid ka see, kes peab tagama hagejale tõhusa kohtuliku kaitse.
58 Siiski tuleb märkida, et liidu õigusega ei ole vastuolus, kui liikmesriik on samal ajal nii seadusandja, täidesaatva võimu kui kohtuniku rollis, niivõrd kui neid funktsioone täidetakse lähtuvalt võimude lahususe põhimõttest, mis iseloomustab õigusriigi toimimist. Esitatud ei ole väidet, et see ei ole nii põhikohtuasjas käsitletavas liikmesriigis.
59 Kõiki neid asjaolusid silmas pidades tuleb vastata esitatud küsimusele, et tõhusa kohtuliku kaitse põhimõtet, mis on sätestatud harta artiklis 47, tuleb tõlgendada nii, et sellele tuginemine juriidiliste isikute poolt ei ole välistatud ning et selle põhimõtte kohaldamisel antud abi võib hõlmata eelkõige menetluskulude ettemakse tasumisest vabastamist ja/või advokaadi õigusabi.
60 Selles osas peab siseriiklik kohus kontrollima, kas menetlusabi andmise tingimused kujutavad endast kohtusse pöördumise õiguse piirangut, mis kahjustab selle õiguse olemust, kas nende tingimustega taotletakse õiguspärast eesmärki ning kas kasutatud vahendite ja taotletava eesmärgi vahel esineb mõistlik proportsionaalsuse suhe.
61 Selle hindamise raames võib siseriiklik kohus võtta arvesse vaidluse eset, taotleja mõistlikku võimalust saavutada edu, asja olulisust taotlejale, kohaldatava õiguse ja menetluse keerukust ning selle taotleja võimet oma õigusi tõhusalt kaitsta. Proportsionaalsuse hindamisel võib siseriiklik kohus ühtlasi arvesse võtta ette makstavate menetluskulude suurust ning asjaolu, kas see võib kujutada endast teatud asjaoludel ületamatut takistust kohtusse pöördumiseks.
62 Mis puudutab iseäranis juriidilisi isikuid, siis võib siseriiklik kohus võtta arvesse nende olukorda. Seega võib ta võtta arvesse eelkõige asjaomase juriidilise isiku vormi ja tulunduslikku või mittetulunduslikku eesmärki ning samuti selle liikmete või osanike rahalist suutlikkust ja nende võimalust saada kokku hagi kohtusse esitamiseks vajalik summa.
63 Kuna põhikohtuasja poolte jaoks on käesolev menetlus eelotsusetaotluse esitanud kohtus poolelioleva asja üks staadium, otsustab kohtukulude jaotuse siseriiklik kohus. Euroopa Kohtule märkuste esitamisega seotud kulusid, v.a poolte kohtukulud, ei hüvitata.
Tõhusa kohtuliku kaitse põhimõtet, mis on sätestatud Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklis 47, tuleb tõlgendada nii, et sellele tuginemine juriidiliste isikute poolt ei ole välistatud ning et selle põhimõtte kohaldamisel antud abi võib hõlmata eelkõige menetluskulude ettemakse tasumisest vabastamist ja/või advokaadi õigusabi.
Selles osas peab siseriiklik kohus kontrollima, kas menetlusabi andmise tingimused kujutavad endast kohtusse pöördumise õiguse piirangut, mis kahjustab selle õiguse olemust, kas nende tingimustega taotletakse õiguspärast eesmärki ning kas kasutatud vahendite ja taotletava eesmärgi vahel esineb mõistlik proportsionaalsuse suhe.
Selle hindamise raames võib siseriiklik kohus võtta arvesse vaidluse eset, taotleja mõistlikku võimalust saavutada edu, asja olulisust taotlejale, kohaldatava õiguse ja menetluse keerukust ning selle taotleja võimet oma õigusi tõhusalt kaitsta. Proportsionaalsuse hindamisel võib siseriiklik kohus ühtlasi arvesse võtta ette makstavate menetluskulude suurust ning asjaolu, kas see võib kujutada endast teatud asjaoludel ületamatut takistust kohtusse pöördumiseks.
Mis puudutab iseäranis juriidilisi isikuid, siis võib siseriiklik kohus võtta arvesse nende olukorda. Seega võib ta võtta arvesse eelkõige asjaomase juriidilise isiku vormi ja tulunduslikku või mittetulunduslikku eesmärki ning samuti ühingu liikmete või osanike rahalist suutlikkust ja nende võimalust saada kokku hagi kohtusse esitamiseks vajalik summa.

matches:
§ 12
§ 78
§ 114
§ 116
§ 122
§ 123
§ 12
§ 116
§ 116
§ 116
§ 116
§ 116
Kohus
kohus
kohus
§ 122
kohus
kohus
Kohus
Kohus
kohus
Kohus
Kohus
Kohus
kohus
kohus
kohus
kohus
kohus
kohus
kohus
kohus
kohus


Newcastle’i haiguse tõrje eeskiri – Riigi Teataja
Newcastle’i haiguse tõrje eeskiri
Newcastle’i haiguse tõrje eeskiri - sisukord
§ 2 Newcastle’i haiguse määratlus
§ 4 Ennetav vaktsineerimine
§ 41 Vaktsineerimisel kasutatav vaktsiin ning nõuded vaktsineerimisele
§ 5 Newcastle’i haiguse epidemiolooglise olukorra seire ja laboratoorsed uuringud
1 Tegutsemisjuhised Newcastle’i haiguse kahtluse korral põllumajanduslindudel
§ 6 Newcastle’i haiguse kahtlus põllumajanduslindudel
§ 7 Teatamine
§ 8 Newcastle’i haiguse kahtluse korral rakendatavad abinõud ja kitsendused
§ 9 Epidemiooloogiline uurimine Newcastle’i haiguse kahtluse korral
§ 10 Nõuded toidumunade veole eeldatavast taudipunktist käitlemisettevõttesse ja munade edasisele käitlemisele
2 Newcastle’i haiguse laboratoorne uurimine ja diagnoosimine
§ 11 Proovide võtmine laboratoorseks uuringuks
§ 12 Proovi laboratooriumisse saatmine ja uurimine
§ 13 Diagnoosi panek
3 Tegutsemisjuhised Newcastle’i haiguse puhangu korral põllumajanduslindudel
§ 15 Karantiini kehtestamine taudipunktis
§ 16 Taudipunktis rakendatavad kitsendused ja abinõud
§ 17 Epidemioloogiline uurimine Newcastle’i haiguse puhangu korral
§ 18 Kitsendused loomakasvatushoones või -rajatises, mis võib olla saastunud Newcastle’i haiguse viirusega
§ 19 Nõrgestatud elusvaktsiini viirustüvest pärineva Newcastle’i haiguse korral rakendatavad abinõud ja kitsendused
§ 20 Puhastus ja desinfektsioon
§ 21 Newcastle’i haiguse puhangu korral kehtestatud kitsenduste lõpetamine
§ 22 Ohustatud tsooni ja järelevalvetsooni kehtestamine
§ 23 Ohustatud tsoonis rakendatavad kitsendused
§ 24 Ohustatud tsoonis rakendatavad abinõud
§ 25 Järelevalvetsoonis rakendatavad kitsendused
§ 26 Newcastle’i haiguse kehtivate kitsendustega piirkonnast pärineva linnuliha märgistamise, vedamise ja käitlemise nõuded
4 Tegutsemisjuhised Newcastle’i haiguse kahtluse ja diagnoosimise korral võistlustuvil ja teisel kodulinnul
§ 27 Teatamine
§ 28 Tegutsemisjuhised Newcastle’i haiguse kahtluse korral võistlustuvil või teisel kodulinnul
§ 29 Tegutsemisjuhised Newcastle’i haiguse diagnoosimise korral võistlustuvil või teisel kodulinnul
5 Erakorraline vaktsineerimine
§ 30 Erakorralise vaktsineerimise otsustamine ja korraldamine
§ 32 Erakorraline vaktsineerimise korral rakendatavad kitsendused ja abinõud
§ 33 Rakendussäte
RT I, 29.03.2018, 12
Newcastle’i haiguse tõrje eeskiri1
20.12.2007 RTL 2007, 101, 1682 01.01.2008
26.05.2011 RT I, 31.05.2011, 4 03.06.2011
03.05.2016 RT I, 10.05.2016, 1 13.05.2016
§ 2. Newcastle’i haiguse määratlus
(4) Newcastle’i haigust põhjustavad Paramyxoviridae sugukonna Rubalavirus perekonda kuuluva lindude paramüksoviiruse serotüübi 1 (edaspidi paramüksoviirus-1) viirustüved. Paramüksoviirus-1 viirustüvi loetakse Newcastle’i haiguse tekitajaks (edaspidi viirus), kui ööpäevasel nakatunud kanatibul (Gallus gallus) on ajusisene patogeensuse indeks 0,7 või kõrgem või kui see vastab muudele Rahvusvahelise Episootiate Büroo (Office International des Epizooties, OIE) poolt väljatöötatud põhimõtetes, meetodites, soovitustes ja juhendites2 (edaspidi diagnoosimise käsiraamat) kirjeldatud patogeensuse kriteeriumitele.
4) põllumajanduslinnud – kanad, kalkunid, pärlkanad, pardid, haned, vutid, tuvid, faasanid, põldpüüd ja silerinnaliste perekonda (Ratitae) kuuluvad linnud, keda peetakse tõuaretuseks, toiduks mõeldud liha või munade tootmiseks või uluklindude varude taastootmiseks;
8) ööpäevased tibud – kuni 72 tunni vanused, jootmata ja söötmata põllumajanduslinnud. Berberi pardid (Cairina moschata) võivad olla söödetud;
§ 4. Ennetav vaktsineerimine
(1) Loomapidaja, kellel on üle 50 kodulinnu, on kohustatud Newcastle’i haiguse ennetamiseks oma linnud vaktsineerima (edaspidi ennetav vaktsineerimine).
(2) Ennetava vaktsineerimise viib läbi kutsetegevuse luba omav veterinaararst.
