Eesti riikliku arengukava Euroopa Liidu struktuurifondide kasutuselevõtuks – ühtne programmdokument aastateks 2004–2006” meetme 3.2 “Põllumajandussaaduste töötlemise ja turustamise parandamise investeeringutoetus” tingimused – Riigi Teataja
Eesti riikliku arengukava Euroopa Liidu struktuurifondide kasutuselevõtuks – ühtne programmdokument aastateks 2004–2006” meetme 3.2 “Põllumajandussaaduste töötlemise ja turustamise parandamise investeeringutoetus” tingimused
Eesti riikliku arengukava Euroopa Liidu struktuurifondide kasutuselevõtuks – ühtne programmdokument aastateks 2004–2006” meetme 3.2 “Põllumajandussaaduste töötlemise ja turustamise parandamise investeeringutoetus” tingimused - sisukord
2 TAOTLEJALE JA TAOTLUSELE ESITATAVAD NÕUDED NING TOETUSE TAOTLEMINE
§ 4 Toetatavad tegevused ja investeeringuobjektid
§ 5 Projekti maksumus
3 TAOTLEJA JA TAOTLUSE VASTAVAKS TUNNISTAMISE NING TAOTLUSE HINDAMISE KORD
§ 10 Taotleja ja taotluse vastavaks tunnistamine
§ 11 Eelnenud ja järgneva majandustegevuse analüüsimine
§ 12 Andmete õigsuse kontroll kohapeal
§ 13 Taotluse hindamise kord ja paremusjärjestuse määramine
4 TOETUSE VÄLJAMAKSETE TEOSTAMISE TINGIMUSED
§ 18 PRIA ettekirjutus
§ 19 Toetuse maksmine ja maksmisest keeldumine
Vastu võetud 16.04.2004 nr 39
RTL 2004, 45, 779
11.06.2004 RTL 2004, 82, 1310 jõust. 21.06.2004
(1) Määrus sätestab «Perioodi 2004–2006 struktuuritoetuse seaduse» § 2 lõike 2 punktis 1 nimetatud arengukava (edaspidi arengukava) kolmanda prioriteedi meetme 3.2 «Põllumajandussaaduste töötlemise ja turustamise parandamise investeeringutoetus» raames ettevõtjale põllumajandussaaduste töötlemise ja turustamise parandamise investeeringutoetuse (edaspidi toetus) andmise eesmärgid, toetatavad tegevused, nõuded taotlejale ja taotlusele, taotluse esitamise tähtaja ja asutuse, kellele taotlus esitatakse, taotluse läbivaatamise tähtaja, taotleja ja taotluse vastavaks tunnistamise alused ja korra, taotluse hindamiskriteeriumid ja hindamise korra ning toetuse väljamaksete teostamise tingimused ja korra.
(2) Määruses sätestatud haldusmenetlusele kohaldatakse «Haldusmenetluse seaduse» sätteid, arvestades «Perioodi 2004–2006 struktuuritoetuse seadusest» (edaspidi seadus) tulenevaid erisusi.
(1) Meetme üldeesmärk on suurendada põllumajandustoodete konkurentsivõimet nii sise- kui välisturgudel.
(2) Meetme spetsiifilised eesmärgid on järgmised:
1) põllumajandussaaduste töötlemise vastavusse viimine turu uuenevate nõudmistega, uute turgude leidmine põllumajandustoodetele ning turustuskanalite parandamine;
2) töötlemistingimuste parandamine ning töötlemise efektiivsuse suurendamine;
3) põllumajandustootjatele kasu tagamine;
4) põllumajandustoodete kvaliteedi parandamine, tekkivate kõrvalsaaduste täielikum ärakasutamine;
5) keskkonnanõuetele vastavuse ja energiasäästlikkuse tagamine;
6) innovaatiliste investeeringute soodustamine.
2. peatükk TAOTLEJALE JA TAOTLUSELE ESITATAVAD NÕUDED NING TOETUSE TAOTLEMINE
(1) Toetust võib taotleda äriühing, kelle ettevõte on tunnustatud «Toiduseaduse» alusel või tunnustatud või registreeritud «Söödaseaduse» alusel (edaspidi taotleja):
1) kes töötleb Euroopa Ühenduste asutamislepingu lisas 1 (edaspidi asutamislepingu lisa 1) nimetatud piima, liha, teravilja, puu- ja köögivilja või marju või neist valmistatud piima-, liha-, teravilja-, puu- ja köögivilja- või marjatooteid ja turustabneist valmistatud asutamislepingu lisas 1 toodud tooteid;
2) kelle toetuse taotluse esitamisele vahetult eelnenud majandusaasta realiseerimise netokäibest moodustas põllumajandussaaduste ja -toodete töötlemisest saadud müügitulu üle 50%;
3) kelle majanduslikku jätkusuutlikkust võib eeldada vähemalt viie investeeringujärgse aasta osas;
4) kellel ei ole riiklikke, ka mitte ajatatud maksuvõlgnevusi;
5) kelle kasutatav põhitooraine pärineb Euroopa Liidu liikmesriigist või Euroopa Liidu kandidaatriigist;
6) kes, juhul, kui tema valmistoodanguks on lisaks punktis 1 nimetatud toodetele ka asutamislepingu lisas 1 nimetamata tooteid, kasutab põhitoorainena piima, liha, teravilja, puu- ja köögivilja või marju.
(2) Kui toetust taotletakse pakendamisele ja ladustamisele, siis peavad need tegevused olema taotleja tootmisprotsessi lahutamatuks osaks ning tootmisprotsess peab hõlmama piima, liha, teravilja, puu- ja köögivilja või marjade töötlemist.
[RTL 2004, 82, 1310 - jõust. 21.06.2004]
§ 4. Toetatavad tegevused ja investeeringuobjektid
(1) Taotleja võib taotleda toetust arengukava punktis 3.3.3 nimetatud tegevuste raames määruse § 2 lõikes 2 loetletud eesmärkide saavutamiseks lisas 1 nimetatud investeeringuobjekti (edaspidi investeeringuobjekt ) kohta. Kavandatav investeeringuobjekt peab asuma Eestis.
(2) Kui investeeringuobjekti käibemaksuta maksumus ületab 156 466 krooni, peab taotleja olema investeeringuobjekti kohta väljastanud mitte varem kui 1. jaanuaril 2004. aastal vähemalt kolm vormikohast ja identset pakkumiskutset (lisa 4) koos pakkumise tehniliste tingimuste loeteluga (edaspidi investeeringuobjekti pakkumiskutse) ja olema saanud vähemalt kolm hinnapakkumist koos pakkumise tehniliste tingimuste loeteluga (edaspidi investeeringuobjekti hinnapakkumine), mis osutavad tehnilisele spetsifikatsioonile. Taotleja ja hinnapakkuja ei tohi omada üksteise äriühingus osalust.
(3) Kui investeeringuobjekti käibemaksuta maksumus ei ületa 156 466 krooni, peab taotleja olema väljastanud mitte varem kui 1. jaanuaril 2004. aastal vähemalt ühe investeeringuobjekti pakkumiskutse ja saanud vähemalt ühe investeeringuobjekti hinnapakkumise. Taotleja ja hinnapakkuja ei tohi omada üksteise äriühingus osalust.
(4) Toetatava tegevuse osaks võib olla ka kavandatud investeeringuobjektiga kaasnev tellitud projekteerimistöö ja projekteerimiseks vajalik ehitusgeoloogiline ja -geodeetiline uurimistöö ning toetuse avalduse ja äriprojekti ning neis esitatud andmeid tõendavate dokumentide koostamiseks tellitud töö ja teenus (edaspidi ettevalmistav töö), mille kohta on isik, kellelt taotleja tellis tööd või teenust, väljastanud arve või arve-saatelehe mitte varem kui 1. jaanuaril 2004. aastal ning mille eest on tasutud enne taotluse esitamist.
(5) Kui ettevalmistava töö käibemaksuta maksumus ületab 156 466 krooni, peab taotleja olema ettevalmistava töö kohta väljastanud vähemalt kolm vabas vormis koostatud pakkumiskutset ja olema saanud vähemalt kolm hinnapakkumist. Taotleja ja hinnapakkuja ei tohi omada üksteise äriühingus osalust.
(6) Toetatava tegevuse osaks ei või olla:
2) tolli-, sisseveo-, käibe- ja muud maksud, mida hüvitatakse, kompenseeritakse, tasaarveldatakse ja kustutatakse mingil muul moel ning mis ei moodusta osa Eesti üldisest maksusüsteemist või mis on ebaproportsionaalselt suured kulutused projekti mis tahes osale;
5) liising, kui omandiõigus ei lähe üle taotlejale;
6) teenustasu pangatoimingute eest, tagatismaksed ja muud sarnased maksed;
7) transpordivahendite ostmine, välja arvatud transpordivahendile paigaldatavad seadmed, mille eripära tuleneb taotleja poolt töödeldavatest toodetest;
8) juriidilisteks konsultatsioonideks, raamatupidamisteenuse eest tasumiseks, patentide ja litsentside ostmiseks ning teostatavusuuringuteks, välja arvatud ehitise projekteerimiseks vajalike ehitusgeoloogilisteks ja -geodeetilisteks uurimistöödeks tehtud kulutused;
9) tasu projekti teostajatele või selles osalejatele enne projekti lõpuleviimist rahalisi laekumisi võimaldavate tööde, teenuste ja kaupade eest;
11) kasutatud seadmete ostmine;
12) selliste seadmete ja tehnoloogiliste liinide ostmine, mida kasutatakse asutamislepingu lisas 1 nimetamata toodete töötlemiseks ja turustamiseks;
13) investeeringud selliste toodete töötlemisvõimsuse suurendamisse sektori tasandil, millele rakenduvad Euroopa Liidu ühise põllumajanduspoliitika turukorraldusabinõud, ning muude selliste toodete töötlemisvõimsuse suurendamisse sektori tasandil, mille normaalse turuväljundi olemasolu ei ole võimalik tõendada.
(7) [Kehtetu - RTL 2004, 82, 1310 - jõust. 21.06.2004]
§ 5. Projekti maksumus
(1) Paragrahvis 4 nimetatud toetatavate tegevuste (edaspidi projekt ) maksumuse moodustavad:
2) ettevalmistava töö käibemaksuta maksumus, mis võib olla kuni 12 protsenti punktis 1 nimetatud maksumusest.
(2) Kui ettevalmistava töö maksumus ületab 12 protsenti lõike 1 punktis 1 nimetatud maksumusest, arvestatakse ettevalmistava töö maksumuseks 12 protsenti.
(1) Toetust antakse kuni 40 protsenti projekti maksumusest.
(2) Taotlejale antakse toetust kavandatava projekti maksumuse ja oma- ja laenuvahendite vahe suuruses. Oma- ja laenuvahendite vahe suurust arvestatakse eraldi iga kavandatava majandusaasta kohta, juhul kui projekti teostamine on kavandatud mitmele majandusaastale.
(3) Maksimaalne taotletav toetuse summa ühe taotleja kohta võib olla taotleja neljakordne taotluse esitamisele eelneva aasta bilansimaht aastas, kuid mitte rohkem kui:
1) 7 823 300 krooni aastas;
(4) Paragrahvi 4 lõikes 4 nimetatud toetuse avalduse ja äriprojekti ning neis esitatud andmeid tõendavate dokumentide koostamiseks tellitud töö ja teenuse eest makstav toetus ei tohi ületada 15 000 krooni projekti kohta.
(1) Toetuse taotlemiseks esitatakse selleks ettenähtud tähtajal meetme rakendusüksusele, kelleks on Põllumajanduse Registrite ja Informatsiooni Amet (edaspidi PRIA), avaldus, äriprojekt ning neis esitatud andmeid tõendavad dokumendid (edaspidi taotlus) ja avaldus seaduse § 9 lõikes 1 nimetatud struktuuritoetuse registrisse kandmiseks.
(2) Lõikes 1 nimetatud dokumendid esitatakse originaaldokumentidena, kui määruses ei ole ette nähtud dokumendi koopia esitamist. Taotlemisel lisatakse ka koopiad kõikidest esitatavatest originaaldokumentidest ja dokumentide koopiatest.
(3) Toetuse esmakordsel taotlemisel esitab taotleja koos lõikes 1 nimetatud dokumentidega avalduse taotleja andmete põllumajandustoetuste ja põllumassiivide registrisse kandmiseks, kui taotleja andmed ei ole kantud põllumajandustoetuse ja põllumassiivide registrisse.
(4) PRIA teatab toetuse taotluse esitamise tähtaja väljaandes Ametlikud Teadaanded.
Toetuse taotlemiseks esitatakse PRIA-le taotluste vastuvõtmiseks volitatud ametniku kaudu:
1) vormikohane avaldus (lisa 2);
3) taotleja esindaja isikut tõendava dokumendi koopia ja seadusjärgset esindusõigust mitteomava isiku puhul tema volitusi tõendav volikiri;
4) taotluse esitamisele vahetult eelnenud kolme majandusaasta kinnitatud majandusaasta aruannete koopiad;
5) taotleja esitatud majandusaasta bilansile vastav pikaajaliste kohustuste loetelu taotluse esitamisele vahetult eelnenud majandusaasta viimase päeva seisuga. Loetelus näidatakse ära kreeditori nimi ja kohustuse suurus ning kreeditori kinnitus loetelus märgitud pikaajalise kohustuse täitmise ja maksetähtaja kohta kinnituse väljaandmise kuupäeva seisuga. Kreeditoride kinnitus ei ole vajalik «Põllumajandusreformi seadusest» tulenevate ühistatud vara ja tööosakute kompenseerimise kohustuste kohta;
6) loetelu põhitooraine tarnijatega seotud lepingutest taotluse esitamisele eelneva kuu esimese päeva seisuga, kus on välja toodud põhitoorainega varustaja nimi, tarnitava põhitooraine kogus, päritolumaa ning lepingu kehtimise aeg, juhul kui tooraine hankimine toimub lepingute alusel. Põllumajandussaaduste töötlemisega tegelevatel tulundusühistutel ei ole põhitooraine tarnijatega seotud lepingute nimekiri nõutav;
7) mitte varasema kui taotluse esitamisele eelnenud kuu esimese päeva seisuga väljastatud Maksu- ja Tolliameti tõend selle kohta, et taotleja on täitnud tõendi väljastamise päeva seisuga maksuseadustes sätestatud kohustused ja et tal ei ole riikliku maksu maksuvõlga, sh ajatatud maksuvõlga;
8) ehitusloa või kohaliku omavalitsuse kirjaliku nõusoleku koopia, kui see on nõutav «Ehitusseaduses»;
9) koopia väljavalitud investeeringuobjekti hinnapakkumisele vastavast investeeringuobjekti pakkumiskutsest koos tehnilise spetsifikatsiooniga;
10) koopia vähemalt ühest investeeringuobjekti hinnapakkumisest koos tehnilise spetsifikatsiooniga, kui investeeringuobjekti käibemaksuta maksumus on alla 156 466 krooni, või vähemalt kolmest investeeringuobjekti hinnapakkumisest, kui investeeringuobjekti käibemaksuta maksumus on üle 156 466 krooni;
11) vormikohane hinnavõrdlustabel (lisa 5), kui investeeringuobjekti käibemaksuta maksumus ületab 156 466 krooni;
12) Veterinaar- ja Toiduameti hinnang kavandatava investeeringuobjekti investeeringujärgse nõuetele vastavuse kohta, kui taotleja on toidukäitleja «Toiduseaduse» mõistes;
13) kavandatava investeeringuobjekti asukohajärgse keskkonnateenistuse kinnitatud keskkonnamemorandum või selle koopia, kui see on nõutav «Keskkonnamõju hindamise ja keskkonnaauditeerimise seaduse» tähenduses;
14) mitte varasema kui taotluse esitamisele vahetult eelnenud kuu esimese päeva seisuga taotleja senise tegevuskohajärgse valla- või linnavalitsuse õiend selle kohta, et taotlejale ei ole tehtud ettekirjutust keskkonnakaitsenõuete rikkumise eest või et ettekirjutuses märgitud puudus on kõrvaldatud;
15) Veterinaar- ja Toiduameti tunnustamise otsuse koopia, Põllumajandusameti tunnustamis- või registreerimisotsuse koopia;
16) isiku, kellelt taotleja tellis ettevalmistavat tööd, väljastatud arve-saatelehe või arve koopia;
17) punktis 16 nimetatud arve-saatelehe või arve koopial märgitud rahalise kohustuse tasumist tõendava maksekorralduse koopia.
