Maksumaksja portaal - 2015 > november (nr 11) > Riigikogulaste seiklused kuluhüvitistega jätkuvad. EML
Riigikogulaste seiklused kuluhüvitistega jätkuvad. EML
Väljaanne : november (nr 11)
Eelmises MaksuMaksjas kirjutasime pikemalt sellest, kuidas muuta Riigikogu liikmete kuluhüvitiste maksmise korda ning kuidas tuleks reageerida avalikkuse ette toodud ja hukkamõistu pälvinud kuritarvituste juhtudele. Artikli järel avaldasime ka EML kirja, milles palusime Riigiprokuratuuril alustada kriminaalmenetlust. Nagu karta oli, uurimisest keelduti, kuid kirjavahetus eri ametkondadega jätkub. Teema võeti arutusele ka Riigikogus endas, kus ilma suurema kisa ja kärata hääletati maha EKRE algatatud eelnõu, mis oleks riigikogulaste kuluhüvitised üldse ära kaotanud. Lugege kindlasti lõpuni, elamus on garanteeritud!
Teade kriminaalmenetluse nr 15700000165 alustamata jätmise kohta
Riigiprokurör Piret Paukštyse 28.10.2015 kiri vastuseks EML kuriteoteatele
19.10.2015 registreeriti Riigiprokuratuuris Eesti Maksumaksjate Liidu juhatuse liikme Jüri Allikalt`i kuriteoteade, milles palutakse alustada menetlust KarS § 209 või § 201 järgi. Kokkuvõtvalt on kuriteoteates esitatud järgmised asjaolud:
Kaebuses on viidatud Riigikogu juhatuse 2007. aasta 28. juuni otsuse nr 74 „Riigikogu liikme tööga seotud kulutuste hüvitamine“ punktile 3, milles on selgitatud, et sõidukulud on ühissõiduki (sh takso), kütuse- parkimisteenuse ja sõiduki üürikulud ja ühiselt tellitava transporditeenuse kulud. Kapitalirendi makseid ei hüvitata. Otsuse punkti 12 kohaselt ei hüvitata kuluna vara soetamise kulusid.
Viimasel ajal ajakirjandusväljaannetes ilmunud faktid viitavad sellele, et mõne Riigikogu liikme puhul on tekkinud kahtlus, et nad on taotlenud selliste kulutuste hüvitamist, mis ei ole seotud Riigikogu liikme tööga. Näiteks on palutud hüvitada sellise sõiduki liisingumakseid, mida ei kasuta Riigikogu liige ise, vaid hoopis tema abikaasa või laps. Samuti on viidatud juhtudele, kus taotletakse kütusekulu hüvitamist, kuid kütuse kogused on ebamõistlikult suured.
Kuivõrd viidatud Riigikogu juhatuse otsuse punkti 15 kohaselt on kuludokumendil vastavat kulu Riigikogu liikme tööga seostav märge, Riigikogu liikme allkiri ja kuupäev ning otsuse lisas toodud avalduse vormil on tekst, et palun mulle hüvitada tööga seotud kulutused lisatud kuludokumentide alusel, siis kulude hüvitamise taotluse esitamisel kinnitab Riigikogu liige oma allkirjaga, et tegemist on tema tööga seotud kuludega. Kui aga kinnitus ei vasta tõele, st kulud ei ole siiski Riigikogu liikme tööga seotud või tegemist on väljamaksega, mida kehtiva korra kohaselt ei tohi hüvitada, siis on kaebaja hinnangul toime pandud karistusseadustiku § 209 lõikes 1 sätestatud kuritegu.
Täiendavalt palutakse uurimise käigus välja selgitada, kas autoliisingu kulude hüvitamine tervikuna on toimunud õiguspäraselt. Kuivõrd eelpool viidatud Riigikogu juhatuse otsuses on rõhutatud, et hüvitatakse tööga seotud kulutused, vara soetamist ei hüvitata ja kapitalirendimakseid ei hüvitata, siis jääb kaebaja joaks selgusetuks, kuidas tuleb tõlgendada mõisteid „soetamine“ ja „kapitalirent“ Riigikogu juhatuse otsuse tähenduses. Kaebuse esitajale teadaolevalt vastab enamik Riigikogu liikmetele hüvitatud autoliisingu kulusid Raamatupidamise Toimkonna 30.12.2011 otsusega nr 1 kinnitatud juhendi RTJ 9 „Rendiarvestus“ punkti 12 alapunkti „b“ tingimusele (turuhinnast soodsama hinnaga väljaostu õigus), millest võib järeldada, et tegemist on riigi raamatupidamist reguleerivate õigusaktide mõttes kapitalirendiga. Seetõttu on kaebaja hinnangul liisingarvete hüvitamisel ja raamatupidamises kajastamisel rikutud nii riigieelarve seaduse § 60 kui ka Riigikogu liikme staatuse seaduse § 30 nõudeid.
Riigiprokurör, tutvunud kuriteoteatega, leiab, et kriminaalmenetluse alustamiseks puudub seaduslik alus KrMS § 199 lg 1 punkti 1 järgi ning kriminaalmenetlust ei alustata süüteotunnuste puudumise tõttu.
