Nõuded tollilaole, tolliterminalile ja hoiukohale, tollilao, tolliterminali ja hoiukoha pidamise loa väljastamise, loa kehtivuse peatamise ja kehtetuks tunnistamise ning kauba hoidmise kord – Riigi Teataja
Nõuded tollilaole, tolliterminalile ja hoiukohale, tollilao, tolliterminali ja hoiukoha pidamise loa väljastamise, loa kehtivuse peatamise ja kehtetuks tunnistamise ning kauba hoidmise kord
Nõuded tollilaole, tolliterminalile ja hoiukohale, tollilao, tolliterminali ja hoiukoha pidamise loa väljastamise, loa kehtivuse peatamise ja kehtetuks tunnistamise ning kauba hoidmise kord - sisukord
1 NÕUDED TOLLILAOLE, TOLLITERMINALILE JA HOIUKOHALE
§ 1 Tolliladu, tolliterminal ja hoiukoht
2 TOLLILAO, TOLLITERMINALI JA HOIUKOHA LUBA
§ 2 Tollilao, tolliterminali või hoiukoha pidamise loa taotluse esitamine
§ 5 Tollilao ja tolliterminali töökorraldus
§ 6 Tolliterminali loa saamiseks vajalikud toimingud
§ 7 Loa väljastamine
§ 8 Tolliterminali ja hoiukoha loale märgitavad andmed
§ 9 Loal olevate andmete muutmine
§ 11 Loa kehtivuse peatamine
§ 12 Loa kehtetuks tunnistamine
3 KAUBA PAIGUTAMINE TOLLITERMINALI VÕI HOIUKOHTA
§ 121 Ladustaja
§ 13 Kauba tolliterminali või hoiukohta paigutamiseks vajalike dokumentide esitamine
§ 14 Dokumentide esitamine tollitõkendi paigaldamise korral
§ 15 Kauba hoiukohta paigutamise erijuhud
§ 16 Ladustamisteade
§ 17 Ladustamisteate lahtrite täitmine
4 TOLLILAO, TOLLITERMINALI JA HOIUKOHA TÖÖKORRALDUSE ÜLDNÕUDED
§ 18 Kauba ladustamine
§ 19 Kinnipeetud kauba hoidmine tollilaos ja tolliterminalis
§ 20 Hoiukohas ladustatavad kaubad
§ 21 Tollilao arvestuses kajastatavad andmed
§ 22 Tolliterminali ja hoiukoha laoarvestus
§ 23 Kauba kandmine arvestusse
§ 24 Lubatud toimingud tolliterminalis ja hoiukohas
§ 25 Kauba ajutine väljaviimine tolliterminalist või hoiukohast
§ 26 Tollikäitlusviisi määramine pärast kauba tolliterminalis või hoiukohas ladustamist
§ 261 Kauba tolliterminalist väljatoimetamise erijuhud
§ 262 Kauba tollilaost väljatoimetamise erijuht
§ 27 Kauba tollilaost, tolliterminalist või hoiukohast väljatoimetamine
§ 28 Laoarvestuse aruannete esitamine
§ 29 Kauba puudu- ja ülejäägid
§ 30 Ladustamisteate kehtivus
§ 301 Piirnormide esitamise tähtpäev
§ 302 Kauba paigutamine hoiukohta sisenemisdeklaratsiooni alusel
RT I, 28.11.2012, 11
Vastu võetud 27.04.2004 nr 100
RTL 2004, 54, 919
13.01.2005 RTL 2005, 12, 103 01.02.2005
25.04.2006 RTL 2006, 37, 642 01.05.2006
12.12.2006 RTL 2006, 91, 1688 01.01.2007
31.12.2007 RTL 2008, 3, 32 01.02.2008
22.12.2008 RTL 2008, 105, 1506 03.01.2009
05.06.2009 RTL 2009, 47, 673 01.07.2009
07.01.2010 RTL 2010, 3, 50 17.01.2010
19.05.2010 RT I 2010, 25, 126 04.06.2010
27.12.2011 RT I, 04.01.2012, 1 07.01.2012
Määrus kehtestatakse «Tolliseaduse» § 30 lõike 9 ja § 52 lõike 4 alusel.
1. peatükk NÕUDED TOLLILAOLE, TOLLITERMINALILE JA HOIUKOHALE
§ 1. Tolliladu, tolliterminal ja hoiukoht
(1) Tolliladu, tolliterminal ja hoiukoht on nende pidaja kasutuses olev tolli poolt tollilaona, tolliterminalina või hoiukohana aktsepteeritud hoone, ruum või tolli poolt aktsepteeritud viisil selgelt märgistatud ruumi osa, taraga piiratud või tolli poolt aktsepteeritud viisil selgelt märgistatud valvatav territoorium või vedelike ladustamiseks ettenähtud statsionaarne mahuti. Tolliladu võib olla ka Eestis registreeritud punkrilaev.
(2) Tollilao, tolliterminali ja hoiukoha sisse- ja väljapääsud ning mahutid peavad võimaldama tollitõkendi panemist. Tara ei tohi võimaldada transpordivahendi läbisõitu ilma sissemurdmisjälgi jätmata või tollitõkendit rikkumata. Hoiukoht ei tohi asuda tollikontrolli tsoonis.
(3) Toll võib tollilao, tolliterminali ja hoiukoha pidajale esitada täiendavaid nõudmisi kauba puutumatuse tagamiseks.
2. peatükk TOLLILAO, TOLLITERMINALI JA HOIUKOHA LUBA
§ 2. Tollilao, tolliterminali või hoiukoha pidamise loa taotluse esitamine
(2) Tollilao pidamise loa taotlemiseks esitab loa taotleja EÜ Komisjoni määruse 2454/93/EMÜ, millega kehtestatakse rakendussätted nõukogu määrusele 2913/92/EMÜ, millega kehtestatakse ühenduse tolliseadustik (EÜT L 253, 11.10.1993, lk 1–766) (edaspidi ühenduse tolliseadustiku rakendussätted), lisas 67 toodud näidise kohase kirjaliku taotluse (k.a e-posti teel) või täidab taotluse vormi elektroonilises andmetöötlussüsteemis. Taotlusele lisatakse määruse §-s 3 nimetatud dokumendid.
(3) Tolliterminali ja hoiukoha loa taotlemiseks esitab loa taotleja kirjaliku taotluse või täidab taotluse vormi elektroonilises andmetöötlussüsteemis. Taotlusele lisatakse määruse §-s 3 nimetatud dokumendid. Taotlusele märgitakse loa taotleja nimi, isiku- või registrikood, aadress, majanduslik põhjendus tolliterminali või hoiukoha loa taotlemiseks ning taotlusele lisatavate dokumentide loetelu.
(4) Paberkandjal esitatavale taotlusele märgitakse selle esitamise kuupäev ning loa taotleja esindaja allkiri. Taotluse esitamisel elektroonilisel teel peab see olema allkirjastatud digitaalallkirjaga «Digitaalallkirja seaduses» sätestatud korras või esitatud elektroonilise andmetöötlussüsteemi kaudu.
[RTL 2006, 37, 642 - jõust. 01.05.2006]
(1) Taotlusele lisatakse üldjuhul järgmised dokumendid:
1) loa taotleja valduses oleva territooriumi ja hoonete asendiplaan, kus on märgitud asutatava tollilao, tolliterminali või hoiukoha pindalad ja juurdepääsu teed;
2) hoonete plaanid, kus on märgitud asutatava tollilao, tolliterminali või hoiukoha ruumide pindalad ning sisse- ja väljapääsud;
[RTL 2008, 3, 32 - jõust. 01.02.2008]
3) ladustamis- ja hoiustamisvõimaluste kirjeldus (kütte- ja külmutusseadmete, estakaadide, tõsteseadmete jne olemasolu);
4) vedelike hoiustamiseks ettenähtud mahutipargi ja torustike skeemid koos tehnoloogilise protsessi kirjeldusega, loetelu § 23 lõikes 3 nimetatud mõõtmisteks sobivatest mõõtevahenditest ning Tehnilise Järelevalve Inspektsiooni teatis metroloogilise kontrolli läbinuks tunnistatud mõõtemahutitest ja neid laadimissõlmedega ühendavatest torustikest, punkrilaeval lisaks lipudokumendi ärakiri;
5) territooriumi, hoonete, mahutite ja punkrilaeva kuuluvust taotlejale või kasutusõigust tõendavad dokumendid;
6) mõõtevahendite taatlustunnistused või vastavusdeklaratsioonid. Kui pädeval mõõtjal puudub võimalus kasutada mõõtevahendit, mis kuulub «Mõõteseaduse» § 7 lõike 3 alusel majandus- ja kommunikatsiooniministri kehtestatud metroloogilisele kontrollile kuuluvate mõõtevahendite nimistusse, siis kalibreerimistunnistus;
7) tagatissumma määramiseks vajalikud andmed;
8) laoarvestuse sise-eeskirjad ja aruannete vormide näidised;
9) tollilao või tolliterminali korral töökorralduse eeskirja (edaspidi töökorraldus) projekt;
10) paragrahv 23 lõikes 3 nimetatud mõõtmisi teostava mõõtja pädevust tõendavad andmed.
(2) Taotlusele lisatud ja paberkandjal esitatud dokumentidele märgitakse loa taotleja esindaja allkiri ning esitamise kuupäev. Taotlusele lisatud ja elektroonilisel teel esitatud dokumendid allkirjastatakse digitaalallkirjaga «Digitaalallkirja seaduses» sätestatud korras või esitatakse elektroonilise andmetöötlussüsteemi kaudu.
(3) Hoiukoha loa taotlusele ei ole vaja lisada käesoleva paragrahvi lõike 1 punktis 8 nimetatud aruande näidist.
(4) Tollil on õigus nõuda taotluses esitatud andmete täpsustamiseks ja kontrollimiseks täiendavaid dokumente.
(2) Taotluse läbivaatamise käigus hindab toll taotluse põhjendatust ning määrab üldjuhul tagatissumma suuruse.
(3) Tolli poolt taotlejale käesoleva määruse alusel esitatavatest nõudmistest või täiendavate andmete esitamise vajadusest teavitab toll loa taotlejat kirjalikult 30 päeva jooksul taotluse saamise päevast arvates.
§ 5. Tollilao ja tolliterminali töökorraldus
(1) Taotluse menetlemise käigus täiendavad loa taotleja ja tolli koostöös töökorralduse projekti, kajastades selles:
1) tollilao või tolliterminali ja tolli tööajad;
2) osapoolte kontaktandmed;
3) laoarvestuse aruannete vormid ja nende esitamise viis ning tähtpäevad;
4) tollilaos tavaliste käitlemistoimingute või tolliterminalis EÜ Nõukogu määruse 2913/92/EMÜ, millega kehtestatakse ühenduse tolliseadustik (EÜT L 302, 19.10.1992, lk 1–50) (edaspidi ühenduse tolliseadustik), artiklis 52 nimetatud toimingute teostamisest teatamise ja tolli poolt loa andmise viis;
5) inventuuride teostamise sagedus ja tähtajad;
6) loa taotleja tööks vajaliku, tollilaos või tolliterminalis kasutatava, inventari ja seadmete nimekiri;
7) tollijärelevalve tagamiseks vajalikud nõuded;
8) määruse §-s 19 nimetatud kinnipeetud kauba ladustamiseks vajalik laopinna suurus.
(11) Puistematerjalide hoiustamise või ladustamise korral esitab loa taotleja tolli tolli rahuldavalt põhjendatud puistematerjalide iseärasustest või loomulikest looduslikest protsessidest tingitud kaaluliste muutuste piirnormid. Puistematerjalide kaaluliste muutuste piirnormid nähakse ette töökorralduses.
(2) Toll kooskõlastab loa taotleja allkirjastatud töökorralduse, mis on väljastatava loa lahutamatuks osaks. Põhjendatud juhtudel võib toll kooskõlastada tollilao ja tolliterminali ühtse töökorralduse.
(3) Tolli nõudmisel muudetakse kooskõlastatud töökorraldust, kui muutmise vajadus on tingitud õigusaktidega kehtestatud või tollijärelevalvega seotud nõuetest.
§ 6. Tolliterminali loa saamiseks vajalikud toimingud
(1) Loa saamiseks tuleb tolliterminaliks kavandatavates ruumides või territooriumil paiknev ühenduse kaup sealt loa taotleja poolt eelnevalt välja toimetada.
(2) Kui selleks on majanduslik vajadus ja sellega ei raskendata oluliselt või ei muudeta võimatuks tollikontrolli teostamist, võib toll lubada ajutiselt jätta tolliterminaliks kavandatavatesse ruumidesse või territooriumile seal paiknevat ühenduse kaupa. Selleks moodustatakse loa taotleja põhjendatud taotluse alusel tolli poolt komisjon, kes teeb tolliterminalis inventuuri ja koostab akti.
(3) Komisjoni kuuluvad tolli ja loa taotleja esindajad ning vajadusel kaasatakse kaubakoguste mõõtmiseks eksperdid. Inventuuri ja ekspertiisi kulud kannab loa taotleja. Komisjoni ettepanekul määrab toll kauba väljatoimetamise tingimused ja tähtajad. Komisjoni akt lisatakse väljastatavale loale.
§ 7. Loa väljastamine
(1) Toll väljastab tollilao pidamise loa ühenduse tolliseadustiku artikli 100 lõikes 3, ühenduse tolliseadustiku rakendussätete artiklis 527 ja käesolevas määruses sätestatud nõuete täitmisel. Loa väljastamise või väljastamisest keeldumise otsus toimetatakse loa taotlejale kätte ühenduse tolliseadustiku rakendussätete artiklis 506 sätestatud tähtaja jooksul taotluse või täiendavate andmete tollile esitamise päevast arvates.
(2) Toll väljastab tolliterminali või hoiukoha pidamise loa „Tolliseaduse” §-s 30 ja käesoleva määruse §-s 6 sätestatud nõuete täitmisel. Loa väljastamise või väljastamisest keeldumise otsus toimetatakse loa taotlejale kätte 30 päeva jooksul alates taotluse või täiendavate andmete tollile esitamise päevast.
§ 8. Tolliterminali ja hoiukoha loale märgitavad andmed
(1) Loale märgitakse järgmised andmed:
2) loa omaniku nimi, isiku- või registrikood. Isikukoodi asemel võib märkida isiku sünniaja;
4) selle tolliasutuse nimetus, kes teostab loa omaniku tegevuse üle järelevalvet (edaspidi järelevalve tolliasutus);
5) loa kehtima hakkamise kuupäev;
6) [kehtetu - RT I, 28.11.2012, 3 - jõust. 01.12.2012]
7) loa väljastamise kuupäev.
(2) [Kehtetu – RTL 2008, 3, 32 - jõust. 01.02.2008]
§ 9. Loal olevate andmete muutmine
(1) Loal olevate andmete muutmiseks esitatakse ühenduse tolliseadustiku rakendussätete artikli 497 lõikes 2 nimetatud taotlus hiljemalt 15 päeva jooksul muudatuste tekkimisest arvates. Määruse § 3 lõike 1 punktides 1–5 loetletud dokumentide kavandatavast muutmisest teatamiseks või loa kehtetuks tunnistamiseks tuleb taotlus esitada vähemalt 15 päeva enne kavandatavaid muudatusi või loa kehtetuks tunnistamist.
(2) Toll võib lisaks taotlusele nõuda täiendavate andmete esitamist.
(3) Toll väljastab uue loa või muudab andmeid kehtival loal, tehes asjakohase otsuse kümne päeva jooksul nimetatud taotluse saamise päevast arvates.
