Maksumaksja portaal - Maksuküsimused - Dividendid - Tere,
TMS 3. peatükk
RESIDENDIST FÜÜSILISE ISIKU TULU MAKSUSTAMINE
(1.3) Tulumaksuga maksustatakse kõik dividendid ja muud kasumieraldised, mis residendist füüsiline isik saab residendist äriühingult rahalises või mitterahalises vormis, kui need on § 50.1 alusel maksustatavad dividendi maksva äriühingu tasemel või dividendi maksmise aluseks olevat kasumit jaotanud äriühingu tasemel ja kui need ei ole maksustatavad § 50 lõike 1 alusel.
MITTERESIDENDI TULU MAKSUSTAMINE
(7.1) Tulumaksuga maksustatakse dividend (§ 18 lõige 2) või muu kasumieraldis, mida mitteresidendist füüsiline isik sai residendist äriühingult, kui see on § 50.1 alusel maksustatav dividendi maksva äriühingu tasemel või dividendi maksmise aluseks olevat kasumit jaotanud äriühingu tasemel ja kui see ei ole maksustatav § 50 lõike 1 alusel.
7.2) füüsilisele isikule makstud dividendilt või muult kasumieraldiselt, kui see on § 50.1 alusel maksustatav dividendi maksva äriühingu tasemel või dividendi maksmise aluseks olevat kasumit jaotanud äriühingu tasemel ja kui see ei ole maksustatav § 50 lõike 1 alusel (§ 18 lõige 1.3 ja § 29 lõige 7.1);
Kas see tähendab, et kui 2018 aastal Eesti residendist äriühing maksab välja dividendi oma füüsilisest iskust osanikule/aktsionärile (residendile või mitteresidendile) ja väljamakstav dividend ei ole maksustatav § 50 lõike 1 alusel äriühingu tasemel (n.n. vabastusmeetodi alusel), siis nüüd peab ta kinni pidama väljamaksvalt dividendilt tulumaksu 7%?
Küsis Maksumaksja ja vastas EML Jurist 11.01.2018 08:33 (168 korda)
Ei, see ei tähenda seda. 7% kinnipeetava tulumaksu kohustus rakendub ainult niinimetatud küpsetele dividendidele (e regulaarselt jaotatavatele dividendidele, praktikas saab esimest korda rakendada alles alates 2019. aastal), mida on äriühingu tasemel maksustatud 14-protsendise (14/86) tulumaksuga.
TuMS § 18 lg 1.3 (ja § 29 lg 7.1) viitabki sellele, et füüsilise isiku tasandil maksustatavaks dividendiks muutub see dividend, mida äriühingu tasemel on madalama maksumääraga maksustatud. Regulaarselt makstavale dividendile kehtib 2018. aastast alates soodsam maksumäär (14/86). See tähendab, et esimest korda avaneb 2019. aastal võimalus sellisel viisil maksustada 1/3 2018. aasta dividendidest. Selline põhimõte on sätestatud tulumaksuseaduse rakendussätetes, vt § 61 lg 53: https://www.riigiteataja.ee/akt/117122015023?leiaKehtiv#para61
Kui äriühing jaotab 2018. aastal dividendi oma füüsilisest isikust aktsionärile või osanikule, toimub maksustamine nii nagu möödunud aastalgi. See dividend ei kuulu füüsilise isiku maksustatava tulu hulka. Seda põhimõtet selgitab ka TuMS § 12 lg 2, mille kohaselt füüsilise isiku maksustatava tulu hulka ei kuulu §-de 48–53 alusel maksustatavad erisoodustused, kingitused ja annetused, dividendid või muud kasumieraldised, välja arvatud § 50.1 alusel maksustatavad dividendid ja kasumieraldised (https://www.riigiteataja.ee/akt/117122015023?leiaKehtiv#para12).
Need sätted küll jõustusid 01.01.2018, aga ei rakendu sellepärast, et üleminekusätte tõttu ei ole lihtsalt 2018. aastal veel võimalik 14% määra rakendada.


§ 2 Ühise põllumajanduspoliitika abinõud
§ 3 Euroopa Komisjoni teavitamine ühise põllumajanduspoliitika abinõude rakendamisest
§ 4 Ühise põllumajanduspoliitika abinõudes osalemise heakskiitmine
2 TURUINFO
§ 5 Turuinfo esitamine, kogumine ja töötlemine
§ 6 Euroopa Komisjonile turuinfo edastamine
3 MAKSEAGENTUUR JA SERTIFITSEERIMISASUTUS
§ 11 Makseagentuuri otsus
4 ÜHISE PÕLLUMAJANDUSPOLIITIKA KOHASED PÕLLUMAJANDUSTOOTJATE OTSETOETUSED
1 Otsetoetused ja täiendavad otsetoetused
§ 12 Otsetoetused ja täiendavad otsetoetused
§ 13 Otsetoetuse ja täiendava otsetoetuse taotleja ning põllumajanduslik majapidamine
2 Otsetoetuse ja täiendava otsetoetuse saamise nõuded ning täiendava otsetoetuse toetusõigused
§ 14 Otsetoetuse saamise nõuded
§ 15 Täiendava otsetoetuse saamise nõuded
§ 16 Täiendava otsetoetuse toetusõiguste määramise alused
§ 17 Täiendava otsetoetuse toetusõiguse üleandmine
3 Otsetoetuse ja täiendava otsetoetuse taotlemine ja vähendamine, taotluse rahuldamata jätmine ning ühikumäära kehtestamine
§ 18 Otsetoetuse ja täiendava otsetoetuse taotlemine ning taotluse menetlemine
§ 19 Otsetoetuse vähendamine ja taotluse rahuldamata jätmine
§ 20 Täiendava otsetoetuse vähendamine
§ 21 Täiendava otsetoetuse taotluse rahuldamata jätmine
§ 22 Otsetoetuste ja täiendavate otsetoetuste ühikumäär
2 Nõuetele vastavus
§ 23 Nõuetele vastavus
§ 24 Püsirohumaa pindala säilitamise kohustus
§ 25 Nõuetele vastavuse kontrollimine
§ 26 Toetuse vähendamine ja taotluse rahuldamata jätmine nõuetele vastavuse rikkumise korral
5 SEKKUMINE PÕLLUMAJANDUSTURGUDE STABILISEERIMISEKS
1 Kasutustoetused
§ 27 Kontrolliasutus kasutustoetuse rakendamise korral
§ 28 Kasutustoetuse andmise korraldamine
2 Töötlemistoetused
§ 29 Kontrolliasutus töötlemistoetuse rakendamise korral
§ 30 Töötlemistoetuse andmise korraldamine
3 Koolipiimatoetus
§ 31 Koolipiimatoetuse andmine
§ 32 Koolipiimatoetuse andmise korraldamine
4 Koolipuuviljatoetus
§ 33 Koolipuuviljatoetuse andmine
§ 34 Koolipuuviljatoetuse andmise korraldamine
§ 35 Koostisosade sisalduse määramine
§ 36 Tootmiskvoodi andmise korraldamine
§ 37 Tootmiskvoodi täitmine
§ 38 Tootmiskvoodi või riikliku koguse ületamine
§ 39 Kontrolliasutused sekkumiskokkuostu rakendamise korral
§ 40 Sekkumiskeskus ja sekkumisladu
§ 41 Sekkumiskokkuostu korraldamine
§ 42 Kontrolliasutus eraladustamise rakendamise korral
§ 43 Eraladustamise korraldamine
8 Puu- ja köögiviljaturu suhtes rakendatavad abinõud
§ 44 Pädevad asutused
§ 45 Tootjaorganisatsiooni ja tootjaorganisatsioonide liidu tunnustamine
§ 46 Tootjaorganisatsiooni ja tootjarühma toetus
§ 47 Riskide vältimise ja juhtimise abinõud
9 Kaubavahetus kolmanda riigiga
§ 48 Kontrolliasutus kolmanda riigiga kaubavahetuse korral
§ 49 Impordi- ja ekspordilitsentsi ning eksporditoetuse ja seestöötlemise sertifikaadi andmine
§ 50 Eksporditoetuse andmise korraldamine
6 ÜHISE PÕLLUMAJANDUSPOLIITIKAGA KAASNEVAD MAAELU ARENGU TOETUSED
1 Perioodi 2004–2006 maaelu arengu toetused
§ 51 Ühise põllumajanduspoliitikaga kaasnevate maaelu arengu toetuste andmise korraldamine
§ 52 Maaelu arengu toetuse saamise nõuded
§ 53 Maaelu arengu toetuse taotlemine ja taotluse menetlemine
§ 54 Maaelu arengu toetuse taotluse rahuldamata jätmine ja toetuse vähendamine
§ 55 Tehniline abi
§ 56 Seire ja hindamine
2 Perioodi 2007–2013 maaelu arengu toetused
§ 57 Maaelu arengu toetuste andmise korraldamine
§ 58 Maaelu arengu toetuse saamise nõuded
§ 59 Maaelu arengu toetuse taotlemine ja taotluse menetlemine
§ 60 Maaelu arengu toetuse taotluse hindamine
§ 61 Maaelu arengu toetuse vähendamine
§ 62 Taotluse rahuldamine ja rahuldamata jätmine ning taotluse rahuldamise otsuse kehtetuks tunnistamine
§ 63 Tehniline abi
§ 64 Seire ja hindamine
§ 65 Teavitamine, avalikustamine, tähistamine ja viitamine
7 VETERINAAR- JA TAIMETERVISE MEETMED
§ 66 Veterinaar- ja taimetervise meetmete rakendamine
8 TEAVITAMIS- JA MÜÜGIEDENDUSMEETMED NING MUUD MEETMED
§ 67 Pädev asutus
9 KOOSTIS- JA KVALITEEDINÕUDED, LINDUDE PIDAMISE VIISIDE NÕUDED NING EUROOPA LIIDU PÕLLUMAJANDUSTOOTE, TOIDU, PIIRITUSJOOGI VÕI VEINI KVALITEEDIMÄRKI KANDVAD TOOTED
§ 68 Koostis- ja kvaliteedinõuded
§ 69 Loomarümpade kvaliteediklassid
§ 70 Puu- ja köögiviljade turustusnormid ning vastavuskontroll
§ 71 Kaseiini ja kaseinaadi kasutamise loa andmine
§ 72 Linnupidamisviiside nõuete lisatingimused
§ 73 Euroopa Liidu põllumajandustoote, toidu, piiritusjoogi või veini kvaliteedimärki kandvad tooted
10 KOORDINEERIV KESKUS JA NÕUANDEKESKUS
§ 74 Koordineeriv keskus
§ 75 Nõuandekeskus
§ 76 Nõuandekeskuse tunnustamine, tunnustamata jätmine ja tunnustamise otsuse kehtetuks tunnistamine
11 TOOTJARÜHM
§ 77 Tootjarühm
§ 78 Nõuded tunnustamist taotleva ja tunnustatud tootjarühma kohta
§ 79 Tootjarühma tunnustamine
§ 80 Tootjarühma tunnustamata jätmine ja tunnustamise otsuse kehtetuks tunnistamine
12 TOIDUKVALITEEDIKAVA
§ 81 Toidukvaliteedikava
§ 82 Nõuded tunnustamiseks esitatava ja tunnustatud toidukvaliteedikava kohta
§ 83 Toidukvaliteedikava tunnustamine ning tunnustamata jätmine ja tunnustamise otsuse kehtetuks tunnistamine
§ 84 Tunnustatud toidukvaliteedikava kohta andmete avaldamine
13 TAGATISED
§ 85 Tagatise esitamine
14 PÕLLUMAJANDUSARVESTUSE KORRALDAMINE
§ 86 Põllumajandusliku raamatupidamise andmebaas
§ 87 Põllumajandusarvestuse korraldamine
15 PÕLLUMAJANDUSTOETUSTE JA PÕLLUMASSIIVIDE REGISTER
§ 88 Põllumajandustoetuste ja põllumassiivide register
§ 89 Registrisse kantavad andmed
§ 90 Andmete esitamine ja registrisse kandmine
§ 91 Registriandmete avaldamine
§ 92 Registriandmete avalikustamine
16 RIIKLIK JÄRELEVALVE
§ 93 Riikliku järelevalve eesmärk ja ulatus
§ 94 Riikliku järelevalve teostajad
§ 95 Halduslepingu täitmise üle riikliku järelevalve teostajad
§ 96 Järelevalveametniku pädevus
§ 97 Ettekirjutuse tegemine
§ 98 Vaidemenetlus
§ 99 Toetusraha tagasinõudmine
§ 100 Toetusraha tagasimaksmine
§ 101 Toetusraha tagasimaksmise ajatamine
§ 102 Intress ja viivis
17 VASTUTUS
§ 103 Andmete esitamise nõude rikkumine
§ 104 Kokkuostjale esitatud nõuete rikkumine
§ 105 Põllumajandustoote kvaliteediklassi määramise nõuete, koostis- ja kvaliteedinõuete ning märgistuse, sealhulgas nimetuse registreerimise nõuete rikkumine
§ 107 Makseagentuur
§ 108 Tootmiskvoot
§ 109 Seaduse kohaldamine enne käesoleva seaduse jõustumist sõlmitud halduslepingu suhtes
§ 110 Seaduse kohaldamine enne käesoleva seaduse jõustumist sõlmitud muu lepingu suhtes
§ 111 Heakskiitmine
§ 112 Volitusnormi kehtivus
§ 113 Täiendava otsetoetuse toetusõiguse rakendamine pärimise korral
§ 114 Eelmistel aastatel antud toetuse tagasinõudmine
§ 115 Puu- ja köögivilja turustavate ettevõtjate andmekogu ning ettevõtjate erimärgistuse ja enesekontrolli luba
§ 116 Põllumajandustoetuste ja põllumassiivide register


Maksulao nõuded, maksulao pidamise loa väljastamise, kehtivuse peatamise ja kehtetuks tunnistamise ning maksuladustamisel oleva kauba hoidmise ja vedamise kord – Riigi Teataja
Maksulao nõuded, maksulao pidamise loa väljastamise, kehtivuse peatamise ja kehtetuks tunnistamise ning maksuladustamisel oleva kauba hoidmise ja vedamise kord
Maksulao nõuded, maksulao pidamise loa väljastamise, kehtivuse peatamise ja kehtetuks tunnistamise ning maksuladustamisel oleva kauba hoidmise ja vedamise kord - sisukord
§ 1 Maksuladu ja selle nõuded
§ 2 Taotlus loa väljastamiseks
§ 3 Taotlusele lisatavad dokumendid ja andmed
§ 4 Taotluse läbivaatamine ja tagatissumma määramine
§ 5 Töökorralduse eeskiri
§ 6 Loa väljastamine
§ 7 Loale märgitavad andmed
§ 8 Loal olevate ja loa taotlusele lisatavate andmete muutmine
§ 9 Uue tagatise esitamine
§ 10 Loa peatamine
§ 11 Loa kehtetuks tunnistamine
§ 12 Kauba laos hoidmine
§ 13 Maksulao arvestuses kajastatavad andmed
§ 14 Kauba kandmine arvestusse
§ 15 Kauba ajutine maksulaost väljaviimine
§ 16 Kauba maksulaost väljatoimetamine ja vedamine
§ 17 Laoarvestuse aruannete esitamine
§ 18 Kauba puudu- ja ülejäägid
§ 19 Määruse jõustumine
RT I, 04.01.2018, 18
Vastu võetud 27.12.2005 nr 88
RTL 2005, 126, 1995
09.10.2009 RTL 2009, 79, 1144 23.10.2009
28.03.2012 RT I, 04.04.2012, 8 07.04.2012
03.01.2017 RT I, 06.01.2017, 6 09.01.2017
29.12.2017 RT I, 04.01.2018, 17 07.01.2018
Määrus kehtestatakse «Käibemaksuseaduse» § 441 lõike 13 alusel.
