Veeteenuse ajutise hinna kehtestamise kord ja tingimused – Riigi Teataja
Veeteenuse ajutise hinna kehtestamise kord ja tingimused - sisukord
2 Ajutise hinna kehtestamise kord
§ 3 Ajutise hinna kehtestamise eeldused ja hoiatus
§ 5 Ajutise hinna arvestamise tähtaeg ja arvamuse küsimine
§ 6 Menetluse lõpetamine ja ajutise hinna rakendamine
3 Ajutise hinna kehtestamise tingimused
§ 7 Ajutise hinna kehtestamise põhitingimused
§ 8 Kapitalikulu ja reguleeritav vara
§ 9 Põhjendatud tulukus
§ 10 Lubatud müügitulu ja ajutise hinna arvutamine
RT I, 05.11.2010, 5
Vastu võetud 02.11.2010 nr 95
Määrus kehtestatakse „Ühisveevärgi ja -kanalisatsiooni seaduse” § 16 lõigete 9 ja 10 alusel.
(1) Määrus reguleerib Konkurentsiameti poolt vee-ettevõtjale, kelle tegevuspiirkond asub reoveekogumisalal, mille reostuskoormus on 2000 inimekvivalenti või enam (edaspidi vee-ettevõtja), veeteenuse ajutise hinna kehtestamise korda ja tingimusi.
(2) Määruse eesmärk on tagada tarbijatele veeteenuse põhjendatud hind ka juhul, kui vee-ettevõtja osutab veeteenust hinnaga, mis ei vasta „Ühisveevärgi ja -kanalisatsiooni seaduse” § 14 lõikes 2 sätestatud tingimustele.
1) ajutine hind – „Ühisveevärgi ja -kanalisatsiooni seaduse” § 16 lõigete 9 ja 10 ning käesoleva määruse alusel Konkurentsiameti poolt vee-ettevõtjale kehtestatav veeteenuse ajutine müügihind;
2) arvestusperiood – vee-ettevõtja poolt täitmata jäetud Konkurentsiameti ettekirjutuse tegemise aastale eelnev majandusaasta;
3) investeeringud reguleeritavasse varasse – ühekordsed kulud reguleeritava põhivara soetamiseks ja parendamiseks;
4) kaalutud keskmine kapitali hind (WACC) – kapitali struktuuri (oma- ja võõrvahendite vahekord kogukapitalis) ning võla- ja omakapitali hinna alusel leitav kogukapitali hind;
5) kapitalikulu – ajutisse hinda lülitatav kulu, mis on seotud põhivara soetamisega;
6) kapitalikulunorm – ajaperioodi pöördväärtus, mis näitab põhivara soetamiseks tehtud kulude lülitamist tarbijatele müüdavate kaupade ja teenuste hindadesse. Kapitalikulunorm määratakse lähtuvalt põhivara kasulikust elueast;
7) lubatud müügitulu – veeteenuse põhjendatud müügitulu, mis arvutatakse Konkurentsiameti poolt ajutise hinna kehtestamise menetluses ning mille arvutamisel võetakse arvesse Konkurentsiameti poolt põhjendatuks loetud kulud, kapitalikulu ning põhjendatud tulukus;
8) põhjendatud tulukus – ärikasum, mis leitakse reguleeritud varade väärtuse ja põhjendatud tulunormi korrutisena;
9) põhjendatud tulunorm – reguleeritavate varade tootlus, mis ei ületa vee-ettevõtja kaalutud keskmist kapitali hinda (WACC);
10) reguleeritav tegevus – vee-ettevõtja majandustegevus, mille suhtes rakendatakse käesolevat määrust;
11) reguleeritav vara – reguleeritavas tegevuses kasutatav põhivara ja käibekapital;
12) tegevuskulud – ajutisse hinda lülitatavad põhjendatud kulud, mis ei sisalda kapitalikulu ja finantskulu.
2. peatükk Ajutise hinna kehtestamise kord
§ 3. Ajutise hinna kehtestamise eeldused ja hoiatus
1) vee-ettevõtja osutab veeteenust hinnaga, mis ei vasta „Ühisveevärgi ja -kanalisatsiooni seaduse” § 14 lõikes 2 sätestatud tingimustele;
2) vee-ettevõtja on jätnud täitmata Konkurentsiameti ettekirjutuse rakendatava hinna seadusega kooskõlla viimiseks.
(2) Konkurentsiamet teeb vee-ettevõtjale ettekirjutuse tegemisel hoiatuse ajutise hinna kehtestamise kohta. Ajutise hinna kehtestamise hoiatus peab sisaldama vähemalt järgmisi andmeid:
1) adressaadi nimi ja postiaadress;
2) viide ettekirjutusele, mille täitmata jätmisel ajutine hind kehtestatakse;
3) ajutise hinna kehtestamise menetluse eeldatav tähtaeg;
4) hoiatuse teinud ametniku allkiri;
5) hoiatuse kuupäev.
(3) Hoiatus võib kaasneda ettekirjutusega või olla tehtud eraldi teatena. Hoiatuse võib esitada koos „Asendustäitmise ja sunniraha seaduses” ettenähtud sunnivahendi rakendamise hoiatusega.
(1) Konkurentsiametil on õigus algatada ajutise hinna kehtestamise menetlus (edaspidi menetlus) kohe pärast vee-ettevõtja poolt ettekirjutuse tähtajaks täitmata jätmisest teadasaamist.
(2) Menetluse algatamiseks esitab Konkurentsiamet vee-ettevõtjale teate menetluse algatamise kohta. Teates esitatakse menetluse algatamise põhjendus ja alus ning selgitatakse, millist teavet Konkurentsiamet menetluse läbiviimiseks vee-ettevõtjalt vajab.
(3) Vee-ettevõtjal on õigus esitada käesoleva paragrahvi lõikes 2 sätestatud teatele oma kirjalik seisukoht Konkurentsiameti poolt teates määratud tähtajaks ning teha Konkurentsiametile põhjendatud ettepanek konsultatsioonide läbiviimiseks. Vee-ettevõtja on kohustatud esitama Konkurentsiametile kogu nõutud teabe või võimaldama sellele juurdepääsu Konkurentsiameti määratud tähtajaks.
(4) Konkurentsiametil on õigus vee-ettevõtjaga konsultatsioone mitte alustada, kui käesoleva paragrahvi lõikes 3 nimetatud ettepanek on põhjendamata või Konkurentsiameti hinnangul ei ole vee-ettevõtja esitatud põhjendused konsultatsioonide alustamiseks asjakohased. Konsultatsioonide alustamisest keeldumise põhjendused esitab Konkurentsiamet vee-ettevõtjale kirjalikult.
(5) Konsultatsioonide alustamise korral on Konkurentsiametil õigus pärast vee-ettevõtja seisukohtade ärakuulamist igal ajal konsultatsioonid lõpetada, kui vee-ettevõtja jätab Konkurentsiameti nõutud teabe või selgitused esitamata või kui Konkurentsiamet on jõudnud ajutise hinna kehtestamise või kehtestamata jätmise suhtes põhjendatud seisukohale.
