text:
3-3-1-61-15 Riigikohus 14.03.2016
MKS § 33 lg 1 1
Tagastusnõue hõlmab nii enammakse tuvastamise e aktsepteerimise nõuet kui ka tagastusnõude täitmise nõuet. Tagastusnõudele vastava enammakse kandmine ettemaksukontole tähendab enammakse aktsepteerimist. KMS-s ja MKS-s on kasutatud mõisteid "enammakse tagastusnõue" ja "tagastusnõude täitmise nõue" ebajärjekindlalt, isegi eksitavalt (vt ka RHKH 5. veebruari 2007 otsus asjas 3-3-1-89-06, 30. aprilli 2013 määrused asjades 3-3-1-4-13 ja 3-3-1-8-13). (p 15) Tagastusnõudele vastava summa kandmine ettemaksukontole tähendab enammakse tuvastamist e tagastusnõude kontrolli lõpetamist selle aktsepteerimisega, misjärel tagastusnõude täitmise nõue tuleb maksuhalduril MKS § 106 lg 2 alusel täita viivitamata (vt ka RKHK 30. aprilli 2013 määrus asjas 3-3-1-4-13). (p 16)
MKS § 33 lg 1^1 sätestab varem toimunud kontrolli puhul MKS § 106 lg 2 kohaldamisel viivitamata täitmise eeldusena olukorra, kus tagastusnõude tekkimist kontrollitakse ilma tagastusnõude täitmise taotluseta. Kuigi MKS § 33 lg‑s 11 kasutatakse sõna "kontrollitakse", tuleb seda mõista kooskõlas § 106 lg‑ga 2. Kontroll peab olema lõppenud ja maksukohustuslase tagastusnõue leidnud aktsepteerimist. (p 14) Tagastusnõudele vastava summa kandmine ettemaksukontole tähendab enammakse tuvastamist e tagastusnõude kontrolli lõpetamist selle aktsepteerimisega, misjärel tagastusnõude täitmise nõue tuleb maksuhalduril MKS § 106 lg 2 alusel täita viivitamata (vt ka RKHK 30. aprilli 2013 määrus asjas 3-3-1-4-13). (p 16)
KMS § 34 lg-s 2 (kuni 01.08.2014 kehtinud redaktsioonis) nimetatud tähtaega kehtestades pidas seadusandja silmas maksuhalduri kohustust ka keerulisemate juhtumite puhul otsustada tagastusnõude täitmine hiljemalt pikendatud tähtaja jooksul. Selline järeldus tuleneb maksuhalduri võimalusest pikendada erandlike asjaolude korral tagastusnõude täitmise tähtaega kuni 90 päeva võrra. Alates 01.08.2014 on 90-päevane tähtaeg asendatud 60-päevase tähtajaga. (p 13) Tagastusnõue hõlmab nii enammakse tuvastamise e aktsepteerimise nõuet kui ka tagastusnõude täitmise nõuet. Tagastusnõudele vastava enammakse kandmine ettemaksukontole tähendab enammakse aktsepteerimist. KMS-s ja MKS-s on kasutatud mõisteid "enammakse tagastusnõue" ja "tagastusnõude täitmise nõue" ebajärjekindlalt, isegi eksitavalt (vt ka RHKH 5. veebruari 2007 otsus asjas 3-3-1-89-06, 30. aprilli 2013 määrused asjades 3-3-1-4-13 ja 3-3-1-8-13). (p 15)
MKS § 136^1 lg 1 (redaktsioonis kehtivusega 01.01.2011 kuni 30.11.2012) ja § 130 lg 1 p 6 alusel on maksuhalduril halduskohtu loal õigus tulevase maksukohustuse täitmise tagamiseks arestida maksukohustuslase rahalisi nõudeid ja keelata isikul neid sisse nõuda. Rahandusministri 19.12.2008 määruse nr 51 "Riiklike maksude maksuhalduri poolt hallatavate nõuete ja kohustuste arvestusse kandmise, tasumise ja tagastamise kord" § 6 kohaselt hallatakse ettemaksukontol isiku rahalisi toiminguid. Maksukorralduse seadus ei näe ette ettemaksukonto arestimise võimalust. Isiku pangakonto arestimise võimalust sätestavat MKS § 131 lg-t 1 ei saa kasutada analoogia alusel ettemaksukonto arestimiseks. Ettemaksukonto arestimine ei ole siiski võimatu, sest kontol on maksukohustuslase rahalised nõuded riigi vastu ning seetõttu tuleb konto arestimist käsitleda ettemaksukontol oleva rahalise nõude arestimisena MKS § 130 lg 1 p 6 ja TMS § 111 tähenduses. Ettemaksukonto arestimine kui isiku õigusi oluliselt riivav meede vajaks aga seadusandjapoolset reguleerimist. Maksuhaldur ei pea loa taotlemiseks ootama, millal isik hakkab oma vara võõrandama ja muudab end maksejõuetuks. Kohtult võib taotleda luba täitmist tagavate toimingute sooritamiseks juba siis, kui on olemas põhjendatud kahtlused, näiteks käimasoleva maksumenetluse käigus kogutud tõendid, isiku ebausaldusväärne käitumine maksuõigussuhetes ja maksupettusele viitavad asjaolud. Kohus peab loa andmisel arvestama, et täitmist tagavate toimingute sooritamine piirab maksukohustuslaste õigusi ja vabadusi. Seetõttu peab nende kohaldamine olema vajalik ja mõõdukas. Ettemaksukonto arestimine tagastusnõude tuvastamiseks ette nähtud tähtaegu ei peata ega pikenda. Enammakse ei jõua ettemaksukontole enne tagastusnõude aktsepteerimist. Tagastusnõude aktsepteerimisega on tagastusnõude tuvastamise menetlus MKS §‑de 106 ja 107 ning KMS § 34 tähenduses lõppenud, kuna asjas puudub menetlus, mille tagamiseks saaks täitmist tagava toiminguna isiku ettemaksukontot arestida.
Tagastusnõude näol on tegemist isiku õigusega saada tagasi seaduses ettenähtust rohkem makstud maksusumma või muu enammakse. Eristada tuleb tagastusnõude tuvastamise ja täitmise nõudeid (vt ka otsus asjas nr 3-3-1-89-06). Maksuhaldur kontrollib tagastusnõude tuvastamisel enammakse olemasolu ja õigsust ning kui enammakset ei ole tekkinud, teeb selle kohta motiveeritud maksuotsuse. Maksuhaldur aktsepteerib tagastusnõuet, kui seda välistavaid asjaolusid ei tuvastata. Tagastusnõude tuvastamise menetlus lõpeb enammakse kandmisega maksukohustuslase ettemaksukontole. Tagastusnõude täitmiseks peab maksukohustuslane esitama maksuhaldurile vastava taotluse (MKS § 106 lg 1). Käibedeklaratsiooniga (rahandusministri määrusega kehtestatud vorm KMD, RT I, 04.04.2012, 12) ei saa tagastusnõude täitmise taotlust esitada. Deklaratsiooni täitmise juhendi kohaselt tuleb enammakstud käibemaksu (sh ka eelnevate perioodide enammakstud käibemaksu) tagastamise taotlemisel esitada taotlus ettemaksukontol oleva raha tagastamiseks või kandmiseks teise isiku ettemaksukontole. Maksukohustuslane võib jätta enammakse ka tulevaste rahaliste kohustuste katteks.
Kui tagastusnõude tekkimist kontrollitakse ilma tagastusnõude täitmise taotluseta, kohaldatakse § 106 lg tes 2, 2^1, 3 ja 7 ning §-s 107 sätestatut. Seega kehtivad ka ilma tagastusnõude täitmise taotluseta enammakse tuvastamise menetluses samad tähtajad. Käibemaksu tagastusnõude õigsust saab kontrollida maksimaalselt 120 päeva jooksul ning kui tähtaja peatamise alused puuduvad, tuleb 120 päeva jooksul tagastusnõue aktsepteerida või jätta aktsepteerimata ja teha kirjalik motiveeritud otsus. Tagastusnõude täitmise taotluse olemasolu korral tuleb kontrollitud tagastusnõue viivitamata täita (MKS § 106 lg 2). Tagastusnõude seadusega sätestatud tähtaja jooksul täitmata jätmisel on maksuhaldur kohustatud arvestama tähtpäevaks tagastamata summalt intressi (MKS § 116 lg 2). Tagastusnõude kontrollimiseks ettenähtud tähtajaga arvestamata jätmist ei saa põhjendada võimalusega tagastusnõue arestida ja sellele täitemenetluse käigus nagu rahalisele nõudele sissenõuet pöörata (MKS § 34 lg 1). Käibemaksu tagastusnõude menetlemisel tuleb järgida MKS § des 106 ja 107 ning KMS §-s 34 ette nähtud erikorda ja -tähtaegu. Tagastusnõude aktsepteerimine ja selle täitmine ei välista edaspidist täielikumat kontrolli ning maksusumma lõplikku kindlaksmääramist MKS § 98 lg s 1 sätestatud tähtaja jooksul. Selleks tuleb algatada vastav üksikjuhtumi kontrollimenetlus.
Kui tagastusnõue ei ole piisavalt tõendatud, võib maksuhaldur § 107 lg 3 alusel pikendada kirjaliku motiveeritud otsusega tagastusnõude täitmise tähtaega ning anda tagastusnõude esitajale tähtaja täiendavate tõendite esitamiseks. Kui tõendeid ei esitata tähtaegselt, teeb maksuhaldur otsuse enammakse tagastamata jätmise kohta. Ettemaksukonto arestimine tagastusnõude tuvastamiseks ette nähtud tähtaegu ei peata ega pikenda. Enammakse ei jõua ettemaksukontole enne tagastusnõude aktsepteerimist. Tagastusnõude aktsepteerimisega on tagastusnõude tuvastamise menetlus MKS §‑de 106 ja 107 ning KMS § 34 tähenduses lõppenud, kuna asjas puudub menetlus, mille tagamiseks saaks täitmist tagava toiminguna isiku ettemaksukontot arestida.
3-3-1-1-11 Riigikohus 06.04.2011
Maksukorralduse seadus eristab tagastusnõude tuvastamise ja tagastusnõude täitmise nõudeid. Õigustatud isiku poolt tagastusenõude esitamist on selgitatud Riigikohtu 05.02.2007 otsuses asjas nr 3-3-1-89-06. Käesolevas asjas tekib maksukohustuslasel tagastusnõue maksuhalduri haldusakti tühistamisest halduskohtu otsusega. Halduskohtule esitatud kaebus võib selles kontekstis asendada tagastusnõude tuvastamise kaebust, mitte aga tagastusnõude täitmise taotlust. Kohtuotsusest tuleneva tagastusnõude täitmiseks oleks maksukohustuslane pidanud MKS § 106 lg 1 kohaselt esitama eraldi taotluse vahetult maksuhaldurile. Kuna taotlus on esitatud pärast maksuotsuse tühistamise aluseks olnud kohtuotsuse jõustumist, ei ole täidetud MKS § 116 lg 1 kolmandas lauses toodud tingimus ning maksuhaldur oli intressi suuruse arvutamisel kohustatud lähtuma sama lõike teisest lausest. MKS § 106 lg-t 1 tuleb mõista nii, et tagastusnõude täitmise taotluse esitamise viis sõltub sellest, kuidas ja mille alusel tagastusnõue tekib. Tagastusnõude täitmise taotluse saab esitada maksudeklaratsioonis kui samas deklaratsioonis täidetav tagastusnõue tuvastatakse. Kui tagastusnõue tekib maksuotsuse tühistamise või kehtetuks tunnistamise tulemusena, siis sellise tagastusnõude täitmise taotlust ei ole võimalik esitada tuludeklaratsioonis, vaid selle kohta tuleb esitada eraldi kirjalik taotlus.
TuMS § 12 lg-s 1 ega §-des 13-21 toodud maksustatavate tulude loetelus ei ole konkreetselt nimetatud AVVKHS alusel makstavat hüvitist. Puudub ka säte, mis näeks sõnaselgelt ette selle hüvitise maksuvabastuse. Kuna TuMS § 12 lg 1 ei defineeri tulu mõistet, siis tuleb lähtuda õiguskirjanduses ja kohtupraktikas väljendatud seisukohtadest. Juhuslikku laadi sissetulekuid, mis ei ole tekkinud isiku tavapärase majandustegevuse tulemusena, ei ole õige lugeda tuluks ja tulumaksuga maksustada (vt Riigikohtu 22.10.2007 otsuse kohtuasjas nr 3-1-1-57-07 p-i 10). Tulu mõiste sisustamise seisukohast on oluline teha vahet saamata jäänud tulu hüvitamisel ja mittevaralise kahju hüvitamisel. Saamata jäänud tulu eest makstav hüvitis on oma olemuselt tulu TuMS § 12 lg 1 tähenduses ja kuulub tulumaksuga maksustamisele. Mittevaralise kahju hüvitis on üldjuhul oma olemuselt juhuslikku laadi sissetulek, sest sellisele sissetulekule sarnast tulu ei ole võimalik teenida tavaolukorras, kus isikule ei ole kahju tekitatud. Kuna mittevaralise kahju suurust ei ole võimalik rahas mõõta ja kahjuhüvitis on hinnanguline, siis ei ole võimalik tuvastada, kas ja kui palju isiku varaline seisund muutus võrreldes olukorraga, mil mittevaralist kahju ei oleks tekitatud. Arvestada tuleb ka seda, et AVVKHS § 5 alusel makstakse hüvitis välja ühe maksena ning hüvitise saaja ei saa maksuvaba tulu mahaarvamist kogu perioodi eest rakendada. AVVKHS § 5 alusel füüsilisele isikule alusetult vabaduse võtmise eest makstud hüvitis on TuMS § 12 lg 1 tähenduses tulu ja tulumaksuga maksustatav ainult saamata jäänud tulu hüvitamise osas. AVVKHS § 5 lg 4 ei täpsustada, kui suures osas jaguneb makstav hüvitis saamata jäänud tulu hüvitiseks ja kui suures osas mittevaralise kahju hüvitiseks. Sellises olukorras tuleb eeldada, et hüvitis jaguneb kahe osa vahel võrdselt ning kogu hüvitis on tulumaksuga maksustatav vaid 50% ulatuses (vt ka Riigikohtu 17.05.1999 määruse kohtuasjas nr 3-3-1-21-99 p-i 4).
Tulumaksu kinnipidajal on õigus ja kohustus pidada maksumaksjale tehtud väljamakselt kinni tulumaksu, kuid tulumaksu kinnipidaja on õigustatud tulumaksu kinni pidama vaid sellistelt väljamaksetelt, mis on Tulumaksuseaduse kohaselt maksustavad füüsilise isiku või mitteresidendi tuluna. Kui tulumaksu kinnipidaja on rikkunud Tulumaksuseadusest tulenevaid kohustusi ning pidanud väljamakselt tulumaksu kinni seaduses lubatust rohkem, on väljamakse saajal õigus nõuda maksu kinnipidajalt ebaõigesti kinni peetud tulumaksu tagastamist. Samas tuleb silmas pidada, et residendist füüsilise isiku puhul ei määrata tulumaksu kinnipidamise kaudu isiku tulumaksukohustust lõplikult kindlaks. Füüsiline isik on kohustatud deklareerima kõik maksustamisperioodil saadud tulud ja kinni peetud tulumaksu TuMS § 44 kohaselt esitatavas tuludeklaratsioonis. Kui maksustamisperioodi jookusul kinni peetud tulumaks oli suurem kui maksumaksja tuludelt arvutatud tulumaks, siis on Maksu- ja Tolliamet TuMS § 46 lg 6 kohaselt kohustatud enammakstud tulumaksu maksumaksjale tagastama.