§ 1. Maksuladu ja selle nõuded
(1) Maksuladu on maksulaopidaja kasutuses olev hoone, ruum või territoorium, kus on lubatud Maksu- ja Tolliameti (edaspidi maksuhaldur) loa alusel teostada maksuladustamist.
(2) Kauba jaemüük maksulaos on keelatud.
(3) Maksulaona kasutatavad ruumid peavad olema eraldatud teiste isikute ja muudest mitteärilisel eesmärgil kasutatavatest ruumidest.
(4) Maksulao sisse- ja väljapääsudele ning mahutitele, mis asuvad maksulaos, peab olema võimalik paigaldada tõkendit.
§ 2. Taotlus loa väljastamiseks
(1) Taotlus maksulao pidamise loa (edaspidi luba) väljastamiseks esitatakse maksuhaldurile elektrooniliselt koos määruse §-s 3 nimetatud dokumentidega Maksu- ja Tolliameti e-teenuse keskkonna „e-maksuamet/e-toll” (edaspidi e-maksuamet) kaudu.
[RT I, 04.01.2018, 17 - jõust. 07.01.2018]
(2) Taotlusele märgitakse loa taotleja nimi, isiku- või registrikood, kontakttelefon, tegevuskoha aadress ja majanduslik põhjendus loa taotlemiseks.
§ 3. Taotlusele lisatavad dokumendid ja andmed
(1) Taotlusele lisatakse järgmised dokumendid ja andmed:
1) asutatava maksulao asendiplaan, kus on märgitud maksulaona kasutatava lao territooriumi pindala ning juurdepääsuteed;
2) hoonete plaanid, kus on märgitud maksulaona kasutatavate ruumide pindala ning sisse- ja väljapääsud;
3) ladustamis- ja hoiustamisvõimaluste kirjeldus (kütte- ja külmutusseadmete, mahutite jne olemasolu);
4) vedelike hoiustamiseks ettenähtud mahutipargi ja torustike skeemid koos tehnoloogilise protsessi kirjeldusega;
5) loetelu mahutitest ja mõõtevahenditest, mis peavad olema ametlikeks mõõtmisteks sobivad ning Tehnilise Järelevalve Inspektsiooni poolt aktsepteeritud;
6) pädeva mõõtja tunnistus, välja arvatud alkoholi-, tubaka-, kütuse- ja elektriaktsiisi seaduse § 331 lõikes 3 sätestatud juhtudel;
[RT I, 06.01.2017, 6 - jõust. 09.01.2017]
7) mõõtevahendite taatlemistunnistused;
8) territooriumi, hoonete, ruumide ja mahutite kuuluvust või kasutusõigust tõendavad dokumendid;
9) planeeritav kaubaladustamise maht ja tagatissumma määramiseks vajalikud andmed;
10) laoarvestuse sise-eeskiri;
11) maksulaos kauba töötlemise korral töötlemisprotsessi kirjeldus;
12) maksulao töökorralduse eeskiri.
(2) [Kehtetu - RT I, 04.01.2018, 17 - jõust. 07.01.2018]
(3) Taotleja, kellele on väljastatud aktsiisilao tegevusluba, ei pea esitama dokumente, mida ta esitas aktsiisilao tegevusloa taotlemisel.
§ 4. Taotluse läbivaatamine ja tagatissumma määramine
(1) Maksuhaldur vaatab esitatud taotluse läbi, hindab selle põhjendatust ning määrab tagatissumma suuruse 30 päeva jooksul taotluse esitamise päevast arvates.
(2) Maksuhaldur teavitab loa taotlejat kirjalikult käesoleva määruse alusel esitatavatest nõudmistest ja täiendavate andmete esitamise vajadusest või maksulao pidamise loa väljastamise otsusest ning isikule määratud tagatissummast 30 päeva jooksul taotluse esitamise päevast arvates.
§ 5. Töökorralduse eeskiri
Maksulao töökorralduse eeskirjas kajastatakse vähemalt järgmised dokumendid ja andmed:
1) maksulaopidaja tööajad;
2) maksulaopidaja kontaktandmed;
3) laoarvestuse aruannete vormid ning nende esitamise viis ja tähtajad;
4) inventuuride teostamise sagedus ja tähtajad;
5) maksulaos lubatud toimingute kirjeldus.
§ 6. Loa väljastamine
(1) Maksuhaldur teeb otsuse loa väljastamise või väljastamisest keeldumise kohta 30 päeva jooksul määruse §-des 2 ja 3 sätestatud taotluse ning lisadokumentide ja -andmete esitamise päevast arvates.
[RT I, 04.04.2012, 8 - jõust. 07.04.2012]
(2) Enne isiku tegevuse alustamist maksulaopidajana võib maksuhaldur määrata komisjoni, et teha laopidaja või tema esindaja juuresolekul laos inventuur ja märkida inventuuriaktis laopidaja valduses oleva kauba kogus.
(3) Luba väljastatakse e-maksuameti kaudu pärast otsuses määratud tagatise esitamist ja selle maksuhalduri poolt aktsepteerimist.
(4) Luba hakkab kehtima loale märgitud päevast arvates ning on tähtajatu.
§ 7. Loale märgitavad andmed
Loale märgitakse vähemalt järgmised andmed:
2) maksulaopidaja nimi, isiku- või registrikood;
4) loa kehtima hakkamise kuupäev;
5) loa väljastamise kuupäev;
6) maksulao tegevuskoha aadress.
§ 8. Loal olevate ja loa taotlusele lisatavate andmete muutmine
(1) Loal olevate andmete muutmiseks või loa omaniku algatusel loa kehtetuks tunnistamiseks esitatakse maksuhaldurile taotlus e-maksuameti kaudu.
(2) Maksuhaldur teeb otsuse uue loa väljastamise või väljastamisest keeldumise või kehtival loal andmete muutmise kohta kümne päeva jooksul käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud taotluse saamise päevast alates.
(3) Määruse § 3 lõikes 1 nimetatud dokumentide ja andmete muutmiseks esitatakse maksuhaldurile e-maksuameti kaudu dokumentide ja andmete muutmist tõendavad dokumendid. Muudatused rakendatakse pärast nende maksuhalduri poolt aktsepteerimist.
§ 9. Uue tagatise esitamine
(1) Maksulaopidaja esitab vähemalt viis tööpäeva enne tagatise kehtivusaja lõppemist uue tagatise. Uue tagatise kehtivus algab eelneva tagatise kehtivusaja lõppemisele järgnevast päevast.
(2) [Kehtetu – RTL 2009, 79, 114 - jõust. 23.10.2009]
(3) Maksulaopidajal on kohustus vajaduse korral suurendada tagatist 14 tööpäeva jooksul vastavalt maksuhalduri määratud tagatissummale.
§ 10. Loa peatamine
(1) Maksuhaldur peatab loa kehtivuse otsusega.
(2) Ajal, mil loa kehtivus on peatatud, ei ole lubatud kaupa paigutada maksuladustamisele, kuid võib kauba maksuladustamist lõpetada.
(3) Maksulaopidaja saab õiguse jätkata tegevust maksuhalduri otsuse alusel.
§ 11. Loa kehtetuks tunnistamine
(1) Maksuhaldur tunnistab loa kehtetuks otsusega.
(2) Loa kehtetuks tunnistamisel maksulaopidaja taotluse alusel ei ole vastava taotluse esitamise päevast arvates lubatud kaupa paigutada lattu maksuladustamisele.
(3) Loa kehtetuks tunnistamise päeval võib maksuhaldur määrata komisjoni, kuhu kuulub ka maksulaopidaja esindaja. Komisjon teeb viivitamatult maksulaos inventuuri ja koostab inventuuriakti, milles märgitakse käibemaksuga maksustamisele kuuluva kauba kogus, ning määrab kauba maksuladustamise lõpetamise tähtpäeva.
(4) Inventuuri kulud kannab maksulaopidaja.
§ 12. Kauba laos hoidmine
(1) Maksulattu maksuladustamisele paigutatud kaupa hoitakse laos selliselt, et kontrolli teostaval ametnikul oleks tagatud juurdepääs igale mahutile ja kaubapartiile.
(2) Pakendatud kaup peab olema rühmitatud selle omanike järgi.
§ 13. Maksulao arvestuses kajastatavad andmed
(1) Maksulao arvestusse (edaspidi arvestus) tuleb märkida:
1) kauba kandenumber kalendriaasta algusest arvates;
2) kauba maksuladustamise alguse ja selle lõpetamise kuupäev;
3) kauba arve või saatedokumendi number ja kuupäev, mille alusel kaup maksuladustatakse või maksuladustamine lõpetatakse;
4) kauba omaniku andmed (nimi, käibemaksukohustuslasena registreerimise number või selle puudumisel isiku- või registrikood);
5) kauba kirjeldus ja kogus, KN number;
6) kauba identifitseerimiseks vajalikud andmed (pakendite liik, arv, märgistus jne);
7) kauba paiknemine maksulaos või mujal (kui kaup on ajutiselt välja viidud).
(2) Kauba võõrandamise korral lisatakse maksulao arvestusse järgmised andmed:
1) kauba uue omaniku andmed (nimi, käibemaksukohustuslasena registreerimise number või selle puudumisel isiku- või registrikood);
2) arve number ja kuupäev;
4) kauba väärtus.
(3) Arvestuses kirjendatakse kaupa kuue numbri täpsusega vastavalt EÜ Nõukogu määrusele 2658/87/EMÜ tariifi- ja statistikanomenklatuuri ning ühise tollitariifistiku kohta. Vedelkütust kirjendatakse kaheksa numbri täpsusega.
§ 14. Kauba kandmine arvestusse
(1) Maksuladustamise eesmärgil maksulattu paigutatud kaup kantakse arvestusse kohe pärast kauba vastuvõtmist maksulattu. Kauba toimetamisel ühest maksulaost teise loetakse kauba vastuvõtmiseks maksulattu kauba vastuvõtmist lähtemaksulao pidajalt.
(2) Maksulattu vastu võetud pakendamata vedelikud tuleb mõõta üle maksulao statsionaarses mahutis kauba vastuvõtmisel.
(3) Kauba arvestusse kandmise kohta teeb maksulaopidaja kauba saatedokumendile märke, milles näitab kauba arvestuse kandenumbri ja kuupäeva.
§ 15. Kauba ajutine maksulaost väljaviimine
(1) Maksuhalduri loal võib maksuladustamisel olevat kaupa maksulaost ajutiselt välja viia selliste kontrolltoimingute teostamiseks, mida ei ole võimalik teostada maksulaos.
(2) Maksulaost ajutise väljaviimise loa saamiseks esitab maksulaopidaja maksuhaldurile kirjaliku taotluse.
§ 16. Kauba maksulaost väljatoimetamine ja vedamine
(1) Kaup kantakse arvestusest maha kohe pärast kauba maksulaost väljatoimetamist või muu maksuladustamise lõpetamise aluse tekkimist.
(2) Arvestust tuleb pidada ka kauba kohta, mis on üle antud teise Eestis asuvasse maksulattu maksuladustamiseks. Kaup kantakse esimese maksulao arvestusest maha pärast kauba üleandmist vastuvõtva maksulao pidajale. Kauba maksuladustamise lõpetamisel koos maksulaost väljastamisega märgitakse arvestusse vastavalt kauba saatedokumendi number ning kauba maksulaost väljastamise ja arvestusest mahakandmise kuupäev.
(3) Kauba toimetamisel ühest maksulaost teise maksulattu koostatakse vähemalt kahes eksemplaris dokument kauba üleandmise kohta, millel on nii lähtemaksulao pidaja kui ka vastuvõtva maksulaopidaja allkiri.
(4) Kauba veol ühest maksulaost teise Eestis asuvasse maksulattu on kaubaga kaasas lõikes 3 nimetatud dokument.
§ 17. Laoarvestuse aruannete esitamine
(1) Laoarvestuse alusel koostab maksulaopidaja aruande töökorralduse eeskirjas kajastatud vormis, esitab selle maksuhaldurile ja viib läbi inventuurid töökorralduse eeskirjas sätestatud tähtpäevadel.
(2) Maksulaopidaja peab säilitama dokumente, mille alusel kaup arvestusse kanti või võõrandati, ja need maksuhalduri nõudmisel esitama. Dokumente võib säilitada ka elektroonselt. Dokumente säilitatakse vähemalt seitse aastat.
(3) Maksuhaldurile paberkandjal esitatud aruannetel peab olema maksulaopidaja esindaja allkiri ning esitamise kuupäev. Elektrooniline aruanne allkirjastatakse digitaalallkirjaga seaduses ettenähtud korras.
§ 18. Kauba puudu- ja ülejäägid
(1) Maksulaopidaja koostab kahjustunud kaupade ning kauba puudu- ja ülejääkide kohta akti ning teavitab sellest viivitamatult maksuhaldurit. Andmed tegelike kaubakoguste kohta kantakse arvestusse akti alusel.
(2) Kui kaubakoguse muutus on tingitud loomulikest looduslikest protsessidest (kuivamine, aurustumine, niiskumine jmt) või kauba iseärasustest, ei loeta erinevust puudu- või ülejäägiks. Sätet ei rakendata, kui kauba hoiutingimusi on rikutud.
§ 19. Määruse jõustumine
Määrus jõustub 2006. aasta 1. jaanuaril.