(3) Loomapidaja koostab Newcastle’i haiguse vastase ennetava vaktsineerimise läbiviimiseks ennetava vaktsineerimise programmi ning esitab selle Veterinaar- ja Toiduametile heakskiitmiseks «Loomatauditõrje seaduse» § 431 kohaselt. Ennetava vaktsineerimise programmis peavad sisalduma vähemalt järgmised andmed:
1) andmed ettevõtte või muu lindude pidamise koha kohta, kus ennetavat vaktsineerimist tahetakse teha (asukoht ja aadress);
2) ennetavat vaktsineerimist tegeva ja vaktsiini kasutamise eest vastutava veterinaararsti nimi;
3) kasutatava vaktsiini nimetus;
4) vaktsiini säilitamise, kasutatud vaktsiini pudelite ja kasutamata jäänud vaktsiini kahjutustamise kord;
5) jooksva aasta jooksul ettevõttesse või muusse lindude pidamise kohta võetavate lindude arv ja ennetava vaktsineerimise ajakava;
6) ennetava vaktsineerimise skeem.
7) [kehtetu - RT I, 10.05.2016, 1 - jõust. 13.05.2016]
(4) Veterinaararst koostab lindlas või muus lindude pidamise kohas tehtava ennetava vaktsineerimise kohta vaktsineerimise akti. Vaktsineerimise aktis märgitakse ennetava vaktsineerimise kuupäev, andmed lindla või muu lindude pidamise koha kohta, kus vaktsineerimine läbi viidi, vaktsineeritavate kodulindude liik, vanus ja arv, ennetavaks vaktsineerimiseks kasutatud vaktsiini nimetus ja kasutatud kogus, kas tegemist on esmase või korduva vaktsineerimisega ning veterinaararsti allkiri. Loomapidajale jäetakse vaktsineerimise akti koopia.
[RTL 2007, 101, 1682 - jõust. 01.01.2008]
§ 41. Vaktsineerimisel kasutatav vaktsiin ning nõuded vaktsineerimisele
(1) Newcastle’i haiguse vastu vaktsineerimisel kasutatakse paramüksoviiruse-1 tüve nõrgestatud elusvaktsiini või inaktiveeritud vaktsiini, mis on kantud ravimiregistrisse.
(2) Vaktsiini käitlemisel tuleb järgida järgmisi nõudeid:
1) vaktsiini säilitatakse +2º C…+8º C juures külmkapis;
2) pärast elusvaktsiini lahustamist hoitakse vaktsiini tarvitamise ajal toatemperatuuril ning see tarvitatakse ära võimalikult kiiresti, kuid mitte kauema kui kasutatava vaktsiini infolehes ette nähtud aja jooksul või kahjutustatakse;
3) inaktiveeritud vaktsiini avatud pudelid tarvitatakse ära võimalikult kiiresti, kuid mitte kauema kui kasutatava vaktsiini infolehes ette nähtud aja jooksul või kahjutustatakse.
(3) Tarvitamata jäänud vaktsiin, kasutatud vaktsiini pudelid, pudelikorgid ja muu vaktsiiniga kokkupuutunud jäätmematerjal kahjutustatakse keetmise, autoklaavimise või Veterinaar- ja Toiduameti heakskiidetud desinfektsioonivahendiga töötlemise teel.
(4) Elusvaktsiini võib manustada silma-ninatilga, jämepihustuse ehk aerosooli, peenpihustuse ehk sprei kujul või koos joogiveega.
(5) Vaktsineerida võib kliiniliselt tervet lindu. Vaktsineerida ei või lindu, kelle munemisperioodi alguseni on jäänud vähem kui neli nädalat.
(6) Vaktsineerimisel kasutatakse kaitsevahendeid (kummikindad, näomask, prillid), mis tagavad vaktsiiniga mitte kokkupuutumise. Pärast vaktsineerimist pestakse ja desinfitseeritakse käed.
(7) Vaktsineerimise skeem töötatakse välja kooskõlas kasutatava vaktsiini infolehes ning Veterinaar- ja Toiduameti veebilehel avalikustatud (Newcastle’i haiguse vastase) ennetava vaktsineerimise juhendiga.
(8) [Kehtetu - RT I, 10.05.2016, 1 - jõust. 13.05.2016]
§ 5. Newcastle’i haiguse epidemiolooglise olukorra seire ja laboratoorsed uuringud
(1) Newcastle’i haiguse epidemioloogilise olukorra seirekava koostab ja seiret korraldab Veterinaar- ja Toiduamet.
(2) Laboratoorseid uuringuid tehakse Veterinaar- ja Toidulaboratooriumis või veterinaarlaboratooriumis, kellel on akrediteeritud analüüsimetoodika Newcastle’i haiguse diagnoosimiseks (edaspidi laboratoorium ).
(3) Seire käigus uuritavatelt lindudelt võtab proovimaterjali ja toimetab selle viivitamata laboratooriumi veterinaarjärelevalveametnik.
1. jagu Tegutsemisjuhised Newcastle’i haiguse kahtluse korral põllumajanduslindudel
§ 6. Newcastle’i haiguse kahtlus põllumajanduslindudel
Newcastle’i haiguse kahtluse korral põllumajanduslindudel peab loomapidaja Newcastle’i haiguse kliiniliseks diagnoosimiseks, proovide võtmiseks, epidemioloogilise uurimise läbiviimiseks ning loomataudi leviku tõkestamiseks vajalike kitsenduste ja abinõude rakendamiseks viivitamata kohale kutsuma piirkonda teenindava volitatud veterinaararsti või veterinaarjärelevalveametniku.
§ 7. Teatamine
(1) Newcastle’i haiguse kahtlusest või diagnoosimisest põllumajanduslindudel peavad veterinaarjärelevalveametnik, volitatud veterinaararst, kutsetegevuse luba omav veterinaararst, laboratoorium ning oma tööülesannete tõttu tauditõrjega seotud isik viivitamata teavitama Veterinaar- ja Toiduametit.
§ 8. Newcastle’i haiguse kahtluse korral rakendatavad abinõud ja kitsendused
(1) Pärast põllumajanduslindudel Newcastle’i haiguse kahtlusest teate saamist võtab Veterinaar- ja Toiduamet kohe loomakasvatushoone või -rajatise, kus on avastatud nakkuskahtlane või kontaktne lind (edaspidi eeldatav taudipunkt), kõrgendatud veterinaarjärelevalve alla ning rakendab seal järgmisi abinõusid ja kitsendusi:
2) ruumi, kuhu põllumajanduslinnud on isoleeritud, sisenetakse ühekordseks kasutamiseks mõeldud kaitseriietuses, mis pärast kasutamist kahjutustatakse või hävitatakse, või üksnes nimetatud ruumis viibimiseks ettenähtud riietuses, mida korrapäraselt desinfitseeritakse, järgides veterinaarjärelevalveametniku juhiseid. Jalanõud desinfitseeritakse pärast eelnimetatud ruumist lahkumist;
3) loomapidaja peab arvestust eeldatavas taudipunktis peetavate põllumajanduslindude üldarvu ja nende liigiti jaotumise kohta tõugude või vanuserühmade lõikes ning nakatunud, nakkuskahtlaste ja kontaktsete ning Newcastle’i haiguse kahtluse püstitamise hetkest arvates välja koorunud ja surnud põllumajanduslindude kohta. Neid andmeid täiendatakse vastavalt muutustele. Veterinaarjärelevalveametniku nõudmisel tuleb põllumajanduslinnud tema kontrollkäigu ajal loendada, et kinnitada veterinaarjärelevalveametnikule esitatud andmete õigsust;
5) inimesed, veokid ja loomad liiguvad eeldatavasse taudipunkti või sealt välja Veterinaar- ja Toiduameti loal;
6) surnud või tapetud põllumajanduslindude korjuseid ja rümpi hoitakse kohas, kus neid ei mõjuta ilmastikuolud ning kus on välistatud loomade või inimeste kokkupuude korjuste ja rümpadega. Surnud või tapetud loomade korjused ja rümbad kahjutustatakse ning kõrvaldatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruses (EÜ) nr 1069/2009, milles sätestatakse muuks otstarbeks kui inimtoiduks ettenähtud loomsete kõrvalsaaduste ja nendest saadud toodete tervise-eeskirjad ning tunnistatakse kehtetuks määrus (EÜ) nr 1774/2002 (ELT L 300, 14.11.2009, lk 1–33), sätestatud nõuete kohaselt;
[RT I, 31.05.2011, 4 - jõust. 03.06.2011]
7) sööta, põllumajanduslindudega kokku puutunud inventari, allapanu, põllumajanduslindudelt pärinevaid loomseid saadusi ja muid võimalikke nakkuskandjaid viiakse eeldatavast taudipunktist välja Veterinaar- ja Toiduameti loal;
8) sugu- või tootmiskarjalt saadud munade väljaviimine eeldatavast taudipunktist on keelatud. Veterinaar- ja Toiduamet võib anda loa toidumunade veoks otse käitlemisettevõttesse, kus need kohe pärast saabumist kuumtöödeldakse viisil, mis tagab viiruse hävimise;
(2) Lõikes 1 loetletud kitsendustest ja abinõudest teatab Veterinaar- ja Toiduamet loomapidajale kirjalikult. Loetletud kitsendusi ja abinõusid rakendatakse ka muus loomakasvatushoones või -rajatises ning piirkonnas, kus veterinaarjärelevalveametnik kahtlustab viiruse levikut.
(3) Lisaks selles peatükis sätestatud kitsenduste ja abinõude rakendamisele võib Veterinaar- ja Toiduamet kohaldada “Loomatauditõrje seaduse” §-des 451–453 sätestatud kitsendusi ja abinõusid.
§ 9. Epidemiooloogiline uurimine Newcastle’i haiguse kahtluse korral
(1) Veterinaar- ja Toiduamet korraldab epidemioloogilise uurimise, mille käigus tuleb välja selgitada:
§ 10. Nõuded toidumunade veole eeldatavast taudipunktist käitlemisettevõttesse ja munade edasisele käitlemisele
(1) Paragrahvi 8 lõike 1 punktis 8 nimetatud toidumune tohib viia käitlemisettevõttesse, kui eeldatava taudipunkti üle veterinaarjärelevalvet teostav veterinaarjärelevalveametnik on toidumunade viimise kooskõlastanud käitlemisettevõtte üle riiklikku järelevalvet teostava veterinaarjärelevalveametnikuga. Viimane omakorda peab teatama eeldatava taudipunkti üle veterinaarjärelevalvet teostavale veterinaarjärelevalveametnikule toidumunade partii saabumisest käitlemisettevõttesse.