§ 5. Ajutise hinna arvestamise tähtaeg ja arvamuse küsimine
(1) Konkurentsiamet arvestab ajutise hinna 30 päeva jooksul vee-ettevõtjalt ajutise hinna määramiseks vajaliku teabe saamisest või käesoleva määruse § 4 lõikes 3 nimetatud konsultatsioonide lõpetamisest arvates. Põhjendatud juhul on Konkurentsiameti peadirektoril õigus oma käskkirjaga seda tähtaega pikendada 60 päevani, teavitades vee-ettevõtjat tähtaja pikendamisest enne esialgse tähtaja möödumist.
(2) Enne ajutise hinna kehtestamist esitab Konkurentsiamet ajutise hinna arvestuse vee-ettevõtjale arvamuse ja vastuväidete esitamiseks, määrates vee-ettevõtjale arvamuse ja vastuväidete esitamiseks mõistliku tähtaja.
(3) Enne ajutise hinna kehtestamist küsib Konkurentsiamet enda poolt arvestatud ajutise hinna kohta arvamust valla- või linnavalitsuselt ajutise hinna vastavuse kohta ühisveevärgi ja -kanalisatsiooni arendamise kavale. Kui valla- või linnavalitsus ei esita oma arvamust ajutise hinna kohta 30 päeva jooksul Konkurentsiametilt vastava järelepärimise saamisest arvates, loetakse, et valla- või linnvalitsusel ei ole Konkurentsiameti arvestatud ajutisele hinnale vastuväiteid.
§ 6. Menetluse lõpetamine ja ajutise hinna rakendamine
(1) Konkurentsiameti peadirektor vormistab ajutise hinna kehtestamise otsuse oma käskkirjaga 30 päeva jooksul vee-ettevõtjalt arvamuse ja vastuväidete saamisest või arvamuse ja vastuväidete esitamiseks määratud tähtaja möödumisest ning valla- või linnavalitsuselt ajutise hinna arvestuse kohta arvamuse saamisest või käesoleva määruse § 5 lõikes 3 sätestatud tähtaja möödumisest arvates.
(2) Kui menetluse käigus ilmneb, et vee-ettevõtja rakendatud hind on põhjendatud ja vastab „Ühisveevärgi ja -kanalisatsiooni seaduse” § 14 lõikes 2 sätestatud tingimustele või vee-ettevõtja täidab ettekirjutuse ja asub „Ühisveevärgi ja -kanalisatsiooni seaduse” § 14 lõikes 2 sätestatud tingimustele vastavat veeteenuse hinda rakendama enne ajutise hinna kehtestamist Konkurentsiameti poolt, lõpetab Konkurentsiameti peadirektor menetluse oma käskkirjaga.
(3) Ajutise hinna kehtestamise otsus, samuti menetluse lõpetamise käskkiri toimetatakse vee-ettevõtjale kätte viivitama, kuid mitte hiljem kui kolme tööpäeva jooksul käskkirja allkirjastamisest.
(4) Vee-ettevõtja on kohustatud ajutist hinda rakendama alates ajutise hinna kehtestamise otsuse kättetoimetamisest, kui ajutise hinna kehtestamise otsuses endas ei ole ette nähtud hilisemat kehtima hakkamist.
(5) Veeteenuse ajutine hind avalikustatakse Konkurentsiameti veebilehel ja kehtib kuni „Ühisveevärgi ja -kanalisatsiooni seaduse” §-s 142 sätestatud veeteenuse hinnaregulatsiooni menetluses Konkurentsiameti poolt kooskõlastatud uue hinna jõustumiseni.
(6) Konkurentsiamet avalikustab ajutise hinna kehtestamise otsuse koos põhjendustega oma veebilehel, jättes tekstist välja vee-ettevõtja ärisaladuse.
3. peatükk Ajutise hinna kehtestamise tingimused
§ 7. Ajutise hinna kehtestamise põhitingimused
(1) Ajutise hinna kehtestamisel arvestatakse vee-ettevõtja olemasolevat hinnastruktuuri ja veeteenuse hinna tasude jaotust vastavalt „Ühisveevärgi ja -kanalisatsiooni seaduse” § 14 lõikele 1.
(2) Ajutine hind kujundatakse selliselt, et see vastaks „Ühisveevärgi ja -kanalisatsiooni seaduse” § 14 lõikes 2 sätestatud tingimustele.
(3) Reovee, kinnistutelt ärajuhitava sademe- ja drenaaživee ning muu pinnase- ja pinnavee ärajuhtimise ja puhastamise ajutise hinna arvestamise aluseks võetakse vee maht. Ühiskanalisatsiooni juhitava reo-, sademete-, drenaaživee ja muu pinnase- või pinnavee kogust arvestatakse või mõõdetakse kohaliku omavalitsuse volikogu kinnitatud ühisveevärgi ja -kanalisatsiooni kasutamise eeskirja kohaselt.
(4) Kui vee-ettevõtja osutab veeteenust mitmel erineval reoveekogumisalal, mille reostuskoormus on 2000 inimekvivalenti või enam, võib kõigi nimetatud piirkondade osas kehtestada ühtse ajutise hinna, arvestades vee-ettevõtja summaarseid kulusid.
(5) Ajutisse hinda lülitatakse alljärgnevad põhjendatuks loetud komponendid:
2) kapitalikulu;
(6) Ajutise hinna kehtestamisel arvestatakse arvestusperioodi tarbimismahtu ja lubatud müügitulu.
(7) Ajutisse hinda ei lülitata järgmisi kulusid:
3) veeteenuse vahendajatele makstavaid tasusid;
4) põhitegevusega mitteseotud kulu;
5) seaduse alusel vee-ettevõtjale määratud trahve ja viiviseid;
7) vee-ettevõtja tulumaksukulu (näiteks dividendide tulumaksu kulu);
8) teisi Konkurentsiameti majandusanalüüsi käigus põhjendamatuks osutunud vee-ettevõtja kulusid.
(8) Kui vee-ettevõtja ei ole lähtunud efektiivse majandamise ja kulude kokkuhoiu printsiipidest, mistõttu ei ole vee-ettevõtja arvestusperioodi kulud põhjendatud, võib Konkurentsiamet vee-ettevõtja põhjendatud kulude leidmiseks kasutada muuhulgas järgmisi meetodeid:
3) vee-ettevõtja tegevuskulude ning nende põhjal arvutatud statistiliste näitajate võrdlemine teiste vee-ettevõtjate näitajatega.
(9) Kui vee-ettevõtja ei ole täitnud seadusest tulenevat kohustust oma kulude kohta raamatupidamises eraldi arvestuse pidamiseks, võib Konkurentsiamet nõuda vee-ettevõtjalt arvestusperioodi kulude eristamiseks vajalikku teavet ning selle nõude eiramisel vee-ettevõtja poolt lähtuda hinna kehtestamisel talle kättesaadavast teabest.