§ 10. [Kehtetu – RTL 2008, 3, 32 - jõust. 01.02.2008]
§ 11. Loa kehtivuse peatamine
(1) Vastavalt «Tolliseaduse» § 30 lõikele 5 või § 52 lõikele 2 tehtud loa kehtivuse peatamise otsuse toimetab toll loa omanikule kätte vähemalt kümme päeva enne loa kehtivuse peatamist.
(2) Ajal, mil loa kehtivus on peatatud, ei ole lubatud kaupa tollilattu, tolliterminali või hoiukohta vastu võtta, lubatud on kaupa väljastada.
§ 12. Loa kehtetuks tunnistamine
(1) Tolli algatusel loa kehtetuks tunnistamisel kirjaliku motiveeritud otsusega vastavalt «Tolliseaduse» § 30 lõikele 6 või § 52 lõikele 2, toimetab toll vastava otsuse loa omanikule viivitamatult.
(2) Loa kehtetuks tunnistamisel loa omaniku taotluse alusel ei ole alates vastava taotluse esitamise päevast lubatud kauba paigutamine tollilattu, tolliterminali või hoiukohta.
(3) Tollilattu, tolliterminali või hoiukohta jäänud ühendusevälisele kaubale tuleb enne loa kehtetuks tunnistamist kohaldada mõnda tollikäitlusviisi.
(4) Järelevalve tolliasutus moodustab tollilao, tolliterminali või hoiukoha tegevuse lõpetamiseks komisjoni, mille koosseisu kuuluvad tolli ja tollilao, tolliterminali või hoiukoha pidaja esindajad ja vajadusel eksperdid.
(5) Käesoleva paragrahvi lõikes 4 nimetatud komisjon teeb tollilaos, tolliterminalis või hoiukohas paikneva kauba inventuuri ja tema ettepanekul määrab toll tollijärelevalve all oleva kauba tollilaost, tolliterminalist või hoiukohast väljatoimetamise tähtpäeva.
(6) Tähtpäevaks väljatoimetamata kauba suhtes teeb komisjon otsuse edasiste toimingute osas selle kaubaga. Inventuuri, ekspertiisi ja kaubaveo kulud kannab tollilao, tolliterminali või hoiukoha pidaja.
[RTL 2005, 80, 1135 - jõust. 22.07.2005]
3. peatükk KAUBA PAIGUTAMINE TOLLITERMINALI VÕI HOIUKOHTA
§ 121. Ladustaja
Tolliterminalis on ladustajaks kauba saaja või tema esindaja. Hoiukohas on ladustajaks hoiukoha pidaj a.
§ 13. Kauba tolliterminali või hoiukohta paigutamiseks vajalike dokumentide esitamine
(1) Kaup paigutatakse tolliterminali tollile sisenemisformaalsuste käigus «Tolliseaduse» § 1 lõike 5 alusel kehtestatud rahandusministri määruses «Täiendavad juhised kauba sisenemis- ja väljumisformaalsuste teostamiseks» nimetatud dokumentide alusel ning hoiukohta sisenemisdeklaratsiooni või transiidi saatedokumendi alusel pärast ladustamisteate esitamist ning tollilt mahalaadimisloa saamist.
[RTL 2009, 47, 673 - jõust. 01.07.2009]
(2) Tolliterminali või hoiukoha pidaja esitab tollile ladustamisteate elektroonilise andmetöötlussüsteemi vahendusel pärast kauba tolliterminali (välja arvatud mere- või õhutranspordi korral) või hoiukoha territooriumile saabumist. Ladustamisteate esitamisel registreerib elektrooniline andmetöötlussüsteem selle viivitamatult ja annab ladustamisteatele tolli viitenumbri.
§ 14. Dokumentide esitamine tollitõkendi paigaldamise korral
(1) Kui kaubale või transpordivahendile, millel see kaup asub, on paigaldatud tollitõkend, esitab tolliterminali või hoiukoha pidaja ladustamisteatel teabe tollitõkendi seisukorra kohta.
(2) Tolliametnik eemaldab tollitõkendi või annab elektroonilises andmetöötlussüsteemis loa selle eemaldamiseks vastavalt «Tolliseaduse» § 44 lõike 7 alusel rahandusministri määrusega kehtestatud korrale.
§ 15. Kauba hoiukohta paigutamise erijuhud
(1) Transiidi tolliprotseduuriga ühendusevälisest riigist Eestisse toimetatud kauba ajutiseks ladustamiseks hoiukohas võib isik tollile esitada sisenemisdeklaratsiooni transiitveo lõpetamiseks. Sisenemisdeklaratsiooni lahtrisse «Esimese saabumiskoha kood» märgitakse tolliasutuse, kus transiitvedu lõpetatakse, nimi ja kood.
(2) Tolliterminalis oleva kauba ajutise ladustamise jätkamiseks hoiukohas rakendatakse transiidi tolliprotseduuri.
(3) Tolliterminalis oleva kauba ajutise ladustamise jätkamiseks hoiukohas võib isik tollile esitada ka sisenemisdeklaratsiooni. Sisenemisdeklaratsiooni lahtrid täidetakse järgmiste erisustega:
1) lahtrisse «Esimese saabumiskoha kood» märgitakse tolliterminali töökorralduses määratud tolliformaalsusi teostava tolliasutuse nimi ja kood;
2) lahtrisse «Piiriületuseks kasutatava aktiivse transpordivahendi tunnusandmed ja riiklik kuuluvus» märgitakse andmed transpordivahendi kohta, millega vedu hoiukohta teostatakse;
3) lahtrisse «Tolliterritooriumi esimesse saabumiskohta saabumise kuupäev ja kellaaeg» märgitakse kuupäev ja kellaaeg, millal soovitakse alustada vedu hoiukohta.
(4) Käesoleva paragrahvi lõigetes 1 ja 3 nimetatud tolliformaalsusi teostatakse vastavalt «Tolliseaduse» § 1 lõike 5 alusel kehtestatud rahandusministri määrusele «Täiendavad juhised kauba sisenemis- ja väljumisformaalsuste teostamiseks», arvestades käesolevas paragrahvis sätestatud erisusi.
§ 16. Ladustamisteade
(1) Ladustamisteade on tolliterminali või hoiukoha pidaja kinnitus kauba vastuvõtmiseks tolliterminali või hoiukohta.
(2) Ladustamisteade täidetakse elektroonilises andmetöötlussüsteemis eesti keeles. Esitatud ladustamisteatel ei ole võimalik parandusi teha.
(3) Andmetöötlussüsteemi tõrgete korral esitatakse ladustamisteade paberkandjal, mille vorm kooskõlastatakse tolliga.
(4) Tolliterminali või hoiukoha pidaja põhjendatud taotluse korral tühistab toll ladustamisteate elektroonilises andmetöötlussüsteemis. Elektroonilisel teel esitatud taotlus allkirjastatakse digitaalallkirjaga «Digitaalallkirja seaduses» sätestatud korras.
§ 17. Ladustamisteate lahtrite täitmine
Tolliterminali või hoiukoha pidaja täidab ladustamisteate lahtrid järgmiselt:
Ladustamisteate esitaja
Märgitakse tolliterminali või hoiukoha pidaja nimi, äriregistri kood ja loa number.
Tolliterminali või hoiukoha pidaja viitenumber
Märgitakse ladustamisteatele tolliterminali või hoiukoha pidaja poolt antav viitenumber.
Ülddeklaratsiooni liik ja number
Märgitakse ülddeklaratsiooni, millel olevad kaubad ajutisele ladustamisele paigutatakse, liik, number ja kuupäev. Kui ülddeklaratsioonil ei ole numbrit, märgitakse ülddeklaratsiooni liik ja kuupäev.
Märgitakse ladustaja nimi, isikukood või EORI number ja aadress.
Allkiri/autentimine
Märgitakse isiku, kes ladustamisteate täidab, ees- ja perekonnanimi, e-posti aadress ning telefoninumber.
Märgitakse kauba kirjeldus, mille alusel on võimalik kaupa identifitseerida.
Üldsõnalised kirjeldused (nt «koondsaadetis», «üldine last» või «osad») ei ole lubatud.
Kui kaubale on paigaldatud tollitõkend, siis märgitakse tõkendi number ning tollitõkendi seisukorra kirjeldus.
Imporditolliasutus
Märgitakse selle tolliasutuse nimi ja kood, kuhu ladustamisteade esitatakse.
Märgitakse kuupäev, hiljemalt millal tuleb kaubale tollikäitlusviisi rakendada.
Täidetakse juhul, kui kauba vastuvõtmisel avastati erinevusi ülddeklaratsioonile märgitud ja tegelikult vastuvõetud kauba vahel.
4. peatükk TOLLILAO, TOLLITERMINALI JA HOIUKOHA TÖÖKORRALDUSE ÜLDNÕUDED
§ 18. Kauba ladustamine
(1) Kui tollilaole on ühtlasi vormistatud tolliterminali luba, võib ajutiselt ladustatud kaupa hoida tolliladustatud ning tollilaos hoitava kaubaga samal territooriumil, samas ruumis ja identseid kaupu samas mahutis, kui töökorralduses on nii ette nähtud.
(2) Tollilaos ühise põllumajanduspoliitika alla kuuluvat kaupa peab hoidma eraldi tähistatuna ja ei tohi ladustada koos muu kaubaga.
(3) Tollilaol ja tolliterminalil peab olema eraldi laoarvestus. Tollilao ja tolliterminali territooriumil ladustatud kaubad peavad olema märgistatud viisil, mis võimaldab kaupa laoarvestuses tuvastada.
(4) Kaupa, välja arvatud vedelikud statsionaarsetes mahutites ja puistekaubad, hoitakse viisil, mis võimaldab teostada üksikute kaubasaadetiste tolliläbivaatust.
§ 19. Kinnipeetud kauba hoidmine tollilaos ja tolliterminalis
(1) Tollil on õigus tollilattu või tolliterminali hoiule anda tolli-, politsei- või tarbijakaitseametniku poolt kinnipeetud kaupa töökorralduses määratud pinna ulatuses, välja arvatud juhul, kui hoiutingimused ei võimalda kaupa ladustada.
[RTL 2010, 3, 50 - jõust. 17.01.2010]
(2) Kinnipeetud kauba annab toll tollilao või tolliterminali pidajale hoiule akti alusel. Laokulud tasutakse vastavalt õigusaktidele.
§ 20. Hoiukohas ladustatavad kaubad
(1) Hoiukohas võib ladustada ajutiselt ladustatud kaupa ning järelevalve tolliasutusega kooskõlastatult ka vabas ringluses olevat ühenduse kaupa.
(2) Hoiukohas ei ole lubatud ladustada ravimeid «Ravimiseaduse» tähenduses, narkootilisi ja psühhotroopseid aineid, tubaka-, alkoholi- ning kütuseaktsiisiga maksustatavat kaupa.
§ 21. Tollilao arvestuses kajastatavad andmed
(1) Lisaks ühenduse tolliseadustiku rakendussätete artiklis 516 nimetatud andmetele peab tollilao arvestusse märkima ka kauba arvestuse kandenumbri kalendriaasta algusest arvates ning kauba omaniku andmed (nimi ja käibemaksukohustuslasena registreerimise number või selle puudumisel isiku- või äriregistrikood, ühendusevälise isiku korral isiku nimi ja isiku- või mitteresidentide registrikood või selle puudumisel aadress). Kauba omanikuvahetuse korral lisatakse arvestusse järgmised andmed:
1) käesolevas lõikes nimetatud andmed kauba uue omaniku kohta;
[RTL 2008, 105, 1506 - jõust. 03.01.2009]
(2) Ühenduse tolliseadustiku artikli 106 punktis a nimetatud ühenduse kauba kohta peetakse eraldi arvestust. Ühenduse kauba tollilattu paigutamisel märgitakse arvestusse kaubaveo saatedokumendil märgitud andmed (dokumendi nimetus, number ja kuupäev, kauba saatja nimi ja registri- või isikukood, kauba kirjeldus ja kogus).
(3) Tollilao arvestusse tehakse märge kauba kuuluvuse kohta ühise põllumajanduspoliitika alla.
(4) Tollilao arvestust peetakse elektrooniliselt.
[RTL 2005, 12, 103 - jõust. 01.02.2005]
§ 22. Tolliterminali ja hoiukoha laoarvestus
(1) Ühenduse tolliseadustiku rakendussätete artikli 185 lõike 2 punktis b nimetatud laoarvestus põhineb ülddeklaratsioonil ja ladustamisteatel kajastuvatel andmetel ning peab andma ülevaate ajutisel ladustamisel oleva kauba arvelevõtmisest, paiknemisest tolliterminali või hoiukoha territooriumil, kauba arvelt mahakandmisest ja tolliterminalist või hoiukohast väljastamisest. Laoarvestust peetakse elektrooniliselt.
(2) Tolliterminali ja hoiukoha laoarvestuses peavad kajastuma järgmised andmed:
1) kauba laoarvestuse kandenumber kalendriaasta algusest arvates;
2) ladustamisteate number ja aktsepteerimise kuupäev, ülddeklaratsiooni nimetus ja number;
3) muude ajutise ladustamisega seotud dokumentide (nt kaubaveo saatedokument, kaubaarve, akt) nimetus, number ja kuupäev;
4) kauba kirjeldus ja kogus;
5) kauba identifitseerimiseks vajalikud andmed (pakendite liik, arv, märgistus, konteinerite numbrid jne);
6) kauba paiknemise koht tolliterminalis ja hoiukohas;
7) andmed ajutiselt ladustatud kaubaga tehtud toimingute kohta;
8) kauba tolliterminalist ja hoiukohast väljastamisel järgneva tollikäitlusviisi rakendamiseks aktsepteeritud tollideklaratsiooni aktsepteerimise number ja kuupäev ning tollideklaratsiooni lahtritesse 8, 31, 33, 37, 38 ja 41 märgitud andmed.
(21) Tollil on õigus tolliterminali ja hoiukoha laoarvestuse pidaja vabastada osaliselt või täielikult lõikes 2 loetletud andmete kajastamisest laoarvestuses, kui andmed on tollile kättesaadavad muul moel ning selle tagajärjel ei raskene tollijärelevalve teostamine.
[RT I, 04.01.2012, 1 - jõust. 07.01.2012]
(3) Loa omanik peab säilitama dokumente, mille alusel kaup laoarvestusse kantakse, ja tolli nõudmisel need esitama. Dokumente võib säilitada ka elektrooniliselt.
§ 23. Kauba kandmine arvestusse
(1) Kaup kantakse tollilao arvestusse ja tolliterminali või hoiukoha laoarvestusse (edaspidi arvestus) kohe pärast kauba vastuvõtmist tollilattu, tolliterminali või hoiukohta või paigutamist tolli poolt aktsepteeritud kohta.
(2) Arvestust tuleb pidada ka selle kauba kohta, mis on üleandmisel tolliprotseduurile suunavast tolliasutusest tollilattu vastavalt ühenduse tolliseadustiku rakendussätete artikli 512 lõikele 2. Kaup kantakse arvestusse kauba tolliladustamise tolliprotseduurile suunamisel. Arvestuses peab kajastuma aktsepteeritud tollideklaratsiooni number, kauba arvestusse kandmise ja kauba tollilattu vastuvõtmise kuupäev.
(3) Kõik tolliterminali ja tollilattu vastuvõetud kütuseaktsiisiga maksustatavad pakendamata vedelikud (v.a masuut ja põlevkiviõli) tuleb mõõta üle tolliterminali või tollilao statsionaarses mahutis kauba vastuvõtmisel või vähemalt üks kord nädalas. Kõikide pakendamata vedelike mõõtmisperiood märgitakse töökorraldusse.