3. peatükk TAOTLEJA JA TAOTLUSE VASTAVAKS TUNNISTAMISE NING TAOTLUSE HINDAMISE KORD
(1) PRIA kontrollib taotluse esitamisel nõutavate dokumentide olemasolu ja taotluse tähtaegset esitamist.
(2) PRIA teeb väljatrüki taotleja äriregistri kaardist, mille taotleja allkirjastab.
(4) Kui taotlus koos kõikide nõutavate dokumentidega on esitatud tähtaegselt, registreerib PRIA taotluse infosüsteemis ning teeb väljatrüki seaduse § 9 lõikes 1 nimetatud struktuuritoetuse registrisse kandmise avaldusest kahes eksemplaris, mille taotleja ja vastuvõtmiseks volitatud ametnik allkirjastavad. Volitatud ametnik avab taotlustoimiku, millele lisatakse nimetatud avalduse väljatrükk, taotleja äriregistri kaart ja kontroll-leht. Teine eksemplar avalduse väljatrükist väljastatakse taotlejale.
(5) Kui taotleja ei esitanud toetuse taotlemiseks kõiki nõutavaid dokumente või ei esitanud taotlust tähtaegselt, taotlust vastu ei võeta ja taotlustoimikut ei avata. Kui taotluse vastuvõtmisel ei saa üheselt tõlgendada nõutava dokumendi vajadust ja sisulist täpsust, siis võtab PRIA taotluse vastu ja volitatud ametnik avab taotlustoimiku.
§ 10. Taotleja ja taotluse vastavaks tunnistamine
(1) PRIA kontrollib vastavalt seaduse §-dele 18 ning 19 taotluses esitatud andmete alusel taotleja, tema eelnenud majandustegevuse, kavandatava projekti ja sellele järgneva majandustegevuse vastavust seaduse § 18 lõikes 1 ja käesolevas määruses ettenähtud nõuetele.
(2) Nõuetele vastavaks tunnistamiseks võrdleb PRIA avalduses ja äriprojektis märgitud andmeid omavahel ning neid andmeid tõendavates dokumentides esitatud andmetega ning analüüsib taotleja eelnenud majandustegevust ja kavandatavale projektile järgnevat majandustegevust kajastavaid finantsmajanduslikke andmeid ja nende omavahelisi seoseid.
(3) Toetuse taotleja, tema eelnenud majandustegevus, kavandatav projekt ja sellele järgnev majandustegevus on toetuse saamiseks esitatud nõuetele vastav, kui:
2) kõik võrreldavad andmed, sh analüüsitavad finantsmajanduslikud andmed ja nende omavahelised seosed seda samasust kinnitavad.
(4) PRIA selleks volitatud ametnik koostab võrdluse tulemuste kohta kontroll-lehe. Kui toetuse taotleja, tema eelnenud majandustegevus, kavandatav investeering või sellele järgnev majandustegevus ei vasta toetuse saamiseks esitatud nõuetele, tuleb kontroll-lehel märkida, millised nõuded ei ole täidetud ja milliste andmete põhjal mittevastavus kindlaks tehti.
(5) PRIA määrab vastavalt seaduse § 19 lõikele 3 taotlejale tähtaja puuduste kõrvaldamiseks, kui esitatud taotluses või muudes käesoleva määruse alusel esitatud dokumentides on ebatäpsusi.
(6) Taotleja poolt esitatud andmete kontrollimiseks ja võrdlemiseks on PRIA-l õigus kasutada teiste riiklike registrite andmeid.
(7) Taotleja või taotluse mittevastavaks tunnistamise korral tehakse taotluse rahuldamata jätmise otsus vastavalt §-le 14.
§ 11. Eelnenud ja järgneva majandustegevuse analüüsimine
(1) Taotleja taotluse esitamisele eelnenud majandustegevuse analüüsimiseks arvutatakse äriprojektis märgitud andmete alusel taotluse esitamisele eelnenud kolme majandusaasta kohta eraldi ning kolme majandusaasta aritmeetilise keskmisena järgmised finantsmajanduslikud näitajad:
1) maksevõime näitaja lühiajaliste kohustuste osas, mille arvutamiseks jagatakse käibevara summa vastava majandusaasta lühiajaliste kohustuste summaga;
2) likviidsuskordaja, mille arvutamiseks jagatakse käibevara summa, millest on maha arvatud varude summa, vastava majandusaasta lühiajaliste kohustuste summaga;
3) realiseerimise netokäive töötaja kohta, mille arvutamiseks jagatakse realiseerimise netokäibe summa vastava majandusaasta keskmise töötajate arvuga;
4) puhaskasum realiseerimise netokäibe kohta, mille arvutamiseks jagatakse puhaskasumi summa vastava majandusaasta netokäibe summaga, mis protsentuaalse suuruse saamiseks korrutatakse arvuga sada;
5) varade rentaabluse määr, mille arvutamiseks jagatakse puhaskasumi summa vastava majandusaasta varade summaga, mis protsentuaalse suuruse saamiseks korrutatakse arvuga sada;
6) võlakordaja, mille arvutamiseks jagatakse pikaajaliste ja lühiajaliste kohustuste summa vastava majandusaasta omakapitali summaga.
(2) Kavandatavale investeeringule järgneva majandustegevuse analüüsimiseks arvutatakse kavandatud kauba, toorme, materjali ja teenuste maksumus realiseerimise netokäibe kohta ja tehakse kindlaks, et kirjeldatud suhtarv iga järgneva majandusaasta kohta väheneb. Selleks jagatakse põllumajandustoodete tootmiseks kavandatava kauba, toorme, materjali ja teenuste maksumus, sealhulgas enda toodetud piima ja liha, teravilja ning puu- ja köögivilja ja marjade maksumus nende realiseerimise netokäibe summaga. Seejärel võrreldakse esimest investeeringujärgset majandusaastat kolme investeeringueelse majandusaasta keskmisega ja iga järgnevat majandusaastat võrreldakse eelneva majandusaastaga.
(3) Kavandatavale investeeringule järgneva majandustegevuse hindamiseks võrreldakse taotluses ja äriprojektis märgitud kolme taotluse esitamisele vahetult eelnenud majandusaasta ja kavandatavate investeeringujärgsete majandusaastate planeeritud andmeid ning võrdluse alusel hinnatakse, kas:
1) kavandatava investeeringu järgselt jätkab taotleja majandustegevust alal, mille parandamiseks ta toetust taotleb, vähemalt viie aasta jooksul toetuse viimase osa saamisest;
2) kavandatava investeeringu järgselt suureneb planeeritav piima, liha, teravilja ning puu- ja köögivilja ning marjade töötlemise netokäive tegevuse osas, mille parandamiseks toetust taotletakse;
3) investeeringujärgselt kasutatav põhitooraine pärineb Euroopa Liidust või Euroopa Liidu kandidaatriikidest ning kuulub asutamislepingu lisas 1 nimetatud saaduste ja toodete hulka vähemalt viiel investeeringujärgsel aastal.
§ 12. Andmete õigsuse kontroll kohapeal
(1) PRIA järelevalveametnikul on taotluses esitatud andmete õigsuse kontrollimiseks ametitõendi esitamisel õigus viibida taotleja nõusolekul või selle isiku nõusolekul, kellelt taotleja investeeringu tegemiseks tellib teenust või tööd või ostab kaupa, tema ettevõttes, sealhulgas hoonetes ja kinnisasjal, ning kontrollida dokumente kohapeal.
(2) Järelevalveametnik koostab kontrolli tulemuste kohta kontrollakti, mille allkirjastavad järelevalveametnik ning taotleja või isik, kellelt taotleja investeeringu tegemiseks tellib teenust või tööd või ostab kaupa.
§ 13. Taotluse hindamise kord ja paremusjärjestuse määramine
(1) Vastavaks tunnistatud taotlusi hinnatakse. Määruse § 11 analüüsi tulemusi, investeeringu sisu, eesmärki ning taotleja õiguslikku vormi arvestades määratakse paremusjärjestus eraldi taotlejate osas, kes taotlesid toetust piimasaaduste töötlemise ja turustamise parandamiseks, liha töötlemise ja turustamise parandamiseks, teravilja töötlemise ja turustamise parandamiseks ning puu- ja köögivilja ning marjade töötlemise ja turustamise parandamiseks.
(2) Paremusjärjestuse määramiseks antakse taotlejatele hindepunkte vastavalt lisale 7.
(1) PRIA peadirektor teeb hindamistulemusi arvestades taotluse rahuldamise või rahuldamata jätmise otsuse, milles määrab paremusjärjestused eraldi taotlejate osas, kes taotlesid toetust piima töötlemise ja turustamise parandamiseks, liha töötlemise ja turustamise parandamiseks, teravilja töötlemise ja turustamise parandamiseks ning puu- ja köögivilja ning marjade töötlemise ja turustamise parandamiseks. Taotluse rahuldamise ja rahuldamata jätmise otsus vormistatakse PRIA peadirektori käskkirjaga.
(2) Lõikes 1 nimetatud otsuse teeb PRIA peadirektor 90 tööpäeva jooksul taotluste esitamise tähtaja lõppemisest arvates. Otsuse tegemisel arvestatakse paremusjärjestust ja taotluste rahastamise eelarvet.
(3) Toetus jäetakse rahuldamata seaduse § 19 lõike 5 ja § 20 lõigete 3 ja 4 alusel.
(4) Kui ettevalmistavad tööd ei vasta § 4 lõigetes 4 ja 5 toodud nõuetele või kui esinevad seaduse § 19 lõikes 5 toodud alused, siis jäetakse toetuse taotlus rahuldamata ettevalmistavate tööde osas.
(5) Kui lõikes 1 nimetatud korras määratud paremusjärjestuses eespool olevatele taotlejatele toetuse andmise järel puuduvad rahalised vahendid, jäetakse taotlus rahuldamata, kuigi taotleja vastab kõigile toetuse saamiseks esitatud nõuetele.
(6) PRIA saadab taotlejale taotluse rahuldamata jätmise otsuse koopia otsuse tegemisest arvates viie tööpäeva jooksul posti teel väljastusteatega tähtkirjaga.
(1) PRIA saadab pärast taotluse rahuldamise otsuse tegemist toetuse saajale PRIA peadirektori allakirjutatud kinnituskirja kahes eksemplaris ja kulude deklareerimiseks lisas 6 toodud väljamakse taotluse vormi (edaspidi kuludeklaratsioon) posti teel väljastusteatega tähtkirjaga.
(2) Toetuse vastuvõtmise ja sihipärase kasutamise kinnitamiseks kirjutab toetuse saaja kinnituskirjale alla, märgib allakirjutamise kuupäeva ja tagastab kinnituskirja ühe eksemplari PRIAle 15 kalendripäeva jooksul arvates kinnituskirja saamisest.
(3) Kinnituskirja tagastamisega kinnitab toetuse saaja, et on nõus:
2) jätkama tegevust tegevusalal, millele ta toetust taotles, vähemalt viie aasta jooksul alates PRIA poolt viimase toetusosa väljamaksmisest;
3) säilitama ja kasutama investeeringuobjekti sihipäraselt vähemalt viie aasta jooksul alates PRIA poolt viimase toetusosa väljamaksmisest;
4) kasutama toetust sihipäraselt;
5) maksma saadud raha toetuse mittesihipärase kasutamise korral PRIA nõudmisel tagasi;
6) täitma muid toetuse saamiseks esitatud nõudeid.
(4) Samuti lubab toetuse saaja kinnituskirja tagastamisega PRIA-l teostada järelevalvet investeeringu tegemise ning toetuse sihipärase ja tähtaegse kasutamise üle ning lubab PRIA määratud tähtajal esitada PRIA-le kirjalikud andmed toetuse mõju hindamiseks selle saamisele järgneva viie aasta jooksul seaduse § 10 lõike 2 punkti 2 alusel kehtestatud toetuse seire ja hindamise üldise korra ja § 13 lõike 5 punkti 2 alusel kehtestatud toetuse seire läbiviimise eeskirja kohaselt.
(5) Taotleja ning toetuse saaja teavitab PRIA-t kirjalikult:
2) ettevõtja ümberkujundamisest, ühendamisest ja jagamisest ning samuti ettevõtte või selle osa üleminekust;
3) investeeringuobjektiga seotud muutustest;
4) muudest toetuse saamise või toetuse kasutamisega seotud asjaoludest, mille tõttu toetuse taotluses esitatud andmed ei ole enam täielikud või õiged.
4. peatükk TOETUSE VÄLJAMAKSETE TEOSTAMISE TINGIMUSED
(1) Toetuse saaja teeb vastavalt projektile investeeringu ja esitab investeeringut tõendavad dokumendid kuni neljas osas ühe taotluse kohta. PRIA teatab investeeringu tegemist tõendavate dokumentide esitamise tähtaja väljaandes Ametlikud Teadaanded samaaegselt toetuse taotluste esitamise tähtajaga.
(2) Toetuse väljamaksmiseks esitab toetuse saaja seaduse § 11 lõike 2 punkti 2 alusel kehtestatud korra kohaselt pärast projekti täielikku või osadena tegemist ja selle eest täielikult või osadena tasumist, kuid mitte varem kui pärast kinnituskirja allkirjastamist PRIA-le kuludeklaratsiooni koos järgmiste dokumentidega:
1) isiku, kellelt toetuse saaja tellis teenust või tööd või ostis kaupa, väljastatud arve-saatelehe või arve koopia;
3) osutatud teenuse või tehtud töö või müüdud kauba üleandmist-vastuvõtmist tõendava dokumendi koopia juhul, kui investeeringuobjektiks on ehitamine või rekonstrueerimine.
