Hoolekandeasutustele ja hoolekandeteenustele esitatavad kohustuslikud nõuded – Riigi Teataja
Hoolekandeasutustele ja hoolekandeteenustele esitatavad kohustuslikud nõuded
Vastu võetud 03.01.2002 nr 4
RTL 2002, 9, 93
jõustumine 20.01.2002
12.05.2005/67 (RTL 2005, 54, 773) 27.05.2005
Määrus kehtestatakse «Sotsiaalhoolekande seaduse» (RT I 1995, 21, 323; 2001, 98, 617) § 17 lõike 7 alusel.
(1) Käesolevas määruses kehtestatakse nõuded psüühiliste erivajadustega inimeste hoolekande teenuste, välja arvatud „Sotsiaalhoolekande seaduse“ § 111 sätestatud rehabilitatsiooniteenus (edaspidi rehabilitatsiooniteenus), osutajatele ning nõuded psüühiliste erivajadustega inimeste täielikult või osaliselt riigieelarvest finantseeritavatele hoolekande teenustele, välja arvatud nimetatud isikutele osutatav rehabilitatsiooniteenus.
(2) Käesoleva määruse kohaselt on psüühiliste erivajadustega inimeste hoolekande teenusteks:
1) juhtumi korraldamine;
3) igapäevaelu toetamine;
4) toetatud elamine;
5) elamine kogukonnas;
6) töötamise toetamine;
7) ööpäevaringne hooldamine;
8) ööpäevaringne tugevdatud toetusega hooldamine;
9) ööpäevaringne tugevdatud järelevalvega hooldamine.
[RTL 2005, 54, 773 – jõust. 27.05.2005]
§ 2. Õigus teenustele
Käesoleva määrusega kehtestatud teenustele on õigus täisealistel isikutel, kellel on raskest ja/või püsivast psüühikahäirest tingitud erivajadused ja kes vastavad käesoleva määruse lisas 1 sätestatud kriteeriumitele.
NÕUDED TEENUSTELE JA TEENUSTE OSUTAJATELE
§ 3. Nõuded teenustele
Psüühiliste erivajadustega inimeste riigieelarvest täielikult või osaliselt finantseeritavad hoolekande teenused (edaspidi teenused) peavad vastama käesoleva määruse lisas 2 sätestatud nõuetele.
§ 4. Nõuded teenuste osutajatele
(1) Käesoleva määrusega kehtestatud teenuseid võivad osutada asutused:
1) mis on kantud riigi- ja kohaliku omavalitsuse asutuste riiklikkusse registrisse, mittetulundusühingute ja sihtasutuste registrisse või äriregistrisse;
2) mille põhikirja- või põhimäärusejärgne tegevus on hoolekandeteenuste osutamine.
(11) Juhtumi korraldamise teenust osutab Sotsiaalkindlustusamet.
(2) Teenust osutaval asutusel peab olema asutusesiseselt kinnitatud:
1) teenuste kvaliteedi edendamise, kontrolli ja siseauditi süsteem;
2) teenuste osutamise töökord.
§ 5. Asutusesisene töökord
Teenuse osutaja asutusesiseses töökorras peab olema sätestatud:
1) klientidega töötavate isikute tööülesanded, -jaotus ja vastutus;
2) erialaste otsuste kujundamise ja otsustamise mehhanism;
3) rehabilitatsiooni- või hooldusplaanide täitmise analüüsi töökoosolekute kord;
4) koostöösuhted teeninduspiirkonna hoolekande- ja tervishoiuteenuste osutajatega;
5) rehabilitatsiooniteenuse osutaja ja raviasutuse spetsialistide klienditöösse kaasamise kord;
6) töötajate töö juhendamise kord;
7) isikuandmeid sisaldavate dokumentide vastuvõtmise, väljaandmise ja säilitamise reeglid.
§ 6. Teenuste osutamise leping
Käesoleva määrusega kehtestatud teenuste osutamine toimub teenuse osutaja ja isiku või tema seadusliku esindaja vahel sõlmitud lepingute alusel (v.a juhtumi korraldamise ja ööpäevaringse tugevdatud järelevalvega hooldamise teenused).
§ 7. Teenustele suunamine
(2) Maavanem suunab isiku järgmistele teenustele:
1) ööpäevaringne hooldamine;
2) ööpäevaringne tugevdatud järelevalvega hooldamine;
3) ööpäevaringne tugevdatud toetusega hooldamine;
5) kogukonnas elamine;
6) töötamise toetamine.
(3) Psühhiaater suunab isiku igapäevaelu toetamise teenusele.
(4) Psühhiaater suunab vajadusel isiku toetatud elamise ja töötamise toetamise teenusele rehabilitatsiooniteenuse osutamise ajaks, kooskõlastades nimetatud teenustele suunamise vajaduse rehabilitatsiooniteenuse osutajaga.
§ 8. Teenustele suunamise protseduurid
Teenuste osutamisel ja teenustele suunamisel peab järgima käesoleva määruse lisas 2 sätestatud protseduure.
SUUNAMISE DOKUMENDID
§ 9. Suunamiseks vajalikud dokumendid
(2) Ööpäevaringse hooldamise, ööpäevaringse tugevdatud toetusega hooldamise, toetatud elamise ja kogukonnas elamise teenustele suunamiseks on vajalikud järgmised dokumendid:
1) isiku või tema seadusliku esindaja kirjalik taotlus;
2) perearsti poolt väljastatud tõend isiku terviseseisundi kohta, milles märgitakse ära raskete (pidevat ravi nõudvate) somaatiliste haiguste esinemine ja kinnitatakse, et suunataval isikul ei esine käesoleva määrusega sätestatud vastunäidustusi suunamiseks;
3) rehabilitatsiooniteenuse osutaja poolt rehabilitatsioonitsükli tulemuste kohta esitatud hinnang, mille on kinnitanud Sotsiaalkindlustusamet;
4) „Sotsiaalhoolekande seaduse“ § 111 lõike 1 alusel koostatud isiklik rehabilitatsiooniplaan (edaspidi isiklik rehabilitatsiooniplaan);
5) isikut tõendav dokument või selle koopia.
(3) Töötamise toetamise teenusele suunamiseks on vajalikud järgmised dokumendid:
2) rehabilitatsiooniteenuse osutaja poolt rehabilitatsioonitsükli tulemuste kohta esitatud hinnang, mille on kinnitanud Sotsiaalkindlustusamet;
3) rehabilitatsiooniasutuse poolt koostatud isiku rehabilitatsiooni plaan;
4) isikut tõendav dokument või selle koopia.
(4) Tugevdatud järelevalvega hooldamise teenusele suunamiseks on vajalikud järgmised dokumendid:
1) kohtuotsus isiku paigutamiseks hoolekandeasutusse või kohtuotsus isiku teovõimetuks tunnistamise kohta seoses tema ohtlikkusega endale või teistele;
(5) Igapäevaelu toetamise teenusele suunamiseks on vajalikud järgmised dokumendid:
1) suunamiskiri;
2) isikut tõendav dokument või selle koopia.
(6) Töötamise toetamise ja toetatud elamise teenusele suunamiseks rehabilitatsiooniteenuse osutamise ajaks on vajalikud järgmised dokumendid:
2) psühhiaatri suunamiskiri;
3) perearsti poolt väljastatud tõend isiku terviseseisundi kohta, milles märgitakse ära raskete (pidevat ravi nõudvate) somaatiliste haiguste esinemine ja kinnitatakse, et suunataval isikul ei esine käesoleva määrusega sätestatud vastunäidustusi suunamiseks (v.a töötamise toetamise teenuse puhul);
4) isiklik rehabilitatsiooniplaan;
Käesoleva määruse alusel teenustele suunamise dokumentide vormid kinnitab sotsiaalminister.
VASTUNÄIDUSTUSED SUUNAMISELE
§ 11. Vastunäidustused teenustele suunamisele
Käesoleva määrusega kehtestatud teenustele ei või suunata isikuid, kellel on:
1) nakkushaigused aktiivset ravi vajavas ja/või nakkavas faasis;
2) sõltuvus alkoholist või narkootilistest ainetest juhtiva psüühikahäirena;
3) statsionaarset ravi vajav psüühikahäire.
§ 12. Suunamine ambulatoorse psühhiaatrilise ravi vajaduse korral
Ambulatoorset ravi vajava psüühikahäirega inimese võib teenustele suunata ainult juhul, kui raviarst või -asutus kindlustab ravi jätkumise.
Käesolevat määrust rakendatakse alates 1. jaanuarist 2002. a.
