text:
Halduskohtumenetluse seadustiku ja sellega seonduvate seaduste muutmise seadus – Riigi Teataja
Halduskohtumenetluse seadustiku ja sellega seonduvate seaduste muutmise seadus
RT I 2006, 31, 235
Vabariigi Presidendi 29. juuni 2006. a otsusega nr 1047
I. Halduskohtumenetluse seadustikus (RT I 1999, 31, 425; 2005, 39, 308) tehakse järgmised muudatused:
§ 1. Seadustiku tekstis asendatakse sõna «protsessiosaline» sõnaga «menetlusosaline» vastavas käändes.
§ 2. Seadustiku tekstis asendatakse sõnad «kassatsioonkaebuse esitaja» sõnaga «kassaator» vastavas käändes.
§ 3. Paragrahvi 2 tekst muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
«Halduskohtuks on eraldi moodustatud halduskohtud, samuti ringkonnakohtud ja Riigikohus.»
§ 4. Paragrahvi 5 lõige 1 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« (1) Halduskohus juhindub käesoleva seadustikuga reguleerimata küsimustes tsiviilasjade hagimenetlusele kohaldatavatest sätetest, kui seadusega ei ole ette nähtud hagita menetluse sätete kohaldamine.»
1) täiendatakse lõigetega 22 ja 23 järgmises sõnastuses:
« (22) Kinnipeetav või vahistatu esitab kaebuse vangla või arestimaja asukoha järgi. Väljasaatmiskeskusesse paigutatud isik esitab kaebuse väljasaatmiskeskuse asukoha järgi.
(23) Kui kaebus esitatakse nii haldusakti või toimingu kui ka selle kohta tehtud vaideotsuse peale, ei mõjuta vaideorgani asukoht kohtualluvust.»;
« (51) Asjaolude või seaduse muutumine pärast kaebuse esitamist ei muuda kohtualluvust. Asi allub halduskohtule ka juhul, kui teised menetlusosalised vastavad kaebusele või osalevad kohtuistungil, vaidlustamata kohtualluvust.»;
3) lõikes 6 asendatakse sõna «pooltest» sõnaga «menetlusosalistest».
§ 6. Paragrahvi 9 täiendatakse lõikega 9 järgmises sõnastuses:
« (9) Kui haldusakti ei ole kaebuse esitajale teatavaks tehtud, kuid ta on haldusaktist muul viisil teada saanud, ent viivitanud kaebuse esitamisega ebamõistlikult, loetakse kaebuse esitamise tähtaeg möödunuks.»
« (1) Kaebus vormistatakse ja esitatakse vastavalt tsiviilkohtumenetluses menetlusosaliste avaldustele ja taotlustele kehtestatud nõuetele. Kaebuses ja protestis märgitakse:
5) kaebuse või protesti lisade nimekiri.»;
« (31) Kaebuses mittevaralise kahju hüvitamiseks võib nõutava hüvitise summa märkimata jätta ja taotleda õiglast hüvitist kohtu äranägemisel.
(33) Kaebuse või protesti esitaja peab kaebuses või protestis märkima, kas ta nõustub asja lahendamisega kirjalikus menetluses. Vastasel korral loetakse, et ta soovib asja läbivaatamist kohtuistungil.»
§ 8. Paragrahvi 11:
« 3) kontrollib, kas kaebuses on esitatud selle eesmärgi saavutamiseks võimalikud ja asjakohased taotlused, ning teeb vajaduse korral kaebuse esitajale ettepaneku kaebust muuta.»;
« (31) Halduskohus tagastab kaebuse või protesti määrusega selle esitajale samuti juhul, kui:
5) kaebuse või protesti esitajal ei saa ilmselgelt olla halduskohtusse pöördumise õigust, eeldades, et tema väidetavad asjaolud on tõendatud.»;
« (8) Määruse peale, millega halduskohus kaebuse või protesti tagastab, võib esitada määruskaebuse ringkonnakohtule kümne päeva jooksul määruse kättesaamisest arvates.»;
4) lõikes 9 asendatakse sõnad «lõikest 3 või 4» sõnadega «lõigetest 3, 31 ja 4».