(3) Kapitalirendi (liising) puhul esitab toetuse saaja PRIA-le pärast investeeringu täielikku või osadena tegemist ja selle eest tasumist liisinglepingus ettenähtud korras, kuid mitte varem kui pärast kinnituskirja allkirjastamist toetuse väljamaksmiseks kuludeklaratsiooni koos järgmiste dokumentidega:
1) isiku, kellelt liisinguandja tellis teenust või tööd või ostis kaupa, väljastatud arve-saatelehe või arve koopia;
2) liisinguandjale esitatud punktis 1 nimetatud arve-saatelehe või arve koopial märgitud rahalise kohustuse tasumist tõendava maksekorralduse koopia;
3) liisinguandja ja toetuse saaja vahel sõlmitud liisingulepingu ja maksegraafiku koopia.
(5) Investeeringu teostamisega ei tohi alustada ja investeeringu tegemist tõendavad dokumendid ei või olla väljastatud varem, kui toetuse taotluse esitamise kuupäevale järgneval kuupäeval.
(1) PRIA kontrollib enne toetuse väljamaksmist toetuse saaja esitatud investeeringu eest täielikku või osadena tasumist tõendava kuludeklaratsiooni ja sellele lisatud dokumentide nõuetekohasust ja nendes esitatud andmete õigsust ning vastavust ettenähtud nõuetele seaduse § 25 alusel.
(2) PRIA järelevalveametnikul on ametitõendi esitamisel õigus viibida toetuse saaja nõusolekul tema ettevõttes, sealhulgas hoonetes ja kinnisasjal, nõuda investeeringuobjekti ja muude toetuse saamiseks esitatud nõuete täitmise vastavust ettenähtud nõuetele ja taotlusele ning nõuda investeeringuobjekti lõikes 1 nimetatud asjaolude kontrollimiseks dokumentide esitamist, sealhulgas:
1) osutatud teenuse või tehtud töö või müüdud kauba üleandmist-vastuvõtmist tõendav dokument, kui investeeringuobjektiks on ehitis;
2) investeeringuobjekti omandiõigust tõendav dokument;
3) liisingu puhul kasutusõigust kinnitav dokument;
5) paragrahvi 8 punktis 13 nimetatud keskkonnamemorandumis märgitud kaevandamisluba, vee erikasutusluba, välisõhu saasteluba, jäätmeluba, geneetiliselt muundatud organismide keskkonda viimise luba või muu kavandatavaks tegevuseks vajalik luba;
6) Veterinaar- ja Toiduameti poolt väljastatud «Toiduseaduse» § 10 lõikes 1 nimetatud tunnustamise otsus või Põllumajandusameti poolt väljastatud «Söödaseaduse» §-s 23 nimetatud tunnustamis- või registreerimisotsus;
7) raamatupidamisdokumendid.
(3) PRIA järelevalveametnikul on ametitõendi esitamisel õigus viibida lõikes 1 nimetatud asjaolude kontrollimiseks selle isiku nõusolekul, kellelt toetuse saaja investeeringu tegemiseks tellis teenust või tööd või ostis kaupa, tema ettevõttes, sealhulgas hoonetes ja kinnisasjal, ning kontrollida dokumente kohapeal.
(4) Järelevalveametnik koostab järelevalvetoimingu tulemuste kohta kontrollakti, mille allkirjastavad järelevalveametnik ning toetuse saaja või isik, kellelt toetuse saaja investeeringu tegemiseks tellis teenust või tööd või ostis kaupa.
§ 18. PRIA ettekirjutus
Seaduse § 25 lõike 1 punkti 5 alusel ja korras on PRIA peadirektoril õigus järelevalve käigus avastatud puuduste kõrvaldamiseks teha toetuse saajale ettekirjutusi.
(1) Toetust makstakse välja seaduse § 11 lõike 2 punkti 2 alusel kehtestatud korra kohaselt.
(2) PRIA peadirektor teeb toetuse maksmise või maksmisest keeldumise otsuse. Maksmisest keeldumist tuleb otsuses põhjendada. Toetuse maksmisest keeldumise otsus tuleb teha 25 tööpäeva jooksul toetuse maksmisest keeldumise aluseks olevast asjaolust teadasaamisest arvates. Toetuse maksmise otsus tehakse sellise aja jooksul, et oleks võimalik toetusraha toetuse saaja arveldusarvele või liisingu korral toetuse saaja poolt nimetatud liisinguandja arveldusarvele kanda kolme kuu jooksul § 16 lõikes 2 või 3 nimetatud nõuetekohaste dokumentide saamisest arvates.
(3) Toetust ei maksta, kui tehakse kindlaks § 14 lõikes 3 toodud taotluse rahuldamata jätmise tingimused või kui:
2) taotleja või toetuse saaja tegevus ei vasta §-des 3 ja 4 ettenähtud nõuetele;
3) investeeringuobjekti kasutamine ei vasta arengukavas toetuse saamiseks ettenähtud nõuetele;
4) taotleja on jätnud kinnituskirja § 15 lõikes 2 ettenähtud tähtpäevaks tagastamata;
5) toetuse saaja, kellele järelevalve käigus avastatud puuduse kõrvaldamiseks on tehtud ettekirjutus, on jätnud ettekirjutuse tähtpäevaks täitmata.
(4) Toetust ei maksta ettevalmistava töö osas, kui ilmnevad § 14 lõikes 4 toodud asjaolud või kui toetuse saaja ei ole ettevalmistava töö kohta esitanud nõuetekohaseid investeeringut tõendavaid dokumente toetuse taotluse esitamise tähtajaks.
(5) Kui toetust ei maksta lõikes 3 toodud asjaolude ilmnemisel, siis ei hüvitata taotlejale ka tehtud kulutusi ettevalmistava töö osas.
(6) PRIA saadab toetuse saajale toetuse maksmisest keeldumise otsuse koopia selle tegemisest arvates kolme tööpäeva jooksul posti teel väljastusteatega tähtkirjaga.
Määruse alusel esitatud dokumente taotlejale ei tagastata. Nimetatud dokumente säilitatakse PRIAs kuni 2015. a 31. detsembrini ning vastavalt «Arhiiviseadusele».
Märkus. Lisad on avaldatud elektroonilises Riigi Teatajas. (Alus: «Riigi Teataja seaduse» § 4 lg 2; riigisekretäri 21. aprilli 2004. a resolutsioon nr nr 17-1/0403607.)


Loomade heaolu toetus – Riigi Teataja
Loomade heaolu toetus - sisukord
§ 8 Toetatava põhitegevuse nõuded
§ 9 Toetatava lisategevuse nõuded
§ 10 Põllumajandusliku majapidamise üleandmine
RT I, 29.12.2018, 16
Vastu võetud 30.04.2015 nr 56
RT I, 02.05.2015, 8
Määrusega kehtestatakse „Eesti maaelu arengukava 2014–2020” (edaspidi arengukava) meetme 14 „Loomade heaolu” raames antava loomade heaolu toetuse (edaspidi toetus) andmise tingimused ning kord.
(1) Toetust antakse taotlusel märgitud loomarühma kuuluva looma heaolu soodustavate tegevuste elluviimise eest ühe kalendriaasta jooksul (edaspidi kohustus).
(2) Looma heaolu soodustava lisategevuse eest antakse toetust üksnes siis, kui seda viiakse ellu koos põhitegevusega.
(1) Toetuse ühikumäär põhitegevuse nõuete täitmise eest looma kohta on järgmine:
1) vähemalt kuue kuu vanuse veise (edaspidi veis) kohta 44 eurot aastas;
2) alla kuue kuu vanuse veise (edaspidi vasikas) kohta 17,10 eurot aastas;
3) vähemalt kuue kuu vanuse hobuse kohta 40 eurot aastas;
4) emise kohta 42 eurot aastas, muu sea kohta 24 eurot aastas;
5) lamba kohta 9 eurot aastas;
6) kitse kohta 9 eurot aastas;
7) munakana kohta 2,37 eurot aastas.
(2) Toetuse ühikumäär sigade lisategevuse nõude täitmise eest on 28 eurot sea kohta aastas.
(3) Toetuse ühikumäär koolituse lisategevuse nõude täitmise eest on 75 eurot taotleja kohta aastas. Koolitusel osalemise eest makstakse toetust taotleja kohta kuni kaks korda arengukava programmiperioodi jooksul.
(4) Kui kõigi nõuetele vastavate taotluste rahastamise summa enne §-s 13 sätestatud toetuse vähendamiste otsustamist ületab tegevuse liigile eelarveaastaks määratud eelarve, rahuldab Põllumajanduse Registrite ja Informatsiooni Amet (edaspidi PRIA) kõik taotlused kuni 100 loomühiku ulatuses iga taotlusel märgitud loomarühma kohta, vähendades seda ületava osa puhul Euroopa Liidu ühise põllumajanduspoliitika rakendamise seaduse § 79 lõike 3 alusel põhitegevuse elluviimise eest toetuse ühikumäära ulatuses, mis on vajalik kõigi nõuetele vastavate taotluste rahuldamiseks maksimaalsel võimalikul määral.
(5) Loomühikute arvestamise koefitsiendid loomarühmade kaupa on järgmised:
1) vähemalt kuue kuu vanune veis 1;
2) vähemalt kuue kuu vanune hobune 1;
3) vasikas 0,4;
4) emis 0,5, muu siga 0,3;
5) lammas 0,15;
6) kits 0,15;
7) munakana 0,014.
(1) Toetust võib taotleda isik või isikute ühendus, kes vastab Euroopa Liidu ühise põllumajanduspoliitika rakendamise seaduse § 12 lõigetes 1 ja 11 sätestatud nõuetele (edaspidi koos taotleja).
(2) Toetust võib taotleda nõuetekohaste veiste, vasikate, hobuste, sigade, lammaste või kitsede kohta, kelle arv kokku vastab vähemalt kahele loomühikule, või vähemalt 50 nõuetekohase munakana kohta.
(3) Nende loomade arv, kelle kohta toetust taotletakse, võib aastati muutuda, kuid ei tohi olla väiksem lõikes 2 nimetatud minimaalsest suurusest.
(1) Toetust võib taotleda veise ja vasika kohta, kes on nõuetekohaselt identifitseeritud ja kelle andmed on nõuetekohaselt põllumajandusloomade registrisse kantud, kelle üle peetakse nõuetekohast arvestust ning keda taotleja peab vähemalt taotluse esitamise kalendriaasta (edaspidi kohustuseaasta) 2. maist kuni 31. augustini.
(2) Piimatõugu vasikate loomarühma kohta võib taotleda toetust kas § 8 lõikes 1 sätestatud nõuete täitmise eest või § 8 lõikes 2 sätestatud nõuete täitmise eest. Piimatõuks loetakse järgmised tõud: eesti holstein (EHF), eesti punane (EPK), eesti maatõug (EK), šviitsi (AP), äärširi (FA) ja dzörsi (JER).
(3) Toetust võib taotleda hobuse kohta, kes on nõuetekohaselt identifitseeritud ja kelle andmed on nõuetekohaselt põllumajandusloomade registrisse kantud, kelle kohta peetakse nõuetekohast arvestust ning keda taotleja peab vähemalt kohustuseaasta 2. maist kuni 31. augustini.
(4) Toetust võib taotleda sigade kohta, keda taotleja peab kohustuseaasta 1. mai seisuga taotlusel märgitud loomakasvatushoones, milles peetavad sead on nõuetekohaselt identifitseeritud, sigade andmed on nõuetekohaselt põllumajandusloomade registrisse kantud ja sigade üle peetakse nõuetekohast arvestust.
(41) Toetust ei või taotleda sigade kohta, keda taotleja peab loomakasvatushoones, kus kasutatakse vedelsõnnikutehnoloogiat, mille tulemusena tekib vedel- või poolvedelsõnnik.
(5) Toetust võib taotleda lamba kohta, keda taotleja peab kohustuseaasta 2. mai seisuga. Kõik taotleja majapidamises peetavad lambad on nõuetekohaselt identifitseeritud, lammaste andmed on nõuetekohaselt põllumajandusloomade registrisse kantud ja lammaste üle peetakse nõuetekohast arvestust. Taotleja peab lambaid vähemalt kohustuseaasta 2. maist kuni 31. augustini.
(6) Toetust võib taotleda kitse kohta, keda taotleja peab kohustuseaasta 2. mai seisuga. Kõik taotleja majapidamises peetavad kitsed on nõuetekohaselt identifitseeritud, kitsede andmed on nõuetekohaselt põllumajandusloomade registrisse kantud ja kitsede üle peetakse nõuetekohast arvestust. Taotleja peab kitsi vähemalt kohustuseaasta 2. maist kuni 31. augustini.
(7) Toetust võib taotleda taotleja majapidamises kohustuseaastale eelnenud aasta 1. maist kuni kohustuseaasta 30. aprillini peetud keskmise munakanade arvu või sellest väiksema arvu alusel.
(8) Toetust võib taotleda sigade ja munakanade kohta, keda peetakse kohustuseaastal põllumajandusloomade registris registreeritud loomakasvatushoones. Toetust võib taotleda hobuste kohta, keda peetakse kohustuseaastal põllumajandusloomade registris registreeritud loomakasvatushoones või -rajatises, mis kaitseb loomi halbade ilmastikuolude eest. Toetust võib taotleda veiste, vasikate, lammaste ja kitsede kohta, kui taotleja peab nimetatud ja taotlusel märgitud loomarühma kuuluvaid loomi vähemalt kohustuseaasta 1. jaanuarist kuni 1. aprillini ja 1. detsembrist 31. detsembrini põllumajandusloomade registris registreeritud loomakasvatushoones või -rajatises, mis kaitseb loomi halbade ilmastikuolude eest.
(9) Toetust ei või taotleda nende loomade kohta, kelle kohta samal aastal taotletakse „Eesti maaelu arengukava 2007–2013” alusel antavat mahepõllumajandusliku tootmise toetust või kes võetakse arvesse arengukava kohase mahepõllumajanduse toetuse maksmisel või kes on kantud mahepõllumajanduse registrisse mahepõllumajanduslikult peetavate loomadena.
(10) Toetust ei või taotleda veiste, vasikate, hobuste, lammaste ja kitsede kohta, kui taotlejal on „Eesti maaelu arengukava 2007–2013” kohane kehtiv loomade karjatamise toetuse kohustus.
(11) Toetust võib taotleda munakanade kohta, kui taotleja peab munakanu alternatiivmeetodil põllumajandusministri 19. juuni 2003. a määruse nr 59 „Nõuded kanade pidamisele ja selleks ettenähtud ruumile või ehitisele” 4. peatüki 2. jao mõistes.
(12) Toetust võib taotleda munakanade kohta, kui taotleja peab lõikes 7 sätestatud ajavahemikul munakanade üle arvestust. Arvestust säilitatakse vähemalt 2020. aasta lõpuni. Arvestuses kajastatakse vähemalt järgmised andmed:
1) munakana karja toomise ja karjast välja liikumise kuupäev;
2) munakanade kuu keskmine arv karjas;
3) andmed realiseeritud munade kohta.