text:
Õigusalane koostöö tsiviilasjades – Kohtualluvus, kohtuotsuste tunnustamine ja täitmine tsiviil- ja kaubandusasjades – Määrus (EÜ) nr 44/2001 – Artikli 1 lõige 1 – Kohaldamisala – Mõiste „tsiviil- ja kaubandusasjad” – Ametiasutuse esitatud hagi – Kahjuhüvitis mittekäibemaksukohustuslasest kolmanda isiku maksupettuses osalemise alusel
Kohtuasjas C‑49/12,
mille ese on ELTL artikli 267 alusel Østre Landsreti (Taani) 25. jaanuari 2012. aasta otsusega esitatud eelotsusetaotlus, mis saabus Euroopa Kohtusse 31. jaanuaril 2012, menetluses
– Sunico ApS, M & B Holding ApS ja Sunil Kumar Harwani, esindaja: advokaat O. Spiermann
– Ühendkuningriigi valitsus, esindajad: L. Christie, S. Ossowski ja S. Lee, keda abistas barrister A. Henshaw,
– Euroopa Komisjon, esindajad: M. Wilderspin ja C. Barslev,
olles 11. aprilli 2013. aasta kohtuistungil ära kuulanud kohtujuristi ettepaneku,
1 Eelotsusetaotlus puudutab nõukogu 22. detsembri 2000. aasta määruse (EÜ) nr 44/2001 kohtualluvuse ja kohtuotsuste täitmise kohta tsiviil- ja kaubandusasjades (EÜT 2001, L 12, lk 1; ELT eriväljaanne 19/04, lk 42) artikli 1 lõike 1 tõlgendamist.
2 See taotlus esitati kohtuvaidluses ühelt poolt Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customsi (Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriigi maksu- ja tolliamet, edaspidi „maksuamet”) ja teiselt poolt Sunico ApS, M & B Holding ApS-i ning Harwani (edaspidi koos „Sunico”) vahel seoses maksuameti taotlusel Taani territooriumil asuvate Sunico varade arestimise kinnitamise menetlusega.
3 Määruse nr 44/2001 põhjendused 6 ja 7 sätestavad:
(7) Käesoleva määruse reguleerimisala peab hõlmama kõiki peamisi tsiviil‑ ja kaubandusasju peale teatavate selgelt määratletud asjade.”
EÜ‑Taani leping
5 19. oktoobril 2005 Brüsselis allkirjastatud Euroopa Ühenduse ja Taani Kuningriigi vahelise kohtualluvust ja kohtuotsuste täitmist tsiviil- ja kaubandusasjades käsitleva lepingu (ELT L 299, lk 62), mis on Euroopa Liidu nimel heaks kiidetud nõukogu 27. aprilli 2006. aasta otsusega 2006/325/EÜ (ELT L 120, lk 22), eesmärk on kohaldada määrust nr 44/2001 ja selle rakendusmeetmeid Euroopa Liidu ja Taani Kuningriigi vahelistele suhetele. See jõustus 1. juulil 2007 vastavalt EÜ-Taani lepingu (ELT 2007, L 94, lk 70) artikli 12 lõikele 2.
6 Lepingu preambul on sõnastatud järgmiselt:
Arvestades, et [Euroopa Liidu] Kohus peaks olema pädev samadel tingimustel tegema eelotsuseid Taani kohtu poolt tõstatatud küsimustes käesoleva lepingu kehtivuse või tõlgendamise kohta ning et Taani kohtud peaksid seetõttu taotlema eelotsuseid määruse [nr 44/2001] ja selle rakendusmeetmete tõlgendamise kohta samadel tingimustel kui teiste liikmesriikide kohtud,
7 Kõnealuse lepingu artikli 2 „Kohtualluvus ja kohtuotsuste täitmine tsiviil- ja kaubandusasjades” lõige 1sätestab:
„Käesolevale lepingule lisatud ja käesoleva lepingu osa moodustava määruse [nr 44/2001] sätteid koos määruse artikli 74 lõike 2 kohaselt vastu võetud rakendusmeetmetega ja [Taani Kuningriigi] poolt vastavalt käesoleva lepingu artiklile 4 rakendatud rakendusmeetmetega, mis on vastu võetud pärast käesoleva lepingu jõustumist, ning määruse artikli 74 lõike 1 kohaselt vastu võetud meetmetega kohaldatakse rahvusvahelise õiguse alusel [liidu] ja [Taani Kuningriigi] vahelistele suhetele.”
8 Sama lepingu artikli 6 „Euroopa Kohtu pädevus lepingu tõlgendamisel” lõiked 1 ja 6 sätestavad:
„1. Kui poolelioleva kohtuasja läbivaatamisel Taani kohtus tõstatatakse küsimus käesoleva lepingu kehtivuse või tõlgendamise kohta, taotleb see kohus Euroopa Kohtult sellekohast otsust juhul, kui teise liikmesriigi kohus oleks samadel asjaoludel kohustatud seda tegema seoses käesoleva lepingu artikli 2 lõikes 1 nimetatud määruse [nr 44/2001] ja selle rakendusmeetmetega.
6. Kui [EÜ] asutamislepingu Euroopa Kohtu otsuseid puudutavaid sätteid muudetakse selliselt, et need toovad kaasa tagajärgi määrusega [nr 44/2001] seotud otsustele, võib [Taani Kuningriik] teavitada komisjoni oma otsusest neid muudatusi käesoleva lepingu suhtes mitte kohaldada. Teavitamine toimub kas muudatuste jõustumisel või sellele järgneva 60 päeva jooksul.
Sellisel juhul loetakse käesolev leping lõppenuks. Leping lõpeb kolme kuu möödumisel teavitamisest.”
9 Tsiviilkohtumenetluse seadustiku (retsplejeloven) artikli 634 lõige 1 sätestab:
„Võlausaldaja peab ühe nädala jooksul pärast vara arestimist algatama menetluse seoses nõudega, mille tagamiseks vara arestiti, välja arvatud juhul, kui võlgnik loobub vaidlustamisest arestimise ajal või pärast seda. Selle menetluse raames esitab võlausaldaja ka eraldi nõude vara arestimise kinnitamiseks.”
10 Selle seadustiku artikli 634 lõige 5 sätestab:
„Kui asjaomase nõude menetlemine on pooleli välisriigi kohtus, kelle otsus on eeldatavasti Taanis siduv, peatatakse lõike 1 alusel algatatud menetlus seni, kuni välisriigi menetluses on tehtud lõplik kohtuotsus. Kohus võib siiski kohe lahendada vara arestimise määruse kinnitamise küsimuse.”
11 Pärast väidetavat „karusselli” tüüpi käibemaksupettust, mis võimaldas kõrvale hoida tasumisele kuuluva käibemaksu maksmisest Inglise riigikassa arvel, algatas maksuamet kohtumenetlused nii Ühendkuningriigis kui Taanis.
12 Esiteks, mis puutub Ühendkuningriigis algatatud menetlusse, siis maksuamet esitas High Court of Justice’isse (England & Wales) (Chancery Division) (Ühendkuningriik) hagi mitme Taanis asuva juriidilise ja füüsilise isiku, muu hulgas ka Sunico vastu.
13 Selles kohtus oli vaidlusaluseks küsimuseks, kas maksuamet võib mitteresidentidelt nagu Sunico nõuda kahju hüvitamise hagi (claim for damages) raames kahjuhüvitist, mis vastab Ühendkuningriigi käibemaksukohustuslase poolt maksmata jäetud käibemaksu summale, põhjendusega, et need mitteresidendid osalesid „kuritegelikus kokkuleppes pettuse toimepanemiseks” (tortious conspiracy to defraud) Inglise õiguse tähenduses. Täpsemalt on maksuamet seisukohal, et kõnealused mitteresidendid vastutasid Ühendkuningriigi territooriumil „karusselli” tüüpi käibemaksupettuse eest. Maksuamet väitis samuti, et needsamad mitteresidendid, kes ei olnud Ühendkuningriigis käibemaksukohustuslased, olid sellest maksudest kõrvalehoidmise skeemist teenitavate summade tegelikud kasusaajad.
14 Asjaomane Ühendkuningriigi käibemaksukohustuslane ei ole osapool ei menetluses High Court of Justice’is ega põhikohtuasjas.
15 Kuivõrd need mitteresidendid ei vastutanud Ühendkuningriigi käibemaksuga seotud normide alusel, siis rajas maksuamet oma nõude High Court of Justice’is selle liikmesriigi lepinguvälist vastutust (tort) puudutavatele normidele, mis käsitlevad kuritegelikku kokkulepet õigusvastaste vahendite kasutamiseks (unlawful means conspiracy).
16 Eelotsusetaotluse esitamise ajal oli menetlus High Court of Justice’is pooleli.
17 Enne selle hagi esitamist andis Taani maksuamet [Ühendkuningriigi] maksuameti nõudmisel talle teavet seoses High Court of Justice’i ees vastutusele võetud mitteresidentidega, tuginedes nõukogu 7. oktoobri 2003. aasta määrusele (EÜ) nr 1798/2003 halduskoostöö kohta käibemaksu valdkonnas ja määruse (EMÜ) nr 218/92 kehtetuks tunnistamise kohta (ELT L 264, lk 1; ELT eriväljaanne 09/01, lk 392).
18 Teiseks algatas [Ühendkuningriigi] maksuamet menetluse samuti ka Taanis.
19 Maksuameti nõudmisel andis Fogedret i København (Kopenhaageni täitmiskohus (Taani)) 18. mail 2010 loa Sunico Taani territooriumil asuvate varade arestimiseks, et tagada maksuameti kahjuhüvitisnõude sissenõudmine.
20 Sunico esitas nende arestimise määruste peale edasikaebuse, mis jäeti 2. juulil 2010 Østre Landsreti poolt rahuldamata.
21 Eraldi nõudega, mis esitati Københavns Byretile (Kopenhaageni linnakohus (Taani)) 25. mail 2010, nõudis maksuamet vastavalt tsiviilkohtumenetluse seadustiku artikli 634 lõikele 1, et see kohus tunnistaks Fogedret i Københavni poolt lubatud vara tagatisena arestimise seaduslikkust ning samuti mõistaks välja 40 391 100,01 Suurbritannia naelsterlingit, mis vastab käibemaksu summale, mille tasumisest hoiti kõrvale.
22 Sunico oli seisukohal, et esiteks tuleb maksuameti maksmisnõue tagasi lükata kui vastuvõetamatu või vähemalt põhjendamatu ja teiseks, mis puudutab hagi arestimisega seotud osa, vabastada ta nendest kaitsemeetmetest.
23 8. septembri 2010. aasta määrusega saatis Københavns Byret asja eelotsusetaotluse esitanud kohtusse.
24 Viimane otsustas käsitleda eraldi küsimust, kas vastavalt tsiviilkohtumenetluse seadustiku artikli 634 lõikele 5 tuleb menetlus peatada kuni asja lahendamiseni High Court of Justice’is.
25 Eelotsusetaotluse esitanud kohus küsib eelkõige, kas selline hagi, nagu on esitatud 17. mail 2010 Ühendkuningriigi kohtutele, kuulub määruse nr 44/2001 kohaldamisalasse selliselt, et nende kohtute otsust saaks seda määrust ja EÜ‑Taani lepingut kohaldades tunnustada ja täita Taanis.
26 Neil asjaoludel otsustas Østre Landsret menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmise eelotsuse küsimuse:
„Kas nõukogu määruse nr 44/2001 artiklit 1 tuleb tõlgendada nii, et selle määruse kohaldamisalasse kuulub asi, milles liikmesriigi ametiasutused esitavad ettevõtjate ja füüsiliste isikute vastu, kelle asukoht või elukoht on teises liikmesriigis, kahjuhüvitisnõude, mis põhineb – esimese liikmesriigi siseriikliku õiguse alusel esitatud – väitel, et esines kuritegelik kokkulepe pettuse toimepanemiseks, mis sisaldas esimeses liikmesriigis tasumisele kuuluva käibemaksu tasumata jätmist?”
27 Kõigepealt tuleb nentida, et Euroopa Kohus on pädev lahendama käesolevat eelotsusetaotlust.
28 Nimelt, nagu kinnitas ka komisjon Euroopa Kohtus toimunud kohtuistungil, ei ole pärast Lissaboni lepingu jõustumist, millega tunnistati kehtetuks EÜ artikkel 68, Taani Kuningriik kasutanud EÜ‑Taani lepingu artikli 6 lõikes 6 sätestatud võimalust kuuekümne päeva jooksul pärast selle jõustumist teavitada komisjoni oma otsusest seda EÜ asutamislepingu muudatust mitte kohaldada. Sellest tuleneb, et tsiviilasjades õigusalase koostöö kohta eelotsuse küsimuste esitamise võimaluse laiendamine kohtutele, mille otsuseid saab edasi kaevata, kohaldub EÜ artikli 68 kehtetuks tunnistamise järel ka eelotsusetaotluse esitanud kohtule.
29 Oma küsimusega soovib ta sisuliselt teada, kas mõistet „tsiviil- ja kaubandusasjad” tuleb määruse nr 44/2001 artikli 1 lõike 1 tähenduses tõlgendada nii, et see hõlmab hagi, millega ühe liikmesriigi ametiasutus nõuab teises liikmesriigis asuvatelt füüsilistelt ja juriidilistelt isikutelt kahjuhüvitist kahju eest, mis on tekitatud kuritegeliku kokkuleppega esimeses liikmesriigis käibemaksupettuse toimepanemiseks.
30 Sunico, kes soovib eelotsusetaotluse esitanud kohtus oleva menetluse jätkamist, leiab, et tema vastu esitatud kahjuhüvitise hagi suhtes Ühendkuningriigi kohtute poolt tehtud otsus ei saa olla Taanis siduv. Selline otsus ei saa määrust nr 44/2001 kohaldades olla täidetav Taanis, kuivõrd maksuameti kahjuhüvitise nõue põhineb asjaolul, et kolmandast isikust Ühendkuningriigi käibemaksukohustuslane ei maksnud maksu, millest tulenevalt allub see nõue Inglise käibemaksu puudutavale õigusele. Seega leiab Sunico, et selline hagi ei kuulu selle määruse kohaldamisalasse, arvestades, et maksunõuded on sellest sõnaselgelt välja jäetud.
31 Maksuamet, kes palus peatada eelotsusetaotluse esitanud kohtus poolelioleva menetluse, väidab, et Ühendkuningriigi kohtute poolt Sunico vastu esitatud kahju hüvitamise hagis tehtud otsus peaks olema määrust nr 44/2001 ja EÜ‑Taani lepingut kohaldades Taanis täidetav.
32 Sissejuhatuseks tuleb meenutada, et kuna määrus nr 44/2001 asendab nüüd liikmesriikidevahelistes suhetes 27. septembri 1968. aasta konventsiooni kohtualluvuse ja kohtuotsuste täitmise kohta tsiviil- ja kaubandusasjades (EÜT 1972, L 299, lk 32, edaspidi „Brüsseli konventsioon”), kehtivad Euroopa Kohtu tõlgendused konventsiooni sätete kohta ka määruse sätete suhtes, kui määruse ja Brüsseli konventsiooni sätteid võib pidada samaväärseks (vt eelkõige 11. aprilli 2013. aasta otsus kohtuasjas C‑645/11: Sapir jt, punkt 31). Lisaks ilmneb määruse nr 44/2001 põhjendusest 19, et tuleb tagada Brüsseli konventsiooni ja selle määruse vaheline järjepidevus.
