text:
Maikuine keskkonnaõiguse uudiskiri tutvustab muudatusi keskkonnamõju hindamise (KMH) kaalumise kohustusega tegevuste loetelus, kajastab Euroopa Kohtu värskemaid lahendeid seoses KMH-ga, räägib probleemidest EL dokumentidele ligipääsemisel jm.
Lisaks uudiskirjas kajastatule tuletame meelde, et käimas on arutelud uue planeerimisseaduse eelnõu teemal, milles ka KÕK on viimasel kuul kaasa löönud. Loodame lähinädalatel vormistada ka endapoolsed seisukohad eelnõule. Teiste huvigruppide seisukohad ja seniste arutelude tulemused on kättesaadavad kodifitseerimisprojekti veebilehel:
https://ajaveeb.just.ee/planeerimisseadusjaehitusseadus/
Euroopa Komisjon ei suuda tagada kodanikele juurdepääsu oma dokumentidele
Euroopa Kohus: loa uuendamisel peab keskkonnamõjusid hindama vaid juhul, kui soovitakse teha füüsilisi muudatusi
Muutus KMH kaalumise kohustusega tegevuste loetelu
Euroopa Komisjon selgitas käivitamis- ja seiskamisperioodide kindlaksmääramise korda
Riigikogu võttis vastu angerjapüügi tasude muudatused
Riigikogu menetleb põlevkivi kaevandamisõiguse tasu muudatust
Riigikogu menetleb F-gaaside kasutamist täpsustavat eelnõud
Täiendati Gothenburgi protokolli piiriülese õhusaaste vähendamiseks
Keskkonnaministeerium ootab ettepanekuid veemajanduskavade uuendamiseks
Uus EL määrus biotsiidide kasutamise kohta on vastu võetud
ClientEarth ja teised valitsusvälised organisatsioonid on tõstatanud probleemi, et Euroopa Komisjon ei anna ligipääsu olulistele dokumentidele ning viivitab teabenõuetele vastamisega õigusvastaselt. Õiguse saada ligipääs Euroopa Parlamendi, Nõukogu ja Komisjoni dokumentidele annab EL kodanikele EL määrus (EÜ) nr nr 1049/2001, sätestades selleks küll mitmeid erandeid ja tingimusi.
Küsimus on olnud käsitlemisel ka juba Euroopa Kohtus. Euroopa Kohus tegi 9. novembril 2011. a otsused kohtuasjades T-120/10 ja T-449/10, milles lahendas ClientEarthi jt valitsusväliste organisatsioonide kaebust Euroopa Komisjoni vastu, kes oli korduvalt edasi lükanud nende teabenõuetele vastamist (määruse kohaselt on vastamistähtaeg 15 päeva, mida võib pikendada vaid ühe korra). Teabenõuded puudutasid dokumente, mis käsitlesid biokütuste kasutamise kaudseid mõjusid maakasutusele. Kaebajad taotlesid keeldumise otsuste tühistamist ja juurdepääsu võimaldamist.
Komisjon vastas teabenõuetele alles kohtumenetluste käigus, edastades kaebajatele üksnes mõned küsitud dokumendid, ent keeldudes ligipääsu võimaldamisest ülejäänud 200-le, viidates avalike ja ärihuvide kaitsmise vajadusele. Euroopa kohus leidis, et Komisjon on ebaõigesti pikendanud korduvalt teabenõudele vastamise tähtaega, ent kuna pärast kohtumenetluste algatamist oli Komisjon esitanud ka sõnaselged otsused, et organisatsioonide küsitud teavet vähemalt osaliselt ei väljastata, siis jättis kohus kaebuste osas seisukoha võtmata (Komisjon pidi küll kandma kohtuvaidlustega seotud kulud). Kuna kaebajad olid saanud vaidlustada vaid vastamisega viivitamist, jäi teabe andmisest keeldumine kohtu poolt seega lahendamata.
Määrus nr 1049/2001 on hetkel ülevaatamisel, ent ClientEarthi teatel toimub selle muutmise eelnõu koostamine suletud uste taga ja avalikkust ei ole sellesse kaasatud, kusjuures EL nõukogu soovib dokumentide konfidentsiaalsusnõudeid pigem suurendada, samuti on tehtud ettepanek pikendada teabenõuetele vastamise tähtaega 15 päevast 30 päevani.
Vt ka Euroopa Kohtu otsuseid kohtuasjades T-120/10 ja T-449/10 (ingl k)
Vt ka EL Aarhusi Keskuse uudiskirja uudist seoses määruse 1049/2001 ülevaatamisega (ingl k)
19. aprillil tegi Euroopa Kohus kohtuasjas C-121/11 otsuse, milles selgitas keskkonnamõjude hindamise (KMH) kohustust olulise keskkonnamõjuga tegevuse läbiviimiseks vajaliku loa uuendamisel. Kohtuasi puudutas Belgias asuvat prügilat, millele anti 2008. a uus keskkonnaluba, muutes seniseid prügila käitamistingimusi. Kaebuse esitajad leidsid, et loa nõuete muutmise tõttu oleks tulnud asjas läbi viia ka KMH.
Euroopa Kohus selgitas, et KMH tuleb läbi viia juhul, kui tegemist on projektiga EL direktiivi 85/337/EMÜ (nn KMH direktiiv) tähenduses. KMH direktiivi kohaselt loetakse projektiks lisaks teatud olulise keskkonnamõjuga tegevustega alustamisele ka juba läbiviidava tegevuse muutmist või laiendamist, kui see võib keskkonda oluliselt kahjustada. Euroopa Kohus rõhutas samas, tuginedes oma varasemale lahendile asjas C-275/09, et plaanitava tegevuse muutmise või laiendamise keskkonnamõju tuleb hinnata vaid juhul, kui see toimub vastavat rajatist või kohta füüsiliselt muutvate tööde või muude sekkumiste abil.
Seega ei ole Euroopa Kohtu hinnangul KMH läbiviimine kohustuslik tegevusloa muutmisel, mis annab õiguse tegevust muuta, ilma et sellega kaasneks tegevuskoha füüsiline muutmine.
Vt Euroopa Kohtu otsust
Vabariigi Valitsus (VV) võttis 4. mail vastu määruse, millega muudeti KMH kaalumise kohustusega tegevuste loetelu. See loetelu on kehtestatud VV 29. augusti 2005. a määrusega nr 224 “Tegevusvaldkondade, mille korral tuleb kaaluda keskkonnamõju hindamise algatamise vajalikkust, täpsustatud loetelu” ning selles on sätestatud nimekiri tegevustest, milleks loa taotlemisel või loa aluseks oleva planeeringu algatamisel tuleb kaaluda keskkonnamõju hindamise algatamist (st tegevusi, mille puhul KMH algatamine ei ole seadusest tulenevalt kohustuslik, ent see võib siiski vajalik olla).
Muudatuse tulemusena on määruses võetud KMH algatamise kaalumise kohustuse asemel kasutusele eelhinnangu mõiste, mis tähendab, et kõigi nimekirjas olevatele tegevuste puhul tuleb koostada KMH eelhinnang (ka eelnevalt tähendas kaalumiskohustus tegelikult eelhinnangu andmist, ent seda ei olnud otsesõnu sätestatud). Samuti on mitmed muudatused sõnastuslikud, et sätteid täpsustada või viia need kooskõlla teiste seadustega.
Sisuliste muudatuste osas on oluline, et edaspidi ei ole vaja anda KMH vajalikkuse eelhinnangut liiva ja kruusa üldgeoloogilise uurimistöö ja geoloogilise uuringu korral maismaal ning maavaravaru kaevandamisega seotud maapealsete rajatiste rajamise korral, samuti maaparandussüsteemi rekonstrueerimiseks karstialal ega ka kaitsemetsa raadamiseks üle 10 ha suurusel alal (viimane muudatus on seotud kaitsemetsa mõiste kadumisega metsaseadusest). Samuti on põhjavee võtmise korral vajalik kaaluda keskkonnamõju hindamist alles alates 200 000 kuupmeetrist aastas (enne oli alampiiriks 50 000 kuupmeetrit aastas).
KMH algatamist tuleb edaspidi lisaks enne sätestatule kaaluda alati turba kaevandamise korral (enne rohkem kui 150 ha korral), samuti karusloomakasvatuse rajamiseks minkide ja kährikute pidamiseks, lisaks on sätestatud KMH kaalumise kohustus teatud suurusega veisefarmidele. Täpsustatud on ka infrastruktuuri ehituste puhul KMH kaalumist: kaalumiskohustusega tegevused on nüüdsest konkreetsemalt nimetatud ning nendeks on ühisveevärgi ja -kanalisatsiooni, bussi- ja autoparkide, elurajooni, staadioni, haigla-, ülikooli-, vangla- ning muude samalaadsete projektide arendamine. Täiendatud on turismimajanduse projektide nimekirja, mille puhul tuleb KMH algatamist kaaluda (suusakompleksi rajatised, puhkeküla või hotellikompleksi rajamine väljaspool tiheasustusala, loomaaia rajamine).
Vt Vabariigi Valitsuse 4. mai määrust nr 35 Riigi Teatajas
Vt määruse eelnõud ja seletuskirja eelnõude infosüsteemis
Vt Vabariigi Valitsuse 29. augusti 2005. a määruse nr 224 kehtivat redaktsiooni Riigi Teatajas
7. mail võttis Euroopa Komisjon vastu rakendusotsuse 2012/249/EU, milles on toodud täpsemad reeglid suurte põletusseadmete käivitus- ja seiskamisperioodide kindlaksmääramiseks. Nimetatud perioodid on EL direktiivis 2010/75/EU (nn tööstusheite direktiiv) olulisel kohal, kuna neil perioodidel võib saasteainete sisaldus suurte põletusseadmete heitgaasides ületada loas kindlaks määratud piirväärtusi. Otsus on oluline ka Eestis asuvate suurte põletusseadmete (nt Eesti Energia soojuselektrijaamade) seisukohalt.