(4) Kui aktsepteeritud tollideklaratsioonil või ülddeklaratsioonil märgitud andmete ja tegelikult vastuvõetava kauba vahel ilmnevad mõõtemääramatusest suuremad erinevused või kui inventuuri käigus avastatakse erinevus arvestuses kajastatud ja tegeliku laoseisu vahel, koostavad ladustaja ja tollilao, tolliterminali või hoiukoha pidaja erinevuste kohta akti kahes eksemplaris ja allkirjastavad selle. Andmed kauba tegelike koguste kohta kantakse laoarvestusse.
(5) Koostatud akt esitatakse tollilao, tolliterminali või hoiukoha pidaja poolt tollile kolme tööpäeva jooksul laadimisloa saamisest arvates, kui töökorralduses ei ole kokku lepitud muud tähtaega. Tolliterminali või hoiukoha pidaja esitab akti elektroonilise andmetöötlussüsteemi vahendusel.
(6) Arvestuses peab pidevalt kajastuma tolliladustamise tolliprotseduuril oleva ning tollilaos, tolliterminalis või hoiukohas ladustatava kauba tegelik kogus.
(7) Kui lõikes 3 nimetatud kauba esmakordselmõõtmisel avastatakse erinevus dokumentides või arvestuses märgitud ja kauba tegeliku koguse vahel (k.a. juhul kui erinevus jääb mõõtemääramatuse piiridesse), korrigeeritakse arvestust. Kauba mõõtmisel inventuuri käigus korrigeeritakse arvestust, kui arvestuses kajastatud ja kauba tegeliku koguse vahel avastatud erinevus ületab mõõtemääramatust.
§ 24. Lubatud toimingud tolliterminalis ja hoiukohas
Vastavalt ühenduse tolliseadustiku artiklile 52 võib ladustaja tolli loal teha ajutiselt ladustatud kaubaga tolliterminalis ja hoiukohas järgmisi toiminguid:
1) teostada kauba läbivaatust;
2) võtta kaubast proove ja näidiseid;
3) teha kauba säilimiseks ja kahjustumise vältimiseks vajalikke toiminguid;
4) parandada kauba pakendit;
5) sorteerida ja komplekteerida kaupa;
6) valmistada kaupa ette müügiks ja transpordiks;
7) teha muid ühenduse tolliseadustiku artikliga 52 kooskõlas olevaid toiminguid.
§ 25. Kauba ajutine väljaviimine tolliterminalist või hoiukohast
(1) Tolli loal võib ajutisel ladustamisel olevat kaupa tolliterminalist või hoiukohast ajutiselt välja viia selliste kontrollitoimingute teostamiseks, mida ei ole võimalik teostada tolliterminalis või hoiukohas.
(2) Käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud kauba tolliterminalist või hoiukohast ajutise väljaviimise loa saamiseks esitab ladustaja järelevalve tolliasutusele kirjaliku taotluse, mille aktsepteerimist loetakse loa väljastamiseks.
§ 26. Tollikäitlusviisi määramine pärast kauba tolliterminalis või hoiukohas ladustamist
(1) [Kehtetu – RTL 2009, 47, 673 - jõust. 01.07.2009]
(2) Kui Eestisse toimetatav kaup veetakse sisse mereteed mööda ja paigutatakse ajutiseks ladustamiseks sadama territooriumil paiknevasse tolliterminali, tuleb sellele kaubale tollikäitlusviis määrata ühenduse tolliseadustiku artikli 49 lõike 1 punktis a sätestatud tähtaja jooksul. Muul viisil Eestisse toimetatud ja tolliterminali paigutatud kaubale tuleb tollikäitlusviis määrata ühenduse tolliseadustiku artikli 49 lõike 1 punktis b sätestatud tähtaja jooksul.
(3) Ajutiselt ladustatud kauba väljatoimetamisel hoiukohast rakendatakse vabasse ringlusse lubamise, ajutise importimise, seestöötlemise või tollikontrolli all töötlemise tolliprotseduuri. Põhjendatud juhul võib rakendada transiidi tolliprotseduuri.
(4) Ajutiselt ladustatud kaubale tollikäitlusviisi rakendamise eest käesoleva paragrahvi lõikes 2 sätestatud tähtaja jooksul ja ühenduse tolliseadustiku artikli 204 alusel tollivõlast tuleneva maksusumma tasumise eest vastutab ladustaja.
(5) Taotlus ühenduse tolliseadustiku artikkel 49 lõikes 1 sätestatud tähtaja pikendamiseks esitatakse tollile paberkandjal. Kui tähtaja pikendamine on põhjendatud, teeb toll elektroonilisse andmetöötlussüsteemi uue tähtaja kohta vastava märke.
§ 261. Kauba tolliterminalist väljatoimetamise erijuhud
(1) Kauba tolliterminalist väljatoimetamisel ladustamisteatel märgitud imporditolliasutusse transiidi tolliprotseduurile suunamiseks või veo alustamiseks sisenemisdeklaratsiooni alusel jätkatakse kauba ajutist ladustamist kuni selle transiidi tolliprotseduurile suunamiseni või sisenemisdeklaratsiooniga veo alustamiseni. Kauba eest vastutab tolliterminali pidaja.
(2) Lõikes 1 nimetatud kauba väljatoimetamisel tehakse arvestusse vastav märge.
§ 262. Kauba tollilaost väljatoimetamise erijuht
(1) Kauba tollilaost väljatoimetamisel transiidi tolliprotseduuri alustamiseks jätkatakse kauba tolliladustamise tolliprotseduuri kuni transiidi tolliprotseduuri alustamiseni. Kauba eest vastutab tollilao pidaja.
[RT I 2010, 25, 126 - jõust. 04.06.2010]
§ 27. Kauba tollilaost, tolliterminalist või hoiukohast väljatoimetamine
(1) Tollilaos, tolliterminalis või hoiukohas ladustatud kaubale tollikäitlusviisi rakendamisel tuleb kaup tollikäitlusviisi rakendamiseks esitatud tollideklaratsiooni aktsepteerimisele järgneva tööpäeva lõpuks tollilaost, tolliterminalist või hoiukohast välja viia. Kui kaupa ei ole võimalik selleks ajaks välja viia, kooskõlastatakse väljaviimise tähtaeg järelevalve tolliasutusega.
(2) Kaup kantakse arvestusest maha kohe pärast kauba tollilaost, tolliterminalist või hoiukohast või tolli poolt aktsepteeritud kohast väljastamist või tollilaos seestöötlemise või tollikontrolli all töötlemise tolliprotseduuri rakendamist.
Tolliterminalist transiidi tolliprotseduurile suunamiseks või sisenemisdeklaratsiooni alusel veo alustamiseks välja toimetatud kaup kantakse arvestusest maha pärast transiidi tolliprotseduurile suunamist või sisenemisdeklaratsiooniga veo alustamist.
(3) Arvestust tuleb pidada ka selle kauba kohta, mis on üleandmisel teise tollilattu või tollilaost väljumistolliasutusse vastavalt ühenduse tolliseadustiku rakendussätete artikli 512 lõigetele 1 ja 3. Kaup kantakse arvestusest maha pärast teises tollilaos arvestusse kandmist või tolliladustamise tolliprotseduuri lõppemist. Kauba tollilaost väljastamisel märgitakse arvestusse vastavalt kauba saatedokumendi või kauba reekspordi tollideklaratsiooni number ning kauba tollilaost väljastamise ja arvestusest mahakandmise kuupäev.
§ 28. Laoarvestuse aruannete esitamine
(1) Laoarvestuse alusel koostab tollilao või tolliterminali pidaja aruande töökorralduses kokkulepitud vormis, esitab need järelevalve tolliasutusele ja viib läbi inventuurid töökorralduses sätestatud tähtpäevadel. Hoiukoha pidaja esitab aruande ja viib läbi inventuuri tolli nõudmisel.
(11) Tollil on õigus tollilao ja tolliterminali laoarvestuse aruande esitaja vabastada osaliselt või täielikult lõikes 1 nimetatud aruande esitamisest lõikes 4 nimetatud viisil, kui aruande aluseks olevad andmed on tollile kättesaadavad muul moel ning selle tagajärjel ei raskene tollijärelevalve teostamine.
(2) Tollilao, tolliterminali või hoiukoha pidaja peab säilitama dokumente, mille alusel kaup arvestusse kanti või omanik vahetus, ja tolli nõudmisel need esitama. Dokumente võib säilitada ka elektrooniliselt.
(3) Tollil on õigus igal ajal nõuda arvestuse ning täiendavate aruannete esitamist, samuti täiendavate inventuuride tegemist.
(4) Tollile aruannete esitamisel peab paberkandjal olema tollilao, tolliterminali või hoiukoha pidaja esindaja allkiri ning esitamise kuupäev. Aruannete esitamisel elektroonilisel teel peavad need olema allkirjastatud digitaalallkirjaga «Digitaalallkirja seaduses» sätestatud korras või esitatud elektroonilise andmetöötlussüsteemi kaudu.
§ 29. Kauba puudu- ja ülejäägid
(1) Tollilao, tolliterminali või hoiukoha pidaja peab avastatud kahjustunud kaupade ning mõõtemääramatust ületavate kauba puudu- ja ülejääkide kohta, sh. lõikes 2 nimetatud juhul koostama akti ning sellest viivitamatult teavitama järelevalve tolliasutust. Andmed kauba tegelike koguste kohta kantakse akti alusel arvestusse.
(2) Kui kaubakoguse kaaluline muutus on tingitud loomulikest looduslikest protsessidest (kuivamine, aurustumine, niiskumine jmt) või kauba iseärasustest (nt vedelikud ja puistematerjalid) tingimusel, et ei ole rikutud kauba hoiutingimusi ning muutus on tolli rahuldavalt põhjendatud, ei loeta erinevust puudu- või ülejäägiks.
(3) Kui tollilao, tolliterminali või hoiukoha pidaja tõendab tollile rahuldavalt, et puudujäägid on tekkinud enne kauba tollilattu, tolliterminali või hoiukohta toimetamist, vastutab puudujäägi eest eelmise tollikäitlusviisi eest vastutav isik.
Tollilao, tolliterminali või hoiukoha pidaja vastutab puudujääkide eest ise, kui ta ei suuda tollile rahuldavalt tõendada, et puudujäägid või kahjustused on tekkinud ettenägematu olukorra tõttu või enne kauba tollilattu, tolliterminali või hoiukohta toimetamist.
(4) Kaubakoguste mõõtmisel vastavalt käesoleva määruse § 23 lõikele 3 arvestatakse puudujääke mõõtmisperioodi või ühe tollideklaratsiooni või ladustamisteate alusel vastuvõetava kauba kohta eraldi kaupade lõikes, millel on sama kombineeritud nomenklatuuri alamrubriik, kaubanduslik kvaliteet ja tehnilised näitajad.
(5) Kauba ülejäägi korral rakendab tollilao või tolliterminali pidaja või kauba omanik kaubale tollikäitlusviisi.
§ 30. Ladustamisteate kehtivus
Enne käesoleva määruse jõustumist kasutatud ladustamisteate vormi võib kasutada kuni 30. juulini 2004. a.
§ 301. Piirnormide esitamise tähtpäev
Isik, kellele toll on väljastanud tollilao või tolliterminali pidamise loa enne 1. jaanuari 2007. a, peab oma töökorralduse eeskirja viima vastavusse määruse § 5 lõikes 11 sätestatud nõudega 1. juuliks 2007. a.
[RTL 2006, 91, 1688 - jõust. 01.01.2007]
§ 302. Kauba paigutamine hoiukohta sisenemisdeklaratsiooni alusel
Käesoleva määruse § 15 lõiked 1, 3 ja 4 kehtivad kuni 31. detsembrini 2009. a.
Rahandusministri 27. aprilli 2004. a määruse nr 100 «Nõuded tollilaole, tolliterminalile ja hoiukohale, tollilao, tolliterminali ja hoiukoha pidamise loa väljastamise, loa kehtivuse peatamise ja kehtetuks tunnistamise ning kauba hoidmise kord»
[Kehtetu – RTL 2008, 3, 32 – jõust. 1.02.2008]


InfoTS ja ESS antispämmi-eelnõu 2010 - Tehnokratt!
InfoTS ja ESS antispämmi-eelnõu 2010
Kuivõrd eÕiguses on eelnõu digidoci peidetud docx’idena siis diskussiooni hõlbustamiseks
avaldan veebisloetava versiooni seisuga 13.01.2010, seletuskiri ja eelnõu ühel lehel koos. –pets
Elektroonilise side seaduse ja infoühiskonna teenuse seaduse muutmise seaduse seletuskiri
Käesoleva eelnõu väljatöötamine tuleneb eesmärgist tagada isikute põhiõiguste kaitse seoses erinevate sidevahendite abil saadetavate otseturustuseks mõeldud teadaannete ja sõnumitega. Samuti adresseerib eelnõu samaaegselt Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2002/58/EÜ[1] artikli 13 Eesti õiguses harmoneerimisega ilmnenud probleeme, mis ei ole võimaldanud Euroopa Liidu õigusest tulenevate kohustuste korrektset ja tõhusat rakendamist ning efektiivse järelevalve teostamist Eesti ametiasutuste poolt.
Ühtlasi sätestab eelnõu õigusselguse mõttes ka täpsemad kriteeriumid avalikule konkursile, millega antakse teatavate raadiosagedusalade kasutusõigus.
Eelnõu ja seletuskirja on koostanud Majandus- ja Kommunikatsiooniministeeriumi siseturuosakonna tarbija- ja konkurentsipoliitika talituse peaspetsialist Mario Sõrm (mario.sorm@mkm.ee, 639 7678) ja sideosakonna juhataja asetäitja (mart.laas@mkm.ee, 625 6441). Eelnõu juriidilise ekspertiisi on teinud Majandus- ja Kommunikatsiooniministeeriumi õigusosakonna peaspetsialist Hindrek Allvee (hindrek.allvee@mkm.ee; 639 7670).
Seaduse vastuvõtmiseks on vajalik Riigikogu poolthäälte enamus.
2. Seaduse eesmärk
Käesoleval hetkel reguleerib Eesti õiguses isikutele otseturustuseks mõeldud teadaannete saatmist mõnes osas infoühiskonna teenuse seaduse (edaspidi ka InfoTS) § 6, mis kehtestab nõuded kommertsteadaannete edastamisele. InfoTS harmoneeris Eesti õiguskorras põhiosa direktiivi 2000/31/EÜ[2] ehk nn E-kaubanduse direktiivi nõuetest. See direktiiv sisaldas muuhulgas ka nõudeid kommertsteadaannete sisule ja nende edastamisele. Sealjuures otsustas seadusandja infoühiskonna teenuse seaduse kommertsteadaandeid ja nende edastamist puudutavate sätete puhul osaliselt järgida hilisema direktiivi 2002/58/EÜ (ehk nn E-andmekaitsedirektiivi) artiklis 13 toodud põhimõtete eeskuju üldise opt-in põhimõtte[3] kehtestamise osas, jättes nimetatud artikli ülejäänud põhimõtete ja seal sisalduvate erandite harmoneerimise hilisemate kavandatavate siseriiklike õigusaktide kanda.