Sotsiaalministri 3. jaanuari 2002. a määruse nr 4
"Hoolekandeasutustele ja hoolekandeteenustele
esitatavad kohustuslikud nõuded"
PSÜÜHILISTE ERIVAJADUSTEGA INIMESTE HOOLEKANDE TEENUSTE KÄTTESAAMISE KRITEERIUMID
• Isikul peab olema raske ja/või püsiv psüühikahäire
• Isik või tema seaduslik esindaja peab esitama kirjaliku taotluse vastava teenuse saamiseks (v.a ööpäevaringne tugevdatud järelevalvega hooldamine ja juhtumi korraldamine)
• Teenuse saamiseks peavad olema täidetud kõik järgnevad teenuse saamiseks sätestatud kriteeriumid
Juhtumi korraldamine
• Töövõime kaotus vähemalt 40%
• Keskmise, raske või sügava puude tekke prognoos
• Ühe järgmise kriteeriumi esindatus:
1) võimetus töötada olemasoleval töökohal või prognoositav töökohakaotus
2) isik on tööotsija või töötu
3) võimetus kasutada üldisi avalikke teenuseid ilma kõrvalabita
• Töövõime kaotus vähemalt 10%
• Keskmine või raske puue
• Rehabilitatsioonitsükli läbimine
• Eluaseme puudumine või teiste toetavate teenuste puudumine olemasolevas elukohas
Elamine kogukonnas
• Isik ei tööta töökohal, kus tööandja saab tööhõiveameti kaudu tööturutoetust väiksema konkurentsivõimega töötu töölerakendamiseks
• Töövõime kaotus vähemalt 80%
• Raske või sügav puue;
Ööpäevaringne tugevdatud toetusega hooldamine
• Töövõime kaotus vähemalt 90%
1) sügav liitpuue
2) ebastabiilse remissiooniga psüühikahäire
Ööpäevaringne tugevdatud järelevalvega hooldamine
• Kohtuotsus isiku paigutamiseks hoolekandeasutusse seoses tema ohtlikkusega endale või teistele „Sotsiaalhoolekande seaduse“ (RT I 1995, 21, 323, 2001, 98, 617; 2002, 53, 336; 61, 375; 64, 393; 90, 521; 2003, 58, 388; 75, 498; 88, 591; 2004, 27, 180; 89 603; 604; 605; 2005, 9, 34) § 19 alusel
• Raske või sügav puue
• Suurenenud ohtlikkus
NÕUDED PSÜÜHILISTE ERIVAJADUSTEGA INIMESTE HOOLEKANDE TEENUSTELE
NÕUDED TEENUSTELE
1. Iga teenust kasutava kliendi kohta peab olema avatud teenuse osutamist kirjeldav isiklik toimik, mis peab sisaldama järgnevaid dokumente:
• rehabilitatsiooni- või hooldusplaan;
• rehabilitatsiooni- või hooldusplaani täitmise regulaarne arvestus;
• toimikusse lisatakse kliendiga seotud erakorraliste juhtumite kirjeldused ning kliendi kaebused osutatava teenuse osas ja nende lahendamine.
2. Isikuandmeid sisaldavate toimikute töötlemisel lähtutakse «Isikuandmete kaitse seadusest» (RT I 2003, 26,158; 2004, 30, 208)
Parim võimalik elukvaliteet tavapärases keskkonnas
• Teenust osutab Sotsiaalkindlustusamet
• Teenuse sisuks on inimese seostamine üldiste avalike teenustega ja/või psüühiliste erivajadustega inimestele orienteeritud teenustega
• Riigieelarvest tasutakse tegevuskulud
• Rehabilitatsiooniteenuse osutaja juurde suunamise korraldamine koostöös raviasutusega
• Toetavatele teenustele suunamine rehabilitatsioonitsükli järgselt
• Ühe juhtumiga tegelemise kestus arvestuslikult 2–24 kuud
• Vastavus sotsiaalministri kehtestatud nõuetele
• Igal juhtumikorraldajal peab olema omaette tööruum tööks vajaliku kontorisisustega (töökoht, arvuti, internetiside, telefon jms)
Nõuded koostöösuhetele
• Teenus on ühendavaks lüliks inimese, rehabilitatsiooniteenuse või psühhiaatrilise eriarstiabi osutajate ning riikliku hoolekande teenuste osutajate, maavalitsuste ja kohaliku omavalitsuse sotsiaaltöötajate vahel
Parim võimalik toimetulek tavapärases keskkonnas, inimese iseseisvalt (sh koos pere ja/või lähedastega) elamisel
• Rehabilitatsioonile orienteeritud tegevustesse kaasamine
• Sotsiaalsete suhete ja kontaktide loomine ning arendamine
• Isiklike ja igapäevaelu oskuste arendamine
• Aja struktureerimine, vaba aja sisustamine
• Juhendamine üldiste avalike teenuste kasutamisel
• Kaasamine töösarnasesse tegevusse
• Pereliikmete ja lähedaste toetamine
• Eneseabigruppide tegevuse toetamine
• Teenuse osutamiseks kasutatavate ruumide ekspluatatsioonikulud tasutakse kohaliku omavalitsuse eelarvest või muudest allikatest
• Teenuse saamiseks on vajalik eriarsti (psühhiaatri) suunamine
• Teenuse sisuks oleva tööülesande, mis kajastub isiku rehabilitatsiooni- või hooldusplaanis, ja selle osutamise kestuse määrab teenusele suunaja oma suunamiskirjas
• Teenus peab olema kättesaadav hiljemalt suunamisele järgneval tööpäeval
• Teenust osutavad päevakeskused, mis peavad olema klientidele avatud tööpäeviti:
1) 5 tundi päevas, kui päevakeskuses on üks töötaja
2) 8 tundi päevas, kui töötajaid on rohkem kui üks
• Klientidel peavad olema võimalused vähemalt kolmeks erinevaks tegevuseks
• Iga kliendi kohta peab olema vähemalt üks suunamiskirjas toodud ülesanne
• Iga kliendiga peab olema koostöösuhe vähemalt 1 kord nädalas, arvestuslik koormus keskmiselt kuni 20 tundi nädalas kliendi kohta
Vähemalt üks tegevusjuhendaja kvalifikatsiooniga töötaja 10 kliendi kohta
• Teenuse osutamiseks kasutatavad ruumid peavad vastama hoolekande- ja tervishoiuasutustele kehtestatud ehitustehnilistele-, tervisekaitse-, ohutus- ning keskkonnanõuetele
• Ruumides peab olema sooja joogi valmistamise võimalus
Sisulist tegevust juhendab rehabilitatsiooniteenuse osutaja
Iseseisev toimetulek tavapärasele võimalikult lähedases keskkonnas
• Majutamine teenuse osutaja poolt tehniliselt hooldatavas väikeses majutusüksuses (3–20 kohta) koos teiste analoogsete probleemidega inimestega
• Igapäeva- ja koduse elu korraldamine, tuginedes sarnaste probleemidega inimeste vastastikusele toetusele ja ühistegevusele
• Teenus ei sisalda hooldamist, toitlustamist ega järelevalvet
• Riigieelarvest tasutakse tegevuskulud (sh eluruumide hooldus)
• Isik tasub eluasemekulud
• Teenusele suunab maavanem pensioniameti juhtumikorraldaja saatekirja alusel
• Rehabilitatsiooniteenuse osutamise ajaks suunab teenusele rehabilitatsiooniteenuse osutaja
• Suunamise aluseks on rehabilitatsiooniteenuse osutaja ja Sotsiaalkindlustusameti Arstliku Ekspertiisi Komisjoni ekspertarsti (edaspidi ekspertarst) hinnangud
• Teenus peab olema kliendile kättesaadav hiljemalt 6 kuu möödumisel rehabilitatsiooniteenuse osutamise algusest
• Tegevusjuhendaja juhendab igapäevaelu korraldamist vähemalt 1 kord nädalas 2 tundi majutusüksuse kohta
• Tegevusjuhendaja töökoht on rehabilitatsiooniteenuse osutaja juures, päevakeskuses, töökeskuses või hooldekodus
• Teenuse osutamiseks kasutatavad ruumid peavad vastama Vabariigi Valitsuse 26. jaanuari 1999. a määrusega nr 38 «Eluruumidele esitatavate nõuete ja üüri arvestamise korra kinnitamine» (RT I 1999, 9, 138; 2000, 66, 427; 2001, 67, 403; 97, 613; 2002, 66, 402; 2005, 6, 23) kinnitatud eluruumidele esitatavatele nõuetele
• Majutusüksuses peab iga kliendi kohta olema vähemalt üks tuba
• Majutusüksuses peab olema eraldi ruum toidu valmistamiseks ja söömiseks
Rehabilitatsiooniteenuse osutaja juhendab rehabilitatsiooniplaani täitmist
• Ühise leibkonnana elavad koos vähemalt üks tegevusjuhendaja ja neli klienti;
• Töö-, igapäeva- ja koduse elu korraldamine ühistegevuses, ühine majapidamine ja majandamine
• Suunamise aluseks on rehabilitatsiooniteenuse osutaja ja ekspertarsti hinnangud
Elu- ja töökorraldus on üles ehitatud perekonna mudeli järgi
Tegevusjuhendaja elab koos klientidega