Suurte põletusseadmete (seadmed, mille nimisoojusvõimsus on suurem kui 50 MW) puhul on tavapärane, et stabiilse töökoormuse saavutamisele eelneb käivitusperiood, mille jooksul põletatakse kütust väiksemal temperatuuril ning sellest tulenevalt on ka heitgaasides sisalduvate saasteainete sisaldus tavapärasest kõrgem. Sama olukord esineb suurte põletusseadmete järk-järgulisel seiskamisel. Seetõttu näeb tööstusheite direktiiv ette, et selliste perioodide vältel õhku paisatud heidet ei arvestata loas sätestatud heite piirväärtuste järgimise kontrollimisel.
Kuna käivitus- ja seiskamisperioodidel saastavad suured põletusseadmed välisõhku tavapärasest rohkem, tuleb rakendusotsuse kohaselt käitise loas ette näha meetmed, mis võimaldaks neid perioode võimalikult lühikesena hoida. Loas tuleb ette näha ka meetmed, mis tagavad saasteainete püüdeseadmete võimalikult kiire töölerakendumise. Samuti selgitatakse otsuses lähemalt, mille alusel käivitus- ja seiskamisperioode loas kindlaks määrata. Elektri-, soojus- ning mehhaanilist energiat tootvate suurte põletusseadmete puhul tuleb periood kindlaks määrata stabiilseks tootmiseks vajaliku koormuse järgi, protsendina käitise nimivõimsusest. Vastava koormuse kindlaksmääramisel lähtutakse kas teatud tööprotsessidest (nt täielik üleminek abipõletitega töölt ainult põhikütuse kasutamisele) või tööparameetritest (nt väljuva gaasi hapnikusisaldus või temperatuur).
Vt Euroopa Komisjoni rakendusotsuse teksti (PDF-formaadis)
7. mail võttis Riigikogu vastu keskkonnatasude seaduse muudatused, millega muudetakse kutselise angerjapüügi tasusid veekogudel, kuhu nimetatud kalaliigi varude suurendamiseks asustatakse angerjamaime. Lisaks täpsustatakse veekogu nimetamisega eelnõus sätet, mis kehtestab püügiõiguse tasu piirmäärade vahemiku Peipsi järvel püügivahendina kasutatavale põhjanoodale ehk mutnikule. Kajastasime eelnõu (187 SE) sisu lähemalt KÕKi 2012.a aprillikuu uudiskirjas. Riigikogu menetluse käigus eelnõus muudatusi ei tehtud.
Vt keskkonnatasude seaduse muutmise seaduse eelnõud ja seletuskirja Riigikogu kodulehelt
15. mail võttis Riigikogu menetlusse keskkonnatasude seaduse muutmise seaduse eelnõu 234 SE, mis puudutab põlevkivivaru kaevandamise, kasutamise või kasutuskõlbmatuks muutmise eest täiendava ressursimaksu 2 eurot tonni kohta kehtestamist.
Eelnõu algatajateks olid Inara Luigas, Lembit Kaljuvee, Kalle Laanet, Deniss Boroditš ja Rainer Vakra, ning selle seletuskirja kohaselt on muudatuste ajendiks asjaolu, et põlevkivi kaevandamisõiguse tasu on väga madal, mistõttu riik ei hinda Eesti rahvale kuuluva loodusvara väärtust õiglaselt. Võrdlus põhineb kivisöe 11,5 korda suuremal maailmaturu hinnal. Seletuskirja kohaselt tehakse ettepanek kasutada laekuvat lisatulu õpetajate palgatõusuks.
Vt seaduse muudatuse eelnõud ja seletuskirja Riigikogu kodulehelt
14. mail võttis Riigikogu menetlusse välisõhu kaitse seaduse, majandustegevuse seadustiku üldosa seaduse ja riigilõivuseaduse muutmise eelnõu. Eelnõu eesmärgiks on senisest täpsemalt reguleerida nii osoonikihti kahandavate ainete kui neid asendavate fluoritud kasvuhoonegaaside (nn F-gaaside) kasutamise korda. Olulisemate muudatustena nähakse eelnõus ette nimetatud ainete kohta andmeid sisaldava uue registri (FOKA) loomine ning teatud F-gaasidega seotud toimingute jaoks loakohustuse sisse seadmine.
Osoonikihti kahandavate ainete tootmine, turule viimine ja kasutamine on Euroopa Liidus erandkorras lubatud vaid valdkonda reguleerivas EL määruses (EÜ) 1005/2009 toodud juhtudel. Osoonikihti kahandavaid aineid asendavad paljudes kasutusvaldkondades F-gaasid, mis on omakorda aga väga tugeva mõjuga kasvuhoonegaasid. Seetõttu on ka F-gaaside kasutamine reguleeritud EL määrustega. EL määrustes sisalduvad nõuded on küll otsekohalduvad, ent nende praktikas rakendamiseks on kehtivat Eesti õigust vaja täiendada. Viimane on ka Riigikogu menetlusse võetud eelnõu eesmärgiks.
Olulise uuendusena seataks eelnõu kohaselt sisse osoonikihti kahandavate ainete ja F-gaaside kohta andmeid sisaldav register (FOKA). Registrile on kohustatud andmeid esitama vähemalt kolm kilogrammi nimetatud gaase sisaldavate toodete, seadmete, süsteemide või mahutite käitlejad (kelleks on reeglina vastava eseme omanik) selle omandamise, täiendamise või jäätmekäitluseks üleandmise korral. Eelnõu kohaselt oleks mõnigate F-gaaside käitlustoimingute läbiviimiseks vajalik taotleda vastav luba, täpsem loetelu sellistest toimingutest kehtestataks keskkonnaministri poolt. Eelnõu näeb ette ka aastaaruannete esitamise kohustuse F-gaaside müüjatele, F-gaase sisaldavate seadmete jmt tootjatele ning F-gaase sisaldavate seadmetega varustatud laevade ja raudteevagunite omanikele.
4. mail jõudsid EL liikmeriigid kokkuleppeni täiendada Gothenburgi protokolli piiriülese õhusaaste vähendamise saavutamiseks. Gothenburgi protokoll võeti vastu 30. novembril 2009. a ning see määrab piirmäärad väävliheitele, lämmastikoksiididele, lenduvatele orgaanilistele ühenditele ning tahketele osakestele. Protokoll määratleb ka piirväärtused spetsiifilistele saasteallikatele (põletustehased, elektritootmine, kuivpuhastus, sõidukid, veokid) ja nõuab parima võimaliku tehnika rakendamist.
Täiendatud eesmärgid näevad ELis ette väävliheite 60%-list, lämmastikoksiidide 40%-list, lenduvate orgaaniliste ühendite 30%-list, ammoniaagi 6%-list ja tahkete osakeste 20%-list vähendamist võrreldes 2005. aastaga. Täiendavalt lepiti kokku tahma koostisosa musta süsiniku vähendamises. Seni protokoll musta süsinikku ei puudutanud. Euroopa Komisjoni hinnangul vähenevad protokolli täiendamise tulemusena oluliselt inimeste terviseprobleemid, mis on seotud nimetatud saasteainetega.
Kokkuleppega on hõlmatud EL, Norra, Šveits ja USA. Iseenesest olid läbirääkimistega hõlmatud ka muud riigid, kes oleksid potentsiaalselt protokolli ratifitseerijad lähiaastatel (nt Ühinenud Rahvaste Euroopa Majanduskomisjoni riigid nagu Venemaa ja Kanada).
Vt Gothenburgi protokolli kohta lähemalt Ühinenud Rahvaste Euroopa Majanduskomisjoni kodulehelt
Vt ka Euroopa Komisjoni õhukvaliteedi teemalist veebilehte (ingl k)
Keskkonnaministeerium on teatanud, et vaatab üle kehtivaid veemajanduskavasid, mistõttu ootab ettepanekuid ja vastuväiteid kavade ajakohastamise ajagraafikule ja tööplaanile. Avalik väljapanek toimub 1. maist kuni 31. oktoobrini kõikides maakonnakeskustes ning Keskkonnaministeeriumi veebilehel.
Veemajanduskava on dokument, mis sisaldab ülevaadet veeprobleemidest ning lahendusi nende kõrvaldamiseks. Veemajanduskavasid koostatakse vesikonniti – Ida-Eesti, Lääne-Eesti ja Koiva vesikonna kohta. See koostatakse ja kehtestatakse iga kuue aasta järel. Seetõttu tuleb 2010. aasta aprillis Vabariigi Valitsuse poolt vee kaitse korraldamiseks ning pinna- ja põhjavee loodusliku seisundi saavutamiseks ja hoidmiseks kehtestatud veemajanduskavad hiljemalt 2015. aasta lõpuks üle vaadata ja ajakohastada.
Avaliku väljapaneku käigus ootab Keskkonnaministeerium kõikidelt huvituvatelt isikutelt arvamusi. Eeskätt oodatakse konkreetseid ettepanekuid võimalike uuringute läbiviimiseks, veeprobleemide kindlakstegemiseks või lahendamiseks, et uue veemajanduskava alusel asuda neid alates 2015. aastast lahendama. Keskkonnaministeerium korraldab ka neli avalikku arutelu.
10. mail võttis EL Nõukogu vastu uue biotsiide reguleeriva määruse. See hõlmab putukamürke ja tõrjevahendeid, kuid mitte meditsiinilisi või põllumajanduslikke taimekaitsevahendeid. Uue määruse eesmärk on harmoniseerida biotsiide sisaldavate toodete regulatsiooni ja lihtsustada toodete turule toomist; eelnõu sisu ja selle tausta kajastasime lähemalt juba 2012.a veebruarikuu uudiskirjas.
Määrus jõustub järk-järguliselt alates 1. septembrist 2013. a.