Sealjuures ei arvestatud infoühiskonna teenuse seaduses ega ka õigusaktides, mis direktiivi 2002/58/EÜ Eesti õigusesse hiljem nn telekommunikatsiooni paketi raames harmoneerisid, et infoühiskonna teenuse seaduse reguleerimisala ja subjektide ring on oluliselt kitsam kui hilisema direktiivi 2002/58/EÜ artikkel 13 kohaldumisala. Ka direktiivi 98/34/EÜ[4] lisas 5 toodud näidisloendi kohaselt ei ole otseturustus telefoni ja faksi teel infoühiskonna teenus.
Samuti pole Eesti õigusesse üle võetud mõningaid viidatud artiklis 13 sätestatud põhimõtteid, sealhulgas ka üldistest opt-in reeglitest tehtavaid erandeid.
Lisaks sellele, et käesoleval hetkel ei täida Eesti korrektselt Euroopa Liidu õigusega kehtestatud kohustusi, on antud valdkonna ebapiisav regulatsioon tekitanud olukorra, mis riivab isikute põhiseadusega tagatud õigust eraelu puutumatusele. Sellele on tähelepanu juhtinud ka õiguskantsler[5]. Samuti ei võimalda puudulik õiguskord Andmekaitse Inspektsioonil teostada efektiivset järelevalvet, kuna infoühiskonna teenuse seadus ja sellest tulenev menetluskord ei kohaldu isikutele, kes ei ole infoühiskonna teenuse osutajad või olukordade puhul, kus otseturustuseks mõeldud sõnumeid edastatakse näiteks faksi või telefoni teel.
Kuna infoühiskonna teenuse seadus on oma olemuselt „vertikaalne“ ning mõeldud reguleerimaks piiratud teenuste ringi (infoühiskonna teenuseid) ja direktiiv 2002/58/EÜ kohaldub elektroonilise side sektoris tervikuna, on otstarbekas täiesti uue seaduse väljatöötamise asemel täiendada elektroonilise side seadust sätetega, mis korrektselt harmoneerivad E-andmekaitsedirektiivi artikkel 13 nõuded ning võimaldavad seeläbi efektiivsemalt kaitsta isikute põhiseaduslikku õigust eraelu puutumatusele.
Eelnõu koostamise ajal võeti Euroopa Liidus vastu Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2009/136/EÜ, millega muudetakse direktiivi 2002/22/EÜ universaalteenuse ning kasutajate õiguste kohta elektrooniliste sidevõrkude ja -teenuste puhul, direktiivi 2002/58/EÜ, milles käsitletakse isikuandmete töötlemist ja eraelu puutumatuse kaitset elektroonilise side sektoris, ning määrust (EÜ) nr 2006/2004 tarbijakaitseseaduse jõustamise eest vastutavate siseriiklike asutuste vahelise koostöö kohta.
Nimetatud direktiiviga muudetakse ka E-andmekaitsedirektiivi artikli 13 sätteid, millega on käesoleva eelnõu koostamisel arvestatud.
Eelnõu koosneb kahest paragrahvist, § 1 sätestab muudatused elektroonilise side seaduses ja § 2 muudatused infoühiskonna teenuse seaduses.
Eelnõu § 1 p 1
Elektroonilise side seaduse §-i 2 täiendatakse punktiga 43, mis defineerib mõiste „elektroonilised kontaktandmed“. Tegemist on andmetega, mis võimaldavad isikutele elektroonilise side võrgu kaudu edastada elektroonilisel kujul teavet, nagu näiteks fakse, e-kirju, lühi- ja multimeediasõnumeid (SMS ja MMS) ja muud sarnast elektroonilisel kujul teavet. Sellisteks kontaktandmeteks on kõige tavalisemalt näiteks isiku elektronposti aadress või telefoninumber.
E-andmekaitse direktiivi artikkel 13 (1) nimetab üksnes piiritletud arvu selliseid seadmeid või meediume, mille kasutamine otseturustuseks on ilma füüsilise isiku eelneva nõusolekuta keelatud – automaatvalimissüsteemid, faksid ja elektronpost. Lähtudes viidatud direktiivi artikli 2 punktist h ja direktiivi preambuli punktis 40 toodud selgitusest, hõlmab direktiivi mõiste „elektronpost“ igasuguseid üldkasutatava sidevõrgu kaudu saadetavaid teksti-, kõne-, heli- või piltsõnumeid, mida saab hoida võrgus või saaja lõppseadmes, kuni saaja selle vastu võtab. Seega on elektronposti mõistega muuhulgas hõlmatud ka näiteks SMS ja MMS sõnumid.
Eelnõu autorid ei pidanud eelnõu koostamisel otstarbekaks lähtuda direktiivi artikli 13 (1) mehhaanilisest järgimisest seaduse tasandil, mis oleks eeldanud erinevate sidevahendite (nagu e-posti, faks jms) loetlemist ja vajadusel defineerimist elektroonilise side seaduses. Selle asemel järgiti sama direktiivi artikli 13 (2) ja hetkel kehtiva infoühiskonna teenuse seaduse (edaspidi InfoTS) § 6 lg 1 sõnastuslikku eeskuju, millest lähtuvalt on elektroonilisteks kontaktandmeteks sellised andmed, mis võimaldavad isikule edastada elektroonilise side võrgu kaudu teavet, piiritlemata vastavaid kontaktandmeid üksnes teatud sidevahendite ja meediumite kasutamise puhuks.
Arvestades nimetatud definitsiooni ja sellega seonduvate eelnõu sätete kohaldamisala, järgib valitud lahendus ka direktiiv 2002/58/EÜ preambula punktis 4 sätestatud laiemat eesmärki, kohandada isikuandmete töötlemist ja eraelu puutumatuse kaitset elektroonilise side sektoris elektrooniliste sideteenuste turu ja tehnoloogia arenguga, tagamaks üldkasutatavate elektrooniliste sideteenuste kasutajate isikuandmete ja eraelu puutumatuse kaitse võrdne tase olenemata kasutatavast tehnoloogiast. Eeltoodust lähtuvalt võimaldab käesoleva eelnõu sõnastus oma reguleerimisalasse hõlmata ka olukordi ja uusi tehnoloogiaid, mida direktiivi sõnastamisel ette ei nähtud, näiteks bluetoothi kasutamist otseturustuseks.
Eelnõu autorid analüüsisid kõnealuse uue termini kasutuselevõtu asemel ka teisi alternatiive, näiteks täna InfoTS §-s 5 sisalduva mõiste „kommertsteadaanne“ kasutamise jätkamist elektroonilise side seaduses. Kuigi see mõiste on Eesti õiguses juurdunud, ei ole selle kasutamine käesoleva eelnõu kontekstis põhjendatud ega otstarbekas. Seda eelkõige põhjusel, et kommertsteadaande mõiste ei kattu oma sisu poolest direktiiv 2002/58/EÜ artiklis 13 osundatud konstruktsiooniga „kasutamine otseturustuseks“, kuivõrd viimatinimetatu hõlmab muuhulgas ka „otseturustust“ poliitiliste ja heategevuslike organisatsioonide poolt oma tegevuse ja ideede edendamiseks. Kommertsteadaande mõiste sisu hõlmab üksnes teavet, mis on kavandatud edendama majandustegevuses osaleva isiku kaupade või teenuste pakkumist või tõstma nimetatud isiku mainet. Sealhulgas kohaldub InfoTS §-s 5 sätestatu muuhulgas ka piltlikult reklaamile Internetis, niivõrd kuivõrd on kommertsteadaande puhul tegemist infoühiskonna teenuse või osaga sellest.
Juhul, kui kommertsteadaande mõiste sisu antud eelnõu kontekstis laiendada, millega hõlmataks ka isiku käitumise suunamine heategevuslike ja poliitiliste organisatsioonide poolt, tekiks olukord, kus eelnõu rakendamine hakkaks muuhulgas mõjutama ka adresseerimata poliitilist ja heategevuslikku „reklaami“ Internetis, mis ei ole kindlasti käesoleva eelnõu eesmärgiks.
Sealjuures konstruktsioon „elektrooniliste kontaktandmete kasutamine otseturustuseks“ ühtib isikuandmete kaitse seaduse mõisteaparaadiga, mille § 12 lg 5 sätestab muuhulgas andmesubjekti õiguse keelata teda käsitletavate andmete töötlemise otseturustuseks.
Eelnõu § 1 p-d 2 ja 3
Raadiosageduste kui piiratud ressursi kasutamise kord määratakse kindlaks majandus- ja kommunikatsiooniministri määrusega „Eesti raadiosagedusplaan“. Nimetatud määrusega määratakse kooskõlas Euroopa Liidu õiguse ja rahvusvaheliste lepingutega kindlaks raadiosageduste kasutusviis, -režiim ja -otstarve, tagades raadiosageduste efektiivse ja otstarbeka kasutamise.
„Eesti raadiosagedusplaaniga“ määratakse muu hulgas kindlaks raadiosagedusalad, mille kasutamise õigus antakse avaliku konkursi korras. Üldjuhul annab Tehnilise Järelevalve Amet (edaspidi TJA) sagedusloa laekunud taotlusele ehk isik, kes soovib raadiosagedust kasutama hakata, esitab TJA-le taotluse ja talle antakse vastav sagedusluba. Teatavate raadiosagedusalade puhul on aga raadiosageduste soovijaid rohkem, kui vajalikke raadiosagedusi. Selliste raadiosageduste puhul on otstarbekas korraldada avalik konkurss, kus kõik soovijad saavad võrdsetel tingimustel osaleda. Selliste raadiosagedusalade puhul võib näitena tuua 450 MHz ja 2,5 GHz, mille mõlema kasutamisotstarve on mobiilne andmeside. Kuna nende raadiosageduste kasutamine ärilisel eesmärgil on tulutoov, siis tingib see ka suuremate huviliste arvu.
Raadiosagedusalade kohta, mille kasutamise õigus antakse avaliku konkursi korras, ammendavat loetelu anda ei ole võimalik. Sellised raadiosagedusalad tekivad vastavalt tehnoloogia arengule.
Kehtiva „Elektroonilise side seaduse“ § 9 lõike 4 kohaselt kehtestab eelpool nimetatud avaliku konkursi korra majandus- ja kommunikatsiooniminister.
Paragrahv 9 täiendamise eesmärgiks lõigetega 21–24 on suurendada õigusselgust ja määratleda täpsemalt kriteeriumid, millest minister avaliku konkursi korra kehtestamisel peab lähtuma.
Paragrahv 9 lõike 21 kohaselt määrab majandus- ja kommunikatsiooniminister avaliku konkursi korra kehtestamisel sidevõrgule esitatavad nõuded.
Samuti on majandus- ja kommunikatsiooniministril § 9 lõike 22 kohaselt õigus määrata ühekordne loatasu kuni 25 miljonit krooni raadiosagedusala kasutamise õiguse andmisel avaliku konkursi korras. Sama lõike punkt 2 annab ministrile õiguse kehtestada konkursil osalemise eest tagatisraha.
Paragrahv 9 lõige 23 sätestab, et ühekordne loatasu määratakse fikseeritud tasuna või enampakkumise korral alghinnana. Ühekordse loatasu suuruse määramisel arvestatakse käesoleva seaduse § 11 lõike 4 punktides 1 ja 2 sätestatud tingimusi.
Paragrahv 9 lõige 24 sätestab, et tagatisraha peab olema kõigile avalikust konkursist osavõtjatele võrdne ning ei tohi olla suurem kui raadiosagedusala kasutamise õiguse eest võetav ühekordne loatasu. Pärast konkursi võitja selgumist tagatisraha tagastatakse.
Paragrahvi 9 lõikes 4 sätestatud redaktsioonilise muudatusega lisatakse viide uutele lõigetele 21 ja 22.
Eelnõu § 1 p 4
Selle punktiga täiendatakse elektroonilise side seadust paragrahviga 1081, mis sätestab tingimused, millal tohib isiku elektroonilisi kontaktandmeid otseturustuseks kasutada.
Mudeli üldiseloomustus
Lihtsustatuna võetakse kasutusele mudel, kus füüsilisest isikust kasutaja või kliendi kontaktandmete kasutamine otseturustuseks on üldnormina lubatud üksnes füüsilise isiku eelneval nõusolekul, ehk nn opt-in põhimõtte kasutuselevõtt. Imperatiivne nõue eelneva nõusoleku olemasoluks füüsilistele isikutele saadetavate otseturustuslike teadete osas tuleneb otseselt direktiiv 2002/58/EÜ artiklist 13 (1).
Kui kasutajaks või kliendiks on juriidiline isik, siis eelneva nõusoleku omamise kohustust ei ole, kuid kasutajale või kliendile peab andma võimaluse keelata oma kontaktandmete selline kasutamine, ehk opt-out põhimõtte rakendamine.
Juriidilisest isikust klientide või kasutajate puhul võimaldab E-andmekaitse direktiivi artikkel 13 (5) liikmesriikidel ise otsustada, milliseid meetmeid selliste isikute õigustatud huvide kaitsmiseks kehtestada. Selgitamaks välja, millised oleksid Eesti juriidiliste isikute huvid antud küsimuses, viis Majandus- ja Kommunikatsiooniministeerium perioodil 11.11-15.12.2008 läbi avatud konsultatsiooni infoühiskonna teenuse seaduse ja vajadusel ka teiste õigusaktide võimalikuks muutmiseks ja täiendamiseks. Konsultatsiooni raames avalikustati ja edastati huvitatud isikutele[6] vastavasisuline küsimustik, kus sooviti tagasisidet, ettepanekuid ja arvamusi infoühiskonna teenuse seaduse erinevate sätete ja nende muutmise vajaduse ja võimaluste kohta.
Küsimuse puhul, kuidas kaitsta juriidiliste isikute huvisid soovimatute kommertsteadaannete eest esines vastanute hulgas olulisi eriarvamusi. Osa vastanutest märkis, et eelneva nõusoleku kohustuse kehtestamine juriidiliste isikute kontaktandmete kasutamiseks ei ole põhjendatud. Sellise seisukoha põhjenduseks toodi eelkõige seda, et business-to-business ärisuhete puhul peaks ettevõtjatel eksisteerima võimalus teistele ettevõtjatele pakkumus ja teateid edastada ilma selleks eelnevat nõusolekut omamata. Sellist seisukohta väljendas muuhulgas ka Eesti Kaubandus-Tööstuskoda, kes oli oma liikmete seisukohtade väljaselgitamiseks viinud läbi vastavasisulise gallupi ning Andmekaitse Inspektsioon.
Kui füüsiliste isikute kontaktandmete otseturustuseks kasutamise puhul on eelneva nõusoleku kohustuse kehtestamine põhjendatud ka vajadusega kaitsta isiku eraelu puutumatust, siis juriidilisel isikul sellist omadust nagu eraelu teadupärast ei eksisteeri, seega on selles aspektis põhjendatud mõnevõrra leebemate reeglite rakendamine juriidilisest isikust klientide või kasutajate kontaktandmete kasutamise suhtes.
Kuigi ühesuguste reeglite kehtestamine nii füüsilistele kui juriidilistele isikutele, oleks kahtlemata õigusloome aspektist lihtsam ning osapoolte jaoks mõnevõrra selgem lahendus, on eelnõu autorid käesoleval hetkel lähtunud võimalusest kehtestada erinevad põhimõtteid sõltuvalt sellest, millise isiku kontaktandmeid otseturustuseks kasutatakse.
Ka teiste liikmesriikide rakenduspraktika antud küsimuses ei ole ühtne, eelnõuga kavandatavat mudelit, kus füüsilisest isikust ja juriidilisest isikust adressaatide osas kehtivad erinevad reeglid kasutatakse näiteks Austrias, Rootsis ja Belgias. Füüsilise isiku kontaktandmete kasutamine otseturustuseks
Tulenevalt E-andmekaitse direktiivi artikli 13 (1) nõuetest, on füüsilise isiku elektrooniliste kontaktandmete kasutamine otseturustuseks lubatud üksnes nimetatud isiku eelneval nõusolekul. Sellist üldpõhimõtet järgib ka eelnõu § 1 punkt 4, mõningate terminoloogiliste erisustega, mis on alljärgnevalt lahti seletatud.