3-3-1-8-08 Riigikohus 07.04.2008
MKS § 107 lg 4
Enammakstud maksusumma tagastusnõude rahuldamisega ei määra maksuhaldur siduvalt kindlaks lõplikku maksukohustust. Tagastusnõude täitmisega seonduvast regulatsioonist ei tulene, et tagastusnõude esitamise ja selle rahuldamise korral piirdubki maksukohustuse väljaselgitamine maksuhalduri jaoks tagastusnõude täitmiseks sätestatud tähtajaga. Maksukohustus tuleb lõplikult kindlaks määrata MKS § 98 lg-s 1 sätestatud aegumistähtaja jooksul ja maksuhaldur võib seda teha ka pärast tagastusnõude rahuldamist. Põhimõtet, et tagastusnõude täitmine ei määra lõplikku maksukohustust, kajastab ka MKS § 107 lg 5.
Enammakstud maksusumma tagastusnõude rahuldamisega ei määra maksuhaldur siduvalt kindlaks lõplikku maksukohustust. Tagastusnõude täitmisega seonduvast regulatsioonist ei tulene, et tagastusnõude esitamise ja selle rahuldamise korral piirdubki maksukohustuse väljaselgitamine maksuhalduri jaoks tagastusnõude täitmiseks sätestatud tähtajaga. Maksukohustus tuleb lõplikult kindlaks määrata MKS § 98 lg-s 1 sätestatud aegumistähtaja jooksul ja maksuhaldur võib seda teha ka pärast tagastusnõude rahuldamist. Põhimõtet, et tagastusnõude täitmine ei määra lõplikku maksukohustust, kajastab ka MKS § 107 lg 5. MKS § 107 lg 4 kohaldamiseks ei pea ilmnema uus asjaolu. Tagastatud summa tagasinõudmiseks võib tekkida alus ka siis, kui selguvad täiendavad tõendid, mis võimaldavad maksuhalduril maksukohustust lõplikult kindlaks määrata. Tähendust ei oma, kas maksuhaldur on enne tagastusnõude täitmist kasutanud MKS § 107 lg-s 3 sätestatud võimalust tagastusnõude täitmise tähtaja pikendamiseks või mitte. Täitmise tähtaja pikendamine ei välista asjaolude ja tõendite arvessevõtmist, mis selguvad pärast tagastusnõude täitmist. Enammakstud maksusumma tagastamise peatamine ei ole põhjendatud iga vähimagi kahtluse korral, kuna see piirab maksumaksja õigust enammakstud maksusummat mõistliku aja jooksul tagasi saada. Maksusumma tagastamine viivitusteta ning mõistliku aja jooksul ei välista edaspidist täielikumat kontrolli ning maksusumma lõplikku kindlaksmääramist MKS § 98 lg-s 1 sätestatud tähtaja jooksul (vt Riigikohtu 06.04.2006 otsust haldusasjas nr 3-3-1-8-06 ja 13.04.2006 otsus haldusasjas nr 3-3-1-22-06). Põhimõtet, et tagastusnõude täitmine ei määra lõplikku maksukohustust, kajastab ka MKS § 107 lg 5.
3-3-1-45-07 Riigikohus 29.11.2007
Aegumise mõistmiseks on oluline vahet teha ühelt poolt nõude esitamise või kohustuse tuvastamise aegumisel ja teiselt poolt õiguslikult siduvalt tuvastatud õiguse või kohustuse täitmise aegumisel. MKS § 33 ei täpsusta, kas kolme aasta jooksul tuleb üksnes tagastusnõude olemasolust maksuhaldurit teavitada või tuleb sama tähtaja jooksul ka nõuda tagastusnõude täitmist. Riigikohus on seisukohal, et MKS § 33 lõikes 1 sätestatud tähtaja jooksul peab õigustatud isik maksuhaldurit vaid teavitama tagastusnõudest. Selle tähtaja jooksul tuleb esitada kas maksudeklaratsioon või kirjalik taotlus, millest nähtub tagastusnõude suurus, selle tekkimise aeg ja asjaolud. Seejärel peab maksuhaldur võtma seisukoha tagastusnõude õigsuse osas, kontrollides vajadusel maksukohustuslast. Tagastusnõude täitmise tähtaega ei näe ette MKS § 106 ega ka ükski muu Maksukorralduse seaduse või maksuseaduse säte. Seega on maksukohustuslasel pärast tagastusnõude tähtaegset teatavaks tegemist ja selle nõuetekohast tuvastamist õigus nõuda tagastusnõude täitmist tähtajatult (vt ka Riigikohtu 05.02.2007 otsuses p-e 8-13 asjas nr 3-3-1-89-06). Kuna enammaksest teavitamise tähtaeg on 3 aastat, ei välista revisjoni tulemuste vaidlustamiseks kehtestatud 30-päevane tähtaeg vaidemenetluses (MKS § 138) ja sama pikk tähtaeg halduskohtumenetluses tühistamiskaebuse puhul (HKMS § 9 lg 1) isikult õigust teavitada väidetavast enammaksest maksuhaldurit ja nõuda enammakse tagastamist ka pärast 30-päevase tähtaja lõppemist.
TuMS § 48 lg 4 p 6 puhul tekib maksukohustus intressimakse tasumise ajal (kui intressimäär on nõutavast alammäärast madalam) või laenu tagastamise ajal (kui intressi üldse ei tasuta). TuMS § 51 lg 4 kohaldamisel tekib maksukohustus aga laenu andmise ajal. (vt ka Riigikohtu 30.05.2007 otsuse p-i 20 asjas nr 3-3-1-22-07). Välistatud ei ole TuMS § 51 lg 4 ja § 48 lg 4 p 6 kohaldamine sama laenuga seoses. Laenu tagasimaksmisel tagastatakse kogu vastav maksusumma. Ekslik on seisukoht, et kehtiv õigus näeb ette võimaluse tagastada TuMS § 51 lg 4 alusel tasutud tulumaksust vaid osa.
3-3-1-37-06 Riigikohus 08.06.2006
Kui kinnistute ost-müük on maksuvaba käive, siis tuleb käibemaksu tagastamise taotlus jätta rahuldamata, mitte peatada tagastamist. Ostja ei saa käibemaksu maha arvata või selle tagastamist nõuda, sest hoolimata käibe¬maksu tasumisest müüjale on ikkagi tegemist maksuvaba käibega. Vastupidine seisukoht viiks maksustatava ja maksuvaba käibe erinevuste eiramisele (vt Riigikohtu 06.04.2006 otsust nr 3-3-1-8-06).
Kui kinnistute ost-müük on maksuvaba käive, siis tuleb käibemaksu tagastamise taotlus jätta rahuldamata, mitte peatada tagastamist. Ostja ei saa käibemaksu maha arvata või selle tagastamist nõuda, sest hoolimata käibe¬maksu tasumisest müüjale on ikkagi tegemist maksuvaba käibega. Vastupidine seisukoht viiks maksustatava ja maksuvaba käibe erinevuste eiramisele(vt Riigikohtu 06.04.2006 otsust nr 3-3-1-8-06). Enammakstud maksusumma tagastamise peatamiseks peab vastavalt MKS § 107 lg-le 1 olema alustatud menetlust maksualaseks süüteos, milleks enamasti on maksude väärarvutus (KarS § 386 ja MKS § 152). Maksude väärarvutuse üheks eelduseks on Maksukorralduse seaduse ja maksuseaduste nõuete eiramine. MKS § 107 lg 1 kohaldamiseks peab maksuhaldur tuvastama piisava osa sellise rikkumise tunnustest. Paljasõnalised ja oletuslikud väited, et taotluses näidatud tagastamisele kuuluv summa on suurem maksuseadusega ettenähtust, ei ole nõude täitmise peatamise aluseks ka siis, kui majandustehinguga seonduvad asjaolud on tõepoolest tavapäratud (vt Riigikohtu 06.04.2006 otsust nr 3-3-1-8-06).
3-3-1-22-06 Riigikohus 13.04.2006
Kui kinnistute ost-müük on maksuvaba käive, siis tuleb käibemaksu tasaarvestamise taotlus jätta rahuldamata, mitte peatada tasaarvestamist. Hoolimata käibemaksu tasumisest müüjale ei saa ostja käibemaksu maha arvata või selle tagastamist nõuda, sest tegemist on maksuvaba käibega. Vastupidine seisukoht viiks maksustatava ja maksuvaba käibe erinevuste eiramisele (vt Riigikohtu 06.04.2006 otsust nr 3-3-1-8-06).
Maksuhaldur võib enammakstud maksusumma tagastusnõude peatada, kui maksukohustuslase tegevuses on tuvastatud maksualase süüteo (KarS § 386 ja MKS § 152) tunnused. Enamasti on selliseks süüteoks maksude väärarvutus, mille üheks eelduseks on Maksukorralduse seaduse ja maksuseaduste nõuete eiramine. Tagastusnõude peatamiseks peab maksuhaldur tuvastama piisava osa sellise rikkumise tunnustest (vt Riigikohtu 06.04.2006 otsust nr 3-3-1-8-06).
3-3-1-8-06 Riigikohus 06.04.2006
Kui ostja taotleb maksuvaba käibe puhul käibemaksu mahaarvamist või tagastamist erandlikel asjaoludel, peab ta esitama tõendid selliste asjaolude esinemise kohta ning maksuhalduril on kaalutlusõigus käibemaksu ja maksukorralduse põhimõtetele vastava otsuse tegemiseks.
Kui kinnistu ostu-müügi puhul on tegemist maksuvaba käibega, tuleb kohaldada KMS § 38 lg 1, millest tulenevalt ka siis, kui käibemaksusumma on märgitud müügidokumendile seaduses sätestatut eirates, kannab selle riigile üle müüja. Ostja ei saa käibemaksu maha arvata või selle tagastamist nõuda, sest hoolimata käibemaksu tasumisest müüjale on ikkagi tegemist maksuvaba käibega. Ostja, taotledes maksuvaba käibe puhul käibemaksu mahaarvamist või tagastamist erandlikel asjaoludel, peab esitama tõendid selliste asjaolude esinemise kohta. Maksuhalduril on sellisel juhul kaalutlusõigus käibemaksu ja maksukorralduse põhimõtetele vastava otsuse tegemiseks. Kui maksuvaba käibe puhul ei ole müüja käibemaksusummat riigile üle kandnud, tuleb käibemaksu tagastamine täielikult välistada.
MKS § 107 lg 1 kohaldamiseks peab maksuhaldur tuvastama piisava osa maksualase rikkumise tunnustest. Rikkumise tunnuseid tuleb mõista kui maksukohustuslase tegevuse või tegevusetuse, põhjusliku seose ja tagajärje ning tahtluse või ettevaatamatuse, motiivi ja eesmärgi kirjeldust. Kõigi tunnuste tuvastamine pole vajalik, sest tagastusnõude täitmise peatamine on ajutise iseloomuga. Seetõttu on maksuhalduri tõendamis- ja põhjendamiskoormis väiksem kui tagastusnõude rahuldamata jätmise korral. Samuti tuleb rikkumise tunnuseid tuvastades koguda andmeid ja põhjendada, miks on alust arvata, et maksukohustuslane on eiranud Maksukorralduse seaduse või maksuseaduste nõudeid ja milles see seisnes.
Maksuhaldur võib enammakstud maksusumma tagastusnõude peatada, kui maksukohustuslase tegevuses on tuvastatud maksualase süüteo (KarS § 386 ja MKS § 152) tunnused. Enamasti on selliseks süüteoks maksude väärarvutus, mille üheks eelduseks on Maksukorralduse seaduse ja maksuseaduste nõuete eiramine. Tagastusnõude peatamiseks peab maksuhaldur tuvastama piisava osa sellise rikkumise tunnustest - maksukohustuslase tegevuse või tegevusetuse, põhjusliku seose ja tagajärje ning tahtluse või ettevaatamatuse, motiivi ja eesmärgi kirjelduse. Seejuures tuleb koguda andmeid ja põhjendada, miks on alust arvata, et maksukohustuslane on eiranud Maksukorralduse seaduse või maksuseaduste nõudeid ja milles see seisnes. Vajalik ei ole kõigi tunnuste tuvastamine, sest tagastusnõude täitmise peatamine on ajutise iseloomuga. Seetõttu on maksuhalduri tõendamis- ja põhjendamiskoormis väiksem kui tagastusnõude rahuldamata jätmise korral. Varemkehtinud MKS § 10 lg 4 kohaldamise suhtes väljendatud põhimõtted kehtivad ka 1. juulil 2002 jõustunud MKS § 107 lg 1 kohaldamisel (vt Riigikohtu lahendit nr 3-3-1-17-98 ja nr 3-3-1-18-03).
3-3-1-39-03 Riigikohus 05.05.2003
Enammakstud maksusumma tagastamise peatamiseks peab olema selliseid andmeid, mis viitavad kuriteo tunnustele just tagastamistaotluse esitanud maksukohustuslase tegevuses.Osavõtt maksupettusest võib seisneda eelkõige selles, et tehingu teise poole majandustegevust korraldavad isikud tegutsevad kas käibemaksu tagastamist taotleva äriühingu juhatuse liikmete juhiste alusel, nende kontrolli all, eelneval kokkuleppel või teadmisel. Osavõtt maksupettusest võib tähendada näiteks seda, et ostja poolt müüjale käibemaksuna tasutud rahasumma tagastatakse ostjale või ostjaga seotud isikutele, s.t ostja saab maksupettusest majanduslikku kasu.
3-3-1-36-03 Riigikohus 16.04.2003
Faktilise koosseisu kui MKS § 10 lg 4 kohaldamise aluse kindlakstegemiseks on oluline, et "kriminaalasja algatamiseks avalduse esitamine" tähendab KrMK § 90 lg 1 p-s 3 märgitud teadet kui kriminaalmenetluse alustamise ajendit. Viidatud paragrahvi 2. lõike järgi alustatakse sellise teate alusel kriminaalmenetlust siis, kui on küllaldaselt andmeid, mis viitavad kuriteo tunnustele. See tähendab, et kui maksuametil pole maksuõiguserikkumise kohta selliseid andmeid, mis viitavad kuriteo tunnustele, siis puudub üks faktilise koosseisu element - "maksuseaduse rikkumise fakt". Silmas tuleb pidada, et maksudeklaratsioonis esitatud tagastamistaotlus on seotud konkreetse maksu ja maksustamisperioodiga. Teiste maksude või maksustamisperioodidega seotud nõuded või kuriteokahtlus ei ole seepärast enammakstud maksusumma tagastamise peatamise aluseks. Vastupidine seisukoht poleks kooskõlas peatamise ajutise iseloomuga, võtaks maksukohustuslaselt võimaluse vaidlustada maksuameti tegevust sisuliselt ja võimaldaks maksu määramata kinni pidada maksukohustuslasele kuuluvaid käibevahendeid.