« (2) Eelmenetluses halduskohus:
7) teeb menetlusosalistele teatavaks asja kohtus läbivaatamise aja ja koha, kui asi tuleb arutamisele kohtuistungil või asja läbivaatamise kirjalikus menetluses käesoleva seadustiku §-s 201 sätestatud korras, ning teeb menetlusosalistele teatavaks täiendavate taotluste ja tõendite esitamise tähtaja.»;
« (7) Kohus nõuab kaebuse või protesti esitajalt teise menetlusosalise vastuse või taotluse kohta kirjaliku arvamuse, kui see on vajalik asja kiirema ja õigema lahendamise huvides, ning annab selle esitamiseks mõistliku tähtaja.
(8) Eelmenetluse ülesannete täitmiseks võib kohus pidada eelistungi.»
§ 10. Paragrahvi 121 lõiget 3 täiendatakse punktiga 5 järgmises sõnastuses:
« 5) vara arestida, sealhulgas registris vara käsutamise keelumärke teha, samuti kohtuvaidluse kohta registris märke teha.»
§ 11. Paragrahvi 122:
« (2) Esialgse õiguskaitse taotlus vaadatakse läbi kirjalikus menetluses või kohtuistungil. Esialgse õiguskaitse taotlust tuleb põhistada vastavalt tsiviilkohtumenetluse seadustiku §-le 235. Tõendite esitamist ja teiste protsessiosaliste arvamust võib nõuda üksnes juhul, kui see on võimalik ilma viivituseta. Esialgse õiguskaitse määruse tegemisel tuleb arvestada avalikku huvi ja kolmanda isiku õigusi. Määrus võib olla tingimuslik. Esialgse õiguskaitse määrus, sealhulgas määrus, millega jäetakse esialgse õiguskaitse taotlus rahuldamata ning muudetakse esialgse õiguskaitse määrust või tühistatakse see, jõustub teatavakstegemise hetkest, kui määruse teinud kohus või määruse peale esitatud määruskaebust läbivaatav kohus ei määra teisiti.»;
« (5) Esialgse õiguskaitse määruse või esialgse õiguskaitse taotluse rahuldamata jätmise määruse peale võib menetlusosaline esitada määruskaebuse. Ringkonnakohtu määruse peale, millega ringkonnakohus halduskohtu esialgse õiguskaitse määrust või esialgse õiguskaitse taotluse rahuldamata jätmise määrust muudab või sellise määruse tühistab, edasi kaevata ei saa. Kui määruse esialgse õiguskaitse kohta tegi ringkonnakohus, võib selle peale esitada määruskaebuse Riigikohtule, välja arvatud juhul, kui selline määrus tehti halduskohtu määruse peale esitatud määruskaebuse lahendamisel.»
§ 12. Paragrahvi 13 lõige 1 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« (1) Kui seaduses ei ole sätestatud tähtaega, lahendab halduskohus asja mõistliku aja jooksul.»
« 2) haldusorgan, kelle tegevuse peale on kaebus esitatud (vastustaja).»;
« (41) Määruse peale, millega kohus käesoleva paragrahvi lõike 3 punktis 1 nimetatud isiku menetlusse kaasab või kaasamata jätab või menetlusest kõrvaldab, võib pool või kolmas isik esitada määruskaebuse. Halduskohtu määruse peale esitatud määruskaebuse kohta tehtud ringkonnakohtu määruse peale ei saa Riigikohtule edasi kaevata.»;
« (51) Advokaadi puhul eeldatakse esindusõiguse olemasolu. Kui menetlusdokumendile on esindajana alla kirjutanud advokaat, ei pea menetlusdokumendile volikirja lisama, kuid kohtul on õigus selle esitamist nõuda.»;
4) lõiget 7 täiendatakse pärast sõna «kohtuistungile» sõnadega «ja neile toimetatakse menetlusdokumendid kätte».
