Kohaliku omavalitsuse üksuse finantsjuhtimise seadus – Riigi Teataja
Süstemaatiline liigitus: HALDUSÕIGUS → Rahandus
Kohaliku omavalitsuse üksuse finantsjuhtimise seadus (lühend - KOFS)
Kohaliku omavalitsuse üksuse finantsjuhtimise seadus - sisukord
§ 3 Raamatupidamise seaduse kohaldamine
§ 4 Eelarveaasta
§ 5 Eelarve ülesehitus ja liigendus
2 KASSAPÕHISE EELARVE KOOSTAMISE ÜLDPÕHIMÕTTED
§ 6 Kassapõhine eelarve
§ 7 Kassapõhise eelarve põhitegevuse tulude eelarveosa
§ 8 Kassapõhise eelarve põhitegevuse kulude eelarveosa
§ 9 Kassapõhise eelarve investeerimistegevuse eelarveosa
§ 10 Kassapõhise eelarve finantseerimistegevuse eelarveosa
§ 11 Kassapõhise eelarve likviidsete varade muutuse eelarveosa
§ 12 Kassapõhise eelarve tasakaal, ülejääk ja puudujääk
3 TEKKEPÕHISE EELARVE KOOSTAMISE ÜLDPÕHIMÕTTED
§ 13 Tekkepõhine eelarve
§ 14 Tekkepõhise eelarve põhitegevuse tulude eelarveosa
§ 15 Tekkepõhise eelarve põhitegevuse kulude eelarveosa
§ 16 Tekkepõhise eelarve investeerimistegevuse eelarveosa
§ 17 Tekkepõhise eelarve finantseerimistegevuse eelarveosa
§ 18 Tekkepõhise eelarve likviidsete varade muutuse eelarveosa
§ 19 Tekkepõhise eelarve tasakaal, ülejääk ja puudujääk
4 EELARVESTRATEEGIA KOOSTAMINE NING EELARVE KOOSTAMINE, VASTUVÕTMINE, AVALIKUSTAMINE JA TÄITMINE
§ 20 Eelarvestrateegia koostamine
§ 21 Eelarve koostamise, vastuvõtmise ja täitmise alused
§ 22 Eelarve eelnõu koostamine
§ 23 Eelarve vastuvõtmine
§ 24 Eelarveaasta alguseks vastuvõtmata eelarve
§ 25 Eelarve sissetulekute vähenemise ja väljaminekute suurenemise hüvitamine
§ 26 Lisaeelarve
§ 27 Tegemata jäänud väljaminekute kavandamine järgmisel eelarveaastal
§ 28 Eelarve täitmine
5 ARUANDLUS
§ 29 Majandusaasta aruande koostamine ja kinnitamine
§ 30 Riigile esitatav eelarve ja eelarvestrateegia
§ 31 Muud andmed finantstegevuse kohta
6 FINANTSDISTSIPLIINI TAGAMINE
§ 32 Finantsdistsipliini tagamise meetmed
§ 33 Põhitegevuse tulemi lubatav väärtus
§ 34 Netovõlakoormuse ülemmäär
§ 341 Finantsdistsipliini tagamise meetmete rakendamisega arvestamine investeeringutoetuste andmisel
§ 35 Kohaliku omavalitsuse üksuste koondeelarvepositsiooni parandamine ja finantsvõimekuse suurendamine
§ 351 Võlakohustuste võtmise erakorraline piirang
§ 352 Võlakohustuste võtmise erakorralise piirangu ajal võlakohustuste võtmine
7 VARADELE JA KOHUSTUSTE VÕTMISELE ESITATAVAD NÕUDED
§ 36 Likviidsed varad
§ 37 Muudele varadele esitatavad nõuded
§ 38 Kohustuste võtmisele esitatavad nõuded
8 FINANTSDISTSIPLIINI TAGAMISE MEETMETE RAKENDAMISE MENETLUS
§ 39 Finantsdistsipliini tagamise meetmete rakendamata jätmine
§ 40 Finantsdistsipliini tagamise meetmete rakendamise menetlus
§ 41 Korrigeerimismenetluse lõpetamine
9 RASKE FINANTSOLUKORRA OHT
§ 42 Raske finantsolukorra oht
§ 43 Raske finantsolukorra ohu komisjon
§ 44 Raske finantsolukorra ohu kõrvaldamise menetluse algatamine
§ 45 Rahandusministeeriumile kehtestatud tähtajad raske finantsolukorra ohu kõrvaldamise menetluses
§ 46 Kohaliku omavalitsuse üksusele kehtestatud tähtajad raske finantsolukorra ohu kõrvaldamise menetluses
§ 47 Saneerimiskava
§ 48 Saneerimiskava koostamine ja kinnitamine
§ 49 Saneerimiskava ja eelarve muutmine
§ 50 Suutmatus täita saneerimiskava
§ 51 Järelevalve raske finantsolukorra ohu kõrvaldamise menetluses
§ 52 Raske finantsolukorra ohu kõrvaldamise menetluse lõpetamine
10 SEADUSE TÄITMISE TAGAMINE
§ 53 Tasandusfondi ja tulumaksu eraldiste ülekandmise peatamine
§ 54 Aruandele esitatavate nõuete, aruande kinnitamise ja andmete esitamise tähtaegade rikkumine
§ 55 Varadele ja kohustustele esitatavate nõuete rikkumine
§ 56 Finantsdistsipliini tagamise meetmete rakendamise kava rikkumine
§ 57 Raske finantsolukorra ohu kõrvaldamise menetluse rikkumine
§ 58 Volikogu koosseisu volituste ennetähtaegne lõppemine raske finantsolukorra ohu kõrvaldamise menetluse rikkumise korral
§ 59 Seaduse rakendamine
RT I, 02.02.2018, 10
§ 57. Raske finantsolukorra ohu kõrvaldamise menetluse rikkumine


text:
6. september 2011(*)
Geneetiliselt muundatud toiduained – Määrus (EÜ) nr 1829/2003 – Artiklid 2–4 ja 12 – Direktiiv 2001/18/EÜ – Artikkel 2 – Direktiiv 2000/13/EÜ – Artikkel 6 –Määrus (EÜ) nr 178/2002 – Artikkel 2 – Mesindussaadused – Geneetiliselt muundatud taimedelt pärineva õietolmu sisaldus – Tagajärjed – Turule viimine –Mõisted „organism” ja „geneetiliselt muundatud organismidest toodetud koostisosi sisaldavad toiduained”
Kohtuasjas C‑442/09,
mille ese on EÜ artikli 234 alusel Bayerischer Verwaltungsgerichtshofi (Saksamaa) 26. oktoobri 2009. aasta otsusega esitatud eelotsusetaotlus, mis saabus Euroopa Kohtusse 13. novembril 2009, menetluses
koosseisus: president V. Skouris, kodade esimehed A. Tizzano, J. N. Cunha Rodrigues, K. Lenaerts, J.‑C. Bonichot ja J.‑J. Kasel, kohtunikud G. Arestis, A. Borg Barthet, M. Ilešič, J. Malenovský, L. Bay Larsen (ettekandja), C. Toader ja M. Safjan,
arvestades kirjalikus menetluses ja 7. detsembri 2010. aasta kohtuistungil esitatut,
– K. H. Bablok, S. Egeter, J. Stegmeier, K. Müller ja B. Klimesch, esindajad: Rechtsanwalt A. Willand ja Rechtsanwalt G. Buchholz,
– Monsanto Technology LLC, Monsanto Agrar Deutschland GmbH ja Monsanto Europe SA/NV, esindajad: Rechtsanwalt M. Kaufmann, Rechtsanwalt J. Dietrich ja Rechtsanwalt P. Brodbeck,
– Kreeka valitsus, esindajad: I. Chalkias ja K. Marinou,
– Euroopa Komisjon, esindajad: L. Pignataro-Nolin ja B. Schima,
olles 9. veebruari 2011. aasta kohtuistungil ära kuulanud kohtujuristi ettepaneku,
1 Eelotsusetaotlus käsitleb Euroopa Parlamendi ja nõukogu 22. septembri 2003. aasta määruse (EÜ) nr 1829/2003 geneetiliselt muundatud toidu ja sööda kohta (ELT L 268, lk 1; ELT eriväljaanne 13/32, lk 432) artikli 2 punktide 5 ja 10, artikli 3 lõike 1, artikli 4 lõike 2 ja artikli 12 lõike 2 tõlgendamist.
2 Eelotsusetaotlus esitati vaidluses, milles pooled olid ühelt poolt mesinikud K. H. Bablok, S. Egeter, J. Stegmeier, K. Müller ja B. Klimesch ja teiselt poolt Freistaat Bayern ning mis puudutab mesindussaadustes sisalduvat geneetiliselt muundatud maisi õietolmu ning milles astusid menetlusse Monsanto Technology LLC, Monsanto Agrar Deutschland GmbH ja Monsanto Europe SA/NV (edaspidi „Monsanto Technology”, „Monsanto Agrar Deutschland” ja „Monsanto Europe” või kõik koos „Monsanto”).
3 Euroopa Parlamendi ja nõukogu 12. märtsi 2001. aasta direktiiv 2001/18/EÜ geneetiliselt muundatud organismide tahtliku keskkonda viimise kohta ja nõukogu direktiivi 90/220/EMÜ kehtetuks tunnistamise kohta (EÜT L 106, lk 1; ELT eriväljaanne 15/06, lk 77), muudetud määrusega nr 1829/2003 ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu 22. septembri 2003. aasta määrusega (EÜ) nr 1830/2003 (ELT L 268, lk 24; ELT eriväljaanne 13/32, lk 455), (edaspidi „direktiiv 2001/18”), reguleerib peale geneetiliselt muundatud organismide (edaspidi „GMO”) tahtliku keskkonda viimise ka GMO‑de toodetena või toodete koostises turule viimist juhul, kui koos nende kavandatud kasutamisega toimub ka organismide tahtlik keskkonda viimine.
4 Direktiivi põhjendus 4 on sõnastatud järgmiselt:
„Katse eesmärgil või kommertstootena suurel või vähesel hulgal keskkonda viidud elusorganismid võivad seal paljuneda ja ületada riigipiire, avaldades sellega mõju ka teistele liikmesriikidele. Elusorganismide keskkonda viimise tagajärjed võivad olla pöördumatud.”
5 Nimetatud direktiivi põhjenduse 5 kohaselt tuleb inimeste tervise kaitsmiseks pöörata erilist tähelepanu GMO‑de tahtlikust keskkonda viimisest lähtuvate ohtude kontrollimisele.
6 Sama direktiivi põhjendus 8 täpsustab, et direktiivi eelnõu koostamisel on arvesse võetud ettevaatuspõhimõtet ning seda tuleb arvesse võtta ka direktiivi rakendamisel.
7 Direktiivi 2001/18 artikli 4 lõige 1 sätestab, et GMO‑de tahtlik keskkonda viimine või turule viimine võib toimuda ainult selle direktiivi B või C osa kohaselt, see tähendab üldjuhul pärast vastavasisulise taotluse esitamist hinnatakse inimeste tervist või keskkonda ohustavaid tagajärgi ning seejärel annab pädev ametiasutus loa.
8 Artikli 4 lõige 3 sätestab, et hinnatakse potentsiaalset kahjulikku toimet inimeste tervisele ja keskkonnale, mis võib otse või kaudselt tuleneda GMO‑de geeniülekandest muudesse organismidesse.
9 Määrus nr 1829/2003 sätestab geneetiliselt muundatud toidu ja sööda lubamise ja järelevalve korra.
10 Määruse põhjendusest 1 tuleneb, et ohutu ja tervisliku toidu ja sööda vaba liikumine on siseturu tähtis osa ning aitab olulisel määral kindlustada kodanike tervist ja heaolu ning nende majanduslikke ja sotsiaalseid huve.
11 Sama määruse põhjendus 2 rõhutab, et ühenduse tegevuse põhisuundade elluviimisel on oluline tagada inimeste elu ja tervise kaitse kõrge tase.
12 Põhjendus 3 näeb sellest tulenevalt ette, et enne ühenduses turule viimist peaks geneetiliselt muundatud toiduained läbima ühenduse menetluse kohase ühtse ohutushindamise.
13 Põhjendus 16 on sõnastatud järgmiselt:
„Käesoleva määruse kohaldamisalasse peaksid kuuluma „GMO‑dest toodetud” toidud ja söödad, kuid mitte „GMO‑de abil toodetud” toidud ja söödad. Otsustavaks kriteeriumiks on siin küsimus, kas geneetiliselt muundatud lähtematerjalist saadud materjali toidus või söödas leidub või mitte. Töötlemise abiained, mida kasutatakse üksnes toidu või sööda tootmise protsessi ajal, ei kuulu toidu või sööda määratluse alla ega seetõttu ka käesoleva määruse reguleerimisalasse. Käesoleva määruse kohaldamisalasse ei kuulu ka toit ja sööt, mis on toodetud geneetiliselt moondatud abiainete abil. Seega ei kohaldata geneetiliselt muundatud söödaga toidetud või geneetiliselt muundatud medikamentidega ravitud loomadelt saadud toodete suhtes ei käesolevas määruses osutatud lubade saamise nõudeid ega märgistusnõudeid.”
14 Määruse nr 1829/2003 artikkel 1 näeb ette eesmärgi „tagada inimeste elu ja tervise kaitse kõrge tase”.
15 Sama määruse artikkel 2 sätestab terve rea selle määruse kohaldamisel kasutatavaid mõisteid, viidates vajaduse korral mõistetele, mis on ära toodud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 20. märtsi 2000. aasta direktiivis 2000/13/EÜ toidu märgistamist, esitlemist ja reklaami käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta (EÜT L 109, lk 29; ELT eriväljaanne 15/05, lk 75), direktiivis 2001/18 või Euroopa Parlamendi ja nõukogu 28. jaanuari 2002. aasta määruses (EÜ) nr 178/2002, millega sätestatakse toidualaste õigusnormide üldised põhimõtted ja nõuded, asutatakse Euroopa Toiduohutusamet ja kehtestatakse toidu ohutusega seotud menetlused (EÜT L 31, lk 1; ELT eriväljaanne 15/06, lk 463).
