Veeloomataudide tõrje eeskiri – Riigi Teataja
Veeloomataudide tõrje eeskiri
Veeloomataudide tõrje eeskiri - sisukord
§ 2 Vesiviljelustsooni ja -piirkonna määramine
2 SEIRE- JA LIKVIDEERIMISPROGRAMM NING TAUDIVABA STAATUS
§ 3 Seire- ja likvideerimisprogramm
§ 4 Seire- ja likvideerimisprogrammi lõpetamine
§ 5 Taudivaba vesiviljelustsoon või -piirkond
§ 6 Vesiviljelustsooni või -piirkonna taudivaba staatus
§ 7 Riigi taudivaba staatus
§ 8 Veeloomataudi ennetamine
§ 9 Vesiviljelustsooni ja -piirkonna taudialase kategooria määramine ning nõuded vesiviljeluslooma ja temalt pärineva loomse saaduse veole seoses vesiviljelustsooni või -piirkonna taudialase kategooriaga
§ 10 Vesiviljelusloomade suurenenud suremusest teavitamine
§ 11 Veeloomataudi seire ja laboratoorne uuring
§ 12 Kasvanduses või molluskikasvatusalal tehtav seire
§ 13 Passiivne, aktiivne ja suunatud seire
§ 14 Taudivaba staatusega ning seire- ja likvideerimisprogrammi rakendamisega seotud seire
§ 15 Situatsioonplaan
§ 16 Vaktsineerimine
1 Tegutsemisjuhised veeloomataudi kahtluse korral
§ 17 Veeloomataudi kahtlusest ja diagnoosimisest teavitamine
§ 18 Veeloomataudi kahtlus
§ 19 Veeloomataudi kahtluse korral rakendatavad kitsendused ja abinõud
§ 20 Epidemioloogiline uurimine
§ 21 Veeloomataudi kahtluse korral kehtestatud kitsenduste lõpetamine
§ 22 Taudivaba staatuse peatamine, kitsenduste kehtestamine ja taudivaba staatuse taastamine
2 Tegutsemisjuhised eksootilise veeloomataudi ja veelooma tervist ohustavauue loomataudi diagnoosimise korral
§ 23 Eksootilise veeloomataudi diagnoosimine
§ 24 Eksootilise veeloomataudi diagnoosimise korral kasvanduses või molluskikasvatusalal Veterinaar- ja Toiduameti kohaldatavad kitsendused ja abinõud
§ 25 Ohustatud tsooni kehtestamine ning kitsenduste ja abinõude rakendamine eksootilise veeloomataudi diagnoosimise korral
§ 26 Kitsenduste lõpetamine
3 Tegutsemisjuhised mitte-eksootilise veeloomataudi diagnoosimise korral
§ 27 Mitte-eksootilise veeloomataudi diagnoosimine
§ 28 Seire- või likvideerimisprogrammiga hõlmatud vesiviljelustsoonis või -piirkonnas mitte-eksootilise veeloomataudi diagnoosimise korral kohaldatavad meetmed
§ 29 Eestis või Eestis asuvas taudivabas vesiviljelustsoonis või -piirkonnas mitte-eksootilise veeloomataudi diagnoosimise korral kohaldatavad meetmed
§ 30 Minimaalsed tõrjemeetmed
4 Tegutsemisjuhised looduslikul veeloomal veeloomataudi kahtluse ja diagnoosimise korral
§ 31 Looduslikul veeloomal veeloomataudi kahtluse ja diagnoosimise korral kohaldatavad kitsendused ja abinõud
RT I, 29.03.2018, 30
Veeloomataudide tõrje eeskiri1
Vastu võetud 13.08.2008 nr 85
RTL 2008, 71, 1001
04.07.2011 RT I, 07.07.2011, 4 10.07.2011
06.11.2014 RT I, 11.11.2014, 7 14.11.2014
(1) Määruses sätestatakse tegutsemisjuhised lisas 1 nimetatud ülemklassi Agnatha ning klassidesse Chondrichthyes ja Osteichthyes, hõimkonda Mollusca või alamhõimkonda Crustacea kuuluval veeloomal esineva taudi ennetamiseks ja tõrjeks.
(2) Kui määruses ei ole sätestatud teisiti, kohaldatakse määrust üksnes lisas 1 nimetatud taudide (edaspidi veeloomataud) ja samas lisas loetletud neile vastuvõtlike veeloomaliikide suhtes.
(3) Kui lisas 1 nimetamata loomataud kujutab endast tõsist ohtu looduses vabalt elava sellise veelooma tervisele, keda ei kavatseta viia kasvandusse või molluskikasvatusalale (edaspidi looduslik veeloom), või sellise veelooma tervisele, keda peetakse või kavatsetakse pidada kasvanduses või molluskikasvatusalal (edaspidi vesiviljelusloom), võib Veterinaar- ja Toiduamet rakendada selle loomataudi leviku tõkestamiseks vajalikke ennetamise ja tõrje meetmeid, sealhulgas asjakohast loomatauditõrje programmi. Lisas 1 nimetamata loomataudi ennetamise ja tõrje meetmed, mis on seotud piirangutega Euroopa Liidu liikmesriikide vahelisele kauplemisele, rakendatakse pärast nendele meetmetele Euroopa Komisjoni heakskiidu saamist.
(4) Määrust ei kohaldata dekoratiivsel eesmärgil peetava lõikes 1 nimetatud veelooma suhtes, loodusliku veelooma suhtes, kes kogumise või püüdmise järel viiakse otse toiduks, ja veelooma suhtes, kes on püütud kalajahu, kalasööda, kalaõli ning muu sarnase toote tootmiseks.
§ 2. Vesiviljelustsooni ja -piirkonna määramine
(1) Geograafiliselt piiritletud ala homogeense hüdroloogilise süsteemiga, mis koosneb valgala osast allikatest kuni suudmeni või loodusliku või kunstliku tõkkeni, mis takistab veeloomade rännet valgalast ülesvoolu, või koosneb mitmest valgalast nende suudmetega, kui valgalad on suudme kaudu epidemioloogiliselt seotud (edaspidi vesiviljelustsoon), ning ühe või mitme ühise bioohutussüsteemiga hõlmatud kasvanduse või molluskikasvatusala, mille vesiviljelusloomade populatsioonil on teatud veeloomataudi suhtes selgelt eristatav tervislik seisund (edaspidi vesiviljeluspiirkond), geograafilise asukoha ja piirid määrab Veterinaar- ja Toiduamet ning avalikustab nende andmed oma veebileheküljel.
(2) Kasvandus on vesiviljeluslooma kasvatamise, pidamise või viljelemisega tegeleva ettevõtte (edaspidi vesiviljelusettevõte) rajatis, piiratud ala või seade, kus vesiviljeluslooma peetakse või kasvatatakse püsivalt, välja arvatud ala, kus toiduks püütud looduslikku veelooma hoitakse ajutiselt enne tapmist ilma söötmata.
(3) Molluskikasvatusala on molluski kasvatamise koht või molluski looduslikuks puhastamiseks kasutatav ülekandeala, kus kõik vesiviljelusettevõtted tegutsevad ühise loomatervishoiuseire ning loomataudide ennetamise ja tõrje meetmete rakendamise süsteemi (edaspidi bioohutussüsteem) alusel.
2. peatükk SEIRE- JA LIKVIDEERIMISPROGRAMM NING TAUDIVABA STAATUS
Veaparandus - Parandatud ilmne ebatäpsus sõnas „taudivaba“ Riigi Teataja seaduse § 10 lõike 4 alusel.
§ 3. Seire- ja likvideerimisprogramm
(1) Eesti või Eestis asuva sellise vesiviljelustsooni või -piirkonna, kus teadaolevalt ei esine lisas 1 nimetatud mitte-eksootilist veeloomataudi, taudialase staatuse kindlaksmääramiseks võib koostada loomatauditõrje programmi asjaomase veeloomataudi esinevuse uurimiseks (edaspidi seireprogramm).
(2) Eesti või Eestis asuva sellise vesiviljelustsooni või -piirkonna kohta, kus on teada vähemalt ühe lisas 1 nimetatud mitte-eksootilise veeloomataudi esinemine, võib koostada loomatauditõrje programmi selle veeloomataudi tõrjeks (edaspidi likvideerimisprogramm).
(3) Seire- ja likvideerimisprogramm sisaldab vähemalt lisas 2 toodud andmeid.
(4) Veterinaar- ja Toiduamet esitab seire- ja likvideerimisprogrammi Euroopa Komisjonile kinnitamiseks ning avalikustab oma veebilehel Euroopa Komisjoni kinnitatud seire- ja likvideerimisprogrammi ning selle muudatused. Veterinaar- ja Toiduamet teavitab viivitamata Euroopa Komisjoni seire- või likvideerimisprogrammi muutmisest ja lõpetamisest.
§ 4. Seire- ja likvideerimisprogrammi lõpetamine
(1) Seire- või likvideerimisprogrammi rakendatakse, kuni:
1) Eesti või Eestis asuv vesiviljelustsoon või -piirkond on saanud taudivaba staatuse; või
2) Veterinaar- ja Toiduamet lõpetab asjakohase seire- või likvideerimisprogrammi, sest see ei vasta enam programmis sätestatud eesmärkidele, ei ole võimalik saavutada programmis sätestatud lõpptulemust või Euroopa Komisjon on teinud sellekohase ettepaneku.