(1) Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 1306/2013, ühise põllumajanduspoliitika rahastamise, haldamise ja seire kohta ning millega tunnistatakse kehtetuks nõukogu määrused (EMÜ) nr 352/78, (EÜ) nr 165/94, (EÜ) nr 2799/98, (EÜ) nr 814/2000, (EÜ) nr 1290/2005 ja (EÜ) nr 485/2008 (ELT L 347, 20.12.2013, lk 549–607) artiklis 92 nimetatud toetuse saaja täidab oma põllumajanduslikus tegevuses ja kogu põllumajandusliku majapidamise maal põllumajandusministri 14. jaanuari 2015. a määruses nr 4 „Maa heas põllumajandus- ja keskkonnaseisundis hoidmise nõuded” sätestatud nõudeid ning Euroopa Liidu ühise põllumajanduspoliitika rakendamise seaduse § 32 lõike 2 kohaselt avaldatud kohustuslikke majandamisnõudeid.
(1) Kui taotletakse toetust veiste ja vasikate põhitegevuse nõuete täitmise eest, on baasnõueteks loomakaitseseaduse § 3 lõike 2 punktis 1 ning põllumajandusministri 27. augusti 2009. a määruse nr 90 „Nõuded veise pidamise ja selleks ettenähtud ruumi või ehitise kohta” § 15 lõigetes 1 ja 4 sätestatud nõuded.
(2) Kui taotletakse toetust piimatõugu vasikate põhitegevuse nõuete täitmise eest, on baasnõueteks:
1) põllumajandusministri 23. oktoobri 2002. a määruse nr 78 „Nõuded vasikate pidamisele ja selleks ettenähtud ruumile või ehitisele” §-des 3 ja 7 ning § 8 lõigetes 2 ja 4 sätestatud nõuded;
2) loomakaitseseaduse § 9 lõikes 3 ning põllumajandusministri 23. veebruari 2005. a määruse nr 21 „Ravimite ning ravimsöötade loomahaiguste ennetamiseks ja raviks kasutamise tingimused ja kord” § 15 lõikes 1 sätestatud nõuded.
(3) Kui taotletakse toetust hobuste põhitegevuse nõuete täitmise eest, on baasnõueteks loomakaitseseaduse § 3 lõike 2 punktides 1 ja 2 sätestatud nõuded.
(4) Kui taotletakse toetust sigade põhitegevuse nõuete täitmise eest, on baasnõueteks:
1) põllumajandusministri 3. detsembri 2002. a määruse nr 80 „Nõuded sigade pidamisele ja selleks ettenähtud ruumi või ehitise kohta, sigade suhtes rakendada lubatud veterinaarsete menetluste loetelu ja neid läbiviivad isikud ning nõuded nende menetluste teostamisele ja neid menetlusi teostava isiku ettevalmistusele” § 10 lõigetes 1 ja 3 ning § 12 lõikes 1 sätestatud nõuded;
2) loomakaitseseaduse § 9 lõikes 2, põllumajandusministri 3. detsembri 2002. a määruse nr 80 „Nõuded sigade pidamisele ja selleks ettenähtud ruumi või ehitise kohta, sigade suhtes rakendada lubatud veterinaarsete menetluste loetelu ja neid läbiviivad isikud ning nõuded nende menetluste teostamisele ja neid menetlusi teostava isiku ettevalmistusele” § 5 lõikes 2 ja § 19 lõigetes 1 ja 2 ning põllumajandusministri 23. veebruari 2005. a määruse nr 21 „Ravimite ning ravimsöötade loomahaiguste ennetamiseks ja raviks kasutamise tingimused ja kord” § 15 lõikes 1 sätestatud nõuded.
(5) Kui taotletakse toetust sigade lisategevuse nõude täitmise eest, on baasnõueteks põllumajandusministri 3. detsembri 2002. a määruse nr 80 „Nõuded sigade pidamisele ja selleks ettenähtud ruumi või ehitise kohta, sigade suhtes rakendada lubatud veterinaarsete menetluste loetelu ja neid läbiviivad isikud ning nõuded nende menetluste teostamisele ja neid menetlusi teostava isiku ettevalmistusele” § 15 lõigetes 1 ja 2 sätestatud nõuded.
(6) Kui taotletakse toetust lammaste ja kitsede põhitegevuse nõuete täitmise eest, on baasnõueteks loomakaitseseaduse § 3 lõike 2 punktis 1, põllumajandusministri 27. augusti 2009. a määruse nr 91 „Nõuded lamba ja kitse pidamise ja selleks ettenähtud ruumi või ehitise kohta” § 7 lõikes 5 ning § 11 lõigetes 1, 3 ja 5 sätestatud nõuded.
(7) Kui taotletakse toetust munakanade põhitegevuse nõuete täitmise eest, on baasnõueteks põllumajandusministri 19. juuni 2003. a määruse nr 59 „Nõuded kanade pidamisele ja selleks ettenähtud ruumile või ehitisele” § 13 lõigetes 2 ja 3 ning §-s 14 sätestatud nõuded.
(8) Veiste, vasikate, hobuste, lammaste ja kitsede põhitegevuse nõuete täitmise eest toetuse taotlemise korral kannab taotleja andmed karjatamisperioodi, karjatatud loomade liigi ja arvu ning karjamaa asukoha ja pindala kohta veeseaduse alusel peetavasse põlluraamatuse.
§ 8. Toetatava põhitegevuse nõuded
(1) Kui taotletakse toetust veiste ja vasikate karjatamise põhitegevuse nõuete täitmise eest, täidab taotleja kohustuseaastal järgmisi nõudeid:
1) veiseid ja vasikaid karjatatakse karjatamisperioodil, mis kestab vähemalt 1. juunist kuni 31. augustini, karjamaal vähemalt taotlusel märgitud arvul;
3) rohumaad ei tohi üle karjatada.
(2) Kui taotletakse toetust piimatõugu vasikate põhitegevuse nõuete täitmise eest, täidab taotleja kohustuseaastal kõigi oma majapidamises peetavate piimatõugu vasikate puhul järgmisi nõudeid:
1) kui piimatõugu vasikaid peetakse rühmana, on ühissulus vähemalt 2,0 m² vaba põrandapinda iga vasika kohta ning kogu põrandapind on pehme allapanuga kaetud;
2) nudistamisel kasutatakse üldanesteesiat koos analgeesiaga või sedatsiooni koos lokaalanesteesia ja analgeesiaga ning selle kohta on veterinaararsti kirjalik kinnitus, mis sisaldab andmeid nudistatud loomade arvu ja kasutatud ravimite kohta.
(3) Kui taotletakse toetust hobuste põhitegevuse nõuete täitmise eest, täidab taotleja järgmisi nõudeid:
1) hobuseid karjatatakse karjatamisperioodil, mis kestab vähemalt 1. juunist kuni 31. augustini, karjamaal vähemalt taotlusel märgitud arvul ja täkkudele tagatakse karjatamisperioodil pääs karjamaale või väliaedikusse;
3) rohumaad ei tohi üle karjatada;
4) ühe hektari rohumaa kohta on kuni 1,4 loomühikut karjatatavaid loomi, võttes arvesse kõik taotleja kasutuses olevad rohumaad, taotleja majapidamises 2. mai seisuga peetavad lambad ja kitsed, mahepõllumajanduse registrisse kantud mahepõllumajanduslikult peetavad veised ja vasikad ning taotlusel märgitud veised, vasikad ja hobused.
(4) Kui taotletakse toetust sigade põhitegevuse nõuete täitmise eest, täidab taotleja kohustuseaastal vähemalt taotlusel märgitud loomakasvatushoones peetavate sigade puhul järgmisi nõudeid:
1) sigadele tagatakse sisetingimustes allapanuks põhk või hein, sigade pidamise ruumi põrand on allapanuga kaetud ja lamamisala on kuiv, puhas ning looma jaoks mugav;
2) alla seitsmepäevaste sigade kastreerimisel kasutatakse lokaalanesteesiat ja analgeesiat või üldanesteesiat koos analgeesiaga ning selle kohta on veterinaararsti kirjalik kinnitus, mis sisaldab andmeid kastreeritud loomade arvu ja kasutatud ravimite kohta.
(5) Kui taotletakse toetust lammaste ja kitsede põhitegevuse nõuete täitmise eest, täidab taotleja kohustuseaastal kõigi oma majapidamises peetavate lammaste ja kitsede puhul järgmisi nõudeid:
1) lammaste ja kitsede karjatamiseks kasutatavaid karjamaid vahetatakse 1. juuliks vähemalt ühel korral, välja arvatud laidudel ja väikesaartel karjatamise korral;
4) lisaks muule söödale kasvatatakse põllumajandusmaal kitsedele ja lammastele vähemalt viit põllumajanduskultuuri, millest vähemalt üks on harilik sigur, harilik leeskputk, aedruut, harilik saialill, suur teeleht, harilik võilill, aedpetersell, piparmünt või harilik palderjan ning teisteks põllumajanduskultuurideks võivad olla harilik nõiahammas, harilik esparsett, valge mesikas, harilik lutsern, valge ristik, roosa ristik, suvivikk, küüslauk, harilik sibul, naeris, aedporgand, redis, söödakapsas ja aed-mädarõigas. Ühe lamba või kitse kohta kasvatatakse eespool nimetatud põllumajanduskultuure vähemalt 5 m² suurusel alal puhaskultuurina või segus teiste põllumajanduskultuuridega minimaalse põllusuurusega 0,01 ha. Segus kasvatamise korral loetakse nõuetekohaseks põllumajanduskultuur, mida kasvatatakse vähemalt kümnel protsendil põllu pinnast.
(6) Kui taotletakse toetust munakanade põhitegevuse nõuete täitmise eest, peab taotleja kohustuseaastal oma majapidamises 1 m² munakanade pidamise ruumi põrandapinna kohta kuni kaheksat kana.
§ 9. Toetatava lisategevuse nõuded
(1) Kui lisaks § 8 lõikes 4 sätestatule taotletakse toetust sigade lisategevuse nõude täitmise eest, tagab taotleja kohustuseaasta 1. juunist kuni 31. augustini pääsu väliaedikusse vähemalt taotlusel märgitud loomakasvatushoones peetavatele sigadele.
(2) Kui taotletakse toetust koolituse nõude täitmise eest, peab taotleja või tema esindaja, kes tegeleb taotleja põllumajanduslikus majapidamises põllumajandusliku tegevusega, osalema loomade heaolu või loomade tervishoiu koolitusel või infopäeval, mis on toimunud enne taotluse esitamise aasta 15. juunit ja mitte varem kui 1. jaanuaril 2015. aastal ning mis on korraldatud arengukava meetme 1 „Teadmussiire ja teavitus” või „Eesti maaelu arengukava 2007–2013” meetme „Koolitus- ja teavitustegevused” raames. Taotleja säilitab koolitusel osalemist tõendava dokumendi või selle ärakirja vähemalt 2020. aasta lõpuni või esitab koolitaja PRIA-le andmed taotleja või tema esindaja koolitusel või infopäeval osalemise kohta. Üks füüsiline isik võib ühel koolitusel või infopäeval esindada vaid ühte taotlejat.
§ 10. Põllumajandusliku majapidamise üleandmine
(1) Toetuse taotlemiseks esitab taotleja PRIA-le kohustuseaastal ajavahemikul 2. maist kuni 21. maini taotluse, mis sisaldab lõigetes 2–4 nimetatud andmeid.
(2) Taotleja esitab elektrooniliselt PRIA e-teenuse keskkonna kaudu järgmised andmed:
2) andmed selle kohta, et taotleja võtab kohustuse;
3) andmed selle kohta, millisel põllul taotleja kasvatab § 8 lõike 5 punktis 4 nimetatud põllumajanduskultuuri lammastele ja kitsedele söödaks, kui ta taotleb toetust lammaste või kitsede heaolu soodustava tegevuse elluviimise eest;
4) koolituse lisategevuse nõude täitmise eest toetuse taotlemise korral andmed selle kohta, et taotleja taotleb nimetatud toetust.
(3) Taotleja esitab elektrooniliselt PRIA e-teenuse keskkonna kaudu loomade ja loomade pidamiseks kasutatavate loomakasvatushoonete kohta järgmised andmed:
1) veiste heaolu soodustava tegevuse elluviimise eest toetuse taotlemise korral andmed selle kohta, milliste veiste kohta, keda taotleja § 5 lõikes 1 sätestatud ajavahemikul peab, ta toetust taotleb, ning nende veiste identifitseerimisnumber, tõug ja sünniaeg;
2) piimatõugu vasikate heaolu soodustavate tegevuste elluviimise eest toetuse taotlemise korral andmed selle kohta, kas taotleja taotleb toetust § 8 lõikes 1 või 2 sätestatud nõuete täitmise eest;
3) lammaste ja kitsede heaolu soodustava tegevuse elluviimise eest toetuse taotlemise korral andmed selle kohta, kas taotleja taotleb toetust lammaste või kitsede kohta, keda taotleja § 5 lõigetes 5 ja 6 sätestatud päeva seisuga peab;
4) munakanade heaolu soodustava tegevuse elluviimise eest toetuse taotlemise korral nende munakanade keskmine arv või sellest väiksem arv põllumajandusloomade registris registreeritud loomakasvatushoone kaupa, keda taotleja § 5 lõikes 7 sätestatud ajavahemikul pidas ja kelle kohta ta toetust taotleb, ning nende munakanade pidamiseks kasutatava loomakasvatushoone põllumajandusloomade registris registreerimise number;
5) sigade heaolu soodustava tegevuse elluviimise eest toetuse taotlemise korral nende sigade pidamiseks kasutatava loomakasvatushoone põllumajandusloomade registris registreerimise number, keda taotleja § 5 lõikes 4 sätestatud päeva seisuga peab ja kelle kohta ta toetust taotleb;
6) hobuste heaolu soodustava tegevuse elluviimise eest toetuse taotlemise korral nende hobuste unikaalsed elunumbrid (UELN), keda taotleja § 5 lõikes 3 sätestatud ajavahemikul peab ja kelle kohta ta toetust taotleb, ning nende hobuste pidamiseks kasutatava loomakasvatushoone põllumajandusloomade registris registreerimise number.
(4) Taotleja esitab PRIA-le väljavõtte hobuse passist või põlvnemistunnistusest, kui hobune on sündinud väljaspool Eestit ja on Eestisse toimetatud Euroopa Liidu liikmesriigist või Eestisse imporditud väljaspool Euroopa Liidu tolliterritooriumi asuvast riigist. Väljavõttel peab olema näha hobuse sünniaeg ja identifitseerimise number või unikaalne elunumber (UELN).
(6) Põllumajandusliku majapidamise üleandmise korral esitab põllumajandusliku majapidamise ülevõtja põllumajandusliku majapidamise ülevõtmisest teatamiseks ja toetuse maksmise taotlemiseks § 10 lõikes 2 sätestatud ajavahemikul PRIA-le elektrooniliselt PRIA e-teenuse keskkonna kaudu teate, mis sisaldab:
(1) PRIA ning Veterinaar- ja Toiduamet kontrollivad taotluses esitatud andmete õigsust ja toetuse saamise nõuetele vastavust, lähtudes komisjoni rakendusmääruse (EL) nr 809/2014 artiklites 24–43 sätestatust.