16 See nimekiri sisaldab muu hulgas järgmisi mõisteid:
– „toit” – töödeldud, osaliselt töödeldud või töötlemata aine või toode, mis on mõeldud inimestele tarvitamiseks või mille puhul põhjendatult eeldatakse, et seda tarvitavad inimesed (määruse nr 178/2002 artikli 2 esimene lõik);
– „organism” – bioloogiline isend, kes on võimeline paljunemiseks või geneetilise materjali ülekandeks (direktiivi 2001/18 artikli 2 punkt 1);
– „[GMO]” – organism, välja arvatud inimene, mille geneetilist materjali on muudetud sellisel viisil, mis loomuliku paaritumise ja/või rekombinatsiooni teel ei ole võimalik (direktiivi 2001/18 artikli 2 punkt 2);
– „tahtlik keskkonda viimine” – GMO või GMO‑de kombinatsiooni tahtlik keskkonda viimine, mille puhul ei kasutata erilisi isoleerimismeetmeid rahvastiku ja keskkonnaga kokkupuudete piiramiseks ja kaitstuse kõrge taseme loomiseks (direktiivi 2001/18 artikli 2 punkt 3);
– „keskkonnariski hindamine” – GMO‑de tahtlikust keskkonda viimisest või turule viimisest tingitud võimaliku inimeste tervist või keskkonda ähvardava riski hindamine, kusjuures tegemist võib olla otsese või kaudse, kohese või viitriskiga (direktiivi 2001/18 artikli 2 punkt 8);
– „geneetiliselt muundatud toit” – GMO‑dest koosnev, neid sisaldav või neist toodetud toit (määruse nr 1829/2003 artikli 2 punkt 6);
– „GMO‑dest toodetud” – tervikuna või osaliselt GMO‑dest saadud, kuid mitte GMO‑sid sisaldav ega GMO‑dest koosnev (määruse nr 1829/2003 artikli 2 punkt 10);
– „koostisosa” – toidu tootmisel või valmistamisel kasutatav mis tahes aine, k.a lisaained, mida valmistoode – ka muudetud kujul – sisaldab (direktiivi 2000/13 artikli 6 lõige 4).
17 Määruse nr 1829/2003 artikli 3 „Reguleerimisala”, mis asub II peatüki „Geneetiliselt muundatud toit” 1. jaos „Lubade andmine ja järelevalve”, lõige 1 on sõnastatud järgmiselt:
„Käesolevat jagu kohaldatakse:
a) toiduks kasutatavate GMO‑de suhtes;
b) GMO‑dest koosneva või neid sisaldava toidu suhtes;
c) GMO‑dest toodetud toidu või GMO‑dest toodetud koostisosi sisaldava toidu suhtes.”
18 Nimetatud määruse artikli 4 lõige 2 keelab turule viia toiduks kasutatavat GMO‑d, GMO‑dest koosnevat või neid sisaldavat toitu või GMO‑dest toodetud toitu või GMO‑dest toodetud koostisosi sisaldavat toitu, kui asjaomasel tootel puudub selle määruse alusel antud luba.
19 Artikli 4 lõige 3 seab loa andmise tingimuseks eelkõige selle, et tõendatakse, et GMO või geneetiliselt muundatud toit ei avalda kahjulikku mõju inimeste või loomade tervisele ega keskkonnale.
20 Artiklis 13 on toodud märgistamisnõuded, mida artikli 12 lõike 1 kohaselt kohaldatakse toitude suhtes, mis:
– koosnevad GMO‑dest või sisaldavad neid; või
– on toodetud GMO‑dest või sisaldavad neist toodetud koostisosi.
21 Samas näeb artikli 12 lõige 2 ette, et mainitud märgistamisnõudeid ei kohaldata toitude suhtes, mis sisaldavad GMO‑dest koosnevat, neid sisaldavat või neist toodetud materjali alla 0,9% toidu üksikutes koostisosades või ühest komponendist koosnevas toidus, kui GMO‑de sisaldus toitudes on juhuslik või tehniliselt vältimatu.
22 Määruse nr 1829/2003 artikkel 47 sätestab kolmeaastase üleminekumeetmena, et GMO‑dest koosneva, neid sisaldava või neist toodetud materjali vähem kui 0,5% sisaldust toidus või söödas ei loeta artikli 4 lõike 2 rikkumiseks, kui selline sisaldus on juhuslik või tehniliselt vältimatu.
23 Nõukogu 20. detsembri 2001. aasta direktiivi 2001/110/EÜ mee kohta (EÜT L 2002, lk 47; ELT eriväljaanne 13/27, lk 179) artikkel 1 sätestab:
„Käesolevat direktiivi kohaldatakse I lisas loetletud toodete suhtes. Need tooted peavad vastama II lisas sätestatud tingimustele.”
24 Direktiivi I lisa punkt 1 sisaldab järgmist definitsiooni:
„Mesi on looduslik magus aine, mida valmistavad Apis mellifera mesilased taimede nektarist või elusate taimeosade eritistest või elusatest taimeosadest toituvate putukate eritistest, mida mesilased koguvad, muundavad teatavate endast pärit olevate ainetega ühendamise teel, sadestavad, veetustavad ja ladustavad ning jätavad meekärgedesse küpsema ja valmima.”
25 Direktiivi II lisa esimeses, teises ja kolmandas lõigus on täpsustatud:
„Mesi koosneb põhiliselt erinevatest suhkrutest, peamiselt fruktoosist ja glükoosist ning samuti teistest ainetest, nagu orgaanilised happed, ensüümid ja mee kogumisel saadud tahked osakesed. […]
Meena turustamisel või inimtoiduks ettenähtud tootes kasutamisel ei tohi meele olla lisatud mingeid toidu koostisosasid, sealhulgas lisaained, samuti ei tohi sinna olla lisatud muud peale mee. Mesi peab olema võimalikult vaba selle koostisele võõrastest orgaanilistest või anorgaanilistest ainetest. […]
Ilma et see piiraks I lisa punkti 2 alapunkti b punkti viii [kus on määratletud filtreeritud mesi] kohaldamist, ei tohi meele iseäralikku õietolmu või koostisosasid eemaldada, välja arvatud juhul, kui see on võõraste anorgaaniliste või orgaaniliste ainete eemaldamisel vältimatu.”
26 21. detsembri 2004. aasta seadusega (BGBl. 2005 I, lk 186) sätestatud geenitehnikaseaduse (Gentechnikgesetz, edaspidi „GenTG”) § 36a on sõnastatud järgmiselt:
„Geenitehnika abil organismi omaduste ülekandmine või geneetiliselt muundatud organismi muul viisil keskkonda viimine kujutavad endast olulist kahjustamist Bürgerliches Gesetzbuch’i [Saksa tsiviilseadustik, edaspidi „BGB”] § 906 tähenduses, kui vilja saama õigustatud isik ei või tooteid omaduste ülekandmise või keskkonda viimise tõttu oma kavatsuse kohaselt
1) turule viia või
2) võib need käesoleva seaduse sätete või muude õigusnormide alusel turule viia üksnes tingimusel, et nende märgistusel on mainitud geneetilist muundamist […]”
27 BGB § 906 lõige 2 selle 2. jaanuaril 2002 avaldatud versioonis (BGBl. 2002 I, lk 42) sätestab:
„Sama kehtib juhul, kui oluline kahjustus tekib teise kinnisasja kohalike tavade kohasest kasutamisest ja seda ei saa kõrvaldada meetmetega, mis oleksid seda laadi kasutajalt majanduslikult mõistlikult eeldatavad. Kui omanik peab sellist mõjutust taluma, siis võib ta nõuda teise kinnisasja valdajalt vastavat rahalist hüvitist, kui mõjutus kahjustab tema kinnisasja või sellelt saadava vilja tavakohast kasutamist enam, kui seda võib temalt mõistlikult nõuda.”
28 Monsanto Europe sai 1998. aastal komisjoni 22. aprilli 1998. aasta otsuse 98/294/EÜ geneetiliselt muundatud maisi (Zea mays L. liin MON 810) turule viimise kohta vastavalt nõukogu direktiivile 90/220/EMÜ (EÜT L 131, lk 32; ELT eriväljaanne 03/23, lk 77) täitmisel loa viia turule geneetiliselt muundatud mais MON 810 (edaspidi „MON 810”).
29 Maisi MON 810 kasvatamine on Saksamaal keelatud Bundesamt für Verbraucherschutz und Lebensmittelsicherheiti (liitvabariigi tarbijakaitse ja toiduohutuse amet) 17. aprilli 2009. aasta otsusega, millega ajutiselt peatati turule viimise loa kehtivus.
30 Monsanto Technology sordid on heaks kiidetud seemneid puudutavate õigusaktide alusel. Monsanto Agrar Deutschlandil on õigus turustada Saksamaal maisiliinist MON 810 saadud maisiseemneid.
31 Mais MON 810 sisaldab mullabakteri Bacillus thuringiensis’e (Bt) geeni, mis kutsub maisitaimes esile Bt‑toksiinide tekke. Need toksiinid võimaldavad võidelda maisi kahjustava liblikaliigi, st varreleediku röövikute vastu, kellest tabandatud maisitaimede areng on pärsitud. Bt‑toksiinid lõhuvad röövikute seedetrakti rakke, põhjustades seeläbi nende hukkumise.
32 Freistaat Bayernile kuulub erinevaid maatükke, kus ta on viimastel aastatel kasvatanud teaduslikel eesmärkidel maisi MON 810. Ta ei välista selle kultuuri kasvatamise jätkamist, kui kogu liitvabariigi territooriumil lõpeb kõnealuse maisiliini kasvatamise keeld.
33 K. H. Bablok on harrastusmesinik. Ta toodab Freistaat Bayerni maatükkide läheduses mett nii müümiseks kui enda tarbeks. Lisaks tootis ta 2005. aastani ka õietolmu toidulisandi kujul toiduna müümiseks. Ta kavatseb õietolmu tootmist uuesti alustada, kui kaob oht, et mesindussaadustesse satub geneetiliselt muundatud õietolmu.
34 S. Egeter, J. Stegmeier, K. Müller ja B. Klimesch astusid siseriiklikku menetlusse apellatsiooniastmes. Nad on samuti harrastusmesinikud, mõned neist toodavad mett ainult enda tarbeks. Nende mesitarud asuvad Freistaat Bayerni maatükkidest ühe kuni kolme kilomeetri kaugusel.
35 Õietolmu, mida mesilased korjavad toiduks, võib sattuda mee sisse kas juhuslikult – kui see on sinna sattunud mesilastelt meevalmistamise käigus – või tehniliselt – mee võtmise käigus kärgede vurritamisel, mille tulemusena eraldub lisaks mett sisaldavate kärjekannude sisule ka õietolmu jaoks mõeldud naaberkärjekannude sisu.
36 Maisi õietolmus, mille K. H. Bablok sai tarudest, mis asuvad 500 meetri kaugusel Freistaat Bayernile kuuluvast katsepõllust, tuvastati 2005. aastal esiteks maisi MON 810 DNA‑d 4,1% kogu maisi DNA‑st ning teiseks transgeenseid valke (Bt‑toksiin).
37 Samuti leidus K. H. Babloki üksikutes meeproovides väga väike kogus maisi MON 810 DNA‑d, mis pärines kõnealuse maisi õietolmust.
38 Eelotsusetaotluse esitamise ajaks ei olnud maisi MON 810 DNA‑d S. Egeteri, J. Stegmeieri, K. Mülleri ja B. Klimeschi mesindussaadustes tuvastatud.
39 Eelotsusetaotluse esitanud kohtul palutakse tema menetluses olevas kohtuasjas tuvastada, et kõnealused mesindussaadused on maisi MON 810 õietolmu sisalduse tõttu muutunud müügi- või tarbimiskõlbmatuks ning et neid on GenTG § 36a ja BGB § 906 lõike 2 tähenduses „oluliselt kahjustatud”.
40 Esimeses kohtuastmes rahuldas Bayerisches Verwaltungsgericht Augsburg 30. mai 2008. aasta otsusega selle taotluse. Nimetatud kohus leidis, et maisi MON 810 õietolmu sattumine muudab mee ja õietolmust valmistatud toidulisandid toiduks, millele tuleb taotleda luba, mistõttu neid tooteid ei saa määruse nr 1829/2003 artikli 4 lõike 2 kohaselt sellise loa puudumise korral turule viia.
41 Bayerisches Verwaltungsgericht Augsburgi hinnangul on K. H. Babloki mesi ja õietolmust valmistatud toidulisandid maisi MON 810 õietolmu sisalduse tõttu oluliselt kahjustatud.
42 Monsanto Technology, Monsanto Agrar Deutschland ja Freistaat Bayern esitasid selle analüüsi vaidlustamiseks apellatsioonkaebuse Bayerischer Verwaltungsgerichtshofile.
43 Selles kohtus väidavad nad, et määrus nr 1829/2003 ei ole kohaldatav maisi MON 810 õietolmu suhtes, mida leidub mee sees või mida kasutatakse toidulisandina. Väikese koguse looduslikult toidusse sattumise tagajärgi on uuritud ning sellest tulenevalt on need otsusega 98/294 lubatud.
44 Nad väidavad veel, et mees esinev või toidulisandina kasutatav õietolm ei ole „GMO” määruse nr 1829/2003 tähenduses, kuna sellel ei ole mee sisse sattumisel või toiduainena, eelkõige toidulisandina kasutamise ajal enam konkreetset ja individuaalset paljunemisvõimet ning kuna ainult transgeense DNA ja/või valgu esinemisest selleks ei piisa.
45 Kui määrus nr 1829/2003 oleks kohaldatav, tuleks selles sisalduvaid lubade andmise norme tõlgendada kitsalt. Kui maisi MON 810 õietolm, mis esineb looduses täiesti õiguspäraselt, satub mee sisse juhuslikult, on mee turule viimiseks luba vaja alles alates 0,9% künnisest, nagu on seoses märgistamisega ette nähtud määruse nr 1829/2003 artikli 12 lõikes 2.
46 Bayerischer Verwaltungsgerichtshof märgib, et maisi MON 810 kasvatamine, mis toimus minevikus ja mida võidakse tulevikus taas jätkata, on juhul, kui pikendatakse turule viimise luba, õiguslikult korrektne, ning et kaebajad peavad järelikult seda vastavalt BGB § 906 lõikele 2 taluma.
47 Viimati nimetatud sätet silmas pidades selgitab ta, et mesindussaaduste olulise kahjustamise küsimus, mis on põhikohtuasja lahendamisel määrava tähtsusega, sõltub sellest, kas maisi MON 810 õietolmu sattumise korral nendesse saadustesse ei või neid – kui geneetiliselt muundatud toitu – enam turule viia, ilma et oleks saadud luba määruse nr 1829/2003 artikli 4 lõike 2 alusel, või kas igal juhul võib neid turule viia üksnes tingimusel, et nende märgistusel on GenTG artikli 36 kohaselt mainitud geneetilist muundamist.
48 Eelotsusetaotluse esitanud kohus rõhutab, et maisi MON 810 õietolmu esinemine võib niisuguseid tagajärgi põhjustada üksnes juhul, kui seda õietolmu sisaldavad mesindussaadused kuuluvad määruse nr 1829/2003 kohaldamisalasse.