Vt ka EL Nõukogu pressiteadet
Vt uut biotsiidide määruse teksti EL Nõukogu kodulehel
Vt KÕKi 2012.a veebruarikuu uudiskirja uudist uue biotsiidimääruse kohta

matches: Kohus kohus kohus Kohus Kohus Kohus


text:
Geodeetiliste tööde teostamise kord – Riigi Teataja
Geodeetiliste tööde teostamise kord
Geodeetiliste tööde teostamise kord - sisukord
§ 2 Tehnilised nõuded
§ 3 Arhiivimaterjalide kasutamine
§ 4 Geodeetiliste tööde kontroll ja vastutus
RT IV, 19.10.2012, 9
Vastu võetud 08.01.2008 nr 1
Määrus kehtestatakse Kuressaare linna ehitusmääruse (kinnitatud Kuressaare Linnavolikogu 17.06.2004 määrusega nr 19, muudetud 29.09.2005 määrusega nr 26 ja 28.06.2007 määrusega nr 18) § 4 lõike 2 punkti 13 alusel, juhindudes Vabariigi Valitsuse 14. aprilli 1994. a määrusega nr 138 kinnitatud “Geodeetiliste ja kartograafiliste tööde tegemise ning geodeetiliste ja kartograafiliste andmete kasutamise korra” punktist 5 ning majandus- ja kommunikatsiooniministri 27. augusti 2007. a määrusest nr 70 “Ehitusgeodeetiliste uurimistööde tegemise kord”.
(1) Geodeetiliste tööde teostamise kord (edaspidi kord) sätestab topograafiliste mõõdistuste ja ehitusgeodeetiliste uurimistööde (edaspidi geodeetilised tööd) teostamise Kuressaare linna haldusterritooriumil.
(2) Käesoleva korra eesmärgiks on reguleerida geodeetiliste tööde teostamist ja vormistamist Kuressaare linnas täiendavalt Eesti Vabariigi sellealastele õigusaktidele.
§ 2. Tehnilised nõuded
(1) Geodeetiliste tööde tegemisel tuleb juhinduda kehtivatest sellealastest õigusaktidest, tehnilistest normidest, heast tavast ning käesolevast määrusest.
(2) Geodeetiliste tööde digitaalsed joonised esitatakse AutoCad dwg või MicroStation V8 dgn failiformaadis.
(3) Digitaalse joonise faili nimi peab sisaldama:
1) võimalusel objekti asukoha aadressi;
2) teostusjooniste puhul mõõdistatava tehnovõrgu liiki või liike;
3) lühendit “G” (geodeetiline töö v.a. teostusjoonis) või “TJ” (teostusjoonis).
(4) Graafilised materjalid tuleb vormistada vastavalt käesoleva määruse lisas 1 toodud värvide jaotusele.
(5) Teostusmõõdistuse teostaja on kohustatud mõõdistamise käigus koostama uued kaevukaardid vastavalt lisale 2 või tegema parandused olemasolevatele kaevukaartidele.
§ 3. Arhiivimaterjalide kasutamine
(1) Geoinfospetsialist väljastab geodeetiliste tööde teostamiseks vajalikud arhiivimaterjalid Kuressaare linna geodeetiliste tööde registrist.
(2) Geodeetiliste tööde teostaja on kohustatud:
1) tagastama geoinfospetsialisti poolt väljastatud geodeetiliste tööde arhiivimaterjalid 14 päeva jooksul arvates väljastamise päevast;
2) tagama kasutatavate arhiivimaterjalide ja andmete säilimise. Töö teostajal ei ole õigust kasutamiseks saadud materjale ja andmeid edasi anda või müüa.
§ 4. Geodeetiliste tööde kontroll ja vastutus
(1) Geoinfospetsialist kontrollib geodeetilise töö vastuvõtmisel selle kvaliteeti ja vastavust tehnilistele normidele ja käesolevale määrusele, vigade ja puuduste ilmnemisel tagastab töö selle teostajale paranduste tegemiseks.
(2) Nõuetele mittevastavate geodeetiliste tööde esitamisel on linnageodeedil õigus esitada vastava litsentsi väljaandjale taotlus litsentsi tühistamiseks või peatamiseks.
Tunnistada kehtetuks Kuressaare Linnavalitsuse 18. oktoobri 2005. a määrus nr 4 “Geodeetiliste tööde teostamise kord”.
Määrus jõustub 11. jaanuaril 2008.
Lisa1 Digitaalsel joonisel kasutatavate värvide jaotus
Lisa2 Kaevukaart

matches:
§ 2
§ 3
§ 4
§ 4
§ 2
§ 3
§ 4


●Eesti Loomaarsti Eetikakoodeks●Hea Veterinaarne Tava●Aasta loomaarsti laureaadid●Elutöö auhinna laureaadid●Dimediumi Missiooniauhinna laureaadid●Dokumentide vormid●ELÜ soovitatav miinimumhinnakiri●Eesti Loomaarstide Koda●Fotokonkurss●Juhatus●Põhikiri●Ajalugu●Revisjonikomisjon
Loomaarstide Koda:
http://et.wikipedia.org/wiki/Loomaarstide_Koda
LOOMAARSTIDE KOJA SEADUS.
RT 1935, 34, 310.
Üldeeskirjad.
§ 1. Oma kutsealal tegutsevate loomaarstide kutsehuvide kaitseks ja nende kutselise tegevuse järelevalveks asutatakse avalikuõiguslikul alusel Loomaarstide Koda.
Koja ülesandeks on eriti:
1) loomaarstide koostöö edustamine;
2) loomaarstide esindamine, nende kutsehuvide kaitse ning kutseeetika, -au ja -kohustuste kõrgelhoidmine;
3) järelevalve koja liikmete kutselise tegevuse ja kutse-eetika üle;
4) loomatervishoiu ja loomaarstlikku alasse puutuvate küsimuste selgitamine;
5) koostöö riigi-, omavalitsus- ja avalikõiguslikkude asutistega avaliku loomatervishoiu alal;
6) arvamiste avaldamine ja soovide esitamine riigi- ja omavalitsusasutistele loomatervishoiu alal antavate seaduste ja määruste kavade kohta, välja arvatud Sõjaministeeriumi või sõjaväes neil aladel antavate eriseadluste või erimääruste kavad;
7) loomaarstide registreerimine ja nende nimekirjade pidamine;
8) teaduslikkude uurimisasutiste ellukutsumine ja ülalpidamine;
9) asutiste ellukutsumine ja ülalpidamine, milliste ülesandeks on koja liikmete ja nende perekondade kindlustamine vanuse, haiguse, töövõimetuse ja töötaolu puhul;
10) koja liikmetesse puutuvate tunnistuste ja teadete andmine;
11) koja esindajate valimine neisse riigi-, omavalitsus- ja eraasutistesse, kus säärane esindus on nähtud ette.
(RT 1937, 15, 116 III.)
§ 2. Loomaarstide Koja tegevuse piirkonnaks on kogu Vabariigi maa-ala. Koja juhatuse asukoht on Tallinnas.
§ 3. Kojal on juriidilise isiku õigused ja temal on oma pitsat, mille kuju kinnitab Vabariigi Valitsus.
§ 4. Koja ja tema organite kirjavahetus riigi- ja omavalitsusasutistega on tempelmaksuvaba.
§ 5. Koja organitesse kuuluvad ja koja teenistuses seisvad isikud vastutavad oma tegevuse alal ühistel alustel riigiteenijatega.
Loomaarstide Koja liikmed, nende õigused ja kohused.
§ 6. Loomaarstide Koja liikmeks on kõik loomaarstid, kes loomaarstide kutsetegevuse seaduse põhjal on saanud loa kutsetegevuseks, välja arvatud Veterinaartalituse direktor, inspektor ja sõjaväe veterinaar-osakonna ülem.
Ühelgi loomaarstil, välja arvatud eelmises lõikes tähendatud erandid, ei ole õigus tegutseda oma kutse alal, kui ta ei ole maksvate seaduste põhjal registreeritud ja kutsetegevuseks saanud loa ja kui ta ei ole Loomaarstide Koja liige.
(RT 1937, 15, 116 III ja 1938, 37, 332 VII.)
§ 7. Loomaarstide Koja liikmed maksavad koja kasuks liikmemaksu koja nõukogu poolt vastuvõetud ja Põllutööministri poolt kinnitatud alustel ja määral.
Liikmemaksu ülemmääraks on kolmkümmend krooni ja alammääraks viis krooni aastas.
§ 8. Loomaarstide Koja liikmete nimekirja peab koja juhatus koja liikmeks soovijatelt saadud kirjalikkude tunnistuste ja diplomi, kohtutelt ja teistelt vastavatelt asutistelt saadavate teadete põhjal.
Koja liikmeks astuda soovijad isikud peavad koja juhatusele esitama tarvilikud tõendused kodakondsuse, hariduse ja praktikaaja kohta.
Liikmeks vastuvõtmisel koja juhatus teeb motiveeritud otsuse hiljemalt 15 päeva kestel, arvates liikmeks astumise sooviavalduse saamise päevast.
§ 9. Koja liikmete nimekirjast kustutamise otsustab koja juhatus:
1) ametisse astumise puhul, mis takistab olla koja liikmeks;
2) jõusseastunud kohtuotsuse järgi kutsetegevuse õiguste kitsendamise korral;
3) kustutamisel loomaarstide nimekirjast.
§ 10. Loomaarstide Koja juhatuse otsuste peale liikmeks vastuvõtmisest keeldumise või liikmete nimekirjast kustutamise kohta võib asjaosaline kaevata Veterinaartalituse direktorile, viieteistkümne päeva jooksul, arvates otsuse temale teadaandmisest.
Veterinaartalituse direktoril on õigus asi sisuliselt ise otsustada või koja juhatuse otsus tühistada ja saata asi juhatusele uueks otsustamiseks.
Kaebuse esitamine liikme nimekirjast kustutamise asjus paneb seisma juhatuse otsuse täitmise kuni asja lahendamiseni Veterinaartalituse direktori poolt.
Kaebused koja juhatuse viivituse kohta koja liikmeks vastuvõtmise sooviavalduste otsustamisel võidakse esitada igal ajal, kusjuures Veterinaartalituse direktor kirjutab koja juhatusele ette asja otsustamise tähtaja ning selle möödalaskmisel otsustab küsimuse ise.
Liikmeks vastuvõtmise ja liikmete nimekirjast kustutamise, samuti kutseõiguste kitsendamise otsused avaldab koja juhatus Riigi Teatajas.
(1938, 37, 332 VII.)
Loomaarstide Koja organid.
§ 11. Loomaarstide Koja organiteks on:
3) revisjonikomisjon;
4) distsiplinaarkohus.