«Menetlusosaline ei või oma õigusi kuritarvitada, menetlust venitada ega kohut eksiteele viia. Asja õiget, kiiret ja võimalikult väikeste kuludega menetlemist pahatahtlikult takistavat menetlusosalist võib kohus trahvida.»;
2) lõike 4 teine lause tunnistatakse kehtetuks;
« (5) Menetlusosaline peab kohtule ja teistele menetlusosalistele viivitamata teatama oma aadressi või sidevahendite andmete muutumisest.»
§ 15. Paragrahvi 16:
1) lõikes 1 asendatakse sõnad «kõik tsiviilkohtumenetluses lubatud tõendid» sõnadega «kõik tsiviilasja hagimenetluses lubatud tõendid»;
« (2) Menetlusosaline peab halduskohtumenetluses tõendama neid asjaolusid, millele tuginevad tema väited, kui seadusest ei tulene teisiti. Halduskohus teeb ettepaneku, et menetlusosalised esitaksid vajalikud tõendid, või vajadusel kogub tõendeid omal algatusel.»;
«Poolte kokkuleppega ei saa halduskohtumenetluses anda tõendile ette kindlaks määratud jõudu ega piirata tõendi liiki ega vormi.»;
« (6) Halduskohus võib menetlusosaliselt, samuti menetlusväliselt haldusorganilt nõuda asja lahendamiseks vajalikku teavet, kui seadus ei sätesta teisiti. Menetlusosaline või haldusorgan on kohustatud teavet andma kohtu määratud tähtaja jooksul. Kohustuse rikkujat võib kohus trahvida.»
§ 16. Paragrahvi 17 tekst muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« (1) Varasema jõustunud kohtulahendi motiivides tuvastatud asjaolusid hindab kohus kogumis teiste tõenditega.
(3) Kohus võib lugeda menetlusosalise faktilise väite tõendatuks, kui teised menetlusosalised võtavad selle omaks ning omaksvõtt ei kahjusta menetlusvälise isiku õigusi ega avalikke huve. Omaksvõttu hindab kohus koos muude tõenditega. Muus osas kohaldatakse omaksvõtu suhtes tsiviilkohtumenetluse seadustiku §-s 231 sätestatut.»
§ 17. Paragrahvi 18 lõige 1 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« (1) Kui tõendeid on vaja koguda väljaspool asja menetleva kohtu tööpiirkonda, võib asja läbivaatav kohus teha määruse menetlustoimingu erinõude korras tegemiseks halduskohtus, kelle tööpiirkonnas on võimalik tõendeid koguda.»
§ 18. Paragrahvi 19:
1) lõike 1 esimest lauset täiendatakse pärast sõna «kohtuistungil» sõnadega «või käesolevas seaduses sätestatud juhtudel kirjalikus menetluses»;
2) lõike 5 teine lause tunnistatakse kehtetuks;
3) lõiget 8 täiendatakse pärast sõna «halduskohtus» sõnadega «või kirjalikus menetluses täiendavate taotluste ja tõendite esitamise tähtaja möödumiseni».
§ 19. Paragrahvi 20 tekst muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
«Kohtuistung ja väljaspool kohtuistungit toimuv menetlustoiming protokollitakse vastavalt tsiviilkohtumenetluse sätetele.»
§ 20. Seadustikku täiendatakse §-ga 201 järgmises sõnastuses:
« § 201. Asja lahendamine kirjalikus menetluses menetlusosaliste nõusolekul
(3) Olenemata menetlusosaliste nõusolekust ning asja määramisest lahendamiseks kirjalikus menetluses, võib kohus kuni otsuse tegemiseni määrata asja arutamiseks kohtuistungi, kui see on vajalik asja õigeks lahendamiseks.»
§ 21. Paragrahvid 21–23 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« § 21. Kaebusest ja protestist loobumine ning kompromiss
(5) Kaebuse või protesti läbi vaatamata jätmise korral loetakse, et kaebust või protesti ei ole kohtu menetluses olnud ja kaebuse või protesti esitaja võib sama kaebuse või protestiga uuesti halduskohtu poole pöörduda.»