§ 8. Kapitalikulu ja reguleeritav vara
(1) Kapitalikulu eesmärk on põhivara soetamiseks tehtud kulutuste tagasiteenimine veeteenuse hinna kaudu põhivara kasuliku eluea vältel.
3) immateriaalset põhivara (välja arvatud arvutitarkvara ja programmide litsentsid);
5) tarbijate poolt makstud liitumistasudest soetatud põhivara;
6) mittepõhjendatud investeeringuid.
(4) Reguleeritava vara hulka arvestatakse teisele vee-ettevõtjale tasutud liitumistasud.
(6) Reguleeritav vara arvestusperioodil leitakse alljärgnevalt:
(7) Käibekapitali arvestuse aluseks võetakse 5% arvestusperioodi müügitulust.
(9) Kui pärast 31.12.2009 on teostatud ettevõtja raamatupidamises kajastuva põhivara ümberhindlusi ja/või oluliselt on muudetud põhivara kuluminorme või kui põhivara kuluminormid ei vasta selle kasulikule elueale, toimub reguleeritava vara ja kapitali kulu arvestus järgmiselt:
1) alates 31.12.2009 (edaspidi piiraasta) toimub vee-ettevõtja põhivara jagamine vanaks (enne piiraastat soetatud põhivara) ja uueks (pärast piiraastat soetatud põhivara) varaks;
4) korrektsioone põhivara väärtuses ja kapitalikulunormides on õigus teostada, kui ilmneb, et nii enne kui ka pärast piiraastat soetatud põhivara hulgas on vara, mida vee-ettevõtja tegelikult ei kasuta majandustegevuse teostamiseks, või kui ilmneb, et põhivara väärtus ja kapitalikulunormid ei ole põhjendatud;
5) enne piiraastat soetatud põhivaralt arvestatakse kapitalikulu tema jääkmaksumuse alusel. Seejuures kehtestatakse enne piiraastat soetatud põhivarale kapitalikulunormi(d), mille alusel toimub hindadesse lülitatava kapitalikulu arvestus;
6) alates piiraastast soetatud põhivarale arvestatakse kapitalikulu selle soetusmaksumuse alusel. Seejuures kehtestatakse alates piiraastast soetatud põhivarale kapitalikulunormi(d), mille alusel toimub hindadesse lülitatava kapitalikulu arvestus;
8) ajutise veeteenuse hindadesse lülitatav kapitalikulu kujuneb alljärgnevalt:
9) enne piiraastat soetatud põhivaralt arvestatakse kapitalikulu alljärgnevalt:
10) pärast piiraastat soetatud põhivaralt arvestatakse kapitalikulu järgnevalt:
11) reguleeritava vara arvestus toimub järgnevalt:
RV = (RV0 + RV1) / 2 + KK
RV0 on reguleeritava vara väärtus 12-kuulise perioodi alguses;
RV1 on reguleeritava vara väärtus 12-kuulise perioodi lõpus;
12) reguleeritava vara väärtus perioodi lõpus leitakse järgnevalt:
§ 9. Põhjendatud tulukus
(1) Põhjendatud tulukus arvutatakse reguleeritavale varale põhjendatud tulunormi rakendamisel.
(2) Põhjendatud tulukus arvutatakse järgmisest võrrandist lähtudes:
PT on põhjendatud tulukus (põhjendatud ärikasum);
rp on põhjendatud tulunorm (WACC);
(4) Kaalutud keskmine kapitali hind (WACC) arvutatakse järgmise valemi alusel:
(5) Kaalutud keskmise kapitali hinna (WACC’i) arvutamisel kasutatakse kapitali struktuuri, millest 50% on võlakapital ja 50% omakapital.
(6) Võlakapitali hinna määramisel võetakse aluseks pikema perioodilise rahaturu intressitasemed (Saksamaa 10-aastase võlakirja viimase viie aasta keskmine intressimäär), riigi riskipreemia ja ettevõtja riskipreemia. Riigi võlakirjade olemasolu korral võib võtta võlakapitali hinna määramise aluseks ka riigi võlakirja intressi määra.
(7) Omakapitali hind arvutatakse CAPM (capital assets pricing model) mudeli abil:
(8) Riskivabaks tulumääraks võetakse Saksamaa 10-aastase võlakirja viimase viie aasta keskmine intressimäär, millele liidetakse riigi riskipreemia. Riigi võlakirjade olemasolu korral võib võtta riskivabaks tulumääraks riigi võlakirja intressimäära.
(9) Beetakordaja suurus leitakse teiste Euroopa ja/või USA reguleeritavate ettevõtjate vastava näitaja alusel.
(10) Turu riskipreemia leitakse teiste Euroopa ja/või USA reguleeritavate ettevõtjate pikaajalise turu riskipreemia alusel.
§ 10. Lubatud müügitulu ja ajutise hinna arvutamine
(1) Lubatud müügitulu arvutatakse järgneva valemi alusel:
Tlubatud = TK + A + PT
PT on põhjendatud tulukus.
(2) Lubatud müügitulu jagatakse erinevate veeteenuste vahel lähtuvalt arvestusperioodi erinevate veeteenuste käibe (veeteenuse hind „Ühisveevärgi ja -kanalisatsiooni seaduse” § 14 lõike 1 tähenduses) proportsioonist kogu osutatud veeteenuse käibesse nii, et kehtiks alljärgnev võrrand:
Tlubatud = ∑Tlubatudn
Tlubatudn on vastava veeteenuse lubatud müügitulu.
(3) Ajutine hind arvutatakse lähtuvalt järgnevast valemist:
mn on vastava veeteenuse müük arvestusperioodil;
hindn on Konkurentsiameti poolt kehtestatav vastav ajutine hind.


text:
Riigikohus: kogukonna nimel kohtussepöördumine eeldab kohalike elanike selgelt tõendatud ühistegevust
Riigikohtu halduskolleegium tegi 19. märtsil kohtumääruse asjas nr 3-3-1-87-11, milles selgitas taaskord kaebeõigust keskkonnaasjades. Kohtuvaidluse algataja esitas kaebuse kaevandamisloa vastu samaaegselt nii üksikisikuna (sh huvitatud üldsuse liikmena) kui ka kohalike elanike esindajana. Riigikohus leidis, et keskkonnaasjades tuleb ka üksikisikute kaebeõigust tõlgendada laiendavalt. Teisalt aga ei tekita kohalike elanike passiivne heakskiit ühe isiku tegevusele valitsusvälist organisatsiooni, mille õiguste rikkumist või põhjendatud huvi ja seega ka kaebeõigust keskkonnaasjades eeldatakse.