Direktiivi artikkel 13 (1) sätestab, et eelneva nõusoleku otseturustuseks peab andma abonent (subscriber). Abonent on isik, kes on sõlminud üldkasutatavate elektrooniliste sideteenuste osutajaga lepingu selliste teenuste kasutamise kohta. Nimetatud termin on elektroonilise side seadusesse üle võetud mõistega „klient“. Käesolevas eelnõus on ette nähtud võimalus, et eelneva nõusoleku võib anda või sellest ka keelduda lisaks kliendile ka elektroonilise side teenuse kasutaja, kui sellise nõusoleku andmine või sellest keeldumine on teenuse kasutaja pädevuses. Selle põhjuseks on asjaolu, et alates direktiivi loomisest on kasutatavad tehnoloogilised lahendused ja ärimudelid muutunud, mille tõttu on traditsioonilise abonendi nõusoleku rakendamine osutunud praktikas mitmetel juhtudel ebamõistlikuks ning kohmakaks. Näiteks praktikas võib otseturustuse nö adressaadiks olla isik, kes küll kasutab elektroonilise side teenust, kuid kellel ei ole lepingut selliste teenuste kasutamise kohta, ehk ta ise ei ole abonendiks.
Seega on käesolevas eelnõus sätestatud, et eelneva nõusoleku saab anda nii füüsilisest isikust kasutaja, kui ka klient. Selline sõnastus järgib ka Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivist 2009/136/EÜ tulenevaid vastavasisulisi muudatusi ja Euroopa Komisjoni juures tegutseva kõrgetasemelise ekspertgrupi (ehk nn Article 29 Data Protection Working Party) kirjalikku arvamust[7].
Juriidilise isiku kontaktandmete kasutamine otseturustuseks
Juriidilise isiku kontaktandmete kasutamine otseturustuse eesmärgil on lubatud ilma isiku eelnevat nõusolekut omamata, kuid isikule peab andma võimaluse keelata oma kontaktandmete selline kasutamine. Sealjuures tuleb isikule anda võimalus keelduda oma kontaktandmete kasutamisest iga kord, kui tema kontaktandmeid otseturustuseks kasutatakse ning isikul peab olema võimalus nimetatud õigust realiseerida elektroonilise side võrgu kaudu.
Praktikas võib selliseks keeldumise võimaluseks olla näiteks tänapäeval laialdaselt kasutusel olev e-kirjale lisatud viide, millega isik saab ennast adressaatide loetelust eemaldada.
Füüsilise ja juriidilise isiku kontaktandmete eristamine
Olukorras, kus otseturustuse lubatavusele kehtivad erinevad reeglid sõltuvalt sellest, kas adressaat on juriidiline või füüsiline isik, peab saatja enne isiku kontaktandmete kasutamist olema teadlik, kas tema valduses olevad kontaktandmed kuuluvad füüsilisele või juriidilisele isikule.
Selline eristamine võib saatja jaoks olla küllaltki keeruline, kuid üldjuhul peaks hinnang, kas kontaktandmeid lugeda füüsilise või juriidilise isikuga seotuks, olema tehtud iga juhtumi ja olukorra eripära arvestades. Sellest lähtuvalt ei nähta käesoleva eelnõuga ette täpseid reegleid, eristamaks füüsilise ja juriidilise isiku kontaktandmeid. Selliste reeglite kehtestamine seaduse tasandil oleks ilmselt kõiki praktikas tekkida võivaid olukordi arvestades keeruline või isegi võimatu.
Sellele vaatamata tuleks eelnõu autorite arvates isikute kontaktandmete kuuluvuse üle otsustamisel lähtuda lisaks puhtalt tehnilistele kriteeriumitele (näiteks domeeni kuuluvus) ka sellest, millises kontekstis kontaktandmeid otseturustuseks kasutatakse. Üldjuhul võiks võtta aluseks, et kui on tegemist e-posti aadressiga, mis ei viita otseselt füüsilisele isikule, vaid tegemist on nö üldise e-posti aadressiga (info@nimi.ee, firma@firma.ee jne) võiks selliseid e-posti aadresse pidada juriidilise isiku e-posti aadressideks, millele otseturustuslike teadaannete saatmise osas eelneva nõusoleku olemasolu nõue ei ole vajalik.
Teine küsimus on, mis saab aadressidest, mis otseselt või kaudselt viitavad füüsilisele isikule (nimi.nimi@juriidilineisik.ee, myygijuht@firma.ee, jne). Selliste aadresside puhul on võimalik kriteeriumitena arvestada saaja positsiooni juriidilise isiku juures ning otseturustatava kauba või teenuse olemust. Võiks eeldada, et kui juriidiline isik tegeleb näiteks käekottide ja teiste aksessuaaride müügiga, ning selle isiku ostujuhi kontaktandmeid kasutatakse muruniidukite otseturustuseks, siis on tegemist sõnumiga, mis on saadetud füüsilisele isikule, mille saatmine ilma adressaadi eelneva nõusolekuta on mäletatavasti keelatud. Teisest küljest, kui isiku funktsioon ettevõttes on seotud näiteks mingite konkreetsete toodete ostu või müügiga ning vastav isik omab nimetatud valdkonnas otsustuspädevust, siis võiks eeldada, et sellele isikule tema tööga seotud toodete kohta otseturustuslike sõnumite saatmise puhul oleks tegemist olukorraga, kus tema kontaktandmeid tuleks sellises olukorras pidada juriidilise isiku kontaktandmeteks.
Erand olemasoleva kliendisuhte puhuks
E-andmekaitse direktiivi artiklis 13 (2) toodud erandi eeskujul on eelnõusse lisatud teatud erisusi olukordadeks, kus müüja saab oma toote või teenuse müügi raames ostja (füüsilise või juriidilise isiku) elektroonilised kontaktandmed (näiteks e-posti aadressi, telefoninumbri). Sellisel juhul võib isik kasutada ostja kontaktandmeid oma samasuguste toodete või teenuste otseturustuseks, kuid üksnes eeldusel, et ostjale antakse nimetatud kontaktandmete esmase kogumise ajal ning iga eraldiseisva sõnumi puhul võimalus keelata oma kontaktandmete kasutamine otseturustuseks. Analoogiliselt tuleb isikule võimaldada keeldumisõiguse realiseerimist elektroonilise side võrgu abil.
Juhul, kui isik keelab oma kontaktandmete esmase kogumise ajal oma kontaktandmete kasutamise otseturustuseks kavandatava § 1081 lg 3 p 1 kohaselt, siis ei ole selle isiku kontaktandmete otseturustuseks kasutamine lubatud ning sama lõike punktid 2 ja 3 kohalduvad vaid juhul, kui ostja pole oma kontaktandmete sellist kasutamist eelnevalt keelanud.
Sealjuures tuleb arvestada, et nn eelneva ärisuhte puhul antud nõusolek oma kontaktandmete kasutamiseks otseturustuseks kehtib E-andmekaitse direktiivi artikkel 13 (2) kohaselt üksnes sama isiku samalaadsete toodete või teenuste otseturustuseks, mitte näiteks müüja tütarettevõtjale oma toodete otseturustuseks[8]. Küsimusele, mille osas lähtuda toodete või teenuste piisava sarnasuse määratlemiseks, tuleb läheneda üksikjuhtumi põhiselt.
Eelnõu autorid on lähtuvalt eelnõu § 1 p-s 1 tehtud erisustest (vt ka selgitus lk 2 viimane lõik) määratlenud ka antud sätte puhul, et erand olemasoleva kliendisuhte puhuks kehtib lisaks e-posti kontaktandmete kasutamisele ka teiste elektrooniliste kontaktandmete kasutamisele.
Otseturustusliku sõnumi tuvastatavus ja muud sisulised nõuded
Kavandatav ESS 1081 lg 4 sätestab teatavad nõuded otseturustuse raames elektroonilise side võrgu kaudu edastatava teabe sisule. Nimetatud nõuded sisaldavad peamist kohustust – isik, kelle nimel vastav teave edastatakse, peab olema tuvastatav ning iga saadetav sõnum peab sisaldama viidet, juhendit või teavet selle kohta, kuidas adressaat saab oma kontaktandmete kasutamist otseturustuseks keelata.
Lisaks, tulenevalt uue EL elektroonilise side direktiivi 2009/136/EÜ nõuetest, peab edastatav teave vastama ka E-kaubanduse direktiivi artiklis 6 sätestatud nõuetele ega tohi ergutada saajaid külastama veebilehti, mis on vastuolus nimetatud artiklis sätestatud nõuetega.
Eelnõu § 1 p 5 ja 6
Viidatud eelnõu punktid määratlevad sanktsiooni seaduses sätestatud nõuete rikkumise eest ning väärteo kohtuvälise menetleja, milleks on Andmekaitse Inspektsioon (AKI). Inspektsioon teostab ka praegusel hetkel järelevalvet InfoTS § 6 täitmise üle ning jätkab sama funktsiooni teostamist edaspidi elektroonilise side seaduses sätestatud pädevuse alusel.
Eelnõu § 2
Eelnõu §-ga 2 sätestatakse elektroonilise side seaduse täiendamisest tulenevad muudatused InfoTS-s. Seaduses tühistatakse paragrahv 6 ning muudetakse vastavalt ka sanktsioonide ja kohaldatava menetluse osa. Samuti muudetakse mitmete sätete sõnastust.
Eelnõu § 2 p-s 5 sätestatu kohaselt hakkab infoühiskonna teenuse seaduse nõuete täitmise üle järelevalvet teostama Tehnilise Järelevalve Amet (TJA). Seni on järelevalve InfoTS sätete järgimise üle olnud jagatud TJA ja AKI omavahelise ametkondliku lepinguga, mille alusel teostas AKI järelevalvet kommertsteadaande ja selle edastamisele sätestatud nõuete järgimise osas (InfoTS § 5 ja § 6) ning TJA teenuse osutaja kohta edastatava teabe nõuete (InfoTS § 4) järgimise osas.
Kuna antud eelnõu kohaselt InfoTS § 6 tunnistatakse kehtetuks, jääb seaduse alusel ainsaks kohtuväliseks menetlejaks Tehnilise Järelevalve Amet, kes jätkab oma senise järelevalvepädevuse teostamist. Seaduse §-s 5 sätestatud nõuete järgimise osas eraldiseisvaid väärteokoosseise hetkel ei kehtestata, kuivõrd juhul kui kommertsteadaande sisule (näiteks reklaamile Internetis) kehtestatud nõuete rikkumine on samaaegselt käsitletav ka reklaamiseaduse rikkumisena, rakendub reklaamiseadusest ja tarbijakaitseseadusest tulenev järelevalvemehhanism. InfoTS-i ja reklaamiseaduse sätete omavahelist suhet ning võimalikku konsolideerimist analüüsitakse täiendavalt antud eelnõust eraldiseisvalt
Eelnõuga võetakse kasutusele uus mõiste – elektroonilised kontaktandmed. Nimetatud mõiste tuleb direktiiv 2002/58/EÜ artiklist 13 (2). Eelnõu autorid analüüsisid ka olemasolevate terminite kasutamise võimalikkust, kuid ei pidanud nende kasutamist antud juhul võimalikuks[9].
Eelnõu on koostatud arvestades Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2002/58/EÜ ja Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2000/31/EÜ. Eelnõus sätestatud erisused on lubatavad, kuivõrd direktiiv 2002/58/EÜ artikkel 13 (3) viitab selgelt võimalusele kehtestada siseriiklike õigusaktidega täiendavaid reegleid olukordadeks, mis ei ole kaetud sama artikli lõigetega 1 ja 2.
Samuti arvestab eelnõu EL direktiivi 2009/136/EÜ, millega muudetakse direktiivi 2002/22/EÜ universaalteenuse ning kasutajate õiguste kohta elektrooniliste sidevõrkude ja -teenuste puhul, direktiivi 2002/58/EÜ, milles käsitletakse isikuandmete töötlemist ja eraelu puutumatuse kaitset elektroonilise side sektoris, ning määrust (EÜ) nr 2006/2004 tarbijakaitseseaduse jõustamise eest vastutavate siseriiklike asutuste vahelise koostöö kohta.
Eelnõu ja Euroopa Liidu õigusallika võrdlustabel on lisatud seletuskirjale (lisa 1).
6. Seaduse mõjud
Seadusega kaasneb isikute põhiõiguste kaitse parendamine otseturustuseks mõeldud sõnumite eest ning täpsustub, millistel tingimustel on lubatud selliseid sõnumeid saata.
7. Seaduse rakendamiseks vajalikud kulutused ja seaduse rakendamise eeldatavad tulud
Seaduse rakendamisega ei kaasne riigi- ja kohalike omavalitsuste eelarvetele täiendavaid kulutusi ega tulusid. Eelnõu punktides 2 ja 3 sätestatud avaliku konkursiga laekuvad tulud kajastatakse igal aastal riigieelarve seaduses.
8. Rakendusaktid
Seaduse jõustumisega ei kaasne rakendusaktide kehtestamist.
9. Seaduse jõustumine
Eelnõu ja Euroopa Liidu õigusallika võrdlustabel Euroopa Liidu õigusallikad:
1) Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2002/58/EÜ milles käsitletakse isikuandmete töötlemist ja eraelu puutumatuse kaitset elektroonilise side sektoris (eraelu puutumatust ja elektroonilist sidet käsitlev direktiiv) (EÜT L 201, 31.7.2002, lk 37—47), muudetud direktiiviga 2009/136/EÜ, millega muudetakse direktiivi 2002/22/EÜ universaalteenuse ning kasutajate õiguste kohta elektrooniliste sidevõrkude ja -teenuste puhul, direktiivi 2002/58/EÜ, milles käsitletakse isikuandmete töötlemist ja eraelu puutumatuse kaitset elektroonilise side sektoris, ning määrust (EÜ) nr 2006/2004 tarbijakaitseseaduse jõustamise eest vastutavate siseriiklike asutuste vahelise koostöö kohta (EÜT L 337 18.12.2009, lk 11-36)
Seaduse eelnõu säte (paragrahv, lõige, punkt)
EL õigusallika nõue (viide ja märksõna või tsitaat)
Vastavus EL õigusallikale (vastab, ei vasta, vastab osaliselt)
Koos-kõlla viimise tähtaeg
§ 1 p 1
direktiiv 2002/58/EÜ art 13 lg 1 ja lg 2
§ 1 p 4
direktiiv 2002/58/EÜ art 13 lg 1, 2, 3, 4 ja 5
§ 2 p 1
direktiiv 2000/31/EÜart 2 (f)
§ 2 p 2
direktiiv 2000/31/EÜ art 2 (f)
[1] Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2002/58/EÜ, 12.juuli 2002, milles käsitletakse isikuandmete töötlemist ja eraelu puutumatuse kaitset elektroonilise side sektoris (eraelu puutumatust ja elektroonilist sidet käsitlev direktiiv)
[2] Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2000/31/EÜ, 8. juuni 2000, infoühiskonna teenuste teatavate õiguslike aspektide, eriti elektroonilise kaubanduse kohta siseturul (direktiiv elektroonilise kaubanduse kohta)
[3] Lihtsustatuna eelneva nõusoleku olemasolu põhimõte
[4] Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 98/34/EÜ, 22. juuni 1998, millega nähakse ette tehnilistest standarditest ja eeskirjadest ning infoühiskonna teenuste eeskirjadest teavitamise kord
[5] Õiguskantsleri märgukiri 16.05.2008 nr 6-1/071117/00803544
[6] Küsimustik edastati otse 16-le isikule ning avalikustati Majandus- ja Kommunikatsiooniministeeriumi kodulehel ja osalusveebis www.osale.ee
[7] Opinion 2/2008 on the review of the Directive 2002/58/EC on privacy and electronic communications (ePrivacy directive)
[8] vt ka Article 29 Data Protection Working Party Opinion 5/2004 on unsolicited communications for marketing purposes under Article 13 of Directive 2002/58/EC, 27.02.2004
[9] Vt ka selgitus eelnõu § 1 p 1 kohta
Eeelnõu
§ 1. Elektroonilise side seaduses (RT I 2004, 87, 593; 2009, 62, 405) tehakse järgmised muudatused:
1) paragrahvi 2 täiendatakse punktiga 43 järgmises sõnastuses:
„43) elektroonilised kontaktandmed on andmed, mis võimaldavad elektroonilise side võrgu kaudu kasutajale või kliendile edastada teavet, sealhulgas faksi, elektronposti või lühi- ja multimeediasõnumit;“;
2) paragrahvi 9 täiendatakse lõigetega 21–24 järgmises sõnastuses:
„(21) Raadiosagedusala kasutamise õiguse andmisel avaliku konkursi korras määrab sidevõrgule esitatavad nõuded majandus- ja kommunikatsiooniminister.