Esmalt peab riigiprokurör vajalikus selgitada prokuratuuri pädevust. Prokuratuuriseaduse § 1 lõike 1 kohaselt osaleb prokuratuur kuritegude tõkestamiseks ja avastamiseks vajaliku jälitustegevuse planeerimises, juhib kohtueelset kriminaalmenetlust, tagades selle seaduslikkuse ja tulemuslikkuse, esindab kohtus riiklikku süüdistust ning täidab muid seadusega prokuratuurile pandud ülesandeid. Prokuratuuri pädevuses ei ole üldise järelevalve teostamine Riigikogu liikmete tegevuse üle, sh õigusliku hinnangu andmine Riigikogu liikmetele kuluhüvitiste väljamaksmise praktikale, mida on oma avalduses taotlenud Eesti Maksumaksjate Liit. Prokuratuur saab anda õigusliku hinnangu vaid sellele, kas Eesti Maksumaksjate Liidu avalduses nähtuvad kuriteotunnused ning kas esineb alus kriminaalmenetluse alustamiseks.
KrMS § 193 kohaselt alustatakse kriminaalmenetlust vaid juhul, kui selleks on ajend ja alus ning puuduvad KrMS § 199 lg 1 punktis 1 sätestatud kriminaalmenetlust välistavad asjaolud. Vastavalt KrMS § 194 on kriminaalmenetluse ajendiks kuriteoteade või kuriteole viitav muu teave, kriminaalmenetluse alus on kuriteo tunnuste sedastamine kriminaalmenetluse ajendis, kriminaalmenetlust alustatakse vaid siis, kui pädeva menetleja arvates esineb küllaldaselt andmeid kuriteo toimepanemise kohta. Ainuüksi uurimisasutusele või prokuratuurile mis tahes kujul teate esitamine, milles isik arvab olevat toime pandud kuritegu, ei ole piisav põhjus kriminaalmenetluse alustamiseks. Kriminaalmenetlust ei saa alustada pelgalt arvamuste ja hinnangute põhjal. Kui ajendi pinnalt ei ole võimalik tutvustada kuriteotunnuste olemasolu, on kriminaalmenetluse alustamine välistatud.
Järgnevalt analüüsib riigiprokurör avaldaja poolt esitatud väiteid karistusseadustiku kontekstis. KarS § 209 lõike 1 järgi on karistatav teisele isikule varalise kahju tekitamine tegelikest asjaoludest teadvalt ebaõige ettekujutuse loomise teel varalise kasu saamise eesmärgil.
Kelmuse objektiivne koosseis moodustub petmisest, mille tulemusel kannatanu teeb vara käsutuse ning saab seeläbi varalist kahju. Petmine on tegelikest asjaoludest ebaõige ettekujutuse loomine, mille tagajärjel teine inimene satub eksimusse. Tegelikud ehk faktilised asjaolud on objektiivselt tuvastatavad ehk kontrollitavad sündmused, olukorrad või seisundid, mille kohta väär väide esitatakse. Oluline on, et tegemist oleks asjaoludega, mis kujundavad või määravad kannatanu otsust teha varakäsutus, s.o varalise kasu saamise suhtes põhjuslike asjaoludega.
Riigikogu liikmele kulude hüvitamine toimub avalduse ja kuludokumentide alusel. Nimelt tuleb Riigikogu liikmel vastavalt Riigikogu juhatuse 2007. aasta 28. juuni otsuse nr 74 „Riigikogu liikme tööga seotud kulutuste hüvitamine“ punktile 16 esitada Riigikogu Kantselei finantsosakonnale vormikohane avaldus koos kuludokumentidega. Esitatud kuludokumentide alusel teeb Riigikogu liikmele väljamakseid Riigikogu Kantselei finantsosakond. Seega on Riigikogu Kantselei finantsosakonna pädevuses anda hinnang sellele, kas Riigikogu liikme poolt esitatud kuludokumendid on oma olemuselt sellised, mis kuuluvad hüvitamisele vastavalt kehtestatud korrale ning kas tegemist on reaalsete kulutustega.
Kuivõrd kelmuse objektiivne koosseis eeldab pettusliku teo toimepanemist ja selle tagajärjel teise isiku eksimusse sattumist, siis antud juhul oleks pidanud olema eksimusse viidud Riigikogu Kantselei töötajad, kelle pädevuses on avalduste ja kuludokumentide läbi vaatamine ning väljamaksete tegemine. Prokuratuuril puuduvad andmed selle kohta, et Riigikogu Kantselei oleks Riigikogu liikmete poolt esitatud avalduste menetlemise käigus sedastanud võimalikke pettusi olgu siis hüvitiste asjaolude või lepingute või lepingute teatud sätete näilisuse osas. Samuti ei ole prokuratuuril alust arvata, et Riigikogu Kantselei oleks hüvitanud Riigikogu liikmetele sõidukite kasutamisega seotud kulutusi ilma õigusliku aluseta. Prokuratuur on seisukohal, et igasugune riigi vara kasutamine, sealjuures Riigikogu liikmete poolt kantud kulutuste hüvitamise taotlemine, peab olema aus ja põhjendatud ning süsteem, mille kaudu hüvitamine toimub, peab olema läbipaistev. Kuluhüvitiste kontrollimise süsteemi ja nende hüvitamise läbipaistvuse peab tagama Riigikogu ise.
Prokuratuuri hinnangul ei ole kuriteokaebuse ega ajakirjanduse vahendusel edastatud teabe pinnalt võimalik sedastada Riigikogu liikmete käitumises seoses kuluhüvitiste kasutamisega KarS § 209, § 201 ega ka muude kuritegude tunnuseid.