Kohtuotsuse kohaselt anti 29. novembril 2010. aastal Keskkonnaministeeriumi käskkirjaga AS-le Tallinna Sadam maavara kaevandamise luba Ihasalu liivamaardlas (merealal). Käskkirja vaidlustas kohalik elanik A. Miller, kes muuhulgas oli ka kohaliku Neeme küla eestseisuse liikmeks. Esialgse kaebuse kohaselt esitas A. Miller kaebuse eestseisuse liikmena küla elanike huvides. Tallinna halduskohus tagastas kaebuse, kuna leidis, et asjaoludest ei tulene, nagu oleks Neeme küla esindajad soovinud enda esindamist kohtus kaebuse esitaja poolt, st tal puudub nende esindamise õigus.
Ringkonnakohus rahuldas A. Milleri poolt esitatud määruskaebuse. Ringkonnakohus leidis, et A. Miller siiski esindab kohalike külaelanike huve, kuna kaebajat tunnustab oma huvide esindajana piisav hulk külaelanikke, mida näitab ka asjaolu, et kohtuvaidluse ajal toimunud külakoosolekul toetasid kohalviibinud külaelanikud kaebaja tegevust ning tunnustasid teda enda esindajana. Ringkonnakohtu määruse peale esitas kaebuse Riigikohtule AS Tallinna Sadam.
Halduskohtu kohustused ja volitused
Kuna varasemates kohtuastmetes oli üheks põhiliseks vaidluse objektiks küsimus sellest, millisele kaebeõiguse alusele tuginedes A. Miller kaebuse esitas, selgitas Riigikohus oma otsuses esmalt halduskohtu kohustusi ja volitusi kaebuse menetlemisel. Riigikohus leidis, et kuigi halduskohus ei saa otsustada kaebaja eest, mis on menetluse esemeks, ehk mille üle täpselt vaieldakse, on tal siiski kohustus selgitada välja kaebaja kohtusse pöördumise eesmärk ning selgitada, kuidas seda kõige tõhusamalt saavutada on võimalik. Antud asjas oleks seega pidanud kohus selgitama, et mitmel õiguslikul alusel (nt nii oma isiklikke õiguste kui ka avalike huvide kaitseks) kaebust esitades tuleb neid aluseid ka eristada.
Kuna halduskohus vastavat kohustust täitnud ei olnud, jätkas Riigikohus võimalike kaebeõiguse aluste analüüsimist, sh hinnates ka neid aluseid, mida kaebaja polnud selgelt välja toonud.
Üksikisikud ei pea keskkonnaasjades kaebeõiguse saamiseks tõendama õiguste rikkumist, piisab ka puutumusest
Esmalt selgitas Riigikohus varasemale praktikale tuginedes, et keskkonnaasjades võib isik esitada kaebuse nii oma isiklike õiguste kaitseks, kui ka muu puutumuse tõttu. Teisel juhul ei ole vajalik viidata konkreetsele õigusele, mida rikutakse, vaid piisab oluliste huvide olulisest ja reaalsest mõjutamisest (vt ka Riigikohtu lahend asjas nr 3-3-1-68-11 (p 22) ja nr 3-3-1-86-06 (p 16)). Samas on oluline, et ka puutumuse alusel esitatud kaebus ei kujuta endast populaarkaebust ehk avalikes huvides esitatud kaebust. KÕKi hinnangul tähendab see Riigikohtu seisukoht, et kaebuses tuleb siiski välja tuua need kaebaja konkreetsed huvid, mida väidetavalt on mõjutatud, ning ei piisa üksnes viitamisest sellele, et vaidlustatav otsus oli vastuolus õigusnormidega.
Riigikohus pidas kõnealuses otsuses oluliseks toonitada, et keskkonnaasjades kaebuse esitav üksikisik võib olla ka asjast huvitatud isikuks Aarhusi konventsiooni artikkel 9 lõike 2 tähenduses. „Üldsuse esindaja“ Aarhusi konventsiooni kontekstis ei tähenda mitte esindajat kohtumenetlusõiguse tähenduses, vaid asjast huvitatud liikmeid või igaüht asjaomase üldsuse hulgast. Aarhusi konventsioon näeb seejuures ette, et üldsuse esindajate kaebeõigus võib olla siseriiklikus õiguses piiratud kas õiguste rikkumise või põhjendatud huvi riive tingimusega. Kuna Eesti õigus vastab nimetatud nõuetele, leidis Riigikohus, et Aarhusi konventsiooni otsekohaldamine üksikisikute kaebeõigusele ei ole asjakohane. Samas toonitas kohus, et siseriiklikke kaebeõiguse reegleid tuleb tõlgendada laiendavalt, vastavalt Aarhusi konventsiooni eesmärkidele, mille hulka kuulub kohtusse pöördumise võimaluste avardamine.
KÕKi hinnangul on eelpool viidatud erandlik võimalus, esitada keskkonnaasjades kaebus lisaks õiguste rikkumisele ka puutumuse alusel, Aarhusi konventsiooni eesmärkidest tulenevalt igati õigustatud. Lisaks tuleks kohtutel Riigikohtu seisukohast lähtuvalt sisustada ka puutumuse mõistet võimalikult laiatähenduslikult.
Küla ei ole valitsusväliseks keskkonnaorganisatsiooniks
Kaebeõigus on veelgi laiem valitsusväliste keskkonnaorganisatsioonide jaoks. Vastavalt Aarhusi konventsiooni artikli 9 lõikele 2 eeldatakse keskkonnaasjades valitsusväliste keskkonnaorganisatsioonide õiguste rikkumist või põhjendatud huvi esinemist, mis on aluseks kaebeõigusele. Seetõttu on valitsusvälised organisatsioonid (kelleks Eestis loetakse ka seltsinguid) kaebeõiguse osas eelisseisundis ning ei pea tõestama oma õiguste rikkumist ega põhjendatud huvi (ega ka puutumust), vaid nende kaebeõigust eeldatakse.
Antud kohtuvaidluse käigus oli küsimuseks ka see, kas A. Milleri kaebeõigus võis tuleneda tema rollist Neeme küla elanike esindajana. Riigikohus leidis, et küla kui territoriaalüksust ei saa pidada valitsusväliseks keskkonnaorganisatsiooniks Aarhusi konventsiooni tähenduses. Samas ei tähenda see kohtu hinnangul, et küla elanikkond ei võiks teatud juhul moodustada valitsusvälist keskkonnaorganisatsiooni (kas seltsinguna või nt luues MTÜ).
Antud asjas leidis kohus, et külaelanike koosoleku protokolli kohaselt nõustusid külaelanikud küll A. Milleri tegevusega kaevandamisloa vaidlustamisel, ent seda ei saa pidada seltsingu moodustamiseks. Kohtu hinnangul ei nähtu materjalidest, et külaelanikud tegutseks ühise eesmärgi nimel või panusteks sellesse ühiselt. Viimased on aga oluliseks seltsingu moodustamise kriteeriumiteks. Passiivne heakskiit kellegi tegevusele seega isikuid seltsinguks ei seo.