33 Selles suhtes tuleb tõdeda, et määruse nr 44/2001 kohaldamisala on samamoodi nagu Brüsseli konventsiooni oma piiratud mõistega „tsiviil- ja kaubandusasjad”. Euroopa Kohtu väljakujunenud praktikast tuleneb, et see kohaldamisala on määratletud peamiselt lähtuvalt elementidest, mis iseloomustavad vaidluse poolte vaheliste õigussuhete laadi või vaidluse eset (vt eelkõige 18. oktoobri 2011. aasta otsus kohtuasjas C‑406/09: Realchemie Nederland, EKL 2011, lk I‑9773, punkt 39, ja eespool viidatud kohtuotsus Sapir jt, punkt 32).
34 Euroopa Kohus on seega leidnud, et kuigi teatavad ametiasutuse ja eraõigusliku isiku vahelised vaidlused võivad kuuluda määruse nr 44/2001 kohaldamisalasse, ei ole see nii, kui ametiasutus teostab avalikku võimu (vt eelkõige eespool viidatud kohtuotsus Sapir jt, punkt 33 ja seal viidatud kohtupraktika).
35 Selleks et määratleda, kas selline on ka olukord kohtuvaidluses, nagu on kõne all põhikohtuasjas, tuleb uurida maksuameti Ühendkuningriigis High Court of Justice’isse esitatud hagi alust ja selle menetlemise korda (vt analoogia alusel 14. novembri 2002. aasta otsus kohtuasjas C‑271/00: Baten, EKL 2002, lk I‑10489, punkt 31, ja 15. mai 2003. aasta otsus kohtuasjas C‑266/01: Préservatrice foncière TIARD, EKL 2003, lk I‑4867, punkt 23).
36 Sellega seoses tuleb tõdeda, et selle kohtu menetluses oleva nõude faktiliseks aluseks on kuritegelik käitumine Sunico ja teiste nimetatud kohtu all olevate mitteresidentide poolt, kellele heidetakse ette Ühendkuningriigi territooriumil kaupade müügitehingute ahelas osalemist, mille eesmärk oli korraldada „käibemaksu karusselli” tüüpi skeem, mis võimaldaks selle liikmesriigi käibemaksukohustuslasel kõrvale hoida käibemaksu maksmisest, ja kes olid samuti selle maksustamise vältimise teel saadud summade tegelikud kasusaajad.
37 Mis puutub maksuameti nõude õiguslikku alusesse, siis see hagi ei tugine mitte Ühendkuningriigi käibemaksu käsitlevatele õigusnormidele, vaid Sunico osalemisele kuritegelikus kokkuleppes pettuse toimepanemiseks, mida reguleerivad selle liikmesriigi lepinguvälise tsiviilvastutuse normid.
38 Samuti nähtub eelotsusetaotlusest, et Sunico ja teised mitteresidendid, kelle vastu on esitatud High Court of Justice’isse hagi, ei ole Ühendkuningriigis käibemaksukohustuslased, millest tulenevalt nad ei ole kohustatud selle liikmesriigi õigusnormide alusel seda maksu tasuma.
39 Nagu ka komisjon ja Ühendkuningriigi valitsus on avaldanud, ei ole maksuametil seoses selle õigussuhtega volitusi, mis oleksid laiemad kui need, mis tulenevad eraõiguslike isikute vahelistele suhetele kohaldatavatest õigusnormidest. Nimelt, nagu rõhutas ka kohtujurist oma ettepaneku punktis 44, ei ole maksuametil võimalust erinevalt avaliku võimu teostamise olukordadest oma nõude täitmisele pööramist võimaldavat täitedokumenti ise välja anda, vaid ta peab sellises kontekstis, nagu on käesolevas asjas, pöörduma selleks kohtusse.
40 Sellest tulenevalt ei ole maksuameti ja Sunico vaheline õigussuhe avalikul õigusel, antud juhul maksuõigusel põhinev, mis viitaks avaliku võimu teostamisele.
41 Eelotsusetaotlusest nähtub tõepoolest, et maksuameti nõutav kahjuhüvitis vastab käibemaksukohustuslase poolt Ühendkuningriigis võlgnetavale käibemaksu summale. Siiski ei saa asjaolu, et Sunico lepinguvälise vastutuse ulatus maksuameti ees ja maksunõude, mis maksuametil on maksukohustuslase vastu, summa kattuvad, olla tõestuseks, et maksuameti hagi High Court of Justice’is on Sunico suhtes avaliku võimu teostamine, kuivõrd on kindlaks tehtud, et maksuameti ja Sunico vahelist õigussuhet ei reguleeri Ühendkuningriigi käibemaksu õigusnormid, vaid selle liikmesriigi lepinguvälist vastutust puudutavad normid.
42 Lõpuks, mis puutub küsimusse, kas maksuameti teabenõudel, mille ta esitas Taani ametiasutustele määruse nr 1798/2003 alusel enne High Court of Justice’isse pöördumist, on mõju Sunico ja maksuameti vahelisele õigussuhtele, tuleb mainida, et Euroopa Kohtu kasutuses oleva toimiku dokumentidest ei nähtu, et High Court of Justice’is pooleli oleva menetluse raames oleks maksuamet kasutanud avaliku võimu teostamise teel saadud tõendeid.
43 Siiski peab eelotsusetaotluse esitanud kohus, nagu on rõhutanud ka kohtujurist oma ettepaneku punktis 45, kontrollima, kas see antud juhul nii oli, ja vajaduse korral, kas maksuamet on seoses oma High Court of Justice’is menetletava hagiga Sunico ja teiste mitteresidentide vastu eraõiguslike isikutega samaväärses olukorras.
44 Eeltoodut arvesse võttes tuleb vastata eelotsuse küsimusele, et mõistet „tsiviil- ja kaubandusasjad” tuleb määruse nr 44/2001 artikli 1 lõike 1 tähenduses tõlgendada nii, et see hõlmab hagi, millega ühe liikmesriigi ametiasutus nõuab teises liikmesriigis asuvatelt füüsilistelt ja juriidilistelt isikutelt kahjuhüvitist kahju eest, mis on tekitatud kuritegeliku kokkuleppega esimeses liikmesriigis käibemaksupettuse toimepanemiseks.
Mõistet „tsiviil- ja kaubandusasjad” tuleb nõukogu 22. detsembri 2000. aasta määruse (EÜ) nr 44/2001 kohtualluvuse ja kohtuotsuste täitmise kohta tsiviil- ja kaubandusasjades artikli 1 lõike 1 tähenduses tõlgendada nii, et see hõlmab hagi, millega ühe liikmesriigi ametiasutus nõuab teises liikmesriigis asuvatelt füüsilistelt ja juriidilistelt isikutelt kahjuhüvitist kahju eest, mis on tekitatud kuritegeliku kokkuleppega esimeses liikmesriigis käibemaksupettuse toimepanemiseks.

matches: Kohus kohus kohus Kohus kohus kohus Kohus Kohus


§ 18 Võõrkeelte kasutamine muudes valdkondades
§ 19 Kohanime keel
§ 20 Eesti kodaniku nime kirjutamine
§ 27 Vastutus seaduse rikkumise eest
§ 28 Seaduse täitmise kontroll
§ 281 Tööalase eesti keele oskuse kategooriatunnistuste kehtetuks tunnistamine
Muudetud ka Riigikohtu PSK 4.11.1998 otsusega ( RT I 1998, 98/99, 1618 ).
(2) Eesti keele ametliku kasutuse aluseks käesoleva seaduse mõttes on eesti kirjakeele norm Vabariigi Valitsuse kehtestatud korras.
(1) Iga muu keel peale eesti keele on käesoleva seaduse mõttes võõrkeel.
(1) Käesoleva seadusega reguleeritakse eesti keele oskuse nõudeid ning eesti keele ja võõrkeelte kasutamist.
(2) Äriühingute, mittetulundusühingute, sihtasutuste ja nende töötajate ning füüsilisest isikust ettevõtjate eesti keele kasutamist reguleeritakse juhul, kui see on õigustatud avalikes huvides, milleks käesoleva seaduse mõttes on ühiskonna turvalisus, avalik kord, avalik haldus, rahvatervis, tervisekaitse, tarbijakaitse ja tööohutus. Eesti keele oskuse ja kasutamise nõude kehtestamine peab olema põhjendatud ning proportsionaalne taotletava eesmärgiga ega tohi moonutada piiratavate õiguste olemust.
(1) Riigiasutuse, kohaliku omavalitsuse ja tema asutuste (edaspidi kohaliku omavalitsuse) asjaajamiskeel ning Eesti kaitsejõudude teenistus- ja käskluskeel on eesti keel. Erandid sätestatakse käesoleva seaduse 2., 3. ja 4. peatükis.
(1) Igaühel on õigus eestikeelsele asjaajamisele ja suhtlemisele riigiasutustes, kohalikes omavalitsustes, notari, kohtutäituri ja vandetõlgi büroos, kultuuriomavalitsustes ning asutustes, äriühingutes, mittetulundusühingutes ja sihtasutustes.
(2) Asutuste, ettevõtete ja organisatsioonide kõigile töötajatele peab olema tagatud eestikeelne tööalane teave.
(2) Avalikud teenistujad ning valitsusasutuste hallatavate riigiasutuste ja kohaliku omavalitsuse asutuste töötajad, samuti avalik-õiguslike juriidiliste isikute ja nende asutuste töötajad, notar, kohtutäitur, vandetõlk ja nende büroo töötajad peavad oskama ja kasutama eesti keelt tasemel, mis on vajalik teenistuskohustuste või tööülesannete täitmiseks.
1) algtase - eesti keele piiratud suuline ja elementaarne kirjalik oskus. Isik tuleb toime tuttavates keelekasutusolukordades, saab aru selgest kõnest igapäevaelu puudutavatel teemadel, mõistab üldjoontes lihtsama teksti sisu ning oskab täita lihtsaid tüüpdokumente ja kirjutada lühikesi tarbetekste;
2) kesktase - eesti keele suuline ja piiratud kirjalik oskus. Isik tuleb toime mitmekesistes keelekasutusolukordades, saab aru normaalse tempoga kõnest, mõistab raskusteta igapäevaelu kajastavate tekstide sisu, suudab kirjutada oma tegevusvaldkonda puudutavaid tekste;
3) kõrgtase - eesti keele suuline ja kirjalik oskus. Isik väljendab ennast vabalt, sõltumata keelekasutusolukorrast, saab aru ka kiire tempoga kõnest, mõistab raskusteta keerulisemate tekstide sisu, suudab kirjutada stiililt ja funktsioonilt erinevaid tekste.
(1) Eesti keele oskust hindavad eesti keele tasemeeksamitel riiklikud eksamikomisjonid. Riiklike eksamikomisjonide koosseisu kinnitab ja eesti keele tasemeeksami läbiviimise korra kehtestab haridus- ja teadusminister määrusega.
[Lõike 2 sõnastus kuni 31. 12. 2002]
[Lõike 2 sõnastus alates 1. 01. 2003]
(2) Võõrkeelse põhikooli ja gümnaasiumi eesti keele lõpueksami ja eesti keele tasemeeksami ühitamise tingimused kehtestab haridus- ja teadusminister. Kodakondsuse taotleja eesti keele eksami ja eesti keele tasemeeksami ühitamise tingimused kehtestab Vabariigi Valitsus.
[Lõike 21 sõnastus kuni 31. 12. 2002]
(21) Põhihariduse baasil kutsekeskharidust omandavate muu õppekeelega õppegruppide lõpetajate eesti keele riigieksami ja eesti keele tasemeeksami ühitamise tingimused kehtestab haridusminister.
[Lõike 21 sõnastus alates 1. 01. 2003]
(21) Põhihariduse baasil kutsekeskharidust omandavate muu õppekeelega õppegruppide lõpetajate eesti keele riigieksami ja eesti keele tasemeeksami ühitamise tingimused kehtestab haridus- ja teadusminister.
(1) Kui riigiasutusele või kohalikule omavalitsusele esitatav avaldus, taotlus või muu dokument on võõrkeelne, on asutusel õigus nõuda dokumendi esitajalt dokumendi tõlget eesti keelde, välja arvatud käesoleva seaduse §-s 10 sätestatud juhul.
(1) Omavalitsusüksuses, kus vähemalt pooled püsielanikud on vähemusrahvusest, on igaühel õigus saada vastava omavalitsusüksuse territooriumil tegutsevatelt riigiasutustelt ja vastavalt kohalikult omavalitsuselt ning nende ametnikelt vastuseid eesti keeles antavate kõrval ka selle vähemusrahvuse keeles.
(2) Omavalitsusüksuse püsielanik on isik, kes viibib seaduslikult Eestis ja elab omavalitsusüksuses vähemalt 183 päeva aastas, kusjuures tema eemalviibimine omavalitsusüksusest ei tohi ületada 90 päeva järjest.
Kaupade ja teenuste tarbijal on õigus eestikeelsele teabele ja teenindamisele vastavuses tarbijakaitseseadusega (RT I 1994, 2, 13).
§ 18. Võõrkeelte kasutamine muudes valdkondades
Võõrkeelte kasutamine informatsiooni edastamiseks teenuste ja kaupade tarbijatele ning tööalases suhtlemises toimub Vabariigi Valitsuse kehtestatud korras.
§ 19. Kohanime keel
(1) Eesti kohanimed on eestikeelsed. Kohanimedes võib lubada aja- ja kultuurilooliselt põhjendatud erandeid.
(2) Igal Eesti kohal on üksainus ametlik nimi. Eesti kohanime algkuju kirjutatakse eesti-ladina tähtedega. Eesti kohanimesid kirjutatakse muud tähestikku kasutava vähemusrahvuse keeles vastavuses kirjakeele normides kehtestatud ümberkirjutusreeglitega.
§ 20. Eesti kodaniku nime kirjutamine
Eesti kodaniku nime ametlik kuju kirjutatakse eesti-ladina tähtedega. Eesti kodaniku nimesid kirjutatakse muud tähestikku kasutavates keeltes vastavuses kirjakeele normides kehtestatud ümberkirjutusreeglitega.
(1) Avalikud sildid, viidad, kuulutused, teadaanded ja reklaam on eestikeelsed, välja arvatud käesoleva seaduse §-des 13, 15 ja 18 sätestatud juhtudel ning rahvusvaheliste ürituste korraldamisel.
(2) Käesoleva paragrahvi sätted ei kehti välisriikide esinduste kohta.