(2) Lõike 1 punktis 2 nimetatud juhtudel seire- või likvideerimisprogrammi lõpetamise korral rakendab Veterinaar- ja Toiduamet asjaomase mitte-eksootilise veeloomataudi leviku tõkestamiseks tõrjemeetmeid § 30 kohaselt.
§ 5. Taudivaba vesiviljelustsoon või -piirkond
(1) Vesiviljelustsoon või -piirkond, millele soovitakse taudivaba staatust lisas 1 nimetatud mitte-eksootilise veeloomataudi suhtes, peab vastama vähemalt ühele järgmistest nõuetest:
1) vesiviljelustsoonis või -piirkonnas ja selle veevarustuse vetes ei esine ühtegi asjakohasele veeloomataudile vastuvõtlikku veeloomaliiki kuuluvat looma;
2) asjakohase veeloomataudi tekitaja ei ole suuteline selles vesiviljelustsoonis või -piirkonnas ega selle veevarustuse vetes ellu jääma;
3) vesiviljelustsoonis või -piirkonnas, kus viimase kümme aasta jooksul on esinenud asjakohase veeloomataudi kliinilisi tunnuseid või kus selle veeloomataudi epidemioloogiline olukord ei ole olnud teada, ei ole vähemalt kahe aasta jooksul vesiviljelustsooni või -piirkonna kasvanduses ja molluskialal tehtud suunatud seire tulemusena leitud selle veeloomataudi tekitajat.
(2) Veterinaar- ja Toiduamet võib lõike 1 punktis 3 nimetatud selle vesiviljeluspiirkonna ümber, milles peetavate vesiviljelusloomade asjakohase veeloomataudi alane tervislik seisund sõltub ümbritsevates vetes elavate looduslike veeloomade tervislikust seisundist selle veeloomataudi suhtes, või vesiviljelustsooni, mille geograafiline asukoht või ümbritsevate vete epidemioloogiline olukord on selline, et asjakohane veeloomataud võib sinna levida, määrata geograafilise ala, kus rakendatakse asjakohase veeloomataudi seireprogrammi, kuid millele ei taotleta taudivaba staatust (edaspidi puhvertsoon). Puhvertsooni suuruse määramisel võetakse arvesse, et oleks võimalik tõkestada asjakohase veeloomataudi passiivne levik taudivabasse vesiviljeluspiirkonda või -tsooni.
(3) Lõike 1 punktis 3 nimetatud selle vesiviljeluspiirkonna veevarustus, milles peetavate vesiviljelusloomade asjakohase veeloomataudi alane tervislik seisund ei sõltu vesiviljeluspiirkonda ümbritsevates vetes elavate looduslike veeloomade tervislikust seisundist selle veeloomataudi suhtes, peab vastama järgmistele nõuetele:
1) veeloomade pidamiseks kasutatav vesi tuleb kasvandusse veepuhastusseadme kaudu, mis inaktiveerib asjakohase veeloomataudi tekitaja ja tõkestab selle veeloomataudi tekitaja leviku, või vesi pärineb kasvanduses asuvast kaevust, puurkaevust või allikast. Kui vesi pärineb väljaspool kasvandust asuvast kaevust, puurkaevust või allikast, juhitakse vesi kasvandusse torustiku kaudu;
2) vesiviljeluspiirkonnas on olemas looduslik või kunstlik tõke, mis takistab ümbritsevast vooluveekogust veelooma sisenemist vesiviljeluspiirkonda;
3) ümbritseva vooluveekogu üleujutuse ja sealt pärineva vee vesiviljeluspiirkonda sattumise ohu korral on selle vältimiseks vesiviljeluspiirkonda paigaldatud seadmed või tõkked, mis välistavad vee ning asjakohase veeloomataudi tekitaja ja vektorliigi sattumise kasvandusse.
(4) Lõike 1 punkti 3 alusel taudivabaks tunnistatud vesiviljelustsoonis või -piirkonnas tegevust alustav kasvandus peab vastama järgmistele nõuetele:
1) kasvanduse veevarustus vastab lõikes 3 sätestatud nõuetele;
2) kasvandusse asustatud vesiviljelusloom pärineb taudivaba staatusega vesiviljelustsoonist või -piirkonnast.
(5) Lõike 1 punkti 3 alusel taudivabaks tunnistatud vesiviljelustsoonis või -piirkonnas asuv kasvandus, mille tegevus on olnud peatunud, võib tegevust jätkata, kui ta vastab järgmistele nõuetele:
2) kasvandusse asustatud vesiviljelusloomad pärinevad asjakohase veeloomataudi suhtes taudivaba staatusega vesiviljelustsoonist või -piirkonnast;
3) tegevuse jätkamisele eelneva nelja aasta jooksul on loomapidaja pidanud arvestust kasvanduses vesiviljelusloomade tervisliku seisundi kohta. Kui kasvandus alustas tegevust vähem kui neli aastat tagasi tegevuse jätkamisest arvates, on loomapidaja pidanud arvestust kasvanduses vesiviljelusloomade tervisliku seisundi kohta kasvanduse tegevuse alustamisest arvates;
4) kasvanduses ei ole lisas 1 nimetatud veeloomataudi suhtes rakendatud tõrjemeetmeid ega ole teatatud asjaomase veeloomataudi esinemise juhtudest;
5) enne vesiviljeluslooma pidamise ja kasvatamisega seotud tegevuse jätkamist on kasvandus puhastatud ja desinfitseeritud ning puhastamisest ja desinfitseerimisest on möödunud küllaldane ajavahemik asjakohase veeloomataudi esinemise välistamiseks enne sinna vesiviljeluslooma asustamist.
§ 6. Vesiviljelustsooni või -piirkonna taudivaba staatus
(1) Vesiviljelustsoonile või -piirkonnale lisas 1 nimetatud mitte-eksootilise taudi suhtes taudivaba staatuse saamiseks esitab loomapidaja, kelle kasvandus või molluskikasvatusala asub selles vesiviljelustsoonis või -piirkonnas, kirjaliku taotluse Veterinaar- ja Toiduametile.
(2) Veterinaar- ja Toiduamet kontrollib vesiviljelustsooni ja -piirkonna ning seal asuva kasvanduse või molluskikasvatusala vastavust § 5 lõikes 1 sätestatud nõuetele ning teeb Euroopa Komisjonile ettepaneku tunnistada asjakohane vesiviljelustsoon või -piirkond taudivabaks.
(3) Kui vesiviljelustsoon või -piirkond, mida tahetakse taudivabaks tunnistada, on § 5 lõikes 1 sätestatud nõuete kohane ja moodustab alla 75% Eesti territooriumist, antakse talle taudivaba staatus nõukogu direktiivi 2006/88/EÜ, vesiviljelusloomade ja vesiviljelustoodete loomatervishoiunõuete ning teatavate veeloomadel esinevate taudide ennetamise ja tõrje kohta (ELT L 328, 24.11.2006, lk 14–56), artikli 50 kohaselt.
(4) Veterinaar- ja Toiduamet väljastab loomapidajale lisas 1 nimetatud mitte-eksootilise veeloomataudi suhtes taudivaba staatusega vesiviljelustsooni ja -piirkonna kohta sellesisulise teatise 120 päeva jooksul lõikes 1 nimetatud taotluse saamisest arvates. Veterinaar- ja Toiduamet avalikustab oma veebilehel taudivaba staatusega vesiviljelustsoonide ja -piirkondade loetelu lisas 1 nimetatud veeloomataudide kaupa.
(5) Kui taudivabana käsitatav vesiviljelustsoon või -piirkond, mida tahetakse taudivabaks tunnistada, on § 5 lõikes 1 sätestatud nõuete kohane ja moodustab üle 75% Eesti territooriumist või kui § 5 lõikes 1 sätestatud nõuete kohane vesiviljelustsoon või -piirkond kuulub ühisesse valglasse teise Euroopa Liidu liikmesriigiga või riigiga, mis asub väljaspool Euroopa Liidu tolliterritooriumit (edaspidi kolmas riik), antakse vesiviljelustsoonile või -piirkonnale taudivaba staatus § 7 lõike 2 kohaselt.
(6) Vesiviljelustsoon või -piirkond säilitab taudivaba staatuse, kuni:
1) ta vastab vähemalt ühele § 5 lõikes 1 toodud nõudele;
2) sinna tuuakse asjakohasele veeloomataudile vastuvõtlikku liiki kuuluv vesiviljelusloom mujalt kui taudivaba staatusega vesiviljelustsoonist või -piirkonnast;
3) tehakse seiret asjakohase veeloomataudi uurimiseks koostatud seireprogrammi alusel ja selle veeloomataudi kahtlust ei ole püstitatud. Seire ulatuse määramisel võtab Veterinaar- ja Toiduamet arvesse asjakohase veeloomataudi leviku riskianalüüsi.
§ 7. Riigi taudivaba staatus
(1) Lisas 1 nimetatud mitte-eksootilise veeloomataudi suhtes taudivaba riigina nõukogu direktiivi 2006/88/EÜ, vesiviljelusloomade ja vesiviljelustoodete loomatervishoiunõuete ning teatavate veeloomadel esinevate taudide ennetamise ja tõrje kohta (ELT L 328, 24.11.2006, lk 14–56), tähenduses käsitatakse riiki, mis vastab vähemalt ühele järgmistest nõuetest:
1) riigi vetes ei esine asjakohasele veeloomataudile vastuvõtliku liigi veeloomi;
2) asjakohase veeloomataudi tekitaja ei ole suuteline riigi kliima oludes ellu jääma;
3) kui riigis on viimase kümme aasta jooksul esinenud asjakohase veeloomataudi kliinilisi tunnuseid või kui selle veeloomataudi epidemioloogiline olukord ei ole teada selle veeloomataudi kliiniliste tunnuste ilmnemist soodustavate kliimatingimuste puudumise tõttu, ei ole riigis asuvas kasvanduses ja molluskialal vähemalt kahe aasta jooksul tehtud § 13 lõike 3 kohase suunatud seire tulemusena selle veeloomataudi tekitajat leitud.