49 Ta tõdeb, et see küsimus sõltub kõigepealt sellest, kas selline maisi õietolm, nagu on kõne all põhikohtuasjas, on „organism” määruse nr 1829/2003 artikli 2 punkti 4 tähenduses ja „GMO” sama artikli punkti 5 tähenduses, kusjuures need kaks sätet viitavad määratlustele, mis on kahele kõnealusele mõistele antud direktiivis 2001/18.
50 Kohtu hinnangul on maisi õietolm „organism”, võttes arvesse, et kuigi see ei suuda ise paljuneda, võib ta isasrakuna looduslikes tingimustes geneetilist materjali emasrakkudele üle kanda.
51 Bayerischer Verwaltungsgerichtshof märgib siiski, et maisi õietolm kaotab kuivamise tõttu väga kiiresti võime viljastada emast maisiõit, mistõttu see ei ole kogu mee valmimisperioodi ajal enam funktsioneeriv elusorganism alates hetkest, mil õietolmu sisaldav mesi ladustatakse kärgedesse ja kaanetatakse. Ta lisab, et sama kehtib õietolmust valmistatud toodetes sisalduva õietolmu suhtes alates hetkest, mil viimased on mõeldud tarbimiseks eelkõige toidulisanditena.
52 Tal tekib niisiis peamiselt küsimus, millised on selle kahju tagajärjed, mida vaidlusalune õietolm oma paljunemisvõime tõttu tekitab.
53 Neil asjaoludel otsustas Bayerischer Verwaltungsgerichtshof menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused:
„1. Kas mõistet „[GMO]” […] määruse [nr 1829/2003] artikli 2 punkti 5 tähenduses tuleb tõlgendada nii, et see hõlmab ka geneetiliselt muundatud taimedest saadud materjali (käesoleval juhul geneetiliselt muundatud maisi MON 810 õietolm), mis küll sisaldab geneetiliselt muundatud DNA‑d ja geneetiliselt muundatud valku (käesoleval juhul Bt‑toksiin), kuid millel ei ole toidusse (käesoleval juhul mesi) sattumisel või toiduainena, eelkõige toidulisandina kasutamise ajal (enam) konkreetset ja individuaalset paljunemisvõimet?
a) Kas selleks, et toitu saaks käsitada määruse [nr 1829/2003] artikli 2 punkti 10 tähenduses „GMO‑dest toodetud” toiduna, piisab igal juhul selle tuvastamisest, et toit sisaldab geneetiliselt muundatud taimedest saadud materjali, millel varem oli konkreetne ja individuaalne paljunemisvõime?
b) Kui vastus sellele küsimusele on jaatav:
kas mõistet „GMO‑dest toodetud” määruse [nr 1829/2003] artikli 2 punkti 10 ja artikli 3 lõike 1 punkti c tähenduses tuleb tõlgendada nii, et see ei nõua GMO‑de puhul eeldusena tahtlikku ja eesmärgistatud tootmisprotsessi, vaid hõlmab ka olukorda, kus (varasemad) GMO‑d on toidusse (käesoleval juhul mesi või toidulisandina kasutatav õietolm) sattunud tahtmatult ja juhuslikult?
kas määruse [nr 1829/2003] artikli 3 lõiget 1 koostoimes sama määruse artikli 4 lõikega 2 tuleb tõlgendada nii, et olukord, kus geneetiliselt muundatud materjal, mis esineb looduses täiesti õiguspäraselt, satub sellisse loomset päritolu toitu nagu mesi, tingib selle toidu suhtes nendes sätetes ette nähtud loa- ja järelevalvekohustuse, või on võimalik analoogia alusel kohaldada muid kehtivaid piirmäärasid (nt määruse artikli 12 lõiget 2)?”
54 Oma esimese küsimusega tahab eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt teada, kas mõistet „GMO” määruse nr 1829/2003 artikli 2 punkti 5 tähenduses tuleb tõlgendada nii, et see mõiste ei hõlma enam niisugust ainet nagu geneetiliselt muundatud maisisordilt pärinev õietolm, kuna see on täielikult kaotanud konkreetse ja individuaalse paljunemisvõime, kuigi geneetiliselt muundatud materjal temas on säilinud.
55 Eelotsusetaotlusest selgub, et mõiste „GMO” ühe võimaliku tõlgenduse kohaselt viitab nimetatud mõiste ainult funktsioneerivale isendile ehk elusale bioloogilisele isendile. Seega ei piisa sellest, et maisi surnud õietolm sisaldab transgeenset DNA‑d või transgeenset valku. Direktiivis 2001/18 sisalduvad „organismi” ja „GMO” määratlused eeldavad tingimata, et geneetilist informatsiooni saaks kohasele adressaadile rekombinatsiooni eesmärgil konkreetselt üle kanda. Direktiivi põhjendus 4 kinnitab sarnast analüüsi. Direktiiv näib seega otsustavalt lähtuvat kahest kokkukuuluvast kriteeriumist, see tähendab elujõulisusest ja viljakusest, mitte pelgalt sellise DNA ülekandmisest, mis ei saa enam paljunemisprotsessis osaleda.
56 Eelotsusetaotluse esitanud kohtul tekib siiski küsimus, kas niisugune tõlgendus ei ole vastuolus määruse nr 1829/2003 kaitse‑eesmärgiga. Sellise toidu määruse kohaldamisalast väljajätmine, mis sisaldab piiramatus koguses geneetilisest muundamisest tulenevat DNA‑d või valku, võib osutuda selle eesmärgiga vastuolus olevaks. Toiduohutuse seisukohalt oluline asjaolu võiks seega seisneda mitte niivõrd GMO paljunemisvõimes, kuivõrd geneetiliselt muundatud materjali sisalduvuses.
57 Määruse nr 1829/2003 artikli 2 punkt 5 määratleb GMO viite kaudu sellele mõistele, mis on toodud direktiivi 2001/18 artikli 2 punktis 2, see tähendab kui „organism[i], […] mille geneetilist materjali on muudetud sellisel viisil, mis loomuliku paaritumise ja/või rekombinatsiooni teel ei ole võimalik”.
58 Vaidlust ei ole selle üle, et põhikohtuasjas käsitletava õietolmu geneetilist materjali on muudetud niisugustes tingimustes, millele viitab GMO määratlus.
59 Eelotsusetaotluse esitanud kohus saab seega selle õietolmu kvalifitseerida GMO‑ks ainult siis, kui see aine on veel „organism” määruse nr 1829/2003 artikli 2 punkti 4 tähenduses, mis viite kaudu direktiivi 2001/18 artikli 2 punktile 1 määratleb „organismi” kui „bioloogili[s]e isend[i], kes on võimeline” kas „paljunemiseks” või „geneetilise materjali ülekandeks”.
60 Kuna vaidlus keskendub määratluse teisele osale, mis tuleneb paljunemise või geneetilise materjali ülekandmise võimest, ning kuna on selge, et põhikohtuasjas käsitletav õietolm on täielikult kaotanud konkreetse ja individuaalse paljunemisvõime, siis tuleb eelotsusetaotluse esitanud kohtul kontrollida, kas see õietolm on veel võimeline „geneetilise materjali ülekandeks”, võttes nõuetekohaselt arvesse olemasolevaid teaduslikke andmeid ja arvestades kõiki geneetilise materjali ülekandmise vorme, mis on teaduslikult kindlaks tehtud.
61 Kui eelotsusetaotluse esitanud kohus peaks selle hinnangu tulemusel jõudma järeldusele, et põhikohtuasjas käsitletav õietolm ei ole või enam ei ole geneetilise materjali ülekandeks võimeline, mistõttu seda ei saa käsitada organismina ega järelikult ka GMO‑na määruse nr 1829/2003 mõttes, siis ei tähenda see ilmtingimata seda, et see õietolm ei kuulu nimetatud määruse kohaldamisalasse. Kuigi õietolm ei kuulu sel juhul määruse nr 1829/2003 artikli 3 lõike 1 punktide a ega b kohaldamisalasse, võib see siiski kuuluda määruse artikli 3 lõike 1 punkti c kohaldamisalasse; seda võimalust peab ka eelotsusetaotluse esitanud kohus ise oma teises eelotsuse küsimuses võimalikuks.
62 Seega tuleb esimesele küsimusele vastata, et „GMO” mõistet määruse nr 1829/2003 artikli 2 punkti 5 tähenduses tuleb tõlgendada nii, et see mõiste ei hõlma niisugust ainet nagu geneetiliselt muundatud maisisordilt pärinev õietolm, mis on kaotanud paljunemisvõime ja millel puudub igasugune võime üle kanda temas sisalduvat geneetilist materjali.
63 Oma teises küsimuses viitab eelotsusetaotluse esitanud kohus, kes soovib, et liidu kohus täpsustaks määruse nr 1829/2003 kohaldamisala, selle määruse artikli 2 punktile 10, mis määratleb mõiste „GMO‑dest toodetud”.
64 Toiduainete osas on määruse nr 1829/2003 kohaldamisala piiratud selle artikli 3 lõikega 1, milles on loetletud:
„a) toiduks kasutatava[d] GMO‑d[…];
b) GMO‑dest koosnev[…] või neid sisaldav[…] toi[t];
c) GMO‑dest toodetud toi[t] või GMO‑dest toodetud koostisosi sisaldav[…] toi[t]”.
65 Artikli 3 lõike 1 punktide a ja b ulatus sõltub peamiselt mõistest „GMO”.
66 Kui eelotsusetaotluse esitanud kohus peaks põhikohtuasjas tuvastama, et kõnealune õietolm ei ole või enam ei ole võimeline geneetilist materjali üle kandma, mistõttu seda ei saa enam käsitada GMO-na, siis jääb see kohtuvaidlus määruse nr 1829/2003 kohaldamisalasse vaid juhul, kui määruse artikli 3 lõike 1 punkti c tingimused on täidetud.
67 Niisugustel asjaoludel nagu põhikohtuasjas, mis puudutab vaidlusalust õietolmu „sisaldavaid” tooteid, sõltub määruse nr 1829/2003 artikli 3 lõike 1 punkti c ulatus mõistest „toit”, mis on määratletud määruse artikli 2 punktis 1 viitega määrusele nr 178/2002, mõistest „koostisosa”, mis on määratletud määruse nr 1829/2003 artikli 2 punktis 13 viitega direktiivi 2000/13 artikli 6 lõikele 4, ja mõistest „GMO‑dest toodetud”, mis on määratletud määruse nr 1829/2003 artikli 2 punktis 10.
68 Seega tahab eelotsusetaotluse esitanud kohus oma teise küsimusega sisuliselt teada, kas:
– määruse nr 1829/2003 artikli 2 punkte 1, 10 ja 13 ning artikli 3 lõike 1 punkti c, määruse nr 178/2002 artiklit 2 ja direktiivi 2000/13 artikli 6 lõike 4 punkti a tuleb tõlgendada nii, et kui niisugust ainet nagu geneetiliselt muundatud DNA‑d ja geneetiliselt muundatud valku sisaldavat õietolmu ei saa käsitada GMO‑na, siis niisugused tooted nagu seda ainet sisaldav(ad) mesi ja toidulisandid kujutavad endast „[…] GMO‑dest toodetud koostisosi sisaldava[t] toi[t]u” määruse nr 1829/2003 artikli 3 lõike 1 punkti c tähenduses;
– sama kehtib sõltumata sellest, kas kõnealune aine on toidusse sattunud tahtmatult või juhuslikult.
69 Niisugused tooted nagu põhikohtuasjas kõne all olevat õietolmu sisaldav mesi ja toidulisandid on mõeldud inimestele söögiks. Seega on need „toit” määruse nr 1829/2003 artikli 2 punkti 1 ja määruse nr 178/2002 artikli 2 tähenduses.
70 Põhikohtuasjas kõne all olev õietolm pärineb maisiliinilt MON 810, see tähendab GMO‑lt.
71 Seda õietolmu tuleb käsitada „GMO‑dest toodetuna” määruse nr 1829/2003 artikli 2 punkti 10 tähenduses, kui seda ei saa enam kvalifitseerida GMO‑ks, sest sellisel juhul ei koosne see enam GMO‑st ega sisalda seda enam.
72 Seega tuleb teisele küsimusele vastamiseks uurida peamiselt seda, kas nimetatud õietolmu saab kvalifitseerida „koostisosaks”.
73 Määruse nr 1829/2003 artikli 2 punkti 13 ja direktiivi 2000/13 artikli 6 lõike 4 punkti a kohaselt on koostisosa „toidu tootmisel või valmistamisel kasutatav mis tahes aine […], mida valmistoode – ka muudetud kujul – sisaldab”.
74 Õietolmust saadud toidulisandite puhul tuleb lähtuda „koostisosa” määratlusest juhul, kui õietolm on sinna lisatud tootmise või valmistamise käigus.
75 Mis puutub mees sisalduvasse õietolmu, siis tuleb tõdeda, et direktiivi 2001/110 II lisa esimese lõigu kohaselt koosneb mesi mitte ainult erinevatest suhkrutest, vaid ka teistest ainetest, nagu „mee kogumisel saadud tahked osakesed”.
76 Kuid õietolm on tahked osakesed, mis on tõesti saadud mee kogumisel, osaliselt mesilaste abil ja peamiselt mesiniku poolt läbi viidava vurritamise teel. Direktiivi 2001/110 II lisa kolmanda lõigu kohaselt „ei tohi […] õietolmu […] eemaldada, välja arvatud juhul, kui see on võõraste anorgaaniliste või orgaaniliste ainete eemaldamisel vältimatu”.
77 Seega ei ole õietolm võõras aine ega mustus mee sees, vaid mee tavapärane koostisosa, mida liidu seadusandja tahte tõttu ei tohi üldjuhul eemaldada, vaatamata sellele, et tema mee sisse sattumise korrapärasus ja see, millises koguses seda mees leidub, on mee tootmise käigus mõnevõrra juhuslikud.
78 Niisugustel asjaoludel tuleb õietolmu – mis on hõlmatud direktiivis 2001/110 toodud mee määratlusega – direktiivi 2000/13 artikli 6 lõike 4 punkti a tähenduses käsitada koostisosana, mida kasutatakse „toidu tootmisel või valmistamisel [ning] mida valmistoode […] sisaldab”.
79 Seega tuleb see kvalifitseerida ka „koostisosaks” määruse nr 1829/2003 artikli 2 punkti 13 ja direktiivi 2000/13 artikli 6 lõike 4 punkti a tähenduses.