3-3-1-19-03 Riigikohus 09.04.2003
Faktilise koosseisu kui MKS § 10 lg 4 kohaldamise aluse kindlakstegemiseks on oluline, et "kriminaalasja algatamiseks avalduse esitamine" tähendab KrMK § 90 lg 1 p-s 3 märgitud teadet kui kriminaalmenetluse alustamise ajendit. Viidatud paragrahvi 2. lõike järgi alustatakse sellise teate alusel kriminaalmenetlust siis, kui on küllaldaselt andmeid, mis viitavad kuriteo tunnustele. See tähendab, et kui maksuametil pole maksuõiguserikkumise kohta selliseid andmeid, mis viitavad kuriteo tunnustele, siis puudub üks faktilise koosseius element -"maksuseaduse rikkumise fakt". Maksusumma tagastamise peatamiseks ei piisa ebamäärasest kahtlusest, et tagastamise taotlus tuleneb taotleja õiguserikkumisest.

matches:
Riigikohus
§ 33
§ 106
§ 33
§ 106
§ 33
§ 106
§ 106
§ 34
§ 136
§ 130
§ 6
§ 131
§ 130
§ 111
Kohus
§ 34
§ 106
§ 106
§ 106
§ 116
§ 34
§ 98
§ 107
§ 34
Riigikohus
§ 106
§ 116
§ 106
§ 12
§ 12
§ 12
§ 5
§ 5
§ 12
§ 5
§ 44
§ 46
Riigikohus
§ 107
§ 98
§ 107
§ 98
§ 107
§ 107
§ 107
§ 98
§ 107
Riigikohus
§ 33
Riigikohus
§ 33
§ 106
§ 138
§ 9
§ 48
§ 51
§ 51
§ 48
§ 51
Riigikohus
§ 107
§ 386
§ 152
§ 107
Riigikohus
§ 386
§ 152
Riigikohus
§ 38
§ 107
§ 386
§ 152
§ 10
§ 107
Riigikohus
Riigikohus
§ 10
§ 90
Riigikohus
§ 10
§ 90


Ahti Bleive, Andres Vijari, Endel Ermeli, Aimar Teeveri, Anti Rüütli, Leander Konksu, Ülo Plakso, Toomas Tobrelutsu ja Ahti Hüti 16.04.2013 kaebuse läbivaatamine – Riigi Teataja
Ahti Bleive, Andres Vijari, Endel Ermeli, Aimar Teeveri, Anti Rüütli, Leander Konksu, Ülo Plakso, Toomas Tobrelutsu ja Ahti Hüti 16.04.2013 kaebuse läbivaatamine
RT III, 23.04.2013, 9
Vastu võetud 19.04.2013 nr 15
3.02.2012 avaldas Põlva Vallavolikogu umbusaldust vallavanem Arne Tilgale. Põlva Vallavolikogu valis uue vallavanema 8.03.2012. Põlva Vallavalitsuse liikmed kinnitas Põlva Vallavolikogu 14.06.2012 määrusega nr 10.
KOKS § 52 lõike 1 punkti 4 kohaselt on volikogu tegutsemisvõimetu kui ta pole kahe kuu jooksul vallavanemale, linnapeale või valitsusele umbusalduse avaldamise päevast arvates valinud uut vallavanemat või linnapead ja pole nelja kuu jooksul umbusalduse avaldamise päevast arvates kinnitanud valitsuse liikmeid. KOKS § 18 lõike 1 punkti 1 kohaselt lõpevad volikogu liikme volitused enne tähtaega seoses volikogu tegutsemisvõimetuks osutumisega.
1.04.2013 esitasid Ahti Bleive, Andres Vijar, Endel Ermel, Aimar Teever, Anti Rüütli, Leander Konks, Ülo Plakso, Toomas Tobreluts, Aivar Tigason ja Ahti Hütt kaebuse maakonna valimiskomisjonile, milles taotlesid Põlva Valla Valimiskomisjoni 28.03.2013 protokollilise otsuse nr 11-6/13 tühistamist või seadusevastaseks tunnistamist. Põlva Maakonna Valimiskomisjon jättis 4.04.2013 otsusega nr 15 kaebuse rahuldamata.
8.04.2013 esitasid Ahti Bleive, Andres Vijar, Endel Ermel, Aimar Teever, Anti Rüütli, Leander Konks, Ülo Plakso, Toomas Tobreluts ja Ahti Hütt kaebuse Vabariigi Valimiskomisjonile. Kaebajad taotlesid Põlva Maakonna Valimiskomisjoni 4.04.2013 otsuse nr 15 tühistamist ja Põlva Valla Valimiskomisjoni 28.03.2013 protokollilise otsuse nr 11-6/13 tühistamist või valla valimiskomisjoni otsuse seadusevastaseks tunnistamist.
Vabariigi Valimiskomisjon jättis 11.04.2013 otsusega nr 14 kaebuse rahuldamata (RT III, 16.04.2013, 16), kaebuse põhistust ning Vabariigi Valimiskomisjoni seisukohti siinkohal ei korrata. Sama otsusega tegi Vabariigi Valimiskomisjon Põlva Valla Valimiskomisjonile ettekirjutuse määrata tegutsemisvõimetuks muutunud Põlva Vallavolikogu liikmete asemel asendusliikmed ja võtta vastu vastav otsus viie tööpäeva jooksul pärast Vabariigi Valimiskomisjoni otsuse jõustumist.
12.04.2013 võttis Põlva Valla Valimiskomisjon vastu otsuse nr 17 „Asendusliikmete määramine“, mille kohaselt Põlva Valla Valimiskomisjon määras asendusliikmed juhindudes KOKS § 20 lõikest 1 ja § 52 lõikest 2 ning Vabariigi Valimiskomisjoni 11.04.2013 otsuse nr 14 resolutsiooni punktist 2.
15.04.2013 esitasid Ahti Bleive, Andres Vijar, Endel Ermel, Aimar Teever, Anti Rüütli, Leander Konks, Ülo Plakso, Toomas Tobreluts ja Ahti Hütt kaebuse Riigikohtule Vabariigi Valimiskomisjoni 11.04.2013 otsuse nr 14 tühistamiseks või õigusvastaseks tunnistamiseks. Vabariigi Valimiskomisjon edastas kaebuse Riigikohtule 16.04.2013. Käesoleva kaebuse läbivaatamise ajaks ei ole Riigikohus kaebust läbi vaadanud.
14.04.2013 esitasid Ahti Bleive, Andres Vijar, Endel Ermel, Aimar Teever, Anti Rüütli, Leander Konks, Ülo Plakso, Toomas Tobreluts ja Ahti Hütt kaebuse Põlva Maakonna Valimiskomisjonile, milles taotlesid Põlva Valla Valimiskomisjoni 12.04.2013 otsuse nr 17 tühistamist. Kaebajad leidsid, et valla valimiskomisjon ei ole otsuses motiveerinud volikogu liikmete volituste ennetähtaegset lõppemist tingivate juriidiliste faktide esinemist kuigi seda nõuab ühemõtteliselt Riigikohtu 30.11.2010 lahend nr 3-4-1-17-10. Valla valimiskomisjoni otsus on õigusvastane, kuna komisjon ei ole põhjendanud, miks ta juhindus Riigikohtu 12.03.2013 lahendist nr 3-4-1-6-13, mitte aga 7.01.2004 lahendist nr 3-4-1-4-04, mille kohaselt volikogu on tegutsemisvõimetu siis kui valimiskomisjoni otsuse tegemise ajal jätkuvalt esinevad KOKS § 52 lõikes 1 sätestatud tegutsemisvõimetuse tunnused. Valla valimiskomisjoni otsus on õigusvastane, kuna valimiskomisjonis asendusliikmete määramise hetkel oli vallavolikogu tegutsemisvõimeline. Selliselt on valimiskomisjon eiranud Riigikohtu praktikat ja tõlgendanud KOKS § 52 lõike 1 punkti 4 ja § 18 lõike 1 punkti 1 moel, mis ei taga põhiseadusega kooskõlalist tõlgendust ja toob kaasa ebaproportsionaalse sekkumise passiivsesse valimisõigusesse ja vähendab oluliselt volikogu representatiivsust.
Põlva Maakonna Valimiskomisjon jättis 16.04.2013 otsusega nr 18 kaebuse rahuldamata. Maakonna Valimiskomisjon jäi volikogu tegutsemisvõimetuse küsimuses oma 4.04.2013 otsuses nr 15 toodud seisukohtade juurde ning lisas, et Vabariigi Valimiskomisjoni 11.04.2013 otsuse nr 14 resolutsiooni punktis 2 tehtud ettekirjutus Põlva Valla Valimiskomisjonile on KOVVS § 17 lõike 6 kohaselt valimiskomisjonile kohustuslik. Maakonna valimiskomisjon leidis, et valla valimiskomisjoni otsus asendusliikmete määramise kohta on põhjendatud. Valla valimiskomisjoni otsuses on õigusliku ja faktilise alusena toodud KOKS § 52 lõige 2, mis sätestab, et kui volikogu osutub tegutsemisvõimetuks, loetakse kõigi tema liikmete volitused ennetähtaegselt lõppenuks ning nende asemele astuvad asendusliikmed ja KOKS § 20 lõige 1, mis sätestab, et asendusliige määratakse valimiskomisjoni otsusega. Samuti on otsuses viidatud Vabariigi Valimiskomisjoni 11.04.2013 otsuse nr 14 resolutsiooni punktile 2, millega tehti Põlva Valla Valimiskomisjonile ettekirjutus asendusliikmete määramiseks ning mis on kaebuse esitajatele kättesaadav dokument. Eelnevalt on Põlva Valla Valimiskomisjon 28.03.2013 protokollilise otsusega nr 11-6/13 kindlaks teinud volikogu tegutsemisvõimetuse aluseks olevad asjaolud, mis on ka kaebajatele teada.
16.04.2013 esitasid Ahti Bleive, Andres Vijar, Endel Ermel, Aimar Teever, Anti Rüütli, Leander Konks, Ülo Plakso, Toomas Tobreluts ja Ahti Hütt kaebuse Vabariigi Valimiskomisjonile, milles taotlesid Põlva Maakonna Valimiskomisjoni 16.04.2103 otsuse nr 18 ning Põlva Valla Valimiskomisjoni 12.04.2013 otsuse nr 17 tühistamist.
Kaebajad leiavad, et
1) Põlva Valla Valimiskomisjoni otsus, millega määrati volikogu asendusliikmed, on õigusvastane sekkumine nende passiivsesse valimisõigusesse, mis on sätestatud KOKS §-s 3;
2) Põlva Valla Valimiskomisjon ei ole otsuses põhjendanud volikogu liikmete ennetähtaegset lõppemist tingivate juriidiliste faktide esinemist, kuigi seda nõuab ühemõtteliselt Riigikohtu 30.11.2010 lahend nr 3-4-1-17-10. Seetõttu ei ole vaidlustatud otsus ka kontrollitav;
3) Põlva Maakonna Valimiskomisjon on ekslikult leidnud, et valimiskomisjonil puudus vajadus vaidlustatud otsuses põhjendada volikogu liikmete volituste ennetähtaegset lõppemist tingivate juriidiliste faktide esinemist, kuna seda on tehtud Põlva Valla Valimiskomisjoni 28.03.2013 protokollilises otsuses nr 11-6/13 ja Vabariigi Valimiskomisjoni 11.04.2013 otsuses nr 14. Taoline järeldus on vastuolus Riigikohtu järjekindla praktikaga. Põlva Valla Valimiskomisjoni vaidlustatud otsuses ei ole viidatud sama valimiskomisjoni 28.03.2013 protokollilisele otsusele. Teiseks ei vabasta viide Vabariigi Valimiskomisjoni otsusele valla valimiskomisjoni vajadusest põhjendada asendusliikmete määramisel volikogu liikmete volituste ennetähtaegset lõppemist tingivate juriidiliste faktide esinemist. Valimiskomisjoni otsus peab asendusliikmete määramise osas sisaldama põhjendust KOKS § 18 lõikes 1 sätestatud asjaolude esinemise kohta;
4) Põlva Valla Valimiskomisjoni otsus on õigusvastane, kuna komisjon ei ole põhjendanud, miks ta juhindus 12.03.2013 Riigikohtu lahendist nr 3-4-1-6-13, mitte aga 7.01.2004 lahendist nr 3-4-1-4-04, mille kohaselt volikogu on tegutsemisvõimetu siis kui valimiskomisjoni otsuse tegemise ajal jätkuvalt esinevad KOKS § 52 lõikes 1 sätestatud tegutsemisvõimetuse tunnused;
5) Põlva Valla Valimiskomisjoni otsus on õigusvastane, kuivõrd valimiskomisjonis asendusliikmete määramise hetkel oli vallavolikogu tegutsemisvõimeline. Selliselt on valimiskomisjon eiranud Riigikohtu praktikat ja tõlgendanud KOKS § 52 lõike 1 punkti 4 ja § 18 lõike 1 punkti 1 moel, mis ei taga põhiseadusega kooskõlalist tõlgendust, toob kaasa ebaproportsionaalse sekkumise passiivsesse valimisõigusesse ja vähendab oluliselt volikogu representatiivsust;
6) Põlva Maakonna Valimiskomisjon on jõudnud seisukohale, et Põlva Valla Valimiskomisjoni 28.03.2013 protokolliline otsus nr 11-6/13 ei riku kaebajate õigusi, mistõttu asendusliikmete määramise otsuse vaidlustamisel puudub kaebajate arvates võimalus vaidlustada 28.03.2013 otsusega tuvastatud õiguslikke asjaolusid. Seega on maakonna valimiskomisjon pannud kaebaja olukorda, kus neil puudub efektiivse õiguskaitse võimalus.
Põlva Maakonna Valimiskomisjoni seisukoht
Põlva Maakonna Valimiskomisjon jääb 17.04.2013 selgituses oma 16.04.2013 otsuses nr 18 toodud seisukohtade juurde ja palub jätta kaebus rahuldamata. Maakonna valimiskomisjon ei nõustu kaebuses toodud väitega, et asendusliikmete määramise otsuse vaidlustamisel puudub võimalus vaidlustada 28.03.2013 otsusega nr 11-6/13 tuvastatud asjaolusid ning selliselt välistatakse kaebeõiguse teostamine. Maakonna valimiskomisjon on oma 16.03.2013 otsuses nr 18 asunud seisukohale, et jääb 11.04.2013 esitatud kaebuse lahendamisel volikogu tegutsemisvõimetuse küsimuses oma 4.04.2013 otsuses nr 15 toodud seisukohtade juurde ega pidanud seetõttu vajalikuks oma seisukohti üle korrata, vaid viitas samasisulisele eelmisele otsusele.
1. Vabariigi Valimiskomisjon jääb oma 11.04.2013 otsuses nr 14 toodud seisukohtade juurde kaebuse väidete osas, mis puudutavad seda, kas Põlva Vallavolikogu oli vaidlustatud otsuse tegemise ajal tegutsemisvõimetu või mitte ning kas Põlva Valla Valimiskomisjon toimis õigesti kui ta seetõttu määras tulenevalt KOKS § 52 lõikest 2 asendusliikmed. Nimetatud otsuses leidis Vabariigi Valimiskomisjon, et Põlva Vallavolikogu oli tegutsemisvõimetu (vt otsuse p 2-8) ning otsuse seisukohti Vabariigi Valimiskomisjon käesolevas otsuses ei korda. Sellest lähtuvalt on Põlva Valla Valimiskomisjon õigesti otsustanud vastavalt KOKS § 52 lõikele 2 määrata asendusliikmed tegutsemisvõimetuks osutunud volikogu liikmetele nende volituste ennetähtaegse lõppemise tõttu.