Üks vähemalt tegevusjuhendaja kvalifikatsiooniga töötaja 4 kliendi kohta
Iseseisvalt elava või toetatud elamise teenust kasutava inimese töötamine tavapärases töösuhtes
• Töötaja ja tööandja toetamine (abistamine, juhendamine, nõustamine) inimese töölerakendamisel ja töökoha ning töötingimuste inimese vajadustele vastavaks kohandamisel
• Toetamine võib toimuda tööandjale rahaliste vahendite sihtotstarbelise eraldamise või erialaste teenuste osutamise kaudu
Riigieelarvest makstakse toetust tööandjale või teenust osutavale organisatsioonile, mis kindlustab vajaliku juhendamise
• Tööandja või teenuse osutaja kindlustab kliendile töö:
1) vähemalt 20 tundi nädalas, kui isiku töövõime kaotus on 40–50%
2) vähemalt 15 tundi nädalas, kui isiku töövõime kaotus on 60–70%
3) vähemalt 10 tundi nädalas, kui isiku töövõime kaotus on 80–90%
• Tööleping või töövõtuleping on vormistatud vastavalt seaduses sätestatud nõuetele
Üks tööjuhendaja 10 kliendi kohta
Teenuse osutamiseks kasutatavatel ruumidel peab olema töö- või tegevusalale vastav ruumide kasutusluba
Parim võimalik elukvaliteet hoolekandeasutuses
• Inimese juhendamine ja abistamine igapäevaelus vajalike toimingute sooritamisel
• Aktiviseerivatesse tegevustesse kaasamine
• Ohutuse kindlustamine inimesele enesele ja teistele ööpäevaringselt
• Eriarsti määratud toetava ravi tagamine
• Ei sisalda arstiabi diagnoosimise, ravi määramise ja aktiivravi tähenduses
• Isik tasub majutuskulud ja toitlustamise
• Teenusele suunab maavanem Sotsiaalkindlustusameti saatekirja alusel
Personali kõrvalabi peab olema kättesaadav ööpäevaringselt ja viivitamatult
• Üks tegevusjuhendaja 3 kliendi kohta
• Üks psühhiaatriaõde 20 kliendi kohta
• Teenuse osutamiseks kasutatavad ruumid peavad vastama:
1) majandusministri 20. veebruari 2001. a määruses nr 9 «Majutusettevõtetele esitatavad kohustuslikud nõuded ja majutusettevõtte tunnustamise kord» (RTL 2001, 27, 341; 2004,65,1090) majutusettevõttele kehtestatud kohustuslikele üldnõuetele ja nimetatud määruse §-des 64-73 külalistemajale esitatud nõuetele
2) hoolekande- ja tervishoiuasutustele kehtestatud ehitustehnilistele-, tervisekaitse-, ohutus- ning keskkonnanõuetele
• Rehabilitatsiooniteenuse osutaja juhendab rehabilitatsiooniplaani täitmist
• Perearstiabi ja psühhiaatrilise eriarstiabi kättesaadavus
Suurenenud ohtlikkuse astmega inimese parim võimalik ja ühiskonnas aktsepteeritavaks peetav elukvaliteet hoolekandeasutuses
• Hoolduskeskkonna tugevdatud järelevalve
• Eriarsti poolt määratud toetava ravi tagamine
Teenusele suunab maavanem Sotsiaalkindlustusameti saatekirja alusel
• Ruumidesse sisenemine ja väljumine peab olema personali poolt kontrollitav
• Hooldekodu personalipoolne kõrvalabi peab olema kättesaadav ööpäevaringselt ja viivitamatult
• Kureeriva raviasutuse psühhiaatrilise konsultatsiooni viivitamatu kättesaadavus
• Üks tegevusjuhendaja kahe kliendi kohta
• Üks psühhiaatriaõde kümne kliendi kohta
• Eriväljaõpe tööks spetsialiseerunud režiimiga osakonnas
• Ühes magamistoas võib elada maksimaalselt kaks klienti
• Ruumid vähemalt kolme erisisulise tegevuse sooritamiseks
Perearstiabi ja psühhiaatrilise eriarstiabi kättesaadavus
Raske või sügava liitpuudega inimese iseseisva toimetulekuvõime suurenemine ja/või parim võimalik elukvaliteet hoolekandeasutuses
Inimese iseseisva toimetulekuvõime suurenemine ja/või elukvaliteedi säilitamine ühiskonnas aktsepteeritavaks peetaval tasandil inimese ravi, rehabiliteerimise ja igapäevaelus vajalike toimingute sooritamisel abistamise kaudu
• Hooldekodu personalipoolne kõrvalabi peab olema kättesaadav ööpäevaringselt, hiljemalt 15 minuti jooksul
• Üks tegevusjuhendaja ühe kliendi kohta
• Eriväljaõpe tööks sügava liitpuudega klientidega
Sisulist tööd juhendab rehabilitatsiooniteenuse osutaja


text:
 Perekonnaõigus Claudius Õigusbüroo
Õigusabi kõigis perekonnaga seotud küsimustes!
Claudius Õigusbüroo nõustab kliente kõigis perekonnaõiguse valdkondades. Aitame Teil koostada vajalikud dokumendid, esindame kohtus, asjaajamisel ametiasutustes ja muude isikute ning organisatsioonide ees, teostame vajalikud toimingud.
Tulenevalt Eesti Vabariigi Põhiseaduse § 27 on perekond rahva püsimise ja kasvamise ning ühiskonna alusena riigi kaitse all. Abikaasad on võrdõiguslikud. Vanematel on õigus ja kohustus kasvatada oma lapsi ja hoolitseda nende eest. Seadus sätestab vanemate ja laste kaitse. Perekond on kohustatud hoolitsema oma abivajavate liikmete eest.
abielu sõlmimine ning abikaasade õigused ja kohustused;
abielu tühisus ja abielu kehtetuks tunnistamine;
abielu lõppemine ja abielu lahutamine;
abikaasade varasuhted – ühisvara ja lahusvara;
ühisvara valitsemine ja ühisvara jagamine;
vara juurdekasvu tasaarvestus;
abieluvaraleping;
sugulus ja hõimlus;
lahutatud abikaasa ülalpidamine;
elatis lapsele (alimendid) ja elatisabi;
ülalpidamine lapse sünni puhul;
põlvnemise kindlakstegemine ja isaduse tuvastamine;
isaduse vaidlustamine;
vanemate õigused ja kohustused lapse suhtes;
lapse õigused ja kohustused vanemate suhtes;
vanema hooldusõigus, suhtlusõigus ja otsustusõigus;
vanema hooldusõiguse piiramine;
ühise hooldusõiguse lõpetamine ja hooldusõiguse üleandmine;
eestkoste ja eestkoste erijuhud;
eestkoste alaealise üle;
eestkoste täisealise üle;
perekonnaseisuaktidega seotud toimingud.
Olulisemad perekonnaga seotud seadused, määrused ja välislepingud
Abielu sõlmimine ning abikaasade õigused ja kohustused
Abielu sõlmitakse mehe ja naise vahel. Abielluda võivad täisealised isikud. Kohus võib laiendada vähemalt 15-aastaseks saanud isiku teovõimet nende toimingute tegemiseks, mis on vajalikud abielu sõlmimiseks ning abieluga seotud õiguste teostamiseks ja kohustuste täitmiseks. Piiratud teovõimega täisealine isik võib abielluda üksnes juhul, kui ta saab piisavalt aru abielu õiguslikest tagajärgedest. Kui isikule on määratud eestkostja, eeldatakse, et isik ei saa aru abielu õiguslikest tagajärgedest, välja arvatud juhul, kui eestkostja nimetamise määrusest tuleneb teisiti.
Perekonnaseadus sätestab veresugulaste vahel abiellumise keelu ja abiellumiskeelu lapsendamissuhte puhul. Samuti ei või abielu sõlmida isikute vahel, kellest vähemalt üks on juba abielus. Abielu sõlmitakse perekonnaseisuametniku juuresolekul.
Abiellumislubadus ei anna alust abielu sõlmimise nõudeks ega kahju hüvitamise nõudeks juhul, kui lubadust ei täideta.
Abiellumisega alustavad mees ja naine abielulist kooselu, mis kohustab neid vastastikuseks lugupidamiseks ja toetuseks. Abikaasadel on teineteise ja perekonna suhtes võrdsed õigused ja kohustused. Nad korraldavad ühiselt oma abielulise kooselu ja perekonna vajaduste rahuldamise, pidades silmas teineteise ja laste heaolu ning vastutades teineteise ees abieluga seotud kohustuste täitmise eest. Abikaasad osalevad ühise koduse majapidamise korraldamises ja sissetuleku hankimises oma võimaluste kohaselt.
Abielu tühisus ja abielu kehtetuks tunnistamine
Abielu on tühine, kui abielus on samast soost isikud, abielu sõlmimise on kinnitanud perekonnaseisuametniku pädevuseta isik või kas või üks pool ei ole avaldanud abielu sõlmimise tahet.