(2) Eesti, üle 75% Eesti territooriumist hõlmava piirkonna või § 6 lõikes 5 nimetatud vesiviljelustsooni või piirkonna taudivabaks tunnistamiseks esitab Veterinaar- ja Toiduamet Euroopa Komisjonile andmed nõukogu direktiivi 2006/88/EÜ artikli 49 alusel. Euroopa Komisjon teeb asjakohase otsuse Veterinaar- ja Toiduameti esitatud andmete põhjal.
(3) Riik säilitab asjakohase veeloomataudi suhtes taudivaba staatuse, kuni:
1) riik vastab vähemalt ühele lõikes 1 toodud nõudele;
2) riiki tuuakse asjakohasele veeloomataudile vastuvõtlikku liiku kuuluvaid vesiviljelusloomi asjakohase taudi suhtes taudivaba staatusega riigist või selle taudivaba staatusega vesiviljelustsoonist või -piirkonnast;
3) riigis tehakse seiret asjakohase veeloomataudi uurimiseks koostatud seireprogrammi alusel ja asjakohase veeloomataudi kahtlust ei ole püstitatud. Seire ulatuse määramisel võtab Veterinaar- ja Toiduamet arvesse asjakohase veeloomataudi leviku riskianalüüsi.
(4) Veterinaar- ja Toiduamet võib otsustada lõike 3 punktis 3 nimetatud seireprogrammi kehtetuks tunnistamise, kui tema määratud ekspertide arvamuse kohaselt on riigi kliima oludes asjakohase mitte-eksootilise veeloomataudi võimaliku puhangu korral tõenäoline selle taudi iseloomulike kliiniliste tunnuste esinemine.
(5) Kui Eesti on tunnistatud taudivabaks, kuid Eesti naaberriik või naaberriigiga ühine valgala ei ole taudivabaks tunnistatud, määratakse selle naaberriigiga piirnev puhvertsoon selliselt, et tõkestada asjakohase veeloomataudi passiivne levik Eestisse.
§ 8. Veeloomataudi ennetamine
Veeloomataudi ennetamine seisneb Eesti eksootilisest veeloomataudist vabaks jäämises ning mitte-eksootilise veeloomataudi suhtes taudivaba staatusega vesiviljelustsooni või -piirkonna taudivaba staatuse saamises või säilitamises, milleks järgitakse veterinaarnõudeid vesiviljelusloomade ja nendelt pärinevate loomsete saadustega Euroopa Liidu liikmesriikide vahelisel kauplemisel, importimisel ning vesiviljelustsoonide ja -piirkondade vahelisel veol ning korraldatakse veeloomataudi uurimist kasvanduses või molluskikasvatusalal nakkuse võimalikult varaseks avastamiseks ja vajalike tõrjemeetmete rakendamiseks.
§ 9. Vesiviljelustsooni ja -piirkonna taudialase kategooria määramine ning nõuded vesiviljeluslooma ja temalt pärineva loomse saaduse veole seoses vesiviljelustsooni või -piirkonna taudialase kategooriaga
(1) Vesiviljelustsooni või -piirkonna taudialase kategooria lisas 1 nimetatud mitte-eksootilise veeloomataudi suhtes määrab Veterinaar- ja Toiduamet, kes avalikustab nimetatud asjakohased andmed oma veebilehel. Vesiviljelustsoonid ja -piirkonnad jagunevad alates kõrgemast kategooriast madalama poole järgmiselt:
1) taudivaba staatusega vesiviljelustsoon või -piirkond (edaspidi I kategooria vesiviljelustsoon või -piirkond);
2) vesiviljelustsoon või -piirkond, kus teadaolevalt ei esine asjakohast veeloomataudi ja rakendatakse seireprogrammi selle veeloomataudi suhtes taudivaba staatuse taotlemiseks (edaspidi II kategooria vesiviljelustsoon või -piirkond);
3) vesiviljelustsoon või -piirkond, mille staatus on määramata ja kus ei rakendata seire- ega likvideerimisprogrammi (edaspidi III kategooria vesiviljelustsoon või -piirkond);
4) vesiviljelustsoon või -piirkond, kus esineb asjakohane veeloomataud ning kus rakendatakse likvideerimisprogrammi selle veeloomataudi tõrjeks ja selle veeloomataudi suhtes taudivaba staatuse taotlemiseks (edaspidi IV kategooria vesiviljelustsoon või -piirkond);
5) vesiviljelustsoon või -piirkond, kus esineb asjakohane veeloomataud, kuid selle tõrjeks ei rakendata likvideerimisprogrammi (edaspidi V kategooria vesiviljelustsoon või -piirkond).
(2) Vesiviljeluslooma ja temalt pärineva loomse saaduse võib viia teise kasvandusse või molluskikasvatusalale, arvestades lähtepunkti ja sihtkoha vesiviljelustsooni või -piirkonna taudialast kategooriat järgmiselt:
1) I kategooria vesiviljelustsooni või -piirkonda võib tuua vesiviljeluslooma ja temalt pärineva loomse saaduse üksnes sama kategooria vesiviljelustsoonist või -piirkonnast ning neid võib viia sealt I, II, III, IV ja V kategooria vesiviljelustsooni või -piirkonda;
2) II kategooria vesiviljelustsooni või -piirkonda võib tuua vesiviljeluslooma ja temalt pärineva loomse saaduse üksnes I kategooria vesiviljelustsoonist või -piirkonnast ning neid võib viia sealt üksnes III ja V kategooria vesiviljelustsooni või -piirkonda;
3) III kategooria vesiviljelustsooni või -piirkonda võib tuua vesiviljeluslooma ja temalt pärineva loomse saaduse üksnes I, II ja III kategooria vesiviljelustsoonist või -piirkonnast ning neid võib viia sealt üksnes III ja V kategooria vesiviljelustsooni või -piirkonda;
4) IV kategooria vesiviljelustsooni või -piirkonda võib tuua vesiviljeluslooma ja temalt pärineva loomse saaduse üksnes I kategooria vesiviljelustsoonist või -piirkonnast ning neid võib viia sealt üksnes V kategooria vesiviljelustsooni või -piirkonda;
5) V kategooria vesiviljelustsooni või -piirkonda võib tuua vesiviljeluslooma ja temalt pärineva loomse saaduse I, II, III, IV ja V kategooria vesiviljelustsoonist või -piirkonnast ning neid võib viia sealt üksnes V kategooria vesiviljelustsooni või -piirkonda.
§ 10. Vesiviljelusloomade suurenenud suremusest teavitamine
(1) Loomapidaja, loomsete saaduste käitleja, veelooma vedaja ja oma tööülesannete tõttu vastuvõtlikku liiki kuuluva vesiviljeluslooma või temalt pärineva loomse saadusega kokku puutuv muu isik teavitab kasvanduses või molluskikasvatusalal vesiviljelusloomade suurenenud suremusest viivitamata veterinaararsti, volitatud veterinaararsti või veterinaarjärelevalveametnikku.
[RT I, 11.11.2014, 7 - jõust. 14.11.2014]
(2) Veterinaarjärelevalveametnik teeb lõikes 1 nimetatud teate saamise järel asjakohase vesiviljeluslooma kliinilise läbivaatuse ja võtab vajalikud proovid veeloomataudi laboratoorseks uurimiseks.
§ 11. Veeloomataudi seire ja laboratoorne uuring
(1) Veterinaar- ja Toiduamet korraldab veeloomataudi seiret veeloomataudide leviku riskianalüüsi alusel (edaspidi riskianalüüs) selleks, et avastada vesiviljelusloomade suurenenud suremus ning lisas 1 nimetatud veeloomataudi võimalik esinemine kasvanduses või molluskikasvatusalal, kus leidub asjaomasele veeloomataudile vastuvõtlikku liiki kuuluvaid vesiviljelusloomi.
(2) Veterinaar- ja Toiduamet koostab seirekava ning korraldab laboratoorsete uuringute tegemise Veterinaar- ja Toidulaboratooriumis.
§ 12. Kasvanduses või molluskikasvatusalal tehtav seire
(1) Veterinaar- ja Toiduamet otsustab riskianalüüsi tulemustele tuginedes kasvanduses või molluskikasvatusalal tehtava passiivse, aktiivse või suunatud seire tegemise ning aktiivse ja suunatud seire puhul seire sageduse, võttes arvesse vesiviljelusettevõtte tootmistüüpi ja ohtu veeloomataudi levikuks kasvandusse, molluskikasvatusalale või sealt välja (edaspidi veeloomataudi alane ohutase).
(2) Veterinaar- ja Toiduamet määrab kasvanduse või molluskikasvatusala veeloomataudi alase ohutaseme lisas 3 toodud tabeli kohaselt, järgides asjakohases Euroopa Liidu õigusaktis sätestatud nõudeid.