2. Vabariigi Valimiskomisjon leidis 11.04.2013 otsuses nr 14, et kui volikogu liikmete volitused on juba volikogu tegutsemisvõimetuse tõttu lõppenud, ei mõjuta valla või linna valimiskomisjoni asendusliikmete määramise otsus enam nende õigusi volikogu liikmetena. Kuna käesolevas kaebuses on kaebajad aga vaidlustanud Põlva Valla Valimiskomisjoni 12.04.2013 otsuse nr 17 põhistust, peab Vabariigi Valimiskomisjon vajalikuks neid väiteid käsitleda, seda lähtuvalt ka KOVVS § 17 lõikest 1, mille kohaselt Vabariigi Valimiskomisjoni ülesandeks on ka teiste valimiskomisjonide juhendamine ja nende tegevuse järele valvamine.
3. KOKS § 18 lõikes 1 loetletud volikogu liikme volituste ennetähtaegse lõppemise aluse saabumisel valla või linna valimiskomisjon eraldi otsust ei tee (vt ka Riigikohtu 12.03.2013 lahend nr 3-4-1-6-13 p 25; 30.11.2010 lahend nr 3-4-1-17-10 p 18), vaid määrab asendusliikme vastavalt KOKS § 20 lõikele 1.
4. Riigikohus on 30.11.2010 lahendi nr 3-4-1-17-10 punktis 21 esitanud seisukoha, et „[V]alimiskomisjoni viimati nimetatud otsuses ei ole võimalik mööda minna volikogu liikme volituste ennetähtaegsest lõppemisest, sest asendusliikme määramist tuleb valimiskomisjoni otsuses motiveerida. Õiguslikult korrektne oleks valimiskomisjoni otsuse põhjendavas osas konstateerida, et volikogu liikme volitused on ennetähtaegselt lõppenud näiteks KOKS § 18 lg 1 p-s 6 sätestatud alusel ja seetõttu määratakse tema asemele asendusliige. Ka juhul, kui valimiskomisjon on otsuse resolutsioonis võtnud vastu otsustuse, et volikogu liikme volitused on lõppenud ennetähtaegselt, ei oma selline otsustus volikogu liikme volitusi lõpetava juriidilise fakti tähendust.“
5. Põlva Valla Valimiskomisjon on oma vaidlustatud otsuses viidanud KOKS § 52 lõikele 2, mis sätestab, et kui volikogu osutub tegutsemisvõimetuks, loetakse kõigi tema liikmete volitused ennetähtaegselt lõppenuks. Seetõttu on otsuses selgelt motiveeritud, millise asjaolu (juriidilise fakti) tõttu volikogu asendusliikmed määratakse. See, et viidatud on KOKS § 52 lõikele 2, mitte § 18 lõike 1 punktile 1 (KOKS § 18 lõige 1 loetleb kõik volikogu liikme volituste ennetähtaegse lõppemise alused), ei muuda otsuse põhistuse sisu ega mõjuta otsuse kontrollitavust. Asendusliikmete määramise otsuse eesmärgiks on volikogu asendusliikmetele volikogu liikme volituste andmine (vt KOKS § 20 lõiked 1 ja 2), mitte tegutsemisvõimetuse asjaolude selgitamine või tuvastamine, mistõttu otsuses viidatud alus on piisav.
6. Vabariigi Valimiskomisjon märgib, et kuna Põlva Vallavolikogu tegutsemisvõimetuks osutumise põhjuseks oli see, et volikogu ei kinnitanud nelja kuu jooksul vallavanemale umbusalduse avaldamise päevast arvates vallavalitsuse liikmeid, oleks Põlva Valla Valimiskomisjon oma otsuses saanud viidata täpsustavalt ka KOKS § 52 lõike 1 punktile 4. Nimetatud puudus ei ole aga selline, et see võiks mingil moel mõjutada valla valimiskomisjoni otsuse kehtivust. Lisaks on tegutsemisvõimetuse põhjused ära toodud ka valla valimiskomisjoni otsuses viidatud Vabariigi Valimiskomisjoni 11.04.2013 otsuses nr 14.
7. Mis puutub sellesse, kas Põlva Valla Valimiskomisjon oleks pidanud 12.04.2013 otsuses nr 17 viitama oma 28.03.2013 protokollilisele otsusele nr 11-6/13, on Vabariigi Valimiskomisjon seisukohal, et volikogu tegutsemisvõimetus kui juriidiline fakt eksisteerib sõltumata Põlva Valla Valimiskomisjoni 28.03.2013 protokollilisest otsusest. Kaebajate vaidlustatud Põlva Valla Valimiskomisjoni 12.04.2013 otsuse nr 17 põhjal on igal asjaosalisel võimalik kontrollida, kas otsuses viidatud juriidiline fakt (volikogu tegutsemisvõimetus) on olemas või mitte, ning sellise kontrolli tulemus ei sõltu valla valimiskomisjoni 28.03.2013 vastu võetud protokollilisest otsusest, millega sisuliselt fikseeriti vaid valimiskomisjonis toimunud arutelu tulemus.
Jätta Ahti Bleive, Andres Vijari, Endel Ermeli, Aimar Teeveri, Anti Rüütli, Leander Konksu, Ülo Plakso, Toomas Tobrelutsu ja Ahti Hüti kaebus rahuldamata.


text:
Vastavalt kohtupraktikale tähendab dokumentide kättetoimetamine kohtu menetlustoimingut, millega teavitatakse menetlusosalist või kolmandat isikut, kelle koostöö menetluses on vajalik, kohtumenetluse käigust. Kohtumenetluse nõuetekohase läbiviimise ja lõpetamise oluliseks eeltingimuseks on poolte täielik ja faktiline teavitamine menetluse käigust. Kohus võib teha toiminguid ja võtta vastu otsuseid ainult siis, kui pooltele on antud kõik dokumendid, mille kättesaamine ja tundmine on eeltingimuseks, et liikuda edasi menetluse järgmisse etappi, kohaldada õiguskaitsevahendit või menetluslikku kaitset või teha muid toiminguid, mis on lubatavad vaid seaduse või kohtu määratud tähtaja jooksul. Eriti oluline on sisuliste kohtuotsuste kättetoimetamine, kuna see on kohtuasja lõpliku lahendamise ning otsuse täitmisele pööratavuse oluliseks eeltingimuseks. Tähele tuleb panna ka seda, et tsiviilmenetluse seadustiku (Zákon č. 99/1963 Zb., Občiansky súdny poriadok) artiklis 45 ja järgnevates artiklites määratletakse vaid (kohtu)dokumentide kättetoimetamise menetluslikud aspektid; materiaalõiguslike dokumentide, sh dokumendina vormistatud tahteavalduste kättetoimetamist reguleeritakse aga seaduse nr 40/1964, tsiviilseadustiku (Zákon č. 40/1964 Zb., Občiansky zákonník) artikliga 45. Dokumentide kättetoimetamisel materiaalõiguslike või menetlusõiguslike normide alusel on sisulised erinevused, eriti seoses kättetoimetamise mõjuga, kättetoimetamise kui protsessi lõpuleviimisega ning sellest tulenevate õiguslike tagajärgedega.
Dokumentide kättetoimetamise erinormide olemasolu
Tsiviilmenetluse seadustikus dokumentide kättetoimetamist reguleerivate erinormidega püüab seadusandja tagada poolte võrdsuse põhimõtte ja kohtumenetluse võistlevuse põhimõtte täitmist. Ükski kohtumenetluse osaline ei tohi olla teistest halvemas olukorras ning kõiki osalisi tuleb kohtumenetluse käigust ühetaoliselt teavitada. Osalistel peab olema võimalus teha menetluse käigus vajalikku koostööd, tutvuda teiste menetlusosaliste avalduste ning tõenditega, kohtu poolt seoses vastava menetlusega tehtud menetlustoimingutega ning asja sisuga. Poolte võrdsuse põhimõte ja kohtumenetluse võistlevuse põhimõte on õiglase kohtupidamise õiguse põhilisi ja otsustavaid elemente. Õigus õiglasele kohtumenetlusele on põhiseaduslik õigus, mis on sätestatud Slovaki Vabariigi põhiseaduses (põhiseaduse (Ústava Slovenskej republiky) artiklid 46–48) ja tuleneb Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooni artiklist 6.
Üldiselt võib kõiki tsiviilmenetluse seadustiku kohaseid dokumentide kättetoimetamise viise lugeda ametlikuks kättetoimetamiseks, s.t 1) tavalises korras kättetoimetamine (artikkel 46), 2) isiklik kättetoimetamine (artikkel 47) ja 3) kättetoimetamine avaldamisega kohtu teadetetahvlil (artikkel 47a). Kitsamas tähenduses hõlmab formaalne ehk ametlik kättetoimetamine ainult kohtudokumentide isiklikku kättetoimetamist.
Kui seadusega ei ole nõutud dokumentide isiklikku kättetoimetamist, kasutab kohus dokumentide tavalises korras kättetoimetamise menetlust.
Kohus kasutab dokumentide isiklikku kättetoimetamist juhul, kui see on tsiviilmenetluse seadustikus nõnda sätestatud või kui kohtunik seda konkreetseid asjaolusid arvestades nõuab. Kirjalik kohtukutse on tüüpiline näide – seaduse kohaselt ei ole selle isiklik kättetoimetamine kohustuslik, kuid üldjuhul nõuab kohtunik seda ikkagi. Seadusega on dokumentide isiklik kättetoimetamine nõutav järgmistel juhtudel: teavitamine võimaluse kohta taotleda dokumentide saatmist teisele aadressile (artikli 49 lõige 5), menetluse algatamise taotlus koos lisadega (artikli 79 lõige 4, artikli 114 lõige 2), korraldus menetluse algatamise kohta kohtu algatusel (artikli 81 lõige 3), muutmise avaldus (artikli 95 lõige 1), kohtu korraldus kostjale taotluse suhtes arvamuse avaldamiseks (artikli 114 lõige 4), kohtuotsus (artikli 158 lõige 2), kostjale esitatav maksekäsk (artikli 173 lõige 1), kostjale esitatav Euroopa maksekäsk (artikli 174a lõige 2), kostjale esitatav nõude rahuldamise korraldus (artikli 174b lõige 4, artikkel 173), kostjale esitatav arve või lihtveksli (tšeki) tasumise korraldus (artikli 175 lõige 1), teatavat liiki pärimismenetlusega seotud korraldused (artikli 175a lõige 3), pärandist loobumise tagajärgedest teavitamine (artikli 175i lõige 2), varale hoolduse seadmisega seotud korraldus (artikli 185a lõige 3), instrumentide lunastamise menetlusega seotud korraldus (artikli 185j lõige 2), korraldus otsuse täitmisele pööramiseks palga arestimise teel (artikli 282 lõige 2, artikli 294 lõige 3), korraldus otsuse täitmisele pööramiseks pangaarvelt tasumise teel ning panga teavitamine selle korralduse lõplikkusest (artikkel 306, artikli 307 lõige 1), ja korraldus otsuse täitmisele pööramiseks kolmandale isikule esitatava võlanõude teel (artikli 313 lõige 2).
Kättetoimetamist avaldamisega kohtu teadetetahvlil kasutab kohus seadusega sätestatud juhtudel, kui menetlusosalised või nende asukoht ei ole kohtule teada.
Kohtudokumentide kättetoimetamise eest vastutab kohus, toimetades need kätte kas ise (otse kohtuistungil või kohtuametnike abil) või posti teel. Kuid seadus lubab kohtul kasutada dokumentide kättetoimetamiseks ka kohtutäiturit, kohalikku omavalitsust, politseiameti vastavat osakonda (Policajný zbor) ja vastavas õigusaktis kindlaksmääratud juhtudel Slovaki Vabariigi Justiitsministeeriumit (Ministerstvo spravodlivosti Slovenskej republiky) (kui dokumendid tuleb kätte toimetada isikutele, kelle suhtes kehtivad diplomaatilised privileegid ja diplomaatiline puutumatus, ja eelnimetatutega samas elukohas viibivatele isikutele või isikutele, kellele tuleb dokumente kätte toimetada diplomaatilist puutumatust tagavates hoonetes või ruumides; ministeerium toimetab dokumente kätte ka teistes riikides, kui rahvusvahelise konventsiooni, kahepoolse õigusabilepingu või nõukogu (EÜ) määrusega ei ole sätestatud muud korda).
Dokumentide kättetoimetamine vabadusekaotust kandvatele või vahi all viibivatele isikutele toimub vastava karistus- või kinnipidamisasutuse kaudu. Dokumentide kättetoimetamine isikutele, kes on nende tahte vastaselt raviasutusse paigutatud, ning teistele raviasutustes viibivatele patsientidele korraldatakse vastava raviasutuse juhtkonna poolt. Sama menetlust kasutatakse mutatis mutandis noortekodudes ja teistes noorteasutustes viibivate isikute puhul. Slovaki Vabariigi relvajõudude eriteenistuses või tegevteenistuses olevatele sõjaväelastele toimetab dokumendid kätte otsene ülem. Sõjaväelastele, kes ei ole majutatud relvajõududele kuuluvatesse hoonetesse, toimetatakse dokumendid kätte isiklikult.
Taolistel juhtudel püüavad Slovaki kohtud alati kindlaks teha adressaadi tegeliku asukoha, pöördudes selleks kohtute infosüsteemidega elektrooniliselt seotud Slovaki Vabariigi elanikeregistrisse (Register obyvateľov Slovenskej republiky). Kohus saab kiiresti kindlaks teha registrisse kantud alalise või ajutise elukoha (juhul kui aadress on olemas). Ka sotsiaalkindlustusamet (Sociálna poisťovňa) on kohtutega kohturegistri kaudu elektroonilises ühenduses ning kohus võib paluda sotsiaalkindlustusametilt teatavaid andmeid, mida viimane talletab, eriti menetlusosalise sotsiaalkindlustusametis registreeritud aadressi ja tema praeguse või endise tööandja andmeid (mõnel juhul on nõnda võimalik kindlaks teha menetlusosalise tegelik asukoht ja juhul kui asjaolud võimaldavad, dokument talle otse töökohal kätte toimetada). Seaduses sätestatud juhtudel võib kohus paluda kohalikelt omavalitsustelt, riigiasutuste kohalikelt üksustelt, politseilt ja teistelt avaliku sektori asutustelt, juriidilistelt isikutelt ja füüsilisest isikust ettevõtjatelt abi menetlusosalise (adressaadi) tegeliku asukoha kindlaksmääramisel. Võimaluse korral palub kohus abi ka teistelt isikutelt, näiteks sugulastelt, kes võivad adressaadi asukohta teada.
Nagu ülal märgitud, on Slovaki kohtutel kohturegistri kaudu vahetu juurdepääs Slovaki Vabariigi elanikeregistri andmetele. Kohtumenetluses osalevatel isikutel on võimalus küsida Slovaki Vabariigi elanikeregistrist andmeid 5 euro suuruse tasu eest (register väljastab kinnituse või kirjaliku teatise isiku asukoha kohta).