1) veterinaarjärelevalveametnik plommib väljasaadetava toidumunade partii ning plommi ei eemaldata enne partii sihtpunkti jõudmist;
2) toidumune kasutatakse pastöriseeritud munasaaduste valmistamiseks tingimusel, et toidumune on töötlemise käigus kuumutatud vähemalt +64 ºC juures vähemalt 4 minuti ja 30 sekundi jooksul;
3) need veovahendid ja -pakendid ning hooned, kus toidumune on hoitud, puhastatakse ja desinfitseeritakse veterinaarjärelevalveametniku juhiste kohaselt, et tagada viiruse hävimine;
4) toidumunade koored kahjutustatakse või töödeldakse viisil, mis välistab viiruse leviku;
2. jagu Newcastle’i haiguse laboratoorne uurimine ja diagnoosimine
§ 11. Proovide võtmine laboratoorseks uuringuks
(1) Proovid, mida uuritakse laboratoorselt diagnoosimaks Newcastle’i haigust, võtab veterinaarjärelevalveametnik.
§ 12. Proovi laboratooriumisse saatmine ja uurimine
(1) Proov pannakse hermeetilisse pakendisse ja säilitatakse lekkekindlas konteineris temperatuuril +2 ºC kuni +4 ºC. Proov märgistatakse nii, et seda oleks kerge identifitseerida. Proovi kaaskirjale märgitakse lisaks muudele andmetele proovivõtmise aeg.
(2) Veterinaarjärelevalveametnik või laboratooriumi vastava ala spetsialist toimetab proovi viivitamata laboratooriumisse, teatades ette proovi toomisest.
§ 13. Diagnoosi panek
3. jagu Tegutsemisjuhised Newcastle’i haiguse puhangu korral põllumajanduslindudel
§ 15. Karantiini kehtestamine taudipunktis
Pärast Newcastle’i haiguse ametliku diagnoosi kinnitamist kehtestab Veterinaar- ja Toiduameti peadirektor taudipunktis karantiini loomatauditõrje seaduse § 50 kohaselt.
§ 16. Taudipunktis rakendatavad kitsendused ja abinõud
1) taudipunkti sisenevad Veterinaar- ja Toiduameti nimetatud isikud ühekordseks kasutamiseks mõeldud riietuses, mis pärast kasutamist kahjutustatakse või hävitakse. Jalanõud desinfitseeritakse pärast taudipunkti territooriumilt väljumist;
3) taudipunktis olevad põllumajanduslinnud hukatakse viivitamata veterinaarjärelevalveametniku kontrolli all viisil, mis välistab viiruse leviku;
4) hukatud või surnud põllumajanduslindude korjused ning munad ja munakoored kahjutustatakse ja kõrvaldatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruses (EÜ) nr 1069/2009 sätestatud nõuete kohaselt;
5) inimesed, veokid ja loomad liiguvad taudipunkti ja sealt välja Veterinaar- ja Toiduameti loal;
6) inventar, jäätmed ja muu materjal, mis ei ole loomne kõrvalsaadus ega sellest saadud toode ja, mis võib olla viirusega saastunud ning mida ei ole võimalik kahjutustada desinfitseerimise abil, hävitatakse ja kõrvaldatakse veterinaarjärelevalveametniku kontrolli all viisil, mis välistab viiruse leviku;
7) sööt, loomsed saadused, põllumajanduslinnu väljaheited, heitvesi, allapanu ja muu loomne kõrvalsaadus või sellest saadud toode, mis võib viirust levitada, kahjutustatakse ja kõrvaldatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruses (EÜ) nr 1069/2009 sätestatud nõuete kohaselt;
8) põllumajanduslindudega kokkupuutunud esemeid viiakse taudipunktist välja Veterinaar- ja Toiduameti loal pärast nende nõuetekohast puhastamist ja desinfitseerimist;
10) loomapidaja paigutab taudipunkti sisse- ja väljapääsu juurde desinfitseerimisbarjäärid ning puhastab ja desinfitseerib taudipunkti lähiümbruse veterinaarjärelevalveametniku kontrolli all;
1) linnuliha kõrvaldatakse ringlusest ja hävitatakse veterinaarjärelevalveametniku kontrolli all viisil, mis välistab viiruse leviku;
3) toidumunad hävitatakse veterinaarjärelevalveametniku kontrolli all viisil, mis välistab viiruse leviku. Nõuet ei kohaldata, kui toidumunad on eelnevalt desinfitseeritud viisil, mis tagab viiruse hävimise.
(4) Ettevõttes või majapidamises, kus peetakse kahte või enamat linnukarja, võib Veterinaar- ja Toiduamet rakendada kitsendusi loomakasvatushoonele või -rajatisele või selle osale, mida majandatakse (lindude paigutus, pidamine ja söötmine) kliiniliselt terve linnukarjaga loomakasvatushoonest või -rajatisest või selle osast eraldi ning veterinaarjärelevalveametnik kinnitab, et kõik tingimused taudi leviku tõkestamiseks on täidetud.
(5) Veterinaar- ja Toiduamet võib rakendada kitsendusi taudipunkti läheduses asuvale loomakasvatushoonele või -rajatisele, kui selle asukoht, projektlahendus või inimeste, loomade ja veovahendite kokkupuuted taudipunktiga annavad alust kahtlustada selle loomakasvatushoone või -rajatise saastumist viirusega.
§ 17. Epidemioloogiline uurimine Newcastle’i haiguse puhangu korral
(1) Newcastle’i haiguse puhangu korral korraldab kohalik loomatauditõrje komisjon, keda juhib Veterinaar- ja Toiduameti esindaja, epidemiooloogilise uurimise ja esitab diagnoosi ametlikust kinnitamisest arvates 24 tunni jooksul Veterinaar- ja Toiduameti peadirektorile aruande, milles on järgmised andmed:
§ 18. Kitsendused loomakasvatushoones või -rajatises, mis võib olla saastunud Newcastle’i haiguse viirusega
(1) Kui kahtlustatakse, et seoses inimeste, loomade või veovahendite liikumisega on loomakasvatushoones või -rajatises kontaktsed linnud, võib veterinaarjärelevalveametnik panna selle loomakasvatushoone või -rajatise kõrgendatud veterinaarjärelevalve alla, et tagada nakkuskahtlaste lindude kiire tuvastamine.
(2) Loomapidaja peab arvestust lõikes 1 nimetatud loomakasvatushoones või -rajatises peetavate põllumajanduslindude üldarvu ja nende liigiti jaotumise kohta tõugude või vanuserühmade lõikes ning registreerib põllumajanduslindude liikumise. Veterinaarjärelevalveametniku nõudmisel tuleb põllumajanduslinnud tema kontrollkäigu ajal loendada, et kinnitada veterinaarjärelevalveametnikule esitatud andmete õigsust.
(3) Veterinaar- ja Toiduamet keelab lindude väljaveo lõikes 1 nimetatud loomakasvatushoonest või -rajatisest, kui see on võetud kõrgendatud veterinaarjärelevalve alla. Sellel juhul keelatakse lindude väljavedu alates loomapidajale kirjaliku korralduse üleandmisest lõikes 1 nimetatud loomakasvatushoones või -rajatises lindude väljaveo keelu kehtestamise kohta kuni päevani, millal viimasest loomakasvatushoone või -rajatise võimalikust viirusega saastumisest on möödunud 21 päeva. Lindude väljaveo keeld peab kestma vähemalt seitse päeva.
(4) Veterinaar- ja Toiduamet võib lubada põllumajanduslindude väljavedu tapamajja koheseks tapmiseks veterinaarjärelevalveametniku kontrolli all, kui eelneval loomakasvatushoone või -rajatise lindude kliinilisel läbivaatusel ei ole veterinaarjärelevalveametnik nakkuskahtlasi linde leidnud.
(5) Veterinaar- ja Toiduamet võib kehtestada eelpool sätestatud kitsendused ja abinõud lõikes 1 nimetatud loomakasvatushoonele või -rajatisele või selle osale, kui seda majandatakse eraldi ning veterinaarjärelevalveametnik kinnitab, et kõik tingimused viiruse leviku tõkestamiseks on täidetud.
§ 19. Nõrgestatud elusvaktsiini viirustüvest pärineva Newcastle’i haiguse korral rakendatavad abinõud ja kitsendused
(2) Veterinaar- ja Toiduamet võtab loomakasvatushoone või -rajatise, kus on avastatud nõrgestatud elusvaktsiini viirustüvest pärinevasse Newcastle’i haigusse nakatunud põllumajanduslind, kõrgendatud veterinaarjärelevalve alla ning rakendab seal § 8 lõike 1 punktides 1, 2, 3, 5, 7 ja 8 loetletud abinõusid ja kitsendusi ning keelab lindude väljaveo loomakasvatushoonest või -rajatisest.
(3) Veterinaar- ja Toiduamet võib lubada põllumajanduslindude väljavedu loomakasvatushoonest või -rajatisest, kus on avastatud nõrgestatud elusvaktsiini viirustüvest pärinev Newcastle’i haigus, enda määratud tapamajja koheseks tapmiseks. Väljavedu lubatakse, kui loomakasvatushoone või -rajatise üle veterinaarjärelevalvet teostav veterinaarjärelevalveametnik kooskõlastab põllumajanduslindude veo tapamaja üle veterinaarjärelevalvet teostava veterinaarjärelevalveametnikuga enne vedamise algust ning kui vedu toimub ilma vahepeatusteta. Eespool kirjeldatud loomakasvatushoonest või -rajatisest pärinevaid põllumajanduslinde peetakse ja tapetakse tapamajas teistest loomadest eraldi. Linnuliha suhtes kohaldatakse Newcastle’i haiguse kehtivate kitsendustega piirkonnast pärineva linnuliha märgistamise, vedamise ja käitlemise nõudeid.
§ 20. Puhastus ja desinfektsioon
(1) Taudipunkti puhastus ja desinfektsioon tehakse veterinaarjärelevalveametniku kontrolli all.
(2) Newcastle’i haiguse tõttu kehtestatud kitsendustega piirkonnas kasutatakse desinfitseerimiseks Veterinaar- ja Toiduameti lubatud desinfitseerimisaineid, järgides veterinaarjärelevalveametniku korraldusi ja juhiseid.
2) töötlemine auruga temperatuuril +70 ºC;
4) virna ladustamine, katmine, vajadusel niisutamine ja säilitamine viisil, mis tagab +20 ºC temperatuuri säilimise 42 päeva jooksul ning välistab loomade, sealhulgas näriliste ning mets- ja veelindude ligipääsu.
§ 21. Newcastle’i haiguse puhangu korral kehtestatud kitsenduste lõpetamine
§ 22. Ohustatud tsooni ja järelevalvetsooni kehtestamine
(1) Newcastle’i haiguse ametliku diagnoosi kinnitamisest arvates 24 tunni jooksul kehtestab Veterinaar- ja Toiduameti peadirektor käskkirjaga taudipunkti ümber ohustatud ja järelevalvetsooni, millest teavitatakse elanikkonda massiteabevahendite kaudu.