§ 13. Passiivne, aktiivne ja suunatud seire
(1) Vesiviljeluslooma loomatervishoiualase staatuse jälgimise (edaspidi passiivne seire) puhul teeb veterinaarjärelevalveametnik vesiviljelusloomadel esinevast suurenenud suremusest teate saamise järel kasvanduses või molluskikasvatusalal vesiviljelusloomade läbivaatuse ja võtab vajalikud proovid § 10 kohaselt.
(2) Aktiivse seire puhul kontrollib veterinaarjärelevalveametnik kasvandust või molluskikasvatusala lisaks §-s 10 nimetatud juhul seirekavas ettenähtud korra ja sageduse kohaselt selleks, et:
1) teha kasvanduses või molluskikasvatusalal üldist vesiviljelusloomade läbivaatust, sealhulgas kontrollida vesiviljelusloomade tervislikku seisundit ja nõustada loomapidajat loomatervishoiu alal;
2) teha kasvanduse või molluskikasvatusala vesiviljelusloomade läbivaatust veeloomataudi kliiniliste tunnuste suhtes;
3) võtta vesiviljelusloomade suurenenud suremuse või veeloomataudi kahtluse püstitamise korral asjakohased proovid laboratoorseks uurimiseks.
(3) Suunatud seire puhul kontrollib veterinaarjärelevalveametnik kasvandust või molluskikasvatusala lisaks §-s 10 nimetatud juhule seirekavas ettenähtud korra ja sageduse kohaselt selleks, et:
1) teha kasvanduse või molluskikasvatusala üldist ülevaatust, sealhulgas kontrollida vesiviljelusloomade tervislikku seisundit ja nõustada loomapidajat loomatervishoiu alal;
2) võtta vesiviljelusloomadelt proovid asjakohase veeloomataudi uurimiseks koostatud seirekava kohaselt.
§ 14. Taudivaba staatusega ning seire- ja likvideerimisprogrammi rakendamisega seotud seire
(1) Paragrahvis 3 nimetatud seire- või likvideerimisprogrammi, § 5 lõike 1 punktis 3 nimetatud seire, § 6 lõike 6 punktis 3 ning § 7 lõike 1 punktis 3 ja lõike 3 punktis 3 nimetatud seireprogrammi rakendamise korral tehakse § 13 lõikes 3 nimetatud suunatud seiret vesiviljelustsoonis või -piirkonnas asuvas kasvanduses või molluskikasvatusalal, kus leidub asjakohasele mitte-eksootilisele veeloomataudile vastuvõtlikku liiki kuuluvaid vesiviljelusloomi.
(2) Kui vesiviljelustsoonis või -piirkonnas ei ole kasvanduste või molluskikasvatusalade arv piisav vajalike epidemioloogiliste andmete saamiseks, võib Veterinaar- ja Toiduamet koostöös Keskkonnainspektsiooni ning kalapüügi õigust omavate füüsiliste ja juriidiliste isikutega korraldada proovide võtmise vesiviljelustsooni või -piirkonna looduslikelt veeloomadelt, kes kuuluvad lisas 1 nimetatud veeloomataudile vastuvõtlikku liiki.
(3) Veeloomataudi seire, proovide võtmine ja laboratoorne uurimine tehakse asjakohases Euroopa Liidu õigusaktis sätestatud nõuete kohaselt.
§ 15. Situatsioonplaan
(1) Veterinaar- ja Toiduamet koostab situatsioonplaani lisas 1 nimetatud eksootilise veeloomataudi tõrjeks ning lisas 1 nimetamata avastatud uue veeloomataudi tõrjeks, mis kujutab tõsist ohtu looduslike veeloomade või vesiviljelusloomade tervisele (edaspidi uus ohustav veeloomataud).
(2) Veterinaar- ja Toiduamet esitab «Loomatauditõrje seaduse» § 44 lõike 2 alusel koostatud situatsioonplaani Euroopa Komisjonile kinnitamiseks vähemalt iga viie aasta järel.
§ 16. Vaktsineerimine
(1) Lisas 1 nimetatud eksootilise veeloomataudi vastane vaktsineerimine on keelatud, välja arvatud erakorraline vaktsineerimine § 15 kohases situatsioonplaanis nimetatud juhtudel ja juhul, kui vaktsineerimine on ette nähtud asjakohase Euroopa Liidu õigusakti kohaselt.
(2) Eestis ei tehta lisas 1 nimetatud mitte-eksootilise veeloomataudi vastast vaktsineerimist, kui Eestil on selle veeloomataudi suhtes taudivaba staatus. Erakorralist vaktsineerimist ei tehta ka kasvanduses või molluskikasvatusalal, mis asub taudivaba staatusega vesiviljelustsoonis või -piirkonnas, ning juhul, kui Eestis või Eestis asuvas vesiviljelustsoonis või -piirkonnas kohaldatakse seireprogrammi taudivaba staatuse saamiseks.
(3) Veterinaar- ja Toiduamet võib epidemioloogilisest olukorrast tulenevalt teha lisas 1 nimetatud mitte-eksootilise veeloomataudi vastast vaktsineerimist kasvanduses või molluskikasvatusalal, mis asub taudivabaks tunnistamata vesiviljelustsoonis või -piirkonnas, mille kohta ei kavatseta rakendada seireprogrammi, ja kasvanduses või molluskikasvatusalal, kus vaktsineerimist rakendatakse asjaomase mitte-eksootilise veeloomataudi likvideerimisprogrammi raames.
(4) Veterinaar- ja Toiduamet teeb vaktsineerimise ja vaktsiini kasutamise üle veterinaarjärelevalvet «Ravimiseaduse» ja selle alusel kehtestatud õigusaktides sätestatud nõuete kohaselt.
(5) Veeloomataudi vastase vaktsineerimise korral kasutatakse «Ravimiseaduse» kohaselt eriloa saanud vaktsiini või Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 726/2004, milles sätestatakse ühenduse kord inim- ja veterinaarravimite lubade andmise ja järelevalve kohta ning millega asutatakse Euroopa ravimiamet (ELT L 136, 30/04/2004, lk 1–33), kohaselt Euroopa Liidus kasutamiseks loa saanud vaktsiini.
1. jagu Tegutsemisjuhised veeloomataudi kahtluse korral
§ 17. Veeloomataudi kahtlusest ja diagnoosimisest teavitamine
(1) Lisas 1 nimetatud veeloomataudi kahtlusest ja diagnoosimisest teavitatakse «Loomatauditõrje seaduse» 4. peatüki 2. jaos kehtestatud korras.
(2) Kui diagnoositakse lisas 1 nimetatud eksootiline veeloomataud või lisas 1 nimetatud mitte-eksootiline veeloomataud, mille suhtes on Eesti või Eestis asuv vesiviljelustsoon või -piirkond taudivabaks tunnistatud, või uus ohustav veeloomataud, mis võib levida teise riiki, teavitab Veterinaar- ja Toiduamet sellest 24 tunni jooksul Euroopa Komisjoni ning teiste Euroopa Liidu liikmesriikide ja Euroopa Vabakaubanduse Assotsiatsiooni (EFTA) liikmesriikide pädevaid asutusi.
§ 18. Veeloomataudi kahtlus
Veeloomataudi kahtluse korral kutsutakse haiguse kliiniliseks diagnoosimiseks, proovide võtmiseks, epidemioloogilise uurimise tegemiseks ning veeloomataudi leviku tõkestamiseks vajalike tõrjemeetmete rakendamiseks viivitamata kohale veterinaararst või veterinaarjärelevalveametnik.
§ 19. Veeloomataudi kahtluse korral rakendatavad kitsendused ja abinõud
(1) Lisas 1 nimetatud eksootilise veeloomataudi kahtluse otsustamise või I või III kategooria vesiviljelustsoonis või -piirkonnas asuvas kasvanduses või molluskikasvatusalal lisas 1 nimetatud mitte-eksootilise veeloomataudi kahtluse otsustamise korral võtab Veterinaar- ja Toiduamet asjaomase kasvanduse või molluskikasvatusala kõrgendatud veterinaarjärelevalve alla ning kohaldab seal järgmisi kitsendusi ja abinõusid:
1) ilma Veterinaar- ja Toiduameti loata on keelatud vesiviljeluslooma kasvandusest või molluskikasvatusalalt välja viia ja sinna sisse tuua;
2) loomapidaja rakendab veterinaararsti või veterinaarjärelevalveametniku juhiste kohaseid nakkuse levikut tõkestavaid meetmeid (edaspidi bioohutuse meetmed);
3) veterinaararst või veterinaarjärelevalveametnik võtab proovid asjakohase veeloomataudi laboratoorseks uurimiseks;
4) tehakse epidemioloogiline uurimine.
(2) Kui epidemioloogilisel uurimisel avastatakse kasvandus või molluskikasvatusala, kuhu nakkus võis edasi levida, kohaldab Veterinaar- ja Toiduamet seal lõikes 1 nimetatud kitsendusi ja abinõusid.
(3) Kui epidemioloogilisel uurimisel leitakse, et nakkus võis rannavee või veekogu kaudu nakkuse kahtlusega kasvandusest või molluskikasvatusalalt edasi levida, kohaldab Veterinaar- ja Toiduamet lõikes 1 nimetatud kitsendusi ja abinõusid kasvanduses või molluskikasvatusalal, mis asub selle rannavee või veekoguga piirnevas vesiviljelustsoonis või -piirkonnas. Rannavee või ulatusliku veekogu puhul võib Veterinaar- ja Toiduameti loal kohaldada lõikes 1 nimetatud kitsendusi ja abinõusid sellega piirneva vesiviljelustsooni või -piirkonna üksnes selles kasvanduses või molluskikasvatusalal, mis asub nakkuse kahtlusega kasvanduse või molluskikasvatusala läheduses, kui see aitab kaasa nakkuse leviku tõkestamisele.