Slovaki Vabariigi Justiitsministeeriumi andmetel aktsepteerivad Slovaki kohtud üldjuhul selliseid taotlusi ning püüavad taotluse rahuldamiseks nende isikute tegeliku aadressi kindlaks teha. Selleks kasutatakse eelmistes punktides kirjeldatud meetodeid.
Nagu 3. punktis kirjeldatud, toimetab kohus dokumendid kätte kas ise või saadab need postiga, kuid seadus lubab kohtul kasutada dokumentide kättetoimetamiseks ka kohtutäiturit, kohalikku omavalitsust, politseiameti vastavat osakonda või justiitsministeeriumi. Paljusid isikuid koondavatesse asutustesse dokumentide kättetoimetamise eest hoolitsevad need asutused ise. Sõjaväelastele toimetab dokumendid kätte otsene ülem.
Dokumentide kättetoimetamise viisi määrab kohus sõltuvalt dokumendi liigist ja sellest, kas adressaat ja tema asukoht on teada. Tsiviilmenetluse seadustikus on sätestatud tavalises korras kättetoimetamine, isiklik kättetoimetamine ja kättetoimetamine avaldamisega kohtu teadetetahvlil. Enim dokumente toimetatakse kätte postiga – kas tähitud kirjana (tavalises korras kättetoimetamine) või ametliku kirjana (isiklik kättetoimetamine).
Tavalises korras toimetatakse dokumendid adressaadi elukohta, registrijärgsesse asukohta (tegevuskohta), töökohta või mujale adressaadi teadaolevasse asukohta. Nagu 2. punktis märgitud, kasutab kohus dokumentide isiklikku kättetoimetamist siis, kui selline vorm on seadusega sätestatud või kui kohtunik või eesistuja seda nõuab (tavaliselt kohtukutse jms kättetoimetamiseks).
Kohtu teadetetahvlil avaldamise vormis toimuva kättetoimetamise korral loetakse dokumendid kättetoimetatuks viieteistkümnendal päeval pärast avaldamist. Vastavalt tsiviilmenetluse seadustikule avaldatakse kohtu teadetetahvlil järgmised dokumendid: pärimismenetluse korral kutse võlausaldajatele kindla tähtaja jooksul oma nõuded registreerida (artikkel 175n), pärandvara likvideerimise korraldus (artikli 175t lõige 2) või teade pärandvara teise riiki viimise kohta (artikli 175z lõige 2), varale hoolduse seadmise menetluse korral korraldus hooldusse antud vara riigi omandusse mineku kohta (artikli 185g lõige 1), instrumentide lunastamise menetluse korral korraldus instrumendi valdajale ilmuda kohtusse ja esitada instrument või oma vastuväited (artikli 185m lõige 2) ja artikli 76 lõike 1 punkti g alusel vaheotsuse taotluse kohta tehtud otsust sisaldav kiri, mis on tagasi saadetud aadressilt, mille andis jagatud elukohast väljaheidetud menetlusosaline.
Alternatiivsed kättetoimetamise viisid, v.a kättetoimetamine menetlusosalise asendajale
Tsiviilmenetluse seadustikus on sätestatud ka konkreetsed erakorralised meetodid dokumentide kättetoimetamiseks füüsilistele isikutele.
1. Dokumentide kättetoimetamine kohtuasja toimikusse lisamisega vastavalt artikli 48 lõikele 4
Kui füüsilisele isikule (kes ei ole füüsilisest isikust ettevõtja) ei ole võimalik dokumenti kätte toimetada tema alalise või ajutise elukoha aadressil ja ei ole võimalik kindlaks teha, millist aadressi ta dokumentide saamiseks kasutab ning ka isikule määratud eestkostja ei saa teda esindada, teeb kohus korralduse, et isikule adresseeritud dokumendid loetakse kättetoimetatuks nende kohtuasja toimikusse lisamisega. Kõik ülalmainitud tingimused peavad olema täidetud kogu menetluse jooksul (kohus võib ise ära muuta korralduse dokumentide kättetoimetamise kohta nende kohtuasja toimikusse lisamisega). Korraldus avaldatakse kohtu teadetetahvlil ja see jääb sinna seni, kuni asi on lõplikult lahendatud. Kohtuasja toimikusse lisatud dokumendid loetakse kättetoimetatuks seitsme päeva möödumisel nende koostamisest.
2. Dokumentide kättetoimetamine kohtusse hoiule andmisega vastavalt artikli 49 lõikele 3
Kohus peab menetlusosalisi teavitama järgmistest dokumentide kättetoimetamise võimalustest (seda tehakse enamasti menetluse alguses):
- palve toimetada dokumendid Slovaki Vabariigi asulas või linnas olevale aadressile, mis ei ole menetlusosalise registreeritud alaline ega ajutine elukoht;
- määrata dokumentide kättetoimetamiseks esindaja;
- lugeda dokumendid kättetoimetatuks kohtusse hoiule andmisega, kui neid ei saanud isiklikult kätte toimetada aadressil, mille menetlusosaline oli kättetoimetamiseks määranud, ega aadressil, mis on tema elukohana registreeritud Slovaki Vabariigi elanikeregistris, ega selleks määratud esindajale.
Kui pärast nimetatud teabe seadusekohast tutvustamist (kättetoimetamine asendajale on keelatud; kirjalik teave tuleb isiklikult kätte toimetada) ei saadud dokumente kätte toimetada määratud aadressil ega määratud esindajale, võib kohus kõik järgnevad dokumendid lugeda kättetoimetatuks kohtusse hoiule andmisega, välja arvatud dokumendid, mille kättetoimetamine asendajale on keelatud. Sellise menetlusosalise kaitseks sätestab seadus kohtule kohustuse saata menetlusosalisele igal taolisel juhul dokumendi duplikaat koos teatega, et dokument on kohtusse hoiule antud ning loetakse kättetoimetatuks seitsmendal päeval pärast selle saatmist. Sama meetodit võib kasutada siis, kui dokumenti ei saanud isiklikult kätte toimetada aadressil, mis on menetlusosalise alalise või ajutise elukohana registreeritud Slovaki Vabariigi elanikeregistris. Seda võimalust kasutatakse praktikas siiski harva, kuna sellega kaasneb risk, et menetlusosalisel ei ole võimalik oma seisukohti kohtule esitada. Nimelt ei oma selle kättetoimetamise viisi puhul õiguslikku tähtsust asjaolu, kas isik elas kättetoimetamiseks määratud aadressil või kasutas seda. Seega võiks küsida, kas selle viisi kasutamise asemel poleks kohasem kasutada juhul, kui dokumente ei saanud isiklikult kätte toimetada, dokumentide kättetoimetamist asendajale (mille puhul omab õiguslikku tähtsust asjaolu, kas isik elas kättetoimetamiseks määratud aadressil või kasutas seda), et menetlusosalisele oleks tagatud õigus olla kursis menetluse käiguga. Dokumentide kättetoimetamist asendajale on võimalik üldiselt kasutada füüsiliste isikute puhul, kes ei ole füüsilisest isikust ettevõtjad; seda ei saa kasutada vangide ega vahi all olevate isikute puhul ega nende isikute puhul, kes on paigutatud raviasutustesse või noortekodudesse vms asutustesse. Samuti on see keelatud isikute puhul, kelle suhtes kehtivad diplomaatilised privileegid ja diplomaatiline puutumatus, ja eelnimetatutega samas elukohas viibivate isikute puhul või isikute puhul, kellele tuleb dokumente kätte toimetada diplomaatilist puutumatust tagavates hoonetes või ruumides.
Kohus võib menetlusosalise taotlusel toimetada dokumente kätte ka elektrooniliselt. Menetlusosaline peab teatama kohtule aadressi, mida selleks kasutada. Dokument loetakse kohaletoimetatuks viiendal päeval pärast selle saatmist isegi siis, kui adressaat ei ole seda lugenud. Elektrooniliselt ei tohi kätte toimetada kohtuotsuseid, kohtukutseid, teatisi taotluste kohta, tunnistajatele saadetud kohtukutseid ega dokumente, mis toimetatakse kätte isiklikult. Seega ei piira selle meetodi kasutamist menetluse liik ega dokumendi adressaat, vaid kättetoimetatava dokumendi liik.
Seadusega lubatakse ka menetlusosalistel esitada kohtule materjale elektrooniliselt, lisades neile elektroonilise allkirja (elektrooniliste allkirjade seadus, millega muudetakse teatavaid seadusi, ja selle hilisemad muudatused (seadus nr 215/2002)), mille abil on usaldusväärselt võimalik tuvastada elektroonilise allkirja andja. Menetlusosalised peavad kohtule dokumentide elektroonilise esitamise eest tasuma lõivu (0.10 eurot lehekülje kohta, vähemalt 10 eurot menetluse algatamise avalduse eest ja vähemalt 3 eurot teiste materjalide esitamise eest, millega kaasnevad lisad).
Nagu 5. punktis märgitud, kasutab kohus kättetoimetamist avaldamisega kohtu teadetetahvlil seadusega sätestatud juhtudel, kui menetlusosalised või nende asukoht ei ole kohtule teada. Sellisel juhul loetakse dokument kättetoimetatuks 15. päeval pärast avaldamist.
Tavalises korras kättetoimetatavate dokumentide kättetoimetamine asendajale
Kui adressaati ei olnud võimalik leida tema elukohast, registrijärgsest asukohast (tegevuskohast), töökohast või mujalt, vaatamata sellele, et isik elab kättetoimetamiseks määratud aadressil või kasutab seda, võib dokumendi kätte toimetada teisele täiskasvanule, kes elab samas korteris või majas või töötab samas töökohas, tingimusel et isik on nõus dokumenti edastama ning tal ei ole huvide konflikti seoses asjaga, mida dokumendis käsitletakse. Kui dokumenti ei ole võimalik sellisel viisil kätte toimetada, antakse see hoiule postkontorisse või kohalikku omavalitsusse ning adressaadil palutakse dokumendile järele minna, teavitades teda nõuetekohasel viisil. Dokument loetakse kättetoimetatuks päeval, mil see kohtusse tagastati isegi juhul, kui adressaat ei olnud sellest teadlik.
Isiklikult kättetoimetatavate dokumentide kättetoimetamine asendajale
Isiklikult kättetoimetatavaid dokumente ei tohi adressaadile edastamiseks anda teisele isikule. Kui dokumendi adressaati ei leitud vaatamata sellele, et ta elab kättetoimetamiseks määratud aadressil või kasutab seda, jätab dokumendi kättetoimetaja adressaadile nõuetekohasel viisil teate selle kohta, et ta tuleb teates märgitud kuupäeval ja kellaajal tagasi, et dokumenti uuesti kätte toimetada. Kui ka see katse dokumenti kätte toimetada nurjub, annab kättetoimetaja selle hoiule postkontorisse või kohalikku omavalitsusse ning teavitab adressaati nõuetekohasel viisil. Kui adressaat ei lähe dokumendile selle hoiuloleku aja jooksul järele, loetakse see kättetoimetatuks päeval, mil see kohtusse tagastati isegi juhul, kui adressaat ei olnud sellest teadlik.
Dokumendi asendajale eduka kättetoimetamise eeltingimusena peab adressaat elama kättetoimetamiseks määratud aadressil või seda kasutama. Seda tuleb mõista nõnda, et adressaat saab dokumendi kätte vahetult pärast selle kättetoimetamist asendajale. Kui adressaat ei viibi pikemat aega kättetoimetamiseks määratud aadressil või kui ta elab isegi ajutiselt või lühiajaliselt mujal kui oma elukohas (näiteks käib puhkusel või ärireisil jms), siis ei saa väita, et ta elab kättetoimetamiseks määratud aadressil või kasutab seda.
Tsiviilmenetluse seadustikus on eraldi õiguskord dokumentide kättetoimetamiseks juriidilistele isikutele ja füüsilisest isikust ettevõtjatele, kes on rangelt vastutavad vastavas registris registreeritud aadressi eest: sellisel juhul ei oma mingit tähtsust, kas adressaat elas kättetoimetamiseks määratud aadressil või kasutas seda ajal, kui dokumenti kätte toimetada prooviti. Kui juriidilisele isikule ei ole võimalik dokumenti kätte toimetada aadressil, mis on kantud isiku registrijärgse aadressina äriregistrisse (Obchodný register) või mõnda teise registrisse, loetakse dokument kättetoimetatuks kolm päeva pärast seda, kui see kohtusse tagastati isegi juhul, kui adressaat ei olnud sellest teadlik. Kohus kohaldab sama korda ka füüsilisest isikust ettevõtjatele: neile toimetatakse dokumendid kätte aadressil, mis on registreeritud nende tegevuskohana äriregistris või mõnes teises registris (kõige sagedamini kaubandusregistris, Živnostenský register).
Vt vastused küsimustele 7.1 ja 5: alternatiivsed kättetoimetamise viisid
Dokumendi kättetoimetaja jätab adressaadi (kodusesse) kirjakasti kirjaliku teate selle kohta, et dokument on antud hoiule postkontorisse või kohalikku omavalitsusse.
Kui adressaat keeldub mõjuva põhjuseta dokumenti vastu võtmast, loetakse see kättetoimetatuks keeldumise päeval; kättetoimetaja peab adressaati sellest teavitama. Kui dokumenti ei toimetatud kätte seaduse kohaselt (näiteks kättetoimetaja ei teavitanud adressaati dokumendi vastuvõtmisest keeldumise tagajärgedest), puudub sellel õiguslik toime.
Juhul kui on vaja kinnitust kättesaamise kohta, annab postkontor (Slovenská pošta, a.s., traditsiooniline postiteenuste osutaja) kirja üle ainult siis, kui adressaat või volitatud vastuvõtja (kui kirja ei saa üle anda adressaadile) esitab isikut tõendava dokumendi, lubab selle numbri registreerida ning kinnitab kättesaamist. Füüsilisele isikule adresseeritud dokumendi volitatud vastuvõtjateks on adressaadi abikaasa ja 15-aastased ja vanemad isikud, kes elavad adressaadiga samas majas või korteris. Isiklikult kättetoimetatavaid dokumente neile isikutele üle anda ei tohi.
Sel juhul jätab postiljon adressaadi (kodusesse) kirjakasti kirjaliku teate selle kohta, et dokument on postkontorisse hoiule antud. Adressaat või volitatud vastuvõtja peab dokumendile järele minema 18 kalendripäeva jooksul. Tähtaega on adressaadi palvel võimalik pikendada. Kui dokumendile ei ole määratud tähtaja jooksul järele tuldud, ei saa seda enam kätte toimetada ja postiteenistus saadab sellise dokumendi saatjale tagasi.
Tähtaeg on 18 kalendripäeva ja seda on adressaadi palvel võimalik pikendada. Adressaadi teavitamiseks jäetakse tema (kodusesse) kirjakasti kirjalik teade.