(1) Käesoleva seaduse §-des 261–266 sätestatud väärtegudele kohaldatakse karistusseadustiku (RT I 2001, 61, 364) üldosa ja väärteomenetluse seadustiku (RT I 2002, 50, 313) sätteid.
(2) Käesoleva seaduse §-des 261–266 sätestatud väärtegude kohtuväline menetleja on Keeleinspektsioon.
§ 27. Vastutus seaduse rikkumise eest
Käesoleva seaduse ja sellega seotud muude õigusaktide rikkujad kannavad haldusvastutust seaduses ettenähtud korras.
§ 28. Seaduse täitmise kontroll
Käesoleva seaduse täitmist kontrollitakse Vabariigi Valitsuse kehtestatud korras.
§ 281. Tööalase eesti keele oskuse kategooriatunnistuste kehtetuks tunnistamine
Tööalase eesti keele oskuse kategooriatunnistused tunnistatakse kehtetuks 2004. aasta 1. jaanuarist.
[RT I 2002, 53, 337 - jõust. 28.06.2002]


text:
9. juuli 2020(*)
Eelotsusetaotlus – Käibemaks – Direktiiv 2006/112/EÜ – Mahaarvamise korrigeerimine – Mahaarvamisõiguse muutumine – Ühtaegu nii maksustatavate kui ka maksust vabastatud tehingute tarbeks kasutatav kapitalikaup – Sellise tegevuse lõpetamine, mille puhul võib käibemaksu maha arvata – Kasutamine kasutusaja lõpuni üksnes maksust vabastatud tehingute tarbeks
Kohtuasjas C‑374/19,
mille ese on Bundesfinanzhofi (Saksamaa Liitvabariigi kõrgeim maksukohus) 27. märtsi 2019. aasta otsusega ELTL artikli 267 alusel esitatud eelotsusetaotlus, mis saabus Euroopa Kohtusse 13. mail 2019, menetluses
koosseisus: koja president L. S. Rossi, kolmanda koja president A. Prechal (ettekandja) ja kohtunik N. Wahl,
– HF, esindaja: Steuerberater M. S. Thum,
– Saksamaa valitsus, esindajad: J. Möller ja S. Eisenberg,
– Euroopa Komisjon, esindajad: L. Lozano Palacios, J. Jokubauskaitė ja R. Pethke,
1 Eelotsusetaotlus puudutab nõukogu 28. novembri 2006. aasta direktiivi 2006/112/EÜ, mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi (ELT 2006, L 347, lk 1; edaspidi „käibemaksudirektiiv“), artiklite 185 ja 187 tõlgendamist.
2 Taotlus on esitatud HFi ja Finanzamt Bad Neuenahr-Ahrweileri (Bad Neuenahr-Ahrweileri maksukeskus, Saksamaa) (edaspidi „maksuhaldur“) vahelises kohtuvaidluses selle käibemaksu mahaarvamise korrigeerimise üle, mille ta oli tasunud kohviku juurdeehitamiselt sellise hooldekodu külge, mille tegevus on käibemaksust vabastatud.
3 Käibemaksudirektiivi artiklis 167 on sätestatud, et mahaarvamisõigus tekib mahaarvatava maksu sissenõutavaks muutumise ajal.
4 Direktiivi artiklis 168 on sätestatud:
5 Direktiivi artikkel 184 on sõnastatud järgmiselt:
6 Sama direktiivi artikli 185 kohaselt:
„1. Mahaarvamist korrigeeritakse eelkõige, kui pärast käibedeklaratsiooni tegemist muutuvad mahaarvatava summa kindlaksmääramisel kasutatud tegurid, eelkõige ostude tühistamise või hinnaalanduste saamise korral.
2. Erandina lõikest 1 ei tehta korrigeerimist tehingute puhul, mille eest on osaliselt või täielikult tasumata, vara nõuetekohaselt tõendatud või kinnitatud hävimise, kaotuse või varguse korral ega ka artiklis 16 nimetatud väikese väärtusega kinkide tegemise ja näidiste jagamise korral.
Liikmesriigid võivad siiski nõuda korrigeerimist tehingute puhul, mille eest on täielikult või osaliselt tasumata, ning varguse puhul.“
7 Käibemaksudirektiivi artikkel 187 näeb ette:
„1. Kapitalikaupade puhul jagatakse korrigeerimine viie aasta peale, kaasa arvatud aasta, mil kaubad soetati või toodeti.
Liikmesriigid võivad korrigeerimise aluseks võtta perioodi, mis hõlmab kaupade esmasele kasutuselevõtule järgnevad viis täisaastat.
Kapitalikaubana soetatud kinnisasja puhul võib korrigeerimisperioodi pikendada kahekümne aastani.
2. Iga-aastane korrigeerimine hõlmab üksnes üht viiendikku kaupadele kehtestatud maksust või pikema korrigeerimisperioodi korral sellele vastavat osa kapitalikaupadele kehtestatud käibemaksust.
Esimeses lõigus osutatud korrigeerimine tehakse, võttes aluseks järgmiste aastate muutused mahaarvamisõiguses võrreldes õigusega sellel aastal, mil kaubad omandati või toodeti või mil seda kasutati esimest korda.“
8 Käibemaksuseaduse (Umsatzsteuergesetz, edaspidi „UStG“) põhikohtuasjas kohaldatavas redaktsioonis on § 15a lõikes 1 ette nähtud:
„Kui esialgsete mahaarvatavate summade kindlaksmääramisel arvesse võetavaid tegureid muudetakse viie aasta jooksul pärast sellise kapitalikauba esmakordset kasutamist, mida on tehingute tarbeks kasutatud korduvalt, tuleb nendele muudatustele vastava iga kalendriaasta kohta teha tasaarvestus soetus‑ ja tootmiskuludelt võetava sisendkäibemaksu mahaarvamise korrigeerimise teel. Kinnisasjade ja nende oluliste osade puhul, sellise korrigeerimise korral, mille suhtes kohaldatakse kinnisasju puudutavaid tsiviilõiguse sätteid, samuti võõrale maale püstitatud ehitiste puhul asendatakse viieaastane tähtaeg kümneaastase tähtajaga.“
9 Põhikohtuasja kaebaja on hooldekodu pidava osaühingu ühendav ettevõtja, kelle asjaomased tehingud on käibemaksust vabastatud. See äriühing ehitas 2003. aastal hooldekodu külge kohviku, millel on külastajate jaoks sissepääs väljast ja kuhu hooldekodu elanikud pääsevad hooldekodu söögisaali kaudu.
10 Põhikohtuasja kaebaja deklareeris alguses, et ta kasutab kohvikut üksnes maksustatavateks tehinguteks, kuna kohvik on kavandatud väljastpoolt tulevatele külastajatele, mitte hooldekodu elanikele, kes peaksid jääma söögisaali. Kuigi maksuhaldur oli selle deklaratsiooniga 2006. aastal tehtud esimese kontrolli tulemusel sisuliselt nõus, pidas ta siiski ebatõenäoliseks, et ükski hooldekodu elanik ei käi selles kohvikus ega kasuta seda koos isikutega, kes tulid teda külastama. Põhikohtuasja pooled leppisid seega kokku, et 10% ulatuses tuleb möönda kõnealuse kohviku kasutamist tehingute tarbeks, mis on käibemaksust vabastatud. See tõi kaasa korrigeerimise UStG § 15a alusel mitme aasta osas alates 2003. aastast.
11 Teise kontrolli tulemusel tuvastas maksuhaldur, et põhikohtuasjas kõne all olev osaühing ei olnud aastatel 2009–2012 enam selles kohvikus müügitehinguid teinud, kusjuures ettevõte oli 2013. aasta veebruaris ka äriregistrist kustutatud. Selle asjaolu tuvastamise tõttu korrigeeris maksuhaldur mahaarvamist nende aastate osas UStG § 15a alusel uuesti, kuna kohvikut ei kasutatud enam üldse selliste tehingute tarbeks, mille puhul võib sisendkäibemaksu maha arvata.
12 Kui põhikohtuasja kaebaja vaie maksuhalduri otsuse peale, mis nõuab temalt teist korrigeerimist, jäeti rahuldamata, esitas ta pädevale Finanzgerichtile (maksukohus, Saksamaa) kaebuse, mille viimane jättis rahuldamata. See kohus tõi oma otsuses esile, et kohviku kavandatud kasutamine maksustatavate toitlustamistehingute tarbeks on lakanud. Kuna väljastpoolt tulevad külastajad neis ruumides ei käi, on kasutussuhted iseenesest muutunud nii, et kohvikut kasutavad nüüd ainult hooldekodu elanikud, mistõttu on jäänud vaid kohviku kasutamine 100% ulatuses käibemaksust vabastatud tehingute tarbeks.
13 Põhikohtuasja kaebaja esitas selle kohtuotsuse peale kassatsioonkaebuse eelotsusetaotluse esitanud kohtule, väites, et kui kohvikut, mis kuulub ettevõtte vara hulka, ilma et seda oleks võimalik kasutada isiklikuks tarbeks, ei kasutata enam maksustatavatel eesmärkidel, ei kujuta see endast kohviku kasutusviisi muutumist, mis võiks viia korrigeerimiseni UStG § 15a alusel. Seda kasutamata jäämist tuleb mõista kui investeerimisvea tagajärge. Asjaolu, et maksuhaldur keeldus kohviku väärtuse osalisest amortiseerimisest, näitab, et aastatel 2009–2012 oli veel kavatsus seda kasutada. Kohviku sissepääs suleti üksnes ohutuse tõttu. Selle kasutamine hooldekodu elanike poolt ei ole suurenenud.
14 Eelotsusetaotluse esitanud kohus täpsustab, viidates eelkõige 28. veebruari 2018. aasta kohtuotsusele Imofloresmira – Investimentos Imobiliários (C‑672/16, EU:C:2018:134), et maksu mahaarvamise õigus jääb alles isegi siis, kui maksukohustuslane ei saanud hiljem kaupa või teenust, mille puhul mahaarvamisõigus tekkis, tema tahtest sõltumatute asjaolude tõttu maksustatavate tehingute raames kasutada. Sellist olukorda, kus kaupu või teenuseid ei kasutata, hoolimata kavatsusest kasutada neid maksustatavatel eesmärkidel, võib võrdsustada olukorraga, kus kaupu või teenuseid ei kasutata ettevõtja tahtest sõltumatult.
15 Nimetatud kohus märgib, et kohviku käitamise lõpetamine on tingitud majandusliku tasuvuse puudumisest ja seega põhikohtuasja kaebaja ebaõnnestumisest, mis iseenesest ei kujuta endast nende asjaolude muutumist, mis andsid mahaarvamisõiguse käibemaksudirektiivi artikli 185 lõike 1 tähenduses, kuna kohviku kasutamine hooldekodu elanike poolt käibemaksust vabastatud tehingute tarbeks on jäänud muutumatuks. Nii on kohviku kasutamine käibemaksuga maksustatavateks tehinguteks täielikult lakanud, ilma et selle asemel oleks hooldekodu elanikud hakanud kohvikut rohkem kasutama. Kohviku kasutamata jäämise tõlgendamine selliselt, et nüüd on tegemist üksnes käibemaksust vabastatud tehingute tarbeks kasutamisega, võib tähendada õigusnormide rikkumist.
16 Neil asjaoludel otsustas Bundesfinanzhof (Saksamaa Liitvabariigi kõrgeim maksukohus) menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmise eelotsuse küsimuse:
„Kas maksukohustuslane, kes toodab maksustatava tegevuse tarbeks kasutatava kapitalikauba, millega seoses tekib sisendkäibemaksu mahaarvamise õigus (käesolevas asjas kohviku pidamiseks ette nähtud hoone püstitamine), peab mahaarvamist [käibemaksudirektiivi] artikli 185 lõike 1 ja artikli 187 alusel korrigeerima, kui ta mahaarvamisõigust andva tegevuse (käesolevas asjas kohviku pidamine) lõpetab ja kapitalikaup jääb varem maksustatava tegevuse tarbeks kasutatud ulatuses kasutamata?“
17 Eelotsusetaotluse esitanud kohus soovib oma küsimusega sisuliselt selgitust, kas käibemaksudirektiivi artikleid 184, 185 ja 187 tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus riigisisesed õigusnormid, mille kohaselt maksukohustuslane, kes on omandanud õiguse arvata proportsionaalselt maha käibemaks tema poolt käibemaksuvabalt peetava hooldekodu külge sellise kohviku juurdeehitamiselt, mis on mõeldud kasutamiseks nii maksustatavate kui ka maksust vabastatud tehingute tarbeks, on kohustatud korrigeerima käibemaksu esialgset mahaarvamist, kui ta on selles kohvikus maksustatavate tehingute tegemise täielikult lõpetanud.
18 Selles osas tuleb märkida, et mahaarvamise süsteemi mõte on vabastada ettevõtja täielikult tema majandustegevuse raames tasumisele kuuluvast või tasutud käibemaksust. Ühine käibemaksusüsteem kindlustab seega kogu majandustegevuse täiesti neutraalse maksustamise, sõltumata selle eesmärkidest või tulemitest, tingimusel, et see tegevus ise on põhimõtteliselt käibemaksuga maksustatav (25. juuli 2018. aasta kohtuotsus Gmina Ryjewo, C‑140/17, EU:C:2018:595, punkt 29).
19 Selleks, et isik võiks mahaarvamisõigust kasutada, peab ta esiteks olema „maksukohustuslane“ käibemaksudirektiivi tähenduses ning teiseks peab asjaomaseid kaupu ja teenuseid kasutatama maksustatavate tehingute tarbeks, kusjuures kauba või teenuse kasutamine või kavandatav kasutamine määrab kindlaks vaid esialgse mahaarvamise ulatuse, millele maksukohustuslasel on õigus, ja võimaliku korrigeerimise ulatuse järgnevatel perioodidel, kuid ei mõjuta mahaarvamisõiguse tekkimist (vt selle kohta 28. veebruari 2018. aasta kohtuotsus Imofloresmira – Investimentos Imobiliários, C‑672/16, EU:C:2018:134, punktid 33 ja 39).
20 Käibemaksudirektiivi artiklites 184–187 ette nähtud korrigeerimismehhanism on selle direktiiviga kehtestatud käibemaksu mahaarvamise korra olemuslik osa. Selle eesmärk on suurendada mahaarvamiste täpsust, et tagada käibemaksu neutraalsus nii, et varem tehtud tehingud annavad jätkuvalt mahaarvamisõiguse ainult selles osas, milles need on seotud maksustatavate tehingutega. Niisiis on korrigeerimismehhanismi eesmärk tiheda ja otsese seose loomine sisendkäibemaksu mahaarvamise õiguse ning niisuguste hilisemate tehingute tarbeks kaupade ja teenuste kasutamise vahel, millelt arvestatakse käibemaksu (vt selle kohta 27. märtsi 2019. aasta kohtuotsus Mydibel, C‑201/18, EU:C:2019:254, punkt 27 ja seal viidatud kohtupraktika).