§ 20. Epidemioloogiline uurimine
(1) Veterinaar- ja Toiduamet korraldab veeloomataudi kahtluse ja diagnoosimise korral epidemioloogilise uurimise.
1) nakkuse võimalik päritolu ja edasikandumise viis;
2) kasvandusest või molluskikasvatusalalt enne veeloomataudi kahtlusest teavitamist välja viidud vesiviljelusloom ja tema võimalik asukoht;
3) kasvandus ja molluskikasvatusala ning rannavesi ja veekogu, kuhu nakkus võis levida.
(4) Epidemioloogilise uurimise tulemustest lähtudes teavitab Veterinaar- ja Toiduamet vajaduse korral asjakohaste Euroopa Liidu liikmesriikide ja kolmandate riikide pädevaid asutusi veeloomataudi levikust ning teeb nendega koostööd nakkuse edasise leviku tõkestamiseks.
§ 21. Veeloomataudi kahtluse korral kehtestatud kitsenduste lõpetamine
Kitsendused lõpetab Veterinaar- ja Toiduamet, kui § 19 lõike 1 punkti 3 kohaselt võetud proovide laboratoorse uurimise tulemusena ei ole nakkust leitud.
§ 22. Taudivaba staatuse peatamine, kitsenduste kehtestamine ja taudivaba staatuse taastamine
(1) Veterinaar- ja Toiduamet peatab Eesti või Eestis asuva vesiviljelustsooni või -piirkonna taudivaba staatuse, kui:
1) seal kahtlustatakse lisas 1 nimetatud mitte-eksootilise veeloomataudi esinemist; või
2) seal kahtlustatakse § 6 lõikes 6 või § 7 lõikes 3 nimetatud nõude rikkumist.
(2) Taudivaba staatuse peatamise korral keelab Veterinaar- ja Toiduamet viivitamata asjakohasele mitte-eksootilisele veeloomataudile vastuvõtlike veeloomaliikide ja muude veeloomaliikide, kes võivad tauditekitajat ühelt peremeesorganismilt teisele üle kandes veeloomataudi edasi levitada (edaspidi vektorliik), veo teise Euroopa Liidu liikmesriiki, vesiviljelustsooni või -piirkonda, mille taudialane kategooria on § 9 lõike 3 kohaselt kõrgem kui vesiviljelustsooni või -piirkonna taudialane kategooria pärast selle taudivaba staatuse peatamist.
(3) Vesiviljelustsooni või -piirkonna taudivaba staatus jääb peatatuks, kuni asjakohase mitte-eksootilise veeloomataudi kahtluse korral kehtestatud kitsendused lõpetatakse § 21 kohaselt või juhul, kui epidemioloogilise uurimise tulemus näitab, et § 6 lõikes 6 või § 7 lõikes 3 sätestatud nõudeid ei ole rikutud.
(4) Veterinaar- ja Toiduamet teavitab taudivaba staatuse peatamisest ja taastamisest viivitamata Euroopa Komisjoni.
(5) Kui epidemioloogilise või laboratoorse uurimise tulemusena leitakse, et vesiviljelustsoon või -piirkond ei vasta § 6 lõike 6 nõuetele või kui Eesti ei vasta § 7 lõike 3 nõuetele, tunnistatakse taudivaba staatus kehtetuks ja taudivaba staatus taastatakse § 6 või § 7 kohaselt pärast taudivabana käsitamise nõude rikkumise kõrvaldamist või 4. peatüki 3. jaos sätestatud kitsenduste lõpetamist.
2. jagu Tegutsemisjuhised eksootilise veeloomataudi ja veelooma tervist ohustavauue loomataudi diagnoosimise korral
§ 23. Eksootilise veeloomataudi diagnoosimine
Lisas 1 nimetatud eksootilise veeloomataudi diagnoos pannakse «Loomatauditõrje seaduse» § 37 lõike 3 kohaselt.
§ 24. Eksootilise veeloomataudi diagnoosimise korral kasvanduses või molluskikasvatusalal Veterinaar- ja Toiduameti kohaldatavad kitsendused ja abinõud
(1) Veterinaar- ja Toiduamet kohaldab lisas 1 nimetatud eksootilise veeloomataudi diagnoosimise korral kasvanduses või molluskikasvatusalal järgmisi kitsendusi ja abinõusid:
1) Veterinaar- ja Toiduameti loata on keelatud vesiviljeluslooma kasvandusse või molluskikasvatusalale tuua ja sealt välja viia;
2) surnud vesiviljelusloom, elus veeloomataudi kliiniliste tunnustega vesiviljelusloom ja elus vesiviljelusloom, kes ei ole saavutanud müügiks sobivaid mõõtmeid, kõrvaldatakse viivitamata loomse kõrvalsaadusena §-s 15 nimetatud situatsioonplaanis sätestatud tegutsemisjuhiste kohaselt;
3) loomapidaja puhastab ja desinfitseerib kasvanduse või molluskikasvatusala loomapidamishoone ja varustuse ning rakendab muid asjakohaseid bioohutuse meetmeid. Pärast vesiviljeluslooma väljaviimist tühjendab, puhastab ja desinfitseerib loomapidaja võimaluse korral veekogu;
4) veterinaarjärelevalveametnik kontrollib kasvandust või molluskikasvatusala kitsenduste kehtimise ajavahemiku jooksul regulaarselt;
5) tehakse epidemioloogiline uurimine § 20 kohaselt.
(2) Veterinaar- ja Toiduameti kirjalikul loal võib lõike 1 punktis 2 nimetatud vesiviljeluslooma, kes ei ole saavutanud müügiks sobivaid mõõtmeid ja kellel ei esine veeloomataudi kliinilisi tunnuseid, kõrvaldada loomse kõrvalsaadusena loal näidatud ajavahemiku jooksul.
(3) Müügiks sobivad mõõtmed saavutanud elusa vesiviljeluslooma, kellel ei esine veeloomataudi kliinilisi tunnuseid, võib veterinaarjärelevalveametniku kontrolli all viia:
1) toiduks tapmiseks;
2) käitlemisettevõttesse, mille kohta on väljastatud tegevusluba, enne toiduks tarvitamist täiendavaks käitlemiseks, mis mõjutab vesiviljeluslooma anatoomilist terviklikkust;
3) molluskite loputuseks mõeldud puhastuskeskusesse või samalaadsesse ettevõttesse, mis on varustatud haigustekitajat kahjutustava või selle looduslikku vette leviku ohtu vastuvõetava tasemeni vähendava heitveesüsteemiga.
(4) Vesiviljelusloomade püük, vedu, täiendav kätlemine ja muu tegevus toiduks kasutamise eesmärgil toimub veterinaarjärelevalveametniku kontrolli all viisil, mis tõkestab nakkuse leviku teisele vesiviljelusloomale ja looduslikule veeloomale.
§ 25. Ohustatud tsooni kehtestamine ning kitsenduste ja abinõude rakendamine eksootilise veeloomataudi diagnoosimise korral
(1) Veterinaar- ja Toiduameti peadirektor kehtestab nakatunud kasvanduse või molluskikasvatusala ümber ohustatud tsooni.
(2) Ohustatud tsooni kehtestamisest ja seal kohaldatavatest kitsendustest teavitatakse elanikkonda massiteabevahendite kaudu.
(3) Veterinaar- ja Toiduamet kohaldab ohustatud tsoonis järgmisi kitsendusi ja abinõusid:
1) Veterinaar- ja Toiduameti loata on keelatud vesiviljeluslooma vedu ohustatud tsoonis;
2) korraldatakse asjakohase eksootilise veeloomataudi suunatud seiret. Veterinaarjärelevalveametnik teeb veevesiviljeluslooma kliinilise läbivaatuse ja võtab proovid asjakohase veeloomataudi laboratoorseks uurimiseks.
§ 26. Kitsenduste lõpetamine
(1) Veterinaar- ja Toiduamet lõpetab kasvanduses või molluskikasvatusalal ning ohustatud tsoonis kehtestatud kitsendused, kui on täidetud järgmised nõuded:
1) nakatunud vesiviljelusloom on kasvandusest või molluskikasvatusalalt § 24 kohaselt välja viidud;
2) paragrahvi 25 lõike 3 punkti 2 kohaselt tehtud suunatud seire tulemusena ei ole ohustatud tsoonis nakkust leitud;
3) riskianalüüsist tuleneval vajadusel on kasvandus või molluskikasvatusala olnud vesiviljelusloomadest tühi nakkuse leviku tõkestamiseks küllaldase ajavahemiku jooksul.
(2) Kitsenduste lõpetamisest teavitatakse elanikkonda massiteabevahendite kaudu.
3. jagu Tegutsemisjuhised mitte-eksootilise veeloomataudi diagnoosimise korral
§ 27. Mitte-eksootilise veeloomataudi diagnoosimine
Lisas 1 sätestatud mitte-eksootilise veeloomataudi diagnoos pannakse «Loomatauditõrje seaduse» § 37 lõike 3 kohaselt.