§ 12. Koja valitavad ametid on tasuta auametid, kuid koja nõukogul on õigus määrata erilisi ülesandeid täitvate koja liikmetele kas alalist või ühekordset tasu eelarves ettenähtud suuruses.
§ 13. Koja organite ametisikute ja koja huvides teostatavad sõidukulud tasutakse nõukogu poolt vastuvõetud ja Põllutööministri poolt kinitatud aluste.
§ 14. Loomaarstide Koja organite tegutsemise ja asjaajamise lähem kord määratakse Loomaarstide Koja juhatuskirjas, mille võtab vastu nõukogu ja kinnitab Vabariigi Valitsus Põllutööministri ettepanekul.
Nõukogu.
§ 15. Loomaarstide Koja nõukogul on 25 liiget, kes valitakse neljaks aastaks käesoleva seaduse §§ 16―22 tähendatud korras.
Nõukogu liikme ametikoha vabanemisel astub sellele kohale nõukogu liikme järgmine kandidaat saadud häälte arvu järjekorras.
§ 16. Loomaarstide Koja nõukogu liikmete valimisel moodustab kogu Vabariik ühe valimise ringkonna.
§ 17. Valimisõigus on igal koja liikmel, välja arvatud need, kellel ei ole hääleõigust kohaliku omavalitsuse esinduskogu valimistel ja kes tunnustatud maksujõuetuks kohtu poolt.
Valimisõiguse teostamisest ei võta osa need koja liikmed, keda valimise ajal peetakse kinni kas seadusjõusse astunud kohtuotsuse põhjal või kohtuvõimude poolt vastutusele võtmise pärast või kellel puudub valimiste ajal loomaarsti kutsetegevuse õigus.
§ 18. Iga valimisõigusline koja liige on kohustatud osa võtma koja nõukogu valimisest. Koja liget, kes vabandava põhjuseta ei võta osa valimisest, karistatakse koja distsiplinaarkohtu poolt rahatrahviga mitte üle 50 krooni.
Vabandavateks põhjusteks loetakse:
1) vanadus üle 70 aasta;
2) haigus, kehavigastus või lähema perekonnaliikme surm või raske haigus;
3) viibimine valimise ajal väljaspool Eesti Vabariigi piire;
4) looduslikud või muud võitmatud takistused.
§ 19. Valimised on salajased ja otsesed ning toimuvad kirjalikult. Hääletamise materjali võib esitada isiklikult või posti teel.
§ 20. Valida võidakse nõukogu liikmeteks koja valimisõiguslisi liikmeid.
§ 21. Ühelgi valimisõiguslisel koja liikmel ei ole õigust loobuda nõukogu liikme kohast, välja arvatud:
1) koja liikmed, kes üle 60 a. vanad;
2) koja liikmed, kes seisavad riigiteenistuses või tegelikus sõjaväeteenistuses või omavalitsusteenistuses ning kellele see teenistus on peategevuseks;
3) koja liikmed, kes olid eelmise nõukogu liikmed ja
4) koja liikmed, kes ei saa täita nõukogu liikme kohuseid muudel säärastel mõjuvatel põhjustel, milliste üle otsustab koja nõukogu.
§ 22. Loomaarstide Koja valimiste lähemad alused ja kord määratakse Vabariigi Valitsuse määrusega.
§ 23. Nõukogu võimkonda kuulub:
1) koja esimehe ja abiesimehe valimine, ametist vabastamine ja tagandamine;
2) juhatuse liikmete ning nende asetäitjate valimine ja ametist vabastamine ja tagandamine;
3) koja tegevuskava läbivaatamine ja vastuvõtmine;
4) koja valitud tegelaste vastutusele võtmise otsustamine;
5) koja distsiplinaarkohtu esimehe ja liikmete ning tarviliku arvu asetäitjate valimine;
6) koja kulude ja tulude eelarvete ning aruannete läbivaatamine ja vastuvõtmine;
7) koja juhatuskirja vastuvõtmine ja muutmine;
8) koja osakondade ja esinduste asutamise otsustamine;
9) kinnisvara omandamise, võõrandamise ja pantimise ning laebnude tegemise otsustamine;
10) koja liikmemaksu suuruse ja selle aluste (§ 7) ning tasumise korra määramine;
11) koja juhatusele ning revisjonikomisjonile juhtnööride andmine;
12) toimkondade moodustamine nõukogu poolt määratavate ülesannete täitmiseks;
13) küsimuste arutamine, mis nõukogule esitatud Põllutööministri või Veterinaartalituse direktori poolt.
(RT 1938, 37, 332 VII.)
§ 24. Nõukogu koosolekud on korralised ja erakorralised. Nõukogu korraline koosolek peetakse vähemalt kord aastas, erakorralised ― kas Põllutööministri või Veterinaartalituse direktori nõudel või juhatuse kutsel või vähemalt 1/5 nõukogu liikmete nõudel.
Nõukogu koosoleku aeg, päevakord ja koht teatatakse nõukogu liikmetele kirjalikult vähemalt kümme päeva enne koosolekut.
§ 25. Nõukogu liikmed on kohustatud osa võtma nõukogu koosolekutest. Nõukogu liige võib puududa koosolekult ainult vabandatavail põhjustel, milliste üle otsustab koja juhatus. Selle eeskirja vastu eksijaid karistatakse koja distsiplinaarkohtu poolt rahatrahviga mitte üle 30 krooni. Vabandavaks põhjuseks loetakse igal juhul riigiteenistuses või tegelikus sõjaväeteenistuses või omavalitsuseteenistuses oleva loomaarsti ametikohuste täitmine.
§ 26. Nõukogu koosolek loetakse otsusevõimeliseks, kui on koos vähemalt pool nõukogu liikmetest.
§ 27. Nõukogu otsused tehakse lihthäälteenamusega, välja arvatud 1) kinnisvarade omandamine, võõrandamine ja pantimine, 2) laenude tegemine ja 3) koja juhatuskirja vastuvõtmine, mis otsustatakse koosolekust osavõtjate 2/3 häälteenamusega.
Häälte poolnemisel otsustab nõukogu juhataja hääl.
§ 28. Nõukogu otsused käesoleva seaduse § 23 pp. 3, 6 ja 9 tähendatud aladel astuvad jõusse pärast nende kinnitamist Põllutööministri poolt.
§ 29. Loomaarstide Koja juhatus koosneb koja esimehest, abiesimehest ja kolmest liikmest.
Loomaarstide Koja esimees, abiesimees ja juhatuse liikmed valitakse nõukogu poolt neljaks aastaks.
Ühelgi nõukogu liikmel ei ole õigust loobuda juhatuse liikme kohast, välja arvatud:
1) koja liikmed, kes vanad üle 55 aasta;
2) koja liikmed, kes täitsid eelmise nõukogu ajal koja juhatuse liikme kohuseid;
3) koja liikmed, kes seisavad tegelikus sõjaväeteenistuses;
4) kes ei saa täita juhatuse liikme kohuseid muudel mõjuvatel põhjustel, milliste üle otsustab koja nõukogu.
§ 30. Loomaarstide Koja esimees või tema äraolekul abiesimees on eriti volitamata seaduslik Loomaarstide Koja esindaja.
§ 31. Koja juhatuse võimkonda kuulub:
1) koja nõukogu otsuste täideviimine;
2) koja liikmete vastuvõtmine ja nimekirjast kustutamine;
3) koja liikmete tegevuse üle valvamine ja seaduste piirides tarvilikkude korralduste tegemine;
4) koja varanduste valitsemine;
5) nõukogu otsustamisele kuuluvate ettepanekute läbitöötamine ja ettekandmine;
6) koja tegevusaasta tulude ja kulude eelarve kava koostamine;
7) koja tegevusaasta aruande koostamine;
8) koja teenistuses olevate isikute palkamine ja vabastamine ning nõukogule ettepanekute tegemine tasumäärade kohta;
9) koja liikmete nimekirja pidamine ja avaldamine;
10) koja liikmetesse puutuvate tunnistuste ja teatiste andmine;
11) kõikide ülesannete täitmine, mis Loomaarstide Koja ülesannetesse kuuluvad ja mis ei kuulu nõukogu või nende organite võimkonda.
§ 32. Juhatuse koosolekud kutsutakse koja esimehe või abiesimehe poolt kokku tarviduse järgi.
§ 33. Koja juhatuse koosolek loetakse otsusevõimeliseks, kui on koos koja esimehega või abiesimehega vähemalt pool juhatuse koosseisust. Juhatuse otsused tehakse koosolekust osavõtjate lihthäälteenamusega. Häälte poolnemisel annab ülekaalu koja esimehe või abiesimehe hääl.
§ 34. Koja juhatuse otsuste peale võib asjaosaline kaevata koja nõukogule kümne päeva jooksul, arvates otsuse temale teadaandmisest, kuivõrd käesoleva seadusega pole seatud muud korda.
Revisjonikomisjon.
§ 35. Koja revisjonikomisjon koosneb vähemalt kolmest liikmest, kes valitakse nõukogu poolt nõukogu liikmete hulgast neljaks aastaks. Samas korras ja samaks ajaks valitakse revisjonikomisjoni liikmetele kaks asetäitjat.
Revisjonikomisjoni liikmed ja nende asetäitjad ei või kuuluda koja juhatuse ja distsiplinaarkohtu liikmete hulka ega seista koja palgalises teenistuses.
Revisjonikomisjoni ülesandeks on koja asjaajamise, aastaaruannete ja eelarvete ning kojale alluvate asutiste tegevuse revideerimine koja juhatuskirjas määratud alustel.
Distsiplinaarkohus.
§ 36. Loomaarstide Koja distsiplinaarkohus koosneb nõukogu poolt neljaks aastaks valitud kohtu esimehest ja neljast liikmest, kes ei kuulu koja juhatusse. Samas korras ja samaks ajaks valitakse kohtu liikmetele kaks asetäitjat.
Distsiplinaarkohtu liikmeks ega selle asetäitjaks ei või valida koja liiget, kes karistatud koja distsiplinaarkohtu poolt, enne kahe aasta möödumist pärast karistuse kandmise lõppu.
Kohus valib enda liikmete hulgast abiesimehe ning sekretäri ja selle asetäitja.