(5) Veterinaar- ja Toiduameti peadirektor võib vähendada ohustatud ja järelevalvetsooni raadiust ning Veterinaar- ja Toiduamet võib lühendada §-des 24–26 kehtestatud kitsenduste ja abinõude rakendamise ajavahemikku, kui §-de 9 ja 17 kohaselt tehtud epidemioloogilise uurimise tulemuste põhjal selgub, et kontaktsete lindude esinemine muudes loomakasvatushoonetes ja -rajatistes ning viiruse levik taudipunktist väljapoole on välistatud.
§ 23. Ohustatud tsoonis rakendatavad kitsendused
2) loomapidaja peab arvestust põllumajanduslindude arvu, terviseseisundi ja liigiti jaotumise kohta ning esitab andmed veterinaarjärelevalveametnikule tema kontrollkäigu ajal;
3) loomapidaja paigutab loomakasvatushoone või -rajatise sisse- ja väljapääsu juurde desinfitseerimisbarjäärid veterinaarjärelevalveametniku juhiste järgi;
5) kasutatud allapanu, linnu väljaheiteid ja linnuga kokkupuutunud esemeid viiakse ohustatud tsoonist välja Veterinaar- ja Toiduameti loal;
7) põllumajanduslindude rümpade ja munade tsoonisisene vedu ning põllumajanduslindudega, nende rümpade ja munadega kokkupuutuvate isikute ning põllumajanduslindude, nende rümpade ja munade veovahendite tsoonisisene liikumine toimub Veterinaar- ja Toiduameti loal;
(2) Veterinaar- ja Toiduamet võib lubada põllumajanduslindude ja nende munade väljavedu loomakasvatushoonest või -rajatisest tingimusel, et eelneval loomakasvatushoone või -rajatise lindude veterinaarläbivaatusel ei ole nakkuskahtlasi linde avastatud ning kasutatavad veovahendid puhastatakse ja desinfitseeritakse nii enne kui ka pärast vedamist. Väljavedu lubatakse veterinaarjärelevalveametniku kontrolli all järgmistel juhtudel ja järgides alltoodud nõudeid:
1) põllumajanduslindude vedu koheseks tapmiseks ohustatud tsoonis asuvasse tapamajja või selle puudumisel Veterinaar- ja Toiduameti määratud tapamajja. Linnuliha suhtes kohaldatakse §-s 26 toodud nõudeid;
3) haudemunade vedu Veterinaar- ja Toiduameti määratud haudejaama. Enne vedu tuleb haudemunad ja nende pakendid desinfitseerida veterinaarjärelevalveametniku juhiste järgi viisil, mis tagab Newcastle’i haiguse viiruse hävimise.
(3) Ohustatud tsoonis kehtestab kitsendused ja lõpetab need Veterinaar- ja Toiduamet. Ohustatud tsoonis kehtestatud kitsendusi rakendatakse arvates viimases taudipunktis § 20 kohaselt puhastuse ja desinfektsiooni tegemisest vähemalt 21 päeva jooksul. Kitsenduste lõpetamise korral kehtivad ohustatud tsoonis edasi järelevalvetsoonis kehtivad kitsendused, kuni need lõpetab Veterinaar- ja Toiduamet.
§ 24. Ohustatud tsoonis rakendatavad abinõud
Veterinaar- ja Toiduamet rakendab ohustatud tsoonis järgmisi abinõusid:
1) koostöös kohaliku omavalitsuse, politseiasutuse ja Päästeameti kohalike asutustega selgitab välja ohustatud tsoonis põllumajanduslinde, nende rümpasid ja mune käitlevad isikud ja nende poolt tööks kasutatavad veovahendid ning võtab isikute ja veovahendite liikumise ohustatud tsoonis kõrgendatud veterinaarjärelevalve alla;
[RTL 2009, 96, 1423 - jõust. 01.01.2010]
4) koostöös kohaliku omavalitsuse, politseiasutuse ja Päästeameti kohalike asutustega selgitab välja ja võtab kõrgendatud veterinaarjärelevalve alla ohustatud tsoonis asuvad loomakasvatushooned ja -rajatised, kus peetakse põllumajanduslinde. Veterinaar- ja Toiduameti määratud veterinaarjärelevalveametnik peab neid loomakasvatushooneid ja -rajatisi korrapäraselt kontrollima ja määrama lindude terviseseisundi, vajadusel võtma proove laboratoorseks uuringuks ja võtma tarvitusele tõrjemeetmed ning registreerima toimingud.
§ 25. Järelevalvetsoonis rakendatavad kitsendused
1) Veterinaar- ja Toiduamet selgitab välja järelevalvetsoonis asuvad loomakasvatushooned ja -rajatised, kus peetakse põllumajanduslinde, ning korraldab sealt pärit põllumajanduslindude ja munade veo üle kõrgendatud järelevalvet. Newcastle’i haiguse leviku tõkestamiseks ja selle likvideerimiseks vajalike meetmete rakendamisel teeb Veterinaar- ja Toiduamet koostööd kohaliku omavalitsuse, politseiasutuse ja Päästeameti kohalike asutustega;
3) põllumajanduslindude väljavedu järelevalvetsoonist on keelatud arvates selle kehtestamisest 15 päeva jooksul. Veterinaar- ja Toiduamet võib lubada põllumajanduslindude väljavedu enda määratud väljaspool järelevalvetsooni asuvasse tapamajja koheseks tapmiseks, kui vedu toimub ilma vahepeatusteta ja veterinaarjärelevalveametniku kontrolli all;
4) järelevalvetsoonist pärit haudemunade väljavedu on keelatud. Veterinaar- ja Toiduamet võib lubada haudemunade vedu enda määratud haudejaama, mis asub järelevalvetsoonist väljaspool. Sellisel juhul peavad kõik munad ja nende pakendid olema eelnevalt desinfitseeritud viisil, mis tagab viiruse hävimise;
8) põllumajanduslindude ja nende saaduste veoks kasutatavad veovahendid desinfitseeritakse enne vedamise algust veterinaarjärelevalveametniku kontrolli all.
(2) Järelevalvetsoonis rakendatavad kitsendused lõpetatakse, kui viimases taudipunktis § 20 kohase puhastuse ja desinfektsiooni tegemisest on möödunud 30 päeva. Kitsendused kehtestab ja lõpetab Veterinaar- ja Toiduamet.
(3) Karantiini lõpetab Veterinaar- ja Toiduameti peadirektor ning sellest teavitatakse elanikkonda massiteabevahendite kaudu.
§ 26. Newcastle’i haiguse kehtivate kitsendustega piirkonnast pärineva linnuliha märgistamise, vedamise ja käitlemise nõuded
(1) Veterinaar- ja Toiduamet võib lubada kitsendustega piirkonnast põllumajanduslindude vedu otse tapamajja nende koheseks tapmiseks, kui need linnud tapetakse teistest loomadest eraldi, tapetud põllumajanduslindudelt pärit liha suunatakse käitlemiseks ja märgistatakse põllumajandusministri 13. mai 2005. a määruse nr 55 “Loomsete saaduste ja nende käitlemise, sealhulgas nendega kauplemise, veterinaarnõuded” lisa 2 kohaselt ning “Loomatauditõrje seaduse” §-de 451–453 alusel kehtestatud veterinaarnõuded on täidetud.
(2) Lõikes 1 nimetatud linnuliha võib vedada käitlemisettevõttesse, seal käidelda ja käitlemisettevõttest välja vedada muust lihast eraldi järelvalveametniku kontrolli all.
(3) Veterinaar- ja Toiduamet võib lubada lõikes 1 nimetatud liha töötlemist lihatoodeteks põllumajandusministri 13. mai 2005. a määruse nr 55 “Loomsete saaduste ja nende käitlemise, sealhulgas nendega kauplemise veterinaarnõuded” lisas 3 sätestatud töötlemismeetodi kohaselt, mille puhul peab linnuliha läbima hermeetiliselt suletud konteineris kuumtöötlemise, mille käigus saavutatakse Fc väärtus vähemalt 3,00.
4. jagu Tegutsemisjuhised Newcastle’i haiguse kahtluse ja diagnoosimise korral võistlustuvil ja teisel kodulinnul
§ 27. Teatamine
§ 28. Tegutsemisjuhised Newcastle’i haiguse kahtluse korral võistlustuvil või teisel kodulinnul
(1) Kui kahtlustatakse võistlustuvi või teise kodulinnu nakatumist Newcastle’i haigusse, peab loomapidaja viivitamata pöörduma piirkonda teenindava volitatud veterinaararsti või veterinaarjärelevalveametniku poole.
(2) Veterinaarjärelevalveametnik korraldab proovide võtmise ja nende laboratooriumisse toimetamise. Proovide võtmisel, laboratooriumisse toimetamisel ja laboratoorsel uurimisel järgitakse 3. peatüki 2. jaos ja diagnoosimise käsiraamatus sätestatud nõudeid.
(3) Pärast Newcastle’i haiguse kahtlusest teate saamist korraldab Veterinaar- ja Toiduamet viivitamata §-s 9 sätestatud nõuete kohase epidemioloogilise uurimise ning rakendab eeldatavas taudipunktis järgmisi kitsendusi ja abinõusid:
(4) Kui epidemioloogilise uurimise tulemusena leitakse, et eeldatav taudipunkt võib olla viirusega saastunud või et eeldatavast taudipunktist vabastatud võistlustuvi on kontaktne ning viirus pärineb taudipunktist, kus peetakse põllumajanduslinde, keelab Veterinaar- ja Toiduamet võistlustuvide ja teiste kodulindude väljaveo eeldatavast taudipunktist ning sealt juba välja viidud võistlustuvide vabastamise. Kitsendus kehtib 21 päeva arvates loomapidajale kirjaliku korralduse üleandmisest võistlustuvide vabastamise ja väljaveo keelu kehtestamise kohta.