Kriminaalmenetlus on oma olemuselt kõige tõsisem sekkumine isikuvabadusse, mille alustamine peab olema äärmiselt põhjendatud. Riigikohus on samale põhimõttele viidates märkinud oma 22.09.2010 lahendis nr 3-1-1-60-10, et kriminaalmenetluse alustamiseks peab olema ajend (kuriteoteade või kuriteole viitav muu teave) ja alus (kuriteo tunnuste sedastamine kriminaalmenetluse ajendis) ning tuleb taunida kriminaalmenetluse alustamist olukorras, mil puudub üldse kuriteokahtlus või see on pelgalt teoreetiline. Sellise piirangu seadmine kriminaalmenetluse alustamisele kujutab endast olulist õigusriiklikku garantiid üksikisiku põhiõiguste kaitsel, et vältida kriminaalmenetluslike vahendite alusetut kasutamist.
Eeltoodut arvestades on riigiprokurör seisukohal, et käesoleval hetkel puudub piisav alus kriminaalmenetluse alustamiseks, mis on vastavalt KrMS § 199 lg 1 punktile 1 kriminaalmenetlust välistavaks asjaoluks.
Prokuratuur peab vajalikuks täiendavalt märkida, et Riigikogu liikmete poolt kuluhüvitiste kasutamise õiguspärasuse analüüs taandub mõistetele „Riigikogu liikme töö“ ja „tööks vajalikud kulutused“. Need mõisted peavad sisustama aga Riigikogu liikmed ise nende tööd reguleeriva seadusandluse ning eetiliste väärtuste ja normide süsteemi kaudu. Prokuratuur möönab, et vastava selgepiirilise süsteemi olemasolu korral võiks Riigikogu liikmete poolt kuluhüvitiste mittesihipärasele kasutamisele järgneda ka kriminaalvastutus.
Kokkuvõttes nõustub prokuratuur avaldaja poolt esitatud väitega, et kuluhüvitiste süsteem vajaks avalikkuses tõusetunud olukordade ning juhtumite valguses ilmselt ülevaatamist ning õiguslikku analüüsi. Sellise kriminaalmenetlusvälise analüüsi läbiviimine ei ole aga prokuratuuri pädevuses.
Vastavalt KrMS § 207 lõikele 1 on Teil kriminaalmenetluse alustamata jätmise peale õigus esitada kaebus käesoleva teate saamisest alates kümne päeva jooksul Riigiprokuratuurile, asukohaga Wismari 7, 15188 Tallinn.
Kaebus kriminaalmenetluse nr 15700000165 alustamata jätmisele
EML 05.11.2015 kiri Riigiprokuratuurile
Riigiprokurör Piret Paukštyse 28.10.2015 teatega nr RP-6-7/15/361-(1) jäeti alustamata kriminaalmenetlus seoses Eesti Maksumaksjate Liidu kuriteoteatega, milles paluti alustada menetlust KarS § 209 või § 201 järgi.
Prokuratuur on viidatud teates märkinud, et Riigikogu liikmete poolt kuluhüvitiste kasutamise õiguspärasuse analüüs taandub mõistetele „Riigikogu liikme töö“ ja „tööks vajalikud kulutused“ ja need mõisted peavad sisustama aga Riigikogu liikmed ise nende tööd reguleeriva seadusandluse ning eetiliste väärtuste ja normide süsteemi kaudu.
Eeltooduga ei saa nõustuda. Kui tehakse kulutused viisil või ulatuses, mille puhul ei saa eluliselt usutavaks pidada, et isik teeks neid ainult oma tarbeks, ei saa seda pidada ka tööks vajalikuks kulutuseks. Esmane eeldus kulutuse tegemisel on ikkagi see, et isik teeb need enda tarbeks ning alles seejärel tuleb hinnata, kas need kulutused on tema tööks või ametiks vajalikud. Olukorras, kus on selged viited, et tegemist on kolmandate isikute huvides tehtud kulutuste hüvitamisega, ei pea arutlema, kas see võib olla „Riigikogu liikme töö“ või „tööks vajalikud kulutused“. Kui isik (sh Riigikogu liige) teadlikult esitab dokumendi kulutuse hüvitamiseks, mida ta ise ei kasutanud ega saanud kasutada, siis esitab isik valeandmeid, sest ta esitab hüvitamiseks kellegi teise kulutuse. Sellega realiseerib ta sõltuvalt asjaoludest kas omastamise või kelmuse koosseisu (vastavalt Kars § 201 või KarS § 209).
Olgu veel siinkohal märgitud, et juhtumil, kus taotletakse kütusekulu hüvitamist, kuid kütuse kogused on ebamõistlikult suured, pole küsimus mitte niivõrd kütuse koguses, vaid viisis, kuidas kulutusi on tehtud. Avalikkusele teatavaks saanud asjaoludest nähtub, et korraga sellises koguses erinevate kütuseliikide tankimine ühe isiku tarbeks oli praktiliselt võimatu. Seega pidi kõikide eelduste kohaselt tankijaid olema mitu ning seetõttu esineb põhjendatud kahtlus, et Riigikogule esitati hüvitamiseks tundmatute kolmandate isikute kulud. Vastavat asjaolu saab menetluse käigus kontrollida tankla turvakaamerate salvestistelt. Samuti saab uurimisorgan teha päringu Maksu- ja Tolliametile, et kontrollida, kas Riigikogu liige on oma põllumajandustehnika tarbeks soetanud erimärgistatud diislikütust.