§ 37. Loomaarstide Koja dissiplinaarkohtu istung loetakse otsusevõimeliseks, kui on koos kohtu esimees või abiesimees, kohtu sekretär või selle asetäitja ja üks liige.
§ 38. Koja distsiplinaarkohtule alluvad:
1) koja liikmete eksimused kutse-eetika alal;
2) koja liikmete ebasünnis käitumine väljaspool kutsealast tegevust;
3) muud käesoleva seadusega tema võimkonda antud asjad.
Riigi, sõjaväe ja omavalitsuste teenistuses seisvate koja liikmete eksimused ameti alal ei allu koja distsiplinaarkohtule.
§ 39. Loomaarstide Koja dissiplinaarkohtu poolt määratavad karistused on:
3) rahatrahv mitte üle 300 krooni;
4) ajutine kutsetegevuse keelamine vabapraktikas kuni ühe aastani.
Koja kohtul on õigus eelnimetatud karistusi määrata ingimisi, katseajaga kuni kaks aastat.
§ 40. Käesoleva seaduse § 38 tähendatud küsimuste arutamisele asub distsiplinaarkohus kas koja juhatuse või koja mõne liikme kirjalikul ettepanekul või asutiste või isikute kaebusel.
§ 41. Asja kannab kohtuistungil ette kohtu esimees, sekretär või liige esimehe määramisel.
Kohtu otsused tehakse peale ettekannet, süüdistatava kirjaliku või suusõnalise seletuse ja tunnistajate seletuse ärakuulamist ja igakülgset asja selgitust lihthäälteenamusega, kusjuures häälte poolnemisel otsustab esimehe hääl.
§ 42. Koja distsiplinaarkohus, kõiki asjaolusid kaalunud, teeb oma otsused südametunnistuse ja loomaarstliku eetika põhjal.
§ 43. Loomaarstide Koja distsiplinaarkohtu otsused teatatakse koja juhatusele ja Veterinaartalituse direktorile. Loomaarstide Koja juhatus teatab sellest süüdistatavale ja asjaalgatajale, kui säärane olemas.
Seaduslikku jõusse astunud distsiplinaarkohtu otsused täidab koja juhatus.
§ 44. Lähemad eeskirjad distsiplinaarkohtu asjaajamise aluste, otsuste ja korra kohta määratakse koja juhatuskirjaga.
§ 45. Loomaarstide Koja distsiplinaarkohtu otsused on lõplikud, välja arvatud otsused käesoleva seaduse § 39 p. 3 tähendatud rahatrahvi asjus, kui see ületab viiskümmend krooni ja p. 4 tähendatud vabapraktika õiguse võtmise asjus, milliste peale võib karistatu kahe nädala kestel, arvates otsuse teadaandmise päevast, kaevata Veterinaartalituse juures asuvale distsiplinaar-ülemkohtule, mis koosneb Veterinaartalituse direktorist või tema äraolekul talituse inspektorist esimehena ja Tartu Ülikooli loomaarstiteaduskonna dekaanist ja Loomaarstide Koja esimehest liikmetena. Dstsiplinaar-ülemkohtul on õigus distsiplinaarkohtu edasi kaevatud otsuseid kas kinnitada või anda tagasi distsiplinaarkohtule uueks otsustamiseks või teha iseseisvalt otsuseid, määrates käesoleva seaduse § 39 määratud karistusi. Distsiplinaar-ülemkohtu asjaajamise, samuti kaebuste esitamise lähem kord määratakse koja juhatuskirjaga.
Distsiplinaar-ülemkohtu otsused teatatakse koja juhatusele asjaosalistele teatamiseks. Seaduslikku jõusse astunud ülemkohtu otsused täidab koja juhatus.
§ 46. Koja liikmed on kohustatud koja distsiplinaarkohtu ja distsiplinaar-ülemkohtu kutsel tunnistajaks ilmuma ja tunnistust andma, kui seda ei takista erilised põhjused, milliste mõjuvuse üle kohus otsustab. Samuti on süüdistatav kohustatud isiklikult kohtusse ilmuma, kui kohus seda tarvilikuks tunnustab.
Neist eeskirjadest kõrvalekaldujaid võib koja kohus karistada käesoleva seaduse § 39 p. 1, 2 ja 3 alusel, kuid p. 3 alusel rahatrahviga mitte üle 30 krooni.
4. peatükk.
Loomaarstide Koja tuluallikad ja majapidamine.
§ 47. Loomaarstide Kojal on järgmised tuluallikad:
1) liikmemaksud;
2) tulud koja ettevõtetest;
3) kojale antavad toetused;
4) igalt koja liikme poolt kirjutatud rohutähe pealt võetav maks;
5) trahvid ja muud tasud;
6) annetused;
7) muud siinnimetamata tuluallikad.
Käesoleva paragrahvi punkt 4 ettenähtud maksu määra, mis ei või tõusta üle kolme sendi rohutähelt, samuti selle maksu võtmise lähemad alused ja korra määrab koja nõukogu ettepanekul Põllutööminister.
§ 48. Loomaarstide Koja majapidamise aluseks on iga aasta kohta koja juhatuse poolt kokkuseatav kulude ja tulude eelarve, mis esitatakse koja nõukogule vastuvõtmiseks. Eelarve peab sisaldama koja kõik võimalikud tulud ja tarvilikud kulud sellekohase koja nõukogu poolt kinnitatud nomenklatuuri järgi ning peab olema koostatud puudujäägita.
Pärast eelarve vastuvõtmist koja nõukogu poolt ja kinnitamist Põllutööministri poolt loetakse eelarves ettenähtud krediidid avatuks ja neid võib koja juhatuse korraldusel tarvitada.
§ 49. Maksud ja rahatrahvid, mis käesoleva seaduse põhjal määratud, nõutakse sisse nende tähtajaks mittetasumise puhul administratiiv-korras koja juhatuse korraldusel.
§ 50. Kojal on õigus võtta tema poolt antavailt tunnistustelt, teatistelt ja teistelt dokumentidelt, samuti ekspertiiside ja muude talituste eest tasu koja juhatuskirjas määratud alustel ja suuruses.
§ 51. Iga möödunud eelarve-aasta kohta seab koja juhatus kokku koja aasta-aruande ja esitab selle koja nõukogule kinnitamiseks.
Aruanne peab sisaldama: 1) koja rahalised tulud ja kulud; 2) koja fondide, kapitalide, asutiste läbikäikude ning varanduste seisu; 3) ülevaate koja tegevusest.
§ 52. Koja majapidamise lähema korra määrab koja juhatuskiri.
5. peatükk.
Järelvalve.
§ 53. Loomarstide Koda töötab Põllutööministri järelevalve all.
Põllutööminister võib nõuda koja juhatuselt jooksvaid ettekandeid ning aruandeid koja tegevuse kohta.
Põllutööministril või tema esindajal on õigus kontrollida ja revideerida koja tegevust.
§ 54. Vabariigi Valitsuse otsusel võib Põllutööminister saata laiali Loomaarstide Koja organid. Viimasel juhul viiakse koja nõukogu uued valimised lõpule kolme kuu kestel, arvates laialisaatmise päevast. Koja asjaajamise kohta vaheajal annab Põllutööminister sellekohase määruse.
§ 55. Loomaarstide Koda esitab Põllutööministrile igal aastal tegevuse kava ja kulude ja tulude eelarved, tegevuse ja eelarve täitmise aruanded ning teated oma organite isikliku koosseisu kohta.
§ 56―63. Välja jäetud. SK I 1938, 3, 9 § 8


text:
Euroopa Komisjon - Euroopa Justiitsvõrgustik - Tõendite kogumine ja tõendamisviis - Saksamaa
> Saksamaa
Viimati muudetud: 18-10-2007
Tõendite kogumine ja tõendamisviis - Saksamaa
Kas on olemas normid, mis vabastavad teatavad asjaolud tõendamiskohustusest? Millistel juhtudel? Kas tõenditega on võimalik need oletused ümber lükata? 2.
Kui veendunud peab kohus asjaolus olema, et oma otsus selle olemasolule rajada? II.
Tõendamine 3.
Kui poole taotlus tõendite kogumiseks rahuldatakse, millised on järgmised sammud? b)
Millistel juhtudel võib kohus poole esitatud tõendi tagasi lükata? 5.
Millised on tunnistaja ütlustega tõendamise meetodid ja kas need erinevad meetoditest, mida kasutatakse eksperdiarvamusega tõendamisel? Millised on kirjalike tõendite esitamise ja ekspertiisiaruande/eksperdiarvamuse kohta kehtivad nõuded? c)
Kas mõned tõendamisviisid on suurema jõuga kui teised? d)
Kas mõne asjaolu tõendamiseks on kohustuslikud kindlad tõendamisviisid? 6.
Millistel juhtudel võivad tunnistajad keelduda ütluste andmisest? c)
Kas on isikuid, keda ei saa tunnistajana kutsuda? 7.
Kui pooled on tõendid saanud ebaseaduslikul teel, kas siis on kohtule seatud piirangud otsuse langetamisel? 9.
(Milliseid tõendeid peab kumbki pool esitama? Millised tagajärjed on sellel, kui mõningate asjaolude suhtes esinevaid kahtlusi ei suudeta kõrvaldada?)Tõendamiskohustust reguleerivad normid põhinevad poolte nõuete ja vastuväidete esitamist reguleerivatel õigusnormidel, seega materiaalõigusel. Üldjuhul lasub asjaolu tõendamise kohustus poolel, kes sellele asjaolule tugineb. Seadus sisaldab ka sõnaselgeid tõendamiskohustust reguleerivaid norme.Kui asjaolud jäävad pärast kõigi menetluses lubatud tõendamisvahendite ammendamist olulises punktis ebaselgeks, tehakse otsus selle kohta, kellel lasub selle asjaolu tõendamise kohustus, mida ei suudetud tõendada.
b) Kas on olemas normid, mis vabastavad teatavad asjaolud tõendamiskohustusest? Millistel juhtudel? Kas tõenditega on võimalik need oletused ümber lükata?