§ 29. Tegutsemisjuhised Newcastle’i haiguse diagnoosimise korral võistlustuvil või teisel kodulinnul
(2) Kohe pärast Newcastle’i haiguse ametliku diagnoosi kinnitamist korraldab Veterinaar- ja Toiduamet §-s 17 nimetatud epidemioloogilise uurimise ning rakendab võistlustuvi ja teise kodulinnu või kogu tuvila või muu loomakasvatushoone või -rajatise suhtes käesoleva määruse § 16 lõikes 1 sätestatud kitsendusi ja abinõusid või vähemalt järgmisi kitsendusi ja abinõusid:
3) punktis 2 loetletud võimalikud nakkusekandjad ning haigestunud võistlustuvid ja teised kodulinnud hävitatakse või kahjutustatakse veterinaarjärelevalveametniku kontrolli all viisil, mis välistab viiruse leviku ja tagab viiruse hävimise. Desinfitseerimiseks kasutatakse üksnes Veterinaar- ja Toiduameti lubatud desinfitseerimisaineid, järgides veterinaarjärelevalveametniku korraldusi ja juhiseid.
(3) Lõike 2 punktides 1, 2 ja 3 loetletud kitsendused lõpetab Veterinaar- ja Toiduamet, kui tuvila või muu loomakasvatushoone või -rajatise võistlustuvidel ja teistel kodulindudel ilmnenud Newcastle’i haigusele iseloomulike kliiniliste tunnuste kadumisest on möödunud 60 päeva.
(4) Lisaks selles jaos sätestatud kitsenduste ja abinõude rakendamisele võib Veterinaar- ja Toiduamet kohaldada “Loomatauditõrje seaduse“ §-des 45¹–45³ sätestatud kitsendusi ja abinõusid.
5. jagu Erakorraline vaktsineerimine
§ 30. Erakorralise vaktsineerimise otsustamine ja korraldamine
(1) Kui Newcastle’i haigus on linnul ametlikult diagnoositud ja epidemioloogilise uurimise tulemusena selgub, et taud võib levida ulatuslikult, võib selle leviku tõkestamiseks kasutada erakorralist vaktsineerimist.
(2) Erakorralise vaktsineerimise tegemise otsustab ja korraldab Veterinaar- ja Toiduamet.
(3) Veterinaar- ja Toiduamet kehtestab erakorralise vaktsineerimise programmi, milles sätestatakse:
2) kasutatava vaktsiini jaotamise ja ladustamise ning vaktsiini kasutamise üle veterinaarjärelevalve teostamise täpsem kord;
3) vaktsineeritavate lindude liigid tõugude või vanuserühmade kaupa;
4) piirkond, kus linde vaktsineeritakse (edaspidi vaktsineerimispiirkond), ja selle ulatus;
5) ajavahemik, mille jooksul kavatsetakse linnud vaktsineerida;
7) Veterinaar- ja Toiduameti peadirektor teavitab erakorralisest vaktsineerimisest Rahvusvahelist Episootiate Bürood ja Euroopa Komisjoni ning esitab viimasele vaktsineerimise programmi.
(4) Linnu või linnukarja erakorraline vaktsineerimine on keelatud, kui linnu või linnukarja suhtes on rakendatud §-s 29 toodudkitsendusi ja abinõusid.
§ 31. [Kehtetu – RTL 2007, 101, 1682 - jõust. 01.01.2008]
§ 32. Erakorraline vaktsineerimise korral rakendatavad kitsendused ja abinõud
(1) Pärast erakorralise vaktsineerimise otsustamist võtab Veterinaar- ja Toiduamet vaktsineerimispiirkonnas asuvad loomakasvatushooned ja -rajatised kohe kõrgendatud veterinaarjärelevalve alla ning rakendab seal järgmisi kitsendusi ja abinõusid:
1) loomakasvatushoones või -rajatises peetavad linnud, võistlustuvid ja teised kodulinnud vaktsineeritakse viivitamata veterinaarjärelevalveametniku kontrolli all;
2) vaktsineerimispiirkonnas välja koorunud ning vaktsineerimispiirkonda sisse toodud vaktsineeritavad linnud, võistlustuvid ja teised kodulinnud, kes ei ole veel vaktsineeritud, vaktsineeritakse viivitamata veterinaarjärelevalveametniku kontrolli all;
3) kui erakorraline vaktsineerimine on alanud, on keelatud vaktsineerimispiirkonnas peetavaid linde loomakasvatushoonest või -rajatisest välja viia. Veterinaar- ja Toiduamet võib lubada ööpaevaste tibude väljavedu muusse vaktsineerimispiirkonna sees asuvasse loomakasvatushoonesse või -rajatisse, kus ööpäevased tibud viivitamata vaktsineeritakse, ja lindude väljavedu vaktsineerimispiirkonnas asuvasse tapamajja koheseks tapmiseks, kui ööpäevaste tibude ja lindude vedu toimub ilma vahepeatusteta. Veterinaar- ja Toiduamet võib lubada lindude vedu vaktsineerimispiirkonnast väljaspool asuvasse tapamajja koheseks tapmiseks, kui vedu toimub ilma vahepeatusteta ning kui eelneval linnukarja kliinilisel läbivaatusel ei ole veterinaarjärelevalveametnik nakkuskahtlasi linde leidnud;
4) erakorralise vaktsineerimise lõpetamisest arvates on vaktsineerimispiirkonnas peetavate lindude ning nendelt pärinevate munade vaktsineerimispiirkonnast väljaviimine keelatud.
(2) Erakorralise vaktsineerimise lõpetamisest arvates võib Veterinaar- ja Toiduamet lubada vaktsineerimispiirkonnas elavate lindude ja nendelt pärinevate munade väljavedu järgmistel juhtudel:
1) linnuliha tootmise eesmärgil kasvatatavate ööpaevaste tibude, kes on koorunud pärast lõikes 1 nimetatud erakorralist vaktsineerimist, väljavedu loomakasvatushoonesse või -rajatisse, kus ööpäevased tibud viivitamata erakorraliselt vaktsineeritakse. Loomakasvatushoone või -rajatis võetakse kõrgendatud veterinaarjärelevalve alla, kuni ööpäevased tibud on tapetud;
2) lindude, kelle erakorralisest vaktsineerimisest on möödunud 21 päeva, vedu tapamajja koheseks tapmiseks ilma vahepeatusteta;
3) sugukarjalt, kelle erakorralisest vaktsineerimisest on möödunud 21 päeva, pärinevate haudemunade väljavedu, kui haudemunad ja nende pakendid on eelnevalt desinfitseeritud viisil, mis tagab viiruse hävimise.
(3) Veterinaar- ja Toiduamet võib otsustada, et teadusliku väärtusega linnukarja ei vaktsineerita, kui veterinaarjärelevalveametnik kinnitab, et kõik selle linnukarja viirusega kokkupuutumise ennetamise tingimused on täidetud, ja linnukarja uuritakse seroloogiliselt Newcastle’i haiguse suhtes kindlate ajavahemike järel ning uuringute tulemused jäävad negatiivseks.
(4) Käesolevas paragrahvis sätestatud kitsendusi rakendatakse erakorralise vaktsineerimise käigus ning vähemalt kolm kuud pärast erakorralise vaktsineerimise lõppu. Kitsendused lõpetab ja nimetatud tähtaja pikendamise vajaduse otsustab Veterinaar- ja Toiduamet.
§ 33. Rakendussäte
(1) Alates 2008. aasta 1. jaanuarist kuni 2008. aasta 31. märtsini korraldab kodulindude ennetavat vaktsineerimist Veterinaar- ja Toiduamet.
(2) Loomapidaja, kellel on 1. jaanuaril 2008. aastal üle 50 kodulinnu, esitab § 4 lõikes 3 sätestatud ennetava vaktsineerimise programmi Veterinaar- ja Toiduametile heakskiitmiseks hiljemalt 2008. aasta 1. märtsiks.
1 nõukogu direktiiv 92/66/EMÜ, millega kehtestatakse ühenduse meetmed Newcastle’i haiguse tõrjeks (EÜT L 260, 5.9.1992, lk 1–20), muudetud nõukogu määrusega (EÜ) nr 806/2003 (EÜT L 122, 16.5.2003, lk 1–35) ja nõukogu direktiividega 2006/104/EÜ (ELT L 363, 20.12.2006, lk 352–367) ja 2008/73/EÜ (ELT L 219, 14.8.2008, lk 40–54).
Lisa Newcastle’i haiguse ajusisese patogeensuse indeksi määramise meetod


Ohustatud tõugu looma pidamise toetuse saamise nõuded, toetuse taotlemise ja taotluse menetlemise täpsem kord – Riigi Teataja
Ohustatud tõugu looma pidamise toetuse saamise nõuded, toetuse taotlemise ja taotluse menetlemise täpsem kord
Ohustatud tõugu looma pidamise toetuse saamise nõuded, toetuse taotlemise ja taotluse menetlemise täpsem kord - sisukord
§ 4 Nõuded toetuse taotluse kohta ja taotluse esitamise tähtaeg
§ 5 Taotleja ja taotluse nõuetele vastavuse kontrollimine
§ 6 Taotletud toetuse vähendamine
§ 7 Taotluse rahuldamine ja rahuldamata jätmine
5 KOHUSTUSE ÜLEANDMINE, ÜLEVÕTMINE, SUURENDAMINE, VÄHENDAMINE JA ASENDAMINE
§ 8 Kohustuse ülevõtmine ja üleandmine
§ 9 Kohustuse suurendamine
§ 10 Kohustuse vähendamine
§ 11 Kohustuse aluse looma asendamine
6 TOETUSE MAKSMINE
§ 13 Toetuse maksmine
§ 14 Kohustuse lõppemine ja toetuse tagasinõudmata jätmine
§ 15 Rakendussätted
RTL 2010, 14, 266
Vastu võetud 18.03.2010 nr 33
Määrus kehtestatakse «Euroopa Liidu ühise põllumajanduspoliitika rakendamise seaduse» § 58 lõike 5 ja § 59 lõigete 5 ja 6, komisjoni määruse (EÜ) nr 1974/2006, milles sätestatakse nõukogu määruse (EÜ) nr 1698/2005 (Maaelu Arengu Euroopa Põllumajandusfondist (EAFRD) antavate maaelu arengu toetuste kohta) kohaldamise üksikasjalikud eeskirjad (ELT L 368, 23.12.2006, lk 15–73), artikli 27 lõike 11, artikli 44 ning komisjoni määruse (EÜ) nr 1975/2006, millega kehtestatakse nõukogu määruse (EÜ) nr 1698/2005 rakendamise üksikasjalikud eeskirjad kontrollimenetluse rakendamise ja maaelu arengu toetusmeetmete nõuetele vastavuse kohta (ELT L 368, 23.12.2006, lk 74–84), artikli 4 lõike 1 alusel ning kooskõlas nõukogu määruse (EÜ) nr 1698/2005 Maaelu Arengu Euroopa Põllumajandusfondist (EAFRD) antavate maaelu arengu toetuste kohta (ELT L 277, 21.10.2005, lk 1–40) artikli 18 lõike 4 alusel heaks kiidetud «Eesti maaelu arengukavaga 2007–2013» (edaspidiarengukava).