Lisaks märgime, et seaduses kasutatud mõisted „Riigikogu liikme töö“ ja „tööks vajalikud kulutused“ võimaldavad välistada teatud liiki või ulatuses kulutuste tegemise. Kehtivas õiguses on sarnastes olukordades tihti kasutatud määratlemata õigusemõisteid, mida tuleb rakendada ja mida ka aktiivselt rakendatakse ning mille puhul võimalik ka karistusõiguslikult oluliste järelduste tegemine.
Võime tuua näitena tulumaksuseaduse § 32 lg 1 jj kasutatud mõiste „ettevõtlusega seotud kulu“. Ilma et seadusandja oleks ülearu täpselt reguleerinud, millist liiki kulud võivad olla ja millised ei või olla ettevõtlusega seotud, on võimalik selle mõiste alusel nii maksuseaduste kui ka KarS § 3891 rakendamine. Näiteks kui ettevõtja peaks esitama raamatupidamisele hüvitamiseks dokumendid kellegi kolmanda isiku kulude kohta (nt kui äriühingu kütusekaarti kasutas juhatuse liikme abikaasa) või dokumendid selliste kaupade või teenuste kohta, mida ta ei kasuta tegelikult ettevõtluses, siis tooks see kaasa mitte ainult maksunõude esitamise maksuhalduri poolt, vaid ka kriminaalvastutuse (sõltuvalt asjaoludest kas KarS § 201 või KarS § 3891 järgi). Seda sõltumata sellest, kas ja kuidas on ettevõtja ise reguleerinud kulutuste hüvitamise enda sisekorra eeskirjades või kas äriühingus väljamaksete eest vastutav isik hüvitamise saajale väljamakse teeb. Seega ei saa Riigikogu juhatuse või kantselei ametnike tegevus (tegevusetus) muuta Riigikogu liikme õigusvastast tegevust õiguspäraseks.
Eeltoodust tulenevalt palume alustada EML 19.10.2015 kirjas nr 22 esitatud kuriteoteate alusel kriminaalmenetlust KarS § 209 või § 201 järgi.
Ettepanek maksukontrolli läbiviimiseks
EML 04.11.2015 kiri Maksu- ja Tolliametile
Tulumaksuseaduse § 13 lg 3 punkt 3 näeb ette, et tulumaksuga ei maksustata Riigikogu liikme staatuse seaduse alusel Riigikogu liikmele tehtavaid väljamakseid töö ja lähetusega seotud kulude ning eluasemekulude katteks ning Riigikogu liikme elamispinnaga kindlustamise kulusid.
Riigikogu liikme staatuse seaduse § 30 esimene lause näeb ette: Riigikogu liikmele hüvitatakse kuludokumentide alusel tööga seotud kulutused kuni 30% Riigikogu liikme ametipalgast Riigikogu juhatuse kehtestatud korras.
Riigikogu juhatuse 2007. aasta 28. juuni otsuse nr 74 „Riigikogu liikme tööga seotud kulutuste hüvitamine“ punktis 3 on selgitatud, et Sõidukulud on ühissõiduki (sh takso), kütuse-, parkimisteenuse ja sõiduki üürikulud ja ühiselt tellitava transporditeenuse kulud. Kapitalirendi makseid ei hüvitata. Otsuse punkti 12 kohaselt: Kuluna ei hüvitata vara soetamise kulusid.
EML on seisukohal, et kui Riigikogu Kantselei teeb Riigikogu liikmele väljamakse, mille sisu ei vasta määratlusele „Riigikogu liikme tööga seotud kulu“, on tegemist väljamaksega, mis tuleb maksustada TuMS § 13 lõike 1 kohaselt kui palgatulu või TuMS § 48 alusel kui erisoodustus. Vastavad maksukohustused (tulumaks, sotsiaalmaks, kogumispensioni makse) peaks täitma väljamakse tegija ehk Riigikogu Kantselei.
EML on veendunud, et Riigikogu liikme tööga ei ole seotud sellise sõiduki liisingumakseid, mida kasutab igapäevaselt Riigikogu liikme pereliige. Mõne Riigikogu liikme esitatud kütusekulu arved tekitavad kahtluse, et nii suures koguses kütust ei ole võimalik kulutada ainult tööga seotud sõitudeks — näiteks kui kütust tangitakse väga väikeste vahedega või vaheldumisi eri kütuseliike ning väidetavalt hoitakse kodus suuri kütusekoguseid (viimasel juhul võib olla tegemist ka vedelkütuse seaduse rikkumisega, mille menetlemine kuulub samuti MTA pädevusse).
Kuna teema vastu on avalikkusel suur huvi, teeme ettepaneku, et Maksu- ja Tolliamet viiks läbi maksukontrolli, mille käigus selgitaks välja, kas Riigikogu Kantselei on maksuvabasid väljamakseid tehes pidanud kinni maksuseadustest. Me loodame, et MTA ametnikel on väärtuslikke kogemusi kütusekulude ja auto läbisõitude vastavuse kontrollimisel. Kui mõne aktsiaseltsi juhatus võtaks vastu korra, mis lubaks töötajatele või juhatuse liikmetele hüvitada sõiduauto „kasutusrendi“ kulud, maksustaks MTA selle väljamakse kõikide eelduste kohaselt ilma pikema jututa erisoodustusena. Samamoodi tuleks käituda ka Riigikogu puhul.