Jah, kinnitus kättesaamise kohta kui kohtudokumendi kättetoimetamise tõend on avalik dokument. Kättesaamise kinnituses esitatud teave loetakse tõeseks, juhul kui ei ole tõendatud vastupidist. Kättesaamise kinnituses esitatud teabe tõesust kahtluse alla seadval menetlusosalisel (kes väidab, et dokumentide kättetoimetamisel ei järgitud seaduses sätestatud korda) lasub kohustus oma väiteid kohtule tõendada. Kui dokument toimetatakse kätte kohtuistungil, tehakse istungi protokolli vastav märge.
Vt vastused küsimustele 5, 7.1 ja 7.4: alternatiivsed kättetoimetamise viisid. Kui dokumentide kättetoimetamisel ei ole järgitud seadust, tuleb dokumendid uuesti kätte toimetada: Slovaki õiguses ei ole ette nähtud ebaseadusliku kättetoimetamise seadustamist. Kui kohtudokumentide kättetoimetamiseks on kasutatud muud viisi kui seaduses sätestatud viisid, puudub kättetoimetamisel õiguslik toime ja sellega ei kaasne seadusjärgseid tagajärgi.
Kohtudokumentide kättetoimetamise eest tasu ei võeta. Erandiks on juhud, kus kohus kasutab kohtutäiturit, et ühe menetlusosalise palvel teisele menetlusosalisele kohtudokumente kätte toimetada. Kohtutäituri tasu ja kulud katab teenust soovinud menetlusosaline ja nende kulude hüvitamist ei saa siduda menetluse tulemusega. Dokumentide kättetoimetamisel kohaldatakse fikseeritud määra: 6.64 eurot iga kättetoimetatud kohtudokumendi eest.

matches: Kohus kohus Kohus kohus Kohus kohus kohus kohus kohus kohus kohus kohus Kohus kohus Kohus kohus Kohus kohus


Tolliseadus - sisukord
§ 3 Esindamine
§ 4 Tolliagentuur
§ 5 Tolliagentuuri tegevusluba
§ 6 Tolli otsus
§ 7 Tolli otsuste ja toimingute vaidlustamine
§ 8 Tolliformaalsuste teostamise keel
§ 9 Tollikontrolli teostamine
§ 91 Eelkontroll
§ 10 Keeldude ja piirangute riiklik järelevalve
§ 11 Teabe andmine ja andmete elektrooniline edastamine
§ 12 Tollikontrolli tsoon
§ 13 Tollijärelevalve all olev kaup
2 MAKSU- JA TOLLIAMET NING TOLLIAMETNIKUD
§ 14 Maksu- ja Tolliameti ülesanded tollieeskirjade rakendamisel
§ 16 Maksu- ja Tolliameti koostöö teiste täidesaatva riigivõimu asutustega
§ 17 Ametitõendi esitamine
§ 18 Tolliametniku õigused
§ 181 Tolli automaatne numbrituvastussüsteem
§ 19 Erivahendid ja relvastus
§ 20 Tulirelva kasutamine
§ 21 Maksu- ja Tolliameti ametnike vormiriietus
§ 22 Tolliametnike koostöö teiste täidesaatva riigivõimu asutuste ametnikega
3 IMPORDI- JA EKSPORDITOLLIMAKSUDE NING MUUDE KAUBANDUST REGULEERIVATE MEETMETE KOHALDAMISE TINGIMUSED
§ 23 Eesti tollitariifistik
§ 24 Eesti tollitariifistiku haldamine ja muutmine
§ 25 Kauba tariifne klassifitseerimine
§ 26 Kauba mittesooduspäritolu sertifikaadi väljastamine
§ 27 Tolliväärtuse määramisel kasutatav valuutakurss ja otsuse tegemise tähtaeg
4 EESTISSE TOIMETATUD KAUBALE KUNI SELLELE TOLLIKÄITLUSVIISI MÄÄRAMISENI KOHALDATAVAD SÄTTED
§ 30 Kauba ajutise ladustamise tingimused
§ 31 Kauba hoiulevõtmine
5 KAUBALE TOLLIKÄITLUSVIISI MÄÄRAMINE
§ 32 Tollikäitlusviisi määramise kord
§ 33 Tollikontroll tollikäitlusviisi määramisel
§ 34 Tolli tegevuseks vajalikud ruumid
§ 35 Kaubakoguste mõõtmine
§ 36 Tolliasutuste pädevus
§ 37 Tollideklaratsiooni esitamine
§ 38 Vastutus tollideklaratsiooni esitamisel
§ 39 Kauba läbivaatus ning proovide ja näidiste võtmine
§ 40 Transpordivahendi läbivaatus
§ 41 Pagasi läbivaatus
§ 42 Reisija läbivaatus
§ 43 Postisaadetise läbivaatus
§ 44 Tollitõkendid
§ 45 Hõivamisele kuuluv kaup
§ 46 Lihtsustatud tollideklaratsioonid
§ 47 Reisija deklaratsioon
§ 48 Postisaadetise deklaratsioon
§ 481 Sularaha deklareerimine
§ 49 Tollideklaratsiooni muutmine ja kehtetuks tunnistamine pärast kauba vabastamist
§ 50 Tollideklaratsiooni järelkontroll
6 TOLLIKÄITLUSVIISID
§ 51 Vabasse ringlusse lubamine
§ 52 Majandusliku mõjuga tolliprotseduurid ja tollilaod
§ 53 Ekspordi tolliprotseduuri rakendamine
§ 54 Vabatsoon ja vabaladu
§ 541 Vabatsooni loomine ja vabalao asutamine
§ 542 Vabatsooni ja vabalao valdaja kohustused
§ 543 Vabatsooni ja vabalao tegevuse lõpetamine
§ 544 Vabatsoonis ja vabalaos tegutsemise loa taotlemine
§ 545 Vabatsoonis ja vabalaos tegutsemise loa väljastamine, kehtivuse peatamine ja kehtetuks tunnistamine
§ 55 Kauba riigi omandisse ülekandmine ja hävitamine
7 TOLLISOODUSTUSED JA TOLLIFORMAALSUSTE LIHTSUSTAMINE
§ 56 Tollisoodustusega kaup
§ 57 Maksuvabastused
§ 58 Relvajõudude kauba ning julgeoleku ja kaitseotstarbelise kauba tolliformaalsused
§ 59 Välisriigi ja Eesti diplomaatiline post ning konsulaarsaadetis
§ 591 Ajatundlikud kaubad
8 TOLLIVÕLG
§ 60 Tollivõla tagatis
§ 61 Tagatise suurus
§ 62 Nõuded tagatise suuruse vähendamiseks
§ 63 Tagatise vabastamine ja kasutamine
§ 64 Tollivõlg ebaõige informatsiooni andmisel
§ 65 Maksusumma arvestusse kandmine ja võlgnikule teatamine
§ 67 Tollimaksu summa tasumise viisid
§ 68 Tollimaksu summa tasumise edasilükkamine
§ 70 Tollimaksu summa tasumise tähtaja pikendamise arvutamine
§ 71 Tasumata tollimaksu summa ja intressi sissenõudmine
§ 72 Tollimaksu laekumine
9 VASTUTUS TOLLIEESKIRJADE RIKKUMISE EEST
§ 73 Kauba ebaseaduslik Eestisse või Eestist välja toimetamine
§ 74 Ebaseaduslikud toimingud Eesti ja ühendusevälise riigi vahel kaubaga, mille suhtes kehtivad keelud ja piirangud
§ 75 Ebaseaduslikud toimingud liikmesriikide vahel kaubaga, mille suhtes kehtivad keelud ja piirangud
§ 76 Ebaseaduslikud toimingud Eestis oleva kaubaga
§ 77 Kauba ebaseaduslik toimetamine ajutise ladustamise kohta, tollilattu, vabatsooni ja vabalattu
§ 78 Vabatsoonis ja vabalaos kehtivate nõuete rikkumine
§ 79 Tolliametniku takistamine
§ 80 Kauba ladustamise ja hoidmise nõuete rikkumine
§ 81 Kauba päritolu kohta valeandmeid sisaldava dokumendi esitamine
§ 82 Teatud valdkonnas tegutsemise õiguseta isiku toimingud kaubaga
§ 83 Transpordivahendiga seotud tollieeskirjade rikkumised
§ 84 Tollitõkendi ja kauba identifitseerimisvahendi rikkumine
§ 85 Tollieeskirjades sätestatud ja tolli määratud tähtaja eiramine
§ 86 Dokumentide säilitamise tähtaja eiramine
§ 87 Ujuvvahendi ebaseaduslik sildumine
§ 88 Ettenägematu olukorraga ja vääramatu jõuga seotud toimingute tegemata jätmine
§ 89 Tollile teatamisega viivitamine
§ 90 Transpordivahendi saabumisest ja lahkumisest tollile teatamata jätmine
§ 91 Ebaseaduslikud toimingud tollijärelevalve all oleva veosega
§ 911 Sularaha deklareerimiskohustuse täitmata jätmine
§ 92 Kauba deklareerimine vale tariifse klassifikatsiooniga
§ 93 Oluline rikkumine
§ 94 Menetlus
10 TOIMINGUD KONFISKEERITUD, HÕIVATUD VÕI RIIGI OMANDISSE ÜLEKANTUD KAUBAGA
§ 96 Politseiametniku poolt kinnipeetud kauba või transpordivahendi üleandmine
§ 97 Konfiskeeritud, hõivatud või riigi omandisse ülekantud kauba ja transpordivahendi realiseerimine
§ 98 Konfiskeeritud, hõivatud või riigi omandisse ülekantud kauba tasuta üleandmine
§ 99 Tollioksjon
§ 106 Seaduse rakendussätted
§ 1061 Tolliteenistuse staaži sooduskorras arvestamine
§ 1062 Tegutseva vabatsooni erisus
§ 107 Seaduse jõustumine
RT I, 25.10.2012, 27
Vastu võetud 13.04.2004
RT I 2004, 28, 188
16.01.2007 RT I 2007, 11, 50 18.02.2007
14.02.2007 RT I 2007, 22, 113 15.06.2007
14.02.2007 RT I 2007, 22, 113 01.07.2009
25.02.2010 RT I 2010, 11, 55 01.05.2010
27.10.2010 RT I, 18.11.2010, 2 01.01.2011
17.02.2011 RT I, 21.03.2011, 2 01.01.2012, jõustumisaeg muudetud 01.01.2013 [RT I, 22.12.2011, 3]
08.12.2011 RT I, 22.12.2011, 3 23.12.2011
18.01.2012 RT I, 01.02.2012, 1 01.03.2012
(4) Toll võib riski hindamiseks vajaliku teabe saamiseks kasutada kauba, transpordivahendi, pagasi ja postisaadetise läbivalgustamiseks tehnilist seadet. Kui läbivalgustamise käigus kauba pakendit, transpordivahendit, reisija pagasit ega postisaadetist ei avata, ei käsitata läbivalgustamist käesoleva seaduse §-des 39–41 ja 43 nimetatud läbivaatusena.
[RT I, 01.02.2012, 1 - jõust. 01.03.2012]
§ 181. Tolli automaatne numbrituvastussüsteem
(1) Toll võib käesoleva seaduse §-s 14 nimetatud ülesannete täitmiseks kasutada transpordivahendi ja kaubakonteineri registreerimismärgi jäädvustamiseks automaatset foto- või videosalvestusvahendit.
(2) Automaatse foto- või videosalvestusvahendiga saadud isikustamata andmeid töödeldakse tolli automaatse numbrituvastussüsteemi andmekogus, mille vastutav töötleja on Maksu- ja Tolliamet.
(3) Tolli automaatse numbrituvastussüsteemi andmekogu eesmärk on riiklike maksude kogumise tagamiseks ning maksupettuste ja salakaubaveo tõkestamiseks teabe kogumine ja töötlemine Eesti Vabariigi territooriumile sisenevate ning sealt lahkuvate transpordivahendite ja kaubakonteinerite kohta.
(4) Tolli automaatse numbrituvastussüsteemi andmekogu andmed ei ole avalikud. Andmekogule on juurdepääs Maksu- ja Tolliametil, Politsei- ja Piirivalveametil ning Kaitsepolitseiametil.
(5) Tolli automaatse numbrituvastussüsteemi andmekogu asutab ja põhimääruse kehtestab rahandusminister määrusega.
(4) Toll võib keelduda tolliterminali või hoiukoha pidamise loa väljastamisest, kui taotlejat on taotluse esitamise päevale eelnenud aasta jooksul korduvalt karistatud käesolevas seaduses sätestatud väärteo eest, mille eest on karistusena ette nähtud füüsilisele isikule rahatrahv üle 100 trahviühiku ja juriidilisele isikule rahatrahv üle 2000 euro, või ta on toime pannud karistusseadustiku §-des 391–393 sätestatud kuriteo, mille karistusandmed ei ole karistusregistrist kustutatud.
1) tolliterminali või hoiukoha pidajat on loa kehtivuse peatamise päevale eelnenud aasta jooksul korduvalt karistatud käesolevas seaduses sätestatud väärteo eest, mille eest on karistusena ette nähtud füüsilisele isikule rahatrahv üle 100 trahviühiku ja juriidilisele isikule rahatrahv üle 2000 euro, või ta on toime pannud karistusseadustiku §-des 391–393 sätestatud kuriteo, mille karistusandmed ei ole karistusregistrist kustutatud;
Deklarant, tema esindaja ning kaudse esindamise korral ka isik, kelle eest tollideklaratsioon esitati, vastutavad deklareeritud andmete täielikkuse ja õigsuse ning esitatud dokumentide autentsuse eest, samuti kauba tollideklaratsioonile vastavuse eest.
(1) Ühenduse tolliseadustiku artiklis 166 nimetatud vabatsoon luuakse ja vabaladu asutatakse sadama, lennu- või raudteejaama või muu ühenduse tolliterritooriumi piiril asuva transpordisõlme vahetusse lähedusse.
(2) Vabatsoon luuakse ja vabaladu asutatakse Vabariigi Valitsuse korraldusega, mille eelnõu valmistab ette Rahandusministeerium Maksu- ja Tolliameti ettepaneku alusel.
(3) Vabariigi Valitsuse korralduses märgitakse vabatsooni tüüp, tähtaeg, milleks vabatsoon on loodud või vabaladu asutatud, vabatsooni piiripunktide koordinaadid, vabalaona määratletud ehitised ning vabatsooni või vabalao sisse- ja väljapääsud.
§ 541. Vabatsooni loomine ja vabalao asutamine
(1) Vabatsooni loomiseks ja vabalao asutamiseks esitab isik tollile kirjaliku taotluse.
(2) Taotlus peab sisaldama järgmisi andmeid:
1) loa taotleja nimi, isiku- või registrikood ja aadress;
2) vabatsooni loomise või vabalao asutamise majanduslik põhjendus ja kavandatava tegevuse kirjeldus.
1) vabatsooni territooriumi või vabalao asukoha asendiplaan;
2) vabatsooni territooriumi või vabalao ehitise omaniku või seadusliku valdaja kirjalik nõusolek. Mitme omaniku või valdaja korral on vajalik nende kõigi kirjalik nõusolek.
(4) Toll hindab käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud taotluse menetlemise käigus vabatsooni või vabalao vastavust järgmistele nõuetele:
1) vabatsooni loomine või vabalao asutamine on majanduslikult põhjendatud;
2) taotletaval vabatsooni või vabalao territooriumil tegutsevate või tegutsema hakkavate isikute tegevuse tulemusel tollikontrolli teostamine ei raskene;
3) taotletaval vabatsooni või vabalao territooriumil tegutsevatele või tegutsema hakkavatele isikutele on võimalik väljastada käesoleva seaduse § 544 lõikes 1 nimetatud vabatsoonis ja vabalaos tegutsemise luba.