§ 22. Paragrahvi 24 lõige 1 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« (1) Halduskohus lõpetab menetluse:
6) kaebuse esitaja või üksikisiku, kelle vastu kaebus on esitatud, surma korral, kui vaieldav õigussuhe ei võimalda õigusjärglust, samuti juriidilise isiku lõppemisel õigusjärgluseta.»
§ 23. Seadustikku täiendatakse §-ga 241 järgmises sõnastuses:
« § 241. Asja arutamise uuendamine
3) kaebuse või protesti läbi vaatamata jätmise üle otsustamisel ilmneb asjaolu, mis võib olla menetluse taastamise alus.»
§ 24. Paragrahvi 25 tekst muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« (1) Kohtulahend, millega halduskohus lahendab kaebuse või protesti sisuliselt, vormistatakse kohtuotsusena.
(10) Kui halduskohus on kohtuasja lahendamisel jätnud kohaldamata mis tahes asjassepuutuva õigustloova akti või välislepingu, tunnistades selle põhiseadusega vastuolus olevaks, või on tunnistanud õigustloova akti andmata jätmise põhiseadusega vastuolus olevaks, edastab ta kohtuotsuse või -määruse Riigikohtule, millega käivitub põhiseaduslikkuse järelevalve menetlus Riigikohtus.»
§ 25. Paragrahvi 26 lõiget 2 täiendatakse pärast sõnu «mõistab selle kaebuse esitaja» sõnadega «või kaebuse esitaja nõudel kolmanda isiku».
§ 26. Paragrahv 28 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« § 28. Kohtulahendi teatavakstegemine
(7) Määrused, millega kohus tagastab kaebuse või protesti või jätab kaebuse või protesti läbi vaatamata või lõpetab menetluse, tehakse ka avalikult teatavaks kohtuotsuse avalikult teatavakstegemise korras.»
§ 27. Paragrahvi 29 lõikes 6 ja §-s 30 asendatakse sõna «otsus» sõnaga «määrus» vastavas käändes.
§ 28. Paragrahvi 30 lõikes 2 asendatakse sõna «apellatsioonkaebuse» sõnaga «määruskaebuse».
1) lõiked 4–7 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« (4) Apellatsioonkaebuse võib esitada kohtualluvuse järgsele ringkonnakohtule 30 päeva jooksul otsuse avalikult teatavakstegemisest arvates.
(7) Kui apellatsioonitähtaja jooksul tehakse asjas täiendav otsus, hakkab apellatsioonitähtaeg kulgema täiendava otsuse avalikult teatavakstegemisest arvates uuesti ka esialgselt tehtud otsuse suhtes.»;
§ 30. Paragrahvi 32:
« (31) Kui apellatsioonkaebus esitatakse pärast käesolevas seaduses sätestatud tähtaja möödumist, tuleb koos apellatsioonkaebusega esitada tähtaja ennistamise taotlus ning tähtaja möödalaskmise põhjused.»;
« (5) Kui apellant soovib asja arutamist kohtuistungil, peab ta seda apellatsioonkaebuses märkima. Vastasel juhul loetakse, et ta on nõus asja lahendamisega kirjalikus menetluses.»;
3) lõikes 6 asendatakse sõnad «Apellatsioonkaebuse esitaja» sõnaga «Apellandi»;
4) täiendatakse lõigetega 8 ja 9 järgmises sõnastuses:
« (8) Apellant võib kuni apellatsioonitähtaja lõpuni apellatsioonkaebust muuta ja täiendada, muu hulgas laiendada kaebust kohtuotsuse neile osadele, mille peale esialgselt ei kaevatud. Apellatsioonkaebuse muutmisele kohaldatakse apellatsioonkaebuse kohta sätestatut.
(9) Käesoleva paragrahvi lõikes 8 sätestatu ei välista ega piira apellandi õigust esitada väiteid õiguse tõlgendamise kohta ja vastuväiteid teiste menetlusosaliste poolt apellatsioonimenetluses esitatule ega uusi asjaolusid, mis tekkisid või said apellandile teatavaks pärast apellatsioonitähtaja möödumist.»