Määrusega kehtestatakse ohustatud tõugu looma pidamise toetuse (edaspidi toetus) saamise täpsemad nõuded, toetuse taotlemise ja taotluse menetlemise täpsem kord, toetuse määr, toetuse vähendamise kord, toetuse andmise alused ja toetuse andmise täpsem kord kohustuse üleandmise, ülevõtmise, suurendamise, vähendamise ja asendamise korral ning toetuse väljamaksmise kord.
Toetuse määr eesti hobuse ja tori hobuse pidamise eest on 2920 krooni aastas, eesti raskeveohobuse pidamise eest 3115 krooni aastas ja eesti maatõugu veise pidamise eest 3070 krooni aastas.
(1) Toetust võib taotleda põllumajandusega tegelev füüsiline isik, juriidiline isik, seltsing ja muu isikute juriidilise isiku staatuseta ühendus (edaspidi taotleja).
(2) Eesti, tori ja eesti raskeveo tõugu hobuse pidamise eest toetuse taotleja peab 2. mai seisuga vähemalt kuue kuu vanust puhtatõulist ja nõuetekohaselt identifitseeritud tõuraamatu põhiossa kantud või sinna kandmiseks sobilikku eesti või eesti raskeveo tõugu hobust või tori tõugu hobuste tõuraamatu TA-ossa kantud või sinna kandmiseks sobilikku ja tori tõu universaalsuuna hobuste populatsiooni kuuluvat tori tõugu hobust.
(3) Eesti maatõugu veise pidamise eest toetuse taotleja peab tõuraamatu põhiossa kantud või sinna kandmiseks sobilikku ja 2. mai seisuga põllumajandusloomade registrisse kantud vähemalt kuue kuu vanust eesti maatõugu veist, kelle mõlemad vanemad ja vanavanemad on kantud eesti maatõugu veiste tõuraamatu põhiossa.
(4) Taotleja võtab kohustuse pidada majapidamises taotluse esmakordse esitamise kalendriaastast alates viis järjestikust kalendriaastat (edaspidi kohustuseperiood) selle määruse nõuete kohaselt kohustuse võtmise aastal kindlaks tehtud arvul lõigetes 2 ja 3 sätestatud loomi, kelle kohta ta toetust taotleb (edaspidi kohustus). Iga loomatõu kohta võtab taotleja eraldi kohustuse.
(5) Kohustust ei või võtta selle loomatõu kohta, mille kohta on taotlejal «Eesti maaelu arengukava 2004–2006» raames ohustatud tõugu looma kasvatamise kehtiv kohustus või arengukava raames ohustatud tõugu looma pidamise kehtiv kohustus.
(6) «Euroopa Liidu ühise põllumajanduspoliitika rakendamise seaduse» § 58 lõike 2 kohaselt täidab taotleja kogu majapidamise põllumajandusmaal ja põllumajanduslikus tegevuses «Euroopa Liidu ühise põllumajanduspoliitika rakendamise seaduse» § 23 lõike 4 alusel kehtestatud õigusaktis sätestatud häid põllumajandus- ja keskkonnatingimusi ning sama paragrahvi lõike 3 kohaselt avaldatud kohustuslikke majandamisnõudeid ja põllumajandusministri 8. märtsi 2010. a määruse nr 19 «Poolloodusliku koosluse hooldamise toetuse saamise nõuded, toetuse taotlemise ja taotluse menetlemise täpsem kord aastateks 2007–2013» lisas 1 sätestatud väetiste ja taimekaitsevahendite kasutamise miinimumnõudeid.
§ 4. Nõuded toetuse taotluse kohta ja taotluse esitamise tähtaeg
1) «Euroopa Liidu ühise põllumajanduspoliitika rakendamise seaduse» § 18 lõike 3 alusel kehtestatud õigusaktis toodud vormi kohane taotlus;
2) punktis 1 nimetatud taotluse lisas esitatud põldude loetelu, millel on märgitud andmed kogu põllumajandusmaa kohta, mida taotlejal on õigus kasutada, sealhulgas andmed püsirohumaa ja kasvatatavate põllumajanduskultuuride kohta;
5) lisas 1 toodud vormi kohane ohustatud tõugu loomade loetelu;
6) põllumajandusministri 8. märtsi 2010. a määruse nr 19 «Poolloodusliku koosluse hooldamise toetuse saamise nõuded, toetuse taotlemise ja taotluse menetlemise täpsem kord aastateks 2007–2013» lisas 3 toodud vormi kohane kinnitus kohustuse võtmise kohta.
(4) Kui taotleja majapidamises peetav § 3 lõigetes 2 ja 3 sätestatud nõuete kohane loom on võetud rendile, esitab taotleja toetuse taotlemisel Veterinaar- ja Toiduametile (edaspidi VTA) looma kohta sõlmitud lisas 2 toodud vormi kohase rendilepingu ärakirja.
§ 5. Taotleja ja taotluse nõuetele vastavuse kontrollimine
(1) PRIA vaatab taotluse ja muud esitatud dokumendid läbi ning kontrollib nendes esitatud andmete õigsust ja taotleja vastavust toetuse saamise nõuetele komisjoni määruse (EÜ) nr 1975/2006, millega kehtestatakse nõukogu määruse (EÜ) nr 1698/2005 rakendamise üksikasjalikud eeskirjad kontrollimenetluse rakendamise ja maaelu arengu toetusmeetmete nõuetele vastavuse kohta (ELT L 368, 23.12.2006, lk 74–84), I jao I alajao kohaselt.
(2) «Euroopa Liidu ühise põllumajanduspoliitika rakendamise seaduse» §-s 25 nimetatud asutused teevad § 3 lõikes 6 nimetatud nõuete täitmise üle kontrolli komisjoni määruse (EÜ) nr 1975/2006 II jao I alajao kohaselt, kontrollides sealhulgas kohapeal vähemalt 1% nõukogu määruse (EÜ) nr 1698/2005 Maaelu Arengu Euroopa Põllumajandusfondist (EAFRD) antavate maaelu arengu toetuste kohta (ELT L 277, 21.10.2005, lk 1–40) artikli 36 punkti a alapunktides i–v ja punkti b alapunktis iv nimetatud toetuse taotlejatest.
(3) VTA kontrollib § 4 lõikes 4 nimetatud rendilepinguid ja ohustatud tõugu looma vastavust toetuse saamise nõuetele komisjoni määruse (EÜ) nr 1975/2006 I jao I alajao kohaselt.
§ 6. Taotletud toetuse vähendamine
(1) Kui PRIA ja VTA on kontrolli käigus teinud kindlaks, et tegelik loomade arv erineb taotlusel märgitud loomade arvust, mille kohta toetust taotleti, otsustab PRIA taotletud toetuse vähendamise komisjoni määruse (EÜ) nr 1975/2006 artikli 17 kohaselt.
(2) Kui § 5 lõikes 2 nimetatud asutused on kontrolli käigus teinud kindlaks, et taotleja on kohustuseaastal rikkunud § 3 lõikes 6 nimetatud nõudeid või on teinud § 3 lõikes 6 nimetatud nõuete rikkumise eest taotlejale puuduse kõrvaldamiseks ettekirjutuse või on taotleja suhtes jõustunud süüdimõistev süüteo otsus, otsustab PRIA taotletud toetuse vähendamise komisjoni määruse (EÜ) nr 1975/2006 artiklite 22–24 ning «Euroopa Liidu ühise põllumajanduspoliitika rakendamise seaduse» § 26 lõigete 1–3 ja § 61 lõike 2 kohaselt.
(3) Kui taotleja ei esita kõiki § 4 lõike 1 punktis 2 sätestatud andmeid põllumajandusmaa kohta, mida tal on õigus kasutada, kuid mille kohta ta ei taotle toetust, otsustab PRIA taotletud toetuse vähendamise komisjoni määruse (EÜ) nr 1122/2009, millega kehtestatakse nõukogu määruse (EÜ) nr 73/2009 üksikasjalikud rakenduseeskirjad seoses põllumajandustootjate otsetoetuskavade alusel makstavate toetuste nõuetele vastavusega, ümbersuunamisega ning ühtse haldus- ja kontrollisüsteemiga ning määruse (EÜ) nr 1234/2007 üksikasjalikud rakenduseeskirjad seoses veinisektori toetuskavade alusel makstavate toetuste nõuetele vastavusega (ELT L 316, 30.11.2009, lk 65–112), artikli 55 lõike 1 kohaselt.
(4) Kui taotleja esitab taotluse pärast taotluse esitamise tähtpäeva, otsustab PRIA taotletud toetuse vähendamise komisjoni määruse (EÜ) nr 1122/2009 artikli 23 kohaselt.
(5) Taotletud toetuse vähendamise otsustamise korral kohaldab PRIA komisjoni määruse (EÜ) nr 1122/2009 artiklit 73.
§ 7. Taotluse rahuldamine ja rahuldamata jätmine
(1) Arvestades §-s 5 sätestatud kontrollide tulemusi, teeb PRIA taotluse rahuldamise või rahuldamata jätmise otsuse taotluse esitamise aastale järgneva aasta 25. jaanuariks.
(2) PRIA teeb taotluse rahuldamata jätmise otsuse komisjoni määruse (EÜ) nr 1975/2006 artiklite 17 ja 23 kohaselt ning «Euroopa Liidu ühise põllumajanduspoliitika rakendamise seaduse» § 62 lõike 2 punktides 1 ja 4–6 sätestatud juhtudel.
5. peatükk KOHUSTUSE ÜLEANDMINE, ÜLEVÕTMINE, SUURENDAMINE, VÄHENDAMINE JA ASENDAMINE
§ 8. Kohustuse ülevõtmine ja üleandmine
(1) Kui toetuse saaja annab kogu oma kohustuse või osa sellest üle teisele isikule, kohaldatakse komisjoni määruse (EÜ) nr 1974/2006, milles sätestatakse nõukogu määruse (EÜ) nr 1698/2005 (Maaelu Arengu Euroopa Põllumajandusfondist (EAFRD) antavate maaelu arengu toetuste kohta) kohaldamise üksikasjalikud eeskirjad (ELT L 368, 23.12.2006, lk 15–73), artikli 44 lõiget 1.