Tõendamisest vabastamine esineb Saksa õiguses tõendamiskoormise ümberpööramisena tõendamiskoormist kandva poole vastaspoole kahjuks või tõendamiskoormise kergendamisena tõendamiskoormist kandva poole kasuks.Tõendamiskoormise ümberpööramineTõendamiskoormise ümberpööramise korral läheb tõendamiskohustus üle tõendamiskoormist kandva poole vastaspoolele. Osaliselt tuleneb see seaduses sätestatud reegli ja erandi suhte sõnastusest. Tõendamiskoormis lasub sel juhul poolel, kes tugineb erandjuhtumile. Näiteks lähtub seadusandja Saksa tsiviilseadustiku (Bürgerliches Gesetzbuch - BGB) artikli 932 lõike 1 esimese lause, artikli 892 lõike 1 esimese lause ja artikli 2366 kohaselt sellest, et omandaja oli asja omandamisel heauskne. Eriline tähtsus on tõendamiskoormise ümberpööramisel kohustuste rikkumise eest vastutamise korral, kui võlgnik peab tõendama, et ta ei vastuta kohustuse rikkumise eest (BGB artikli 280 lõike 1 teine lause).
Tõendamiskoormise kergendamineSeadusest tulenevad eeldused pakuvad kergendust tõendamiskoormist kandvale poolele, kuna ta peab välja tooma ja tõendama ainult eelduse aluseks olevad asjaolud (Saksamaa tsiviilkohtumenetluse seadustiku Zivilprozessordnung - ZPO) artikkel 292). Seadusest tulenevad eeldused võivad olla seotud teatavate asjaoludega, nt kui kiri on võlausaldaja valduses, siis eeldatakse, et üleandmine on toimunud (BGB artikli 1117 lõige 3). Need võivad olla seotud ka õigustega, näiteks eeldatakse, et isikule, keda pärimisõiguse tunnistuses on nimetatud pärijaks, kuulub pärimisõiguse tunnistuses märgitud pärimisõigus (BGB artikkel 2365).Seadusest tulenevad eeldused on vastavalt ZPO artiklile 292 ümberlükatavad, kui seadusest ei tulene teisiti.Seadusest tulenevate eeldustega on põhimõtteliselt võrreldavad faktilised eeldused, millele tugineb esmapilgul usutav tõend (prima facie tõend). Esmapilgul usutava tõendi olemasolu eelduseks on, et asjaolu kõiki vaieldamatuid ja kindlaks tehtud aspekte arvesse võttes esineb tõendamist vajava asjaolu puhul selline sündmuste kulg, mida võib kogemuse põhjal pidada tüüpiliseks. Prima facie tõend on kohaldatav eelkõige põhjusliku seose ja süülisuse puhul, nt autoga vastu puud sõitmise korral.Vastaspool võib eelduse ümber lükata faktidega, mis äratavad tõsist kahtlust selles suhtes, et tegemist on sündmuste tüüpilise kuluga.Kohtupraktikas jaotatakse tõendamiskohustus õiglust ja huvide õiglast tasakaalustamist silmas pidades enamasti valdkondade järgi. Peamised juhtumid on järgmised:Tootja vastutus (BGB artikkel 823 lõige 1)Tootel esineva vea, teise isiku kaitseks mõeldud seaduse rikkumise ja nende vahel esineva põhjusliku seose tõendamise kohustus lasub hagejal, süü puudumise tõendamise kohustus lasub tootjal.
Arsti vastutusArsti vastutuse juhtudel võivad tõendamiskoormise kergendamine ja tõendamiskoormise ümberpööramine tuleneda meditsiiniliste dokumentide (operatsioonide aruanded, patsientide ravikaardid) puudulikkusest või ebaõigsusest. Raske ravivea esinemisel peab kaebuse esitaja tõendama eeldatava kahju tekkimist. Põhjusliku seose kindlakstegemise korral kergendatakse hageja tõendamiskoormist või pööratakse see ümber arsti kahjuks.TeavitamiskohustusLepingust tulenevate teavitamiskohustuste rikkumise korral on kohustuse rikkuja kohustatud tõendama, et kahju oleks tekkinud ka kohustuse täitmise korral. Eeldatakse, et kahju kannatanud pool käitus vastavalt antud teabele.
2. Kui veendunud peab kohus asjaolus olema, et oma otsus selle olemasolule rajada?
(Kas kohus peab olema asjaolu õigsuses täielikult veendunud või piisab suurest tõenäosusest juhul, kui teatavad kahtlused jäävad püsima?)ZPO artikli 286 kohaselt on kohtumenetluse peamine põhimõte tõendite vaba hindamine. Selle kohaselt otsustab kohus kohtuliku arutamise kogu sisu ja tõendamise tulemust arvesse võttes oma siseveendumuste kohaselt, kas faktilise asjaolu kohta esitatud väide on õige või mitte.Väga suurest või suurest tõenäosusest asjaolu tõendamiseks ei piisa. Samas ei pea kahtlused olema täielikult välistatud. Kohtupraktika kohaselt piisab igapäevases elus tavapärasest veendumuse määrast, mis aitab kõrvaldamata kahtlused kummutada, neid siiski täielikult välistamata.Tõendamise nõutava määra puhul kehtib erand juhtudel, kui seaduse kohaselt piisab asjaolude kohta piisavate põhjenduste esitamisest. Väide loetakse tõendatuks, kui see on väga suure tõenäosusega õige. Väite põhjendamiseks ei ole pool seotud seaduses sätestatud tõendamisviisidega (tunnistaja ütlus, dokumentaalne tõend, vaatlus, eksperdiarvamus, menetlusosalise antud seletus). Näiteks on ZPO artikli 194 kohaselt lubatud ka vande all antud kinnitus.
II. Tõendamine
Vastavalt tsiviilmenetluses kehtivale põhimõttele, mille kohaselt kohtulik arutamine toimub poole taotluse põhjal, on kohtumenetluse materjalide ja tõendite esitamine poolte ülesanne. Kohus ise ei või kohtumenetluses otsuse aluseks olevaid materjale esitada. Nimetatud piirangud tulenevad ZPO artikli 139 kohaselt kohtul lasuvast teavitamiskohustusest.Mõnel juhul on tõendite esitamise põhimõtet rikkudes võimalik tõendeid koguda ka kohtu algatusel. See peab põhinema poolte loogiliselt põhjendatud taotlusel ja selle eesmärgiks ei tohi olla asjaolude väljauurimine.Kohus võib omal algatusel korraldada vaatluse ja eksperdi kaasamise (ZPO artikkel 144), dokumentide esitamise (ZPO artikkel 142) ning menetlusosalise korduva ülekuulamise (ZPO artikkel 448). Võimalik on ka menetlusosalise ülekuulamine kohtu algatusel (ZPO artikkel 448). Selle tingimuseks on, et kohtuliku arutelu või tõendamise tulemus ei ole piisav, põhistamaks kohtu veendumust, et tõendamist vajav asjaolu on õige või ebaõige. Seega peab tõendamist vajava asjaolu suhtes esinema teatav algne tõenäosus.
4. a) Kui poole taotlus tõendite kogumiseks rahuldatakse, millised on järgmised sammud?
Kohus korraldab pärast
menetlusosalise poolt tõendite kogumise taotluse esitamist tõendite kogumise.
See toimub üldjuhul vabas vormis suulises menetluses või tõendite kogumise
määrusega vastavalt ZPO artiklile 358. ZPO artikli 359 kohaselt peavad
selles olema nimetatud vaidlusalused asjaolud, mis vajavad tõendamist,
tõendamisvahendid, üle kuulatavad tunnistajad ja eksperdid või ülekuulatav
menetlusosaline ning menetlusosaline, kes antud tõendile tugineb.
Seejärel toimub tõendite
kogumine, mille puhul tuleb juhinduda tõendite kogumist reguleerivatest
normidest (ZPO artiklid 355–484). Eelkõige tuleb kinni pidada tõendite
kogumise vahendituse põhimõttest (ZPO artikkel 355) ja põhimõttest,
mille kohaselt on poolte jaoks kohtumenetlus avalik ka tsiviilmenetluse
selles osas, mis muidu ei ole avalik (ZPO artikkel 357).
Tõendite kogumise vahendituse
põhimõtte kohaselt korraldab tõendite kogumist asja menetlev kohus, sest ta
on kohustatud tõendeid hindama. Erandi tegemine on lubatud ainult seaduses
sätestatud juhtudel, kui tõendite kogumine antakse üle korralduse alusel
tegutsevale kohtunikule (ZPO artikkel 361) või teisele kohtule (ZPO artikkel
362). Põhimõte, mille kohaselt on poolte jaoks kohtumenetlus avalik ka
tsiviilmenetluse selles osas, mis muidu ei ole avalik, näeb ette, et
menetlusosalistel on õigus viibida kohtuistungil, kus tõendid avaldatakse, ja
esitada tunnistajale küsimusi (ZPO artikkel 397).
Kogutud tõendeid kasutatakse
järgnevas poolte osalusel toimuvas suulises menetluses. Menetluse ja esitatud
tõendite alusel otsustab kohus oma siseveendumuste kohaselt, kas
menetlusosalise väide on tõendatud või mitte (ZPO § 286).
b) Millistel juhtudel võib kohus poole esitatud tõendi tagasi lükata?
Kohus võib keelduda tõendi vastuvõtmisest või tõendite kogumisest menetlusõiguse ja tõendamisega seotud põhjustel, kui:tõendatavat asjaolu ei ole vaja tõendada, st kui selle kohta on juba piisavalt tõendeid esitatud, selle paikapidavus on ilmne või asjaolu ei ole vaieldav;tõendil ei ole asjas tähtsust, st see ei mõjuta otsust;tõend ei sobi esitatud väite tõendamiseks (väga harvadel juhtudel, sest tõendeid ei või hinnata enne nende kogumist);tõend ei ole kättesaadav;tõend ei ole vastuvõetav, nt on tegemist õiguse kuritarvitamise teel huupi esitatud väitega või on rikutud tunnistaja vaikimiskohustust (teistsugune on olukord pärast vaikimiskohustusest vabastamist);kohtul on tõendamise suhtes kaalutlusõigus, nt kahju suuruse kindlakstegemisel vastavalt ZPO artiklile 287;asjaolu on jõustunud kohtuotsusega tuvastatud teises tsiviilasjas, millest võtsid osa samad pooled;tõend esitatakse või tõendite kogumist taotletakse hilinenult (ZPO artikli 296 lõige 1);tõendeid ei saa koguda teadmata kestusega takistuse tõttu, tõendite kogumiseks antud tähtaeg on möödunud ja taotluse rahuldamine põhjustaks asja arutamise edasilükkamise (ZPO artikkel 356).