80 Euroopa Komisjoni vastuväide sellele järeldusele on, et tuleb teha vahet mõistetel „koostisosa” ja „looduslikku koostissesse kuuluv aine”. Tema sõnul on õietolm mee looduslikku koostissesse kuuluv aine, mitte koostisosa, mistõttu seda sisaldav mesi ei kuulu määruse nr 1829/2003 artikli 3 lõike 1 punkti c kohaldamisalasse. See tulemus on lisaks kooskõlas ka nimetatud määruse põhjenduse 16 sõnastusega, millest tuleb järeldada, et loomset päritolu toiduaineid tuleb käsitada GMO‑dest toodetutena vaid siis, kui loom ise on geneetiliselt muundatud.
81 Samas ei võta see vahetegemine arvesse õietolmu meesse sattumise erilisi tingimusi ega selle õietolmu tahtlikku säilitamist lõpptoote koostises.
82 Pakutud tõlgendus kahjustaks inimtervise kaitse eesmärki, kuna nii jääks mesi välja tema kahjutuse suhtes tehtava igasuguse kontrolli alt, isegi kui ta sisaldaks suurtes kogustes geneetiliselt muundatud materjali.
83 See eiraks määruse nr 1829/2003 kohaldamise otsustavat kriteeriumi, mis on toodud selle põhjenduses 16 ning mis põhineb asjaolul, „kas geneetiliselt muundatud lähtematerjalist saadud materjali toidus […] leidub või mitte”.
84 Sellega seoses tuleb märkida, et komisjoni analüüsi ei kinnita nimetatud põhjendus 16, mis selgitab niisuguste toiduainete väljajätmist selle määruse kohaldamisalast, mis on toodetud mitte „GMO‑dest”, vaid geneetiliselt muundatud abiainete „abil”.
85 Selles põhjenduses loetletud geneetiliselt muundatud söödaga toidetud loomadest toodetud toidulisandite näited üksnes illustreerivad seda, mida hõlmab GMO‑de „abil” toodetud sellise toidu kategooria, milles ei ole tuvastatav geneetiliselt muundatud lähtematerjalist saadud materjali esinemine.
86 Seetõttu ei saa need olla aluseks sellele, et jätta määruse nr 1829/2003 kohaldamisalast välja niisugune toit nagu põhikohtuasjas käsitletav mesi, mis tegelikult sellist materjali sisaldab.
87 Järelikult ei saa asuda seisukohale – mida soovitab Monsanto eesmärgiga välistada ka mesi selle määruse kohaldamisalast –, et õietolmu sisaldumine mees ei ole tahtliku tootmisprotsessi tagajärg.
88 See sisaldumine on vastupidi koguni teadliku tootmisprotsessi tagajärg ning mesinik, kes soovis toota liidu seadusandja poolt meena kvalifitseeritud toiduainet, on seda tagajärge soovinud. Lisaks tuleneb see mesiniku enese tegevusest – vurritamisest, mida ta mee kogumiseks teeb.
89 Tahtlikult niisuguse aine lisamine toidu sisse nagu põhikohtuasjas kõne all olev õietolm ei saa mingil juhul olla määruses nr 1829/2003 ette nähtud loakorra kohaldamise tingimus, kuna oht inimtervisele, mida selle määrusega soovitakse ennetada, ei sõltu sellest, kas asjaomase aine lisamine on tahtlik või juhuslik.
90 Lisaks muudaks sellesuunaline tõlgendus, mille Monsanto välja pakkus, ainetuks määruse nr 1829/2003 artikli 12 lõike 2, mis teeb erandi sama määruse artiklis 13 sätestatud märgistamise kohustusest, kui asjaomase materjali sisaldus ei ületa 0,9% iga koostisosa kohta, „kui [see] sisaldus toitudes on juhuslik või tehniliselt vältimatu”.
91 Nimetatud sisalduse juhuslikkuse või tehnilise vältimatuse arvessevõtmine tähendaks iseenesest seda, et toiduaine jääks määruse nr 1829/2003 kohaldamisalast välja ning seega ei kehtiks ka märgistamiskohustus.
92 Seega tuleb teisele küsimusele vastata järgmiselt:
– sama kehtib sõltumata sellest, kas kõnealune aine on toidusse sattunud tahtlikult või juhuslikult.
93 Oma kolmanda küsimusega tahab eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt teada, kas määruse nr 1829/2003 artikli 3 lõiget 1 ja artikli 4 lõiget 2 tuleb tõlgendada nii, et kui nad näevad toidu suhtes ette loa- ja järelevalvekohustuse, siis võib selle kohustusega analoogselt kohaldada ka niisugust piirmäära, nagu on sama määruse artikli 12 lõikes 2 ette nähtud märgistamise puhul.
94 Monsanto ja Poola valitsus on seisukohal, et juhul, kui teatav GMO on lubatud direktiivi 2001/18 alusel või nii nagu põhikohtuasja vaidluses nõukogu 23. aprilli 1990. aasta direktiivi 90/220/EMÜ geneetiliselt muundatud organismide tahtliku keskkonda viimise kohta (EÜT L 117, lk 15; tunnistati kehtetuks ja asendati direktiiviga 2001/18) alusel, siis katab väljastatud luba geneetiliselt muundatud materjali väikeste koguste juhusliku sisalduse, mis on selle loa rakendamise loomulik tagajärg, mida nende arvates on GMO hindamise käigus ka arvesse võetud.
95 Niisuguse käsitlusega ei saa nõustuda.
96 Direktiivid 90/220 ja 2001/18 võeti üksteise järel vastu selleks, et reguleerida GMO‑de tahtlikku keskkonda viimist ja GMO‑de toodetena turule viimist ning eesmärgiga vältida GMO‑dest inimeste tervisele ja keskkonnale tuleneda võivat kahjulikku mõju.
97 Määrust nr 1829/2003 kohaldatakse konkreetselt toidu ja sööda valdkonnas. Toidu osas on määruse esimene eesmärk, millele viitab artikli 4 lõige 1, samuti vältida kahjulikku mõju inimeste tervisele ja keskkonnale.
98 Samas on direktiivides 90/220 ja 2001/18 kasutatud lähenemist peamiselt mõiste „tahtlik keskkonda viimine” kaudu, mis on määratletud kummagi direktiivi artikli 2 punktis 3 kui GMO tahtlik keskkonda viimine ilma eriliste isoleerimismeetmeteta „rahvastiku ja keskkonnaga kokkupuudete piiramiseks”.
99 See lähenemine on seega üldisem, sealhulgas ka osas, mis puutub GMO‑de turule viimisse tootena. Selles osas seovad direktiivi 90/220 põhjendused 12, 13 ja 14 ning direktiivi 2001/18 põhjendused 25, 28 ja 32 vajaduse kehtestada hindamis‑ ja loamenetluse olukorraga, kus turule viimisega kaasneb tahtlik keskkonda viimine.
100 Kuigi määrus nr 1829/2003 sisaldab, eelkõige artikli 5 lõikes 5 ja artikli 6 lõikes 4 toidu keskkonnaohu hindamise aspekte, rajaneb see määrus neid aspekte puudutavas osas peamiselt inimeste kaitsele suunatud lähenemisel, millega seondub eriomane asjaolu, et see toit on juba määratluse poolest mõeldud inimestele söögiks. Nii tuleb määruse põhjenduse 3 kohaselt selleks, et kaitsta inimeste tervist, geneetiliselt muundatud organismidest koosneva, neid sisaldava või neist toodetud toidu puhul läbi viia nende „ohutushindamine”.
101 Niisiis näeb määrus nr 1829/2003 ette täiendava kontrolliastme.
102 See määrus muutuks ainetuks, kui asuda seisukohale, et direktiivi 90/220 või 2001/18 alusel läbi viidud hindamine ja antud luba katavad kõik ohud, mis võivad inimeste tervisele ja keskkonnale tekkida.
103 Kui määruse nr 1829/2003 artikli 3 lõike 1 tingimused on täidetud, tekib loa- ja järelevalvekohustus vaatamata sellele, milline on asjaomases tootes sisalduv geneetiliselt muundatud materjali määr.
104 Mis puutub sellesse kohustusse, siis piirmäär 0,5% on ette nähtud vaid määruse nr 1829/2003 artiklis 47. Selle piirmäära kehtivus lõppes nimetatud artikli 47 lõike 5 kohaselt aga kolm aastat pärast määruse kehtima hakkamist.
105 Mis puutub määruse nr 1829/2003 artikli 12 lõikes 2 ette nähtud 0,9% üksikute koostisosade lubatud piirmäära, siis see käib märgistamiskohustuse kohta, mitte loa- ja järelevalvekohustuse kohta.
106 Selle piirmäära kohaldamine analoogia alusel viimati nimetatud kohustusele võtaks kogu kasuliku mõju sättelt, mis selle ette näeb, kuna see jätaks asjaomase toidu määruse 1829/2003 kohaldamisalast välja.
107 Igal juhul oleks see vastuolus nimetatud määruse artiklis 1 sätestatud „inimeste elu ja tervise kõrge kaitstuseastme” eesmärgiga.
108 Seega tuleb kolmandale küsimusele vastata, et määruse nr 1829/2003 artikli 3 lõiget 1 ja artikli 4 lõiget 2 tuleb tõlgendada nii, et kui need näevad toidu suhtes ette loa- ja järelevalvekohustuse, siis ei või selle kohustusega analoogselt kohaldada niisugust piirmäära, nagu on sama määruse artikli 12 lõikes 2 ette nähtud märgistamise puhul.
109 Kuna põhikohtuasja poolte jaoks on käesolev menetlus eelotsusetaotluse esitanud kohtus pooleli oleva asja üks staadium, otsustab kohtukulude jaotuse siseriiklik kohus. Euroopa Kohtule märkuste esitamisega seotud kulusid, välja arvatud poolte kohtukulud, ei hüvitata.
1. Mõistet „geneetiliselt muundatud organism” Euroopa Parlamendi ja nõukogu 22. septembri 2003. aasta määruse (EÜ) nr 1829/2003 (geneetiliselt muundatud toidu ja sööda kohta) artikli 2 punkti 5 tähenduses tuleb tõlgendada nii, et see mõiste ei hõlma niisugust ainet nagu geneetiliselt muundatud maisisordilt pärinev õietolm, mis on kaotanud paljunemisvõime ja millel puudub igasugune võime üle kanda temas sisalduvat geneetilist materjali.
2. Määruse nr 1829/2003 artikli 2 punkte 1, 10 ja 13 ning artikli 3 lõike 1 punkti c, Euroopa Parlamendi ja nõukogu 28. jaanuari 2002. aasta määruse (EÜ) nr 178/2002 (millega sätestatakse toidualaste õigusnormide üldised põhimõtted ja nõuded, asutatakse Euroopa Toiduohutusamet ja kehtestatakse toidu ohutusega seotud menetlused) artiklit 2 ja Euroopa Parlamendi ja nõukogu 20. märtsi 2000. aasta direktiivi 2000/13/EÜ (toidu märgistamist, esitlemist ja reklaami käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta) artikli 6 lõike 4 punkti a tuleb tõlgendada nii, et kui niisugust ainet nagu geneetiliselt muundatud DNA‑d ja geneetiliselt muundatud valku sisaldavat õietolmu ei saa käsitada GMO‑na, siis niisugused tooted nagu seda ainet sisaldav(ad) mesi ja toidulisandid kujutavad endast „[…] GMO‑dest toodetud koostisosi sisaldava[t] toi[t]u” määruse nr 1829/2003 artikli 3 lõike 1 punkti c tähenduses. Sama kehtib sõltumata sellest, kas kõnealune aine on toidusse sattunud tahtlikult või juhuslikult.
3. Määruse nr 1829/2003 artikli 3 lõiget 1 ja artikli 4 lõiget 2 tuleb tõlgendada nii, et kui need näevad toidu suhtes ette loa- ja järelevalvekohustuse, siis ei või selle kohustusega analoogselt kohaldada niisugust piirmäära, nagu on sama määruse artikli 12 lõikes 2 ette nähtud märgistamise puhul.

matches:
§ 36
§ 906
§ 906
§ 36
§ 906
kohus
§ 906
kohus
kohus
kohus
kohus
kohus
kohus
kohus
kohus
kohus


§2. Nõrgvesi ja prügilagaas
§3. Prügila käitaja
§4. Prügilast tuleneva keskkonnahäiringu vältimise või vähendamise põhimõte
§5. Prügila rajamine
§6. Prügila kavandatav kasutusiga
§7. Prügila asukoha valik
§8. Eeluuringud
§9. Prügila mõju ehitisele
§10. Läbiva liinirajatise keeld
§11. Prügila aluse ja külgede omadused
§12. Nõrgvee koguse vähendamise vajaduse arvestamine prügila rajamisel
§13. Abinõud nõrgvee suunamiseks, kogumiseks ja puhastamiseks
§14. Pinnase ning pinna- ja põhjavee kaitse nõuete leevendused
§15. Prügilagaasi käitlusnõuete arvestamine prügila rajamisel
§16. Prügila maa-ala kontrollitavus
§17. Kaalumisseadme kohustuslikkus
§18. Jäätmete prügilakõlblikkus
§19. Jäätmed, mille ladestamine prügilasse on keelatud
§20. Püsijäätmeprügilasse ladestatavad jäätmed
§21. Tavajäätmeprügilasse ladestatavad jäätmed
§22. Ohtlike jäätmete prügilasse ladestatavad jäätmed
§23. Ladestatavate jäätmete lahjendamise ja segamise keeld
§24. Jäätmete prügilakõlblikkuses veendumine
§25. Jäätmeproov
§26. Ladestamine
§27. Ladestatud jäätmete üle arvestuse pidamine ja aruandlus
§28. Nõrgvee tekke vähendamine
§29. Prügilagaasi kogumine, taaskasutamine või kõrvaldamine põletamisega
§30. Prügila kontrollitus
§31. Prügila või selle osa sulgemine
§32. Menetluse algatamise teade
§33. Sulgemiskava
§34. Sulgemise otsus
§35. Jäätmelademe katmine prügila sulgemisel
§36. Järelhoolduse kohustus
§37. Seire kohustuslikkus
§38. Seirekohustuse määramine
§39. Olulistest negatiivsetest keskkonnamõjudest teatamine
§40. Aruandlus
§41. Meteoroloogilised andmed
§42. Pinnavee seire
§43. Prügila ümbruskonna kaevude vee seire
§44. Nõrgvee seire
§45. Nõrgvee proovides mõõdetavad parameetrid
§46. Prügilagaasi seire
§47. Proovide võtmise sageduse vähendamine
§48. Jäätmelademe seire
§49. Põhjavee proovide esinduslikkus
§50. Põhjavee taseme mõõtmise sagedus
§51. Põhjavee kvaliteedi kindlakstegemise sagedus
§52. Põhjavee reostusnäitajate künnistasemed
§53. Künnistaseme ületamisest tulenevad kohustused
§54. Seaduslik prügila ja ebaseaduslik ladestamispaik
§55. Korrastatud prügila
§56. Ebaseadusliku ladestamispaiga sulgemine
§58. Kasutuseloleva seadusliku prügila uuringud
§59. Prügila selle määruse nõuetega vastavusse viimise kava esitamise tähtaeg, sisu ja koostaja
§60. Prügila sulgemise selle määruse nõuetega vastavusse viimise kava täitmata jätmine või oluliste puudustega täitmine
§61. Kasutuseloleva seadusliku prügila sulgemisjärgne hooldus
§62. Kasutuseloleva seadusliku prügila selle määruse nõuetele vastavusse viimise lõpptähtpäevad
§64. Paragrahvi 19 lõike 1 punktide 1 ja 2 rakendamine põlevkivikoldetuha ja põlevkivilendtuha ladestamisel
§65. Määruse jõustumine


Kaitseväe põhimäärus – Riigi Teataja
Kaitseväe põhimäärus
Kaitseväe põhimäärus - sisukord
§ 1 Kaitsevägi
§ 2 Kaitseväe asukoht
2 Kaitseväe juhtimine
§ 3 Kaitseväe juhataja
§ 4 Kaitseväe juhataja asetäitja
§ 5 Struktuuriüksuse ülema või juhataja ülesanded
3 Kaitseväe ülesehitus
§ 6 Kaitseväe struktuuriüksused
§ 7 Sõjaaja üksuse ülesanded
§ 8 Alaliselt tegutseva struktuuriüksuse ülesanded
§ 9 Kaitseväe peastaap
§ 10 1. jalaväebrigaad
§ 11 2. jalaväebrigaad
§ 12 Maakaitse
§ 13 Luurekeskus
§ 14 Küberväejuhatus
§ 15 Toetuse väejuhatus
§ 16 Erioperatsioonide väejuhatus
§ 17 Sõjaväepolitsei
§ 18 Õhuvägi
§ 19 Merevägi
§ 20 Kaitseväe Akadeemia
§ 21 NATO küberkaitsekoostöö keskuse Eesti kontingent
4 Tegevväelase nimetamine riigikaitse korraldamise eest vastutava ministri poolt, Kaitseväe juhataja omal soovil ametikohalt vabastamise etteteatamistähtaeg ning volitamine
§ 22 Tegevväelase nimetamine
§ 23 Kaitseväe juhataja omal soovil vabastamise etteteatamistähtaeg
§ 24 Volitamine
RT I, 17.12.2019, 11
Vastu võetud 21.06.2018 nr 45
RT I, 28.06.2018, 8
28.03.2019 RT I, 29.03.2019, 13 01.05.2019
12.12.2019 RT I, 17.12.2019, 5 01.01.2020
Määrus kehtestatakse Kaitseväe korralduse seaduse § 12 lõike 1 alusel.