Eeltoodud Riigikohtu seisukoht on antud varem kehtinud halduskohtumenetluse seadustiku (HKMS) sätete alusel, milles puudusid erisätted valitsusväliste keskkonnaorganisatsioonide kaebeõiguse kohta keskkonnaasjades. Uus, 2012. aasta algusest kehtima hakanud halduskohtumenetluse seadustik seevastu sisaldab nõuet, mille kohaselt on seltsingu kaebeõiguse täiendavaks tingimuseks selle loomine kirjaliku kokkuleppe alusel (HKMS § 292 lg 2 p 1). Seega tuleb isikute ühendusel käesoleval hetkel kaebeõiguse eeldusele tuginemiseks sõlmida ka kirjalik seltsinguleping.
KÕKi kommentaar
Riigikohtu lahend võiks olla praktilisest seisukohast oluline eelkõige küla- või muude kohalike kogukondade jaoks, kuna see selgitab, millistele tunnustele peab vastama isikute ühistegevus selleks, et saada keskkonnasjades laiendatud kaebeõigus. Pelgast passiivsest nõusolekust sellele, et üks isik teisi esindab, ei piisa. Vajalik on ka ühise eesmärgi nimelt aktiivne tegutsemine või sellesse ühiselt panustamine. Uus HKMS redaktsioon lubab kaebeõigust eeldada vaid selliste ühenduste puhul, kellel on sõlmitud ka kirjalik seltsinguleping. Seega tuleks juhtudel, kui külaelanikud soovivad ühiselt vaielda neid mõjutava arendustegevuse üle, leppida selgelt kokku ühistegevuse põhimõtetes ning vormistada need kirjalikult seltsingulepinguna (kui nad ei ole ühistegevuse jaoks mittetulundusühingut või seltsingut juba varem moodustanud).
KÕKi poolt on 2009. aastal koostatud soovitused isikute ühendustele, kes soovivad mingi keskkonnaotsuse üle ühiselt vaielda. Ehkki sel ajal HKMS-st tulenevad kaebeõiguse nõuded veel ei kehtinud, on põhimõttelised soovitused asjakohased ka täna. Niisiis võiks laiendatud kaebeõigust sooviv kohalik isikute ühendus jälgida, et:
1) keskkonnaasjas isikute ühendusena üldsuse esindamiseks tuleks organiseeruda võimalikult varakult ja osaleda ka vaidlusaluse tegevusloa vms menetluses, mitte alustada seltsingu loomist alles siis, kui hakatakse välja antud tegevusluba vms vaidlustama;
2) seltsingu loomiseks tuleks sõlmida kirjalik seltsinguleping, milles oleks seltsingu eesmärgina välja toodud keskkonnakaitse (vastavalt selle piirkonna või koha osas, mille kaitsele seltsingu tegevus on suunatud (see ei pruugi olla ainult konkreetse vaidlusküsimusega seotud ala));
3) üldsus peab seltsingut oma esindajana aktsepteerima – selleks on vaja tõendada, et seltsingu ja olulise osa kohalike elanike seisukohad langevad kokku ning et seltsingu tegevust aktsepteeritakse. Sellist aktsepti võib tõendada nt allkirjade kogumisega seltsingu konkreetse vaidlusküsimusega (nt mingi ala kaitse) seotud tegevuse toetuseks.
Vt ka Riigikohtu määrust kohtuasjas nr 3-3-1-87-11

matches:
Riigikohus
Riigikohus
Riigikohus
kohus
Riigikohus
Riigikohus
Riigikohus
Riigikohus
§ 292


Riigi rahastatava lapsehoiuteenuse maksimaalse maksumuse ning asenduskoduteenuse maksimaalse maksumuse ja hinna kehtestamine – Riigi Teataja
Riigi rahastatava lapsehoiuteenuse maksimaalse maksumuse ning asenduskoduteenuse maksimaalse maksumuse ja hinna kehtestamine - sisukord
Väljaandja:Vabariigi ValitsusAkti liik:määrusTeksti liik:terviktekstRedaktsiooni jõustumise kp:01.01.2015Redaktsiooni kehtivuse lõpp:31.12.2015Avaldamismärge:RT I, 17.12.2014, 10
Riigi rahastatava lapsehoiuteenuse maksimaalse maksumuse ning asenduskoduteenuse maksimaalse maksumuse ja hinna kehtestamine[RT I 2009, 24, 148 - jõust. 10.05.2009] Vastu võetud 12.02.2007 nr 40RT I 2007, 14, 74jõustumine 23.02.2007Muudetud järgmiste aktidega (näita)VastuvõtmineAvaldamineJõustumine21.02.2008RT I 2008, 11, 7801.03.2008, rakendatakse alates 01.01.2008
30.04.2009RT I 2009, 24, 14810.05.200923.08.2010RT I 2010, 60, 40701.01.201109.02.2012RT I, 14.02.2012, 517.02.2012, rakendatakse alates 01.01.201231.01.2013RT I, 02.02.2013, 305.02.2013, rakendatakse alates 01.01.201312.12.2013RT I, 17.12.2013, 901.01.201411.12.2014RT I, 17.12.2014, 401.01.2015Määrus kehtestatakse «Sotsiaalhoolekande seaduse» § 126 lõike 2 ja § 155 lõike 2 alusel.§ 1. Riigi rahastatava lapsehoiuteenuse maksimaalne maksumus[RT I 2009, 24, 148 - jõust. 10.05.2009] «Sotsiaalhoolekande seaduse» §-s 122 nimetatud raske või sügava puudega lapse seaduslikul esindajal või § 252 lõikes 1 nimetatud hooldajal on kuni selle kalendriaasta lõpuni, kui laps saab 18-aastaseks, «Sotsiaalhoolekande seaduse» § 122 punktides 1–3 sätestatud tingimuste täitmise korral õigus saada sama seaduse §-s 121 nimetatud lapsehoiuteenust maksimaalse maksumusega 402 eurot kalendriaastas.[RT I, 17.12.2013, 9 - jõust. 01.01.2014] § 2. Asenduskoduteenuse maksimaalne maksumus ja hind (1) Sotsiaalhoolekande seaduse §-s 152 nimetatud asenduskoduteenuse saamiseks õigustatud lapsel on õigus saada sotsiaalhoolekande seaduse §-s 151 nimetatud asenduskoduteenust maksimaalse maksumusega 9540 eurot kalendriaastas teenuse hinnaga kuni 795 eurot ühes kalendrikuus.[RT I, 17.12.2014, 4 - jõust. 01.01.2015] (2) Asenduskoduteenuse saamiseks õigustatud alla 3-aastasel lapsel ja lapsel, kellele on määratud puue puuetega inimeste sotsiaaltoetuste seaduse § 2 tähenduses, on õigus saada asenduskoduteenust maksimaalse maksumusega 14 760 eurot kalendriaastas teenuse hinnaga kuni 1230 eurot ühes kalendrikuus.[RT I, 17.12.2014, 4 - jõust. 01.01.2015] (3) Kui asenduskoduteenuse saamiseks õigustatud lapsele hakatakse asenduskoduteenust osutama või lõpetatakse asenduskoduteenuse osutamine kalendrikuu kestel, tasutakse nimetatud kalendrikuul osutatud teenuse eest proportsionaalselt asenduskoduteenusel viibitud päevade arvuga. (4) Asenduskoduteenuse osutamise kestel 3-aastaseks saanud lapse eest tasutakse osutatud asenduskoduteenuse eest lõikes 2 kehtestatud teenuse hinda kuni selle kalendrikuu lõpuni, mil laps sai 3-aastaseks.[RT I, 14.02.2012, 5 - jõust. 17.02.2012, rakendatakse alates 01.01.2012] (5) Kui asenduskoduteenuse osutamise kestel määratakse lapsele puue puuetega inimeste sotsiaaltoetuste seaduse § 2 tähenduses, tasutakse osutatud asenduskoduteenuse eest lõikes 2 kehtestatud teenuse hinda puude raskusastme määramise kalendrikuule järgnevast kalendrikuust alates.[RT I, 14.02.2012, 5 - jõust. 17.02.2012, rakendatakse alates 01.01.2012] (6) Kui puuetega inimeste sotsiaaltoetuste seaduse § 22 lõike 1 alusel kehtestatud määruses nimetatud korduvekspertiisi tegemise järel jäetakse asenduskoduteenusel viibivale lapsele puude raskusaste määramata, tasutakse sellele lapsele osutatud asenduskoduteenuse eest lõikes 2 kehtestatud teenuse hinda puude määramata jätmise kalendrikuu lõpuni.[RT I, 14.02.2012, 5 - jõust. 17.02.2012, rakendatakse alates 01.01.2012] § 3. Määruse rakendamine (1) Määruse § 1 kohaldatakse tagasiulatuvalt 1. veebruarist 2007. a. (2) Määruse § 2 kohaldatakse tagasiulatuvalt 1. jaanuarist 2007. a.