§ 31. Seadustikku täiendatakse §-ga 321 järgmises sõnastuses:
« § 321. Toimiku väljanõudmine
(2) Pärast apellatsioonimenetluse lõpetamist saadetakse toimik esimese astme kohtule tagasi, välja arvatud juhul, kui see tuleb edasi saata Riigikohtule.»
§ 32. Paragrahv 33 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« § 33. Apellatsioonkaebuse menetlusse võtmise otsustamine
(9) Kui kohus keeldub apellatsioonkaebust menetlusse võtmast ja tagastab selle määrusega, loetakse, et apellatsioonkaebust ei ole esitatud.»
§ 33. Seadustikku täiendatakse §-ga 341 järgmises sõnastuses:
« § 341. Ringkonnakohtu koosseis apellatsioonkaebuse läbivaatamisel
Apellatsioonkaebus vaadatakse läbi ringkonnakohtus kollegiaalselt vähemalt kolme kohtuniku osavõtul.»
§ 34. Paragrahvi 35:
« (1) Pärast apellatsioonkaebuse menetlusse võtmist valmistab asja lahendamise ette ringkonnakohtu koosseisu määratud liige, lähtudes tsiviilkohtumenetluse sätetest, sellise põhjalikkusega, et asja saaks kohtuistungi korraldamisel lahendada ühel kohtuistungil.
(2) Ringkonnakohus teatab teistele menetlusosalistele apellatsioonkaebusest ning nõuab neilt apellatsioonkaebusele vastamist, lähtudes tsiviilkohtumenetluse sätetest.»;
§ 35. Paragrahvi 37 lõikes 1 asendatakse sõnad «on apellatsioonkaebuses või vastuses apellatsioonkaebusele teatanud, et nad ei soovi kohtuistungist osa võtta» sõnadega «ei ole apellatsioonkaebuses või vastuses apellatsioonkaebusele märkinud, et nad soovivad asja arutamist kohtuistungil».
§ 36. Paragrahv 38 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« § 38. Apellatsioonkaebusest loobumine ja kompromiss
Apellatsioonkaebusest loobumisele ja kompromissile kohaldatakse tsiviilkohtumenetluse sätteid.»
§ 37. Paragrahvi 39:
1) tekst loetakse lõikeks 1 ja sellest jäetakse välja sõnad «halduskohtu või», «halduskohtule või» ja «§ 33 lõige 3 ja»;
« (2) Kui ringkonnakohus jättis apellatsioonkaebuse läbi vaatamata seetõttu, et apellant ega tema esindaja kohtuistungile ei ilmunud ega teatanud kohtule ilmumist takistanud mõjuvast põhjusest (§ 40 lõige 4), uuendab kohus menetluse apellandi avalduse alusel, kui kohtuistungilt puudumiseks oli mõjuv põhjus, millest ei saadud õigel ajal kohtule teatada. Apellant peab mõjuva põhjuse olemasolu ja teatamise võimatust põhistama.
(4) Menetluse uuendamata jätmise määruse peale võib esitada määruskaebuse Riigikohtule.»
« (1) Kui asi on eelmenetluse korras ette valmistatud, määrab ringkonnakohus asja arutamise aja, koha ja vormi ning teeb need teatavaks menetlusosalistele.»;
« (3) Kui mõni menetlusosaline kohtuistungile ei ilmu, lahendab ringkonnakohus kaebuse tema osavõtuta või lükkab asja arutamise edasi.
(4) Kui apellant kohtuistungile ei ilmu ega ole teatanud ilmumata jätmise mõjuvast põhjusest või ei ole seda põhistanud, võib kohus vastustaja taotlusel jätta kaebuse läbi vaatamata. Kohus ei jäta kaebust läbi vaatamata, kui apellant ei taotlenud asja läbivaatamist kohtuistungil või palus kohut lahendada kaebus istungil tema osavõtuta.»
§ 39. Paragrahvi 41 tekst muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
«Ringkonnakohus vaatab apellatsioonkaebuse ja määruskaebuse läbi mõistliku aja jooksul.»