(2) Taotleja ei või kohustust üle anda ega üle võtta kohustuse võtmise aastal, välja arvatud komisjoni määruse (EÜ) nr 1974/2006 artikli 47 lõikes 1 sätestatud vääramatu jõu juhtudel.
(3) Kui kohustuse ülevõtjal on kehtiv kohustus, liidetakse ülevõetud kohustus taotleja kohustusega ja kohustuseperioodi kestuseks loetakse lühemat aega kestnud kohustuse kestus.
(4) Kui kohustuse võtab üle isik, kellel varem ei olnud kehtivat kohustust, loetakse kohustuseperioodi kestuseks ülevõetud kohustuse kestus.
§ 9. Kohustuse suurendamine
(1) Toetuse saaja võib suurendada § 3 lõikes 4 nimetatud kohustusealuste loomade arvu kuni 30% või kuni kahe looma võrra nende sama tõugu loomade arvelt, kelle kohta ei ole kohustust võetud ja kes vastavad § 3 lõigetes 2 ja 3 sätestatud toetuse saamise nõuetele.
(2) Kui toetuse saaja suurendab kohustusealuste loomade arvu lõikes 1 sätestatud määral, arvestatakse kohustuseperioodi kestus olemasoleva kohustuse kestuse järgi.
(3) Kui toetuse saaja suurendab kohustusealuste loomade arvu üle lõikes 1 sätestatud määra, algab kõigi loomade kohta uus kohustus, mille kestus on viis aastat.
(4) Kohustuse üleandmise ja ülevõtmise korral on kohustuse üleandjal ja ülevõtjal õigus kohustust suurendada § 3 lõikes 4 nimetatud kohustuse arvelt.
§ 10. Kohustuse vähendamine
(1) Toetuse saaja võib komisjoni määruse (EÜ) nr 1974/2006 artikli 44 lõike 3 kohaselt vähendada § 3 lõikes 4 nimetatud kohustusealuste loomade arvu kuni 30%.
(2) Kohustuse üleandmise ja ülevõtmise korral on kohustuse üleandjal ja ülevõtjal õigus kohustust vähendada § 3 lõikes 4 nimetatud kohustuse arvelt.
§ 11. Kohustuse aluse looma asendamine
(1) Toetuse saaja võib asendada § 3 lõigetes 2 ja 3 sätestatud ohustatud tõugu looma toetuse saamise nõuete kohase teise sama tõugu loomaga, kelle kohta ei ole kohustust võetud, kaotamata õigust saada toetust taotletud mahus.
(2) Toetuse saaja asendab § 3 lõigetes 2 ja 3 sätestatud ohustatud tõugu looma lõike 1 kohaselt 20 päeva jooksul arvates looma asendamise tinginud sündmusest.
(1) Toetuse saaja teavitab kohustuse suurendamisest PRIAt § 4 lõikes 1 sätestatud ajavahemikul, esitades § 4 lõikes 3 nimetatud dokumendid.
(2) Toetuse saaja teavitab kohustuse vähendamisest PRIAt § 4 lõikes 1 sätestatud ajavahemikul, esitades § 4 lõikes 3 nimetatud dokumendid.
(3) Kohustuse üleandja teavitab kohustuse üleandmisest PRIAt § 4 lõikes 1 sätestatud ajavahemikul, esitades põllumajandusministri 8. märtsi 2010. a määruse nr 19 «Poolloodusliku koosluse hooldamise toetuse saamise nõuded, toetuse taotlemise ja taotluse menetlemise täpsem kord aastateks 2007–2013» lisas 4 toodud vormi kohase teabe kohustuse üleandmise-ülevõtmise kohta. Kohustuse ülevõtja esitab PRIAle samal ajavahemikul ülevõetud kohustuse kohta § 4 lõikes 3 nimetatud dokumendid.
(4) Kui loom asendatakse ajavahemikul 2. maist kuni 15. oktoobrini, teavitab taotleja sellest VTAd seitsme päeva jooksul arvates looma asendamisest, esitades lisas 3 toodud vormi kohase teatise. Kui loom asendatakse ajavahemikul 16. oktoobrist kuni 1. maini, teavitab taotleja sellest VTAd seitsme päeva jooksul arvates looma asendamisest või hiljemalt taotluse esitamise tähtaja esimeseks päevaks, esitades lisas 3 toodud vormi kohase teatise.
6. peatükk TOETUSE MAKSMINE
§ 13. Toetuse maksmine
(1) PRIA maksab toetuse nõukogu määruse (EÜ) nr 1290/2005 ühise põllumajanduspoliitika rahastamise kohta (ELT L 209, 11.08.2005, lk 1–25) artikli 11 kohaselt taotleja arvelduskontole § 7 lõikes 1 nimetatud otsuse alusel taotluse esitamise aastale järgneval aastal ajavahemikul 25. veebruarist kuni 30. juunini.
§ 14. Kohustuse lõppemine ja toetuse tagasinõudmata jätmine
(1) Eelmistel aastatel makstud toetust ei nõuta tagasi nende loomade eest, kelle arvelt toetuse saaja on vähendanud § 3 lõikes 4 nimetatud kohustusealuste loomade arvu alla § 10 lõikes 1 sätestatud määra. Kui kohustus on võetud kahe või kolme ohustatud tõugu looma kohta ja taotleja vähendab kohustusealuste loomade arvu, ei nõuta eelmistel aastatel makstud toetust tagasi ühe looma eest.
(2) Eelmistel aastatel makstud toetust ei nõuta tagasi, kui toetuse saaja on täitnud võetud kohustuse vähemalt kolmel järjestikusel kohustuseaastal ja komisjoni määruse (EÜ) nr 1974/2006 artikli 44 lõike 2 punkti a kohaselt lõpetab põllumajandusliku tegevuse.
(1) «Eesti maaelu arengukava 2004–2006» raames ohustatud tõugu looma kasvatamise eest toetuse saaja võib kogu oma kohustuse asendada § 3 lõike 4 kohase ohustatud tõugu looma pidamise toetuse kohustusega, ilma et temalt nõuetekohaselt asendatud loomade kohta eelmistel aastatel makstud toetust tagasi nõutaks. Sel juhul «Eesti maaelu arengukava 2004–2006» raames ohustatud tõugu looma kasvatamise kohta võetud kohustus lõpeb. Toetuse saaja teavitab kohustuse asendamisest PRIAt § 4 lõikes 1 sätestatud ajavahemikul, esitades § 4 lõikes 1 nimetatud dokumendid ja teabe, millest nähtub, millise loomatõu osas kohustus asendati.
(2) Arengukava raames tori tõugu hobuse pidamise kohustuse võtnud toetuse saaja kehtiv kohustus tori tõugu hobuste kohta, kes ei ole kantud tori tõugu hobuste tõuraamatu TA-ossa ega kuulu tori tõu universaalsuuna hobuste populatsiooni, kehtib kuni taotleja kohustuseperioodi lõpuni.
(3) Arengukava raames tori tõugu hobuse pidamise kohustuse võtnud toetuse saaja võib asendada kohustusealuse tori tõugu hobuse, kes ei ole kantud tori tõugu hobuste tõuraamatu TA-ossa ega kuulu tori tõu universaalsuuna hobuste populatsiooni, ainult tori tõugu hobuste tõuraamatu TA-ossa kantud või sinna kandmiseks sobiliku vähemalt kuue kuu vanuse ja tori tõu universaalsuuna hobuste populatsiooni kuuluva tori tõugu hobusega, kelle kohta ei ole kohustust võetud.
(4) Kui arengukava raames tori tõugu hobuse pidamise kohustuse võtnud toetuse saaja suurendab tori tõugu hobuste arvu § 9 kohaselt, võetakse kohustusealuste loomade arvu suurendamise korral arvesse ainult taotlusele märgitud vähemalt kuue kuu vanune tori tõugu hobuste tõuraamatu TA-ossa kantud või sinna kandmiseks sobilik tori tõu universaalsuuna hobuste populatsiooni kuuluv tori tõugu hobune, kelle kohta ei ole kohustust võetud.
(5) Arengukava raames tori tõugu hobuse pidamise kohustuse võtnud toetuse saaja võib lõpetada kehtiva kohustuse tori tõugu hobuste kohta, kes ei ole kantud tori tõugu hobuste tõuraamatu TA-ossa ega kuulu tori tõu universaalsuuna hobuste populatsiooni, ilma et temalt nende loomade kohta eelmistel aastatel makstud toetus tagasi nõutaks.
(6) 2007. aastal võetud kohustuse puhul kestab § 3 lõikes 4 nimetatud kohustuseperioodi kolmas kohustuseaasta 21. maist kuni 31. detsembrini 2009 ja viies kohustuseaasta 1. jaanuarist 2011 kuni 20. maini 2012, 2008. aastal võetud kohustuse puhul kestab § 3 lõikes 4 nimetatud kohustuseperioodi teine kohustuseaasta 21. maist kuni 31. detsembrini 2009 ja viies kohustuseaasta 1. jaanuarist 2012 kuni 20. maini 2013, 2009. aastal võetud kohustuse puhul kestab § 3 lõikes 4 nimetatud kohustuseperioodi esimene kohustuseaasta 21. maist kuni 31. detsembrini 2009 ja viies kohustuseaasta 1. jaanuarist 2013 kuni 20. maini 2014.
(7) Põllumajandusministri 20. aprilli 2007. a määrus nr 61 «Ohustatud tõugu looma pidamise toetuse saamise nõuded, toetuse taotlemise ja taotluse menetlemise täpsem kord» (RTL 2007, 37, 638; 2009, 96, 1421) tunnistatakse kehtetuks.
Määruse lisad on avaldatud elektroonilises Riigi Teatajas. Alus: «Riigi Teataja seaduse» § 4 lõige 2 ja riigisekretäri 19.03.2010. a resolutsioon nr 17-1/10-00965.