Vabariigi Valitsuse 8. veebruari 2000. a korralduse nr 94-k „Tulumaksusoodustusega mittetulundusühingute, sihtasutuste ja usuliste ühenduste nimekiri“ muutmine – Riigi Teataja
Vabariigi Valitsuse 8. veebruari 2000. a korralduse nr 94-k „Tulumaksusoodustusega mittetulundusühingute, sihtasutuste ja usuliste ühenduste nimekiri“ muutmine
RT III, 21.12.2011, 6
Vastu võetud 15.12.2011 nr 537
„Tulumaksuseaduse“ § 11 lõike 1 ja lõike 7 punktide 1, 2 ja 4 alusel ning kooskõlas Vabariigi Valitsuse 22. detsembri 2006. a määrusega nr 279 „Tulumaksusoodustusega mittetulundusühingute, sihtasutuste ja usuliste ühenduste nimekirja koostamise kord, nimekirja koostamiseks esitatavate dokumentide loetelu, ühingu nimekirja kandmise ja sealt kustutamise kord ning asjatundjate komisjoni moodustamise kord, selle töökorraldus, samuti liikmete nimetamise ja tagasikutsumise kord":
1. Teha Vabariigi Valitsuse 8. veebruari 2000. a korraldusega nr 94-k kinnitatud „Tulumaksusoodustusega mittetulundusühingute, sihtasutuste ja usuliste ühenduste nimekirjas“ (RT III, 05.07.2011, 18) järgmised muudatused:
1) kanda nimekirja osa „I. Mittetulundusühingud ja sihtasutused“ (edaspidi I osa) punktidesse 1, 2, 5, 10, 11 ja 13–15 vastavalt tähestiku järjekorrale järgmised mittetulundusühingud ja sihtasutused:
Liiva Külaselts
Mittetulundusühing Milana
80321729
Sihtasutus REIN OTSASON'i elutöö
2) I osa punktis 1 „Tallinn“ asendada mittetulundusühingu nimi „Eesti Kuulmispuuetega Laste Vanemate Liit“ (registrikood 80000540) nimega „EESTI KUULMISPUUDEGA LASTE VANEMATE LIIT“;
3) I osa punktis 1 „Tallinn“ asendada mittetulundusühingu nimi „Hokiklubi Viiking Sport“ (registrikood 80022949) nimega „Mittetulundusühing Viiking Engineeria“;
4) I osa punktis 1 „Tallinn“ asendada mittetulundusühingu nimi „Mittetulundusühing KAS“ (registrikood 80261772) nimega „Mittetulundusühing Jenny Kruse“;
5) I osa punktis 1 „Tallinn“ asendada mittetulundusühingu nimi „MTÜ Hawaii Expressi Purjelauakool“ (registrikood 80261507) nimega „Mittetulundusühing Tallinna Purjelauakool“;
6) I osa punktis 1 „Tallinn“ asendada sihtasutuse nimi „Sihtasutus Children Charity Foundation“ (registrikood 90012159) nimega „Sihtasutus Heategevusfond Aitan Lapsi“;
7) I osa punktis 1 „Tallinn“ asendada sihtasutuse nimi „Sihtasutus Junior Achievement`i Arengufond“ (registrikood 90000587) nimega „Sihtasutus Junior Achievement Eesti“;
8) I osa punktis 2 „Harju maakond“ asendada mittetulundusühingu nimi „Mittetulundusühing EM MOTOSPORT 125“ (registrikood 80188271) nimega „Mittetulundusühing TREKK“;
9) I osa punktis 2 „Harju maakond“ asendada mittetulundusühingu nimi „Tallinna Lauatenniseklubi Kalev“ (registrikood 80100827) nimega „Lauatenniseklubi Kalev“;
10) I osa punktis 9 „Lääne-Viru maakond“ asendada mittetulundusühingu nimi „SÕMERU SPORDIKLUBI“ (registrikood 80038637) nimega „ALPI SUUSAKLUBI“;
11) I osa punktis 14 „Tartu maakond“ asendada sihtasutuse nimi „Sihtasutus Arstide Täiendkoolituse Fond“ (registrikood 90007164) nimega „Sihtasutus Arstide Täienduskoolituse Fond“;
12) osas „II. Usulised ühendused“ (edaspidi II osa) asendada koguduse nimi „Eesti Evangeeliumi Kristlaste ja Baptistide Koguduste Liidu Hilleste Evangeeliumi Kristlaste ja Baptistide Kogudus“ (registrikood 80213603) nimega „Hilleste Kristlik Kogudus“;
13) II osas asendada koguduse nimi „Eesti Evangeeliumi Kristlaste ja Baptistide Koguduste Liidu Lehtse Evangeelne Misjoni Kogudus“ (registrikood 80205801) nimega „Eesti Evangeeliumi Kristlaste ja Baptistide Koguduste Liidu Lehtse Evangeelse Misjoni Kogudus“;
14) II osas asendada koguduse nimi „Eesti Evangeeliumi Kristlaste ja Baptistide Koguduste Liidu Pärnu Immaanueli Kogudus“ (registrikood 80205472) nimega „Eesti Evangeeliumi Kristlaste ja Baptistide Koguduste Liidu Pärnu Immaanueli Baptistikogudus“;
15) II osas asendada koguduse nimi „Eesti Evangeeliumi Kristlaste ja Baptistide Koguduste Liidu Tartu Salemi Baptisti Kogudus“ (registrikood 80205466) nimega „Eesti Evangeeliumi Kristlaste ja Baptistide Koguduste Liidu Tartu Salemi Baptistikogudus“;
16) II osas asendada koguduse nimi „Eesti Evangeeliumi Kristlaste ja Baptistide Koguduste Liidu Vormsi Rälby Baptistikogudus“ (registrikood 80212963) nimega „Eesti Evangeeliumi Kristlaste ja Baptistide Koguduste Liidu Vormsi Rälby Baptisti Kogudus“;
17) II osas asendada koguduse nimi „Pühima Neitsi Maarja Pärispatuta Saamise Õdede Kongregatiooni Klooster Tartus“ (registrikood 80216180) nimega „Pühima Neitsi Maarja Pärispatuta Saamise Õdede Kongregatsiooni Klooster Tartus“;