(24) Tagatisraha peab olema kõigile avalikust konkursist osavõtjatele võrdne ning ei tohi olla suurem kui raadiosagedusala kasutamise õiguse eest võetav ühekordne loatasu. Pärast konkursi võitja selgumist tagatisraha tagastatakse.“;
3) paragrahvi 9 lõige 4 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„(4) Käesoleva paragrahvi lõikes 2 nimetatud avaliku konkursi läbiviimise korra ning lõigetes 21 ja 22 nimetatud nõuded ja tingimused kehtestab majandus- ja kommunikatsiooniminister.“;
„§ 1081. Elektrooniliste kontaktandmete kasutamine otseturustuseks
(1) Füüsilisest isikust kasutaja või kliendi elektrooniliste kontaktandmete kasutamine otseturustuseks on lubatud üksnes tema eelneval nõusolekul.
(2) Juriidilisest isikust kasutaja või kliendi elektrooniliste kontaktandmete kasutamine otseturustuseks on lubatud juhul, kui:
2) isikule võimaldatakse oma õigust keeldumisele realiseerida elektroonilise side võrgu kaudu.
2) ostjale antakse iga kord, kui tema elektroonilisi kontaktandmeid kasutatakse otseturustuseks, selge ja arusaadav võimalus tasuta ning lihtsal viisil keelata oma kontaktandmete selline kasutamine;
3) ostjale võimaldatakse oma õigust keeldumisele realiseerida elektroonilise side võrgu kaudu.
2) edastatud teave ei sisalda juhist või teavet, mis võimaldab kasutajal, kliendil või ostjal oma õigust keeldumisele realiseerida;
4) edastatud teave ergutab isikuid külastama veebilehti, mis ei vasta punktis 3 viidatud nõuetele.
(5) Käesolevas paragrahvis nimetatud kasutaja, kliendi või ostja keeldumise korral ei tohi tema elektroonilisi kontaktandmeid otseturustuseks kasutada.
(6) Käesolevas paragrahvis sätestatut ei kohaldata reaalajas toimuvale mitmepoolsele häälkõnele.“;
5) seadust täiendatakse §-ga 1842 järgmises sõnastuses:
„§ 1842. Elektrooniliste kontaktandmete kasutamisele kehtestatud nõuete rikkumine
(1) Käesoleva seaduse §-s 1081 sätestatud elektrooniliste kontaktandmete kasutamisele kehtestatud nõuete rikkumise eest – karistatakse rahatrahviga kuni 300 trahviühikut.
(2) Sama teo eest, kui selle on toime pannud juriidiline isik, – karistatakse rahatrahviga kuni 50 000 krooni.“;
6) paragrahvi 188 lõige 6 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„(6) Käesoleva seaduse §-s 1842 ja §-s 187 sätestatud väärtegude kohtuväline menetleja on Andmekaitse Inspektsioon.“
§ 2. Infoühiskonna teenuse seaduses (RT I 2004, 29, 191; 2007, 66, 408) tehakse järgmised muudatused:
„(1) Kommertsteadaanne on igalt liiki teabe edastus, mis on kavandatud otseselt või kaudselt edendama majandus- või kutsetegevuses osaleva isiku nimel tema kaupade või teenuste pakkumist või tõstma isiku mainet.“;
2) paragrahvi 5 lõike 3 punkt 2 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„2) teave, mis on esitatud isikust sõltumatult tema maine, pakutava kauba või teenuse kohta.“;
4) paragrahvi 10 lõike 1 punktis 1 asendatakse sõnad „kahjutasu nõude“ sõnadega „kahju hüvitamise nõude“;
„§ 12. Riikliku järelevalve teostajad
(1) Käesolevas seaduses teenuse osutaja kohta antavale teabele sätestatud nõuete järgimise üle teostab vastavalt oma pädevusele järelevalvet Tehnilise Järelevalve Amet.“;
6) paragrahvi 15 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„§ 15. Teenuse osutaja kohta antavale teabele sätestatud nõuete rikkumine (1) Käesolevas seaduses teenuse osutaja kohta antavale teabele sätestatud nõuete rikkumise eest – karistatakse rahatrahviga kuni 300 trahviühikut.
7) paragrahv 16 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„§ 16. Menetlus
(2) Käesoleva seaduse §-s 15 sätestatud väärteo kohtuväline menetleja on vastavalt oma pädevusele Tehnilise Järelevalve Amet.“
Tallinn, ……………………………2009
……………………..2009 nr


Kõik asutusedAnija valdHaridus- ja TeadusministeeriumHarju MaavalitsusHarku ja Murru VanglaJustiitsministeeriumKaitseministeeriumKaitseministeeriumi hallatav asutusKeila linnKeskkonnaministeeriumKohtutäituridKultuuriministeeriumLühiajalised kinnipidamiskohadMajandus- ja kommunikatsiooniministeeriumPolitsei- ja PiirivalveametProkuratuurRahandusministeeriumRiigikohus ja kohtudRiigikontrollSiseministeeriumSotsiaalkindlustusametSotsiaalministeeriumSotsiaalministeeriumi hallatav asutusTallinna VanglaTartu VanglaTööinspektsioonViru vanglaVälisministeerium
201307.05.2013Ettepanek: perehüvitiste maksmine06.05.2013Arvamus Riigikohtule: kriminaalmenetluse alustamata jätmise vaidlustamine (3-4-1-10-13)22.04.2013Arvamus Riigikohtule: kuni 30.06.2012 kehtinud riigilõivuseaduse § 57 lg-d 1 ja 22 ning lisa 1 (3-2-1-27-13)17.04.2013Arvamus Riigikohtule: relvaseaduse § 41 lg 9 ja § 36 lg 1 p 6 põhiseaduspärasus16.04.2013Arvamus eelnõule: kriminaalmenetluse seadustiku jt seaduste muutmise eelnõu10.04.2013Arvamus Riigikohtule: kuni 30.06.2012 kehtinud riigilõivuseaduse § 57 lg 1 ja lisa 1 vastavus põhiseadusele (asi nr 3-4-1-9-13)10.04.2013Arvamus Riigikohtule: kuni 30.06.2012 kehtinud riigilõivuseaduse § 57 lg 1 ja lisa 1 vastavus põhiseadusele (asi nr 3-4-1-11-13)05.04.2013Soovitus: kinni peetavatele isikutele isiklike elektriseadmete väljastamine01.04.2013Soovitus: asenduskodus elavate laste põhiõiguste ja -vabaduste tagamine 27.03.2013Vastuolu puudumine: Kaitseliidu seaduse § 19 lg 13 põhiseaduspärasus Lehed1
Näitan: 1-10 | Kokku: 323 | Näita kõiki Kiirviited


Sundvõõrandamisega ei mängita - Raamatupidaja
Sundvõõrandamisega ei mängita
10. november 2010 09:35
Taasiseseisvumise algaastatel oli nõukogulikust taagast vabanemise rõõm oli niivõrd suur, et Eesti majandusedu alustalaks olev erastamine viidi läbi suurema vastuseisuta. Kuna masu on mõneti kahandanud priiusega kaasaskäivat vabaturuentusiasmi, siis on vähemvalgustatud valijate püüdmiseks kasutatud ka riigistamise kaarti.
Üheks markantsemaks näiteks on kahinad Põhja-Kiviõli II karjääri alal asuvate maade võimaliku sundvõõrandamise ainetel.
Turumajandusel põhinevas demokraatlikus ühiskonnas on omandiõigus eelduslikult puutumatu ja igaühel on sellele ka õiguspärane ootus. Sundvõõrandamise vastu on paikapandud arvukad põhiseaduslikud garantiid, mis on palju laiemad, kui PS §32 omandiõiguse kaitse. Näiteks, PS §31 fikseerib ettevõtlusvabaduse, §13 tagab kaitse võimu omavoli eest, PS §14 kindlustab isiku õiguste kaitseks tõhusa menetluse, PS §11 proportsionaalsusnõue võimaldab õigusi riivata vaid siis, kui see on hädavajalik, kohustades kohaldama kõige vähemkoormavat meedet, PS §10 hõlmab õiguskindluse ja õiguspärase ootuse.
Lisaks on Eestile kohustuslik Euroopa Inimõiguste ja Põhivabaduste Kaitse Konventsiooni omandiõiguse kaitset garanteeriv esimene lisaprotokoll. Euroopa Inimõiguste Kohus (EIK) käsitleb sundvõõrandamist „ultima ratio“ e. viimase meetmena, mida saab kohaldada vaid äärmisel juhul ja sedagi kohese, õiglase ja täieliku kompensatsiooni eest turuhindade alusel. EIK on sedastanud, et sundvõõrandamise subjekt peab võõrandamisjärgselt olema vähemalt samaväärses seisus, kui võõrandamise eelselt.
Antud näite puhul peaks riik kinnistute väärtusi hindama õigusvilju arvessevõtva tuluprintsiibi alusel, mis võib ajakirjanduse andmetel küündida 800 miljoni kroonini. Lõppude lõpuks peab riik praeguse masu tingimustes kas kokkuleppel või pikaldase kohtuvaidluse tulemusel adekvaatse hüvitise leidma. See „riskikapital“ ei tule mujalt, kui niigi kõrgete maksude all ägava maksumaksja taskust.
Põhiseaduslikke väärtusi järjekindlalt kaitsnud Riigikohus on oma arvukais lahendeis lugenud põhiseadusevastaseks ka sundvõõrandamisest tunduvalt leebemate piirangute kohaldamist. Vastavalt Riigikohtu seisukohtadele peab omandiõiguse igasuguseks piiramiseks olema avalik huvi selgelt ülekaalukas. Sundvõõrandamine on kõige intensiivsem võimalik omandiõiguse riive. Antud juhul on riigil võimalik tugineda sotsiaalsele ja keskkonna-alasele avalikule huvile.
Esimene võib olla seotud väidetavalt ligi 500 töökohaga Kiviõli linnas ja sellega kaasnevate sotsiaalsete hüvedega. Teine puudutab säästlikku ning vastutustundlikku ümberkäimist maavaradega ja Kirde-Eesti looduskeskkonda hoidvat tootmisprotsessi.
Tavaloogika kohaselt saab tööandjaks, tootjaks ja ka saastajaks olla tehas, mitte aga passiivne karjääri kinnistu. Ka ajakirjanduse andmetel peetakse keskkonnasäästlikust eelkõige Kiviõli Keemiatööstuse probleemiks, ehkki viimane on tarvitusele võtnud meetmeid keskkonnamõjude vähendamiseks. Riigikohus on korduvalt sedastanud, et vajalike meetmete hulgast tuleb kaalutlusõiguse alusel välja valida kõige mõistlikum ja leebem.
Loomulikult ei saa midagi väita ilma kõikehõlmava keskkonnaekspertiisita, aga kui saastajaks on ikkagi tehas, siis mõistlikum oleks eelistada karjääri maade sundvõõrandamisele saastaja tehase riigistamist. See vastaks enam ka võrdse kohtlemise põhimõttele.
Kui spekuleerida avaliku huvi teemal edasi, siis riigi ülesandeks oleks keskkonnaprobleemidega objekti ise investeerida või leida investor, kes tagab maal asuva tehase keskkonnanõuetele vastava renoveerimise või uue ehitamise, tagades üheaegselt töökohad ja lahendades Kiviõli elanikke rõhuvad keskkonnaprobleemid. Tekib küsimus, kas riigil on ikka selleks piisavaid vahendeid.
On ilmselge, et ükskõik milline sundvõõrandamine sigitab trobikonna EIK-ni väljajõudvaid õiguslikke jätkuvaidlusi, mille lahendamine erinevates kohtuastmetes võtab aastaid, mis ei anna soovitud sotsiaalseid tulemusi, rääkimata võimetusest ravida tööpuudust. Läbiproovitult lollikindel on ikkagi omandiõiguse respekteerimise tee, mistõttu riik võiks hoiduda eraõiguslikku vaidlusesse sekkumisest ja lasta olukorral laheneda vaba konkurentsi ning turumajanduse abiga. Põlevkivitööstus on iseenesest perspektiivikas valdkond, mis on jätkusuutlik ka ilma riigi sekkumiseta, viimane on küll õigustatud näiteks keskkonnakaitse vallas. Turg ja sõltumatu tsiviilkohtusüsteem loksutavad asjad paika ka administratiivse sunnita.
Ja mis kõige olulisem - igasugune sundvõõrandamine kahjustab õiguskindlust, moonutab vabaturuühiskonda, rääkimata negatiivse signaali andmisest välisinvestoritele. Maailma ajalugu on näidanud, et enamik sundvõõrandamisi on osutunud taaserastamisega päädinud eksisammudeks. Ei ole riigistamine õnne toonud ka meie õuele.
URL: http://www.raamatupidaja.ee/uudised/2010/11/10/sundvoorandamisega-ei-mangita


text:
3-1-1-39-10 Riigikohus 26.05.2010
Mõõteseaduse § 2 lg 1 p 22 kohaselt on mõõtmine menetluste kogum mõõtesuuruse väärtuse määramiseks mõõtevahendi abil. Sama lõike p 12 märgib, et mõõtesuurus on nähtuse, keha või aine oluline omadus, mida saab kvalitatiivselt eristada ja kvantitatiivselt määrata. Kui narkootilise või psühhotroopse aine (ainetegrupi) esinemise tuvastamisel ei määrata tarvitatud aine kogust kvantitatiivselt, ei ole see tegevus ka vaadeldav mõõtmisena mõõteseaduse tähenduses.