§ 28. Seire- või likvideerimisprogrammiga hõlmatud vesiviljelustsoonis või -piirkonnas mitte-eksootilise veeloomataudi diagnoosimise korral kohaldatavad meetmed
Eestis asuvas II või IV kategooria vesiviljelustsoonis või -piirkonnas lisas 1 nimetatud mitte-eksootilise veeloomataudi diagnoosimise korral rakendab Veterinaar- ja Toiduamet kasvanduses või molluskikasvatusalal §-des 24 ja 25 sätestatud tõrjemeetmeid või § 3 kohaselt koostatud likvideerimisprogrammi asjakohase veeloomataudi tõrjeks.
§ 29. Eestis või Eestis asuvas taudivabas vesiviljelustsoonis või -piirkonnas mitte-eksootilise veeloomataudi diagnoosimise korral kohaldatavad meetmed
(1) Lisas 1 nimetatud sellise mitte-eksootilise veeloomataudi diagnoosimise korral, mille suhtes on Eesti või Eestis asuv vesiviljelustsoon või -piirkond taudivabaks tunnistatud, tunnistab Veterinaar- ja Toiduamet viivitamata Eesti või Eestis asuva vesiviljelustsooni või -piirkonna taudivaba staatuse kehtetuks.
(2) Lõike 1 kohaselt kehtetuks tunnistatud taudivaba staatusega vesiviljelustsoonis või -piirkonnas, rakendatakse nakatunud kasvanduses või molluskikasvatusalal §-des 24 ja 25 sätestatud tõrjemeetmeid või § 3 kohaselt koostatud likvideerimisprogrammi asjakohase mitte-eksootilise veeloomataudi tõrjeks. Eesti või Eestis asuva vesiviljelustsooni või -piirkonna taudivaba staatus taastatakse §-de 6 ja 7 kohaselt.
(3) Kui taudivaba staatust ei soovita taastada, rakendatakse §-s 30 sätestatud tõrjemeetmeid.
§ 30. Minimaalsed tõrjemeetmed
(1) Eestis asuvas III või V kategooria vesiviljelustsoonis või -piirkonnas lisas 1 nimetatud mitte-eksootilise veeloomataudi diagnoosimise korral rakendab Veterinaar- ja Toiduamet selles paragrahvis sätestatud minimaalseid tõrjemeetmeid asjakohase mitte-eksootilise veeloomataudi leviku tõkestamiseks.
(2) Veterinaar- ja Toiduameti peadirektor kehtestab ohustatud tsooni sellise kasvanduse või molluskikasvatusala ümber, kus diagnoositi lisas 1 nimetatud mitte-eksootiline veeloomataud.
(3) Veterinaar- ja Toiduamet kohaldab lõikes 2 nimetatud ohustatud tsoonis järgmisi kitsendusi ja abinõusid:
1) on keelatud ilma Veterinaar- ja Toiduameti loata vesiviljelusloomade vedu ohustatud tsoonis;
2) surnud vesiviljelusloom viiakse viivitamata loomse kõrvalsaadusena käitlemiseks Veterinaar- ja Toiduameti otsustatud ajavahemiku jooksul;
3) loomapidaja, vedaja ja käitleja rakendavad asjakohaseid bioohutuse meetmeid. Vesiviljeluslooma püük, vedu, täiendav käitlemine ja muu toiduks viimisega seotud tegevus toimub veterinaarjärelevalveametniku kontrolli all viisil, mis tõkestab nakkuse leviku teisele vesiviljelusloomale ja looduslikule veeloomale;
4) veterinaarjärelevalveametnik kontrollib kasvandust või molluskikasvatusala regulaarselt kitsenduste kehtimise ajal.
(4) Veterinaar- ja Toiduameti loal võib vesiviljeluslooma tuua ohustatud tsoonis asuvasse kasvandusse või molluskikasvatusalale ja viia sealt välja mujal asuvasse kasvandusse või molluskikasvatusalale § 9 lõike 2 kohaselt.
(5) Veterinaar- ja Toiduameti loal võib müügiks sobivad mõõtmed saavutanud vesiviljeluslooma, kellel ei esine veeloomataudi kliinilisi tunnuseid, viia veterinaarjärelevalveametniku kontrolli all toiduks või täiendavaks käitlemiseks või molluskite loputamiseks mõeldud puhastuskeskusesse või samalaadsesse ettevõttesse, mis on varustatud tauditekitajat kahjutustava ja veeloomataudi levikut tõkestava heitveesüsteemiga.
(6) Ohustatud tsoonis kehtestatud kitsendused lõpetab Veterinaar- ja Toiduamet.
(7) Ohustatud tsooni kehtestamisest, seal kehtestatud kitsendustest ja nende lõpetamisest teavitatakse elanikkonda massiteabevahendite kaudu.
4. jagu Tegutsemisjuhised looduslikul veeloomal veeloomataudi kahtluse ja diagnoosimise korral
§ 31. Looduslikul veeloomal veeloomataudi kahtluse ja diagnoosimise korral kohaldatavad kitsendused ja abinõud
(1) Looduslikul veeloomal lisas 1 nimetatud eksootilise veeloomataudi ning taudivabas vesiviljelustsoonis või -piirkonnas lisas 1 nimetatud mitte-eksootilise veeloomataudi kahtluse ja diagnoosimise korral teavitatakse sellest § 17 kohaselt.
(2) Veterinaar- ja Toiduamet korraldab vajaduse korral koostöös Keskkonnainspektsiooni ning kalapüügi õigust omavate füüsiliste ja juriidiliste isikutega veeloomataudi edasise leviku tõkestamiseks tõrjemeetmete rakendamise.
(3) Veterinaar- ja Toiduamet teavitab Euroopa Komisjoni ja Euroopa Liidu liikmesriike veeloomataudi edasise leviku tõkestamiseks rakendatud tõrjemeetmetest.
Lisa 1 Veeloomataudid ja neile vastuvõtlikud veeloomaliigid
Lisa 2 Seire- ja likvideerimisprogrammis kajastatavate andmete loetelu
Lisa 3 Kasvanduse ja molluskikasvatusala veeloomataudi alase ohutaseme määramise põhimõtted


Jõustumine: 31.05.200826.02.200701.04.2003
jõustunud 17.12.2000
Määrus kehtestatakse „Vangistusseaduse“ ( RT I 2000, 58, 376; 2002, 84, 492; 90, 521; 2003, 4, 20; 20, 116; 26, 127) § 16 lõike 5 alusel.
[RTL 2003, 41, 592 –jõust. 1.04.2003]
§1. Individuaalne täitmiskava
§2. Individuaalse täitmiskava eesmärk
§3. Täitmiskava koostamise komisjon
§4. Täitmiskava koostamine
§5. Komisjoni ülesanded täitmiskava koostamisel
§6. Kontaktisiku ülesanded
§7. Kontaktisiku vahetamine
§8. Täitmiskava heakskiitmine
§9. Täitmiskava kinnitamine ja säilitamine
§10. Täitmiskavas sisalduvate andmete väljastamine
§11. Täitmiskavas sisalduvate ettepanekute laad
§12. Komisjoni korraline istung
§13. Komisjoni erakorraline istung
§14. Erakorraline ettekanne
§15. [Kehtetu – RTL 2003, 41, 592 – jõust. 1.04.2003]
Kehtetu − RTL 2008, 43, 586 − jõust 31.05.2008


Viljandi Vana kalmistu kultuurimälestiseks tunnistamine – Riigi Teataja
Viljandi Vana kalmistu kultuurimälestiseks tunnistamine
RT III, 28.07.2020, 2
Vastu võetud 23.07.2020 nr 118
1. Tunnistan kultuurimälestiseks mälestise liigiga ajaloomälestis Viljandi Vana kalmistu (Viljandi maakond, Viljandi linn, Vana kalmistu 1 KÜ 89714:002:0035, Vana kalmistu 2 KÜ 89714:002:0026, Vana kalmistu 3 KÜ 89714:002:0032, Vana kalmistu 4 KÜ 89714:002:0038, Vana kalmistu 5 KÜ 89714:002:0027, Saksa sõjaväekalmistu KÜ 89701:001:0611, Kalmu tn 6 KÜ 89701:001:0364).
3. Muinsuskaitseameti tööde tegemise luba ei ole nõutav hauaplatsi haljastustöödeks ning hauaplatsile uute hauarajatiste (hauatähis, hauaplatsi piire) paigaldamiseks.
4. Muinsuskaitseametil kanda mälestise andmed kultuurimälestiste registrisse ja Maa-ameti kaardile ning teha käskkiri menetlusosalistele teatavaks.
Viljandi Vana kalmistu asub Viljandi linnas Vaksali tn, Riia mnt, Kalmu tn, Reinu tee ja Ugala teatri vahelisel alal. Kalmistu koosneb seitsmest maaüksusest, millest kolme omanik on Viljandi linn, kolme omanik EELK Viljandi Pauluse Kogudus, ning reformimata riigimaast, mille valitseja on Maa-amet. Tegemist on liitkalmistuga, kus on kõrvuti erinevate koguduste kalmistud ja sõdades langenute matmispaigad. Kalmistu on ka tänapäeval matmispaigana kasutusel.
Viljandi Vana kalmistu on asutatud kihelkonnakalmistuna 1773. aastal. Maa eraldati kalmistule Riia maantee äärde Viljandi mõisa maast. Kabel valmis 1775. aastal. Kalmistut laiendati teadaolevalt esimest korda 1813.