Kohus võib hagimenetluses abielu kehtetuks tunnistada, kui abielu sõlmides on rikutud nõuet abiellumisea või teovõime kohta; abielu sõlmides on rikutud perekonnaseaduses sätestatud abiellumiskeeldu või ettenähtud vorminõudeid; vähemalt ühel abikaasal oli abielu sõlmimise ajal vaimutegevuse ajutine häire või kui ta oli muul põhjusel otsusevõimetu; abielu on sõlmitud pettuse, ähvarduse või vägivalla mõjul, sealhulgas abikaasa terviseseisundit või muid isiklikke asjaolusid varjates, kui see asjaolu on abielu sõlmimise seisukohalt oluline; ühe või kummagi poole kavatsus ei olnud täita abieluseisundiga kaasnevaid kohustusi, vaid abielu on sõlmitud muude kavatsustega, eeskätt eesmärgiga saada Eesti elamisluba (näilik abielu). Abielu kehtetuks tunnistamist ei ole õigus nõuda, kui abikaasa on varjanud oma varalist seisundit.
Abielu kehtetuks tunnistamiseks tuleb kohtusse esitada hagi. Abielu kehtetuks tunnistamise nõude suhtes aegumist ei kohaldata. Kui abielu on sõlmitud otsusevõimetuse seisundis, võib abielu kehtetuks tunnistamise nõude esitada ühe aasta jooksul otsusevõime taastumisest arvates. Kui abielu on sõlmitud pettuse, ähvarduse või vägivalla mõjul, võib abielu kehtetuks tunnistamise hagi esitada ühe aasta jooksul eksimusest või pettusest teadasaamisest või ähvarduse või vägivalla mõju lakkamisest arvates.
Kui abielu kehtetuks tunnistamise kohtuotsus on jõustunud, on abielu tühine algusest peale. Abielu tühisuse korral on abieluvaraleping tühine.
Abielu lõppemine ja abielu lahutamine
Abielu lõpeb, kui abikaasa sureb või kui abielu lahutatakse. Kui surnuks tunnistatud abikaasa on elus, loetakse abielu taastatuks, kui kumbki abikaasa ei ole vahepeal uuesti abiellunud. Abielu loetakse taastatuks pärast surnuks tunnistamise tühistamise kohtuotsuse jõustumist.
Abielu võib lahutada kohtuotsusega ühe abikaasa hagi alusel teise abikaasa vastu. Abielu lahutatakse kohtus, kui abikaasad vaidlevad abielu lahutamise või lahutusega seotud asjaolude üle või kui perekonnaseisuasutus ei ole pädev abielu lahutama. Kohus võib abielu lahutada, kui abielusuhted on pöördumatult lõppenud. Abielusuhted on lõppenud, kui abikaasadel abielulist kooselu enam ei ole ja on alust arvata, et abikaasad kooselu ei taasta. Abielusuhete lõppemist eeldatakse, kui abikaasad on elanud vähemalt kaks aastat eraldi. Kohus peab tarvitusele võtma abinõud poolte lepitamiseks, välja arvatud juhul, kui see on asjaoludest tulenevalt võimatu või ebamõistlik. Kohus võib anda pooltele kuni kuuekuulise leppimisaja.
Perekonna eluaseme ja perekonna eluasemega seotud varaga seotud vaidlused abielu lahutamise korral lahendab kohus hagimenetluses kas koos abielu lahutamise asjaga või iseseisva asjana.
Abikaasade varasuhted – ühisvara ja lahusvara
Abiellujad võivad kokkuleppel enne abielu sõlmimist abiellumisavaldusega valida varasuhte. Nimetatud tahteavaldus jõustub abielu sõlmimisel. Kui abiellujad ei vali varasuhet abiellumisavaldusega või ei sõlmi abieluvaralepingut, kohaldatakse nende varalistele suhetele abielu sõlmimisest alates varaühisuse kohta sätestatut. Kui abikaasad valivad varasuhte abiellumisavaldusega ning sõlmivad lisaks ka abieluvaralepingu, siis kohaldatakse abikaasade varalistele suhetele abieluvaralepingut.
Varaühisuse puhul lähevad abikaasade ühisomandisse varaühisuse kestel omandatud esemed ning abikaasade muud varalised õigused (ühisvara).
Ühisvara hulka ei kuulu kummagi abikaasa lahusvara. Abikaasa lahusvara moodustavad abikaasa isiklikud tarbeesemed; esemed, mis olid abikaasa omandis enne abiellumist või mille abikaasa omandas abielu kestel tasuta käsutuse, sealhulgas kinke alusel või pärimise teel; esemed, mille abikaasa omandab oma lahusvarasse kuuluva õiguse alusel või hüvitisena lahusvarasse kuuluva eseme hävimise, kahjustamise või äravõtmise eest või lahusvaraga tehtud tehingu alusel.
Abikaasad võivad abiellumisel valida või abieluvaralepinguga ette näha varasuhtena varalahususe. Varalahususe korral käsitatakse abikaasasid varalistes suhetes isikutena, kes ei ole teineteisega abielus.
Ühisvara valitsemine ja ühisvara jagamine
Abikaasad teostavad ühisvaraga seotud õigusi ja kohustusi ühiselt, kui ei ole kokku lepitud teisiti. Abikaasadel on õigus vallata ühisvara hulka kuuluvaid esemeid ühiselt. Abikaasad võivad abieluvaralepinguga anda ühisvara valitsemise õiguse ühele abikaasale.
Kui abikaasad valitsevad ühisvara ühiselt, võivad nad sellega tehinguid teha ja varaga seotud õigusvaidlusi pidada ainult ühiselt või teise abikaasa nõusolekul. Kui üks abikaasa käsutab abikaasade ühisvara hulka kuuluvat vallasasja või õigust, eeldatakse teise abikaasa nõusolekut. Abikaasa võib teise abikaasa nõusolekuta teha ühisvaraga tehinguid enda ja perekonna igapäevaste vajaduste rahuldamiseks.
Abikaasa vastutab kolmanda isiku ees oma lahusvaraga ja ühisvaraga täies ulatuses: nende kohustuste eest, mille kumbki abikaasa on võtnud perekonna vajaduste rahuldamiseks või ühisvara valitsemisest tulenevalt; abikaasade solidaarkohustuse täitmise eest; kohustuste täitmise eest, mille puhul on kohustatud abikaasa leppinud kolmanda isikuga kokku, et ta vastutab nii ühisvaraga kui ka lahusvaraga (nimetatud kokkuleppe sõlmimiseks on vaja ka teise abikaasa nõusolekut). Muude kohustuste eest vastutab kumbki abikaasa oma lahusvaraga ja pooles väärtuses ühisvaraga. Võlausaldaja võib nõuda ühisvara jagamist, kui ta tõendab, et lahusvarast kohustuste täitmiseks ei piisa.
Kui ühisvara valitsema õigustatud abikaasa kasutab ühisvara oma lahusvara huvides, peab ta kasutatud vara väärtuse hüvitama. Hüvitis arvatakse ühisvara hulka. Kui abikaasa kasutab oma lahusvara ühisvara huvides, võib ta nõuda, et selle väärtus hüvitatakse ühisvara arvel. Kui ühisvara väheneb abikaasa süülise käitumise tõttu või tehingu tõttu, mille ta on teinud teise abikaasa tahteavalduseta, peab abikaasa vara vähenemise hüvitama. Hüvitis arvatakse ühisvara hulka.
Varaühisuse varasuhe lõpeb, kui: üks abikaasa sureb; sõlmitakse abieluvaraleping, millega kehtestatakse muu abieluvarasuhe; abielu lahutatakse või varasuhe lõpetatakse abikaasa nõudel kohtuotsuse alusel. Abikaasa võib hageda varaühisuse lõpetamist, kui tema õigused on oluliselt ohustatud seetõttu, et teine abikaasa on korduvalt kuritarvitanud oma õigust ühisvara valitseda, või seetõttu, et teine abikaasa ei osale piisava põhjuseta ühisvara korrapärases majandamises. Samuti on õigus esitada varaühisuse lõpetamise hagi kui teine abikaasa on rikkunud perekonna ülalpidamise kohustust ja see võib perekonna ülalpidamist oluliselt ohustada.
Abikaasal ei ole õigust nõuda varaühisuse kestel ühisvara jagamist.
Varaühisuse lõppedes jagavad abikaasad ühisvara omavahel. Abikaasa võib esitada ühisvara jagamise taotluse kohtule juba koos abielu lahutamise või kehtetuks tunnistamise hagiga või koos varaühisuse lõpetamise hagiga. Ühisvara jagatakse abikaasade vahel kaasomandi lõpetamise sätete kohaselt võrdsetes osades, kui ei ole kokku lepitud teisiti. Ühisvaral lasuvad kohustused täidetakse vara jagamise käigus või jagatakse abikaasade vahel sarnaselt muu varaga.
Kui abielu lõpeb ühe abikaasa surmaga, kuulub surnud abikaasa osa ühisvaras tema pärandvara hulka.
Kui abiellumisel on valitud või abieluvaralepinguga seatud vara juurdekasvu tasaarvestus, siis tasaarvestatakse abikaasade vahel kummagi abikaasa varale varasuhte kestel lisandunud osa (soetisvara). Vara juurdekasvu tasaarvestuse varasuhe ei mõjuta nende varaliste õiguste kuuluvust, mille abikaasa oli omandanud enne varasuhte jõustumist või mille abikaasa omandab varasuhte kestel.