21 Nimelt võib ühises käibemaksusüsteemis maha arvata üksnes maksu, millega maksustati eelmises etapis maksukohustuslase maksustatavate tehingute jaoks kasutatud kaubad või teenused. Sisendkäibemaksu mahaarvamine on seotud maksu kogumisega vahetult järgnevas etapis. Kui maksukohustuslase poolt omandatud kaupu või teenuseid kasutatakse tehingutes, mis on maksust vabastatud või ei kuulu käibemaksu kohaldamisalasse, ei või käibemaksu arvestada ega sisendkäibemaksu maha arvata (vt selle kohta 11. aprilli 2018. aasta kohtuotsus SEB bankas, C‑532/16, EU:C:2018:228, punkt 38).
22 Käesoleval juhul on selge, et põhikohtuasja kaebaja omandas õiguse arvata maha käibemaks, mille ta oli tasunud põhikohtuasjas arutusel oleva kohviku ehitamiselt. Seda õigust korrigeeriti esimest korda 2006. aastal, mil maksuhaldur määras kohviku ehitamisega seotud käibemaksu mahaarvamisõiguse määraks 90%, tuginedes oma hinnangule, mida põhikohtuasja kaebaja ei ole vaidlustanud ja mille kohaselt kasutatakse kohvikut 10% ulatuses maksust vabastatud tehinguteks.
23 Põhikohtuasja esemeks oleva aastaid 2009–2012 puudutava korrigeerimise kohta nähtub Euroopa Kohtu käsutuses olevast toimikust, et maksuhaldur tugines selle tegemisel järeldusele, et sel ajavahemikul ei tehtud põhikohtuasjas arutusel olevas kohvikus enam ühtegi maksustatavat tehingut, mistõttu kasutati seda nüüd ainult maksust vabastatud tehingute tarbeks. Maksuhalduri arvates kujutab see asjaolu endast muutumist käibemaksudirektiivi artikli 185 tähenduses, mille tõttu on vaja korrigeerida mahaarvamist nende aastate osas.
24 Eelotsusetaotluse esitanud kohus kahtleb siiski, kas käesolevas asjas on tegemist sellise muutumisega, kuna ta leiab, et maksustatava tegevuse lihtsalt lõpetamine on tingitud asjaolust, et kohviku maksustatav käitamine ei osutunud majanduslikult kasumlikuks, ja see ei toonud käesoleval juhul kaasa maksust vabastatud tegevuse vähimatki muutumist ega suurenemist.
25 Sellega seoses tuleb esiteks märkida, et käesoleva kohtuotsuse punktis 20 viidatud kohtupraktikast tuleneb, et mahaarvamisõigust saab põhimõtteliselt kasutada vaid siis, kui sisendkäibemaksu mahaarvamise õiguse ning asjaomaste kaupade ja teenuste järgnevate maksustatavate tehingute tarbeks kasutamise vahel on tihe ja otsene seos. Seega, mis puudutab selliseid kapitalikaupu nagu põhikohtuasjas arutusel olev kohvik, siis kui käibemaksudirektiivi artikli 187 lõike 1 alusel kindlaks määratud korrigeerimisperioodil on tõendatud, et see seos, mis oli küll eelneval etapil tegelikult olemas, on nüüd kadunud, on üldjuhul tegemist muutumisega selle direktiivi artikli 185 tähenduses, mis muudab mahaarvamise korrigeerimise kohustuslikuks.
26 Teiseks nähtub Euroopa Kohtu väljakujunenud praktikast, et mahaarvamisõigus jääb üldjuhul alles, isegi kui maksukohustuslane ei saa hiljem kaupa või teenust, mille puhul mahaarvamisõigus tekib, tema tahtest sõltumatute asjaolude tõttu maksustatavate tehingute raames kasutada (28. veebruari 2018. aasta kohtuotsus Imofloresmira – Investimentos Imobiliários, C‑672/16, EU:C:2018:134, punkt 40 ja seal viidatud kohtupraktika). Euroopa Kohus on sellega seoses täpsustanud, et mahaarvamisõigust piirataks korrigeerimist reguleerivate sätete kaudu, kui sellistel asjaoludel eeldada, et käibemaksudirektiivi artikli 185 tähenduses muutumise tõendamiseks piisab, kui kinnisasi seisab pärast selle kinnisasja üürilepingu lõppemist kasutuseta omaniku tahtest sõltumatutel asjaoludel, isegi kui on tõendatud, et viimasel oli kogu aeg kavatsus tegelda maksustatava tegevusega ja ta astus selleks vajalikke samme (28. veebruari 2018. aasta kohtuotsus Imofloresmira – Investimentos Imobiliários, C‑672/16, EU:C:2018:134, punkt 47).
27 Käesoleval juhul ilmneb aga, et põhikohtuasjas käsitletav olukord, nagu eelotsusetaotluse esitanud kohus seda kirjeldab, erineb oluliselt asjaoludest, mis olid selle kohtupraktika aluseks.
28 Sellega seoses tuleb toonitada, et nimetatud kohtupraktika käsitleb olukordi, kus asjaomased kulud olid küll tehtud maksustatavate tehingute tegemise eesmärgil, kuid need tehingud jäid konkreetselt ellu viimata, mistõttu ühtegi tehingut ei tehtud. Sellisel juhul peaks nendelt kuludelt tasutud käibemaksu mahaarvamise õigusel – vastavalt käesoleva kohtuotsuse punktis 20 viidatud kohtupraktikale – olema tihe ja otsene seos kavandatavate maksustatavate tehingutega.
29 Seevastu põhikohtuasjas kõne all oleva olukorra kohta nähtub eelotsusetaotluse esitanud kohtu esitatud teabest, et esimesel perioodil, mis kestis aastatel 2003–2008, võeti põhikohtuasjas arutusel olev kohvik tegelikult kasutusele selleks, et teha ühtaegu nii maksustatavaid kui ka maksust vabastatud tehinguid, mistõttu oli vähemalt neil aastatel maksuhalduri poolt kindlaks määratud 90% osas tihe ja otsene seos kohviku ehitamisel kantud kuludelt tasutud käibemaksu mahaarvamise õiguse ja sellega seotud tegelike maksustatavate tehingute vahel.
30 Sellest teabest nähtub siiski ka see, et teisel ajavahemikul aastatel 2009–2012, mis on ainsana põhikohtuasja ese, lakkasid maksustatavad tehingud mis tahes põhjusel, samas kui maksust vabastatud tehinguid tehti jätkuvalt. Selle tagajärjel tekkis paratamatult olukord – mis erineb olukorrast kohtuasjas, milles tehti 28. veebruari 2018. aasta kohtuotsus Investimentos Imobiliários (C‑672/16, EU:C:2018:134) –, kus kohviku ruumid, mis on pealegi lahutamatu osa hooldekodust, mille tegevus on käibemaksust vabastatud, ei jäänud tühjaks, vaid neid kasutati edaspidi üksnes maksust vabastatud tehingute tegemiseks.
31 Teisiti oleks see vaid siis, kui – nagu Saksamaa valitsus ja Euroopa Komisjon õigesti väidavad – põhikohtuasja kaebaja oleks nende ruumide jaoks sel ajavahemikul leidnud muid kasutusviise, et teha tehinguid, mille puhul võib käibemaksu maha arvata. Kuigi Euroopa Kohtu käsutuses oleva toimiku põhjal ei ilmne, et see nii oleks, tuleb eelotsusetaotluse esitanud kohtul vajaduse korral seda kontrollida.
32 Seega tuleneb käesoleva kohtuotsuse punktides 20 ja 21 viidatud kohtupraktikast, et selles osas, milles põhikohtuasja kaebaja poolt põhikohtuasjas arutusel oleva kohviku ehitamiseks soetatud kaupu või teenuseid kasutati aastatel 2009–2012 üksnes maksust vabastatud tehingute tarbeks – mida peab siiski kontrollima eelotsusetaotluse esitanud kohus –, ei ole varem tehtud tehingutel enam maksustatavate teenuste osutamise otstarvet ja nende suhtes kohaldatakse seega mahaarvamise korrigeerimise mehhanismi. Sellistel asjaoludel on tihe ja otsene seos eelnevatelt kuludelt tasutud sisendkäibemaksu mahaarvamise õiguse ja maksukohustuslase hilisema maksustatava tegevuse vahel nüüdseks katkenud, kuigi see oli olemas varasemas etapis.
33 Siit järeldub, nagu on märgitud käesoleva kohtuotsuse punktis 25, et neil asjaoludel on põhimõtteliselt tegemist muutumisega käibemaksudirektiivi artikli 185 tähenduses, mistõttu on vaja mahaarvamist korrigeerida. Asjaolu, et see tuleneb maksukohustuslaste tahtest sõltumatutest asjaoludest, ei sea iseenesest seda vajadust kahtluse alla (vt selle kohta 29. aprilli 2004. aasta kohtuotsus Gemeente Leusden ja Holin Groep, C‑487/01 ja C‑7/02, EU:C:2004:263, punkt 55).
34 Lõpuks tuleb täheldada, et selline järeldus ei ole vastuolus neutraalse maksustamise põhimõttega. Sellise ettevõtja olukord, kes teeb investeeringuid majandustegevuseks, mis hõlmab ühtaegu nii maksustatavaid kui ka maksust vabastatud tehinguid, ja kes teeb jätkuvalt maksuvabasid tehinguid, erineb nimelt sellise ettevõtja olukorrast, kes teeb majandustegevuseks investeeringuid eesmärgiga teha üksnes maksustatavaid tehinguid, ilma et see tegevus lõpuks viiks selliste tehinguteni.
35 Eeltoodut arvestades tuleb esitatud küsimusele vastata, et käibemaksudirektiivi artikleid 184, 185 ja 187 tuleb tõlgendada nii, et nendega ei ole vastuolus riigisisesed õigusnormid, mille kohaselt maksukohustuslane, kes on omandanud õiguse arvata proportsionaalselt maha käibemaks tema poolt käibemaksuvabalt peetava hooldekodu külge sellise kohviku juurdeehitamiselt, mis on mõeldud kasutamiseks nii maksustatavate kui ka maksust vabastatud tehingute tarbeks, on kohustatud korrigeerima käibemaksu esialgset mahaarvamist, kui ta on selles kohvikus maksustatavate tehingute tegemise täielikult lõpetanud ja kui ta neis ruumides maksust vabastatud tehingute tegemist jätkates kasutab neid ainult selliste tehingute tarbeks.
Nõukogu 28. novembri 2006. aasta direktiivi 2006/112/EÜ, mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi, artikleid 184, 185 ja 187 tuleb tõlgendada nii, et nendega ei ole vastuolus riigisisesed õigusnormid, mille kohaselt maksukohustuslane, kes on omandanud õiguse arvata proportsionaalselt maha käibemaks tema poolt käibemaksuvabalt peetava hooldekodu külge sellise kohviku juurdeehitamiselt, mis on mõeldud kasutamiseks nii maksustatavate kui ka maksust vabastatud tehingute tarbeks, on kohustatud korrigeerima käibemaksu esialgset mahaarvamist, kui ta on selles kohvikus maksustatavate tehingute tegemise täielikult lõpetanud ja kui ta neis ruumides maksust vabastatud tehingute tegemist jätkates kasutab neid ainult selliste tehingute tarbeks.

matches:
§ 15
§ 15
§ 15
kohus
§ 15
kohus
kohus
kohus
kohus
Kohus
kohus
kohus


Tervishoiuteenuste korraldamise seaduse muutmise ja sellega seonduvalt teiste seaduste muutmise seadus – Riigi Teataja
Tervishoiuteenuste korraldamise seaduse muutmise ja sellega seonduvalt teiste seaduste muutmise seadus
03.06.2013 otsus nr 274
1) paragrahvi 20 täiendatakse lõikega 11 järgmises sõnastuses:
„(11) Päevaravi on ambulatoorne tervishoiuteenus, mille osutamise käigus on vajalik inimese seisundi lühiajaline jälgimine ja mille järel lahkub inimene tervishoiuteenuse osutaja juurest samal päeval.”;
2) paragrahvi 22 lõike 4 esimene lause muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„Eriarstiabi osutava haigla liigid on piirkondlik haigla, keskhaigla, üldhaigla, kohalik haigla, erihaigla ja taastusravihaigla.”;
3) paragrahvi 25 lõige 11 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„(11) Käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud piirangut õendusabi osutamise õiguslikule vormile ei kohaldata sotsiaalhoolekande seaduse § 10 punktis 16 nimetatud sotsiaalteenuse osutajatele ning eakate ja puuetega isikute ööpäevasele hoolekandeasutusele käesoleva seaduse § 25 lõike 3 alusel kehtestatud määruses nimetatud koduõendusteenuse osutamise korral.”;
4) paragrahvi 25 lõiked 2 ja 3 muudetakse ning sõnastatakse järgmiselt:
„(2) Nõuded ambulatoorse õendusabi iseseisvalt osutamiseks vajalikele ruumidele, sisseseadele, aparatuurile, töövahenditele ja ravimitele kehtestab sotsiaalminister määrusega.
(3) Iseseisvalt osutada lubatud ambulatoorsete õendusabiteenuste loetelu ja nende hulka kuuluvad tegevused kehtestab sotsiaalminister määrusega.”;
„§ 251. Õendushaigla
(4) Õendushaiglas iseseisvalt osutada lubatud õendusabiteenuste loetelu ja nende hulka kuuluvad tegevused ning statsionaarse õendusabi iseseisvalt osutamiseks vajalikule töötajate koosseisule, ruumidele, sisseseadele, aparatuurile ja töövahenditele esitatavad nõuded kehtestab sotsiaalminister määrusega.”;
6) paragrahvi 262 lõige 3 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„(3) Iseseisvalt osutada lubatud ämmaemandusabiteenuste loetelu ja nende hulka kuuluvad tegevused kehtestab sotsiaalminister määrusega.”;
7) paragrahvi 541 lõiked 1–3 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„(1) Eriarsti lähtetoetus (edaspidi lähtetoetus) on eriarstina tööle asuvale arstile ühekordselt makstav toetus.
4) töökohal, millel töö tegemise koht on väljaspool Tallinna või Tartu linna.”;
8) paragrahvi 542 lõiked 1–3 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„(1) Lähtetoetuse saamiseks õigustatud arst esitab Sotsiaalministeeriumile lähtetoetuse taotluse hiljemalt viie aasta jooksul residentuuri lõpetamisest arvates. Eriarstiabi eriala omandamise järel rasedus- ja sünnituspuhkusel või lapsehoolduspuhkusel viibiva arsti või ajateenistuskohustuse täitmisele kutsutud kaitseväekohustuslase arsti õigus taotleda lähtetoetust pikeneb vastavalt rasedus- ja sünnituspuhkusel ning lapsehoolduspuhkusel viibimise aja või ajateenistuskohustuse täitmise aja võrra.