§ 40. Paragrahvid 42 ja 43 tunnistatakse kehtetuks.
§ 41. Paragrahvi 44 tekst muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
«Ringkonnakohus võib menetluse peatada tsiviilkohtumenetluse seadustikus sätestatud alustel ja korras.»
§ 42. Paragrahvi 46:
1) lõike 1 punktidest 1, 2 ja 5 jäetakse välja sõnad «või määrus»;
§ 43. Paragrahv 47 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« § 47. Ringkonnakohtu otsus
(3) Ringkonnakohtu otsuse kättetoimetamisele ja jõustumisele kohaldatakse tsiviilkohtumenetluse sätteid.»
§ 44. Seadustikku täiendatakse §-dega 471–473 järgmises sõnastuses:
« § 471. Määruskaebuse esitamise õigus
(3) Määruskaebus lahendatakse kirjalikus menetluses, kui kohus ei pea vajalikuks kohtuistungit korraldada. Määruskaebust läbivaatav kohus võib vajaduse korral koguda uusi tõendeid.»
§ 45. Paragrahvi 49 punkt 3 tunnistatakse kehtetuks.
§ 46. Paragrahvi 52 lõige 3 tunnistatakse kehtetuks.
§ 47. Paragrahvi 53:
« (3) Riigikohus võib kassatsioon- või määruskaebuse esitaja taotlusel määrusega tähtaja ennistada, kui ta loeb selle möödalastuks mõjuval põhjusel.»
§ 48. Paragrahvi 54:
1) lõiget 1 täiendatakse pärast sõna «kirjalikult» sõnaga «Riigikohtule»;
« (6) Kassaator võib kuni kassatsioonitähtaja lõpuni kaebust muuta ja täiendada, muu hulgas laiendada kaebust kohtuotsuse neile osadele, mille peale esialgselt ei kaevatud. Kaebuse muutmisele kohaldatakse kassatsioonkaebuse kohta sätestatut.
(7) Käesoleva paragrahvi lõikes 6 sätestatu ei välista ega piira kassaatori õigust esitada väiteid õiguse tõlgendamise kohta ja vastuväiteid vastustaja poolt kassatsioonimenetluses esitatule.»
§ 49. Paragrahvid 55 ja 56 tunnistatakse kehtetuks.
§ 50. Seadustikku täiendatakse §-ga 561 järgmises sõnastuses:
« § 561. Menetlusdokumentide väljanõudmine
(2) Pärast kassatsioonimenetluse lõpetamist tagastab Riigikohus toimiku vastavasse kohtusse.»
§ 51. Paragrahv 57 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« § 57. Kassatsioonkaebuse käiguta jätmine
(2) Kui kassaator jätab kohtu nõudmise tähtpäevaks täitmata ja kaebust ei ole selle puuduse tõttu võimalik kassatsiooni korras läbi vaadata, jätab Riigikohus kassatsioonkaebuse menetlusse võtmata ja tagastab määrusega kassaatorile.»
§ 52. Paragrahvi 58 lõige 1 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« (1) Pärast seaduse nõuetele vastava kassatsioonkaebuse vastuvõtmist toimetab Riigikohus kassatsioonkaebuse ärakirja teistele menetlusosalistele kätte.»
§ 53. Paragrahvi 59 täiendatakse lõikega 11 järgmises sõnastuses:
« (11) Vastuse esitamise tähtaeg peab olema vähemalt 20 päeva kassatsioonkaebuse kättetoimetamisest arvates.»
§ 54. Paragrahvi 60:
« 2) kassatsioonkaebuse lahendamisel on sõltumata käesoleva lõike punktis 1 sätestatust põhimõtteline tähendus õiguskindluse tagamiseks, ühtse kohtupraktika kujundamiseks või õiguse edasiarenduseks.»;
2) lõikest 4 jäetakse välja esimene lause.
§ 55. Seadustikku täiendatakse §-dega 601 ja 602 järgmises sõnastuses:
« § 601. Kassatsioonkaebuse läbi vaatamata jätmine
Kassatsioonkaebusest loobumisele ja kompromissile kohaldatakse tsiviilkohtumenetluse sätteid.»