Abikaasad võivad omavahelise kokkuleppega (abieluvaraleping) lõpetada nende vahel abiellumisel tehtud valiku või abieluvaralepingu alusel kehtiva varasuhte, kehtestada muu seaduses ettenähtud varasuhte või seaduses ettenähtud juhtudel varasuhet muuta. Abieluvaralepingu võib sõlmida enne abiellumist või abielu kestel. Enne abiellumist sõlmitud abieluvaraleping jõustub abielu sõlmimise päeval. Abieluvaralepingu sõlmivad abikaasad isiklikult. Abieluvaraleping sõlmitakse notariaalselt tõestatud vormis. Abieluvaralepingu andmed kantakse abikaasa nõudel abieluvararegistrisse.
Abieluvaraleping lõpeb, kui üks abikaasa sureb või abielu lahutatakse, sõlmitakse uus abieluvaraleping, millega kehtestatakse seaduses ettenähtud muu abieluvarasuhe, või vara juurdekasvu tasaarvestus või varaühisus lõpetatakse abikaasa hagi alusel kohtuotsusega.
Sugulus ja hõimlus
Kui üks isik põlvneb teisest, on nad otsejoones sugulased. Otsejoones sugulased on ülenejad ja alanejad. Ülenejad sugulased on vanemad ja nende eellased, alanejad sugulased on lapsed ja nende järglased. Kui isikud põlvnevad samast isikust, kuid ei ole otsejoones sugulased, on nad külgjoones sugulased.
Lapsed, kellel on ühine isa ja ema, on vennad või õed. Lapsed, kellel on ühine isa, kuid eri emad, või ühine ema, kuid eri isad, on poolvennad või poolõed.
Sugulusaste määratakse ülenejate ja alanejate sugulaste vahel oleva sündide arvu järgi.
Ühe abikaasa sugulased on teise abikaasa hõimlased. Hõimlus ei lõpe selle abielu lõppemisega, millest hõimlus on tekkinud.
Ülalpidamist on kohustatud saama: lahutatud abikaasa seaduses sätestatud juhtudel; lapse ema seaduses sätestatud juhtudel; alaealine laps; laps, kes täisealiseks saanuna jätkab põhi- või keskhariduse omandamist põhikoolis, gümnaasiumis või kutseõppeasutuses, kuid mitte kauem kui 21-aastaseks saamiseni; muu abivajav alaneja või üleneja sugulane, kes ei ole võimeline ennast ise ülal pidama.
Ülalpidamist on kohustatud andma täisealised esimese ja teise astme ülenejad ja alanejad sugulased (ülalpidamiskohustuslased).
Kui ülalpidamist saama õigustatud isikuid on mitu ja ülalpidamiskohustuslane ei ole võimeline neile kõigile ülalpidamist andma, siis eelistatakse alaealist last teistele lastele, lapsi kaugema astme alanejatele sugulastele, alanejat sugulast ülenejale sugulasele ning ülenejate sugulaste puhul lähema astme sugulast kaugema astme sugulasele. Abikaasa on õigustatud isikute järjestuses võrdsustatud alaealise lapsega ning ta saab ülalpidamist enne täiskasvanud last või abielus olevat alaealist last ja ülejäänud sugulasi.
Ülalpidamise ulatus määratakse kindlaks ülalpidamist saama õigustatud isiku vajadustest ja tema tavalisest elulaadist lähtudes. Ülalpidamist antakse üldjuhul raha perioodilise maksmisega (elatis). Kui selleks on mõjuv põhjus, võib kohustatud isik nõuda, et tal võimaldataks anda ülalpidamist muul viisil. Isik vabaneb ülalpidamiskohustusest selles ulatuses, milles ta ei ole tema muid kohustusi ja varalist seisundit arvestades võimeline andma teisele isikule ülalpidamist, kahjustamata enese tavalist ülalpidamist. Vanemad ei vabane oma alaealise lapse ülalpidamise kohustusest.
Kui abielu tunnistatakse kehtetuks põhjusel, et üks abielluja varjas teise abielluja eest, et ta on juba abielus, või mõjutas teist abikaasat abielluma pettuse, ähvarduse või vägivallaga, võib kohus temalt välja mõista elatise temaga kehtetus abielus olnud isikule.
Kui lahutatud abikaasa ei suuda kas oma vanuse või oma terviseseisundi tõttu pärast lahutust ise enda ülalpidamise eest hoolitseda ning vanusest või terviseseisundist tingitud abivajadus oli abielu lahutamise ajaks olemas, võib ta nõuda endale ülalpidamist teiselt lahutatud abikaasalt. Vanuse või terviseseisundi tõttu võib teiselt lahutatud abikaasalt ülalpidamist nõuda ka juhul, kui terviseseisundist tingitud abivajadus oli olemas ajaks, millal lõppes õigus saada teiselt lahutatud abikaasalt ülalpidamist muul seaduses sätestatud alusel.
Abikaasad võivad lahutusjärgse ülalpidamiskohustuse kindlaks määrata notariaalselt tõestatud kokkuleppega (ülalpidamisleping).
Elatis lapsele (alimendid) ja elatisabi
Loe elatise ja elatisabi kohta lapsele täpsemalt: Elatis ehk alimendid
Ülalpidamine lapse sünni puhul
Lapse isa on kohustatud lapse ema ülal pidama kaheksa nädalat enne ja kaksteist nädalat pärast lapse sündi. Kui ema ei ole raseduse tõttu või raseduse või sünnituse põhjustatud tervisehäire tagajärjel võimeline ennast ülal pidama, on isa kohustatud talle ülalpidamist andma kuni ema terviseseisundi paranemiseni. Sama kehtib, kui emal ei ole lapse eest hoolitsemise tõttu võimalik sissetulekut saada. Ülalpidamiskohustus algab varemalt neli kuud enne lapse sündi ja lõpeb lapse sünnist alates kolme aasta möödudes. Nõue aegub sünnitusele järgneva aasta lõpust alates ühe aasta möödudes, kui aegumistähtaja kulg ei ole peatunud või katkenud.
Kui last hooldab ja kasvatab isa ja tal ei ole lapse eest hoolitsemise tõttu võimalik sissetulekut saada, on tal nimetatud nõude õigus ema vastu.
Põlvnemise kindlakstegemine ja isaduse tuvastamine
Lapse ema on naine, kes on lapse sünnitanud. Lapse isa on mees, kes on lapse eostanud. Loetakse, et lapse on eostanud mees: kes on lapse sünni ajal lapse emaga abielus; kes on isaduse omaks võtnud või kelle isaduse on tuvastanud kohus. Kohus ei tuvasta lapse isana isikut, kelle seemnerakke on kasutatud kunstlikuks viljastamiseks.
Isaduse saab omaks võtta üksnes juhul, kui lapse põlvnemine isast ei ole seaduses sätestatud alusel kindlaks tehtud. Isaduse omaksvõtuks on vajalik lapse ema nõusolek. Kui kohtuotsusega on tuvastatud, et laps ei põlvne sellest mehest, ei saa see mees isadust omaks võtta.
Kui laps sünnib kolmesaja päeva jooksul pärast abielu lõppemist, on lapse isa lapse emaga abielus olnud mees. Kui on kindlaks tehtud, et laps on eostatud rohkem kui kolmsada päeva enne oma sündi, siis võetakse aluseks see ajavahemik. Kui lapse emaga abielus olev mees ei ole last eostanud ja abikaasad on selle kohta perekonnaseisuasutusele esitanud ühise avalduse, ei loeta meest lapse isaks.
Isaduse tuvastamise otsustab kohus mehe hagi põhjal, mis on esitatud lapse vastu, või ema või lapse hagi põhjal, mis on esitatud mehe vastu. Kui isik, kelle vastu oleks tulnud hagi esitada, on surnud, siis otsustab kohus hagita menetluses isaduse tuvastamise selle isiku avalduse põhjal, kes on õigustatud hagi esitama.
Isaduse võib kohtus vaidlustada ühe aasta jooksul arvates päevast, millal isadust vaidlustama õigustatud isikule on vaidlustamise aluseks olevad asjaolud teatavaks saanud. Kui alaealise lapse seaduslik esindaja ei ole isadust õigel ajal vaidlustanud, võib laps oma põlvnemise isast täisealisena isiklikult vaidlustada.
Isaduse vaidlustamise hagi võib esitada üksnes isiklikult. Alaealise lapse nimel võib isaduse vaidlustada üksnes lapse seaduslik esindaja. Muu isadust vaidlustama õigustatud isik võib isaduse vaidlustada üksnes isiklikult ka juhul, kui tema teovõime on piiratud, vajamata selleks seadusliku esindaja nõusolekut.
Vanemate õigused ja kohustused lapse suhtes
Mõlemal vanemal on kohustus ja õigus suhelda lapsega isiklikult.
Lapse õigused ja kohustused vanemate suhtes
Lapsel on õigus isiklikult suhelda mõlema vanemaga.