§ 1. Kaitsevägi
(2) Kaitseväe tegevusvaldkond ja ülesanded on sätestatud Kaitseväe korralduse seaduse ja teiste seadustega.
(3) Oma ülesannete täitmisel esindab Kaitsevägi riiki.
(4) Kaitseväe nimetus inglise keeles on Estonian Defence Forces.
§ 2. Kaitseväe asukoht
(1) Kaitseväe asukoht on Juhkentali 58, 15007 Tallinn.
(2) Kaitseväe alaliselt tegutseva struktuuriüksuse asukoht sätestatakse struktuuriüksuse põhimääruses.
(3) Alaliselt tegutseva struktuuriüksuse koosseisu kuuluva allüksuse struktuuriüksusest eraldi asumise korral sätestatakse allüksuse asukoht struktuuriüksuse põhimääruses.
2. peatükk Kaitseväe juhtimine
§ 3. Kaitseväe juhataja
(1) Kaitseväe juhataja juhib Kaitseväge ainujuhtimise põhimõttel. Kaitseväe juhataja ülesanded sätestatakse seaduse ja selle alusel antud õigusaktiga. Kaitseväe juhataja on aruandekohustuslik valdkonna eest vastutava ministri ees.
(2) Kaitseväe juhataja ülesandeid täidab tema puudumisel Kaitseväe juhataja asetäitja, viimase puudumisel Kaitseväe peastaabi ülem, viimase puudumisel õhuväe ülem, viimase puudumisel mereväe ülem ja viimase puudumisel toetuse väejuhatuse ülem.
(3) Kaitseväe juhataja põhjendatud ettepanekul võib valdkonna eest vastutav minister otsustada ajutiselt teistsuguse järjekorra kasuks.
(4) Kaitseväe juhataja vahetus alluvuses on järgmised struktuuriüksused:
1) Kaitseväe peastaap;
2) merevägi;
3) õhuvägi;
4) maakaitse;
5) erioperatsioonide väejuhatus;
6) küberväejuhatus;
7) luurekeskus;
8) sõjaväepolitsei;
9) toetuse väejuhatus;
10) 1. jalaväebrigaad;
11) 2. jalaväebrigaad;
12) Kaitseväe Akadeemia;
[RT I, 29.03.2019, 13 - jõust. 01.05.2019]
13) NATO küberkaitsekoostöö keskuse Eesti kontingent.
(5) Lisaks lõikes 4 nimetatud Kaitseväe struktuuriüksuse ülemale või juhatajale on Kaitseväe juhataja vahetuks ülemaks või ülemuseks:
1) Kaitseväe juhataja asetäitjale;
2) Kaitseväe peainspektorile;
3) Kaitseväe peaaudiitorile;
31) Kaitseväe veeblile;
4) Kaitseväe juhataja määratud kaitseväelasele;
5) isikule, kelle teenistuskohta vahetult kontrollib või mille vahetu ülem on Kaitseväe juhataja.
§ 4. Kaitseväe juhataja asetäitja
(1) Kaitseväe juhataja asetäitja juhib ja korraldab Kaitseväe juhataja määratud valdkonna tööd.
(2) Kaitseväe juhataja asetäitja ametijuhendi kehtestab Kaitseväe juhataja.
§ 5. Struktuuriüksuse ülema või juhataja ülesanded
(1) Sõjaaja üksust juhib ülem, alaliselt tegutsevat struktuuriüksust ülem või juhataja, kes korraldab üksuse tegevust ning vastutab üksusele õigusaktidega või kõrgema ülema või ülemuse antud ülesannete täitmise eest.
(2) Alaliselt tegutseva struktuuriüksuse ülema või juhataja täpsemad teenistusülesanded sätestatakse ametijuhendis.
(3) Luurekeskuse ülem või juhataja:
1) annab loa isiku kaasamiseks salajasse koostöösse;
2) asutab või soetab teeseldud isiku või äriühingu filiaali valdkonna eest vastutava ministri kirjalikul nõusolekul;
3) annab loa variisiku kasutamiseks.
(4) Sõjaväepolitsei ülemal või juhatajal või tema volitatud ametnikul või tegevväelasel on õigus teha Kaitseväe korralduse seaduse § 411 lõikes 1 sätestatud päringuid ja § 412 lõikes 1 sätestatud andmete kogumist.
3. peatükk Kaitseväe ülesehitus
§ 6. Kaitseväe struktuuriüksused
(1) Kaitseväe struktuuriüksused jagunevad sõjaaja üksusteks ja alaliselt tegutsevateks struktuuriüksusteks. Struktuuriüksus võib olla sõjaaja üksus või alaliselt tegutsev struktuuriüksus või samaaegselt nii sõjaaja üksus kui ka alaliselt tegutsev struktuuriüksus.
(2) Sõjaaja üksuse koosseisus on kaitseväelaste sõjaväelise auastmega sõjaaja ametikohad. Alaliselt tegutseva struktuuriüksuse koosseisus on sõjaväelise auastmega rahuaja ametikohad ning avaliku teenistuse seaduse alusel loodud ametikohad ja töölepingu alusel täidetavad töökohad.
§ 7. Sõjaaja üksuse ülesanded
(1) Sõjaaja üksuse põhiülesanne lisaks käesolevas peatükis sätestatule on riigi sõjaline kaitsmine ja osalemine kollektiivses enesekaitses ning selleks valmistumine.
(2) Sõjaaja üksusele ja selle allüksusele ei kehtestata põhimäärust. Üksuse ülesehituse ja ülesanded, sealhulgas vastutusalad, määrab Kaitseväe juhataja või tema volitatud ülem lähtuvalt sõjalise kaitse vajadusest.
(3) Kaitseväe juhataja võib sõjaaja üksuse koosseisus olevate sõjaaja üksuste ja nende allüksuste nimetusi täiendada numbriliselt.
§ 8. Alaliselt tegutseva struktuuriüksuse ülesanded
(1) Alaliselt tegutseva struktuuriüksuse põhiülesanne lisaks käesolevas peatükis sätestatule on korraldada sõjaaja üksuste ülesannete ettevalmistamist ning planeerida ja toetada sõjaaja üksuste ülesannete täitmist.
(2) Alaliselt tegutseva struktuuriüksuse põhimääruse kehtestab Kaitseväe juhataja või tema volitatud ülem või juhataja, kui seadus ei sätesta teisiti.
§ 9. Kaitseväe peastaap
(1) Kaitseväe peastaap on sõjaaja üksus ja alaliselt tegutsev struktuuriüksus.
(2) Kaitseväe peastaabi põhiülesanded on:
1) toetada Kaitseväe juhatajat ja Kaitseväe juhataja asetäitja tegevust ning tagada nende käskude täitmine;
2) planeerida Kaitseväe tegevust;
3) nõustada, juhendada, koordineerida ja kontrollida Kaitseväe üksuste tegevust.
§ 10. 1. jalaväebrigaad
(1) 1. jalaväebrigaad on sõjaaja üksus ja alaliselt tegutsev struktuuriüksus.
(2) 1. jalaväebrigaadi põhiülesanne on oma vastutusalas planeerida ja teostada koosseisus olevate ja ajutiselt allutatud üksustega sõjalisi operatsioone.
(3) 1. jalaväebrigaadi koosseisus on:
1) Scoutspataljon;
2) Kalevi jalaväepataljon;
3) Viru jalaväepataljon;
4) suurtükiväepataljon;
5) õhutõrjepataljon;
6) pioneeripataljon;
7) tagalapataljon;
8) staabi- ja sidekompanii;
9) luurekompanii;
10) tankitõrjekompanii.
§ 11. 2. jalaväebrigaad
(1) 2. jalaväebrigaad on sõjaaja üksus ja alaliselt tegutsev struktuuriüksus.
(2) 2. jalaväebrigaadi põhiülesanne on oma vastutusalas planeerida ja teostada koosseisus olevate ja ajutiselt allutatud üksustega sõjalisi operatsioone.
(3) 2. jalaväebrigaadi koosseisus on:
1) Kuperjanovi jalaväepataljon;
2) tagalapataljon;
3) staabi- ja sidekompanii.
(4) 2. jalaväebrigaadi sõjaaja koosseisus on lisaks lõikes 3 sätestatule:
1) kolm kergejalaväepataljoni;
2) kaks suurtükiväepataljoni;
3) õhutõrjepataljon;
4) pioneeripataljon;
5) luurekompanii;
6) tankitõrjekompanii.
§ 12. Maakaitse
(1) Maakaitse on sõjaaja üksus.
(2) Maakaitse põhiülesanne on oma vastutusalas planeerida ja teostada koosseisus olevate ja ajutiselt allutatud üksustega sõjalisi operatsioone.
(3) Maakaitse koosseisus on neli territoriaalset maakaitseringkonda.
§ 13. Luurekeskus
(1) Luurekeskus on sõjaaja üksus ja alaliselt tegutsev struktuuriüksus.
(2) Luurekeskuse põhiülesanded on:
1) tagada eelhoiatus riigi sõjaliseks kaitseks;
2) teostada kaitseväeluuret ning koordineerida teiste struktuuriüksuste luure- ja julgeolekutegevust;
3) anda luure- ja julgeolekuteavet Kaitseministeeriumile, Kaitseväe juhatajale ja Kaitseväe juhataja asetäitjale;
4) teha taustakontrolli Kaitseväkke teenistusse või tööle kandideeriva isiku ning tegevväelase, ametniku või töötaja sobivuse hindamisel ja Kaitseväele teenuse osutamisega seotud isikute Kaitseväe julgeolekualale lubamise otsustamisel;
5) korraldada riigisaladuse kaitset Kaitseväes;
6) järelevalve Kaitseväes ja Kaitseliidus riigisaladuse ja salastatud välisteabe seaduses ja selle alusel antud õigusaktide nõuete täitmise üle.
(3) Luurekeskuse koosseis on toodud määruse lisas 1.
(4) Luurekeskus võib koguda teavet Kaitseväe korralduse seaduse § 37 lõike 1 punktides 1 ja 2 ning lõike 2 punktis 2 sätestatud viisil ning töödelda ja analüüsida saadud teavet.
§ 14. Küberväejuhatus
(1) Küberväejuhatus on sõjaaja üksus ja alaliselt tegutsev struktuuriüksus.
(2) Küberväejuhatuse põhiülesanded on:
1) korraldada juhtimistoetust ja küberkaitset Kaitseministeeriumi valitsemisalas;
2) korraldada info- ja küberoperatsioone;
3) korraldada Kaitseministeeriumi valitsemisala info- ja kommunikatsioonitehnoloogia arendamist ja toimimist.
(3) Küberväejuhatuse koosseisus on:
1) staabi- ja sidepataljon;
2) info- ja kommunikatsioonitehnoloogia keskus;
3) küber- ja infooperatsioonide keskus;
4) strateegilise kommunikatsiooni keskus;
5) staabi- ja tagalakompanii.
§ 15. Toetuse väejuhatus
(1) Toetuse väejuhatus on sõjaaja üksus ja alaliselt tegutsev struktuuriüksus.
(2) Toetuse väejuhatuse põhiülesanded on:
1) osutada Kaitseväele logistilist toetust ja toetusteenust;
2) toetada logistiliselt välisriigi relvajõude vastuvõtva riigi toetuse ulatuses;
3) [kehtetu - RT I, 17.12.2019, 5 - jõust. 01.01.2020]
4) korraldada teenistuskohustuste täitmisel vigastada saanute või haigestunute taastusravi ja rehabilitatsiooni;
5) korraldada tervishoiuteenuste osutamist ja tervisenõuetele vastavuse hindamist.
(3) [Kehtetu - RT I, 17.12.2019, 5 - jõust. 01.01.2020]
(4) Toetuse väejuhatuse koosseisus on logistikapataljon.
(5) Toetuse väejuhatuse sõjaaja koosseisus on lisaks lõikes 4 sätestatule:
1) materjaliteenistus;
2) liikumis- ja veoteenistus;
3) tervisekeskus;
4) toetusteenuste keskus;
5) kaks formeerimiskeskust;
6) täiendus- ja väljaõppegrupp.