1860. aastal jagati Viljandi rahvarohke luterlik kogudus Viljandi linnakoguduseks ehk Jaani koguduseks (sai kalmistust ühe kolmandiku, KÜ Vana kalmistu 4 alal) ja Viljandi maakoguduseks ehk Pauluse koguduseks (sai kalmistust kaks kolmandikku, KÜ Vana kalmistu 2 alal). Luterlike koguduste kalmistuala laiendati etapiti ka järgnevatel aegadel.
1846. aastal asutati Vaksali tn ja Riia mnt nurgal asuvale maale (KÜ Vana kalmistu 1) Viljandi õigeusu koguduse liikmete matmiseks õigeusu kalmistu.
1915 eraldati kalmistu edelanurgas Riia mnt ääres maatükk (KÜ Kalmu tn 6) I maailmasõjas langenute matmiseks, mida tänapäeval tuntakse Garnisoni kalmistuna. Sinna on maetud I maailmasõja ajal vene sõjaväelasi ning Eesti Vabariigi ajal Viljandis aega teeninud sõjaväelasi. Matmisala kujundati ümber Roman Haavamäe kavandi alusel aastatel 1939–1940. Matmispaik korrastati 1994.
Vabadussõja ajal rajati kalmistu idaossa (KÜ Vana kalmistu 4 alale) Vabadussõjas hukkunute matmispaik, kuhu on maetud 42 langenut. 1933. aastal kujundati matmisala Roman Haavamäe kavandi alusel ümber ning püstitati uus mälestussammas. Matmispaik korrastati ja mälestussammas taasavati 1991.
1941. aastal II maailmasõja ajal rajati Viljandi kalmistu kaguossa saksa sõjaväelaste kalmistu, kuhu on maetud ligi 700 langenut. Saksa sõjaväelaste kalmistu rekonstrueeriti Saksa Sõjahaudade Hoolde Rahvaliidu eestvedamisel 1993.
Viljandi Vana kalmistu mälestiseks tunnistamise ettepaneku tegi Viljandi linna elanik J. M. 2017. aastal. Kalmistu kultuuriväärtuse hindamiseks tellis Muinsuskaitseamet eksperdihinnangu, mille koostas Janis Tobreluts 2018. aastal.
Eksperdihinnangu põhjal teavitas Muinsuskaitseamet 07.06.2019 maaüksuste omanikke ja valitsejat tehtud ettepanekust ning küsis arvamust kalmistu mälestiseks tunnistamise kohta.
08.07.2019 vastas Viljandi Linnavalitsus, et mälestise piiride määramisel ei ole otstarbekas mälestise koosseisu arvata Vana-Vaksali tänava maa-alal (KÜ 89714:002:0036) asuvat avalikku parklat.
Muinsuskaitseamet asus 08.08.2019 vastuskirjas seisukohale, et arvestades asjaolusid, et ala on nüüdseks oma ajaloolise välimuse ja otstarbe kaotanud, on kasutusel avaliku autoparklana ning et kalmistuga seotud kultuuriväärtuslikke elemente ei ole antud kohal säilinud, arvestab Muinsuskaitseamet mälestiseks tunnistamise edasises menetluses esitatud ettepanekuga. EELK Viljandi Pauluse Kogudus ja Maa-amet arvamusi ei esitanud.
01.04.2020 tutvustas Muinsuskaitseamet Viljandi Vana kalmistu mälestiseks tunnistamise õigusakti eelnõud maaüksuste omanikele ja valitsejale. EELK Viljandi Pauluse Kogudus vastas, et Viljandi Vana kalmistu on väärt ajaloomälestiseks tunnistamist. Viljandi Linnavalitsus andis teada, et täiendav arvamus puudub. Maa-amet arvamust ei esitanud.
Muinsuskaitseseaduse § 10 lõike 1 kohaselt on riikliku kaitse alla võtmise eelduseks, et kultuuriväärtusega asi või maa-ala esindab Eesti ainelise kultuuripärandi väärtuslikumat osa, millel on teaduslik, ajalooline, kunstiline või muu kultuuriväärtus. Riikliku kaitse eelduse hindamisel lähtutakse kultuuriministri 15.05.2019 määruses nr 23 „Mälestise liikide ja muinsuskaitseala riikliku kaitse üldised kriteeriumid ning muinsuskaitsealal asuvate ehitiste väärtusklassid” sätestatud kriteeriumitest.
Viljandi Vana kalmistu mälestiseks tunnistamisel on hinnatud selle vastavust üldistele kriteeriumitele ja ajaloomälestise kriteeriumile „seos kalmistukultuuri arenguga”.
1) olulisus – 1773. aastal asutatud Viljandi Vana kalmistu on Eesti üks väärtuslikumaid ja esinduslikumaid ajaloolisi kalmistuid ning on oma tähenduselt võrreldav Tallinna Siselinna kalmistu, Tallinna Rahumäe kalmistu, Tallinna Metsakalmistu, Tartu Raadi kalmistu, Kudjape kalmistu, Pärnu Alevi kalmistu ja Haapsalu vana kalmistuga. Viljandi Vana kalmistu tõuseb esile kõrge kunstiväärtusega hauarajatiste arvukuse poolest. Tähelepanuväärse osa kalmistul säilinud hauatähistest on valmistanud Viljandi kivitöömeistrid. Kalmistul kajastuvad 20. sajandil toimunud ajalooprotsessid ja seosed Vabadussõja ning I ja II maailmasõjaga: seal paikneb Vabadussõjas hukkunute matmispaik mälestussambaga, II maailmasõjas hukkunud saksa sõjaväelaste kalmistu ning Viljandi Garnisoni kalmistu. Kalmistule on maetud palju olulisi haridus-, kultuuri-, majandus-, teadus- ja riigitegelasi. Sinna on maetud Eesti Vabariigi esimene riigisekretär Theodor Aleksander Käärik, kirjanik ja poliitik Jaan Lattik, kunstnikud Franz Burchard Dörbeck, Gustav Mootse, Villem Ormisson, helilooja Friedrich Kuhlbars, luuletaja ja raamatukaupmees Andres Rennit, kirjanikud Vello Lattik ja Rudolf Rimmel, näitlejad Hilda Marie Gleser ja Ida Urbel, arst Mats Nõges, fotograaf Jaan Riet jpt.
2) selektiivsus – Eestis on kultuurimälestiseks tunnistatud 428 ajaloolist kihelkonnakalmistut, kirikuaeda ja perekonnakalmistut (mõisa- ja talukalmistud), mis kannavad endas nii kalmistukultuuri ajalugu kui ka lahkunud inimeste mälestust. Kalmistud ja kirikuaiad kajastavad kalmistukultuuri paikkondlikke eripärasid, kandes endas teavet lahkunute mälestuse jäädvustamise tavadest eri ajalooperioodidel ning eri paikkondades, raid- ja sepakunsti arengutest ning kohalike meistrite käsitööoskustest. Viljandi linnas on kokku viis ajaloolist kalmistut: lisaks Vanale kalmistule Hiie ja Toome kalmistud (20. saj algus), Pauluse koguduse kalmistu (19. saj lõpp) ning Viljandi Metsakalmistu (1943). Hetkel ei ole neist ühtegi mälestiseks tunnistatud. Viljandi Vana kalmistu eristub neist kõrge kunstiväärtusega hauarajatiste rohkuse ning kalmistule maetud nii Eesti kui ka Viljandi aja- ja kultuuriloos olulist rolli mänginud isikute haudade poolest, olles ühtlasi Eesti üheks esinduslikumaks kalmistukultuuri näiteks.
3) originaalsubstantsi säilivus – kalmistul on säilinud ajaloolised hauakabelid, hauatähised ja -piirded, haljastuselemendid, piirdeaiad ja väravad ning teedevõrk.
4) tehniline seisukord – kalmistu on kasutuses ning hooldatud, selle säilimine on igapäevase kasutusega tagatud.
Vastavus ajaloomälestise kriteeriumile „seos kalmistukultuuri arenguga”:
Viljandi Vana kalmistu puhul on tegemist ilmeka näitega kalmistukultuuri arengust 18. sajandi lõpust kuni 20. sajandi lõpuni. Säilinud on kalmistule iseloomulikud ajaloolised rajatised: kabel (1775), väravad, piirdemüür ja haljastuselemendid ning rikkalikult kõrge kunstiväärtusega hauatähised ja -piirded, samuti perekonnakabelid. Kalmistul on säilinud hulgaliselt Viljandi kivitöömeistrite Hans Kivistiku ja W. Wiiki valmistatud kõrge kunstiväärtusega hauatähiseid, neli skulptor August Weizenbergi ja kaks skulptor Anton Starkopfi valmistatud hauaskulptuuri. Aastatel 1998–2000 inventeeriti Muinsuskaitseameti eestvõttel kalmistu hauarajatisi ning kõrge kunstiväärtus omistati neist 135-le. Kunstimälestiseks on tunnistatud August Weizenbergi skulptuur „Naine ankruga” (1908) koos hauaplatsi ümbritseva erakordselt rikkaliku dekooriga rauast piirdeaiaga (kultuurimälestiste registri nr 19984) Hans Sassi haual ja skulptuur „Rahuingel” (1908) koos piirdeaiaga (registri nr 19985) perekond Kolgi hauaplatsil. Kunstimälestis on ka algselt kalmistul Sophie Rosenbergi haual asunud Weizenbergi skulptuur „Lootus”, mis asub alates 2006. aastast Viljandi Jaani kirikus (registri nr 19983; kalmistul asub koopia).
Eeltoodule tuginedes esindab Viljandi Vana kalmistu Eesti ainelise kultuuripärandi väärtuslikumat osa ning vastab riikliku kaitse eeldusele.