Vanema hooldusõigus, suhtlusõigus ja otsustusõigus
Omavahel abielus olevatel vanematel on oma lapse suhtes ühine hooldusõigus. Kui vanemad ei ole lapse sünni hetkel omavahel abielus, on neil ühine hooldusõigus, kui nad isaduse omaksvõtu tahteavaldusi esitades ei ole väljendanud oma soovi jätta vanema hooldusõigus vaid ühele vanematest. Hooldusõiguslik vanem on lapse seaduslik esindaja. Ühist hooldusõigust omavatel vanematel on ühine esindusõigus.
Vanem esindab last üksinda, kui tal on lapse suhtes ainuhooldusõigus või talle on selles asjas otsustusõigus üle antud.
Ühine hooldusõigus ei välista last kasvatava vanema õigust esitada teise vanema vastu hagi lapse ülalpidamise väljamõistmiseks.
Isikuhooldus on hooldaja kohustus ja õigus last kasvatada, tema järele valvata ja tema viibimiskohta määrata ning lapse igakülgse heaolu eest muul viisil hoolitseda. Isikuhooldusõigus hõlmab õigust nõuda lapse väljaandmist igaühelt, kes last vastu tema vanema tahtmist õigusvastaselt enda juures hoiab. Isikuhooldusõigus hõlmab ka õigust määrata need kolmandad isikud, kellega laps võib suhelda. Vanema otsus on siduv kolmanda isiku suhtes, kellel vanem on keelanud lapsega suhelda.
Varahooldus hõlmab õigust ja kohustust valitseda lapse vara, muu hulgas last esindada. See ei välista lapse õigust seaduses sätestatud juhtudel vara iseseisvalt valitseda. Vanemad ei või lapse esindajana kinkida lapse vara. Erandina on lubatud teha tavapäraseid kinkeid kõlbelise kohustuse või viisakusreeglite järgimiseks. Lapse nimel tehingute tegemiseks peab vanematel olema teatud juhtudel kohtu nõusolek.
Suhtlusõigus. Lapsel on õigus isiklikult suhelda mõlema vanemaga. Mõlemal vanemal on kohustus ja õigus suhelda lapsega isiklikult. Vanem peab hoiduma tegevusest, mis kahjustab lapse suhet teise vanemaga või raskendab lapse kasvatamist. Sama säte kehtib, kui last hooldab ja kasvatab muu isik. Lapse huvides võib kohus suhtlusõigust või selle kohta tehtud varasemate lahendite täitmist piirata või suhtlusõiguse teostamise või selle kohta tehtud varasemate lahendite täitmise lõpetada. Kohus võib määrata, et laps suhtleb vanemaga või muu isikuga sobiva kolmanda isiku juuresolekul. Kohus võib keelata kolmandal isikul lapsega suhtlemise või seda piirata. Vanemal on õigus nõuda teiselt vanemalt teavet lapse isikuga ja varaga seotud tähtsate asjaolude kohta, kui see ei ole vastuolus lapse huvidega.
Otsustusõigus. Kui ühist hooldusõigust omavad vanemad elavad alaliselt lahus, otsustavad nad lapsega seotud olulisi asju ühiselt. Hooldusõigusega vanemal, kelle juures laps teise vanema nõusolekul või kohtulahendi alusel alaliselt elab, on õigus otsustada lapse igapäevaelu (tavahooldamise) asju ainuisikuliselt. Igapäevaelu asjade otsustamisena tuleb üldjuhul mõista sellise tavaotsustuse tegemist, mis esineb sageli ja mis lapse arengut püsivalt ei mõjuta. Hooldusõiguseta vanemal on otsustusõigus, kui laps viibib tema juures teise vanema või muu hooldusõigusega isiku nõusolekul või kohtulahendi alusel. Lapse huvides võib kohus hooldusõiguseta vanema otsustusõigust piirata.
Kui lapse kehalist, vaimset või hingelist heaolu või tema vara ohustab vanema hooldusõiguse kuritarvitamine, lapse hooletussejätmine, vanemate suutmatus täita oma kohustusi või kolmanda isiku käitumine ja kui vanemad ei soovi või ei ole võimelised ohtu ära hoidma, rakendab kohus ohu ärahoidmiseks vajalikke abinõusid. Kohus võib lapse heaolu ohustamise korral teha vanema asemel lapse kohta hooldusõigusest tulenevaid otsuseid, teha hoiatusi ja ettekirjutusi ning kehtestada keelde, samuti kohustada vanemaid järgima kohtu määratud asutuse hooldusjuhiseid. Kohus võib isiku- või varahooldusõigust piirata teatavate toimingute või teatavat liiki toimingute tegemise keelamisega. Varahooldusõiguse võib kohus vanemalt ka täies ulatuses ära võtta.
Kohus võib lapse vanematest eraldada ainult juhul, kui lapse huvide kahjustamist ei ole võimalik ära hoida vanemate ja lapse suhtes kasutusele võetud muude toetavate abinõudega. Isikuhooldusõiguse võib kohus vanemalt täielikult ära võtta üksnes juhul, kui teised abinõud ei ole tulemusi andnud või kui on põhjust eeldada, et nende rakendamisest ei piisa ohu ärahoidmiseks. Kui lapse jätmine perekonda ohustab lapse tervist või elu, võib valla- või linnavalitsus lapse perekonnast eraldada enne kohtumäärust.
Ühise hooldusõiguse lõpetamine ja hooldusõiguse üleandmine
Kui ühist hooldusõigust omavad vanemad elavad alaliselt lahus või ei soovi muul põhjusel hooldusõigust edaspidi ühiselt teostada, on kummalgi vanemal õigus kohtult hagita menetluses taotleda, et lapse hooldusõigus antaks talle osaliselt või täielikult üle. Kohus võib hooldusõiguse vaidluse lahendada ka abielu lahutamise menetluses. Avaldust ei rahuldata, kui vähemalt 14-aastane laps vaidleb hooldusõiguse üleandmisele vastu või on alust eeldada, et ühise hooldusõiguse lõpetamine ja avaldajale ainuhooldusõiguse määramine ei ole kooskõlas lapse huvidega.
Ühise hooldusõiguse lõpetamise korral lähtub kohus hooldusõiguse ühele vanemale andmise otsustamisel eeskätt lapse huvidest, arvestades muu hulgas kummagi vanema vaimset ja majanduslikku valmisolekut last kasvatada, hingelist seotust lapsega ja senist pühendumist lapse eest hoolitsemisele ning lapse tulevasi elamistingimusi.
Kui vanema hooldusõigus kuulub ainult ühele vanemale, võib teine vanem kohtult taotleda, et lapse hooldusõigus antaks osaliselt või täielikult temale üle. Avaldus rahuldatakse, kui hooldusõiguse üleandmine vastab lapse huvidele, vähemalt 14-aastane laps ei vaidle sellele vastu ning õiguse üleandmist taotlev vanem on sobiv ja võimeline hooldusõigust teostama. Kui hooldusõigus kuulub ühele vanemale kohtulahendi alusel, võib teine vanem taotleda hooldusõiguse üleandmist juhul, kui kohtulahendi tegemise aluseks olnud asjaolud on oluliselt muutunud.
Kui ainuhooldusõigusega vanem on surnud või temalt on hooldusõigus ära võetud, annab kohus hooldusõiguse teisele vanemale, välja arvatud juhul, kui see ei vasta lapse huvidele.
Kohus peatab vanema hooldusõiguse, kui vanem on kestvalt võimetu lapse hooldusõigust teostama. Kohus taastab vanema hooldusõiguse, kui on tuvastatud peatamise aluse äralangemine. Kui vanemale seaduse või kohtulahendi alusel kuuluv ainuhooldusõigus lapse suhtes on peatatud ja peatamise põhjuse äralangemist ei ole alust oodata, annab kohus hooldusõiguse üle teisele vanemale, kui see vastab lapse huvidele.
Lapsendada on lubatud, kui see on lapse huvides vajalik ning on alust arvata, et lapsendaja ja lapse vahel tekib vanema ja lapse suhe. Lapsendajat valides arvestatakse tema isikuomadusi, suhteid lapsendatavaga, varalist seisundit ja võimet täita lapsendamissuhtest tulenevaid kohustusi, samuti võimaluse korral lapse vanemate eeldatavat tahet. Otsustamisel arvestatakse võimaluse korral ka lapse üleskasvatamise järjepidevuse vajadust ning tema rahvuslikku, usulist, kultuurilist ja keelelist päritolu.
Lapsendamist otsustades hoidutakse võimaluse korral õdede ja vendade lahutamisest. Lapsendada võib ainult alaealist.
Vallaline isik võib lapse lapsendada ainult üksinda. Abielus olevad isikud võivad lapse lapsendada ühiselt. Lapse võib lapsendada ka ainult üks abikaasa, kui ta lapsendab teise abikaasa lapse või teine abikaasa ei saa lapsendada põhjusel, et ta on piiratud teovõimega.
Lapsendaja võib olla vähemalt 25-aastane piiramata teovõimega isik. Kohus võib erandina lubada lapsendada ka vähemalt 18-aastasel isikul, kui ta lapsendab oma abikaasa lapse või kui lapsendamiseks on muu mõjuv põhjus.