§ 16. Erioperatsioonide väejuhatus
(1) Erioperatsioonide väejuhatus on sõjaaja üksus ja alaliselt tegutsev struktuuriüksus.
(2) Erioperatsioonide väejuhatuse põhiülesanded on:
1) korraldada erioperatsioone;
11) korraldada tavatut sõjapidamist;
2) korraldada valdkondlikku väljaõpet Kaitseväes ja Kaitseliidus.
(3) Erioperatsioonide väejuhatuse koosseis on toodud määruse lisas 2.
(4) Erioperatsioonide väejuhatus võib koguda teavet Kaitseväe korralduse seaduse § 37 lõike 1 punktis 2 ja lõike 2 punktis 2 sätestatud viisil ning töödelda ja analüüsida saadud teavet.
§ 17. Sõjaväepolitsei
(1) Sõjaväepolitsei on sõjaaja üksus ja alaliselt tegutsev struktuuriüksus.
(2) Sõjaväepolitsei põhiülesanded on:
1) korraldada Kaitseväe korralduse seaduse § 21 lõikes 1 sätestatud põhiülesannete täitmist Kaitseväes ja vastutada selle eest;
2) korraldada riiklike kohustuste täitmiseks vajalikku sõjaväepolitseilist tegevust Eestis ja välisriikides.
(3) Sõjaväepolitsei koosseisus on vahipataljon ja sõjaaja koosseisus on lisaks kaks sõjaväepolitsei kompaniid.
§ 18. Õhuvägi
(1) Õhuvägi on sõjaaja üksus ja alaliselt tegutsev struktuuriüksus.
(2) Õhuväe põhiülesanded on:
1) korraldada väeliigi tegevust;
2) korraldada lennundusjulgestust Kaitseministeeriumi valitsemisalas;
3) osaleda Põhja-Atlandi Lepingu Organisatsiooni integreeritud õhukaitsesüsteemis;
4) korraldada lennundustegevust Kaitseväes;
5) osaleda sõjaliste operatsioonide planeerimises ja teostamises õhuruumis;
6) käidata lennuvälja ja osutada lennuväljateenust.
(3) Õhuväe koosseisus on:
1) õhuväe staap;
2) lennubaas;
3) õhuseiredivisjon.
(4) Õhuseiredivisjon võib koguda teavet Kaitseväe korralduse seaduse § 37 lõike 1 punktides 1 ja 2 sätestatud viisil ning töödelda ja analüüsida saadud teavet.
§ 19. Merevägi
(1) Merevägi on sõjaaja üksus ja alaliselt tegutsev struktuuriüksus.
(2) Mereväe põhiülesanded on:
2) osaleda sõjaliste operatsioonide planeerimises ja teostamises merel;
3) korraldada riigikaitse ülesannetega sadama tööd.
(3) Mereväe koosseisus on:
1) mereväebaas;
2) laevastik.
(4) Laevastik võib koguda teavet Kaitseväe korralduse seaduse § 37 lõike 1 punktides 1 ja 2 sätestatud viisil ning töödelda ja analüüsida saadud teavet.
§ 20. Kaitseväe Akadeemia
(1) Kaitseväe Akadeemia on alaliselt tegutsev struktuuriüksus.
(2) Kaitseväe Akadeemia põhiülesanne on valmistada ette Kaitseväe ülemaid ja arendada sõjateadust, et tagada Kaitseväe juhtimisalane jätkusuutlikkus.
(3) Akadeemia tegevusvaldkonnad põhiülesande täitmiseks on:
(4) Kaitseväe Akadeemia on riigikaitseline rakenduskõrgkool kõrgharidusseaduse tähenduses.
§ 21. NATO küberkaitsekoostöö keskuse Eesti kontingent
(1) NATO küberkaitsekoostöö keskuse Eesti kontingent on alaliselt tegutsev struktuuriüksus.
(2) NATO küberkaitsekoostöö keskuse Eesti kontingendi põhiülesandeks on:
1) toetada NATO küberkaitsekoostöö keskuse tegevust;
2) osaleda teadus-, arendus-, analüüsi- ja väljaõppetegevuses ning doktriinide koostamises ja kohaldamises.
4. peatükk Tegevväelase nimetamine riigikaitse korraldamise eest vastutava ministri poolt, Kaitseväe juhataja omal soovil ametikohalt vabastamise etteteatamistähtaeg ning volitamine
§ 22. Tegevväelase nimetamine
(1) Riigikaitse korraldamise eest vastutaval ministril on õigus nimetada tegevväelasi järgmistele sõjaväelise auastmega ametikohtadele:
1) Kaitseväe juhataja asetäitja;
2) Kaitseväe peastaabi ülem;
3) mereväe ülem;
4) õhuväe ülem;
5) erioperatsioonide väejuhatuse ülem;
6) küberväejuhatuse ülem;
7) luurekeskuse ülem;
8) sõjaväepolitsei ülem;
9) toetuse väejuhatuse ülem.
(2) Lõikes 1 sätestatud ametikohale nimetamine eeldab Kaitseväe juhataja ettepanekut.
§ 23. Kaitseväe juhataja omal soovil vabastamise etteteatamistähtaeg
Kaitseväe juhataja ametikohalt omal soovil vabastamise korral nõutakse tegevväelaselt 120-päevast etteteatamist.
§ 24. Volitamine
(1) Kaitseväe juhataja antud volitusega ja volituse piires võib volitatud isik, kui õigusaktides ei ole sätestatud teisiti:
1) sõlmida, muuta ja lõpetada töölepingu töötajaga;
2) käsutada eelarvelisi vahendeid;
21) korraldada struktuuriüksuse raamatupidamisarvestust ja -aruandlust selles osas, mida ei tee raamatupidamisarvestuse ja -aruandluse teenust osutav asutus;
[RT I, 17.12.2019, 5 - jõust. 01.01.2020]
3) lubada puhkusele või saata lähetusse Kaitseväega töösuhtes oleva isiku;
4) teha muid volituses näidatud toiminguid, sealhulgas anda volitusi Kaitseväe juhataja antud volituse piires.
(2) Kaitseväe juhataja antud volitusega ja volituse piires võib volitatud ametnik lisaks lõikes 1 sätestatule, kui õigusaktides ei ole sätestatud teisiti:
1) nimetada ametniku ametikohale ja vabastada ametikohalt;
2) võtta ametniku teenistusse või vabastada teenistusest;
3) lubada ametniku, välja arvatud tegevväelase, puhkusele või saata lähetusse;
4) menetleda väärtegusid Kaitseväes;
5) anda käskkirju, käske ning suulisi ja kirjalikke korraldusi.
(3) Kaitseväe juhataja antud volitusega ja volituse piires võib volitatud tegevväelane lisaks lõigetes 1 ja 2 sätestatule, kui õigusaktides ei ole sätestatud teisiti:
1) nimetada kaitseväelane sõjaväelise auastmega ametikohale ja vabastada ametikohalt;
2) võtta kaitseväelane teenistusse või vabastada teenistusest;
3) lubada kaitseväelane puhkusele või saata lähetusse.
Määrus jõustub 1. juulil 2018. a.
Lisa 1 Luurekeskuse koosseis (salajase taseme riigisaladus)
Lisa 2 Erioperatsioonide väejuhatuse koosseis (salajase taseme riigisaladus)


Toetuse määramine – Riigi Teataja
Toetuse määramine - sisukord
RT IV, 28.05.2014, 78
Vastu võetud 25.05.2010 nr 22
Lähtudes Kohaliku omavalitsuse korralduse seadusest § 22 lg 1 p 35 ja arvestades endiste linnavolikogu esimeeste ja linnapeade panust Maardu linnaelu juhtimisel ja korraldamisel ning võttes aluseks Maardu Linnavalitsuse 24.05.2010 protokollilise otsuse nr 29 ja Maardu Linnavolikogu 25.05.2010 õiguskomisjoni protokollilise otsuse :
§ 1. Määrata endistele linnavolikogu esimeestele ja linnapeadele pensioniikka jõudmisel linna eelarvest igakuine toetus.
§ 2. Toetuse suuruseks määrata endistele ametnikele, kes on töötanud paragrahvis 1 nimetatud ametikohtadel:
(1) Vähemalt viis aastat – 35 % vabariigi keskmisest kuupalgast.
(2) Vähemalt kaheksa aastat – 50% vabariigi keskmisest kuupalgast.
(3) Vähemalt kümme aastat - 75 % vabariigi keskmisest kuupalgast.
§ 3. Toetuse määramise aluseks olevaid aastaid hakatakse arvestama Maardu linnale omavalitsusliku staatuse kehtestamisest, 1991.a. 7.novembrist .
§ 4. Toetust makstakse sotsiaalmaksuga maksustatava tulu mittesaamise korral.
§ 5. Isikutele, kellele on kehtetuks tunnistatud määruste alusel toetus määratud ja kellele on reaalselt tehtud makseid jääb seni määratud toetus kehtima. Isikutel, kel varem kehtinud määruste alusel oli tekkinud õigus toetust taotleda, kuid kellele ei ole toetust makstud, toetust ei maksta.
§ 6. Tunnistada kehtetuks Maardu Linnavolikogu 26.10.2004 määrus nr 57 „ Toetuse määramine „ ja Maardu Linnavolikogu 25.09.2007 määrus nr 147 « „ Maardu Linnavolikogu 26.10.2004 määruse nr 57„ Toetuse määramine „ muutmine ».
§ 7. Määrust rakendatakse tagasiulatuvalt alates 01.05.2010.


2-16-9199/37 Riigikohtu tsiviilkolleegium 01.11.2017
TLS § 86 lg 1
Vt töölepingu ülesütlemise formaalsete ja materiaalsete eelduste tuvastamise kohta Riigikohtu 9. aprilli 2014. a otsus tsiviilasjas nr 3-2-1-21-14, p-d 11 ja 12.
Tööandjal tuleb töölepingu ülesütlemise korral katseajal (TLS § 86 lg 1) ülesütlemist põhjendada ja jälgida, et see ei oleks vastuolus katseaja eesmärgiga (TLS § 86 lg 4 ja § 6 lg 1). Näiteks ei ole tööandjal õigust öelda töölepingut üles katseaja eesmärgi täitmata jätmise tõttu, kui ülesütlemise põhjuseks on ainult töötaja lepingurikkumine või koondamine. Sellistel juhtudel on tööandjal õigus öelda tööleping üles töötajast tuleneval põhjusel TLS § 88 lg 1 järgi või tööandja majanduslikel põhjustel TLS § 89 lg-te 1 või 2 kohaselt (vt Riigikohtu 11. juuni 2014. a otsus tsiviilasjas nr 3-2-1-52-14, p 12).
Katseaeg annab tööandjale kaalutlusõiguse hinnata katseajal oleva töötaja võimekuse ja suutlikkuse vastavust tööandja huvile (st kas töötja sobib kokkulepitud tingimustel tööd tegema). Seega ei saa katseajal olev töötaja tingimusteta eeldada oma õigust jätkata töötamist alalisel töökohal, vaid see võimalus tagatakse talle katseaja positiivse tulemuse korral (st juhul kui töötaja tervis, teadmised, oskused, võimed ja isikuomadused vastavad töö tegemiseks nõutavale tasemele). (p 11)
Töölepingu ülesütlemisel katseaja ebarahuldavate tulemuste tõttu ei ole tööandjal kohustust töötajale täiendusõpet korraldada.
Tööandja saab põhjendada töölepingu ülesütlemist katseaja ebarahuldavate tulemuse tõttu üksnes asjaoludega, mis näitavad töö tegemisega toimetulekut. Asjaoludega, mis ei näita tööga hakkamasaamist, ei saa katseaja ebarahuldavaid tulemusi põhjendada ja töölepingut katseaja ebarahuldavate tulemuste tõttu üles öelda (p 12).


§ 5 Jäätmete liigiti kogumise üldnõuded ja põhimõtted
§ 6 Ohtlike jäätmete ja probleemtoodete jäätmete kogumine ja käitlemise nõuded
§ 7 Vanapaberi, kartongi ja tekstiili kogumine ja käitlemine
§ 9 Biolagunevate jäätmete kogumine, käitlemine ja kompostimine
§ 10 Suurjäätmete ja metalljäätmete kogumine ja käitlemine
§ 11 Ehitus- ja lammutusprahi ning ohtlike ehitusjäätmete kogumine ja käitlemine
§ 12 Tervishoiu- ja veterinaarteenuse osutaja jäätmete kogumine, käitlemine ja üleandmine
§ 14 Jäätmete kõrvaldamine ja jäätmekäitluskoha hooldus
§ 18 Lisad
RT IV, 20.07.2016, 4
Vastu võetud 28.06.2016 nr 70
Määrus kehtestatakse kohaliku omavalitsuse korralduse seaduse § 6 lg1, § 22 lg 1 p 365, jäätmeseaduse § 71 alusel ja lähtudes Maardu linnavalitsuse 21.06.2016 protokollilisest otsusest nr 47
(1) Jäätmehoolduseeskiri (edaspidi eeskiri) kehtestatakse eesmärgiga tagada Maardu linnas puhta ja tervisliku elukeskkonna olemasolu, vähendada jäätmete koguseid ning soodustada jäätmete taaskasutamist.
(2) Eeskiri määrab kindlaks jäätmehoolduse korra Maardu haldusterritooriumil ja on kohustuslik kõikidele juriidilistele ning füüsilistele isikutele.
(3) Eeskirjas reguleeritakse nii korraldatud jäätmeveo põhimõtteid, kui korraldatud jäätmeveoga hõlmamata jäätmete käitlemise nõudeid.
(4) Jäätmeliigid, millele kohaldatakse korraldatud jäätmevedu, vedamise sagedus ja aeg ning jäätmeveo teenustasu suuruse määramise kord kehtestatakse eraldi määrusega.
(5) Maardu linna haldusterritoorium moodustab ühe jäätmeveopiirkonna, mis koosneb eraldiseisvatest, teevõrgustikuga seotud piirkondadest: Kallavere elamupiirkond, Muuga elamupiirkond, Maardu järv ja järveäärne elamupiirkond, Vana-Narva maantee tööstuspiirkond, Kroodi majanduspiirkond, Muuga Sadam (Lisa 1).
(6) Jäätmehooldust Maardus korraldab ning kontrollib Maardu linnavalitsus, kes on volitatud täitma jäätmeseaduses (välja arvatud 2. peatüki 3. jaos ja § 711 lõikes 1), kohaliku omavalitsusorgani või kohaliku omavalitsusüksuse pädevusse antud ülesandeid. Linnavalitsus võib panna oma ülesannete täitmise osaliselt linnavalitsuse struktuuriüksusele.