Täiendavalt märgime, et Riigikogu juhatusel ei ole põhiseaduse kohaselt määruste andmise õigust, mistõttu ei saa Riigikogu juhatuse kehtestatud korda vaadelda maksuõigusnormina, vaid pigem asutusesisese asjaajamist reguleeriva aktiga, mille sarnaseid kehtestatakse ka erasektoris.
Seega ei saa Riigikogu juhatus oma äranägemisel sisustada mõistest „kapitalirent“ ja „kasutusrent“. EML on seisukohal, et kuna Riigikogu liikme staatuse seadus ega ka tulumaksuseadus neid mõisteid ei defineeri, tuleb aluseks võtta riigieelarve seadus ja raamatupidamise seadus.
Riigieelarve seaduse (RES) § 60 lg 2 punkt 6 sätestab: Kui käesolevast seadusest ei tulene teisiti, on riigiasutusel keelatud: teha tehinguid kapitalirendi tingimustel, anda kontsessioone ja teha muid selliseid tehinguid, kui riigieelarvega ei ole selleks antud luba.
RES § 77 lõike 1 kohaselt koostatakse riigiraamatupidamiskohustuslaste majandusaasta aruanne ja riigi majandusaasta koondaruanne vastavalt raamatupidamise seadusele.
Raamatupidamise seaduse (RPS) § 36 lõike 1 kohaselt: Riigi ja riigiraamatupidamiskohustuslaste raamatupidamise ja finantsaruandluse korraldamiseks kehtestab valdkonna eest vastutav minister üldeeskirja, mis lähtub Eesti hea raamatupidamistava ja rahvusvaheliste avaliku sektori raamatupidamise standarditest ja on nendega kooskõlas ning mille kohane raamatupidamise ja finantsaruandluse korraldamine on riigiraamatupidamiskohustuslase ülesanne. RPS § 36 lõike 3 kohaselt: Üldeeskiri selgitab ja täpsustab Eesti hea raamatupidamistava nõudeid riigi ja riigi-raamatupidamiskohustuslaste suhtes ning on riigi kui terviku raamatupidamise sise-eeskirjaks käesoleva seaduse § 11 mõistes.
Rahandusministri 11.12.2003 määruse nr 105 „Riigi raamatupidamise üldeeskiri“ (RT I, 21.11.2014, 20) § 1 lõike 2 kohaselt: Üldeeskiri lähtub Eesti heast raamatupidamistavast. Üldeeskirjas kirjeldatud arvestusmeetodid tulenevad „Raamatupidamise seadusest“ ja Raamatupidamise Toimkonna juhenditest (edaspidi RTJ), samuti rahvusvahelistest avaliku sektori raamatupidamise standarditest (edaspidi IPSAS).
Eeskirja § 36 lõike 1 kohaselt: Kapitalirendilepingutest tulenevate nõuete arvestamisel lähtutakse RTJ-st 9. Eeskirja § 40 lõike 1 kohaselt: Materiaalse ja immateriaalse põhivara arvestuses lähtutakse RTJ-s 5 esitatud põhimõtetest. Eeskirja § 48 lõike 1 kohaselt: Kohustuste kajastamisel lähtutakse RTJ 3, RTJ 8 ja RTJ 9 kirjeldatud põhimõtetest. Eeskirja § 48 lõike 10 sätestab: Rentide klassifitseerimisel kapitali- ja kasutusrentideks loevad avaliku sektori üksused, kelle põhieesmärgiks ei ole omanikule kasumi teenimine, kapitalirendile viitavaks kriteeriumiks ka vastavuses IPSAS 13 (Leases) §-ga 15 olukordi, kus renditavat vara pole võimalik kergesti asendada teise varaga.
Raamatupidamise Toimkonna 30.12.2011 otsusega nr 1 (RT III, 10.01.2012, 5) on muu hulgas kinnitatud juhend RTJ 9 „Rendiarvestus“. Juhendi punktid 7–15 reguleerivad põhimõtteid, mille alusel tuleb kvalifitseerida rendisuhet kapitali- või kasutusrendiks.
Meile teadaolevalt vastab enamik Riigikogu liikmetele hüvitatud autoliisingu kulusid juhendi punkti 12 alapunkti „b“ tingimusele (turuhinnast soodsama hinnaga väljaostu õigus), millest võib järeldada, et tegemist on riigi raamatupidamist reguleerivate õigusaktide mõttes kapitalirendiga.
See omakorda tähendab, et liisinguarvete hüvitamisel ja raamatupidamises kajastamisel on rikutud nii riigieelarve seaduse § 60 kui ka Riigikogu liikme staatuse seaduse § 30 nõudeid. Riigikogu liikmete liisitud autod oleks tulnud arvele võtta riigivarana ning liisingumaksed kajastada võlakohustusena. Pärast Riigikogu liikme volituste lõppemist oleks autod tulnud üle anda pädevale riigiasutusele, kes korraldaks nende autode edasise kasutuse või võõrandamise vastavalt riigivaraseaduse sätetele.
Kuna teadaolevalt ei ole ühegi Riigikogu liikme kasutuses olnud liisinguauto puhul niimoodi käitutud, tuleks liisingumaksete hüvitamine maksustada kui TuMS § 48 lg 4 punktis 2 või 7 nimetatud erisoodustus.