(1) Vaatlus (ZPO artiklid 371-372a)
Vaatlus on kohtu poolt igasugune vahetu andmete kogumine asjaolu olemasolu või olemuse kohta. Vahetu andmete kogumine võib toimuda ka kompimise, haistmise, kuulmise või maitsmise abil. Vaatluse objektiks on seega ka heli- ja videosalvestised ning elektroonilised dokumendid.(2) Tunnistaja ütlused (ZPO artiklid 373-401)Tunnistaja tõendab minevikus tema enda kogetud asjaolusid. Ta ei ole seetõttu erinevalt eksperdist asendatav.Tunnistajana võib üle kuulata iga inimese, kui ülekuulatav ei ole selles asjas menetlusosaline.Kui tunnistaja vajab asjaolude kogemiseks eriteadmisi, on tegemist eriteadmistega tunnistajaga (ZPO artikkel 414), nt kui kiirabiarst annab ütlusi õnnetusest tingitud vigastuste kohta.(3) Eksperdiarvamus (ZPO artiklid 402-414)Ekspert vahendab kohtunikule sellel puuduvaid eriteadmisi, mis on vajalikud asjaolude hindamiseks. Ta ei tegele ise asjaolude väljaselgitamisega. Ekspert annab eksperdiarvamuse üksnes tõendatud asjaolude kohta.Üksnes juhul kui asjaolude kindlakstegemine nõuab eriteadmisi, võib asjaolude tõendamise teha ülesandeks eksperdile. Siinkohal võib näiteks tuua meditsiinilise diagnoosi.Eraviisilist ekspertiisi, mis on tehtud ühe poole taotlusel, saab eksperdiarvamuseks pidada ainult erandjuhtumil mõlema poole nõusolekul.(4) Dokumentaalne tõend (ZPO artiklid 415-444)Dokumendid ZPO tähenduses on kirjalikus vormis teated millegi tõendamise, õiguste kinnitamise vms kohta. Tõendusväärtuse puhul teeb seadus vahet avalike dokumentide (ZPO artiklid 415, 417 ja 418) ja eradokumentide vahel (ZPO artikkel 416).(5) Menetlusosalise seletus (ZPO artiklid 445-455)
Menetlusosalise seletus on muid tõendeid toetav tõendamisviis ja lubatud üksnes peamise asitõendi esitamiseks (ZPO artikli 445 lõige 2). Menetlusosalist võib üle kuulata ainult vastaspoole nõusolekul või kohtu algatusel.
b) Millised on tunnistaja ütlustega tõendamise meetodid ja kas need erinevad meetoditest, mida kasutatakse eksperdiarvamusega tõendamisel? Millised on kirjalike tõendite esitamise ja ekspertiisiaruande/eksperdiarvamuse kohta kehtivad nõuded?
Tõendusväärtuse poolest tõendid
üksteisest ei erine, sest kohtul on tõendite hindamisel kaalutlusõigus. Erinevad on üksnes tõendite kogumise meetodid.
ZPO artikli 394 lõike 1
kohaselt kuulatakse tunnistajad üle ühekaupa, üle kuulamata tunnistajad ei
või asja arutamise ajal viibida kohtusaalis. Tunnistajad, kelle ütlused on
vasturääkivad, võib üksteisega vastastada (ZPO artikli 394 lõige 2).
Enne tunnistaja küsitlemist
selgitab kohus talle kohustust rääkida tõtt ja seda, et edaspidi võidakse
tunnistajalt vastavalt ZPO artikli 395 lõikele 1 nõuda vande andmist.
Ülekuulamise alguses teeb kohus kindlaks tunnistaja isikuandmed (ZPO artikli
395 lõige 2). Seejärel kuulatakse tunnistaja vastavalt ZPO artiklile 396
asjas üle. Seejuures suunab kohus tunnistajat, et see annaks ütlusi
asjaomaste asjaolude kohta. Ütluste selgitamiseks ja täiendamiseks esitab
kohus vajaduse korral lisaküsimusi.
Menetlusosalistel on õigus
viibida tunnistaja ülekuulamise juures ja esitada talle küsimusi. Seejuures
esitab menetlusosaline küsimusi üksnes kohtu kaudu, samal ajal kui advokaat
võib tunnistajale esitada küsimusi otse (ZPO artikkel 397).
Tunnistaja ülekuulamise norme
kohaldatakse ka eksperdiarvamuse ja menetlusosalise seletuse puhul (ZPO
artiklid 402 ja 451).
Dokumentaalne tõend esitatakse
dokumendi esitamise teel. Juhul kui dokument ei ole tõendamiskoormist kandva
poole valduses, vaid on vastaspoole või kolmanda isiku valduses, nõutakse
dokument välja vastaspoolelt või kolmandalt isikult (ZPO artiklid 421 ja
428). Dokumendi esitamise kohustus on sätestatud tsiviilõiguses ja kehtib
juhul, kui tõendamiskoormist kandval poolel on õigus nõuda vastaspoolelt või
kolmandalt isikult dokumendi väljaandmist või esitamist (ZPO artikkel 422).
Seda kohustust põhistavat asjaolu tuleb tõendada (ZPO artikli 424 punkti 5
teine lause). Ka kirjaliku eksperdiarvamuse puhul on tegemist dokumendiga ZPO
c) Kas mõned tõendamisviisid on suurema jõuga kui teised?
(Nt kirjalik vorm tunnistaja
ütluse asemel, tõestatud dokument eradokumendi asemel.)
Põhimõtteliselt ei ole. Kõik
tõendid on samaväärsed. See tuleneb ZPO artiklis 286 sätestatud tõendite vaba
hindamise põhimõttest. Selle kohaselt hindab kohus kõiki tõendeid. Ainult
erandjuhtudel kehtivad kohtuniku jaoks siduvad tõendamisreeglid, näiteks
protokolli tõendusväärtuse kohta vastavalt ZPO artiklile 165, kohtuotsuse
tõendusväärtuse kohta vastavalt ZPO artiklile 314 või muude dokumentide
tõendusväärtuse kohta vastavalt ZPO artiklitele 415–418).
d) Kas mõne asjaolu tõendamiseks on kohustuslikud kindlad tõendamisviisid?
(Kas näiteks rahalise võla
korral, mille suurus ületab teatava summa, on nõutav kirjalik tõend?)
Ei. ZPO ei näe mõne asjaolu tõendamiseks ette kohustuslikke tõendamismeetodeid.
Erand kehtib üksnes teatavate
menetlusliikide suhtes. Nii on lihtsustatud kohtumenetluses, mis toimub
esitatud kirjalike dokumentide alusel, ja veksli menetlemisel lubatud ainult
dokumentide kujul esitada tõendeid asjaolude kohta, millel hageja nõuded
põhinevad, ning ainult dokumentide või menetlusosalise seletuse kujul kõigi
muude asjaolude kohta (ZPO artikkel 592 jj).
Tunnistajana välja kutsutud isik,
kes kuulub Saksamaa jurisdiktsiooni alla, on kohustatud ilmuma kohtusse,
andma kohtule tõeseid ütlusi temale teada olevate asjaolude kohta ning andma
Ütluste andmise kohustus hõlmab
ka tunnistaja kohustust kontrollida dokumentide põhjal oma teadmisi ja võtta
tarvitusele abinõud mälu värskendamiseks (ZPO artikkel 378). See ei hõlma
tunnistaja kohustust teha kindlaks asjaolud, mis ei ole talle teada.
b) Millistel juhtudel võivad tunnistajad keelduda ütluste andmisest?
(Kui tunnistaja on abielus menetlusosalise või selle sugulasega (mitmendas astmes?) või kui ütlused võivad kuriteo või väärteo toimepanemises süüstada teda ennast.)ZPO-s sätestatud tunnistaja õigus keelduda ütluste andmisest näeb ette õiguse keelduda täielikult ütluste andmisest isiklike sidemete tõttu menetlusosalisega (ZPO artikkel 383) ja õiguse keelduda mõjuval põhjusel mõnede asjaolude kohta ütluste andmisest (ZPO artikkel 384).
ZPO artiklis 383 sätestatud tunnistaja õigus keelduda ütluste andmisest on seotud esiteks tunnistaja sugulussidemete ja teiseks talle ameti tõttu usaldatud teabe saladuses hoidmise kohustusega ning selle eesmärk on huvide konflikti vältimine.Õigus keelduda tunnistajana ütluste andmisest on kihlatul (p 1), abikaasal (p 2) ja elukaaslasel (p 3), sealhulgas pärast abielu või püsiva kooselu lõppemist. Lisaks sellele on õigus keelduda tunnistajana ütluste andmisest isikul, kes on hageja või kostja otseliinis sugulane või on abielus hageja või kostja sugulasega või on hageja või kostja kuni kolmanda astme külgliinis sugulane või on või on olnud abielus hageja või kostja kuni teise astme sugulasega (p 3). Külgliinis tähendab mitte otseliinis, aga sellestsamast kolmandast isikust pärinev. Sugulusaste määratakse vahepealsete sündide arvu järgi.Lisaks sellele on vastavalt ZPO artikli 383 punktile 4 õigus keelduda tunnistajana ütluste andmisest vaimulikel ja isikutel, kelle ametikohustuste hulka kuulub või on kuulunud perioodiliste trükiväljaannete või raadiosaadete ettevalmistamine, tootmine ja levitamine (p 5), samuti muul isikul, kellele on tema ameti või kutse- või majandustegevuse tõttu usaldatud teavet, mille saladuses hoidmine on talle teabe iseloomu tõttu või seaduse kohaselt kohustuslik (p 6).Ametikohustuste täitmisest tulenev õigus keelduda tunnistajana ütluste andmisest hõlmab kõiki asjaolusid, mis on sellisele isikutele ametikohustusi täites teatavaks saanud.ZPO artiklis 384 sätestatud tunnistaja õigus keelduda ütluste andmisest kaitseb tunnistajat ütluste andmise kohustuse tagajärgede eest. See annab talle õiguse keelduda üksikutele küsimustele vastamisest, ei anna aga õigust ütluste andmisest täielikult keelduda nagu ZPO artikkel 383.