(7) Linnavalitsuse struktuuriüksus nõustab linnaelanikke ja levitab jäätmeteavet; kontrollib jäätmete käitlemist; korraldab linna haljasaladel tekkivate aia- ja pargijäätmete kogumist ja kompostimist; kontrollib linna prahistamist ja korraldab prahistatud alade korrastamist.
(8) Jäätmete sortimise ja liigiti kogumise arendamine peab tagama jäätmeseaduse § 134 ja § 1363 kehtestatud sihtarvude täitmise ettenähtud tähtajaks.
(9) Jäätmete liigiti kogumise ja sortimise arendamise nõuded koos tähtaegadega jäätmeliikide kaupa on sätestatud Ida-Harjumaa jäätmekava 2015-2020 koosseisus. Nimetatud jäätmekava kohaselt on suund jäätmete sortimisele ja keskkonnanõuetele vastavale käitlemisele. Eesmärgiks on tagada aastaks 2020 50 % olmejäätmete ringlussevõtt. Nõutav informatsioon sortimise arendamise ajakava kohta jäätmeliikide lõikes on ära toodud käesoleva jäätmehoolduseeskirja Lisa 1 koosseisus.
Eeskirjas kasutatakse mõisteid jäätmeseaduse, pakendiseaduse ja nende seaduste alusel antud rakendusaktides sätestatud tähenduses, vastava legaaldefinitsiooni puudumisel sõna üldlevinud tähenduses.
(2) Olmejäätmete taaskasutamiseks võimalikult suures ulatuses tuleb jäätmeid koguda liigiti.
(3) Prügiladestusele suunatud jäätmed käideldakse ja ladustatakse Korraldatud olmejäätmeveo rakendamise korra § 7 alusel määratud kohas.
(4) Jäätmekäitlust kinnisasjal korraldab kinnisasja omanik. Korteriühistu või korteriühisuse puhul korraldab jäätmekäitlust korteriühistu või korteriühisuse valitseja. Jäätmekäitlust hoonestusõiguse alusel kasutataval kinnisasjal korraldab hoonestusõigust omav isik. Jäätmekäitlust ehitise kui vallasasja juurde kuuluval ehitise teenindamiseks vajalikul maal korraldab ehitise omanik (edaspidi: territooriumi haldaja).
(5) Jäätmete nõuetekohast käitlemist käitlemise erinevatel etappidel korraldab jäätmevaldaja.
(6) Jäätmevaldaja on kohustatud käitlema tema valduses olevaid jäätmeid käesoleva eeskirja kohaselt või andma need käitlemiseks üle vastavat jäätmekäitleja registreerimistõendit, jäätmeluba, või keskkonnakompleksluba omavale isikule.
(7) Ettevõtja, kes tegeleb jäätmekäitlusega jäätmeseaduse § 73 mõistes, peab omama jäätmeluba. Ohtlike jäätmete käitlemiseks, sh kogumiseks või veoks, on lisaks nõutav ohtlike jäätmete käitluslitsents.
(8) Jäätmevaldaja peab vältima ohtlike jäätmete segunemist omavahel ja tavajäätmetega, välja arvatud juhul, kui see on tehniliselt ja majanduslikult põhjendatud ja sellega ei suurene oht tervisele ja keskkonnale.
(9) Jäätmete käitlemine, sh põletamine väljaspool selleks ettenähtud kohti, on keelatud.
(10) Küttekolletes võib loata põletada ainult immutamata ja värvimata puitu ning kiletamata paberit ja pappi. Eelistatud on paberi ja kartongi liigiti kogumine ja taaskasutusse andmine.
(11) Jäätmete kogumisel ja hoidmisel tuleb jäätmed nende tekkekohas paigutada liikide kaupa eraldi mahutitesse või selleks ettevalmistatud kohtadesse.
(12) Jäätmevaldaja peab jäätmete hoidmisel tagama jäätmete ja mahutite säilivuse ning hoiukoha korrasoleku, võimaluse jäätmete hilisemaks töötlemiseks ja taaskasutamiseks.
(13) Ladestatavad jäätmed kõrvaldatakse vastavat jäätmeluba või keskkonnakompleksluba omavas, selleks ettenähtud ja tehniliselt varustatud kohas, tagades keskkonnaohutuse.
(14) Jäätmekäitlusettevõtte tegevus peab olema suunatud jäätmete koguse vähendamisele, nende taaskasutamisele ja kahjutustamisele.
(1) Jäätmevaldaja peab jäätmeid käitlema vastavalt käesolevale eeskirjale, kasutades kõiki võimalusi jäätmete koguse ja ohtlikkuse vähendamiseks.
(2) Jäätmevaldaja peab omama või rentima piisavas koguses jäätmemahuteid või kasutama jäätmekäitluslepingu alusel ühismahuteid. Mahutite arv täpsustatakse jäätmekäitluslepinguga.
(4) Kui jäätmed antakse üle selliseks käitlemiseks, milleks jäätmeluba ei vajata, peab jäätmeid üleandev isik olema veendunud, et vastuvõtja on pädev jäätmeid käitlema (omab vähemalt jäätmekäitleja regsitreerimistõendit) ning tal on asjakohased tehnilised ja keskkonnakaitsevahendid.
(5) Jäätmemahutid tuleb paigutada krundile või kinnistule, kus jäätmed on tekkinud, välja arvatud juhul, kui jäätmed paigutatakse lepingu alusel kasutatavasse ühismahutisse.
(6) Korterelamutega aladel, kus elamutele on moodustatud minimaalse suurusega kinnistud, tohib jäätmemahuteid paigutada väljapoole oma kinnistut ainult Maardu Linnavalitsuse loal ja tingimustel.
(7) Elanike kui jäätmevaldajate ülesanne on vähendada kättesaadavate vahenditega tekkivate jäätmete hulka ja nad on kohustatud käitlema jäätmeid või andma need üle käesoleva eeskirjaga määratud korras.
(8) Territooriumide haldajad, kinnisvarahalduse ja -hoolduse ettevõtted ja teised juriidilisest isikust jäätmevaldajad on kohustatud teavitama oma hallatavate hoonete elanikke või oma ettevõtete töötajaid linnas toimivast jäätmehooldussüsteemist ning käesoleva eeskirja nõuetest.
§ 5. Jäätmete liigiti kogumise üldnõuded ja põhimõtted
(1) Käesolevad üldnõuded kehtivad nii korraldatud, kui korraldamata jäätmeveo kohta. Korraldatud jäätmeveoga hõlmatud jäätmete kogumispõhimõtted on sätestatud Korraldatud jäätmeveo rakendamise korras.
(2) Jäätmevaldaja on kohustatud koguma jäätmeid liigiti. Liigiti tuleb koguda vähemalt järgmised jäätmed:
2) plastid (16 01 19);
3) metallid (17 04);
4) klaas (17 02 02);
7) bioloogiliselt mittelagunevad aia- ja haljastusjäätmed (20 02 03);
8) pakendid, sealhulgas paberi- ja kartongipakendid, plastpakendid, puitpakendid, metallpakendid, komposiitpakendid, klaaspakendid, tekstiilpakendid jm (15 01);
9) puit (17 02 01);
10) tekstiil (20 01 11);
(4) Kinnistul või krundil tekkivad jäätmed, mida ei saa kohapeal taaskasutada, tuleb paigutada selleks ette nähtud mahutitesse. Suurjäätmeid, mida ei ole võimalik nende mõõtude või kaalu tõttu paigutada mahutisse (mööbliesemed, vaibad, madratsid jmt), tuleb paigutada ajutiselt mahutite vahetusse lähedusse.
(5) Suurjäätmetena ei käsitleta autovrakke, autoosi, sh autorehve, ehitus-, remondi- ja lammutusjäätmeid, elektri- ja elektroonikaseadmete jäätmeid, sh külmikud, elektripliidid, pesumasinad ja telerid.
(6) Jäätmete liigiti kogumisel tuleb kinnistutel koguda eraldi mahutitesse vanapaberit ja -pappi, segunenud olmejäätmeid ning kompostitavaid biolagunevaid jäätmeid.
(7) Liigiti kogutud jäätmeid ei tohi nende kogumise ja veo erinevatel etappidel teiste jäätmeliikidega segada.
(8) Mahutid võivad olla jäätmevaldaja või territooriumi haldaja omandis või renditud jäätmeveo või - käitlusettevõttelt.
(9) Mahutid peavad olema terved ja puhtad. Mahuteid tuleb regulaarselt (vähemalt 2 korda aastas, biolagunevate jäätmete mahuteid vähemalt 4 korda aastas) pesta kuuma (vähemalt 400C) veega.
(10) Mahutite korrashoiu ja puhtuse eest vastutab nende omanik või rentnik, kui jäätmekäitlusleping ei sätesta teisiti.
(11) Olmejäätmete mahutisse ei või panna:
10) Liiva, tuhka ja pühkmeid võib paigutada mahutitesse ja vedada prügilasse, kui need vastavad jäätmekäitlusettevõtte kehtestatud tingimustele ja kui tuhk on jahtunud vähemalt toatemperatuurini.
11) Segunenud olmejäätmed ning muud kergestiriknevad ja halvastilõhnavad jäätmed tuleb paigutada mahutitesse paberi- või kilekottidesse pakitult ning selliselt, et need ei levitaks lõhna, ei põhjustaks ohtu inimestele ega määriks mahuteid.
12) Eraldi kogutavad kompostitavad biolagunevad jäätmed tuleb paigutada mahutisse paberi- või mõnest muust biolagunevast materjalist kottidesse pakitult. Biolagunevate jäätmete mahutisse ei tohi visata kilekotte või muid kompostimiseks kõlbmatuid jäätmeid. Määrdumise vältimiseks tuleb biolagunevate jäätmete mahuti katta seestpoolt paberi- või mõnest muust biolagunevast materjalist kattega.
13) Eraldi kogutud biolagunevad jäätmed on soovitatav üksikelamute puhul kompostida oma kinnistul nõuetekohastes kompostimismahutites.
14) Kokkuleppel pakendiettevõtjaga tuleb kinnistutel koguda eraldi ka pakendijäätmeid (klaas-, metall-, plast- ja komposiitpakendeid ning teisi pakendijäätmeid).
15) Taaskasutatavaid jäätmeid, mille liigiti kogumine on korraldatud, tohib panna ainult selleks ettenähtud mahutitesse.
§ 6. Ohtlike jäätmete ja probleemtoodete jäätmete kogumine ja käitlemise nõuded
(1) Ohtlikud jäätmed ja probleemtoodete jäätmed tuleb koguda muudest jäätmetest eraldi ja anda üle isikule, kellele on Keskkonnaameti poolt välja antud jäätmete käitluslitsents ning jäätmeluba või keskkonnakompleksluba.
(2) Ohtlike jäätmete valdaja vastutab nende ohutu hoidmise ja käitlemise eest. Vedelaid ohtlikke jäätmeid peab hoidma kindlalt suletavates mahutites, mis välistavad jäätmete sattumise keskkonda või kanalisatsiooni.
(3) Maardu linna ohtlike jäätmete vastuvõtupunktis on lubatud tasuta vastu võtta ainult Maardu linna kodumajapidamistes, linnavalitsuses ja tema hallatavates asutustes tekkinud ohtlikke jäätmeid.
(4) Juriidilised isikud, kelle tegevuses tekivad, või kes müüvad ohtlikke jäätmeid sisaldavaid tooteid, on kohustatud need jäätmed omal kulul koguma ja üle andma vastavat jäätmeluba või keskkonnakompleksluba omavale isikule.
(5) Ohtlike jäätmetega tegeleva juriidilise isiku seadusjärgne või volitatud esindaja või töötaja on kohustatud andma järelevalveametnikule informatsiooni ohtlike jäätmete hoidmise ja käitlemise kohta.
(6) Probleemtoodete jäätmete kogumise ja käitlemise korraldab tootja või tootjavastutusorganisatsioon.
(7) Tootja ja tootjate ühendus on kohustatud koostöös turustajatega tegema probleemtoote kasutajale kättesaadavaks teabe, kuhu on võimalik probleemtootest tekkinud jäätmed tagastada, avaldades asukohad ja telefoninumbrid, kust on võimalik saada asjakohast infot ja korraldama teabekampaaniaid.
(8) Elektri- ja elektroonikaseadmed ning neist tekkinud jäätmed antakse üle vastavat jäätmeluba või keskkonnakompleksluba omavale isikule. Kasutuskõlbmatuks muutunud patareid ja akud ning nende jäätmed antakse üle turustaja müügikohtades, vastavat jäätmeluba või keskkonnakompleksluba omavale isikule.
(9) Vanarehvid antakse üle tootja poolt rajatud kogumiskohas, uue rehvi ostmisel selle müügikohas või vastavat jäätmeluba või keskkonnakompleksluba omavale isikule.
(10) Tootja/Tootjavastutusorganisatsioon varustab Maardu linna sobiva vanade rehvide kogumismahutiga
(11) Romusõidukid ja nende kasutatud osad antakse üle tootja või tema esindaja määratud kogumiskohas või vastavat jäätmeluba või keskkonnakompleksluba omavale isikule.
§ 7. Vanapaberi, kartongi ja tekstiili kogumine ja käitlemine
(1) Vanapaber (edaspidi paber) ja kartong on korduvkasutuseks kõlbmatud taaskasutuskõlblikud paberist või papist valmistatud tooted ja esemed, mis ei ole vettinud või saastatud teiste jäätmetega.
(3) Kõikidel jäätmevaldajatel on paberi ja kartongi eraldi kogumise kohustus, selle võimaluse puudumisel kordus- või taaskasutusse suunamise kohustus. Paberit ja kartongi võib üle anda vastavat jäätmeluba või keskkonnakompleksluba omavale isikule.
(4) Paberi ja kartongi taaskasutuseks loetakse ka nende jäätmete põletamine, kompostimine või ümbertöötlemine mõneks muuks materjaliks jäätmetekkekohas. Nimetatud võimaluste puudumisel jäätmetekkekohas tuleb need jäätmed koguda muudest jäätmetest eraldi ja üle anda selle jäätmeliigi vastavat jäätmeluba omavale isikule.
(6) Saastunud või vettinud paber ja kartong eraldikogutult antakse veoks üle biolagunevate jäätmetena. Kui need jäätmed on pandud segaolmejäätmete mahutisse, loetakse need segaolmejäätmete koosseisus olevateks biolagunevateks jäätmeteks.
(7) Ohtlike ainetega saastunud paber ja kartong tuleb koguda eraldi ja üle anda ohtliku jäätmena.
(8) Tekstiil, mida ei kordus- või taaskasutata jäätmetekkekohas, antakse üle kordus- või taaskasutusse suunamiseks, sealhulgas taaskasutuskeskustele nende nõusolekul.