EML on seisukohal, et esineb tungiv vajadus viia läbi maksukontroll, mille käigus üle vaadata ja anda õiguslik hinnang kogu senisele Riigikogu liikmete kuluhüvitiste väljamaksmise praktikale.
EML 04.11.2015 kiri Riigikontrollile
Edastame Teile Riigiprokuratuurile saadetud kuriteoteate (lisa 1) ning vastuse, milles keelduti kriminaalmenetlust alustamast (lisa 2), ning taotleme, et Riigikontroll viiks Riigikogu Kantseleis läbi auditi, mille käigus selgitaks välja, kas sõiduautode liisingumaksete hüvitamine Riigikogu liikmetele „tööga seotud kuluna“ on kooskõlas õigusaktidega.
Riigikogu liikme staatuse seaduse muutmise seaduse eelnõu (90 SE) esimene lugemine
Riigikogu täiskogu 11.11.2015 istungi stenogramm
Meie järgmine päevakorra punkt on Eesti Konservatiivse Rahvaerakonna fraktsiooni algatatud Riigikogu liikme staatuse seaduse muutmise seaduse eelnõu 90 esimene lugemine. Algataja ettekandja on Martin Helme. Palun! (Juhataja helistab kella.)
Üks hetk, Martin, oota! (Juhataja helistab kella.) Auväärsed Riigikogu liikmed, ettekandja soovib sõna!
Aitäh, härra eesistuja! Aitäh, kolleegid! Toome teie ette seaduseelnõu, millel on üks lihtne rida. Sellega kaotatakse ära Riigikogu liikme staatuse seaduses § 30 ehk Riigikogu liikme kuluhüvitised.
Meie seisukohalt on tegemist, esiteks, loomulikult, kõige olulisem, avalikkuse õiglustunnet riivava rahakulutamisega. Teiseks me leiame, et Eestis on erakondade riiklik rahastamine sedavõrd helde, et praktiliselt kõik need kulud, mis praegu on kuluhüvitistes, on võimalik ära katta ka sedakaudu. Kolmandaks, Riigikogu liikme enda väga korralik palk samuti võimaldab neid kulusid kanda, mis praegu kuluhüvitistesse läheks, näiteks eelkõige autoliisingud.
Nii et kui ma võtaksin lühidalt kokku seaduse eesmärgi, siis eelnõu teeb ettepaneku lõpetada kuluhüvitiste maksmine Riigikogu liikmele, sest Riigikogu liikme palk ja riigieelarvelised eraldised erakondadele on praegu piisavalt suured, et sellest teha vajalikud kulutused poliitikale ja valijatega suhtlemisele. Me arvestame, et on teatud kulutusi, mis on meie tööga n-ö väga spetsiifiliselt seotud, aga meie hinnangul ei kaalu see üles just eelpool mainitud negatiivseid aspekte kuluhüvitiste juures. Kui me komisjonis sellest asjast rääkisime, siis olid küsimused päris teravad, aga me leiame, et see on üks õige ja vajalik asi. Ma pikemalt ei räägiks. Ma loodan, et kui keegi tahab küsimusi esitada, siis ma saan põhjalikumalt selgitada. Aitäh!
Ettekandjale küsimusi ei ole. Aitäh! Põhiseaduskomisjoni ettekandja on Andre Sepp. Palun!
Aitäh, austatud Riigikogu esimees! Head kolleegid! Põhiseaduskomisjonis toimus Eesti Konservatiivse Rahvaerakonna fraktsiooni algatatud Riigikogu liikme staatuse seaduse muutmise seaduse eelnõu esimene lugemine 29. oktoobril. Kutsutud oli ka algataja esindaja härra Martin Helme. Annan lühidalt ülevaate komisjonis toimunust.
Eelnõu algataja esindaja selgitas, et eelnõuga soovitakse kaotada ära Riigikogu liikmetele makstavad kuluhüvitised. Põhjenduseks on asjaolu, et erakonnad saavad igal aastal riigieelarvest suure summa ja poliitilise tegevuse jaoks ei ole põhjust enam raha juurde maksta. Samuti saavad Riigikogu liikmed igakuiselt töötasu, mis peaks võimaldama Eestis ringiliikumist ning samuti katta tööga seotud kulutusi. Lisaks on kuluhüvitistega palju ka kuritarvitusi ning avalikkus on samamoodi korduvalt ja ägedalt kuluhüvitiste teemal sõna võtnud.
Komisjoni liikmed kuulasid eelnõu algataja esindaja selgitused ära ning esitasid talle ka täiendavaid küsimusi. Küsiti, kas eelnõu algataja pakub ka kuluhüvitistele alternatiive või piirdub ettepanek lihtsalt kuluhüvitiste ärakaotamisega. Algataja selgitas, et loogika on selles, et seni kuni kuluhüvitisi makstakse, ei hakka keegi neid alternatiive otsima ega ka pakkuma. Eelnõu algatajate arvates tuleks enne kuluhüvitised ära kaotada ning seejärel vaadata ja kaaluda võimalikke alternatiive. Algatajad möönavad, et Riigikogu liikme töö on väga spetsiifiline ja sellega kaasneb ka põhjendatud kulusid, mida võiks hüvitada, aga praegune süsteem ei ole rahuldav.