Sotsiaalministri 26. septembri 2002. a määruse nr 114 “Töövõimetuslehe registreerimise ja väljaandmise tingimused ja kord ning töövõimetuslehe vormid” muutmine – Riigi Teataja
Sotsiaalministri 26. septembri 2002. a määruse nr 114 “Töövõimetuslehe registreerimise ja väljaandmise tingimused ja kord ning töövõimetuslehe vormid” muutmine
RTL 2006, 63, 1146
Vastu võetud 04.08.2006 nr 48
§ 1. Sotsiaalministri 26. septembri 2002. a määruses nr 114 «Töövõimetuslehe registreerimise ja väljaandmise tingimused ja kord ning töövõimetuslehe vormid» (RTL 2002, 115, 166; 2004, 102, 1658) tehakse järgmised muudatused:
1) paragrahvi 5 lõige 3 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« (3) Järgnevale haiguslehele kantakse esmase haiguslehe töövabastuse alguskuupäev või välisriigi arsti tõendil märgitud ravi alustamise kuupäev.»;
2) paragrahvi 10 lõige 6 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« (6) Töövõimetuslehe andmeväljad ja nende täitmise nõuded on järgmised:
Andmevälja nimetus töövõimetuslehel Andmevälja täitmise nõuded
Nr Märgitakse töövõimetuslehe järjekorranumber
Haigusleht Hooldusleht Sünnitusleht Lapsendamisleht Märgitakse tähisega «×» vastavalt töövõimetuslehe liigile.
Eeldatav sünnitamiskuupäev Sünnituslehe korral märgitakse eeldatav sünnitamiskuupäev (pp.kk.aaaa).
Esmane Järg Märgitakse tähisega «×» vastavalt sellele, kas töövõimetusleht antakse välja esmase või järgnevana.
Esmase lehe töövabastuse alguskuupäev Järgneva töövõimetuslehe korral märgitakse esmase töövõimetuslehe töövabastuse alguskuupäev (pp.kk.aaaa).
Kindlustatu isikukood Eesnimi Perekonnanimi Märgitakse kindlustatud isiku, kellele töövõimetusleht välja kirjutatakse, isikukood, eesnimi ja perekonnanimi, mille järgi ta on kantud haigekassa ravikindlustuse andmekogusse.
Hooldatava isikukood Eesnimi Perekonnanimi Hoolduslehe korral märgitakse põetatava/hooldatava isikukood, eesnimi ja perekonnanimi.
Tööst vabastamise põhjus Märgitakse üks töövabastuse põhjus numbri ja sõnadega vastavalt järgmisele loendile: 1. haigestumine; 2. kutsehaigus; 3. olmevigastus; 4. liiklusvigastus; 5. tööõnnetus; 6. tööõnnetus liikluses; 7. tööõnnetuse tagajärjel tekkinud tüsistus/haigestumine; 8. vigastus riigi või ühiskonna huvide kaitsmisel ja kuriteo tõkestamisel; 10. karantiin; 12. haige perekonnaliikme põetamine kodus; 13. alla 3-aastase lapse või alla 16-aastase puudega lapse hooldamine, kui last hooldav isik on haige või talle osutatakse sünnitusabi; 14. alla 12-aastase haige lapse põetamine; 15. rasedus- ja sünnituspuhkus (sh mitmikute ja tüsistunud sünnituse korral lisapuhkus); 16. alla 10-aastase lapse lapsendaja puhkus; 17. üleviimine teisele tööle; 18. liiklusvigastuse tagajärjel tekkinud tüsistus/
haigestumine.
Ravi liik Märgitakse ravi liik lühendiga vastavalt järgmisele loendile: A – ambulatoorne päevaravi; H – haiglaravi; AT – ambulatoorne taastusravi; HT – statsionaarne taastusravi.
Töövabastuse periood Märgitakse töövabastuse alguse ja lõpu kuupäevad (pp.kk.aaaa).
Ravi eiramised: Joove Muu ravi eiramine Vastuvõtule mitteilmumine Märgitakse ravi eiramise kuupäev (pp.kk.aaaa) ja tähisega «×» ravi eiramise asjaolu vastavalt loendile. Joove märgitakse, kui haigus, vigastus või tööõnnetus on tingitud alkoholi, narkootilise või psühhotroopse aine tarvitamisest põhjustatud terviseseisundist. Vajadusel sõnastatakse muu ravi eiramise korral, milles seisnes ravi eiramine.
Haigus või vigastus ei ole töövõimetuspensioni määramise põhjuseks Töövõimetuslehe väljastamisel töövõimetuspensionärile märgitakse tähisega «×», kui haigus või vigastus ei ole töövõimetuspensioni määramise põhjuseks.
Otsus lehe lõpetamisel Märgitakse töövõimetuslehe lõpetamise otsus numbri ja sõnadega vastavalt järgmisele loendile: 1. asuda tööle alates ...... (pp.kk.aaaa); 2. suunatud teise tervishoiuteenuse osutaja juurde; 3. väljastatud järgnev leht; 4. surnud; 5. määratud püsiv töövõimetus.
Suunatud AEK-sse Märgitakse arstliku ekspertiisi komisjoni suunamise kuupäev (pp.kk.aaaa).
AEK otsuse tegemise kuupäev Märgitakse arstliku ekspertiisi komisjoni otsuse tegemise kuupäev (pp.kk.aaaa).
AEK otsus pikendada haiguslehte Märgitakse tähisega «×», kui arstliku ekspertiisi komisjon on teinud otsuse töövõimetuslehe pikendamiseks.
Tervishoiuteenuse osutaja registrikood/isikukood Märgitakse tervishoiuteenuse osutaja äriregistri kood või mittetulundusühingute ja sihtasutuste registri registrikood või äriregistrisse mittekantud füüsilisest isikust ettevõtja isikukood.
Nimi Märgitakse tervishoiuteenuse osutaja nimi.
Aadress Märgitakse tervishoiuteenuse osutaja aadress.
Telefon Märgitakse tervishoiuteenuse osutaja telefoninumber.
Lehe välja andnud arsti eriala kood Märgitakse töövõimetuslehe välja andnud arsti eriala kood.
Arstikood Märgitakse töövõimetuslehe välja andnud arsti registreerimistõendi number või arstikood.
Arsti ees- ja perekonnanimi Märgitakse töövõimetuslehe välja andnud arsti ees- ja perekonnanimi.
Allkiri Töövõimetuslehe välja andnud arsti allkiri.
Pitser Töövõimetuslehe välja andnud arsti pitsati jäljend.
Tööandja registrikood/isikukood Tööandja äriregistri kood või riigi- ja kohaliku omavalitsuse asutuste riikliku registri registrikood või mittetulundusühingute ja sihtasutuste registri registrikood või äriregistrisse mittekantud füüsilisest isikust ettevõtja isikukood.
Tööandja nimi Äriühingu ärinimi või riigi- ja kohaliku omavalitsuse asutuste riiklikku registrisse kantud asutuse nimi või mittetulundusühingute ja sihtasutuste registrisse kantud juriidilise isiku nimi või äriregistrisse mittekantud füüsilisest isikust ettevõtja ees- ja perekonnanimi.
Kalendrikuu põhipalk töövabastuse alguspäevale eelnenud päeval Märgitakse kalendrikuu põhipalga suurus kroonides esmasele töövõimetuslehele märgitud töövabastuse alguspäevale eelnenud päeval, kui: 1) kindlustatud isik ei saanud töövabastuse alguse päevale eelnenud kalendriaastal tulu või
Kalendrikuu põhipalk töövabastuse alguspäevale eelnenud päeval 2) kindlustatud isiku kehtiva põhipalga ja arvu 30 jagatis on suurem eelmise kalendriaasta keskmisest tulust, kuid ei ületa Vabariigi Valitsuse kehtestatud kuupalga alammäära ja arvu 30 jagatist või 3) tööandjal puuduvad punktides 1 ja 2 nimetatud andmed.
kutsehaigestumise kuupäev Märgitakse tööõnnetuse või kutsehaigestumise raportis märgitud tööõnnetuse toimumise kuupäev või kutsehaigestumise kuupäev (pp.kk.aaaa).
Ajutiselt teisele tööle üleviimise periood Märgitakse arsti otsuse alusel teisele tööle või ametikohale üleviimise või töö- või teenistustingimuste kergendamise perioodi alguse ja lõpu kuupäevad (pp.kk.aaaa).
Makstav palk ajutiselt teisele tööle üleviimise ajal Märgitakse arsti otsuse alusel teisele tööle või ametikohale üleviimise või töö- või teenistustingimuste kergendamise perioodil tööandja poolt makstav palk kroonides.
Tööinspektsiooni otsuse kuupäev teisele tööle üleviimise võimatuse korral Märgitakse arsti otsuse alusel teisele tööle või ametikohale üleviimise võimatuse korral Tööinspektsiooni kooskõlastamise otsuse kuupäev (pp.kk.aaaa).
Puudub õigus hüvitisele perioodil Märgitakse perioodi, millal kindlustatud isikul puudub «Ravikindlustuse seaduse» § 60 lõigetest 2 või 4 või § 61 lõikest 2 tulenevalt õigus saada hüvitist, alguse ja lõpu kuupäevad (pp.kk.aaaa.).
Põhjus: Palgata puhkus Lapsehoolduspuhkus Osaliselt tasustatav puhkus Hooldusleht põhi- või lisapuhkuse ajal Töötamine töövabastuse ajal Muu põhjus Loendis märgitakse tähisega «×» põhjus, miks kindlustatud isikul puudub «Ravikindlustuse seaduse» § 60 lõigetest 2 või 4 või § 61 lõikest 2 tulenevalt õigus saada hüvitist või kirjeldatakse loendis nimetamata juhul lühidalt muud tööandjale teadaolevat põhjust.
Kuupäev Märgitakse töövõimetuslehe täitmise kuupäev.
Ees- ja perekonnanimi Märgitakse andmete õigsust kinnitava isiku ees- ja perekonnanimi.
Allkiri Andmete õigsust kinnitava isiku allkiri.
Telefon Märgitakse andmete õigsust kinnitava isiku telefoninumber.
Ajutise töövõimetuse hüvitis palun kanda minu pangaarvele number: Märgitakse hüvitise taotleja pangaarve number.
Hüvitise taotleja ees- ja perekonnanimi Märgitakse hüvitise taotleja ees- ja perekonnanimi.
Allkiri Hüvitise taotleja allkiri.»;
3) määruse lisa 3 asendatakse käesoleva määruse lisaga.
§ 2. Määrus jõustub 1. septembril 2006. a.
Minister Jaak AAB
kantsleri ülesannetes Marelle ERLENHEIM
Sotsiaalministri 4. augusti 2006. a määruse nr 48 «Sotsiaalministri 26. septembri 2002. a määruse nr 114 «Töövõimetuslehe registreerimise ja väljaandmise tingimused ja kord ning töövõimetuslehe vormid» muutmine»
Sotsiaalministri 26. septembri 2002. a määruse nr 114 «Töövõimetuslehe registreerimise ja väljaandmise tingimused ja kord ning töövõimetuslehe vormid»