3-1-1-116-09 Riigikohus 18.05.2010
Liiklusseadus § 3 lg 2
LS § 7420 lg-s 1 kirjeldatud tegu, s.o keeldumine joobeseisundit tuvastavast läbivaatusest, ei ole karistatav alates 1. juulist 2009. Sel päeval jõustunud liiklusseaduse ja karistusseadustiku ning nendega seonduvate seaduste muutmise seadusega (RT I 2008, 54, 304) tunnistati LS § 7420 kehtetuks. Seaduse seletuskirjas põhjendati muudatust sama seadusega kehtestatud uue joobeseisundi tuvastamise regulatsiooniga, mis sisaldus 1. juulist 31. detsembrini 2009 politseiseaduse peatükis V2 "Joobeseisundi tuvastamine" (kehtetu - RT I 2009, 62, 405) ja alates 1. jaanuarist 2010 politsei ja piirivalve seaduse (RT I 2009, 26, 159) 21. peatüki 3. jao 2. jaotises "Joobeseisundi kahtlusega isiku suhtes kohaldatavad järelevalve erimeetmed". Alates 1. juulist 2009 tuvastatakse joobeseisund süüteomenetluses tõendusliku alkomeetri või vereproovi uuringuga. Isikul on võimalik loobuda joobe tuvastamisest tõendusliku alkomeetriga, kuid vereproovi andmisest keelduda ei saa. Vereproovi võtmiseks tervishoiuteenuse osutaja juures või riiklikus ekspertiisiasutuses on politseiametnikel õigus kasutada sellele allutatud isiku suhtes vahetut sundi nii kaua, kui see on eesmärgi saavutamiseks vältimatu. Seadus ei näe ette joobeseisundi tuvastamist läbivaatuse käigus ega võimalda keelduda vereproovi võtmisest.
Liikluseeskiri on kehtestatud LS § 3 lg 2 alusel, mille kohaselt liikluskorra määrab Vabariigi Valitsus liikluseeskirjaga. Tegemist on üldise pädevusnormiga, mis ei ole samas piisav materiaalõiguslik alus, võimaldamaks Vabariigi Valitsusel ilma seaduses sisalduva täiendava volitusnormita panna liikluseeskirjaga mootorsõiduki juhile liiklusseadusest erinevaid kohustusi dokumentide kaasaskandmise osas.
KarS § 5 lg 2 kohaselt on seadusel, mis välistab teo karistatavuse, kergendab karistust või muul viisil leevendab isiku olukorda, tagasiulatuv jõud. Selle sätte kohaselt on isiku süüditunnistamine ja karistamine välistatud mitte üksnes siis, kui isiku tegu ei vasta toimepanemise ajal kehtinud süüteokoosseisule, vaid ka juhul, mil teo karistatavus on ära langenud alles hiljem, näiteks seaduse muutmise tõttu (vt nt RKKKo nr 3-1-1-112-09, p 7).
3-1-1-50-07 Riigikohus 05.10.2007
Taatlemata alkomeetri kasutamise tulemusena saadud näiduga mittearvestamine ei muuda joobeseisundi meditsiinilise tuvastamise akti tervikuna ebaseaduslikuks ega annulleeri selle tõenduslikku jõudu ülejäänud selles fikseeritud asjaolude osas.
LS § 20 lg 4 kohaselt on isikul õigus pärast tema väljahingatavas õhus alkoholisisalduse kontrollimist nõuda alkoholisisalduse määramist veres. Korra § 15 p 2 annab aga isikule õiguse selle andmisest ka keelduda. Keeldumine tuleb joobeseisundi tuvastamise aktis fikseerida. Isiku loobumine nimetatud õigusest on oluline seetõttu, et Korra § 15 p 2 kohaselt saab arsti poolt joobeseisundi meditsiinilist tuvastamist ilma veres alkoholisisalduse kindlaksmääramiseta lugeda seaduslikuks üksnes juhul, mil isik on joobeseisundi meditsiinilise tuvastamise aktis allkirjaga kinnitanud, et ta ei taotle joobeseisundi meditsiinilisel tuvastamisel alkoholisisalduse kindlaksmääramist enda veres või mil isik on keeldunud vereproovi andmisest (vt RKKKo nr 3-1-1-8-04, 3-1-1-89-04, 3-1-1-15-06, 3-1-1-30-06).
Isiku vereproovi andmisest keeldumise õiguse kasutamine ei saa kaasa tuua tema karistamist ning sellisel juhul tuleb alkoholijoove tuvastada teiste meetoditega (vt RKKKo nr 3-1-1-102-05).
Süütuse presumptsiooni kohaselt tõlgendatakse süüdistatava kasuks üksnes kõrvaldamata kahtlus sõltumata sellest kas kahtlus on küllaldane või mitte.
3-1-1-60-06 Riigikohus 08.09.2006
VTMS § 31 lg-st 1 tulenevalt järgitakse väärteomenetluses tõendamisel kriminaalmenetluse sätteid, KrMS § 61 sätestab aga põhimõtted, mille kohaselt ühelgi tõendil ei ole ette kindlaksmääratud jõudu ja tõendeid tuleb hinnata nende kogumis ning siseveendumuse kohaselt. Seega tuleb tõendite hindamisel väärteomenetluses ka kohtuvälisel menetlejal lahendada küsimused iga tõendi lubatavuse ja lubatavate tõendite usaldusväärsuse kohta (vt ka RKKKo nr 3-1-1-19-05).
Indikaatorvahendi näidu alusel ei saa mõõteseadusest tulenevalt tõendada seda, kui suur oli alkoholikontsentratsioon isiku väljahingatavas õhus. Isegi juhul, kui indikaatorvahend näitab tulemust numbrilisel kujul, saab selle alusel tõendada ainult seda, kas isiku väljahingatavas õhus oli alkoholi, mitte aga selle kontsentratsiooni (vt RKKKo nr 3-1-1-15-06). Selle kindlaksmääramine, kui palju isiku väljahingatavas õhu ühes liitris on alkoholi, eeldab õhu alkoholisisalduse mõõtmist. MõõteS § 7 lg 3 alusel kehtestatud majandus- ja kommunikatsiooniministri 21. aprilli 2004. a määruse nr 112 "Metroloogilisele kontrollile kuuluvate mõõtevahendite nimistu, mõõtevahendite taatluskehtivusajad, mõõtevahendite täpsus- ja üldnõuded" järgi on tõenduslike alkomeetrite nõuetekohaseks kontrolliks nende regulaarne taatlemine. Seega saab alkoholikontsentratsiooni isiku väljahingatavas õhus tõendada väärteomenetluses ainult taadeldud alkomeetri abil. Indikaatorvahendiks nimetatakse aga just selliseid alkomeetreid, mis ei ole taadeldud ja mille näidu alusel väljahingatava õhu alkoholikontsentratsiooni tõendada ei või (vt RKKKo nr 3-1-1-87-05). Mõõteseaduse regulatsiooni eiramist ei saa õigustada asjaoluga, et indikaatorvahendit kasutatakse joobe tuvastamise käigus arsti poolt, ega ka sellega, et sarnane näit on saadud mitme erineva indikaatorvahendiga.
3-1-1-30-06 Riigikohus 18.05.2006
Joove on isiku selline seisund, mille puhul tema vere või väljahingatava õhu alkoholisisaldus ületab LS § 20 lg-s 4 sätestatud piirmäärasid. Kuna politseiametnike kasutatav indikaatorvahend ei ole mõõtevahend, vaid seade, millega saab teha kindlaks vaid seda, kas isiku väljahingatavas õhus on alkoholi, piiritlemata selle kogust, ei saa absoluutse kindlusega väita, et nimetatud piirmäärasid on ületatud. See ei tähenda siiski, et joobeseisundi tuvastamise ainsaks võimaluseks on mõõtevahendi (tõendusliku alkomeetri) kasutamine. LS § 20 lg 4 ja joobeseisundi tuvastamise korra § 8 annavad isikule, kes leiab, et ta ei ole joobes, õiguse nõuda joobeseisundi tuvastamist arsti poolt, sealhulgas vere alkoholisisalduse kindlakstegemist. Alkoholi sisalduse määramine veres välistab enamiku subjektist lähtuva vea võimalustest ja on seetõttu kohtu arvates objektiivseim meetod tegelike asjaolude tuvastamisel. See on ka oluline vahend kaitseõiguse teostamiseks (vt RKKKo nr 3-1-1-87-05). Kui joobeseisundi meditsiinilise tuvastamise aktis puudub menetlusaluse isiku kinnitus vere andmise võimalusest loobumise kohta, siis tuleb eeldada, et isik soovib alkoholisisalduse kindlaksmääramist veres. Korra § 15 p 2 kohaselt saab arsti poolt joobeseisundi meditsiinilist tuvastamist ilma veres alkoholisisalduse kindlaksmääramiseta lugeda seaduslikuks üksnes juhul, mil isik on joobeseisundi meditsiinilise tuvastamise aktis allkirjaga kinnitanud, et ta ei taotle joobeseisundi meditsiinilisel tuvastamisel alkoholisisalduse kindlaksmääramist enda veres või mil isik on keeldunud vereproovi andmisest (vt RKKKo nr 3-1-1-8-04). Arsti keeldumine vereproovi võtmisest võiks kõne alla tulla ka juhtudel, mil konkreetselt isikult vere võtmine on tema organismi seisundist tulenevalt meditsiiniliselt vastunäidustatud.
Arsti keeldumine joobeseisundi tuvastamiseks menetlusaluselt isikult tema soovil vere võtmiseks võiks kõne alla tulla üksnes juhtudel, mil konkreetselt isikult vere võtmine on tema organismi seisundist tulenevalt meditsiiniliselt vastunäidustatud. Kui väärteoasjas mingit vastunäidustust fikseeritud ei ole ja menetlusalune isik soovis verd anda on kirjeldatud rikkumine käsitatav väärteomenetluse õiguse olulise rikkumisena VTMS § 150 lg 2 mõttes.
3-1-1-15-06 Riigikohus 24.04.2006
Indikaatorvahendi näidu alusel ei saa mõõteseadusest tulenevalt tõendada seda, kui suur oli alkoholikontsentratsioon isiku väljahingatavas õhus. See tähendab, et isegi juhul, kui indikaatorvahend näitab tulemust numbrilisel kujul, saab selle alusel tõendada ainult seda, kas isiku väljahingatavas õhus oli alkoholi, mitte aga selle kontsentratsiooni. Selle kindlaksmääramine, kui palju isiku väljahingatavas õhu ühes liitris on alkoholi, eeldab õhu alkoholisisalduse mõõtmist. Mõõteseaduse (MõõteS) § 5 lg 2 p 2 kohaselt peab juhul, kui mõõtetulemusest sõltub isiku karistamine, olema tõendatud mõõtetulemuse jälgitavus. Alkoholikontsentratsiooni isiku väljahingatavas õhus saab tõendada väärteomenetluses ainult taadeldud alkomeetri abil (vt RKKK otsus nr 3-1-1-87-05). Juhtudel, mil isik nõuab enda toimetamist tervishoiuasutusse vereproovi võtmiseks ja vere alkoholisisalduse määramiseks ning kui ta ei loobu sellest nõudest või ei keeldu vereproovi andmisest (see peab olema kirjalikult fikseeritud joobeseisundi meditsiinilise tuvastamise aktis), tuleb alkoholisisaldus veres ka kindlaks määrata. Kooskõlas LS § 20 lg-s 4 sätestatuga on see ainuke seaduslik võimalus teha kindlaks, kas isiku veres on alkoholisisaldus lubatust suurem ja ta on juhtinud mootorsõidukit joobeseisundis.
3-1-1-143-05 Riigikohus 09.02.2006
Kui on tuvastatud, et isiku väljahingatavas õhus (ja seega ka organismis) oli kontrollimise ajal alkoholi, peab kohus veenvalt ära näitama, miks ta ei pea usutavaks, et alkohol ei olnud terviseseisundi muutuste suhtes vähemalt kaaspõhjuslik. Peavad esinema konkreetsed asjaolud, mis annavad alust eeldada, et terviseseisundi muutuste põhjused peitusid mujal. Seda eriti põhjusel, et joobeseisundi tuvastamist reguleeriv Kord võimaldab politseiametnikel joobeseisundi tuvastamisel piirduda juhi väljahingatava õhu alkoholisisalduse kontrollimisega indikaatorvahendiga ega kohusta neid kontrollima väliste joobetunnuste esinemist. Kui isik ei vaidlusta indikaatorvahendi näitu ega taotle joobeseisundi meditsiinilist tuvastamist, ei ole Korra §-dest 5 ja 8 tulenevalt politseiametnikel kohustust koguda muid joovet kinnitavaid tõendeid, vaid isiku võib lugeda joobes olevaks indikaatorvahendi näidu alusel.
Kuna alkoholijoobe tuvastamisel indikaatorvahendi abil ei ole mõõtetulemuse jälgitavus mõõteseaduses kehtestatud korras tõendatav, ei saa sellega väärteomenetluses tõendada seda, mitu milligrammi alkoholi sisaldus liitris juhi väljahingatavas õhus.
Erinevalt liiklusalastest süütegudest, mille puhul on joobeseisundi tuvastamiseks kehtestatud eraldi kord, on teiste süütegude korral joobeseisund kui koosseisutunnus tuvastatav tõendamise üldisi reegleid järgides. Seega võis menetleja joobeseisundi tuvastamiseks määrata ka ekspertiisi. Kuna joove on kiirestimööduv seisund, siis ei pruugi ekspertiisimääruse koostamine sündmuskohal olla alati otstarbekas. Seetõttu oli menetlejal õigus nõuda isikult ekspertiisi tulekut enne vastava määruse koostamist.
Pole välistatud, et isiku joobeseisund loetakse tuvastatuks ka alkoholi kasutamisele tüüpiliste kehaliste või psüühiliste funktsioonide või reaktsioonide muutumise või häirumise pinnalt ilma tema veres või väljahingatavas õhus alkoholisisaldust määramata (vt RKKKo otsus 3-1-1-89-04, p 10).
3-1-1-102-05 Riigikohus 18.10.2005
Isiku teo kvalifitseerimisel LS § 74-20 või § 74-19 järgi ei ole teo objektiivse koosseisu olemasoluks vajalik tuvastada joobeastet Korra § 19 mõttes. Piisab, kui isikul on tuvastatud alkoholi tarvitamise tunnused, mis on Korra § 19 lg 1 p 1 järgi alkoholijoobe kergeim raskusaste.
Kui isik keeldub arsti poolt tehtud ettepanekust vereproovi andmiseks, siis menetlusaluse isiku käitumist ei ole õige kvalifitseerida joobeseisundi tuvastamisest kõrvalehoidumisena LS § 74-20 järgi, sest isikul puudub kohustus vereproovi andmiseks.
3-1-1-87-05 Riigikohus 10.10.2005
Indikaatorvahendi puhul ei ole tegemist mõõteriistaga ning seega erinevalt tõenduslikest alkomeetritest ei laiene indikaatori kasutamisele MõõteS-s kehtestatud nõuded. Kuna joobeseisundit kontrolliti indikaatorvahenditega, ei ole MõõteS nende kasutamise suhtes kohaldatav ning seega ei olnud indikaatorvahendi kasutamiseks vajalik politseiametniku akrediteerimine MõõteS § 5 lg 3 tähenduses.
Joobeseisundiks on loetav olukord, kus on tuvastatud alkoholi või narkootiliste või psühhotroopsete ainete tarvitamisest tingitud isiku terviseseisundi muutumine (LS § 20 lg 3) või kui isiku vere või väljahingatava õhu alkoholisisaldus ületab LS § 20 lg-s 4 sätestatud piirmäärasid (vt RKKKo-d 3-1-1-89-04, 3-1-1-47-05).