Komisjonis küsiti, kas eelnõu algatajad on omavahel arutanud, millised võiksid need alternatiivid olla. Esindaja vastas, et nad tegid Riigikogu vanematekogus ettepaneku ka kuluhüvitiste vähendamiseks 10–15% ja kaotada ära autode liisingumaksete hüvitamine, aga see ettepanek ei leidnud toetust.
Samuti küsiti, et kui kuluhüvitised ära kaotada ja alles siis hakata mõtlema uut liikme tööga seotud kulude hüvitamise korda, mis siis vahepealsel perioodil saab ja millisel viisil finantseeritakse siis Riigikogu liikme tööga seotud kulusid. Eelnõu algataja esindaja vastas, et eelnõu võiks ka jõustuda järgmise Riigikogu koosseisu volituste algusest või määrata jõustumiseks mingi muu hilisem tähtaeg. Hetkel antud eelnõu on plaanitud jõustuma üldises korras.
Küsiti, kas eelnõu algataja on mõelnud, et hüvitiste kaotamise korral võiks olla see palgalisana ehk siis suureneks sellisel juhul ka palk. Algataja esindaja vastas, et see ei ole kindlasti eelnõu ettepanek ja nad ei leia, et see peaks olema töötasu osa.
Lõpetuseks küsiti, kas eelnõu algatajad on uurinud, kuidas kuluhüvitiste küsimus on reguleeritud Eesti naaberriikides. Saime vastuse, et enamikus parlamentides makstakse saadikutele kuluhüvitisi, aga seda tehakse väga erinevalt. Näiteks Lätis on parlamendiliikme palk Eesti saadiku palgast umbes kahe korra jao väiksem ja kuluhüvitised on ka oluliselt väiksemad, Soomes on enam-vähem sarnane olukord. Üldiselt on Euroopas väga erinevad käsitlused.
Vabariigi Valitsus loobus arvamuse andmisest sellele algatatud seaduseelnõule. Komisjon otsustas punktis 1 teha ettepaneku võtta seaduseelnõu täiskogu päevakorda 10. novembril (seda tehti konsensusega), tehti ettepanek seaduseelnõu tagasi lükata (konsensuslikult) ja määrati ettekandjaks põhiseaduskomisjoni liige Andre Sepp. Aitäh!
Küsimused komisjoni ettekandjale. Imre Sooäär, palun!
Aitäh, hea juhataja! Austatud ettekandja! Sa ütlesid ühes lauses, et Lätis on palk ja kuluhüvitised väiksemad kui Eestis ja sarnane situatsioon on ka Soomes. Kas see ei olnud väike sõnavääratus? Minu teada on Soomes palk ikkagi tunduvalt kõrgem parlamendiliikmetel kui Eestis. Aitäh!
Aitäh küsimuse eest! Mainisin ära siin eelnõu algataja vastuse. Kui küsiti, kuidas on reguleeritud, siis kõlas, et Lätis on parlamendiliikme palk Eesti saadikute palkadest umbes kaks korda väiksem ja ka kuluhüvitised on ka olulisemalt väiksemad. Soomes on enam-vähem sarnane olukord Eestiga. Juhul, kui ma eksisin, siis ma vabandan! Nii oli vastus. Aitäh!
Rohkem küsimusi ei ole. Aitäh! Avan läbirääkimised. Mart Helme Eesti Konservatiivse Rahvaerakonna fraktsiooni nimel. Palun!
Lugupeetud eesistuja! Head kolleegid! Suhteliselt hiljuti, kõigest pool aastat tagasi käinud valimiskampaania ajal oli inimestega kohtumisel üks väga sageli kõlanud küsimus seotud kuluhüvitistega, Riigikogu liikmetele makstavate kuluhüvitistega. Teema on avalikkust ärritanud ja avalikkuse õigusmeelt solvanud juba pikki aegu. Mitte ainult meie praeguses koosseisus ei ole olnud liisingu kuritarvitamist, majoneesitšekke ja ma ei tea, mida kõike veel, vaid seda on olnud ka varem. On tekkinud teatud kumulatiivne efekt. Avalikkus soovib näha rahvasaadikuid inimestena, kellel ei ole mingeid ekstra privileege, mille kõige nähtavamaks väljenduseks on kuluhüvitised. Jah, lugupeetavad! Te saate õigesti aru. Me tahame meie sissetulekut vähendada. Me tahame meie sissetulekut vähendada, et me oleksime tavalise kodanikuga sarnased. Mida me veel tahame? Eesti poliitika tragöödiaks on kujunenud toiduahelate moodustumine erakondade baasil. Need toiduahelad eksisteerivad ka siin saalis, rahvasaadikute hulgas. Nende toiduahelate üheks komponendiks on kuluhüvitised. Me soovime, et Eesti poliitikas oleksid inimesed seotud eelkõige oma veendumustega ja veendumuste põhjal oma valijate esindamisega, mitte madala kasu saamisega. Te saate täiesti õigesti aru. Inimesed ei pea olema poliitikas mitte selleks, et saada siin suuremat palka kui keskmine Eesti palk ja lisaks veel kuluhüvitisi ja muid privileege. Ma arvan, et see ei ole see, mida poliitikas toimetavad inimesed peaksid silmas pidama oma igapäevases tegevuses. Meie kohustus on tegelda poliitikaga, esindada oma valijaid ja püüda Eesti elu kujundada nii, et see oleks meie valijatele võimalikult meeltmööda. Ja seetõttu — õigluse, toiduahelate lõhkumise ja aususe juurutamiseks — teeme me ettepaneku kuluhüvitised kaotada. Te võite nimetada seda populismiks, aga kui see on populism, siis palun ühinege meiega. Olge ka populistid. Me tervitame teid rõõmuga populistide ridades. Aitäh!