(3) Lähtetoetuse suurus on 15 000 eurot.”;
9) paragrahvi 542 lõige 4 tunnistatakse kehtetuks;
10) paragrahvi 55 lõike 1 punktis 1 asendatakse sõna „hooldushaiglate” sõnaga „õendushaiglate”;
11) seadust täiendatakse §-ga 721 järgmises sõnastuses:
„§ 721. Tegevuslubade kehtivus
Enne 2014. aasta 1. jaanuari hooldusravi osutamiseks välja antud eriarstiabi osutamise tegevusload kehtivad nende kehtivusaja lõpuni.”
§ 2. Majandustegevuse seadustiku üldosa seaduse muutmine
Majandustegevuse seadustiku üldosa seaduse §-s 121 tehakse järgmised muudatused:
1) punktiga 3 muudetava tervishoiuteenuste korraldamise seaduse § 41 lõige 2 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„(2) Tegevusloa taotluses esitatakse lisaks majandustegevuse seadustiku üldosa seaduses sätestatud andmetele järgmised andmed:
10) andmed tervise infosüsteemiga andmevahetuseks esitatavatele nõuetele vastamise kohta.”;
2) punktiga 3 muudetava tervishoiuteenuste korraldamise seaduse § 42 tekst muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„Tegevusluba antakse, kui:
4) iseseisvalt ämmaemandusabi osutamise ruumid, sisseseade, aparatuur ja töövahendid vastavad käesoleva seaduse alusel kehtestatud nõuetele;
6) taotleja infotehnoloogiline valmisolek vastab tervise infosüsteemiga andmevahetuseks esitatavatele nõuetele.”
1) paragrahvi 273 pealkiri muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„§ 273. Perearsti nimistu alusel üldarstiabi, kiirabi, eriarstiabi, iseseisvalt õendusabi osutamise ja iseseisvalt ämmaemandusabi osutamise tegevusloa taotluse läbivaatamine”;
2) paragrahvi 273 lõige 1 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„(1) Perearsti nimistu alusel üldarstiabi, kiirabi, eriarstiabi, iseseisvalt õendusabi osutamise ja iseseisvalt ämmaemandusabi osutamise tegevusloa taotluse läbivaatamise eest tasutakse riigilõivu:
1) perearsti nimistu alusel üldarstiabi osutamise tegevusloa puhul 140,60 eurot iga tegevuskoha kohta;
2) kiirabi osutamise tegevusloa puhul 191,73 eurot iga teeninduspiirkonna kohta;
3) haiglavälise eriarstiabi osutamise tegevusloa puhul 140,60 eurot iga tegevuskoha kohta;
4) iseseisvalt õendusabi osutamise tegevusloa, välja arvatud iseseisvalt statsionaarse õendusabi osutamise tegevusloa puhul 86,28 eurot iga tegevuskoha kohta;
5) iseseisvalt ämmaemandusabi osutamise tegevusloa puhul 140,60 eurot iga tegevuskoha kohta.”;
3) paragrahvi 273 lõike 2 punkt 6 tunnistatakse kehtetuks;
4) paragrahvi 273 täiendatakse lõikega 4 järgmises sõnastuses:
„(4) Iseseisvalt statsionaarse õendusabi osutamise tegevusloa taotluse läbivaatamise eest tasutakse riigilõivu 501,70 eurot.”;
5) paragrahvi 274 tekst muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„Tegevusloa duplikaadi väljastamise eest tasutakse riigilõivu lähtuvalt tegevusloa liigist:
1) perearsti nimistu alusel üldarstiabi osutamise tegevusloa duplikaadi väljastamise eest – 12,78 eurot;
2) kiirabi osutamise tegevusloa duplikaadi väljastamise eest – 12,78 eurot;
3) haiglavälise eriarstiabi osutamise tegevusloa duplikaadi väljastamise eest – 12,78 eurot;
4) haiglas eriarstiabi osutamise tegevusloa duplikaadi väljastamise eest – 12,78 eurot;
5) iseseisvalt õendusabi osutamise tegevusloa duplikaadi väljastamise eest – 12,78 eurot;
6) iseseisvalt statsionaarse õendusabi osutamise tegevusloa duplikaadi väljastamise eest – 12,78 eurot;
7) iseseisvalt ämmaemandusabi osutamise tegevusloa duplikaadi väljastamise eest – 12,78 eurot.”
§ 4. Surma põhjuse tuvastamise seaduse muutmine
Surma põhjuse tuvastamise seaduses tehakse järgmised muudatused:
„(21) Iseseisvalt osutada lubatud õendusabiteenuse osutamise käigus surnud isiku surma fakti tuvastab õde või arst.”;
„(11) Iseseisvalt osutada lubatud õendusabiteenuse osutamise käigus surnud isiku surmast teavitatakse viivitamata isiku raviarsti või perearsti.”;
3) paragrahvi 6 täiendatakse lõikega 7 järgmises sõnastuses:
„(7) Iseseisvalt osutada lubatud õendusabiteenuse osutamise käigus väljaspool haiglat surnud isiku surmast teavitab surma fakti tuvastanud õde, isiku raviarst või perearst surnu omakseid või seaduslikku esindajat viivitamata, kuid mitte hiljem kui 72 tunni möödumisel surma fakti tuvastamisest. Kui surnu omakseid või tema seaduslikku esindajat ei ole võimalik nimetatud tähtaja jooksul teavitada, teavitatakse viivitamata surnu elukohajärgset kohalikku omavalitsust.”
(1) Käesoleva seaduse § 1 punktid 7, 8 ja 9 jõustuvad 2013. aasta 1. septembril.
(2) Käesoleva seaduse § 1 punktid 2, 4, 5, 10 ja 11 ning §-d 2–4 jõustuvad 2014. aasta 1. jaanuaril.


Tolli automaatse numbrituvastussüsteemi andmekogu põhimäärus – Riigi Teataja
Tolli automaatse numbrituvastussüsteemi andmekogu põhimäärus
Tolli automaatse numbrituvastussüsteemi andmekogu põhimäärus - sisukord
§ 1 Andmekogu asutamine
§ 3 Tolli automaatne numbrituvastussüsteem
§ 4 Andmeobjekt
§ 5 Andmekogu vastutav töötleja
§ 7 Andmekogusse kantavad andmed
§ 8 Andmekogus sisalduvate andmete kaitse
§ 9 Juurdepääs andmetele
§ 10 Andmete ristkasutus
§ 11 Andmete säilitamine
RT I, 25.08.2017, 11
Vastu võetud 22.06.2017 nr 51
RT I, 28.06.2017, 17
22.08.2017 RT I, 25.08.2017, 8 28.08.2017, rakendatakse 2017. aasta 1. juulist
Määrus kehtestatakse tolliseaduse § 14 lõike 7 alusel.
§ 1. Andmekogu asutamine
(1) Määrusega asutatakse riigi infosüsteemi kuuluv andmekogu nimega „Tolli automaatse numbrituvastussüsteemi andmekogu” (edaspidi andmekogu).
(2) Andmekogu lühinimi on „ANTS”.
Andmekogu pidamise eesmärk on transpordivahendite ning kaubakonteinerite liikumise kohta teabe kogumine ja töötlemine riiklike maksude kogumiseks ning rahvusvahelise kaubanduse seaduslikkuse tagamiseks, samuti maksupettuste ja salakaubaveo tõkestamiseks.
§ 3. Tolli automaatne numbrituvastussüsteem
Tolli automaatne numbrituvastussüsteem koosneb statsionaarsest või mobiilsest numbrituvastusvahendist, salvestusseadmest ja vajalikest lisaseadmetest, mille abil §-s 7 nimetatud andmeid töödeldakse §-s 2 nimetatud eesmärgil.
§ 4. Andmeobjekt
Andmeobjekt, mille kohta andmekogus andmeid töödeldakse, on sündmus. Sündmuseks loetakse transpordivahendi või kaubakonteineri möödumist numbrituvastusvahendist.
§ 5. Andmekogu vastutav töötleja
Andmekogu vastutav töötleja on Maksu- ja Tolliamet.
(2) Andmekogu pidamisel kasutatakse automatiseeritud andmetöötlust ja andmeid säilitatakse digitaalsel kujul.
§ 7. Andmekogusse kantavad andmed
(1) Andmekogusse kantakse §-s 4 nimetatud sündmust kajastavad järgmised andmed:
1) tuvastuspunkti nimi või tähis;
2) sündmuse number;
3) sündmuse salvestamise aeg (kuupäev, kuu, aasta ja kellaaeg);
4) vähemalt üks foto tuvastatud registreerimismärgist;
5) transpordivahendi või konteineri registreerimismärk;
6) transpordivahendi kiirus (km/h) registreerimismärgi tuvastamise hetkel.
(2) Lisaks lõikes 1 toodud andmetele kantakse andmekogusse ka häiretega seotud andmed, mis sisaldavad teavet andmekogu vastutava töötleja riskianalüüsi alusel välja valitud transpordivahendite ja konteinerite liikumise ning teostatud kontrollitoimingute kohta.
(3) Andmekogusse kantakse järgmised häiretega seotud andmed:
1) häire number;
2) häire loomise aeg (kuupäev, kuu, aasta ja kellaaeg);
3) häire kehtivusaeg (kuupäev, kuu, aasta ja kellaaeg);
4) transpordivahendi või konteineri registreerimismärk;
5) häiresõnum – tegevusjuhis kontrollitoiminguks;
6) häiresõnumi sisestanud isiku nimi ja telefoninumber;
7) kontrollitoimingu tegemise aeg (kuupäev, kuu, aasta ja kellaaeg);
8) kontrollitoimingu tegemise koht;
9) kontrollitoimingu kirjeldus;
10) kontrollitoimingu tegija nimi.
§ 8. Andmekogus sisalduvate andmete kaitse
Andmekogus sisalduvate andmete turvaklass on K2T2S2 ja turbeaste keskmine (M).
§ 9. Juurdepääs andmetele
(1) Andmekogus sisalduvad andmed on juurdepääsupiiranguga ja tunnistatud asutusesiseseks kasutamiseks mõeldud andmeteks.
(2) Juurdepääs andmekogusse kantud andmetele on:
1) vastutava töötleja ametnikul ja töötajal talle teenistus- või töökohustuste täitmiseks määratud ulatuses;
2) Politsei- ja Piirivalveameti ametnikul ja töötajal talle teenistus- või töökohustuste täitmiseks määratud ulatuses;
3) Kaitsepolitseiameti ametnikul ja töötajal talle teenistus- või töökohustuste täitmiseks määratud ulatuses;
4) Välisluureameti ametnikul ja töötajal talle teenistus- või töökohustuste täitmiseks määratud ulatuses;
[RT I, 25.08.2017, 8 - jõust. 28.08.2017, rakendatakse 2017. aasta 1. juulist]
5) andmekaitse järelevalveasutusel seadusest tulenevate ülesannete täitmiseks;
6) isikul, kes arendab või hooldab andmekogu vastavalt kokkuleppele andmekogu vastutava töötlejaga.
§ 10. Andmete ristkasutus
Andmekogu vastutaval töötlejal on lubatud talle seadusega pandud ülesannete täitmiseks esitada päringuid ja saada andmeid teistest andmekogudest ning saata § 7 lõike 3 punktis 4 nimetatud andmeid Tallinna Sadama automaatsesse numbrituvastussüsteemi.
§ 11. Andmete säilitamine
Andmekogu andmeid säilitatakse kolm aastat andmete andmekogusse kandmise päevast alates.


Võru Lasteaed Päkapikk põhimäärus – Riigi Teataja
Võru Lasteaed Päkapikk põhimäärus
Võru Lasteaed Päkapikk põhimäärus - sisukord
§ 3 ÕPPE- JA KASVATUSKORRALDUS
§ 5 ÕPETAJATE JA TEISTE TÖÖTAJATE ÕIGUSED JA KOHUSTUSED
§ 8 VARA, FINANTSEERIMINE, MAJANDAMINE JA ASJAAJAMINE
§ 9 ÜMBERKORRALDAMINE, ÜMBERKUJUNDAMINE JA TEGEVUSE LÕPETAMINE
§ 10 LÕPPSÄTTED
RT IV, 06.11.2012, 19
Vastu võetud 23.09.2009 nr 22
KO 2009, 142, 1911
10.10.2012 01.11.2012, määruses on läbivalt asendatud sõna "juhataja" sõnaga "direktor" vastavas käändes ja tekstiosa "juhataja asetäitja õppe- ja kasvatustöö alal" sõnaga "õppealajuhataja" vastava käändes
Määrus kehtestatakse "Koolieelse lasteasutuse seadus" § 9 lg 3, Võru Linnavolikogu 8. detsembri 2010. a määruse nr 24 "Ametiasutuse hallatavate asutuste asutamise, haldamise, ümberkorraldamise ja lõpetamise kord" § 2 lg 3 ja § 6 lg 1 alusel.
[ - jõust. 01.11.2012]
(1) Lasteaia nimetus on Võru Lasteaed Päkapikk (edaspidi lasteaed).
(5) Lasteaed asub aadressil Vabaduse 15a, Võru linn.
(2) Liitrühmade moodustamise otsustab vajaduse tekkimisel ja lastevanemate ettepanekul lasteaia direktor.
(3) Linnavalitsus moodustab lasteaia direktori ettepanekul vajaduse esinemisel lasteaias sobitusrühmi ja erirühmi ning loob osaajalisi kohti.
(4) Sõime- ja lasteaiarühmad moodustab vastavalt vajadusele lasteaia direktor.
(2) Lasteaia õppekava kinnitab direktor pedagoogilise nõukogu ettepanekul, kuulates ära lasteaia hoolekogu arvamuse.
7) võimaldada lastele logopeedilist abi;
(8) Lasteaial ning igal rühmal on oma tegevus- ja päevakava, mille koostamisel arvestatakse lasteaia õppekava, kohalikku kultuurilist omapära ja rahvatraditsioone. Lasteaia tegevus- ja päevakava kinnitab lasteaia direktor.
(9) Lasteaial on kodukord, mille kehtestab direktor ja see on lastele, nende vanematele ja lasteaia töötajatele täitmiseks kohustuslik. Lasteaia kodukord ja selle muudatused esitatakse enne kehtestamist arvamuse andmiseks lasteaia hoolekogule.
7) kasvatamist, õpetamist ja hoidmist puudutavate vaidlusküsimuste korral pöörduda direktori, hoolekogu, pedagoogilise nõukogu, linnavalitsuse, maavanema, lastekaitse-organisatsiooni, politseiametniku või sotsiaaltöötaja poole.