(3) Taotleja teeb lõigetes 1 ja 2 nimetatud asutustele teatavaks kõik taotluse rahuldamise otsustamiseks vajalikud asjaolud, sealhulgas näitab vajaduse korral ette hobuse passi või põlvnemistunnistuse, millel on näha hobuse identifitseerimise number või unikaalne elunumber (UELN), sünniaeg ja välimiku kirjeldus või transpondri number.
(4) Kui taotlejale on kohapealsest kontrollist ette teatatud, hoiab ta sellesse loomarühma kuuluvat looma, kelle kohta ta toetust taotleb, selliselt, et oleks võimalik kontrollida:
1) veise, vasika, kitse ja lamba kõrvamärkide olemasolu ja identifitseerimisenumbrit;
2) hobuse transpondri numbrit, juhul kui hobusele on paigaldatud transponder, muul juhul hobuse välimikku.
(1) Aastatel 2015–2020 ei ole võimalik taotleda toetust § 9 lõikes 1 nimetatud sigade lisategevuse nõude täitmise eest.
(3) 2015. aastal on § 10 lõikes 2 sätestatud ajavahemik 26. maist kuni 1. septembrini.
(5) 2016. aastal loetakse füüsilisest isikust taotleja põhiliseks tegevuseks Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 1307/2013, millega kehtestatakse ühise põllumajanduspoliitika raames toetuskavade alusel põllumajandustootjatele makstavate otsetoetuste eeskirjad ning tunnistatakse kehtetuks nõukogu määrused (EÜ) nr 637/2008 ja (EÜ) nr 73/2009 (ELT L 347, 31.12.2013, lk 608–670), artikli 9 lõike 2 punkti c tähenduses põllumajanduslik tegevus lisaks maaeluministri 17. aprilli 2015. a määruse nr 32 „Otsetoetuste saamise üldised nõuded, ühtne pindalatoetus, kliima- ja keskkonnatoetus ning noore põllumajandustootja toetus” § 2 lõikes 4 sätestatule ka siis, kui tema kasutada on rohkem kui kümme hektarit põllumaad.
Lisa Loomade loetelu


text:
Komisjonid - Eesti Advokatuur
Eesti Advokatuuri kodukorra § 6 lg 1 alusel moodustatud komisjonid:
Eetika- ja metoodikakomisjon
Eetika- ja metoodikakomisjoni tegevuse eesmärgiks on advokatuuri organite ning liikmete abistamine ja nõustamine advokaatide kutse-eetika nõuete ja advokaaditegevuse metoodika osas. Eetika- ja metoodikakomisjon võib avaldada arvamust ka muudes Eesti Advokatuuri puudutavates küsimustes.
Martin Tamme - esimees
emk@advokatuur.ee
Põhiõiguste komisjon
Põhiõiguste kaitse komisjon on Eesti Advokatuuri kodukorra § 6 lg 1 alusel moodustatud komisjon, mille tegevuse eesmärgiks on advokatuuri organite ning liikmete abistamine ja nõustamine küsimustes, mis seonduvad õigusloomes ja -praktikas inimõiguste ja põhiõiguste kaitsega, kaitseõiguse teostamise ning karistusõiguse ja kriminaal- ning väärteomenetlusega. Komisjon võib avaldada arvamust ka muudes õigusloomet või -praktikat puudutavates küsimustes.
1) inimõiguste ja põhiõiguste kaitse, kaitseõiguse teostamise ning karistusõiguse ja kriminaal- ning väärteomenetlusega seonduva õigusloome ja -praktika analüüsimine või analüüsimise korraldamine ning ettepanekute koostamine seadusandluse või õiguspraktika muutmiseks;
Aivar Pilv - esimees
pohioigused@advokatuur.ee
Äriõiguse komisjon
Äriõiguse komisjon on Eesti Advokatuuri kodukorra § 6 lg 1 alusel moodustatud komisjon, mille tegevuse eesmärgiks on advokatuuri organite ning liikmete abistamine ja nõustamine äri-, konkurentsi- ja pankrotiõiguse valdkonna õigusloome või -praktikaga seonduvates küsimustes, vastava seadusandluse ja õiguspraktika analüüsimine ja muudatusettepanekute koostamine. Komisjon võib avaldada arvamust ka muudes õigusloomet või -praktikat puudutavates küsimustes.
1) äri-, konkurentsi- ja pankrotiõiguse valdkondades õigusloome ja –praktika analüüsimine või analüüsimise korraldamine ning ettepanekute koostamine seadusandluse või õiguspraktika muutmiseks;
Karin Madisson - esimees
arioigus@advokatuur.ee
Perekonnaõiguse komisjon
Ene Ahas - esimees
Helen-Lumelille Tomberg
Li Uiga
perekonnaoigus@advokatuur.ee
Riigi õigusabi komisjon
Riigi õigusabi komisjon on Eesti Advokatuuri kodukorra § 6 lg 1 alusel moodustatud komisjon, mille tegevuse eesmärk on advokatuuri liikmete kaudu riigi õigusabi osutamise tagamisega seotud küsimustega tegelemine ning vajadusel ka ettepanekute koostamine seadusandluse ja praktika muutmiseks.
1) advokatuuri poolt riigi õigusabi osutamise korraldamise ja advokatuuri liikmete kaudu riigi õigusabi osutamise tagamisega seotud küsimustega tegelemine, sh õigusloome ja -praktika analüüsimine või selle korraldamine ning vajadusel ettepanekutekoostamine seadusandluse ja/või praktika muutmiseks;
Eva Tibar
Kadi Sitska
riigioigusabi@advokatuur.ee
Intellektuaalse omandi ja IT-õiguse komisjon
Intellektuaalse omandi ja IT-õiguse komisjon on Eesti Advokatuuri kodukorra § 6 lg 1 alusel moodustatud komisjon, mille tegevuse eesmärgiks on Advokatuuri organite ning liikmete abistamine ja nõustamine intellektuaalse omandi, info- ja kommunikatsioonitehnoloogia ning andmekaitse valdkonna õigusloome ja -praktikaga seonduvates küsimustes, vastava seadusandluse ja õiguspraktika analüüsimine ja muudatusettepanekute koostamine. Komisjon võib avaldada arvamust ka muudes õigusloomet või -praktikat puudutavates küsimustes.
1) intellektuaalse omandi, info- ja kommunikatsioonitehnoloogia ning andmekaitse valdkondades õigusloome ja -praktika analüüsimine või analüüsimise korraldamine ning ettepanekute koostamine seadusandluse või õiguspraktika muutmiseks;
2) oma algatusel või Advokatuuri organite taotlusel komisjoni eesmärgist lähtuvalt õigusaktide eelnõude analüüsimine ja muudatusettepanekute koostamine;
3) hinnangute andmine oma algatusel või Advokatuuri organite või liikmete taotlusel komisjoni eesmärgist lähtuvates küsimustes;
4) abi osutamine Advokatuuri juhatusele komisjoni eesmärgist lähtuvates või sellega seonduvates küsimustes;
5) Advokatuuri juhatuse ülesandel Advokatuuri esindamine komisjoni tegevusvaldkondi puudutavates küsimustes;
Anne Veerpalu - esimees
IP@advokatuur.ee
Maksejõuetusõiguse komisjon
1) maksejõuetusõiguse valdkondades õigusloome ja -praktika analüüsimine või analüüsimise korraldamine ning ettepanekute koostamine seadusandluse või õiguspraktika muutmiseks;
Jüri Sirel - esimees
maksejouetus@advokatuur.ee
Maksuõiguse komisjon
Maksuõiguse komisjon on Eesti Advokatuuri kodukorra § 6 lg 1 alusel moodustatud komisjon, mille tegevuse eesmärgiks on Advokatuuri organite ning liikmete abistamine ja nõustamine maksuõiguse õigusloome ja -praktikaga seonduvates küsimustes, vastava seadusandluse ja õiguspraktika analüüsimine ja muudatusettepanekute koostamine. Komisjon võib avaldada arvamust ka muudes õigusloomet või -praktikat puudutavates küsimustes.
1) maksuõiguse valdkondades õigusloome ja -praktika analüüsimine või analüüsimise korraldamine ning ettepanekute koostamine seadusandluse või õiguspraktika muutmiseks;
Egon Talur - esimees
Rolan Jankelevitš
maksuoigus@advokatuur.ee
Tööõiguse komisjon
Tööõiguse komisjon on Eesti Advokatuuri kodukorra § 6 lg 1 alusel moodustatud komisjon, mille tegevuse eesmärgiks on Advokatuuri organite ning liikmete abistamine ja nõustamine tööõiguse õigusloome ja -praktikaga seonduvates küsimustes, vastava seadusandluse ja õiguspraktika analüüsimine ja muudatusettepanekute koostamine. Komisjon võib avaldada arvamust ka muudes õigusloomet või -praktikat puudutavates küsimustes.
1) tööõiguse valdkonnas õigusloome ja -praktika analüüsimine või analüüsimise korraldamine ning ettepanekute koostamine seadusandluse või õiguspraktika muutmiseks;
Anne Värvimann - esimees
toooigus@advokatuur.ee
Konkurentsiõiguse komisjon
Konkurentsiõiguse komisjon on Eesti Advokatuuri kodukorra § 6 lg 1 alusel moodustatud komisjon, mille tegevuse eesmärgiks on advokatuuri organite ning liikmete abistamine ja nõustamine konkurentsiõiguse valdkonna õigusloome ja -praktikaga seonduvates küsimustes, vastava seadusandluse ja õiguspraktika analüüsimine ja muudatusettepanekute koostamine. Komisjon võib avaldada arvamust ka muudes õigusloomet või -praktikat puudutavates küsimustes.
1) konkurentsiõiguse valdkonnas õigusloome ja -praktika analüüsimine või analüüsimise korraldamine ning ettepanekute koostamine seadusandluse või õiguspraktika muutmiseks;
Risto Rüütel - esimees
konkurentsioigus@advokatuur.ee
Haldusõiguse komisjon
Haldusõiguse komisjon on Eesti Advokatuuri kodukorra § 6 lg 1 alusel moodustatud komisjon, mille tegevuse eesmärgiks on advokatuuri organite ning liikmete abistamine ja nõustamine haldusõiguse valdkonna õigusloome ja -praktikaga seonduvates küsimustes, vastava seadusandluse ja õiguspraktika analüüsimine ja muudatusettepanekute koostamine. Komisjon võib avaldada arvamust ka muudes õigusloomet või -praktikat puudutavates küsimustes.
1) haldusõiguse valdkonnas õigusloome ja -praktika analüüsimine või analüüsimise korraldamine ning ettepanekute koostamine seadusandluse või õiguspraktika muutmiseks;
Ene Soop - esimees
haldusoigus@advokatuur.ee

matches:
§ 6
§ 6
§ 6
§ 6
§ 6
§ 6
§ 6
§ 6
§ 6


Avaliku korra kaitses osaleva kaitseväelase ja Kaitseliidu tegevliikme ohutusvesti ning kasutatava Kaitseväe ja Kaitseliidu sõiduki tähistuse kirjeldus, kasutamise nõuded ning vormiriietuse ja ohutusvesti kandmise ja sõiduki tähistamise erandid – Riigi Teataja
Avaliku korra kaitses osaleva kaitseväelase ja Kaitseliidu tegevliikme ohutusvesti ning kasutatava Kaitseväe ja Kaitseliidu sõiduki tähistuse kirjeldus, kasutamise nõuded ning vormiriietuse ja ohutusvesti kandmise ja sõiduki tähistamise erandid
Avaliku korra kaitses osaleva kaitseväelase ja Kaitseliidu tegevliikme ohutusvesti ning kasutatava Kaitseväe ja Kaitseliidu sõiduki tähistuse kirjeldus, kasutamise nõuded ning vormiriietuse ja ohutusvesti kandmise ja sõiduki tähistamise erandid - sisukord
§ 1 Ohutusvesti ja selle tähistuse kirjeldus
§ 2 Sõiduki tähistuse kirjeldus ja kasutamine
§ 3 Vormiriietuse ja ohutusvesti kandmise ning sõiduki tähistamise erandid
RT I, 15.01.2016, 7
Vastu võetud 11.01.2016 nr 3
Määrus kehtestatakse korrakaitseseaduse § 162 lõike 4 alusel.
§ 1. Ohutusvesti ja selle tähistuse kirjeldus
(1) Ohutusvest on isikukaitsevahendile kehtestatud nõuetele vastav kollast või oranži värvi ning helkurpaeltega märguriietus. Ohutusvest peab olema kinnitatav viisil, mis tagab selle püsimise kandja seljas ülesande täitmise lõppemiseni.
(2) Ohutusvesti vasakul rinna piirkonnas ja seljaosal on musta värvi ja suurtähtedes kirjutatud sõna „KORRAKAITSE”, mille:
1) vähim laius rinna piirkonnas on 10 sentimeetrit ja seljaosal 28 sentimeetrit;
2) vähim kõrgus rinna piirkonnas on 1,3 sentimeetrit ja seljaosal 5 sentimeetrit;
3) kirjastiil on Arial.
(3) Käesoleva paragrahvi lõikes 2 sätestatud mõõtmete suurendamisel suurendatakse kõiki mõõtmeid proportsionaalselt.
§ 2. Sõiduki tähistuse kirjeldus ja kasutamine
(1) Kaitseväe ja Kaitseliidu sõiduk tähistatakse valget värvi kleebisega, millele on suurtähtedega kirjutatud musta värvi sõna „KORRAKAITSE”, mille:
1) vähim laius on 55 sentimeetrit;
2) vähim kõrgus on 13 sentimeetrit;
(2) Kleebisega tähistatakse sõiduki juhi ja kõrvalistuja poolne külg. Kleebis peab olema paigutatud nii, et on võimalik eristada sellel olev sõna.
(3) Käesoleva paragrahvi lõikes 1 sätestatud mõõtmete suurendamisel suurendatakse kõiki mõõtmeid proportsionaalselt.
§ 3. Vormiriietuse ja ohutusvesti kandmise ning sõiduki tähistamise erandid
Korrakaitseseaduse § 161 lõike 6 punktis 5 nimetatud ametiisikul on õigus vabastada kirjaliku korraldusega ülesande täitmisel osalev kaitseväelane ja Kaitseliidu tegevliige vormiriietuse ja ohutusvesti kandmise kohustusest ning luua sõiduki tähistamisel erandeid, kui see on vajalik kaasatud isiku ohutuse tagamiseks.