3-1-1-118-04 Riigikohus 16.12.2004
Märge selle kohta, kas isik soovib joobeseisundi tuvastamist meditsiiniasutuses ning vereanalüüsi tegemist või loobub sellest, tuleb teha joobeseisundi tuvastamise protokolli tutvustamisel. Kui juht ei anna allkirja, näitab see, et ta vaidlustab joobeseisundi tuvastamise ja soovib joobeseisundi tuvastamist meditsiiniasutuses. Kuigi arst võib joobeseisundi tuvastamise korra § 14 p 1 kohaselt valida joobeseisundi tuvastamise metoodika, on ta piiratud liiklusseaduse kui kõrgema õigusakti § 20 lg-st 4 tuleneva isiku õigusega nõuda vereproovi.
3-1-1-89-04 Riigikohus 24.11.2004
Joobeseisund on üks faktilistest asjaoludest, mis tuvastatakse tõendamise üldreeglite kohaselt. LS § 20 lg-st 3 lähtuva alkoholijoobe määratluse eesmärk on rõhutada, et karistusõigusliku tähendusega alkoholijoovet tuleks käsitada kompleksse nähtusena, mitte igasugune alkoholi tarvitamine ei pruugi veel tähendada alkoholijoovet ja teisalt peab süüteo menetleja kontrollima, kas isiku kehaliste või psüühiliste funktsioonide häired või muutused on ikka tingitud alkoholi tarvitamisest või on neil muud põhjused. Põhjendamatu oleks joobeseisundi määrangu selline tõlgendamine, mille kohaselt ei saaks näiteks lugeda joobeseisundit tuvastatuks isegi mitte väga suures koguses alkoholi tarvitamise pinnalt, kui on jäetud eraldi fikseerimata isiku kehaliste või psüühiliste funktsioonide häired või muutused.
Kui alkoholijoobe tuvastamisel pole isikule tagatud LS § 20 lg 4 lauses 2 sätestatud kaitseõigust, siis on joobeseisundi tuvastamise akt tõendina lubamatu. Joobeseisundi kui faktilise asjaolu tuvastamine peab toimuma vastavalt LS-s ja Joobeseisundi tuvastamise ja joobeastme määramise ning joobeastme määramise otsuse vaidlustamise korras sätestatule ning LS § 20 lg 4 lauses 2 sätestatud kaitseõiguse rikkumine ei ole korvatav menetlusaluse isiku ütlustega.

matches:
Riigikohus
§ 2
Riigikohus
§ 3
§ 7420
§ 7420
§ 3
§ 5
Riigikohus
§ 20
§ 15
§ 15
Riigikohus
§ 31
§ 61
§ 7
Riigikohus
§ 20
§ 20
§ 8
§ 15
§ 150
Riigikohus
§ 5
§ 20
Riigikohus
kohus
Riigikohus
§ 74
§ 74
§ 19
§ 19
§ 74
Riigikohus
§ 5
§ 20
§ 20
Riigikohus
§ 14
§ 20
Riigikohus
§ 20
§ 20
§ 20


Euroopa pangakontode arestimismäärus | Kohtutäiturite ja Pankrotihaldurite Koda
Määrusega (EL) nr 655/2014, 15. mai 2014, loodi pangakontode Euroopa arestimismääruse menetlus (pangakontode Euroopa arestimismäärus).Määrust ei kohaldata Taanis ja Ühendkuningriigis. See tähendab, et Taanis või Ühendkuningriigis elavad või asuvad võlausaldajad ei saa pangakontode Euroopa arestimismääruse taotlust esitada ning Taanis või Ühendkuningriigis peetava pangakonto suhtes ei ole võimalik arestimismäärust väljastada.
Pangakontode Euroopa arestimismäärus võimaldab ühe ELi liikmesriigi kohtul arestida vara, mis on võlgniku pangakontol mõnes muus ELi liikmesriigis. Seda menetlust saab kasutada ainult piiriüleste juhtumite korral: menetlust läbiviiv kohus või võlausaldaja elu- või asukoht peab olema muus liikmesriigis, kui selles, kus võlgniku pangakontot peetakse.
Eesti Vabariigis on alates 18. jaanuarist 2017 keskse teabeasutusena vastutav Eestis asuvate pangakontode kohta teabe hankimise taotluse eest Kohtutäiturite ja Pankrotihaldurite Koda (Kohtutäituri seaduse § 78¹ lõige 1).
Pangakontode Euroopa arestimismääruse artikli 14 kohaselt tuleb välismaa pädevatel kohtutel suunata taotlused pangakontode kohta teabe hankimiseks eesti või inglise keeles järgmisele aadressile:
Parda 4, 10151 Tallinn Estonia
Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 655/2014, millega luuakse pangakontode Euroopa arestimismääruse menetlus, et hõlbustada võlgade piiriülest sissenõudmist tsiviil- ja kaubandusasjades (ELT L 189, 27.06.2014, lk 59–92), alusel tehtud Euroopa arestimismäärus kuulub Eestis täitemenetluses täitmisele ja võlgniku õiguskaitsevahenditele kohaldatakse Eestis hagi tagamise määruse täitemenetluse kohta sätestatut niivõrd, kuivõrd Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruses (EL) nr 655/2014 ei ole ette nähtud teisiti (täitemenetluse seadustiku § 11¹ lõige 1).
Pangakontode Euroopa arestimismääruse artiklis 14 sätestatud teabe hankimise taotluse läbivaatamisel on teabeasutuse toimingute tegemine tasuline. Pangakontode Euroopa arestimismääruse artiklis 14 sätestatud taotluse esitamisel tasub taotluse esitaja 20 eurot koja arvelduskontole (EE821010220113742012). Kuni tasu ei ole laekunud, ei pea Kohtutäiturite ja Pankrotihaldurite Koda teabe hankimise taotluse läbivaatamisel teabeasutuse toiminguid tegema. Kohtutäiturite ja Pankrotihaldurite Koda teeb teabe hankimise taotlusega seonduvad toimingud viivitamata (kohtutäituri seaduse § 78¹ lõiked 1-5).
Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 655/2014, millega luuakse pangakontode Euroopa arestimismääruse menetlus, et hõlbustada võlgade piiriülest sissenõudmist tsiviil- ja kaubandusasjades (ELT L 189, 27.06.2014, lk 59–92), alusel tehtud Euroopa arestimismääruse täitmise eest makstava põhitasu suurusele, maksmisele ja sissenõutavusele kohaldatakse mitterahalise nõude tagamiseks tehtud hagi tagamise määruse täitmise kohta sätestatut (kohtutäituri seaduse § 38 lõige 6). Kui hagi tagamise määrus käsitleb mitterahalist nõuet või kui hagi hind on määramata või kui hagi on hinnata, samuti hagi tagamise tühistamise määruse või kohtuotsuse täitmise korral on kohtutäituri põhitasu 92 eurot (kohtutäituri seaduse § 38 lõige 2).
Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 655/2014 artikli 34 lõike 1 ja artikli 35 lõike 4 kohaselt on pädev õiguskaitsevahendit rakendama kohtutäitur (täitemenetluse seadustiku § 11¹ lõige 9). Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 655/2014 artikli 4 punkti 14 kohaselt on nimetatud määruse artikli 23 lõigete 3, 5 ja 6, artikli 25 lõike 3, artikli 27 lõike 2, artikli 28 lõike 3 ja artikli 36 lõike 5 teise lõigu kohaselt pädev dokumente vastu võtma, edastama ja kätte toimetama kohtutäitur (täitemenetluse seadustiku § 11¹ lõige 10).
Rohkem informatsiooni saate eesti keeles veebisaidilt:
https://e-justice.europa.eu/content_european_account_preservation_order-379-ee-et.do?member=1
ja inglise keeles aadressilt
https://e-justice.europa.eu/content_european_account_preservation_order-379-ee-en.do?init=true&member=1
Taotluse vormid eesti keeles kättesaadavad aadressilt
https://e-justice.europa.eu/content_european_account_preservation_order_forms-378-et.do?clang=et
ja inglise keeles kättesaadavad aadressilt
https://e-justice.europa.eu/dynform_intro_form_action.do?idTaxonomy=378&plang=en&init=true&refresh=1
Kohtutäiturite ja Pankrotihaldurite Kojas on kontaktisikuks nõunik Jaan Lõõnik (nouded[a]kpkoda.ee).


Ubisoft E3 2017 – vaatame kiirelt üle, mis on tulemas! | VideoGamers.eu
15/06/2017 15/06/2017 Videogamers.eu
Ubisoft on huvitava mainega tootja, kes on tuntud vigaste mängude poolest, mis saadakse tööle liiga hilja ning ilusamate asjade näitamisega, kui on tegelikult lõplik mäng. See ei vähenda siiski nende mängude võlu ning populaarsust ja isegi isiklikult olen nende erinevaid tooteid hinnanud üpriski kõrgelt. E3 jooksul esitleti palju uut, millest kõige olulisem on kindlasti “Beyond Good & Evil 2“, mida tegelikult keegi ei oodanud. Aastaid küsitud järg vajus unustusse, kuid see nüüd lõpuks on tulemas…kunagi.
Tegemist on Nintendo Switchi peale toodetud mäng, mida esitles legendaarne disainer Shigeru Miyamoto. Ütlen ausalt, et igasugune Rabbids teema on suhteliselt võõras ning kokku puude on olnud Wii ja Xbox 360 Kinecti kaudu minimaalne, seega varasemalt teada olnud mäng ei pakkunud eriti huvi. Seekord sai natukene rohkem ja täpsemat infot ning pean tunnistama, et esimene pilk on hea. Avatud maailmaga taktikaline mäng, mis jätab endast softcore XCOM mulje – ning see on kindlasti hea. Mäng ilmub 29. augustil ainult Switchi peale.
Üks isiklik lemmik võidusõidu mänge “The Crew” hakkas silma alles siis, kui oli tasuta Xbox Live kasutajatele. Sai tookord pikemalt mängitud ning võrgus mängimine ja implementeeritud rollimänguelemendid haarasid kaasa. Esimene osa ületas uudisekünnist mitmeid kordi rekordiliste mängijatearvuga ning teine osa ei olnud üllatus. Mis on uut? Videost on näha tehnilised uuendused, kuid oluline lisa on muidugi lennukid, paadid ja krossikad. Mäng ilmub 2018 aasta alguses PC, PS4 ja XB1 peale.
Tuntud näitleja Elijah Wood lõi koos sõpradega väikese ettevõtte SpectreVision ning tegid õudusmängu VR jaoks nimega “Transference”. Hetkel ei tea selle kohta suurt midagi, et see on veider, müstiline ja õudune. Psühholoogiline ja meeldejääv pidi ka olema. Videod selle kohta on täiesti mitte midagi ütlevad ja nagu loeks horoskoopi, seega oleme rahulikult ootel. Olles ise suur VR asutaja ja alles lõpetanud Ubisofti “Star Trek: Bridge Crew” ootan suure huviga rohkem uudiseid.
Varasemalt lekkinud mäng on lõpuks avalik. Põhimõtteliselt on tegemist “Assassin’s Creed: Black Flag” mänguga, millest on eemaldatud igasugune Assassin’s Creed. Piraadid on lahedad ja populaarsed ning E3 jooksul esitletud videos on näha ainult mängijate vahelisi lahinguid merel, kuid hetkel on juba teada, et tegelikult pakub mäng rohkemat. Avatud maailm, tuleb meeskond kokku panna, röövida ja rüüstada, et varandust kokku ajada. Ilmub 2018 sügisel PS4, PC ja XB1 peale.
Kosmos on paeluv ja lõputu. Mängijad on piloodid, kelle ülesandeks on vabastada Atlase tähesüsteem Forgotten Legends nimelise kurja robotrassi käest ning esimesed videod on huvitavad. Lubatakse, et saab reiside mööda planeete ja avastada igasuguseid asju Atlase süsteemis, kuid kogu asja juures on suur suur suur suur miinus – mänguasjad. Tegemist on järjekordse jurakaga, mille jaoks on vaja osta USB või Bluetooth plaate, mille abil skännida sisse kosmoselaevad (mida peab eraldi ostma muidugi) ning iga relv ja jubin seal küljes on veel eraldi (kuidas siis veel). Riiul endiselt täis Disney Infinity, Skylander, Funkeys, Amiibo ja igasuguset taolist jura, millega nüüd mul lapsed õues mängivad. Ei aitäh – sooviks mängu ainult. Ilmub 2018 sügisel PS4, XB1 ja Switchi peale.
Ausalt, enne “Far Cry Primal” mängimist jättis kogu seeria mind külmaks, peale mida tegin retroaktiivse rekte läbi terve seeria ning nüüd võib öelda, et olen omamoodi fänn. “Far Cry 5” ei olnud üllatus ja esimesed videod on huvitavad. Tegevus on Hope maakonnas Montana osariigis USAs. Võitleda tuleb Joseph Seed nimelise mehe ja tema kurja kultuse vastu. Lubatakse suurimat relvade ja masinate arsenali, mis seni olnud. Muidugi oluline on mainida, et näha on koera nimega Boomer ning internet juba palub, et vähemalt koer jääks ellu. Olen nõus – koer ei vääri suremist, isegi kui ta pissib kellegi saapa sisse. Mäng ilmub 27. veebruaril 2018 PS4, XB1 ja PC
2003 ilmunud eepiline seiklus “Beyond Good and Evil” tuli ja läks ning kogus kuulsuse alles ajapikku. Nüüdseks juba peaaegu 15 aastat möödas, ei oodanud tegelikult keegi teist osa, mis on hoopis eellugu, mille tegevus toimub enne Jade’i sündi. Kindlasti soovitan vaadata kuidas mängu looja Michel Ancel tuli lavale, valas pisaraid ning kuidas publik selle vastu võttis. Kahjuks see üks video on ainukene info, mis selle mängu kohta on, seega on võimalik, et ilmub alles 2020 või isegi hiljem. Loodame, et populaarsus ja kihav sotsiaalmeedia annab motivatsiooni asi lõpule viia.
“South Park: The Fractured But Whole” ja “South Park: Phone Destroyer”
Kaks uut South Park mängu on teel, seega kõik fännid rõõmustage. “The Stick of Truth” oli hästi vastuvõetud ja positiivselt hinnatud teos, siis “The Fractures But Whole” on otsene järg. Poisid mängivad superkangelasi ja proovivad kurjad jõud peatada. Lisaks näidati ka uut mobiilimängu “Phone Destroyer“, mis on PvP lahing. Esimene ilmub 17. oktoober PS4, XB1 ja PC ning mobiilimäng kusagil selle aasta jooksul.
Varasemalt teada olnud info oli tõsi, et tegevus on Egiptuses ning tegemist on vennaskonna loomise looga. E3 näitas pikalt mängu lähemalt ning esialgu näeb ilus välja ning lugu tundub huvitav, kuid põhimõtteliselt siiski Assassin’s Creed. Jällegi, see ei ole kuidagi halb asi ning kindlasti mängin ka seda teost, kuid mäng ise jäi väga varju kõikide muude uudiste taustal, seega võib ennustada, et mingisugune eriline hitt see olema ei saa. Mäng ilmub 27. oktoobril 2018 PS4, XB1 ja PC peale.
Rohkem midagi olulist ei olnud. “Steep” fännid saavad uue lisapaketi, mis viib Olümpia mängudele, kuid see peaks olema ka kõik.
Palju kraami, mida mängida. Ei oska öelda, et kas kõik üleval nimetatud ka ise ära proovin, kuid ma kindlasti üritan.
Artikkel IOS / Android Nintendo PC / Steam Playstation/PSN Treiler Üldine Uudis Uued mängud Varia Video VR
Assassin's Creed Origins Beyond Good & Evil 2 E3 2017 Far Cry 5 Mario + Rabbids: Kingdom Battle Skull and Bones South Park: Phone Destroyer South Park: The Fractured But Whole Starlink: Battle for Atlas Steep The Crew 2 Ubisoft