1) pedagoogid, kelleks on direktor, õppealajuhataja, õpetajad, logopeed ja eripedagoog;
(2) Lasteaia ametikohtade struktuuri ja koosseisu kinnitab ning muudab direktor kooskõlastatult vastava ala abilinnapeaga.
(3) Töölepingud personaliga sõlmib, muudab ja ütleb üles, samuti võtab vastutusele lasteaia direktor kooskõlas töösuhteid reguleerivate õigusaktidega ning lasteaia põhimäärusega.
(4) Pedagoogide vaba ametikoha täitmiseks korraldatakse konkurss, mille läbiviimise korra kinnitab lasteaia hoolekogu direktori ettepanekul.
(1) Lasteaeda juhib direktor, kelle ülesandeks on lasteaia õppe-kasvatuskorralduse ning majandus-ja finantstegevuse juhtimine koostöös lasteaia hoolekogu ja pedagoogilise nõukoguga.
(2) Direktor esindab lasteaeda suhtlemises teiste asutustega, juriidiliste ja füüsiliste isikutega ning sõlmib nendega lepinguid ja teeb teisi tehinguid lasteaia eelarve piirides.
(3) Lasteaia direktori ametiülesanded, õigused ja vastutus on määratud ametijuhendiga.
(4) Direktori vaba ametikoha täitmiseks korraldatakse avalik konkurss vastavalt kehtestatud korrale.
(5) Lasteaia direktori kinnitab ametisse, vabastab ametist ja määrab töötasu linnavalitsus. Direktoriga sõlmib, muudab ja ütleb üles töölepingu ning võtab vastutusele linnapea.
(6) Pedagoogilise nõukogu liikmeteks on lasteaia pedagoogid. Pedagoogilise nõukogu esimees on lasteaia direktor ning aseesimees õppealajuhataja.
(7) Pedagoogilise nõukogu ülesandeks on lasteaia õppe- ja kasvatustegevuse analüüsimine ja hindamine ning direktorile, hoolekogule ning linnavalitsusele õppe- ja kasvatustegevuse parandamiseks ettepanekute tegemine.
(5) Direktor esitab linnavalitsusele hoolekogu kinnitamiseks taotluse, milles on märgitud hoolekogusse valitud isikud ja esindamise alus.
(6) Linnavalitsus moodustab direktori poolt esitatud taotluse ning linnavolikogu otsuse alusel lasteaia hoolekogu.
(9) Kõiki hoolekokku valitud esindajaid on õigustagasi kutsuda ja ümber valida.
(5) Lasteaia eelarve projekti koostab lasteaia direktor, kooskõlastab selle lasteaia hoolekoguga ning esitab linnavalitsusele.
(9) Lasteaia ja lasteaia direktori tegevuse õiguspärasuse ja otstarbekuse üle teostab järelevalvet linnavalitsus.
(2) Määrus jõustub 1.oktoobril 2009. aastal.


Firmanimi - Tasuta koduleht - Avaleht - Vastuvõtu kord
Laste Jõgeva valla lasteasutustesse vastuvõtu, lahkumise ja väljaarvamise kord
Laste Jõgeva valla lasteasutustesse vastuvõtmise, lahkumise ja väljaarvamise kord
Vastu võetud 09.09.2013 nr 4
Määrus kehtestatakse koolieelse lasteasutuse seaduse § 15 lõike 4 alusel.
§ 1. Lapse lasteasutusse vastuvõtmine
(1) Lapse lasteasutusse vastuvõtmiseks esitab lapse seaduslik esindaja lasteasutuse direktorile avalduse. Direktor vastab avaldusele kahe nädala jooksul.
(2) Õppeaasta jooksul võetakse käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud avalduse alusel lapsi täiendavalt vastu vabade kohtade olemasolul.
(3) Teiste omavalitsusüksuste haldusterritooriumil elavaid lapsi võetakse vastu vabade kohtade olemasolul. Vastuvõtmine toimub vastava vallavalitsuse poolse kirjaliku kooskõlastuse olemasolul.
(4) Lapse seaduslik esindaja informeerib lasteasutuse direktorit kirjalikult lapse terviseseisundist tulenevatest eritingimustest, mille alusel kohandatakse võimaluse korral päevakava, kasvukeskkond ning õppe- ja kasvatustegevuse korraldus.
§ 2. Lapse lasteasutusse toomine, ära viimine ja puudumine
(1) Lapse lasteasutusse toomine ja sealt ära viimine toimub lapse seaduslikule esindajale sobival ajal lasteasutuse päevakava järgides.
(2) Hommikuse vastuvõtu ajal avastatud haigeid lapsi lasteasutusse ei võeta.
(3) Lapse haigestumisel nakkushaiguste tunnustega (palavik, lööve, kõhulahtisus jm) on lapse seaduslik esindaja kohustatud lapse terviseküsimustes pöörduma perearsti poole.
(4) Lapse kojujäämisel tervislikel või perekondlikel põhjustel peab lapse seaduslik esindaja koheselt sama päeva hommikul informeerida suuliselt lasteaia õpetajat või direktorit.
(5) Lapse tervenemise korral peab lapse seaduslik esindaja lapse lasteasutusse naasmiseks informeerima suuliselt lasteasutuse õpetajat või direktorit lasteasutusse toomisele eelneva päeva lõunaks.
(6) Lapse seadusliku esindaja kirjaliku avalduse alusel lubab õpetaja lapsel lahkuda:
1) üksi (alates 6-ndast eluaastast);
2) lapsest vanema perekonnaliikmega, kes on vähemalt kooliealine.
(7) Erandjuhtudel lubatakse lapsel vanavanemaga või tuttava täiskasvanuga lahkuda, kui lapse seadusliku esindaja on direktorit või õpetajat eelmisel või sama päeva jooksul sellest suuliselt informeerinud.
(8) Lasteasutus vastutab lapse eest lapse asutusse üleandmisest kuni lapse lahkumiseni. Pärast lasteasutusest lahkumist vastutab lapse eest saatja. Kui laps läheb koju üksi või lapsest vanema kooliealise perekonnaliikmega, vastutab lapse eest lapse seadusliku esindaja.
(9) Õpetaja ei anna last üle võõrale isikule ilma lapse seadusliku esindajaga konsulteerimata.
(10) Õpetaja ei anna last üle joobes isikule.
(11) Kui lasteasutuse sulgemisel ei ole lapsele järele tuldud ja lapse seadusliku esindajaga pole kontakti saadud, otsustab õpetaja koostöös politseiasutusega lapse edasise käekäigu.
§ 3. Lapse lasteasutusest väljaarvamine
(1) Laps arvatakse lasteaiast välja:
1) lapse seadusliku esindaja kirjaliku avalduse alusel;
2) seoses kooli minekuga;
3) seoses õppekulu, osalustasu ja toitlustamiskulu võlgnevusega üle kahe kuu.
(2) Lapse lasteasutusest väljaarvamise seoses õppekulu, osalustasu ja toitlustamiskulu võlgnevusega üle kahe kuu peab lasteasutuse direktor eelnevalt kooskõlastama lasteasutuse hoolekoguga.
§ 4. Kulude tasumine
(1) Õppekulu, osalustasu ja toitlustamiskulu peab olema tasutud kalendrikuu 20. kuupäevaks.
(2) Õppe- ja osalustasu maksmine toimub kümne kuu eest aastas. Nimetatud tasu ei maksta juuli- ja augustikuu eest.
(3) Võlgnevuse tekkides teavitab lasteasutuse direktor lapse seaduslikku esindajat.
(4) Kui lapse seaduslik esindaja ei ole 10 päeva jooksul pärast kirjaliku teate saatmist võlgnevust tasunud, teavitab lasteasutuse direktor vallavalitsust. Võla sissenõudmiseks on õigus pöörduda kohtusse.
(5) Lapse lasteasutusest puudumine käesoleva määruse § 2 lõikes 4 toodud asjaoludel ei vabasta lapse seaduslikku esindajat õppekulu ja osalustasu tasumisest.
Jõgeva Vallavalitsuse 4. juuni 2001 määrus nr 15 „Laste Jõgeva valla lasteasutustesse vastuvõtu, lahkumise ja väljaarvamise kord“ tunnistatakse kehtetuks.
Enn Kurg
Ülle Sihver


Piimalehma kasvatamise otsetoetus Saaremaal, Hiiumaal, Muhus, Kihnus ja Ruhnus – Riigi Teataja
Piimalehma kasvatamise otsetoetus Saaremaal, Hiiumaal, Muhus, Kihnus ja Ruhnus - sisukord
§ 5 Karja suuruse arvutamine
§ 6 Nõuetele vastavuse nõuded
§ 8 Põllumajandusliku majapidamise üleandmine
§ 10 Toetuse ühikumäär
§ 11 Toetuse vähendamine
§ 13 Finantsdistsipliin
RT I, 19.02.2020, 4
Vastu võetud 14.02.2020 nr 9
Määrusega kehtestatakse Saaremaal, Hiiumaal, Muhus, Kihnus ja Ruhnus piimalehma kasvatamise otsetoetuse saamise täpsemad nõuded ning toetuse taotlemise ja taotluse menetlemise kord.
(1) Saaremaal, Hiiumaal, Muhus, Kihnus ja Ruhnus piimalehma kasvatamise otsetoetust (edaspidi toetus) võib taotleda füüsiline või juriidiline isik või juriidilise isiku staatuseta isikute ühendus, kes vastab maaeluministri 17. aprilli 2015. a määruse nr 32 „Otsetoetuste saamise üldised nõuded, ühtne pindalatoetus, kliima- ja keskkonnatoetus ning noore põllumajandustootja toetus” §-s 2 sätestatud nõuetele (edaspidi taotleja).
(2) Toetust võib taotleda taotleja, kes põllumajandusloomade registri andmete kohaselt kasvatab taotluse esitamise kalendriaasta 2. märtsist kuni 8. maini piimalehma.
3) teda kasvatatakse ettevõttes või tegevuskohas, mis asub Saaremaal, Hiiumaal, Muhus, Kihnus või Ruhnus;
Toetuse saamiseks peab taotleja § 2 lõikes 2 nimetatud ajavahemikul oma karjas vähemalt ühte §-s 3 sätestatud nõuete kohast piimalehma.
§ 5. Karja suuruse arvutamine
§ 6. Nõuetele vastavuse nõuded
(2) Taotleja, kes ei taotle Euroopa Liidu ühise põllumajanduspoliitika rakendamise seaduse § 11 lõike 1 punktis 1, 2 või 3 nimetatud otsetoetust, põllumajanduskultuuri või heinaseemne täiendava otsetoetuse toetusõiguse alusel üleminekutoetust ega Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 1305/2013 Euroopa Maaelu Arengu Põllumajandusfondist (EAFRD) antavate maaelu arengu toetuste kohta ja millega tunnistatakse kehtetuks nõukogu määrus (EÜ) nr 1698/2005 (ELT L 347, 20.12.2013, lk 487–548) artiklis 28, 29, 30 või 33 nimetatud toetust, esitab taotluse esitamise kalendriaasta 21. maiks PRIA-le elektrooniliselt PRIA e-teenuse keskkonna kaudu lisaks lõikes 1 nimetatud andmetele maaeluministri 17. aprilli 2015. a määruse nr 32 „Otsetoetuste saamise üldised nõuded, ühtne pindalatoetus, kliima- ja keskkonnatoetus ning noore põllumajandustootja toetus” § 152 lõike 1 punktides 1–6, 12 ja 13, § 152 lõigetes 2 ja 3 ning §-s 153 nimetatud andmed.
§ 8. Põllumajandusliku majapidamise üleandmine
(3) Põllumajandusliku majapidamise üleandmise korral esitab põllumajandusliku majapidamise ülevõtja ülevõtmisest teatamiseks ja toetuse maksmise taotlemiseks lõikes 2 sätestatud ajavahemikul PRIA-le elektrooniliselt PRIA e-teenuse keskkonna kaudu järgmised andmed:
§ 10. Toetuse ühikumäär
PRIA otsustab toetuse ühikumäära taotluse esitamise kalendriaasta 1. detsembriks.
§ 11. Toetuse vähendamine
§ 13. Finantsdistsipliin
Maaeluministri 5. jaanuari 2017. a. määrust nr 3 „Piimalehma kasvatamise otsetoetus” muudetakse järgmiselt:
1) paragrahvi 2 lõikes 2 asendatakse tekstiosa „2. märtsi seisuga” tekstiosaga „2. märtsist kuni 8. maini”;
„(3) Taotleja, kes põllumajandusloomade registri andmete kohaselt kasvatab taotluse esitamise kalendriaastal 2. märtsist kuni 8. maini rohkem kui 400 piimalehma, võib toetust taotleda, kui ta kasvatab kõigist piimalehmadest kuni 400 piimalehma mujal kui Saaremaal, Hiiumaal, Muhus, Kihnus või Ruhnus asuvas ettevõttes või tegevuskohas.”;
3) paragrahvi 3 tekst sõnastatakse järgmiselt:
„§ 3. Nõuded piimalehma kohta
(2) Piimalehmaks ei loeta lehma, kes on saadud lihatõugu veise ristamisel ja kes kuulub lihatootmiseks peetavate veistega samasse karja.”;
4) paragrahvi 4 tekst sõnastatakse järgmiselt:
„(1) Toetuse saamiseks peab taotleja § 2 lõikes 2 nimetatud ajavahemikul oma karjas vähemalt ühte §-s 3 sätestatud nõuete kohast piimalehma.
(2) Toetuse saamiseks ei tohi taotleja kõigi mujal kui Saaremaal, Hiiumaal, Muhus, Kihnus või Ruhnus asuvas ettevõttes või tegevuskohas kasvatatavate piimalehmade arv § 2 lõikes 2 nimetatud ajavahemikul olla suurem kui 400.”;
5) määrust täiendatakse §-ga 41 järgmises sõnastuses:
„§ 41. Karja suuruse arvutamine
3) piimalehm on haiguse või õnnetuse tõttu surnud või veterinaarsel näidustusel hukatud ning taotlejal on selle tõendamiseks veterinaararsti kirjalik kinnitus.”;
6) paragrahvi 6 lõige 1 sõnastatakse järgmiselt:
„(1) Taotleja esitab ajavahemikul 2. märtsist kuni 21. märtsini Põllumajanduse Registrite ja Informatsiooni Ametile (edaspidi PRIA) elektrooniliselt PRIA e-teenuse keskkonna kaudu taotluse, mis sisaldab ka maaeluministri 17. aprilli 2015. a määruse nr 32 „Otsetoetuste saamise üldised nõuded, ühtne pindalatoetus, kliima- ja keskkonnatoetus ning noore põllumajandustootja toetus” §-s 151 nimetatud andmeid.”.