Lapse võib lapsendada tema vanemate nõusolekul. Vanema nõusolekut ei ole vaja, kui ta on kestvalt võimetu avaldust esitama või kui tema viibimiskoht on kestvalt teadmata või kui vanemalt on lapse isikuhoolduse õigus täielikult ära võetud. Kui lapsele on nimetatud eestkostja, on lapsendamiseks vaja eestkostja nõusolekut. Kui lapsele on määratud eestkostja olukorras, kus lapse vanematelt ei ole lapse isikuhooldusõigust ära võetud, on eestkostja nõusolekut vaja lisaks vanemate nõusolekule. Kui eestkostja mõjuva põhjuseta keeldub nõusolekut andmast, võib kohus asendada selle oma loaga.
Laps, lapse vanemad, eestkostja ja lapsendaja abikaasa esitavad oma nõusoleku kohtule. Vanem, abikaasa või seaduslik esindaja võivad avaldada oma nõusoleku isiklikult või notariaalselt tõestatud vormis.
Lapsendamise sooviavalduse esitab lapsendada sooviv isik maavalitsusele. Lapsendamise otsustab kohus lapsendaja avalduse alusel.
Lapsendamissaladus on lapsendamise kohtueelse ja kohtumenetlusega seonduv informatsioon ja andmed, sealhulgas lapsendamise fakt, millest võib järeldada, et laps on lapsendatud või et vanemad on lapse lapsendanud või et vanem või eestkostja on andnud lapse lapsendada. Lapsendamissaladuse eesmärk on tagada lapse, vanema ja lapsendaja eraelu kaitse, ära hoida soovimatut sekkumist ning diskrimineerimist päritolu või muul alusel.
Kohus võib tunnistada lapsendamise kehtetuks, kui see on toimunud ilma lapsendaja avalduseta või lapse või ühe vanema nõusolekuta (lapsendamise kehtetuks tunnistamine).
Eestkoste ja eestkoste erijuhud
Füüsilise isiku teovõime on võime iseseisvalt teha kehtivaid tehinguid. Täielik teovõime on 18-aastaseks saanud isikul (täisealisel). Alla 18-aastasel isikul (alaealisel) ja isikul, kes vaimuhaiguse, nõrgamõistuslikkuse või muu psüühikahäire tõttu kestvalt ei suuda oma tegudest aru saada või neid juhtida, on piiratud teovõime. Täisealise isiku piiratud teovõime mõjutab isiku tehingute kehtivust üksnes ulatuses, milles ta ei suuda oma tegudest aru saada või neid juhtida. Kui isikule, kes vaimuhaiguse, nõrgamõistuslikkuse või muu psüühikahäire tõttu ei suuda kestvalt oma tegudest aru saada või neid juhtida, on määratud kohtu poolt eestkostja, siis eeldatakse, et isik on piiratud teovõimega ulatuses, milles talle eestkostja on määratud.
Kohus võib vähemalt 15-aastase alaealise piiratud teovõimet laiendada (piiratud teovõime laiendamine), kui see on alaealise huvides ja alaealise arengutase seda võimaldab. Sel juhul otsustab kohus, milliseid tehinguid võib alaealine teha iseseisvalt. Alaealise piiratud teovõimet võib laiendada tema seadusliku esindaja nõusolekul. Kui nõusoleku andmisest keeldumine on ilmselt vastuolus alaealise huvidega, võib kohus alaealise teovõimet laiendada seadusliku esindaja nõusolekuta. Mõjuval põhjusel võib kohus alaealise piiratud teovõime laiendamise täielikult või osaliselt tühistada.
Eostatud, kuid veel sündimata lapsele võib määrata eestkostja, kui see on vajalik tema huvide kaitseks. Eestkostjat ei määrata, kui lapse sünni korral kuuluks vanema hooldusõigus tema vanematele. Nimetatud eestkoste lõpeb lapse sünniga.
Isikule, kes on vanema hoolduse all või kellele on määratud eestkostja, määratakse erieestkostja nendeks toiminguteks, mida vanemad või eestkostja ei saa teha. Eelkõige määratakse erieestkostja päritud või kinkena saadud vara valitsemiseks, kui pärandaja või kinkija on määranud, et vanemad või eestkostja ei tohi seda vara valitseda.
Kui esindusõigust ei ole alaealise lapse kummalgi vanemal või kui lapse päritolu ei ole võimalik kindlaks teha, määratakse talle eestkostja. Eestkostjale kuulub nii lapse isikuhooldus- kui ka varahooldusõigus.
Eestkostjaks võib olla täisealine piiramata teovõimega füüsiline isik. Eestkostjaks ei või olla isik, kellelt on vanema hooldusõigus täielikult või osaliselt ära võetud või kes on varem rikkunud eestkostja kohustusi. Eestkostjaks määratakse sobivuse korral isik, kelle vanem on lapse seadusliku esindajana oma testamendis või pärimislepingus nimetanud. Kui eestkostjaks ei leita sobivat füüsilist isikut või kui vanem on testamendiga või pärimislepinguga näinud eestkostjana ette juriidilise isiku, võib eestkostjaks määrata ka juriidilise isiku. Isiku võib eestkostjaks määrata tema nõusolekul.
Eestkostet teostatakse üldjuhul tasuta.
Teatud tehingute tegemiseks eestkostetava nimel on eestkostajal vajalik kohtu eelnev nõusolek.
Kui täisealine ei suuda vaimuhaiguse, nõrgamõistuslikkuse või muu psüühikahäire tõttu kestvalt oma tegudest aru saada või neid juhtida, määrab kohus tema enda, tema vanema, abikaasa või täisealise lapse või valla- või linnavalitsuse avalduse alusel või omal algatusel talle eestkostja. Eestkostja võib määrata ainult nende ülesannete täitmiseks, milleks eestkoste on vajalik. Eestkoste ei ole vajalik, kui täisealise huve saab kaitsta volituse andmise ning perekonnaliikmete või muude abiliste kaudu.
Eestkostjaks määratakse füüsiline isik, kes oma isikuomadustelt ja võimetelt sobib määratud ülesannetes eestkostetava huve kaitsma. Eestkostjat määrates arvestatakse ka tema ja eestkostetava vahelisi suhteid. Isiku võib eestkostjaks määrata tema nõusolekul. Kui ei leita sobivat füüsilist isikut, võib eestkostjaks määrata juriidilise isiku viimase nõusolekul.
Eestkostja on oma ülesannete ulatuses eestkostetava seaduslik esindaja.
Perekonnaseisuaktidega seotud toimingud
Perekonnaseisukanne on sünni, surma, abielu sõlmimise, abielu lahutamise ning muu registreerimisele kuuluva perekonna- või nimeõigusliku muudatuse kohta rahvastikuregistrisse kantavate andmete (perekonnaseisuandmed) kogum. Claudius Õigusbüroo abistab Teid perekonnaseisuasutustele esitatavate avalduste koostamisel, avalduste esitamisel perekonnaseisuandmete parandamiseks või muutmiseks, perekonnaseisuandmetest väljavõtete saamisel või erinevate tõendite väljastamisel.
Perekonnaga seonduv on peamiselt reguleeritud Perekonnaseaduse, perekonnaseisuakte ning -toiminguid puudutav Perekonnaseisutoimingute seaduse ja Riigilõivuseadusega.
Tsiviilseadustiku üldosa seadus (õigusvõime, teovõime, tehingud ja tehingu kehtetus, esindamine, vastutus teise isiku eest)
Rahvusvahelise eraõiguse seadus (välismaal sõlmitud abielu, põlvnemise tuvastamine ja vaidlustamine, välisriigis toimunud lapsendamine)
Elatisabi seadus (elatisabi, elatisabi määr, elatisabi maksmise tingimused ja taotlemine)
Eesti Vabariigi lastekaitse seadus (lapse õigused ja lapse kohustused, laps ja perekond, lapse kohtlemine ja karistamine, laps ja haridus, laps ja elukeskkond, puudega laps)
Kohtuekspertiisiseadus (DNA-ekspertiis)
Abieluvararegistri seadus (abieluvararegister)
Tõestamisseadus (perekonnaseisu tuvastamine notariaalakti koostamisel, ühisvara tehingu esemena)
Lepitusseadus (lepitusmenetlus, vaidluse lahendamise ja lepituskokkuleppe sõlmimise ettepanek)
Sotsiaalhoolekande seadus (sotsiaalhoolekanne, toimetulek, sotsiaalteenus, sotsiaaltoetus, sotsiaalkorter, hoolekandetöötaja, sotsiaaltöötaja, vältimatu sotsiaalabi)
Riiklike peretoetuste seadus (lapsetoetus, lapsehooldustasu, üksikvanema lapse toetus, ajateenija lapse toetus, eestkostel või perekonnas hooldamisel oleva lapse toetus, seitsme- ja enamalapselise pere vanema toetus, sünnitoetus, lapsendamistoetus, elluastumistoetus)
Puuetega inimeste sotsiaaltoetuste seadus (puudega lapse toetus, puudega tööealise inimese toetus, puudega vanaduspensioniealise inimese toetus, puudega vanema toetus, õppetoetus, töötamistoetus, rehabilitatsioonitoetus, täienduskoolitustoetus)
Kunstliku viljastamise ja embrüokaitse seadus (mehe nõusolek abikaasa kunstlikuks viljastamiseks, lapse õigus saada teada oma kunstlikku eostatust)
Lapsendamise ettevalmistamise käigus läbiviidavad kohustuslikud toimingud ja nende sisu, lapsendamise sooviavalduses esitatavate andmete loetelu ja maavalitsuse kogutavate dokumentide loetelu
Parandatud ja täiendatud Euroopa sotsiaalharta (Puuetega isikute õigus elada iseseisvalt, sotsiaalselt integreeruda ja võtta osa ühiskonna elust. Perekonna õigus saada sotsiaalset, õiguslikku ja majanduslikku kaitset. Laste ja noorte õigus saada sotsiaalset, õiguslikku ja majanduslikku kaitset. Võõrtöötajate ja nende perekondade õigus saada kaitset ja abi. Perekondlike kohustustega töötajate õigus teistega võrdsetele võimalustele ja võrdsele kohtlemisele. Õigus kaitsele vaesuse ja sotsiaalse tõrjutuse eest.)