text:
3-3-1-41-06 Riigikohtu üldkogu 3. detsembri 2007. a kohtuotsus Sten Lieberti kaebuses Tallinna Linnavalitsuse 15. septembri 2004. a korralduse nr 1799-k tühistamiseks – Riigi Teataja
3-3-1-41-06 Riigikohtu üldkogu 3. detsembri 2007. a kohtuotsus Sten Lieberti kaebuses Tallinna Linnavalitsuse 15. septembri 2004. a korralduse nr 1799-k tühistamiseks
RT III 2007, 44, 350
Kohtuasja number 3-3-1-41-06
Otsuse kuupäev 3. detsember 2007
Kohtukoosseis Eesistuja Märt Rask ja liikmed Tõnu Anton, Jüri Ilvest, Peeter Jerofejev, Henn Jõks, Ott Järvesaar, Hannes Kiris, Indrek Koolmeister, Ants Kull, Lea Laarmaa, Julia Laffranque, Jaak Luik, Priit Pikamäe, Jüri Põld ning Harri Salmann
Kohtuasi Sten Lieberti kaebus Tallinna Linnavalitsuse 15. septembri 2004. a korralduse nr 1799-k tühistamiseks
Vaidlustatud kohtulahend Tallinna Ringkonnakohtu 20. veebruari 2006. a otsus haldusasjas nr 3-04-332
Menetluse alus Riigikohtus Sten Lieberti kassatsioonkaebus Tallinna Ringkonnakohtu 20. veebruari 2006. a otsuse peale haldusasjas nr 3-04-332
1. Tunnistada, et Tallinna Linnavolikogu 27. juuni 1996. a määrus «Nõmme ehituskruntide minimaalsuuruste kehtestamine», mis kehtis 27. juunist 1996 kuni 28. oktoobrini 2004, oli põhiseadusega vastuolus.
2. Rahuldada Sten Lieberti kassatsioonkaebus ning tühistada Tallinna Ringkonnakohtu 20. veebruari 2006. a otsus haldusasjas nr 3-04-332 ja Tallinna Halduskohtu 10. detsembri 2004. a otsus haldusasjas nr 3-2370/2004.
3. Teha haldusasjas uus otsus, millega rahuldada Sten Lieberti kaebus, tühistada Tallinna Linnavalitsuse 15. septembri 2004. a korraldus nr 1799-k ning kohustada Tallinna Linnavalitsust Sten Lieberti taotlust uuesti läbi vaatama.
4. Mõista Tallinna Linnavalitsuselt Sten Lieberti kasuks välja menetluskulud 15 055 krooni.
1. Sten Lieberti ja Ervin Lieberti kaasomandisse kuulus 1659-ruutmeetrine kinnistu, mis asub Tallinnas Põllu tn 57. Tallinna Linnakohus lõpetas 2. mail 2003. a tsiviilasjas nr 2/19-1591/03 kaasomandi, jagades kinnistu kaheks. Sten Lieberti ainuomandisse jäi linnakohtu otsuse kohaselt kinnistu suurusega 847 m2 ja Ervin Liebertile kinnistu suurusega 812 m2.
2. 29. mail 2003 esitas S. Liebert Tallinna Säästva Arengu ja Planeerimise Ametile taotluse algatada detailplaneering, millega jagataks Tallinnas Põllu tn 57 asuv kinnistu kaheks väikeelamu krundiks ja määrataks tekkivatele kruntidele ehitusõigus.
3. Tallinna Linnavalitsus teatas 13. detsembri 2003. a kirjaga UP-1-16/6121, et ei pea õigeks detailplaneeringu algatamist Põllu tn 57 kinnistu detailplaneeringu koostamiseks ja lõpetab detailplaneeringu algatamise menetluse. Sten Liebert vaidlustas Tallinna Linnavalitsuse tegevuse halduskohtus. Tallinna Halduskohus tunnistas 1. juulil 2004. a haldusasjas nr 3-847/04 Tallinna Linnavalitsuse tegevuse kaebaja taotluse lahendamisel õigusvastaseks ning kohustas Tallinna Linnavalitsust lahendama Sten Lieberti taotluse kooskõlas kehtiva õigusega ja kohtuotsuses toodud seisukohti järgides.
4. Tallinna Linnavalitsus andis 15. septembril 2004 korralduse nr 1799-k «Põllu tn 57 kinnistu detailplaneeringu koostamise algatamata jätmine», millega jäeti Sten Lieberti taotletav detailplaneering algatamata. Korralduse lisaks olevast korralduse eelnõu seletuskirjast selgub, et linnavalitsus keeldus detailplaneeringu algatamisest, sest seda ei kooskõlastanud Tallinna Kultuuriväärtuste Amet, kuna planeeringu tulemusena oleksid tekkinud Tallinna Linnavolikogu 27. juuni 1996. a määrusega nr 17 kehtestatud Nõmme linnaosa väikeelamukruntide minimaalsuurusest väiksemad krundid. See aga ohustaks Nõmme miljööväärtuslikku keskkonda.
5. S. Liebert esitas kaebuse Tallinna Halduskohtule, taotledes Tallinna Linnavalitsuse 15. septembri 2004. a korralduse nr 1799-k tühistamist.
6. Tallinna Halduskohus rahuldas 10. detsembril 2004 Sten Lieberti kaebuse, tühistas Tallinna Linnavalitsuse 15. septembri 2004. a korralduse nr 1799-k ning tegi Tallinna Linnavalitsusele ettekirjutuse otsustada S. Lieberti taotlus uuesti, lähtudes kohtuotsuses tuvastatud asjaoludest.
Kohtuotsuse põhjendustes märgiti järgmist:
1) Tallinna Kultuuriväärtuste Ameti seisukohad detailplaneeringu algatamise kohta ei ole Tallinna Linnavalitsusele siduvad;
2) Tallinna linna üldplaneeringu kohaselt ei ole väikeelamute ehitamine Nõmme linnaossa välistatud, kuid selle võimaldamist tuleb igal üksikjuhul kaaluda; miljööväärtusliku hoonestusala määratlusega ei ole vastuolus kruntide poolitamine detailplaneeringuga eeldusel, et sellega ei rikuta kvalitatiivselt tasemelt säilitamist väärivat, ajalooliselt väljakujunenud ühtset ja kindlatele kriteeriumidele vastavat hoonestust. Praegusel juhul puudusid seadused, mis võiksid õigustada omandiõiguse kitsendamist;
3) Tallinna Linnavolikogu 27. juuni 1996. a määrus nr 17 on vastuolus planeerimisseadusega (PlanS), samuti asjaõigusseadusega (AÕS) ning põhiseaduse (PS) § 3 esimese lausega ning § 154 esimese lausega nende koosmõjus, samuti PS §-ga 32 osas, mille kohaselt omandi vaba valdamise, kasutamise ja käsutamise kitsendused sätestab seadus. Kohus jätab põhiseaduslikkuse järelevalve algatamata, kuna vaidlustatud haldusakti tühistamise tingivad ka muud asjaolud.
7. Nii Tallinna Linnavalitsus kui Tallinna Kultuuriväärtuste Amet esitasid Tallinna Halduskohtu otsuse peale apellatsioonkaebuse, taotledes halduskohtu otsuse tühistamist ja uue otsuse tegemist, millega jätta S. Lieberti kaebus rahuldamata.
8. Tallinna Ringkonnakohus rahuldas 20. veebruaril 2006 haldusasjas nr 3-04-332 Tallinna Linnavalitsuse ja Tallinna Kultuuriväärtuste Ameti apellatsioonkaebused. Ringkonnakohus tühistas Tallinna Halduskohtu otsuse ja tegi uue otsuse, millega jättis S. Lieberti kaebuse rahuldamata.
Kohtuotsuse põhjenduste kohaselt on halduskohus rikkunud menetlusnorme ning vääralt kohaldanud materiaalõigust. Ringkonnakohus põhjendas oma otsust järgmiselt:
1) asjaolust, et linnakohus pidas võimalikuks maatükki reaalosadeks jagada, ei tulene linnale kohustust algatada detailplaneeringu koostamine. Asjaõigusseaduse §-s 54 sätestatud omaniku õigust kinnisasja jagada kitsendavad avalik-õiguslikud normid ning eelkõige planeerimisseadus;
2) Tallinna Linnavalitsus on korralduse andmisel sisuliselt järginud Tallinna Halduskohtu 1. juuli 2004. a otsusest nr 3-847/04 tulenevaid nõudeid;
3) ei saa nõustuda kaebaja ja halduskohtuga, et linnavalitsuse otsus on suvaline, motiveerimata ega arvesta kõiki asjas tähtsust omavaid asjaolusid. Vaidlustatud korraldus vastab haldusakti vormi- ja sisunõuetele ning linnavalitsus on diskretsiooni teostanud õiguspäraselt. Korralduse vastuvõtmise faktilised asjaolud, põhjendused ja õiguslik alus on toodud korralduse lisaks olevas seletuskirjas. Kohtumenetluse käigus selgus, et linnavalitsuse töötajad on tutvunud kinnistuga looduses ning korralduse andmisel oli linnavalitsus kaalutlusotsuse tegemiseks piisavalt informeeritud;
4) korralduse andmisel ei lähtutud üksnes linnavolikogu 27. juuni 1996. a määrusest ja Kultuuriväärtuste Ameti seisukohast. Planeeringu algatamisest keelduti avalikes huvides, ajendatuna eesmärgist säilitada ajalooliselt väljakujunenud Nõmme miljöö. Kultuuriväärtuste Ameti kooskõlastus on haldusesisene menetlustoiming ning õige on halduskohtu seisukoht, mille kohaselt võib linnavalitsus kujundada oma seisukoha Kultuuriväärtuste Ameti seisukohta arvestades, kuid ise otsustada, kas ja millises ulatuses ta neid seisukohti jagab;
5) kaebaja väidetest ei nähtu ebavõrdset kohtlemist. Enamik väikestest kruntidest on moodustatud enne Tallinna üldplaneeringu kehtestamist.
9. S. Liebert esitas Tallinna Ringkonnakohtu otsuse peale kassatsioonkaebuse, taotledes Tallinna Ringkonnakohtu 20. veebruari 2006. a otsuse tühistamist ning haldusasjas nr 3-2379/2004 tehtud Tallinna Halduskohtu 10. detsembri 2004. aasta otsuse jõusse jätmist.
10. Riigikohtu halduskolleegium andis kohtuasja 3. mai 2007. a määrusega nr 3-3-1-41-06 arutamiseks Riigikohtu üldkogule, et üldkogu annaks hinnangu Tallinna Linnavolikogu 27. juuni 1996. a määruse nr 17 kooskõlale PS §-ga 32 osas, mille kohaselt kitsendused omandit vabalt vallata, kasutada ja käsutada sätestab seadus, ning hindaks selle määruse vastavust planeerimisseaduses ja ehitusseaduses (EhS) sätestatud volitusnormidele.
Halduskolleegium leidis, et isikute põhiõigusi riivavaid avalik-õiguslikke kitsendusi saab kohalik omavalitsus miljööväärtuslike piirkondade kaitseks kehtestada üksnes seaduses ettenähtud juhtudel ja korras, eelkõige planeerimismenetluses. Tallinna Linnavolikogu 27. juuni 1996. a määruses nr 17 sisalduvate piirangute kohaldamine ei olnud kooskõlas Sten Lieberti taotluse lahendamise ajal kehtinud PlanS §-s 5 ja EhS § 19 lõikes 4 sätestatud volitusnormi piiridega.
11. Kassaator S. Liebert põhjendab kassatsioonkaebust järgmiste väidetega:
1) ringkonnakohtu lahendist ei nähtu, milliseid menetlusnorme halduskohus on rikkunud;
2) ringkonnakohus on oluliselt rikkunud tsiviilkohtumenetluse seadustiku (TsMS) § 442 lõiget 8, jättes analüüsimata kassaatori poolt vastuses apellatsioonkaebusele toodud väited Tallinna Linnavolikogu 27. juuni 1996. a määruse nr 17 põhiseadusevastasuse kohta, kohaldades samal ajal nimetatud määrust;
3) kohus on ekslikult lugenud vaidlustatud haldusakti õiguspäraseks. Ringkonnakohtu otsuse alusel võib ekslikult eeldada, et juba enne planeeringu algatamist selgitatakse välja planeeringu eesmärgiga seonduvad asjaolud ja huvid ning taotletava planeeringu perspektiivi võib ette näha juba menetluse kõige varasemas staadiumis;
4) Kultuuriväärtuste Ameti kooskõlastamisest keeldumine, mille kohus on õigusvastaseks tunnistanud, ei saa olla õiguspärase haldusakti põhjenduseks. Tallinna Halduskohtu lahendist kohtuasjas nr 3-847/04 tulenevalt oleks Tallinna Linnavalitsus pidanud järgima selles kohtuotsuses toodud seisukohti. Seetõttu ei saaks ka ringkonnakohus põhistusena tugineda Kultuuriväärtuste Ameti õigusvastasele seisukohale;
5) korraldus on motiveerimata; Tallinna Linnavalitsus on pidanud miljööväärtust hävitavaks ainuüksi krundi jagamisel tekkinud uute kruntide suurusi;
6) korralduse aluseks olev õigusakt on vastuolus seaduste ja põhiseadusega. Tallinna Linnavolikogu on 27. juuni 1996. a määruse andnud ning asunud kassaatori õigusi piirama ilma seadusliku aluseta;
7) korralduse andmisel on rikutud kaalutlusõigust.
12. Vastustaja Tallinna Linnavalitsus on seisukohal, et Tallinna Linnavolikogu 27. juuni 1996. a määrus nr 17 «Nõmme ehituskruntide minimaalsuuruse kehtestamine» on põhiseadusega kooskõlas.
Põhiseaduse § 154 lõike 1 kohaselt otsustavad ja korraldavad kohalikud omavalitsused, kes tegutsevad seaduse alusel iseseisvalt, kõiki kohaliku elu küsimusi. Riigikohtu põhiseaduslikkuse järelevalve kolleegiumi varasemast praktikast tuleneb, et kohalik omavalitsus võib kohaliku elu küsimusi reguleerida ilma sellekohase volitusnormita, kuid kohaliku omavalitsuse aktid ei tohi samas olla vastuolus põhiseaduse ega seadustega. Tallinna Linnavolikogu 27. juuni 1996. a määrus nr 17 ei ole põhiseaduse ega seadustega vastuolus. Kuna planeerimise korraldamine on planeerimisseaduse järgi kohaliku omavalitsuse pädevuses, võib kohalik omavalitsus otsustada, kas reguleerida detailplaneeringute algatamist ja koostamist üld- või üksikaktidega. Vaidlustatud määrus ei välista planeerimisdiskretsiooni. Planeerimisseaduse § 4 lõige 2 ja § 10 lõige 5 annavad kohalikule omavalitsusele õiguse sätestada detailplaneeringutele erinevaid nõudeid, sealhulgas kehtestada krundi minimaalsuuruse. Õiguskantsler on leidnud, et Tallinna Linnavolikogu 21. augusti 1997. a määrus nr 37, millega sätestati väikeelamukruntide miinimumsuurus Pirita linnaosas, ei ole vastuolus põhiseaduse ega seadustega.
13. Kolmanda isikuna menetlusse kaasatud Tallinna Kultuuriväärtuste Ameti arvates on Tallinna Linnavolikogu 27. juuni 1996. a määrus nr 17 põhiseadusega kooskõlas. Samuti puudub vastuolu vaidlustatud Tallinna Linnavolikogu määruse ning planeerimisseaduse ja ehitusseaduse vahel.
Põhiseaduse § 154 lõige 1 võimaldab kohalikul omavalitsusel anda ilma volitusnormita õigusakte kohaliku elu küsimuste reguleerimiseks. Praegusel juhul puudub vaidlus selle üle, et vaidlustatud Tallinna Linnavolikogu määrus on antud kohaliku elu küsimuse reguleerimiseks.