§ 56. Paragrahvi 62 lõige 1 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« (1) Riigikohtu halduskolleegium vaatab kassatsioonkaebuse kohtuistungil läbi mõistliku aja jooksul.»
§ 57. Paragrahv 63 tunnistatakse kehtetuks.
§ 58. Paragrahvi 66 lõige 2 tunnistatakse kehtetuks.
§ 59. Paragrahvi 68 lõikeid 1 ja 2 täiendatakse pärast sõna «Kui» sõnadega «halduskolleegiumi kolmeliikmelise koosseisu või».
§ 60. Paragrahvi 72 lõike 1 punktidest 1, 3, 4 ja 6 jäetakse välja sõnad «või määrus» ning «või määrust».
§ 61. Paragrahv 73 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« § 73. Riigikohtu otsus
(3) Riigikohtu otsus ja kassatsioonkaebuse menetlusse võtmisest keeldumise määrus jõustuvad nende avalikult teatavakstegemise päeval ja nende peale ei saa edasi kaevata.»
§ 62. Seadustikku täiendatakse §-dega 741–743 järgmises sõnastuses:
« § 741. Määruskaebuse esitamise õigus
(2) Kui Riigikohus leiab, et määruskaebus on põhjendatud, tühistab ta vaidlustatud määruse ja teeb võimaluse korral uue määruse. Vajaduse korral saadab Riigikohus asja uueks lahendamiseks tagasi määruse teinud ringkonnakohtule või teisele ringkonnakohtule.»
§ 63. Paragrahvi 75:
« (2) Halduskohtumenetluses tehtud kohtulahendi teistmise alusteks on tsiviilkohtumenetluses sätestatud teistmise alused.»;
§ 64. Paragrahvid 76 ja 77 muudetakse ning sõnastatakse järgmiselt:
« § 76. Teistmisavalduse esitamine
Riigikohus lähtub teistmisavalduse läbivaatamise ettevalmistamisel, selle menetlusse võtmisel ning lahendamisel tsiviilkohtumenetluse sätetest.»
§ 65. Paragrahvi 78 lõikes 1 asendatakse sõnad «vastavust käesoleva seadustiku §-le 77» sõnaga «nõuetekohasust».
§ 66. Paragrahvid 79 ja 80 ning seadustiku 9. peatükk tunnistatakse kehtetuks.
§ 67. Kümnenda peatüki pealkiri muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
«MENETLUSKULUD».
§ 68. Paragrahv 83 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« § 83. Menetluskulude koosseis ja arvestus
(5) Igas kohtuastmes peab kohus arvestust asjas kantud menetluskulude, muu hulgas asja läbivaatamise kulude kohta.»
§ 69. Paragrahvi 84 tekst muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« (1) Kaebuse esitamisel halduskohtusse, samuti apellatsioonkaebuse esitamisel tasutakse riigilõiv vastavalt seadusele. Kaebuses mitme nõude, sealhulgas alternatiivsete nõuete esitamisel tasutakse riigilõivu, lähtudes nõudest, mille esitamisel on ette nähtud suurim riigilõiv.
(8) Kaebusest loobumine ei piira vastustaja õigust nõuda kaebuse või protesti esitajalt tema menetluskulude tervikuna väljamõistmist.»
§ 70. Paragrahvid 85–87 tunnistatakse kehtetuks.
§ 71. Paragrahvi 88 lõiked 2 ja 3 muudetakse ning paragrahvi täiendatakse lõikega 4 järgmises sõnastuses:
« (2) Väljaandes Ametlikud Teadaanded või ajalehes kutse või muu menetlusdokumendi avaldamise kulud tasub ette kaebuse või protesti esitaja.
(4) Kui dokument tuleb ärakirjana kätte toimetada ja menetlusosaline ei ole esitanud nõutaval arvul ärakirju, mõistab kohus ärakirjade või väljatrükkide tegemise kulu välja menetlusosaliselt, kes pidi ärakirjad esitama.»