(9) Korduskasutuskõlbmatu tekstiil suunatakse taaskasutusse selle jäätmeliigi kokkuostjate või kogujate kaudu, kellel on vastav jäätmeluba.
(3) Kui pakendiettevõtja, kes müüb pakendatud kaupa, ei ole müügipakendi ja -pakendi jäätmete tagasivõtmist korraldanud lepingu alusel taaskasutusorganisatsiooni kaudu, on ta kohustatud müügipakendi ja -pakendijäätmed vastu võtma müügikohas või müügikoha vahetus läheduses asuvas selleks otstarbeks kohandatud kogumispunktis. Sellistel pakendiettevõtjatel ning tänava- või turukaubandusega tegelevatel isikutel ei ole lubatud kasutada avalikke pakendimahuteid.
(5) Pakendid ja pakendijäätmed tuleb koguda muudest jäätmetest eraldi ja paigutada selleks ettenähtud mahutisse. Üleantavad pakendid on vajalik enne mahutisse asetamist kokku suruda, voltida või tükeldada nende mahu vähendamiseks ning ei tohi sisaldada neist väljavalguvaid jäätmeid.
(7) Kuna pakendiseadusest tulenevalt on igal omavalitsusel kohustus korraldada ise oma haldusterritooriumil tekkinud pakendijäätmete kogumine, siis Maardu linnas paigaldatud avalikud pakendikogumiskohad on ette nähtud ainult Maardu linnas tekkinud pakendijäätmete kogumiseks.
(8) Iga taaskasutusorganisatsioon paigaldab avalikke mahuteid sellisel hulgal ja mahus, millega ta tagab vähemalt 25 m3 ühekordset kogumismahtu, arvestades veosageduseks 14 päeva.
(9) Pakendijäätmete kogumist võib korraldada ka nende tekkekohal tasuta kogumisena (edaspidi: kohtkogumine). Kohtkogumisteenust osutaval taaskasutusorganisatsioonil on lubatud vähendada pakendijäätmete avalike kogumiskohtade tihedust ning kogumiseks ettenähtud mahutite arvu ja mahtu selle teenuse osutamise mahu võrra, arvestades veosageduseks 28 päeva. Kohtkogumiseks ei loeta jäätmevaldajale renditud mahuti kasutamist, kuna teenust ei osutata 100% tasuta.
§ 9. Biolagunevate jäätmete kogumine, käitlemine ja kompostimine
(1) Biolagunevad jäätmed kompostitakse üldjuhul jäätmetekkekoha kinnistul alljärgnevas korras ja piirangutega:
1) aia- ja haljastujäätmeid on lubatud kompostida lahtiselt (aunas);
2) kompostitavad puuviljad, marjad ja mahlapressimisjäätmed tuleb ebameeldiva lõhna ja putukate leviku tõkestamiseks koguda kinnisesse mahutisse;
3) loomset päritolu toidujäätmeid on lubatud kompostida ainult kinnises kompostimismahutis, välistamaks lindude ja loomade juurdepääsu jäätmetele ning võimalikku haisu teket ja selle levikut;
4) keelatud on kompostida ekskremente;
5) kompostimiskoht peab paiknema naaberkinnistust vähemalt 3 meetri kaugusel, kui naabrid ei lepi kokku teisiti;
6) toiduainete tahkeid jäätmeid ei ole lubatud suunata ühisveevärgi kanalisatsiooni, kuna süsteem ei ole selleks ette nähtud.
(2) Jäätmetekkekohas kompostimisvõimaluse puudumisel tuleb eraldikogutud biolagunevad aia- ja haljastusjäätmed, sealhulgas põllumajandustoodangu jäätmed, üle anda vastavat jäätmeluba või keskkonnakompleksluba omavale isikule.
(3) Koolides, lasteaedades, tervishoiu- või hoolekandeasutustes, toitlustuskohtades, kauplustes ja ladudes tekkivad biolagunevad köögi- ja sööklajäätmed tuleb eraldi koguda ja üle anda veoks.
(4) Linna haljasaladel ja kalmistutel tekkivaid aia- ja pargijäätmeid (taimed, rohi, lehed, oksad jne) ei ole lubatud ladestada prügilasse. Need tuleb muudest jäätmetest eraldi koguda ja kompostida vastavat jäätmeluba omavates jäätmekäitluskohtades.
§ 10. Suurjäätmete ja metalljäätmete kogumine ja käitlemine
(1) Suurjäätmed on jäätmeteks muutunud mööbel ja muud sisustuselemendid, mis ei ole olnud ehitise osad.
(2) Suurjäätmetele kohaldatakse korraldatud jäätmevedu. Suurjäätmete korral teisendab teenuse osutaja kuupmeetrid tonnideks suhtega - 1 m3= 0,22 t (220kg).
§ 11. Ehitus- ja lammutusprahi ning ohtlike ehitusjäätmete kogumine ja käitlemine
(3) Ehitusjäätmete nõuetekohase käitlemise tagavad ehitise, kui vallasasja omanik, kinnistu omanik, korteriühistu või korteriühisuse puhul valitseja, hoonestusõiguse või mõne muu piiratud asjaõiguse alusel kinnistu kasutaja või isik, kellele on välja antud ehitusluba või kes on esitanud ehitusteatise.
(4) Ehitusjäätmeid tuleb maksimaalselt korduvkasutada nende tekkekohas järgides seaduses sätestatud nõudeid.
(9) Ohtlikud tahked jäätmed tuleb koguda liikide kaupa eraldi mahutitesse, mis on lukustatavad või valvatavad ning nõuetekohaselt märgistatud, vedelad jäätmed tuleb koguda nende algpakendisse või vastavalt märgistatud kindlalt suletavasse kogumismahutisse.
§ 12. Tervishoiu- ja veterinaarteenuse osutaja jäätmete kogumine, käitlemine ja üleandmine
(13) Esmatasandi veterinaarteenuse osutajad annavad tervishoiujäätmed üle jäätmeluba ja ohtlike jäätmete käitluslitsentsi omavale jäätmekäitlejale, riskijäätmed antakse üle loomsete jäätmete käitluskeskusele.
(2) Segaolmejäätmete mahuteid peab tühjendama sagedusega (vähemalt üks kord kahe nädala jooksul), mis väldib mahutite ületäitumise, haisu ja kahjurite tekke ning ümbruskonna reostuse.
(3) Kui toimub bioloogiliste jäätmete kompostimine, on mahutite tühjendamise miinimumintervall vähemalt üks kord nelja nädala jooksul.
(4) Biolagunevaid jäätmeid sisaldavate kogumismahutite tühjendusintervall on vähemalt kaks kord nädalas.
(5) Liigiti kogutud taaskasutatavate jäätmete, välja arvatud kompostitavad biolagunevad jäätmed, mahuteid tühjendatakse vastavalt vajadusele.
(6) Jäätmed tuleb vedada vastavat jäätmeluba, või keskkonnakompleksluba omavasse jäätmekäitluskohta. Kui territooriumi haldaja veab ise oma jäätmeid, tuleb need üle anda vastavat jäätmeluba, või keskkonnakompleksluba omavasse jäätmekäitluskohta.
(7) Jäätmete vedu elamualalt ei tohi häirida öörahu.
(9) Kui kinnistul või krundil tekkinud jäätmeid ei saa nende kuju või muude omaduste tõttu vedada koos teiste jäätmetega ja need ei ole haaratud korraldatud olmejäätmeveoga, korraldab nende veo käitluskohta jäätmevaldaja, korteriühistu või korteriühisuse puhul valitseja või territooriumi haldaja vastavalt eeskirja nõuetele.
(11) Korraldatud jäätmeveo teenuse osutaja leidmiseks korraldab Maardu Linnavalitsus lähtuvalt riigihangete seaduses sätestatust.teenuste kontsessiooni hanke tähtajaga kuni viis aastat.
(12) Korraldatud jäätmeveoga liitumine on kohustuslik kõikidele korraldatud jäätmeveoga hõlmatud olmejäätmete valdajatele Maardu linna haldusterritooriumil. Korraldatud jäätmeveoga liitumise kohustusest on vabastatud isikud, kes omavad jäätmeluba või keskkonnakompleksluba.
(13) Jäätmevaldajaks on ka korteriühistu, selle puudumisel aga kinnisasja omanik, millel asub suvila, elu- või äriruum.
(14) Jäätmevaldajaks loetakse ka suvila, elu- või äriruumina kasutatava ehitise või korteri kui vallasasja omanik. Kinnis- või vallasasja omaniku vahetumisel kehtivad senise jäätmevaldaja kohustused kuni omandi üleminekuni.
(15) Korraldatud jäätmeveoga liitumise kohustus ei rakendu jäätmekäitluskohtadele, sh sortimisettevõtetele ja jäätmejaamadele, kes korraldavad oma tehnoloogilises protsessis tekkinud jäätmeliikide veo ise.
§ 14. Jäätmete kõrvaldamine ja jäätmekäitluskoha hooldus
(1) Maardu linnas tekkinud ladestatavad tavajäätmed kõrvaldatakse vastavat jäätmeluba, või keskkonnakompleksluba omavates, nõuetele vastavates jäätmekäitluskohtades.
(3) Maardust kogutud jäätmete keskkonda viimise eest laekunud saastetasust maksab prügila käitaja 75% sihtotstarbeliselt Maardu linna eelarvesse.
(1) Jäätmemahutid peavad olema korras. Need peavad olema terved, kuuma veega pestavad (v.a. jäätmekotid) ning ei tohi põhjustada terviseohtu ega keskkonnareostust.
2) käsitsi teisaldatavaid, põhiliselt 120, 240, 360, 600 või 800 liitriseid kaanega ning haaratavaid plastist väikekonteinereid, mida on võimalik tõstemehhanismiga või käsitsi tühjendada prügi kokkupressivatesse jäätmeautodesse;
3) kaanega varustatud 2,5 ja 4,5 m3 konteinereid, mida on võimalik mehhaanilisel teel tühjendada prügi kokkupressivatesse jäätmeautodesse või toimetada käitluskohta;
5) 1,3 m3; 3,0 m3 ja 5 m3 sügavmahutid.
(3) Kinnistutel võib kasutada ka teistsuguseid mahuteid, mis ei põhjusta ohtu keskkonnale ja vastavad käesoleva eeskirja nõuetele. Teistsuguste mahutite kasutamine kuulub eelnevalt kooskõlastamisele (korraldatud jäätmeveo rakendamise korra § 15 lg 3 tingimustel).
(6) Kui jäätmemahuti värv ei vasta mingil põhjusel kogutavale jäätmeliigile, peab selle kaanele ja esiküljele olema kõigile nähtavalt, suurte tähtedega ning kogutavale jäätmeliigile vastava värviga kirjutatud selle jäätmeliigi nimetus.
(10) Kuni 800 liitrised väikekonteinerid tuleb paigutada neid tühjendava jäätmeveokiga samal tasandil paiknevale kõva kattega (betoon, asfalt, kiviparkett jms) alusele, mis ei ole jäätmeveoki lähimast võimalikust peatumiskohast üldjuhul kaugemal kui 4 meetrit.
(11) Käsitsi teisaldatava ratastel väikekonteineri korral määratakse see vahemaa jäätmeveolepinguga.
(12) Suuremad kui 800 liitrised konteinerid paigutatakse jäätmeveokiga samal tasandil paiknevale kõva kattega (betoon, asfalt, kiviparkett jms) alusele, millele on tagatud jäätmeveoki vahetu juurdepääs konteineri tühjendusküljelt.
(13) Vabas õhus paiknevad jäätmekotid peavad asetsema tasasel, tugeval ning maapinnast kõrgemal alusel. Vajaduse korral tuleb mahutid varjata näiteks aia või hekiga.
(14) Mahutid on soovitatav paigutada vastavatesse jäätmemajadesse, katusealustesse või aedikutesse, tõkestamata vaba juurdepääsu mahutitele lukustatud ukse, künnise, trepiastmete või muude takistustega. Kui jäätmemaja või katusealune tahetakse lukustada, tuleb kindlustada prügivedajatele vaba sissepääs vastavalt jäätmekäitluslepingule.
(15) Jäätmemaja või katusealust ei tohi kasutada muuks otstarbeks.
(16) Ligipääsuteed mahutitele peavad olema piisava kandevõimega ja tasased. Need peavad võimaldama mahutite hõlpsat teisaldamist käsitsi. Ligipääsuteed peavad olema vähemalt 4 m laiad ja vaba kõrgus tee kohal peab olema vähemalt 8 meetrit. Need ei tohi olla libedad, nende kalle ei tohi ületada 1:10.
(17) Mahutite paiknemiskohtade ja juurdesõiduteede korrashoiu eest territooriumil vastutab territooriumi haldaja.
(18) Jäätmevaldajad võivad jäätmete kogumiseks kasutada ühiseid jäätmemahuteid, mis teenindavad elamuühistut, aiandusühistut, korteriühistut, muud haldusühistut, naaberkinnistuid või ühe omaniku omandis olevat mitut kinnistut Maardu linna haldusterritooriumil.
(5) Kui saastunud kinnisasja omanik ei täida käesoleva paragrahvi lõikes toodud kohustust või kui saastajat ei ole võimalik kindlaks teha, korraldab jäätmete ja neist põhjustatud saaste likvideerimise saastatud kinnisasja omaniku kulul Linnavalitsus asendustäitmise ja sunniraha seaduses sätestatud korras.
(6) Kui ebaseaduslikult keskkonda jäetud romusõiduki omanikku ei ole võimalik kindlaks teha või omanik puudub, korraldab romusõiduki käitluskohta toimetamise ja katab romusõiduki käitlemise kulud käitluskohas Maardu linnavalitsus.
(7) Jäätmehoolduseeskirja rikkumise eest karistatakse jäätmeseaduse § 120-12611 ja pakendiseaduse § 29-31 alusel rahatrahviga kuni 200 trahviühikut. Kui sama teo on toime pannud juriidiline isik, karistatakse rahatrahviga kuni 20000 eurot.
(8) Jäätmehoolduseeskirja rikkumisega toimepandud väärteo kohtuvälised menetlejad on jäätmeseaduse § 127 lõikes 2 ja pakendiseaduse § 33 lõikes 2 ja 6 nimetatud isikud: keskkonnainspektsioon, politseiasutus ja linnavalitsus.
§ 18. Lisad
Lisa 1: Ida-Harjumaa jäätmekava 2015 - 2020.
Tunnistada kehtetuks Maardu Linnavolikogu 27.07.2004.a määrusega nr 55 kehtestatud „Maardu linna jäätmehoolduseeskiri".
Määrus jõustub 01.08.2016.a.