18) II osas asendada koguduse nimi „Kohtla-Järve Kristlaste-Nelipühalaste Kogudus“ (registrikood 80204389) nimega „Kohtla-Järve Kristlaste-Nelipühilaste Kogudus“;
19) kustutada I osa punktist 1 „Tallinn“ Tallinna Keskhaigla Sünnitusabi Sihtasutus (registrikood 90005231) „Tulumaksuseaduse“ § 11 lõike 7 punkti 4 alusel Maksu- ja Tolliameti Põhja maksu- ja tollikeskuse 4. augusti 2011. a otsuse nr 12.2-6/00121-1 kohaselt;
20) kustutada I osa punktist 1 „Tallinn“ Tallinna Saarlaste Ühendus (registrikood 80056664) „Tulumaksuseaduse“ § 11 lõike 2 punkti 4, lõike 4 punkti 6 ning lõike 7 punktide 1 ja 2 alusel Maksu- ja Tolliameti Põhja maksu- ja tollikeskuse 2. septembri 2011. a otsuse nr 12.2-6/00223 kohaselt;
21) kustutada I osa punktist 2 „Harju maakond“ Haiba Spordiklubi (registrikood 80057155) „Tulumaksuseaduse“ § 11 lõike 2 punkti 2, lõike 4 punktide 2 ja 6 ning lõike 7 punktide 1 ja 2 alusel Maksu- ja Tolliameti Põhja maksu- ja tollikeskuse 2. septembri 2011. a otsuse nr 12.2-6/00222 kohaselt;
22) kustutada I osa punktist 7 „Järva maakond“ Järvamaa Omavalitsuste Liit (registrikood 80196359) „Tulumaksuseaduse“ § 11 lõike 2 punkti 2 ja lõike 7 punkti 1 alusel Maksu- ja Tolliameti Põhja maksu- ja tollikeskuse 2. septembri 2011. a otsuse nr 12.2-6/00221 kohaselt;
23) kustutada I osa punktist 8 „Lääne maakond“ Ralliklubi Oru Ralli Team (registrikood 80049345) „Tulumaksuseaduse“ § 11 lõike 2 punktide 2 ja 3 ning lõike 7 punkti 1 alusel Maksu- ja Tolliameti Põhja maksu- ja tollikeskuse 5. septembri 2011. a otsuse nr 12.2-6/00224 kohaselt;
24) kustutada I osa punktist 11 „Pärnu maakond“ Pärnu Jalgpalliklubi Vaprus (registrikood 80125566) „Tulumaksuseaduse“ § 11 lõike 2 punktide 2 ja 3, lõike 4 punkti 6 ning lõike 7 punktide 1 ja 2 alusel Maksu- ja Tolliameti Põhja maksu- ja tollikeskuse 5. septembri 2011. a otsuse nr 12.2-6/00225 kohaselt.
2. Avaldada korraldus Riigi Teatajas ning Maksu- ja Tolliametil teha korraldus koos nimekirjast kustutamise aluseks oleva Maksu- ja Tolliameti otsusega teatavaks korralduse punkti 1 alapunktides 19–24 nimetatud mittetulundusühingutele ja sihtasutustele.
3. Korraldus jõustub 1. jaanuaril 2012. a.
Korraldust on võimalik vaidlustada 30 päeva jooksul, arvates korralduse teatavaks tegemisest, esitades kaebuse halduskohtusse „Halduskohtumenetluse seadustikus“ sätestatud korras.


§ 9 Taotluste hindamine ja kohanduse saajate nimekirja koostamine
§ 15 Kohanduse tegemata jätmine või lõpetamine
§ 16 Dokumendivormide kinnitamine
§ 19 Määruse kehtivus
RT IV, 04.02.2020, 14
Vastu võetud 22.01.2020 nr 1
Määrus kehtestatakse kohaliku omavalitsuse korralduse seaduse § 22 lõike 1 punkti 5, sotsiaalhoolekande seaduse § 14 lõike 2, § 42 lõike 1, sotsiaalkaitseministri 26. veebruari 2018. a määruse nr 4 "Puuetega inimeste eluaseme füüsiline kohandamine" § 24 lõike 1 punkti 1 ja Põlva Vallavolikogu 21. juuni 2018. a otsuse nr 29 "Põlva Vallavalitsusele ülesannete delegeerimine" alusel.
(1) Määrusega kehtestatakse sotsiaalkaitseministri 26. veebruari 2018. a määruse nr 4 "Puuetega inimeste eluaseme füüsiline kohandamine" (edaspidi sotsiaalkaitseministri määrus) alusel eluruumi kohandamise toetuse (edaspidi toetus) määramise tingimused ja puudega inimese kasutuses oleva eluruumi kohandamise kord "Ühtekuuluvuspoliitika fondide rakenduskava 2014–2020" prioriteetse suuna 2 "Sotsiaalse kaasatuse suurendamine" meetme 2.5 "Hoolekande taristu arendamine, keskkonna kohandamine puuetega inimeste vajadustele vastavaks" tegevuse 2.5.2 "Puuetega inimeste eluaseme füüsiline kohandamine" (edaspidi meede) raames.
(2) Määrusega sätestatakse meetmesse taotluse esitamisest teavitamise kord, taotluse vastuvõtmise ja menetlemise kord, kohanduse saajate nimekirja koostamise alused, kohanduste tegemiseks vajalike kokkulepete ja lepingute sõlmimise kord, tööde eest tasumise kord.
(1) Eluruumide kohandamist rahastatakse Põlva valla eelarve vahenditest. Riik hüvitab Euroopa Regionaalarengu Fondist vallale 85% eluruumide kohandamise abikõlblikest kuludest.
(3) Kohanduse saaja tagab vajadusel omafinantseeringu juhul, kui lepingus vallavalitsusega on omafinantseering ette nähtud.
Toetust on õigus taotleda isikul kelle rahvastikuregistrijärgne ja tegelik elukoht on Põlva vald ja kellele on Sotsiaalkindlustusameti otsusega määratud puue ning kes vajab eluruumi kohandamist puudest tulenevate erivajaduste tõttu.