ZPO artiklis 384 sätestatud tunnistaja õigus keelduda ütluste andmisest kehtib küsimuste kohta, millele vastamine võib tunnistajale või temaga ZPO artiklis 383 nimetatud perekonnasuhetes olevale isikule põhjustada vahetu varalise kahju (p 1) või süüstada teda ennast või nimetatud isikut kuriteo või väärteo toimepanemises (p 2). Lisaks sellele võib tunnistaja keelduda ütluste andmisest, kui ta paljastaks seeläbi ärisaladuse (p 3).ZPO artikkel 385 sätestab mõned erandid ZPO artiklites 383 ja 384 sätestatud tunnistaja õigusest keelduda ütluste andmisest. Erilist tähtsust omab vaikimiskohustusest vabastamine vastavalt ZPO artikli 385 lõikele 2; see säte taastab ütluste andmise kohustuse vaimulike ja ZPO artikli 383 lõike 1 punktis 6 nimetatud isikute puhul, kelle suhtes kehtib materiaalõigusest tulenev vaikimiskohustus.
Jah. Kui tunnistaja jätab kohtu kutsel mõjuva põhjuseta kohtusse ilmumata, võib kohus teda vastavalt ZPO artikli 380 lõikele 1 trahvida, ja juhul kui tunnistaja jätab trahvi maksmata, võib kohus kohaldada aresti. Trahvi suurus on karistusseadustiku rakendamise seaduse (Einführungsgesetz zum Strafgesetzbuch - EGSTB) artikli 6 lõike 1 kohaselt 5-1000 eurot, aresti võib EGSTB artikli 6 lõike 2 järgi kohaldada ühest päevast kuni kuue nädalani. Lisaks sellele kannab tunnistaja menetluskulud, mis on tingitud istungile ilmumata jätmisest.Kui tunnistaja jätab mitmendat korda kohtusse ilmumata, võib kohus ZPO artikli 380 lõike 2 kohaselt lisaks halduskaristusele kohaldada tunnistaja sundtoomist. Neid meetmeid ei kohaldata, kui tunnistaja põhistab kohtule õigeaegselt, et tal oli puudumiseks mõjuv põhjus. Tagantjärele toimuva põhistamise korral peab tunnistaja tõendama, et ta ei ole hilinemises süüdi (ZPO artikkel 381).
Kui tunnistaja ilma põhjust nimetamata või mõjuva põhjuseta keeldub ütlusi või vannet andmast, võib tema suhtes vastavalt ZPO artikli 390 lõikele 1 kohaldada samu meetmeid nagu mõjuva põhjuseta ilmumata jätnud tunnistaja suhtes. Korduva keeldumise korral kohaldab kohus ütluste sunniviisiliseks saamiseks taotluse alusel aresti, kuid see ei tohi kesta kauem kui asja arutamine selles kohtus (ZPO artikli 390 lõige 2).
d) Kas on isikuid, keda ei saa tunnistajana kutsuda?
(Teovõimetud täisealised
isikud; alaealised; isikud, kellel on ühised huvid mõne menetlusosalise
suhtes; teatavates kuritegudes süüdimõistetud.)
Ei, üldist tunnistajaks
sobimatuse kriteeriumi ei ole. Tunnistaja võib olla igaüks, kes on sõltumata
vanusest ja teovõimest võimeline õigesti tajuma asjas tähtsust omavaid
asjaolusid, mõistma sellekohaseid küsimusi ja neile vastama.
Isikute suhtes, keda on varem
karistatud tahtlikult valetunnistuse või valevande andmise eest, erandeid ei
kohaldata.
Tunnistajana ei saa üle kuulata
inimest, kes on selles asjas menetlusosaline või menetlusosalise esindaja.
Erand kehtib juhul, kui kohtuasjas osaleb mitu hagejat ja kostjat, asjaolude
suhtes, mis on seotud üksnes teiste hagejate ja kostjatega. Menetlusosalise
esindajal on teatavatel tingimusel õigus ütlusi anda, kui ülekuulamise ese
jääb esindussuhte raamistikust väljapoole. Näiteks võib hooldaja anda
kohtumenetluses, milles hooldatav on menetlusosaline, ütlusi asjaolude kohta,
mis jäävad hooldaja ülesannete piiridest väljapoole.
Määrava tähtsusega ajahetk
ütluste andmiseks sobivuse suhtes on alati ülekuulamine.
(Kes juhib tunnistaja
ülekuulamist? Kas kohtunik võib tunnistajat küsitleda? Kas vastaspoolel on
õigus esitada tunnistajale küsimusi?)
Tunnistaja kuulab üle kohus.
Tunnistaja ülekuulamise võib teha ülesandeks korralduse alusel tegutsevale
kohtunikule, mille puhul kohaldatakse sageli eelkõige ZPO artikli 375 lõiget
Tunnistajad kuulatakse üle
ühekaupa, üle kuulamata tunnistajad ei või asja arutamise ajal viibida
kohtusaalis (ZPO artikli 394 lõige 1). Tunnistajad, kelle ütlused on
viibida tunnistaja ülekuulamise juures ja esitada tunnistajale küsimusi.
Seejuures esitab menetlusosaline küsimusi üksnes kohtu kaudu, samal ajal kui
advokaat võib tunnistajale esitada küsimusi otse (ZPO artikkel 397).
videokonverentsi vahendusel on lubatud menetlusosaliste nõusolekul ja vastava
taotluse esitamise korral (ZPO artikli 128a lõige 2). Lisaks sellele on
nõutav tunnistaja või eksperdi nõusolek, kuna videoülekanne mõjutab tema
8. Kui pooled on tõendid saanud ebaseaduslikul teel, kas siis on kohtule seatud piirangud otsuse langetamisel?
(Nt ebaseaduslikult saadud salvestised jne.)
Tõendite kasutamise keeld võib tuleneda esiteks seadusest, näiteks keeld kasutada tõendina Bundeszentralregister'ist kustutatud või kustutamisele kuuluvaid kohtuotsuseid (Saksamaa Liitvabariigi keskregistriseaduse BZRG artikkel 51).Teiseks kehtib tõendite kasutamise keeld vastavalt Bundesverfassungsgericht'i (Saksamaa Liitvabariigi konstitutsioonikohus) praktikale juhtudel, kui tõendite kogumine rikub isiku põhiseadusega tagatud õigusi ja tõendite kasutamist ei saa erandina õigustada huvide tasakaalustamisega.Tõendite kasutamise keeld esineb asjakohase kohtupraktika kohaselt näiteks teabe salajase salvestamise korral. Sama kehtib teabe pealtkuulamise kohta minisaatjate, suundmikrofonide või kõneseadmete abil või ebaseaduslikul teel saadud isiklike ülestähenduste, nagu päevikute või erakirjade kohta.Kõigil neil juhtudel on ebaseaduslikul teel saadud tõendid võimalik üksikjuhtumist lähtuva huvide tasakaalustamise teel siiski kasutatavaks muuta, kui need ei riku eraelu puutumatust.Kas tõendite kasutamise keeld võib põhineda ka menetlusõiguse normide rikkumisel, tuleb iga õigusnormi puhul eraldi otsustada. Menetluse ja eelkõige menetlustoimingu vormi vigu saab vastavalt ZPO artikli 295 lõikele 1 parandada. Nii on näiteks menetlusosalise ülekuulamine tunnistajana parandatav menetlusviga, st ütlusi saab tõendina kasutada, kui pooled loobuvad eeskirja järgimisest või ei esita järgneva suulise menetluse lõppemiseni vea tõttu protesti. Ka teavitamata jätmine asjaolust, et tunnistajal on õigus ütluste andmisest keelduda, on vastavalt ZPO artikli 295 lõikele 1 parandatav menetlusviga.Seevastu ei või loobuda kinnipidamisest sellistest normidest, mis peavad tagama avaliku huvi kaitse (ZPO artikli 295 lõige 2). Siinkohal võib näiteks tuua asjaolud, mida kohus peab arvesse võtma, nt menetluse läbiviimise eeldused, edasikaebuse esitamise õigus, kohtunikuametist vabastamine.
Nagu punktis 5a ja 5c toodud, peetakse menetlusosalise seletust teatavatel tingimustel tõendina vastuvõetavaks. Kohus hindab seda tõendit oma siseveendumuste kohaselt (ZPO artikkel 286).
« Tõendite kogumine ja tõendamisviis - Üldteave | Saksamaa - Üldteave »

matches:
kohus
kohus
kohus
kohus
kohus
Kohus
Kohus
kohus
§ 286
kohus
Kohus
kohus
kohus
kohus
kohus
kohus
kohus
kohus
kohus
kohus
kohus
Kohus


Ehitus - Anija Vallavalitsus
Riikliku ehitisregistri veebileht
Ehitustoimingute taotluste blanketid
seaduse 16. peatükki täiendatakse jaoga 1¹ järgmises sõnastuses:
„11. Jagu Ehitusseadustiku alusel tehtavad toimingud
§ 331-1. Hoone ehitusloa taotluse läbivaatamine
§ 331-2. Rajatise ehitusloa taotluse läbivaatamine
§ 331-3. Hoone kasutusloa taotluse läbivaatamine
§ 331-4. Rajatise kasutusloa taotluse läbivaatamine
§ 331-5. Projekteerimistingimuste taotluse läbivaatamine
§ 331-6. Enne ehitusseadustiku jõustumist ebaseaduslikult ehitatud ehitise ehitisregistrisse kandmine
§ 331-7. Ehitisregistri dokumendi väljastamine
Riigilõiv tasuda Anija Vallavalitsuse arvelduskontole
SEB Pank a/a EE391010002018897002
Swedbank a/a EE922200001120120102