matches:
§ 27
Kohus
Kohus
Kohus
Kohus
Kohus
kohus
kohus
Kohus
kohus
kohus
kohus
Kohus
Kohus
kohus
kohus
Kohus
Kohus
kohus
Kohus
kohus
Kohus
kohus
kohus
Kohus
Kohus
kohus
Kohus
kohus
kohus
Kohus
Kohus
kohus
kohus
kohus


text:
Viimsi valla kultuuri- ja spordi aastapreemia ja elutöö preemia statuut – Riigi Teataja
Viimsi valla kultuuri- ja spordi aastapreemia ja elutöö preemia statuut
Viimsi valla kultuuri- ja spordi aastapreemia ja elutöö preemia statuut - sisukord
§ 2 Preemia eesmärgid
§ 3 Preemia rahastamine
§ 4 Preemia määramine
RT IV, 21.01.2017, 13
Vastu võetud 24.11.2015 nr 20
RT IV, 28.11.2015, 5
15.11.2016 RT IV, 22.11.2016, 9 25.11.2016
(1) Käesolev määrus kehtestab Viimsi valla kultuuri- ja spordi aastapreemia ja elutöö preemia statuudi (edaspidi koos nimetatud Preemia).
(2) Preemia antakse üldjuhul välja igal aastal. Preemia väljaandmise konkurss kuulutatakse välja Viimsi Vallavalitsuse korraldusega. Teave preemia kandidaatide esitamiseks kuulutatakse välja ajalehes Viimsi Teataja ning Viimsi valla veebilehel.
§ 2. Preemia eesmärgid
(1) Viimsi valla kultuuri- ja spordi aastapreemia eesmärk on tunnustada ja innustada Viimsiga seotud isikut või organisatsiooni, kes on aasta jooksul kultuuri- ja spordi valdkonnas silma paistnud ning kes on panustanud oluliste sündmuste arengusse või saavutanud oma tegevuses kõrge taseme.
(2) Viimsi valla elutöö preemia eesmärk on tunnustada Viimsiga seotud isikut tema pikaajalise väljapaistva kultuuri- või spordialase tegevuse eest.
§ 3. Preemia rahastamine
(1) Viimsi vald eraldab valla eelarvest Preemiate maksmiseks üldjuhul igal aastal 10 000 eurot.
(2) Preemiate eelarvesse võivad teha ühekordseid või regulaarseid rahalisi toetusi füüsilised ja juriidilised isikud.
§ 4. Preemia määramine
(1) Ettepanekuid preemiate määramiseks võivad esitada nii juriidilised kui füüsilised isikud.
(2) Ettepanekute tegemise tähtaeg ja koht teatatakse avalikult hiljemalt iga aasta 15. detsembril.
(3) Põhjendatud ettepanek preemia määramiseks tuleb esitada Viimsi Vallavalitsusele e-kirja teel aadressil aastapreemia@viimsivv.ee iga aasta 31. detsembriks ning peab sisaldama vähemalt järgmist informatsiooni:
[RT IV, 22.11.2016, 9 - jõust. 25.11.2016]
1) andmed isiku või koosluse kohta, kelle osas preemia andmise ettepanek tehakse;
2) ülevaade isiku või koosluse kultuuri- või spordialasest tegevusest;
3) argumenteeritud hinnangut, miks just konkreetne isik või kooslus on ettepaneku tegija hinnangul preemia vääriline.
(4) Laekunud ettepanekute hulgast teeb Viimsi Vallavolikogu kultuuri- ja spordikomisjon (edaspidi komisjon) valiku Preemia saajate ja preemia suuruste osas ning esitavad sellekohased ettepanekud Viimsi Vallavalitsusele.
(41) Komisjonil on õigus kaasata oma töösse eksperte. Ekspertide ettepanekud ei ole komisjoni liikmetele otsuse tegemisel siduvad.
(5) Viimsi valla kultuuri- ja spordi aastapreemia võib määrata füüsilisele või juriidilisele isikule.
(6) Viimsi valla elutööpreemia võib määrata ainult füüsilisele isikule.
(7) Komisjonil on õigus jätta Preemia väljaandmata sobivate kandidaatide puudumisel.
(8) Viimsi Vallavalitsus määrab Preemia saajad korraldusega.
(9) Preemiad makstakse välja Viimsi valla eelarves selleks ettenähtud rahalistest vahenditest.
(10) Preemiad antakse üle vastava valdkonna või Viimsi valla pidulikul üritusel.
(11) Preemia kandidaatide ja saajate üle peab arvestust Viimsi Vallavalitsuse haridus- ja kultuuriamet.

matches:
§ 2
§ 3
§ 4
§ 2
§ 3
§ 4


Kutse andmise kord | EKHÜ
Kutse andmine on kutset taotleva isiku kutsekompetentsuse kutsestandardis nimetatud nõuetele vastavuse hindamine, mille tulemusena väljastatakse kutsetunnistus (KutS § 15 lg 1). Kutsekompetentsus on edukaks kutsetegevuseks vajalik teadmiste, oskuste ja hoiakute kogum (KutS § 3). Kutseala kompetentsusnõuded esitatakse kutsestandardis (KutS § 5).
Kutse andmise kord: Kutse andmise kord
Eesti Kinnisvara Hindajate Ühingu poolt koostatud ja Arhitektuuri, Geomaatika, Ehituse ja Kinnisvara Kutsenõukogu otsusega nr 6-4/13 kinnitatud 16.05.2018 ning riiklikku kutseregistrisse on kantud järgmised kinnisvara hindamise kutseala kutsete kutsestandardid.
Hindamisstandardid on kinnitatud EKHÜ kutsekomisjoni 10.08.2018 otsusega.
Kutsestandard Kinnisvara nooremhindaja (tase 5) Hindamisstandard Kinnisvara hindaja, tase 5
Kutsestandard Kinnisvara hindaja (tase 6) Hindamisstandard Kinnisvara hindaja, tase 6
Kutsestandard Vara hindaja (tase 7) Hindamisstandard Vara hindaja, tase 7
Kutsestandardite lisad:
1. Tööosad ja tööülesanded
2. Keelte oskustasemete kirjeldused
3. Arvuti kasutamise oskused
4. EKHÜ Heade Tavade Koodeks
Kutse andmise korraldust reguleerib kutse andja poolt välja töötatud Kutse andmise kord, mille kinnitab Kutsenõukogu. Kutseseadus § 16 lg 2 sätestab, milliseid andmeid kutse andmise kord peab vähemalt sisaldama.
Täpsemad nõuded reguleeritakse kaasnevates kordades – kutse andja korraldab kutsekompetentsuse hindamise juhendite, eksamimaterjalide ning teiste kutse andmiseks vajalike dokumentide väljatöötamise (KutS § 12 lg 2). Kutse andmisel kutse andja hindab lähtuvalt kutse andmise korras sätestatud kutsetunnistuse taotlemise eeltingimustest taotleja sobivust taotletavale kutsetasemele ning esitab nõuetekohased dokumendid otsustamiseks kutsekomisjonile (KutS § 12 lg 6).
Kinnisvara hindaja kutse:
* hindab enda vastavust taotletava kutse eeltingimustele ja nõuetele
* esitab kutse andjale avalduse jt nõutud dokumendid tähtajaks
kontrollib taotleja poolt esitatud
dokumentide nõuetele vastavust
kontrollib taotleja vastavust taotletavale kutsetasemele ning
otsustab kutset taotleva isiku kutsekompetentsuse hindamisele lubamise
võtab vastu kutseeksami (kirjalik+suuline), viib läbi kutsealase vestluse ning
hindab taotleja kompetentsust kutsestandardi nõuetele
otsustab hindamistulemuste põhjal kutset taotlevale isikule
kutse andmise või andmata jätmise
esitab positiivse otsuse korral andmed kutseregistrisse,
väljastab kutsetunnistuse (kehtivusaeg viis aastat)
(aruandlus ja auditeerimine
kutsetunnistuse kehtivusaja vältel)
enne kutsetunnistuse kehtivusaja lõppu