Kui Rahandusministeerium on kuulutanud välja puuetega inimeste eluaseme füüsilise kohandamise meetme kohalike omavalitsuste taotlusvooru, avaldab Põlva Vallavalitsus (edaspidi vallavalitsus) vähemalt viis tööpäeva enne eluruumi kohandamise taotluste (edaspidi taotlused) vastuvõtu algust Põlva valla ajalehes ja kodulehel järgmise teabe:
2) taotluste vastuvõtmise koht ja aeg;
3) taotluse kohustuslikud andmed.
4) planeeritava kohanduse kirjeldus;
3) Sotsiaalkindlustusameti või Astangu Kutserehabilitatsiooni Keskuse hinnang eluruumi kohandamise kohta (olemasolul);
4) kohanduse puhul, mille maksumus on väiksem kui 5000 eurot, üks hinnapakkumine, kui soovitud kohandusele ei ole kehtestatud ühikuhindasid;
5) kohanduse puhul, mille maksumus on 5000 eurot või rohkem, kaks hinnapakkumist, kui soovitud kohandusele ei ole kehtestatud ühikuhindasid;
6) sotsiaalosakonna ametniku (edaspidi ametnik) nõudmisel muud dokumendid.
§ 9. Taotluste hindamine ja kohanduse saajate nimekirja koostamine
(1) Ametnik kontrollib taotleja ja taotluse nõuetele vastavust, eluruumi kohandamise võimalikkust, vajadust ja otstarbekust. Vajaduse korral kaasab ametnik ehitusspetsialisti.
(2) Kui taotluses või selle lisadokumentides on nõutud andmed jäetud esitamata, nendes on muid puudusi või otsustamiseks on vaja esitada lisadokumente ja/või -kooskõlastusi, määrab vallavalitsus puuduste kõrvaldamiseks tähtaja, selgitades, et tähtajaks puuduste kõrvaldamata jätmisel võib jätta taotluse läbi vaatamata. Kui puudused kõrvaldatakse määratud tähtaja jooksul, loetakse taotlus tähtaegselt esitatuks ja võetakse menetlusse.
(3) Ametnik koostab taotluste hindamise alusel kohanduse saajate nimekirja (koondtaotluse), mille koostamisel lähtutakse haldusmenetluse seaduse §-des 4 ja 6 sätestatud uurimis- ja kaalutlusõiguse põhimõtetest.
(4) Taotluse hindamisel arvestatakse kohanduse põhjendatust ning järgnevaid asjaolusid:
1) puude raskusastet;
2) reaalset liikumistakistust koduses keskkonnas;
3) eluaseme olukorda;
4) asjaolusid, mis peale kohanduse teostamist parandavad puuetega inimese elukvaliteeti;
5) kohandatavas eluruumis elavate isikute koosseisu ja teiste kohandatavas eluruumis elavate erivajadustega inimeste olemasolu;
6) hoolduskoormuse vähenemist läbi kohanduse teostamise;
7) perekonnaseaduse § 96 alusel ülalpidamiskohustusega isikute olemasolu;
8) kohanduse saaja ning tema ülalpidamiskohustusega isikute sotsiaal-majanduslikku võimekust;
9) kohanduseks vajalike kommunikatsioonide/trasside olemasolu.
(5) Taotluse võib rahuldada osaliselt.
(6) Isikul, kelle taotluse ametnik jätab läbi vaatamata või rahuldamata, on õigus esitada uus taotlus järgmises taotlusvoorus.
(1) Otsuse toetuse määramise ja maksmise või sellest keeldumise kohta teeb sotsiaalosakonna juhataja 10 tööpäeva jooksul pärast Rahandusministeeriumilt koondtaotluse rahuldamise või rahuldamata jätmise otsuse saamist.
(3) Otsus tehakse kohanduse saajale teatavaks sotsiaalseadustiku üldosa seaduse §-s 27 sätestatud korras viie tööpäeva jooksul arvates otsuse tegemise päevast.
2) vallavalitsusele esitatud taotlus ei vasta nõutele;
3) taotleja ei ole kohanduse saamiseks õigustatud isik;
4) taotleja või tema esindaja ei võimalda taotluse asjaolusid ja eluruumi kontrollida;
5) eluruumi soovitud viisil kohandamine ei lähtu kohanduse saaja vajadustest;
6) eluruumi on võimalik kasutada ebamõistlikult lühikese aja vältel eluruumi lepingulise kasutusõiguse tähtajast või tehnilisest seisukorrast tulenevalt;
7) toetuse andmine ei täida määruses kirjeldatud toetuse andmise eesmärki;
8) eluruumi omanik või kaasomanik ei anna eluruumi kohandamiseks nõusolekut;
9) taotluses nimetatud kohandust on meetmest toetatud viimase 10 aasta jooksul;
10) esinevad muud asjaolud.
(1) Otsuse alusel sõlmib sotsiaalosakonna juhataja või tema asendaja toetuse kasutamise lepingu (edaspidi leping).
5) lepingu lõpetamise alused ja tagajärjed;
(3) Kui lepingut tulenevalt kohanduse saaja tegevusest või tegevusetusest 30 päeva jooksul alates lepingu saamisest ei allkirjastata, loetakse kohanduse saaja toetusest loobunuks.
(1) Toetus makstakse välja lepingu alusel kuni 30 päeva jooksul pärast üleandmise-vastuvõtmise akti ja arve esitamist ning paikvaatluse läbiviimist kohandatud eluruumis.
Vallavalitsus säilitab meetme tegevuse kulu abikõlblikkust tõendavad dokumendid ja muud tõendid vastavalt perioodi 2014–2020 struktuuritoetuse seaduse § 35 lõigetele 2 ja 4.
§ 15. Kohanduse tegemata jätmine või lõpetamine
Kohandus jäetakse tegemata või lõpetatakse sotsiaalosakonna juhataja otsusega järgmistel juhtudel:
1) kohanduse vajaduse äralangemisel;
2) kohanduse saaja või tema seadusliku esindaja avalduse alusel;
3) kohanduse saaja surma korral;
4) kohanduse saaja asub elama teise omavalitsusse;
5) kohanduse saaja asub elama hoolekandeasutusse;
6) kohanduse saaja on esitanud kohanduse saamiseks teadlikult valeandmeid;
7) kohanduse eelduseks olevate asjaolude muutumisel;
8) muudel asjaoludel.
§ 16. Dokumendivormide kinnitamine
Sotsiaalabikomisjon võib kinnitada määruse rakendamiseks vajalike dokumentide vormid.
Põlva Vallavalitsuse 18. juuli 2018. a määrus nr 11 "Eluruumi kohandamise meetme "Puuetega inimeste eluaseme füüsiline kohandamine" taotluste menetlemise kord" tunnistatakse kehtetuks.
§ 19. Määruse kehtivus
Heiki Kolk