Tallinna Linnavolikogu 27. juuni 1996. a määrus nr 17 on kooskõlas ka PS §-ga 32 osas, mille kohaselt kitsendused omandit vabalt vallata, kasutada ja käsutada sätestab seadus, sest see on kooskõlas kuni 31. detsembrini 2002 kehtinud planeerimis- ja ehitusseaduses (PES) ning 1. jaanuarist 2003 jõustunud planeerimisseaduses ja ehitusseaduses sätestatud volitusnormidega.
Planeerimis- ja ehitusseaduse § 9 lõike 2 punkti 1 ning PlanS § 9 lõike 2 punkti 1 kohaselt jagatakse detailplaneeringuga planeeritav maa-ala kruntideks. Planeerimis- ja ehitusseaduse § 3 lõike 2 esimesest lausest ja § 10 lõikest 5 ning PlanS § 4 lõikest 2 ja § 10 lõikest 5 tuleneb, et detailplaneeringu algatamise ja koostamise korraldamine on kohaliku omavalitsuse pädevuses. Nende sätete kaudu on seadusandja võimaldanud kohalikul omavalitsusel sätestada detailplaneeringutele nõudeid, sealhulgas krundi minimaalse suuruse. On kohaliku omavalitsuse otsustada, kas ta reguleerib neid küsimusi üld- või üksikaktidega.
Planeerimisseaduse §-s 5 ning EhS § 19 lõikes 4 sätestatu ei välistanud Tallinna Linnavolikogu 27. juuni 1996. a määruse nr 17 kehtima jäämist.
14. Õiguskantsler leiab, et Tallinna Linnavolikogu 27. juuni 1996. a määrus nr 17 oli vastuolus põhiseaduse § 32 lõikega 2, § 3 lõikega 1 ja § 154 lõikega 1.
Õiguskantsleri arvates on Sten Lieberti õiguste kaitse seisukohalt oluline lisaks Tallinna Linnavolikogu 27. juuni 1996. a määrusele nr 17 asjassepuutuvaks õigusaktiks lugeda ka selle määruse praeguseks ajaks asendanud Tallinna Linnavolikogu 28. oktoobri 2004. a määrus nr 36 «Nõmme linnaosa ehitusmäärus».
Tallinna Linnavolikogu 27. juuni 1996. a määrus nr 17 riivab isiku õigust oma maale ehitada, seega põhiseaduse §-ga 32 hõlmatud omandi vaba kasutamise õigust.
Tegemist on formaalselt põhiseadusevastase määrusega, sest see rikub PS § 3 lõike 1 esimesest lausest ja § 154 lõikest 1 tulenevat nõuet, et kohaliku omavalitsuse õigusaktid peavad olema kooskõlas seadustega ning põhinema seaduslikul alusel.
Ehitusõiguse seadmise piirangute kehtestamine ehitusmäärusega on vastuolus PlanS § 2 punkti 3, § 9 lõike 2 punktidega 1 ja 2 ning § 8 lõikega 7 nende koostoimes, samuti PlanS § 8 lõike 3 punktidega 3 ja 6 ning PlanS § 1 lõikega 2.
Ühtlasi on vaidlustatud määrus vastuolus ka PlanS § 5 lõike 1 ja EhS § 19 lõike 4 volitusnormidega, mis annavad kohalikule omavalitsusele õiguse kehtestada ehitusmäärusega planeerimise ja ehitamise üldiseid põhimõtteid ja nõudeid. Mainitud volitusnormid on liialt üldiselt sõnastatud, et nende alusel saaks kehtestada konkreetseid omandi kasutamise piiranguid.
Tulenevalt Riigikohtu halduskolleegiumi praktikast on üldplaneeringul oluline roll maakasutus- ja ehitustingimuste kindlaksmääramisel. Kui kohalik omavalitsus soovib seada kruntide suurusele üldised piirangud, tuleb tal seda teha üldplaneeringuga, mis võetakse vastu avatud planeerimismenetluse raames. Kohaliku omavalitsuse määrusel ja planeeringul on erinevad menetlusnõuded ja erinev õiguslik siduvus.
Kehtiv Nõmme linnaosa ehitusmäärus on põhiseadusega formaalses vastuolus samadel kaalutlustel nagu Tallinna Linnavolikogu 27. juuni 1996. a määrus nr 17.
Olles kaalunud vaidlustatud määrusega seatud omandiõiguse piirangu materiaalset põhiseadusele vastavust, leidis õiguskantsler põhiseaduskonformsele tõlgendamismeetodile tuginedes, et krundi minimaalse suuruse kehtestamine Nõmmel on materiaalselt põhiseaduspärane.
Õiguskantsler palub Riigikohtul kaaluda otsuse jõustumise edasilükkamist juhul, kui Riigikohus otsustab Tallinna Linnavolikogu 28. oktoobri 2004. a määruse nr 36 asjassepuutuvaks ja põhiseadusevastaseks tunnistada, et kohalik omavalitsus jõuaks läbi viia üldplaneeringu kehtestamise menetluse.
15. Justiitsminister on seisukohal, et Tallinna Linnavolikogu 27. juuni 1996. a määruse nr 17 punkt 1 oli kogu oma kehtivuse aja jooksul vastuolus põhiseaduse § 3 lõike 1 esimese lausega, § 13 lõikega 2 ja § 32 lõikega 2 osas, mille kohaselt kitsendused omandit vabalt vallata, kasutada ja käsutada sätestab seadus, nende koosmõjus. Ühtlasi leiab justiitsminister, et PlanS § 5 punkt 1 ja EhS § 19 lõike 4 punkt 4 on vastuolus PS § 3 lõikega 1, § 11 esimese lausega ja § 32 lõikega 2 nende koosmõjus ning kohus peab tunnistama need sätted põhiseadusega vastuolus olevaks ning kehtetuks.
Krundi miinimumsuuruse kehtestamine piirab omandi kasutamise võimalusi. Omandiõigust saab lähtuvalt PS § 3 lõike 1 esimesest lausest ja § 32 lõikest 2 piirata üksnes seadusega. Seega ei saa omandi kasutamise piirangute kehtestamine olla üksnes kohaliku elu küsimus, mille reguleerimiseks ei ole vaja volitusnormi. Omandi valdamise ja kasutamise kitsendused peavad olema sätestatud seaduses või seaduses ettenähtud korras.
Vaidlustatud määruse preambulis märgitud PES § 2 lõige 1, § 3 lõige 2 ja § 9 ei ole kohased volitusnormid määrusega krundi miinimumsuuruse kehtestamiseks, kuna reguleerivad detailplaneeringu kehtestamist ning planeerimise üldisi põhimõtteid. Planeerimis- ja ehitusseaduse § 3 lõike 2 punkt 5, mis annab kohalikule omavalitsusele õiguse kehtestada valla või linna ehitusmääruse, on krundi miinimumsuuruse kehtestamiseks liiga üldsõnaline. Seega puudus vaidlustatud määrusel kuni planeerimis- ja ehitusseaduse kehtivuse lõpuni seaduslik alus.
2003. aasta 1. jaanuaril jõustunud PlanS § 46 lõige 3 näeb ette, et planeerimis- ja ehitusseaduse alusel kehtestatud valla või linna ehitusmäärus jääb pärast ehitusseaduse ja planeerimisseaduse jõustumist kehtima niivõrd, kuivõrd see ei ole vastuolus nendes seadustes ehitusmääruse kohta sätestatuga. Justiitsminister leiab, et vaidlustatud määrus on oma sisu poolest käsitatav ehitusmäärusena. Planeerimisseaduse § 5 punkt 1 ja ehitusseaduse § 19 lõike 4 punkt 4, mis oleksid võinud olla vaidlusalusele määrusele seaduslikuks aluseks, ei anna omandiõiguse piiramise raame ning on seetõttu vastuolus PS § 3 lõikega 1, § 11 lõikega 1 ning § 32 lõikega 2.
Kuna ehitusseaduse ja planeerimisseaduse normid, mida võinuks käsitada omandiõiguse kitsendamise volitusnormidena, on põhiseadusega vastuolus, puudub põhiseaduspärane õiguslik alus määrusega omandiõigust piirata. Seega oli vaidlustatud määrus vastuolus põhiseaduse § 3 lõikega 1, § 13 lõikega 2 ja § 32 lõikega 2 ka pärast ehitusseaduse ja planeerimisseaduse jõustumist.
Vaidlusalune õigustloov akt
16. Tallinna Linnavolikogu 27. juuni 1996. a määrus nr 17 «Nõmme ehituskruntide minimaalsuuruste kehtestamine» sätestab:
«Lähtudes Nõmme Halduskogu 14. veebruari 1995 ettepanekust ning tulenevalt planeerimis- ja ehitusseaduse § 2 lg 1, § 3 lg 2 ja § 9, Tallinna Linnavolikogu määrab:
1. Kehtestada Nõmme linnaosas väikeelamute detailplaneeringutes kruntide minimaalsuuruseks 1200 m2, erandkorras (hoonestatud krundi tükeldamisel) 900 m2, mis on eelnevalt kooskõlastatud Nõmme Halduskoguga.»
17. Üldkogu kontrollib kõigepealt, missugused on Sten Lieberti kaebuse lahendamise seisukohalt asjassepuutuvad normid (I) ning võtab seejärel seisukoha nende põhiseadusele vastavuse kohta (II). Seejärel lahendab üldkogu S. Lieberti kassatsioonkaebuse (III).
18. Konkreetse normikontrolli raames saab kohus asjassepuutuvaks lugeda üksnes neid norme, mis on arutatava kohtuasja lahendamisel olulise tähtsusega.
Riigikohtu halduskolleegium luges S. Lieberti kohtuasja lahendamise seisukohalt asjassepuutuvaks Tallinna Linnavolikogu 27. juuni 1996. a määrust nr 17 «Nõmme ehituskruntide minimaalsuuruste kehtestamine» (vaidlustatud määrus). Õiguskantsler ja justiitsminister on pidanud selle kõrval Sten Lieberti ja Tallinna Linnavalitsuse vahelise vaidluse lahendamise seisukohalt olulisteks veel ka Tallinna Linnavolikogu 28. oktoobri 2004. a määrust nr 26 «Nõmme linnaosa ehitusmäärus» ning planeerimisseaduse § 5 punkti 1 ja ehitusseaduse § 19 lõike 4 punkti 4.
Kuna S. Lieberti ja Tallinna Linnavalitsuse vaheline vaidlus sai alguse 15. septembril 2004 Tallinna Linnavalitsuse korraldusega nr 1799-k Sten Lieberti taotletava detailplaneeringu algatamata jätmisest ning see korraldus põhines tol ajal kehtinud Tallinna Linnavolikogu 27. juuni 1996. a määrusel nr 17, on asjassepuutuvaks õigusaktiks, millest sõltub käesoleva kohtuasja aluseks oleva vaidluse lahendamine, Tallinna Linnavolikogu 27. juuni 1996. a määrus nr 17.
Riigikohtu üldkogu ei pea võimalikuks õiguskantsleri ja justiitsministri poolt täiendavalt viidatud sätteid asjassepuutuvateks tunnistada ega nende sätete põhiseaduspärasust hinnata. Seetõttu piirdub üldkogu üksnes vaidlustatud määruse põhiseadusele vastavuse analüüsiga.
19. Riigikohtu halduskolleegium leidis kohtuasja üldkogule üleandmise määruses, et üldkogu peaks andma hinnangu vaidlustatud määruse kooskõlale PS §-ga 32 osas, mille kohaselt omandi vaba valdamise, kasutamise ja käsutamise kitsendused sätestab seadus, ning hindaks ühtlasi selle määruse vastavust planeerimisseaduses ja ehitusseaduses sätestatud volitusnormidele.
20. Üldkogu nõustub, et Tallinnas Põllu tänaval asuva kinnistu jagamiseks detailplaneeringu algatamata jätmine kujutab endast Sten Lieberti omandi kasutamise ja käsutamise vabaduse piirangut, ning analüüsib järgnevalt, kas Tallinna Linnavolikogu vaidlustatud määrus, mis detailplaneeringu algatamata jätmise tingis, on kooskõlas põhiseaduse § 32 lõikega 2.
21. Põhiseaduse § 32 lõike 2 kohaselt on igaühel õigus enda omandit vabalt vallata, kasutada ja käsutada ning omandi kitsendused sätestab seadus.
22. Riigikohus on oma varasemas praktikas korduvalt rõhutanud põhimõtet, et PS § 3 lõike 1 esimesest lausest ja §-st 11 tulenevalt tohib põhiõiguste ja vabaduste piiranguid kehtestada ainult seadusjõulise õigusaktiga (vt Riigikohtu üldkogu 11. oktoobri 2001. a otsust asjas nr 3-4-1-7-01 ja põhiseaduslikkuse järelevalve kolleegiumi 12. jaanuari 1994. a otsuseid asjades nr III-4/A-1/94 ja III-4/A-2/94 ning 24. detsembri 2002. a otsust asjas nr 3-4-1-10-02).
Üldkogu leiab, et kuigi teatud intensiivsusega põhiõiguste piiranguid saab kehtestada üksnes formaalses mõttes seadusega, ei ole see põhimõte absoluutne. Põhiseaduse mõttest ja sättest tuleneb, et vähem intensiivseid põhiõiguste piiranguid võib kehtestada täpse, selge ja piirangu intensiivsusega vastavuses oleva volitusnormi alusel määrusega.
Omandiõiguse piiranguid võib seada üksnes formaalse seadusega või seaduses sisalduva ja eelnimetatud nõuetele vastava volitusnormi alusel, aga mitte otse kohaliku omavalitsuse üldaktiga. See nõue on suunatud sellele, et omandiõiguse piirangute seadmisel arvestataks kogu riigi territooriumil ühesuguste kriteeriumidega. Võrdse kohtlemise ja ühetaolisuse põhimõttega oleks vastuolus see, kui omandiõiguse kaitse oleks riigi erinevates piirkondades ebaühtlaselt tagatud.
Riigikohus ei välista, et käesoleval juhul võiks selge ja piisavalt määratletud volitusnormi raames määrusega kohalike eripärade arvestamisele suunatud omandiõiguse piirangute kehtestamine olla põhiseadusega kooskõlas.
23. Järgnevalt kontrollib üldkogu, kas S. Lieberti omandi kasutamise vabadust piirav vaidlustatud linnavolikogu määrus põhineb seaduses sisalduval selgel ja piisavalt määratletud volitusnormil.
Vaidlustatud Tallinna Linnavolikogu määruse preambulis on märgitud, et see tugineb PES § 2 lõikele 1, § 3 lõikele 2 ja §-le 9.
24. Üldkogu leiab, et vaidlustatud määruse vastuvõtmise ajal kehtinud planeerimis- ja ehitusseaduse sätted, millele määruse preambulis viidatakse, ei sisaldanud volitusnormi väikeelamukruntide minimaalsuuruse kehtestamiseks kohaliku omavalitsusüksuse territooriumil või selle osal.