Jüri Adams Eesti Vabaerakonna fraktsiooni nimel, palun!
Härra juhataja! Ma alustaksin ühe meenutusega XIX sajandi Vene kultuurielust. Seal oli ühiskondlikult väga oluline nähtus, mis kandis nimetust „Kirjanik Kozma Prutkov" ning tema mitmed sententsid ja võrdluspildid elavad tänini. Üks nendest, mis on praegusel hetkel asjakohane, kõlab niimoodi: „Kui sa lähed loomaaeda ja näed elevandipuuri peal silti „Pühvel", siis ära usu oma silmi." Vene keeles kõlab see siis „Ne ver glazam svoim". Ja meil on praegu see olukord täpselt samamoodi, et iga eesti keelt oskav inimene loeb, et Riigikogus on olemas kuluhüvitised. Kõik teavad, mis asjad on kulud. Hüvitise kohta võib-olla kõik ei tea, aga hüvitis tekkis eesti keelde omakeelse vastena sõnale, rahvusvahelisele terminile „kompensatsioon", „kompenseerimine". Aga kui tegelikult meie targa Riigikogu juhatuse juhtimisel makstakse palgalisana välja summasid, mille puhul ei ole tehtud kulutusi ja millel ei ole mingisugust põhjendust, et neid võiks kellelegi hüvitada, siis on kogu Eesti rahvas pandud sellessesamasse olukorda, et mida ta peab oma silmadega uskuma — kas seda silti loomaaias või seda, milline loom on seal puuris. Nii et selles olukorras, kus me praegu oleme, on kognitiivne dissonants ületanud igasuguse taluvuse piirid ja me kaotame nii respekti Eesti riigi suhtes kui ka oma valijate toetust. Vabaerakonna seisukohalt ma ütleksin nii, et meie arvates, kui on selline alternatiiv, et jätkub lõpmatu õudus või on võimalik teha ka õudne lõpp, siis me oleksime pigem õudse lõpu poolt. Aitäh!
Rohkem kõnesoove ei ole. Juhtivkomisjon on teinud ettepaneku eelnõu 90 esimesel lugemisel tagasi lükata. Seda ettepanekut on vaja hääletada. Austatud Riigikogu! Panen hääletusele juhtivkomisjoni ettepaneku eelnõu 90 esimesel lugemisel tagasi lükata. Palun võtta seisukoht ja hääletada!
Juhtivkomisjoni ettepaneku poolt on 53 Riigikogu liiget, vastu 15, erapooletuid ei ole. Juhtivkomisjoni ettepanek leidis toetust ja eelnõu 90 on tagasi lükatud.
Toimetuse märkus: eelnõu tagasilükkamise vastu hääletasid kõik 7 EKRE fraktsiooni liiget (Mart Helme, Martin Helme, Uno Kaskpeit, Jaak Madison, Raivo Põldaru, Henn Põlluaas, Arno Sild) ning 7 Vabaerakonna fraktsiooni liiget (Jüri Adams, Andres Ammas, Krista Aru, Monika Haukanõmm, Andres Herkel, Külliki Kübarsepp, Ain Lutsepp) ning lisaks Mihhail Stalnuhhin keskerakonnast.


text:
ühisomandi ajaloolised liigid (kolhoosipere ühisomand jms)
3-2-1-23-09 Riigikohus 07.04.2009
Eluruumide erastamise seaduse § 21^1 kohaselt on korteriomandi omanikuks õigus saada eluruumi vallasasjana omaval isikul. Korteriomandi seadmisel saab (saavad) selle omanikuks isik(ud), kes oli(d) korteri kui vallasasja omanik(ud). Vallasasjana ühisvaraks olnud korter on abikaasade ühisvara ka korteriomandina vaatamata sellele, et korteriomand kinnistati ühe abikaasa nimele pärast abielusuhete lõppu.
Vt Riigikohtu tsiviilkolleegiumi lahend nr 3-2-1-12-07. Vt Riigikohtu tsiviilkolleegiumi lahend nr 3-2-1-13-07. Abikaasade osade võrdsusest PKS § 19 lg 2 p-des 1-4 märgitud asjaoludel kõrvalekaldumise korral määrab kohus omandist ilma jäänud abikaasale hüvitise proportsionaalselt tema osa suurusega.
3-2-1-95-98 Riigikohus 06.10.1998
Kuna AÕSRS § 16 lg 1 kohaselt kuulub alates 01.12.1993 talupere vara taluperemehele ja tema abikaasale ühiselt, siis sellest kuupäevast alates ei ole talu juriidiline isik.
3-2-1-5-98 Riigikohus 28.01.1998
Kolhoosipere kohustuslikuks tingimuseks oli lisaks ühe isiku sidemele kolhoosiga ja ühisele kooselule ka ühine abimajandi pidamine, millest saadavad tulud rahana või selle eest soetatud varana moodustasid kolhoosipere liikmete ühisomandi.
III-2/1-8/95 Riigikohus 15.02.1995
III-2/3-19/94 Riigikohus 28.06.1994

matches:
Riigikohus
§ 21
§ 19
kohus
Riigikohus
§ 16
Riigikohus
Riigikohus
Riigikohus