Mälestiseks tunnistamisel on kaalutud riikliku kaitse kehtestamise vajalikkust. Vastavalt kalmistuseaduse § 8 lõikele 4 ei ole lubatud kalmistu kasutusotstarve muutmine juhul, kui see on tunnistatud kultuurimälestiseks. Seega tagab mälestiseks tunnistamine kalmistu ajaloolise miljöö (kabelid, hauarajatised, haljastuselemendid, teedevõrk) säilimise. Linna üldplaneeringu järgi on Viljandi Vana kalmistu maakasutuse juhtotstarbeks kavandatud kalmistute maa. Kuna üldplaneeringud võivad ajas muutuda, on sobivaim meede püsiva kaitse tagamiseks tunnistada kalmistu mälestiseks. Mälestiseks tunnistamine ei piira kalmistu senist kasutusviisi (kasutamist matmispaigana).
Muinsuskaitseamet on kaasanud maaomanikud menetlusse ja nende ettepanekutega arvestanud. Menetluse tulemusena on jõutud järeldusele, et kalmistu mälestiseks tunnistamine on põhjendatud.
Kalmistu on maa-alaline objekt, mille puhul on muinsuskaitseseaduse § 19 lõike 2 punkti 1 kohaselt vajalik kehtestada selle piir.
Kalmistu piiri sisse on haaratud maa-alal asuvad erinevad ajaloolised kalmistud. Piirist on välja jäetud Vana-Vaksali tänava ja Reinu tee äärsed parkla-alad. Vana-Vaksali tänava äärse parkla-ala puhul on tegemist ajalooliselt kalmistu juurde kuulunud alaga, kus paiknesid omal ajal hobuste lasipuud, kuid see ala on nüüdseks oma ajaloolise välimuse ja otstarbe kaotanud ning kasutusel avaliku parklana, kalmistuga seotud kultuuriväärtuslikke elemente ei ole säilinud. Reinu tee äärse parkla-ala puhul ei ole tegemist ajaloolise parkimisalaga.
Muinsuskaitseseaduse § 14 lõike 1 kohaselt võib kinnismälestise kaitseks kehtestada kaitsevööndi, kaaludes selle vajalikkust ja ulatust kaitsevööndi eesmärkidest lähtudes. Viljandi Vanale kalmistule kaitsevööndit ei kehtestata. Mälestise säilimine sobivas ja toetavas keskkonnas on tagatud kaitsevööndit kehtestamata, sest Viljandi Vana kalmistu piirneb põhja, lääne, lõuna ja edela suunalt vahetult tänavatega ning ida suunalt ehitismälestisega Ugala teater (registri nr 30246), millele on kehtestatud kaitsevöönd, mis ulatub kalmistu idapiirini. Kalmistuga seotud kultuuriväärtuslikke objekte ja elemente väljaspool kalmistuala ei asu. Kalmistu on vaadeldav ümbritsevatelt tänavatelt, kalmistult avanevad omakorda algupärased vaated ümbritsevatele tänavatele ning ida küljelt Ugala teatrile ja Valuojale. Kalmistu vaadeldavuse ning kalmistult avanevate algupäraste vaadete säilimine on tagatud kaitsevööndit kehtestamata.
Muinsuskaitseseaduse § 52 lõike 1 kohaselt on kinnismälestise ehitusprojekti või tegevuskava alusel konserveerimiseks, restaureerimiseks ja ehitamiseks ning mälestise ilme muutmiseks nõutav tööde tegemise luba. Lõike 3 punktide 1 ja 2 kohaselt on kalmistul nõutav tööde tegemise luba kõrghaljastuse rajamiseks, raie-, kaeve- ja muudeks pinnase teisaldamise või juurdeveoga seotud töödeks ning haljastustöödeks. Lõike 7 punkti 2 kohaselt ei ole tööde tegemise luba nõutav ajaloomälestisest kalmistul haua kaevamisel.
Kalmistute kasutamist Viljandi linnas reguleerib kalmistuseaduse § 7 lõike 1 alusel kehtestatud Viljandi Linnavolikogu 23.04.2015 määrus nr 53 „Viljandi linna kalmistute kasutamise eeskiri”, mille § 11 lõike 1 kohaselt tuleb hauaplatsi kujundamisel järgida kalmistu planeeringut ja kalmistul väljakujunenud kujunduspõhimõtteid. Kasutada võib madalhaljastust, mille kasvukõrgus ei ületa 1 meetrit. Istutada ei ole lubatud puid ning poolkõrge- ja kõrgekasvulisi põõsaid. Lõike 4 kohaselt tuleb hauaplatsi piirde või piirdeaia paigaldamine, eemaldamine või ümberpaigutamine kooskõlastada kalmistu haldajaga.
Arvestades „Viljandi linna kalmistute kasutamise eeskirja” § 11 lõikeid 1 ja 4 on asjakohane teha leevendus, et Muinsuskaitseameti tööde tegemise luba ei ole nõutav hauaplatsi haljastustöödeks ning hauaplatsile uute hauarajatiste paigaldamiseks (hauarajatiste hulka loetakse nii hauaplatsi piirded kui ka hauatähised).
Muudest muinsuskaitseseadusega sätestatud tööde tegemise loakohustusest leevenduste tegemine ei ole asjakohane, sest nii konserveerimine, restaureerimine kui ka ehitamine mõjutavad otseselt mälestise säilimist.
Lisa 1 Viljandi Vana kalmistu. Kultuurimälestise piiri kaart


Raamatupidamise seaduse rakendamisega seonduvate seaduste muutmise seadus – Riigi Teataja
Raamatupidamise seaduse rakendamisega seonduvate seaduste muutmise seadus
RT I 2003, 23, 133
Vabariigi Presidendi 26. veebruari 2003. a otsusega nr 371
Audiitortegevuse seaduse (RT I 1999, 24, 360; 2002, 21, 117; 53, 336; 57, 357; 61, 375) § 18 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« § 18. Raamatupidamine
Audiitorkogu lähtub raamatupidamise korraldamisel raamatupidamise seadusest (RT I 2002, 102, 600), teistest õigusaktidest ning audiitorkogu põhikirjast.»
Eesti Haigekassa seaduse (RT I 2000, 57, 374; 2002, 57, 357; 62, 377) § 41 lõige 1 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« (1) Haigekassa lähtub raamatupidamise korraldamisel raamatupidamise seadusest (RT I 2002, 102, 600), teistest õigusaktidest ja haigekassa põhikirjast.»
Investeerimisfondide seaduses (RT I 1997, 34, 535; 1998, 61, 979; 2000, 10, 55; 57, 373; 2001, 48, 268; 79, 480; 89, 532; 93, 565; 2002, 23, 131; 53, 336; 63, 387; 102, 600; 105, 612) tehakse järgmised muudatused:
1) paragrahvi 102 täiendatakse lõikega 11 järgmises sõnastuses:
« (11) Lisaks käesoleva paragrahvi lõikes 1 sätestatule võib fondi vara investeerida väärtpaberituru seaduse § 2 lõike 1 punktis 5 nimetatud vabalt võõrandatavatesse väärtpaberitesse, mis ei vasta käesoleva paragrahvi lõikes 1 sätestatud tingimustele.»;
2) paragrahvi 114 lõige 1 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« (1) Fondi raamatupidamisarvestust ja -aruandlust korraldatakse, lähtudes raamatupidamise seadusest (RT I 2002, 102, 600), kui käesolevast seadusest ei tulene teisiti. Lepingulise fondi raamatupidamisarvestusele ja -aruandlusele ei kohaldata raamatupidamise seaduse §-s 14, § 15 lõikes 2, § 18 lõikes 3 ning §-des 25 ja 26 sätestatut.»
Kaitseliidu seaduse (RT I 1999, 18, 300; 2002, 53, 336; 57, 357; 61, 375) § 38 lõige 3 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« (3) Kaitseliidu raamatupidamist korraldatakse raamatupidamise seaduses (RT I 2002, 102, 600), teistes õigusaktides ning Kaitseliidu põhikirjas sätestatud korras.»
§ 5. Konkurentsiseaduse muutmine
Konkurentsiseaduse (RT I 2001, 56, 332; 93, 565; 2002, 61, 375; 63, 387; 82, 480; 87, 505; 102, 600) § 23 lõige 1 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« (1) Koondumise osalise käive on raamatupidamise seaduse (RT I 2002, 102, 600) §-s 34 nimetatud vastavas juhendis sätestatu kohaselt arvutatud koondumisele eelnenud majandusaastal koondumise osalise poolt müüdud kaupade ja osutatud teenuste müügitulu (netokäive).»
Krediidiasutuste seaduses (RT I 1999, 23, 349; 2002, 17, 96; 21, 117; 23, 131; 53, 336; 63, 387; 102, 600; 105, 612) tehakse järgmised muudatused:
1) paragrahvi 17 punkt 7 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« 7) krediidiasutus esitab eksitavaid, tegelikkusele mittevastavaid andmeid või võltsitud dokumente või on korduvalt olulisel määral rikkunud käesolevat seadust või raamatupidamise seadust (RT I 2002, 102, 600) või»;
2) paragrahvi 90 lõige 1 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« (1) Krediidiasutus lähtub raamatupidamise korraldamisel raamatupidamise seadusest, muudest Eesti õigusaktidest ja oma põhikirjast. Krediidiasutuste raamatupidamise juhendi kehtestab Eesti Pank.»