Planeerimis- ja ehitusseaduse § 2 lõige 1 sätestas: «Uute hoonete ehitamine ja olemasolevatele hoonetele juurdeehitiste tegemine ning maa-alade jaotamine kruntideks ja olemasolevate kruntide piiride muutmine linnades ja teistes tiheasustusega paikades on lubatud ainult kohaliku omavalitsuse kehtestatud detailplaneeringu alusel (planeeringu kohustuslikkus tiheasustuses).» Sama seaduse § 3 lõike 2 nägi ette, et planeerimis-, projekteerimis- ja ehitustegevuse korraldamine oma territooriumil kuulus kohaliku omavalitsuse pädevusse. Kohalik omavalitsus pidi selle sätte kohaselt tagama maakasutuse ja ehitamise aluseks olevad planeeringud; kõigi huvitatud isikute huvide arvessevõtmise ja kooskõlastamise, mis on planeeringu kehtestamise eeldus; kehtestatud planeeringute järgimise ja elluviimise; korraldama ehitusjärelevalvet ning vastu võtma valla või linna ehitusmääruse. Planeerimis- ja ehitusseaduse § 9 aga sätestas, et kruntide suurus määratakse kindlaks detailplaneeringuga.
Samuti ei tulenenud vaidlustatud Tallinna Linnavolikogu määrusele õiguslikku alust planeerimis- ja ehitusseaduse kehtivuse kaotamisel varasema seaduse asendanud ehitusseaduse § 19 lõike 4 punktist 4 või planeerimisseaduse § 5 punktist 1.
25. Kuna Tallinna Linnavalitsus väidab, et vaidlustatud määrus põhines kohaliku omavalitsuse pädevusel iseseisvalt lahendada kõiki kohaliku elu küsimusi ilma volitusnormita, tuleb vastata küsimusele, kas Tallinna Linnavolikogu õigus omandiõigust volitusnormita antud üldaktiga piirata saaks tuleneda PS § 154 lõikest 1.
26. Põhiseaduse § 154 lõike 1 kohaselt otsustavad ja korraldavad kõiki kohaliku elu küsimusi kohalikud omavalitsused, kes tegutsevad seaduste alusel iseseisvalt.
Kohaliku omavalitsuse korralduse seaduse § 6 lõige 1 nimetab territoriaalplaneerimist küsimuseks, mida omavalitsusüksus oma territooriumil peab korraldama. Planeeringute hierarhiast ning põhiseadusega ettenähtud põhiõiguste lünkadeta kaitse põhimõttest tuleneb, et planeerimisvõim on riigi ja kohaliku omavalitsuse jagatud pädevuses. Riigi ja kohaliku omavalitsuse ülesannete jaotus jagatud pädevuse teostamisel on määratud lähimuse põhimõttega, mis tuleneb Eesti õiguskorras Riigikogu poolt ratifitseeritud Euroopa kohaliku omavalitsuse harta artikli 4 lõikest 3: «Avalik-õiguslikke kohustusi täidavad üldjuhul eelistatavalt kodanikule kõige lähemal seisvad võimuorganid. Kohustuste määramine mõnele teisele võimuorganile peaks ülesande ulatust ja iseloomu arvestades olema ajendatud efektiivsuse ja majanduslikkuse nõuetest.» Seega täidab konkreetset ülesannet see võimutasand, mis saab sellega konkreetses olukorras kõige paremini hakkama.
Üldkogu leiab, et isegi juhul kui elamukrundi minimaalsuuruse kehtestamine lugeda kohaliku elu küsimuseks, ei saa kohalik omavalitsus seda teha määrusega ilma vastava volitusnormita. Seda põhjusel, et elamukrundi minimaalsuuruse kehtestamine riivab PS §-s 32 sätestatud omandipõhiõigust.
27. Kohus märgib, et kohalik omavalitsusüksus on põhiseaduse järgi nii kohaliku elu küsimuste kui talle pandud riigielu küsimuste korraldamisel seotud seaduslikkuse põhimõttega, mistõttu kohaliku omavalitsuse põhiõigusi riivaval tegevusel peab alati olema seaduslik alus.
Üldkogu on seisukohal, et omandipõhiõiguse riivamiseks puudus seaduslik alus, sest Tallinna Linnavolikogu vaidlustatud määrus oli antud ilma nõuetekohase volitusnormita. Seetõttu oli vaidlustatud määrus Sten Lieberti taotletud detailplaneeringu algatamisest ja Tallinnas Põllu tänaval asuva kinnisasja jagamisest keeldumise ajal formaalselt vastuolus põhiseaduse § 3 lõike 1 esimese lause ja § 32 lõike 2 teise lausega.
Olles tuvastanud vaidlustatud Tallinna Linnavolikogu määruse formaalse põhiseadusevastasuse, ei pea üldkogu vajalikuks analüüsida sellega seatud omandiõiguse piirangu proportsionaalsust.
28. Kuna Tallinna Linnavolikogu 27. juuni 1996. a määrus «Nõmme ehituskruntide minimaalsuuruste kehtestamine» on praeguseks juba kehtetuks tunnistatud, tunnistab üldkogu, et see määrus oli oma kehtivuse ajal, st 27. juunist 1996 kuni 28. oktoobrini 2004 põhiseadusega vastuolus.
29. Järgnevalt lahendab üldkogu S. Lieberti kassatsioonkaebuse.
30. Tallinna Ringkonnakohus leidis, et Tallinna Linnavalitsuse korraldus, millega Linnavolikogu jättis S. Lieberti taotletud detailplaneeringu algatamata, ei põhinenud üksnes Tallinna Linnavolikogu 27. juuni 1996. a määrusel ning see oli õigustatud olulise avaliku huvi, st Nõmme linnaosa miljööväärtusliku keskkonna kaitseks.
Kohtuasja materjalidest nähtub, et Tallinna Linnavalitsus andis 15. septembril 2004 korralduse nr 1799-k «Põllu tn 57 kinnistu detailplaneeringu koostamise algatamata jätmine», millega jäeti Sten Lieberti taotletav detailplaneering algatamata. Korralduse lisaks olevast korralduse eelnõu seletuskirjast selgub, et linnavalitsus keeldus detailplaneeringu algatamisest, sest seda ei kooskõlastanud Tallinna Kultuuriväärtuste Amet, kuna planeeringu tulemusena oleks tekkinud Tallinna Linnavolikogu 27. juuni 1996. a määrusega nr 17 kehtestatud Nõmme linnaosa väikeelamukruntide minimaalsuurusest väiksemad krundid. See aga ohustaks Nõmme miljööväärtuslikku keskkonda.
31. Riigikohus leiab, et ringkonnakohtu väide, nagu ei oleks vaidlustatud Tallinna Linnavalitsuse korraldus põhinenud üksnes Tallinna Linnavolikogu 27. juuni 1996. a määrusel nr 17, ei ole asja lahendamisel määrav. Linnavalitsuse üksikaktid, sealhulgas S. Lieberti taotletud detailplaneeringu algatamata jätmise korraldus, oleksid ikkagi pidanud olema nende andmise ajal kooskõlas asjakohaste linnavolikogu üldaktidega. Kuna vaidlusalune korraldus oli Tallinna Linnavolikogu 27. juuni 1996. a määruse nr 17 reguleerimisalas, pidi linnavalitsus korraldust andes sellega arvestama. Korralduse seletuskirjast nähtub, et linnavalitsus seda tegigi.
32. Kuna Tallinna Linnavalitsuse 15. septembri 2004. a korraldus nr 1799-k põhines põhiseadusega vastuolus oleval Tallinna Linnavolikogu 27. juuni 1996. a määrusel «Nõmme ehituskruntide minimaalsuuruste kehtestamine», on tegemist õigusvastase halduse üksikaktiga.
33. Üldkogu ei nõustu Tallinna Halduskohtu 10. detsembri 2004. a otsuse põhjendustega. Halduskohus leidis, et vaidlustatud määrus oli põhiseadusega vastuolus, kuid jättis põhiseaduslikkuse järelevalve menetluse algatamata. Halduskohus tühistas Tallinna Linnavalitsuse korralduse põhjusel, et see ei olnud kooskõlas asjakohaste seadustega. Üldkogu leiab, et hoolimata korralduse vastuolust seadustega, oleks halduskohus pidanud kontrollima määruse vastavust põhiseadusele ja algatama põhiseaduslikkuse järelevalve menetluse.
Üldkogu rahuldab Sten Lieberti kassatsioonkaebuse ja tühistab Tallinna Ringkonnakohtu 20. veebruari 2006. a otsuse haldusasjas nr 3-04-332 ning Tallinna Halduskohtu 10. detsembri 2004. a otsuse haldusasjas nr 3-2370/2004. Üldkogu teeb haldusasjas uue otsuse, millega rahuldab ülaltoodud põhjendustel Sten Lieberti kaebuse, tühistab Tallinna Linnavalitsuse 15. septembri 2004. a korralduse nr 1799-k ning kohustab Tallinna Linnavalitsust Sten Lieberti taotlust uuesti läbi vaatama.
34. Üldkogu tagastab halduskohtumenetluse seadustiku (HKMS) § 90 lõikele 2 tuginedes S. Liebertile kautsjoni ning mõistab HKMS § 92 lõike 1 ja § 93 lõike 2 alusel Tallinna Linnavalitsuselt S. Lieberti kasuks välja menetluskulud 15 055 krooni.
Märt RASK Tõnu ANTON Jüri ILVEST
Peeter JEROFEJEV Henn JÕKS Ott JÄRVESAAR
Hannes KIRIS Indrek KOOLMEISTER Ants KULL
Priit PIKAMÄE Jüri PÕLD Harri SALMANN

matches:
§ 3
§ 154
Kohus
§ 19
§ 442
kohus
kohus
§ 154
§ 4
§ 10
§ 154
§ 9
§ 9
§ 3
§ 10
§ 4
§ 10
§ 19
§ 32
§ 3
§ 154
§ 3
§ 154
§ 2
§ 9
§ 8
§ 8
§ 1
§ 5
§ 19
Riigikohus
§ 3
§ 13
§ 32
§ 5
§ 19
§ 3
§ 11
§ 32
kohus
§ 3
§ 32
§ 2
§ 3
§ 9
§ 3
§ 46
§ 5
§ 19
§ 3
§ 11
§ 32
§ 3
§ 13
§ 32
§ 2
§ 3
§ 9
kohus
§ 5
§ 19
§ 32
§ 32
Riigikohus
§ 3
Riigikohus
§ 2
§ 3
§ 2
§ 3
§ 9
§ 19
§ 5
§ 154
§ 154
§ 6
Kohus
§ 3
§ 32
Riigikohus
§ 90
§ 92
§ 93


Jõelähtme Vallavolikogu ja Jõelähtme Vallavalitsuse liikmete teenistuslähetusse saatmise kord – Riigi Teataja
Jõelähtme Vallavolikogu ja Jõelähtme Vallavalitsuse liikmete teenistuslähetusse saatmise kord
Jõelähtme Vallavolikogu ja Jõelähtme Vallavalitsuse liikmete teenistuslähetusse saatmise kord - sisukord
§ 2 Teenistuslähetuse mõiste
§ 3 Lähetuse taotlemine ja vormistamine
§ 5 Majutuskulu ja päevaraha määr
RT IV, 22.11.2019, 3
Vastu võetud 14.11.2019 nr 46
Määrus kehtestatakse kohaliku omavalitsuse korralduse seaduse § 17 lõike 42 ja § 49 lõike 44 alusel ning kooskõlas Vabariigi Valitsuse 19.12.2012 määrusega nr 112 „Ametniku teenistuslähetusse saatmise, lähetuskulude hüvitamise ning päevaraha maksmise tingimused ja kord ning päevaraha määr”.
Määrusega kehtestatakse Jõelähtme Vallavolikogu (edaspidi volikogu) ja Jõelähtme Vallavalitsuse (edaspidi vallavalitsus) liikmete teenistuslähetusse saatmise, lähetuskulude hüvitamise, välislähetusel päevaraha maksmise tingimused ja kord ning majutuskulu ja päevaraha määrad.
§ 2. Teenistuslähetuse mõiste
Teenistuslähetus (edaspidi lähetus) käesoleva määruse mõistes on volikogu või vallavalitsuse liikme saatmine kindlaksmääratud ajavahemikuks täitma teenistusülesannet või osalema koolitusel väljaspool Jõelähtme valda. Lähetust välisriiki loetakse välislähetuseks.
§ 3. Lähetuse taotlemine ja vormistamine
(1) Lähetuse vormistamise aluseks on lähetustaotlus (edaspidi taotlus), kuhu märgitakse lähetuse taotleja (lähetatava) nimi, ametikoht, lähetuse sihtkoht, eesmärk, lähetuses viibimise aeg, ettepanek lähetusega seotud kulude hüvitamise kohta ning avansi soovi korral, eeldatav avansi suurus. Kutse või muu alusmaterjali olemasolul lisatakse see taotlusele.
(2) Volikogu esimees saadetakse lähetusse volikogu aseesimehe, tema puudumisel volikogu vanima liikme otsuse alusel.
(3) Volikogu liikmed ja vallavanem saadetakse lähetusse volikogu esimehe või tema asendaja otsuse alusel.
(4) Vallavalitsuse liikmed (v.a vallavanem) saadetakse lähetusse vallavanema otsuse alusel.
(5) Lähetus vormistatakse kooskõlas vallavalitsuse asjaajamist ning raamatupidamisarvestust ja -aruandlust reguleerivates õigusaktides sätestatud nõuetega, vastavalt kas volikogu esimehe või vallavanema käskkirjaga.
(6) Lähetuse käskkirjas märgitakse lähetatava nimi, ametikoht, lähetuse kestus, sihtkoht, eesmärk ning lähetuskulude hüvitamise ja välislähetuse korral päevaraha määr. Juhul kui lähetatav taotleb lähetuskulude katteks avansi maksmist, märgitakse käskkirjas makstava avansi suurus.
(7) Volikogu esimehe või vallavanema lähetuse korral märgitakse käskkirjas ka tema asendaja.
(8) Üldjuhul vormistatakse käskkiri vähemalt viis tööpäeva enne lähetuse algust.
(1) Lähetatule hüvitatakse lähetusega seotud dokumentaalselt tõendatud sõidu- ja majutuskulud ning lähetusülesande täitmisega seotud muud kulud ning makstakse välislähetuses viibimise aja eest päevaraha Vabariigi Valitsuse määrusega kehtestatud ametniku teenistuslähetusse saatmise, lähetuskulude hüvitamise ning päevaraha maksmise tingimustel ja korras lähetuskulude aruande alusel.
(2) Lähetatu esitab lähetuskulude aruande ja kulusid tõendavad dokumendid teda lähetanud isikule kinnitamiseks ning seejärel edastab dokumendid raamatupidamisele.
§ 5. Majutuskulu ja päevaraha määr
(1) Kehtestada lähetusega seotud majutuskulu alammääraks riigisisesel lähetusel 30,00 eurot ja välislähetusel 52,00 eurot ööpäevas ning ülemmääraks riigisisesel lähetusel 130,00 eurot ja välislähetusel 190,00 eurot ööpäevas.
(2) Kehtestada välislähetuse päevaraha alammääraks 32,00 eurot päevas.
Tunnistada kehtetuks Jõelähtme Vallavolikogu 21.03.2013 määrus nr 117 „Jõelähtme Vallavolikogu ja Jõelähtme Vallavalitsuse liikmete teenistuslähetusse saatmise kord“.