(5) Käesoleva paragrahvi lõikes 4 sätestatud tingimustele vastava taotluse alusel esitab toll vabatsooni loomise ja vabalao asutamise ettepaneku Rahandusministeeriumile 60 päeva jooksul taotluse saamise päevast arvates.
(6) Täiendavad nõuded vabatsooni ja vabalao, seal tegutsemise ning tegutsemisloa väljastamise, kehtivuse peatamise ja kehtetuks tunnistamise kohta kehtestab rahandusminister määrusega.
§ 542. Vabatsooni ja vabalao valdaja kohustused
Vabatsooni ja vabalao valdaja:
1) koostab ja kooskõlastab tolliga vabatsooni või vabalao töökorralduse;
2) informeerib vabatsoonis tegutsevaid isikuid vabatsooni töökorraldusest ja muudest vabatsooni territooriumil kehtivatest eeskirjadest;
3) korraldab vabalao või ühenduse tolliseadustiku rakendussätete artikli 799 punktis a nimetatud I kontrollitüüpi vabatsooni piiride ning sisse- ja väljapääsude valve.
§ 543. Vabatsooni ja vabalao tegevuse lõpetamine
Vabatsooni ja vabalao tegevus lõpeb tähtaja lõppemisel või lõpetatakse enne tähtaega Vabariigi Valitsuse korraldusega, mille eelnõu valmistab ette Rahandusministeerium Maksu- ja Tolliameti ettepanekute alusel, kui:
1) vabatsoon või vabaladu ei vasta enam tollieeskirjades ettenähtud nõuetele;
2) seda taotleb vabatsooni või vabalao valdaja.
§ 544. Vabatsoonis ja vabalaos tegutsemise loa taotlemine
(1) Tööstus-, kaubandus- ja teenindustegevuseks vabatsoonis või vabalaos tuleb tollilt luba taotleda.
2) majanduslik põhjendus ja kavandatavate toimingute loetelu;
3) taotlusele lisatavate dokumentide loetelu.
(3) Taotlusele lisatakse vabatsoonis või vabalaos kavandatavate toimingutega seotud järgmised dokumendid:
1) vabatsooni asendiplaan, kuhu on märgitud ka loa taotleja valduses oleva territooriumi ja ehitiste pindalad ning juurdepääsuteed;
2) vedelike hoiustamiseks ettenähtud mahutipargi ja torustike skeem koos tehnoloogilise protsessi kirjeldusega, mõõtmiseks sobivate mõõtevahendite loetelu ning Tehnilise Järelevalve Ameti teatis metroloogilise kontrolli läbinuks tunnistatud mõõtemahutite ja neid laadimissõlmedega ühendavate torustike kohta;
3) mõõtevahendi taatlustunnistus, vastavusdeklaratsioon või kalibreerimistunnistus;
4) laoarvestuse sise-eeskiri;
5) töökorralduse eeskirja projekt;
6) mõõtmisi teostava mõõtja pädevust tõendav dokument.
§ 545. Vabatsoonis ja vabalaos tegutsemise loa väljastamine, kehtivuse peatamine ja kehtetuks tunnistamine
(1) Toll keeldub vabatsoonis ja vabalaos tegutsemise loa väljastamisest, kui:
1) taotletava tegevuse tagajärjel raskeneb tollikontrolli teostamine;
4) isikul ei ole ühenduse tolliseadustiku artiklile 168a vastavas vabatsoonis tegutsemiseks tolli rahuldavat tagatist;
5) isikul ei ole täpset arvepidamist kauba liikumise kohta;
6) isiku ärialane reputatsioon ei ole laitmatu;
7) isikul on kauba importimisel ja eksportimisel kogutavate maksude maksuvõlg.
(2) Toll võib keelduda vabatsoonis ja vabalaos tegutsemise loa väljastamisest, kui taotlejat on taotluse esitamise päevale eelnenud aasta jooksul korduvalt karistatud käesolevas seaduses sätestatud väärteo eest, mille eest on karistusena ette nähtud füüsilisele isikule rahatrahv üle 100 trahviühiku ja juriidilisele isikule rahatrahv üle 2000 euro, või kui ta on toime pannud karistusseadustiku §-des 391–393 sätestatud kuriteo, mille karistusandmed ei ole karistusregistrist kustutatud.
(3) Toll võib peatada vabatsoonis ja vabalaos tegutsemise loa kehtivuse kuni kaheks kuuks ning määrata peatamise aluseks olnud asjaolude kõrvaldamiseks tähtaja, kui:
1) isik rikub vabatsoonis või vabalaos tegutsemise tingimusi;
2) esinevad käesoleva paragrahvi lõike 1 punktides 3–7 loetletud asjaolud.
(4) Vabatsoonis või vabalaos tegutsemise luba tunnistatakse kehtetuks isiku kirjaliku taotluse alusel või tolli algatusel. Toll võib vabatsoonis või vabalaos tegutsemise loa kehtetuks tunnistada, kui:
1) isikut on eelnenud aasta jooksul korduvalt karistatud käesolevas seaduses sätestatud väärteo eest, mille eest on karistusena ette nähtud füüsilisele isikule rahatrahv üle 100 trahviühiku ja juriidilisele isikule rahatrahv üle 2000 euro, või kui ta on toime pannud karistusseadustiku §-des 391–393 sätestatud kuriteo, mille karistusandmed ei ole karistusregistrist kustutatud;
2) luba on peatatud käesoleva paragrahvi lõike 3 alusel ja isik ei ole tähtpäevaks kõrvaldanud asjaolusid, mis olid loa kehtivuse peatamise aluseks.
(5) Loa kehtetuks tunnistamisel määrab toll tähtaja kauba isiku valdustest väljatoimetamiseks.
(2) Toll võib tagatise suuruse vähendamata jätta, kui isikut on tagatise kohta otsuse tegemise päevale eelnenud aasta jooksul korduvalt karistatud käesolevas seaduses sätestatud väärteo eest, mille eest on karistusena ette nähtud füüsilisele isikule rahatrahv üle 100 trahviühiku ja juriidilisele isikule rahatrahv üle 2000 euro, või ta on toime pannud karistusseadustiku §-des 391–393 sätestatud kuriteo, mille karistusandmed ei ole karistusregistrist kustutatud.
(3) Kui käesoleva seaduse § 97 lõigetes 1 ja 2 nimetatud kaubal on kultuuriväärtus, antakse see realiseerimise asemel tasuta üle kultuuriministri määratud asutusele.
(4) Kui käesoleva seaduse § 97 lõigetes 1 ja 2 nimetatud kaup on arhivaal, antakse see realiseerimise asemel tasuta üle Rahvusarhiivile.
§ 1062. Tegutseva vabatsooni erisus
Vabatsoonile, mis on loodud enne 2012. aasta 1. märtsi, samuti kui see luuakse uueks tähtajaks vastavalt käesoleva seaduse § 54 lõikele 2, ei kohaldata sama paragrahvi lõikes 1 nimetatud tingimust.


RT I, 13.12.2014, 65
2) ülikooliseaduse § 501 lõikes 4 nimetatud haldusleping;
7) sotsiaalhoolekande seaduse § 1124 lõikes 1 nimetatud haldusleping;
71) sotsiaalhoolekande seaduse kuni 2015. aasta 31. detsembrini kehtinud redaktsiooni § 114 alusel sõlmitud haldusleping;
[RT I, 13.12.2014, 2 - jõust. 01.01.2016, kehtib kuni 30.06.2021]
19) spordiseaduse § 61 lõike 1 alusel asutatud spordi andmekogu volitatud töötlejaga ja § 91 lõike 4 alusel sõlmitav haldusleping;
23) liikluskindlustuse seaduse § 69 lõikes 1 nimetatud haldusleping.


Üksikpuude raie loa andmise tingimused ja kord Jõhvi vallas – Riigi Teataja
KO 2010, 101, 1335
Vastu võetud 20.05.2010 nr 17
Määrus antakse kohaliku omavalitsuse korralduse seaduse § 22 lõike 2 ja looduskaitseseaduse § 45 alusel ning vajadusest reguleerida üksikpuude raie korda Jõhvi vallas.
§ 1. Puude raieloa andmise kord (edaspidi kord) määrab kindlaks puude raieks loa taotlemise ja raieloa vormistamise ning väljastamise tingimused Jõhvi valla haldusterritooriumil.
§ 2. Käesoleva korra kohaselt toimub puude raie Jõhvi valla tiheasustusaladel – Jõhvi linnas ja Tammiku alevikus, raieloa alusel. Kord ei reguleeri linna ja valla haljasaladel hoolduskava kohaselt läbiviidavat puude raiet ja viljapuude ning eramute juures asuvate kuni 1,3 m kõrgusega üksikpuude raiet kinnistu omaniku poolt omal territooriumil.
§ 3. Käesolev kord on kohustuslik täitmiseks kõikidele Jõhvi valla tiheasustusala asutustele ning juriidilistele ja füüsilistele isikutele.
II Puude raieloa taotlemine, taotluse läbivaatamine ja raieloa väljaandmine
§ 4. Jõhvi vallavalitsusele esitatakse kirjalik taotlus, kus on ära näidatud järgmised andmed:
1) põhjendus puu(de) likvideerimiseks;
2) andmed taotleja kohta (nimi, aadress, asukoht, isikukood või registrikood, esindaja volitus, kontakttelefon jms);
3) omandisuhe puu kasvukohaga.
§ 5. Eravalduse või erastatava maa korral esitab Jõhvi vallavalitsusele taotluse maa omanik või maa erastaja. Korteriühistute puhul korteriühistu esimees.
§ 6. Munitsipaalmaa ja jätkuvalt riigi omandis oleva maa korral esitab Jõhvi vallavalitsusele taotluse maad haldav asutus, juriidiline või füüsiline isik.
§ 7. Jõhvi vallavalitsuse volitatud isik (heakorraspetsialist):
1) kontrollib taotluses esitatud andmete õigsust, vajadusel nõuab taotlejalt täiendavaid dokumente ja selgitusi ning registreerib taotluse, vaatab läbi taotluse ja otsustab puu(de) raieloa andmise 1 (ühe) kuu jooksul selle taotlemisest;
2) märgistab puu(de) raieloa andmise korral puu(d) looduses;
3) vormistab puu(de) raieloa (vorm lisatud) kahes eksemplaris, millest üks eksemplar väljastatakse taotlejale, teine eksemplar jääb vallavalitsusse haljastuse heakorraspetsialisti kausta.
§ 8. Välja antud raieloas peab olema märgitud:
1) kellele väljastatakse raieluba (nimi, registri- või isikukood, taotleja aadress);
2) raie eest vastutav isik (nimi, aadress, telefon);
3) raiutava puu asukoha kirjeldus;
4) raiutava puu liik ;
5) kännu kõrgus;
6) raiejäätmete koristamise tähtaeg;
7) raiejäätmete ladustamise koht;
8) raieloa väljaandmise kuupäev, kehtivusaeg ja väljaandja.
§ 9 Raieloa väljaandja määrab kindlaks puu(de) raieloa kehtivuse. Kehtivuse kaotanud raieloa alusel on puude raiumine keelatud.
§ 10 Käesoleva korra rikkujate karistamisel kohaldatakse väärteomenetluse seadustiku sätteid.
§ 11. Jõhvi linnas ja Tammiku alevikus (tiheasustusala) kasvava puu ebaseadusliku raie eest karistatakse looduskaitseseaduses § 73 toodud rahatrahvi määradega ja kohtuväliseks menetlejaks on vallavalitsus ning määratud hoiatus- või rahatrahv laekub vallaeelarvesse.
§ 12. Kasvavate puude tahtliku kahjustamise eest, mis viib puude kuivamiseni (hävimiseni) karistatakse süüdlast kohaldades väärteomenetluse seadustiku sätteid või looduskaitseseaduse § 73 toodud rahatrahvi määrasid.
IV Rakendussätted
§ 13. Tunnistada kehtetuks Jõhvi Linnavolikogu 17. juuni 2004 määrus nr 54 «Üksikpuude raie korrast Jõhvi linnas».
§ 14. Määrus jõustub 24. mail 2010.
Volikogu esimees Kaarel PÜRG


RT I, 17.12.2013, 11
[RT I 2009, 24, 148 - jõust. 10.05.2009]
Vastu võetud 12.02.2007 nr 40
RT I 2007, 14, 74
21.02.2008 RT I 2008, 11, 78 01.03.2008, rakendatakse alates 01.01.2008
30.04.2009 RT I 2009, 24, 148 10.05.2009
09.02.2012 RT I, 14.02.2012, 5 17.02.2012, rakendatakse alates 01.01.2012
31.01.2013 RT I, 02.02.2013, 3 05.02.2013, rakendatakse alates 01.01.2013
12.12.2013 RT I, 17.12.2013, 9 01.01.2014
Määrus kehtestatakse «Sotsiaalhoolekande seaduse» § 126 lõike 2 ja § 155 lõike 2 alusel.
«Sotsiaalhoolekande seaduse» §-s 122 nimetatud raske või sügava puudega lapse seaduslikul esindajal või § 252 lõikes 1 nimetatud hooldajal on kuni selle kalendriaasta lõpuni, kui laps saab 18-aastaseks, «Sotsiaalhoolekande seaduse» § 122 punktides 1–3 sätestatud tingimuste täitmise korral õigus saada sama seaduse §-s 121 nimetatud lapsehoiuteenust maksimaalse maksumusega 402 eurot kalendriaastas.
[RT I, 17.12.2013, 9 - jõust. 01.01.2014]
(1) Sotsiaalhoolekande seaduse §-s 152 nimetatud asenduskoduteenuse saamiseks õigustatud lapsel on õigus saada sotsiaalhoolekande seaduse §-s 151 nimetatud asenduskoduteenust maksimaalse maksumusega 9096 eurot kalendriaastas teenuse hinnaga kuni 758 eurot ühes kalendrikuus.
(2) Asenduskoduteenuse saamiseks õigustatud alla 3-aastasel lapsel ja lapsel, kellele on määratud puue puuetega inimeste sotsiaaltoetuste seaduse § 2 tähenduses, on õigus saada asenduskoduteenust maksimaalse maksumusega 14 076 eurot kalendriaastas teenuse hinnaga kuni 1173 eurot ühes kalendrikuus.
(3) Kui asenduskoduteenuse saamiseks õigustatud lapsele hakatakse asenduskoduteenust osutama või lõpetatakse asenduskoduteenuse osutamine kalendrikuu kestel, tasutakse nimetatud kalendrikuul osutatud teenuse eest proportsionaalselt asenduskoduteenusel viibitud päevade arvuga.
[RT I, 14.02.2012, 5 - jõust. 17.02.2012, rakendatakse alates 01.01.2012]
(5) Kui asenduskoduteenuse osutamise kestel määratakse lapsele puue puuetega inimeste sotsiaaltoetuste seaduse § 2 tähenduses, tasutakse osutatud asenduskoduteenuse eest lõikes 2 kehtestatud teenuse hinda puude raskusastme määramise kalendrikuule järgnevast kalendrikuust alates.
(6) Kui puuetega inimeste sotsiaaltoetuste seaduse § 22 lõike 1 alusel kehtestatud määruses nimetatud korduvekspertiisi tegemise järel jäetakse asenduskoduteenusel viibivale lapsele puude raskusaste määramata, tasutakse sellele lapsele osutatud asenduskoduteenuse eest lõikes 2 kehtestatud teenuse hinda puude määramata jätmise kalendrikuu lõpuni.
(1) Määruse § 1 kohaldatakse tagasiulatuvalt 1. veebruarist 2007. a.
(2) Määruse § 2 kohaldatakse tagasiulatuvalt 1. jaanuarist 2007. a.


Päästetööde ja eriolukorra tööde tegemisel kaitseväe ja Kaitseliidu kasutamise kord – Riigi Teataja
Päästetööde ja eriolukorra tööde tegemisel kaitseväe ja Kaitseliidu kasutamise kord
Päästetööde ja eriolukorra tööde tegemisel kaitseväe ja Kaitseliidu kasutamise kord - sisukord
§ 2 Kaitseväe ja Kaitseliidu kasutamise taotlemine
§ 3 Kaitseväe ja Kaitseliidu kasutamise üle otsustamine
§ 4 Kaitseväe kasutamise üle otsustaja
§ 5 Kaitseliidu kasutamise üle otsustaja
§ 6 Kaitseväelase ja Kaitseliidu tegevliikme allumine
RT I 2009, 56, 379
Vastu võetud 26.11.2009 nr 177
Määrus kehtestatakse «Hädaolukorra seaduse» § 31 lõike 2 alusel.
(1) Päästetöödena käesoleva määruse tähenduses mõistetakse päästetöid ja eriolukorra töid «Hädaolukorra seaduse» § 19 lõike 1 punkti 1 tähenduses.
(2) Kaitseväe kasutamine käesoleva määruse tähenduses on kaitseväes tegevteenistuses oleva kaitseväelase ja kaitseväe valduses oleva vara kaasamine päästetööde ja eriolukorra tööde tegemiseks.
(3) Kaitseliidu kasutamine käesoleva määruse tähenduses on vähemalt 18-aastase Kaitseliidu tegevliikme ja Kaitseliidu valduses oleva vara kaasamine päästetööde ja eriolukorra tööde tegemiseks.
§ 2. Kaitseväe ja Kaitseliidu kasutamise taotlemine
(1) Päästetöid tegev asutus või eriolukorra juht esitab taotluse kaitseväe või Kaitseliidu päästetöödel ja eriolukorra töödel kasutamiseks Vabariigi Valitsuse 17. juuni 2003. a määrusega nr 176 «Ametiabi taotluse vorm» kinnitatud vormil.
(2) Ametiabi taotluses näidatakse ühtlasi ära, kas ja miks puudub võimalus teha päästetöid ja eriolukorra töid kaitseväge või Kaitseliitu kasutamata.
(3) Viivitamatut sekkumist vajavate sündmuste korral võib taotluse esitada ka muul viisil, kuid taotlus vormistatakse kirjalikult esimesel võimalusel.
§ 3. Kaitseväe ja Kaitseliidu kasutamise üle otsustamine
Kaitseväe ja Kaitseliidu kasutamise üle otsustamisel võetakse arvesse järgmisi asjaolusid:
1) päästetööde ja eriolukorra tööde olulisus ning oht inimesele, varale või keskkonnale;
2) kasutamisest keeldumisega kaasnevad võimalikud tagajärjed;
3) päästetöödel ja eriolukorra töödel kasutamisest tulenevad tagajärjed, sealhulgas osalemise kulukus;
4) teised olulised asjaolud.
§ 4. Kaitseväe kasutamise üle otsustaja
(1) Kaitseväe kasutamise otsustab kaitseväe struktuuriüksuse ülem või temast kõrgem ülem tema alluvuses olevate kaitseväelaste või tema käsutuses olevate vahendite suhtes.
(2) Järgnevalt nimetatud juhtudel otsustab kasutamise allnimetatud ülem, tema määratud ülem või temast kõrgem ülem:
1) kasutamine ei võimalda operatiivülesande täitmist – vastava väeliigi ülem;
2) kasutamine ei võimalda väljaõppe eesmärkide saavutamist – vastava väeliigi ülem;
3) sõjalise valmisoleku tõstmisel – kaitseväe juhataja;
4) erakorralise seisukorra ajal – kaitseväe juhataja;
5) pärast mobilisatsiooni väljakuulutamist või sõjaseisukorra ajal – kaitseväe juhataja või kaitseväe ülemjuhataja.
(3) Lõikes 1 või 2 sätestatud ülemast madalam ülem võib kasutamise üle otsustada üksnes juhul, kui kasutamise otsustamine on viivitamata vajalik. Otsuse teinud ülem teavitab tehtud otsusest viivitamata pädevat ülemat lõike 1 või 2 tähenduses.
(4) Kasutamise otsustanud ülem korraldab viivitamata kaitseministri teavitamise osalemise kohta antud käsust.
(5) Kaitseministril on õigus kõigil juhtudel otsustada kaitseväe kasutamise üle või muuta kasutamise kohta tehtud otsust.
§ 5. Kaitseliidu kasutamise üle otsustaja
(1) Kaitseliidu kasutamise otsustab Kaitseliidu ülem või struktuuriüksuse pealik.
(2) Kaitseliidu kasutamise otsustaja määrab muu hulgas Kaitseliidu tegevliikmete kogunemise koha või kohad, kust alates tagab Kaitseliit oma tegevliikmetele transpordi päästetööde ja eriolukorra tööde tegemise kohta.
(3) Kasutamise otsustanud ülem või pealik korraldab viivitamata kaitseväe juhataja ja kaitseministri teavitamise osalemise kohta antud käsust.
(4) Kaitseväe juhatajal on õigus kõigil juhtudel otsustada Kaitseliidu kasutamise üle või muuta kasutamise kohta tehtud otsust.
§ 6. Kaitseväelase ja Kaitseliidu tegevliikme allumine
(1) Päästetöödel või eriolukorra töödel osalev kaitseväelane allub päästetööl või eriolukorra tööl osalevale ülemale, kes omakorda allub päästetöid või eriolukorra töid puudutavates küsimustes päästetööde või eriolukorra tööde juhile.
(2) Päästetöödel ja eriolukorra töödel osalevad Kaitseliidu tegevliikmed moodustavad tervikgrupi, mille ülema määrab § 5 lõikes 1 nimetatud otsuse teinud isik.
(3) Kaitseliidu tegevliikmete grupi ülem allub päästetöödel ja eriolukorra töödel päästetööde või eriolukorra tööde juhile.
(4) Päästetöödel või eriolukorra töödel osaleval kaitseväelasel või Kaitseliidu tegevliikmel on õigus keelduda täitmast päästetööde või eriolukorra tööde juhi korraldusi, kui:
1) korralduse täitmine võib seada põhjendamatusse ohtu kaitseväelase või Kaitseliidu tegevliikme või tema alluvate elu või tervise;
2) korralduse täitmine võib seada põhjendamatusse ohtu kaitseväe või Kaitseliidu vara;
3) korralduse andmisel ei ole arvestatud kaitseväelase või Kaitseliidu tegevliikme teadmiste, oskuste, tervisliku seisundi või füüsiliste võimetega.
(5) Keeldumist päästetööde või eriolukorra tööde juhi korralduste täitmisest peab põhjendama ja sellest viivitamata teavitama vahetut ülemat.
(1) Kaitseväe või Kaitseliidu kasutamise otsuse teinud ülem või pealik esitab päästetööde ja eriolukorra tööde tegemisel abi taotlenud asutusele kulude hüvitamise taotluse, arvestades alluvusvahekorda.
(2) Päästetöid ja eriolukorra töid teinud asutus hüvitab kaitseväe või Kaitseliidu kasutamisega seotud otsesed mõistlikud kulutused oma eelarvest või taotleb nende hüvitamist Vabariigi Valitsuse reservist.


Koduteenuste loetelu ning nende osutamise tingimused ja kord Viru-Nigula vallas – Riigi Teataja
Koduteenuste loetelu ning nende osutamise tingimused ja kord Viru-Nigula vallas
Koduteenuste loetelu ning nende osutamise tingimused ja kord Viru-Nigula vallas - sisukord
§ 2 Teenuse saaja
§ 4 Koduteenuste osutamine
§ 5 Koduteenuste taotlemine
§ 6 Koduteenuse määramine
§ 8 Sotsiaalhoolekandetöötaja tegevuse alused
§ 9 Isikuandmete saladuse hoidmise kohustus
§ 10 Koduteenuste loetelu
§ 11 Finantseerimine
RT IV, 12.03.2016, 19
Vastu võetud 20.05.2010 nr 16
RT IV, 04.05.2012, 5
jõustumine 26.05.2010
Määrus kehtestatakse Kohaliku omavalitsuse korralduse seaduse § 6 lg 1 ja Sotsiaalhoolekande seaduse § 14 alusel.
Käesolev kord sätestab koduteenuste loetelu ning nende osutamise tingimused ja korra Viru-Nigula vallas.
§ 2. Teenuse saaja
Koduteenuseid osutatakse kõrvalabi vajavatele isikutele, kelle elukoht on Eesti rahvastikuregistri andmetel Viru-Nigula vald:
1) kellel üldjuhul puuduvad seadusjärgsed ülalpidajad;
2) kelle seadusjärgsed ülalpidajad ei ole suutelised isikule hooldust tagama või nad ei saa abivajajat hooldada töötamise, haigestumise või mõne muu mõjuva põhjuse tõttu.
Koduteenuste loetelu ning nende osutamise tingimuste ja korra rakendamisel kasutatakse mõisteid järgmises tähenduses:
(1) koduteenus – kodustes tingimustes osutatav teenus, mis aitab isikul harjumuspärases keskkonnas (kodus) toime tulla;
(2) põhiteenus – isiku hooldamine igapäevase toimetuleku tagamiseks;
(3) tugiteenus – lisaks põhiteenusele osutatav koduteenus, mis soodustab isiku toimetulekut kodus ja väljaspool kodu;
(4) sotsiaalhoolekandetöötaja – koduteenust osutav isik, kes hooldab lepingu alusel abivajavat isikut;
§ 4. Koduteenuste osutamine
(1) Koduteenuseid osutatakse kõrvalabi vajavale isikule üldjuhul tasuta.
(2) Kui kõrvalabi taotleval isikul on olemas seadusjärgsed ülalpidajad, kes mõjuva põhjuseta ei täida ülalpidamiskohustust lähtuvalt perekonnaseadusest, rakendatakse koduteenuse osutamise eest teenustasu.
(3) Koduteenust osutatakse teenuste osas, millega abivajaja pole ise võimeline toime tulema.
§ 5. Koduteenuste taotlemine
(1) Koduteenuste taotlemiseks tuleb abivajajal, tema lähedastel, naabritel või teistel asjast huvitatud isikutel pöörduda suulise või kirjaliku avaldusega valla sotsiaalosakonda.
(2) Pärast avalduse või teate saamist teeb sotsiaalosakonna juhataja koos sotsiaalhoolekandetöötajaga kodukülastuse, mille käigus hindab koduteenuse taotleja toimetulekuvõimet ja selgitab välja koduteenuste vajaduse ning täidab kliendikaardi.
(3) Koduteenuseid puudutava küsimuse lahendamisel kuulatakse ära abivajaja, tema sugulaste ja lähedaste tahe ning arvamus.
§ 6. Koduteenuse määramine
(1) Sotsiaalosakonna juhataja esitab vallavalitsusele taotluse ja materjalid abivajaja kohta koduteenuste osutamiseks või mitteosutamiseks.
(2) Vallavalitsus määrab koduteenuse või kõrvalabi mahu ja ulatuse ning osutamise viisi.
(1) Koduteenuste osutamiseks sõlmitakse kirjalik leping vallavalitsuse ja abivajaja vahel, kus määratakse teenuste loetelu, kestvus ja tingimused ning poolte õigused ja kohustused kooskõlas Eesti Vabariigi seaduste, õigusaktide ja käesoleva korraga.
(2) Leping sõlmitakse tähtajaliselt, kuid mitte kauemaks kui üks aasta.
(3) Lepingut võib täiendada või muuta poolte kokkuleppel ka varem, kui selleks tekib põhjendatud vajadus. Täiendused ja muudatused fikseeritakse lepingus ja kinnitatakse poolte allkirjadega
(4) Leping lõpetatakse tähtaja möödumisel, abivajaja soovi korral või kui on ära langenud koduteenuse osutamise vajadus.
§ 8. Sotsiaalhoolekandetöötaja tegevuse alused
(1) Sotsiaalhoolekandetöötaja allub oma töös vallavalitsuse sotsiaalosakonnajuhatajale.
(2) Sotsiaalhoolekandetöötaja lähtub koduteenuste osutamisel käesolevast korrast, oma ametijuhendist ja koduteenuste osutamise hoolduskavadest.
(3) Sotsiaalhoolekandetöötajal võib olla hooldada kuni kümme kõrvalabi vajavat isikut sõltuvalt nende vanusest, vaimsest ja füüsilisest seisundist ning abi osutamise ulatusest.
(4) Sotsiaalhoolekandetöötaja fikseerib igakordselt koduteenuse osutamise järel kirjaliku lühikokkuvõtte osutatud teenustest ja kliendi olukorrast.
§ 9. Isikuandmete saladuse hoidmise kohustus
(1) Koduteenuse osutamiseks kogutud andmed ei ole ette nähtud avalikuks kasutamiseks. Andmetele võimaldatakse juurdepääs kooskõlas Isikuandmete kaitse seaduse ja Avaliku teabe seadusega.
(2) Oma tööülesannetest sõltuvalt koduteenuste osutamise andmetega kokkupuutuvad isikud on kohustatud hoidma saladuses neile andmete töötlemisel teatavaks saanud isikuandmeid.
§ 10. Koduteenuste loetelu
(1) Põhiteenused
1) Vestlus, teabe edastamine:
2) Toiduainete ja tööstuskaupadega varustamine:
3) Eluaseme korrashoidmine:
4) Kliendi pesemine ja korrastamine:
5) Abistamine eluaseme kütmisel.
(2) Tugiteenused
1) Kommunaal- ja muude maksete tasumine, toetuste taotlemine:
2) Arstiabi korraldamine:
3) Abistamine remont- ja teenustööde korraldamisel:
4) Kevadine- ja sügisene suurpuhastus:
5) Abistamine ühekordsetel asjaajamistel:
§ 11. Finantseerimine
(1) Sotsiaalhoolekandetöötajat tasustatakse valla eelarvest.
(2) Teenused on kliendile tasulised, osaliselt tasulised või tasuta.
Koduteenuse osutamise eest makstav tasu sõltub isikule osutatava koduteenuse ajakulust.
(3) Teenuse tunnitasu suuruse kehtestab vallavalitsus oma määrusega.
(4) Teenuste eest tasumisel osaleb klient ja /või tema seadusjärgsed ülalpidajad. Tasuta ja osaliselt tasustatud koduteenuseid finantseeritakse valla eelarvest.
(2) Määrus jõustub 26. mail 2010. a.
Lisa 1 Kliendikaart
Lisa 2 Hoolduskava