§ 72. Paragrahv 89 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« § 89. Tunnistaja-, eksperdi- ja tõlgikulud ning muud tõendamisega seotud kulud
Tunnistaja-, eksperdi- ja tõlgikuludele ning muudele tõendamisega seotud kuludele kohaldatakse tsiviilkohtumenetluse sätteid.»
§ 73. Paragrahvi 90 lõigetes 1 ja 2 asendatakse sõnad «teistmis- või kohtuvea parandamise avaldus» sõnaga «teistmisavaldus» vastavas käändes.
§ 74. Paragrahvi 91:
1) lõike 1 neljandas lauses asendatakse sõna «halduskohtule» sõnaga «ringkonnakohtule»;
2) lõikes 2 asendatakse sõna «ringkonnakohtule» sõnaga «Riigikohtule».
§ 75. Paragrahvid 92 ja 93 muudetakse ning sõnastatakse järgmiselt:
« § 92. Menetluskulude jaotus
(5) Kohus mõistab välja üksnes vajalikud ja põhjendatud menetluskulud.»
§ 76. Paragrahv 94 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« § 94. Riigipoolse menetlusabi andmine
Riigipoolse menetlusabi andmine toimub tsiviilkohtumenetluse seadustikus sätestatud tingimustel ja korras, kui käesolevas seadustikus ei ole sätestatud teisiti.»
§ 77. Paragrahvi 96 tekst muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
«Kohtulahend jõustub vastavalt tsiviilasja hagimenetluses tehtud kohtulahendi jõustumise sätetele.»
§ 78. Paragrahv 97 tunnistatakse kehtetuks.
§ 79. Paragrahvi 98 lõige 3 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« (3) Kohtuotsuse ettekirjutuse või kohtu kinnitatud kompromissi täitmata jätmise eest määrab kohus süüdiolevale protsessiosalisele rahatrahvi kuni 100 000 krooni. Rahatrahvi määramine ei vabasta kohtuotsuse ettekirjutuse või kohtu kinnitatud kompromissi täitmata jätnud protsessiosalist kohustusest ettekirjutust või kompromissi mõistliku tähtaja jooksul täita ega võta protsessiosaliselt, kelle huvides ettekirjutus on tehtud või kompromiss kinnitatud, õigust taotleda kohtult kohtuotsuse ettekirjutuse või kompromissi täitmata jätmise eest uue rahatrahvi määramist.»
§ 80. Paragrahvi 101 lõige 3 tunnistatakse kehtetuks.
II. § 81. Kaitseväe distsiplinaarseaduse (RT I 1997, 95/96, 1575; 2005, 53, 420) § 55 lõikest 3 jäetakse välja sõnad «oma otsusega».
III. Väljasõidukohustuse ja sissesõidukeelu seaduses (RT I 1998, 98/99, 1575; 2006, 26, 191) tehakse järgmised muudatused:
§ 82. Paragrahvi 23 lõikes 1 asendatakse sõnad «halduskohtuniku otsuse alusel» sõnadega «halduskohtuniku loal».
§ 83. Paragrahvi 26 lõige 1 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« (1) Väljasaadetava kinnipidamise ja kinnipidamise tähtaja pikendamise otsustab halduskohus halduskohtumenetluse seadustiku 4. peatükis sätestatud korras.»
IV. Riigilõivuseaduses (RT I 1997, 80, 1344; 2006, 26, 191) tehakse järgmised muudatused:
§ 84. Paragrahvi 37:
1) lõikes 9 asendatakse sõnad «10 krooni» sõnadega «80 krooni»;
2) lõige 91 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
« (91) Halduskohtule kahju hüvitamiseks või alusetu rikastumise teel saadu tagastamiseks kaebuse esitamisel tasutakse riigilõivu 3% summast, mille väljamõistmist taotletakse, või vara väärtusest, mille tagastamiseks kohustamist taotletakse, kuid mitte rohkem kui 750 000 krooni.»;
3) täiendatakse lõigetega 92 ja 93 järgmises sõnastuses:
« (92) Kaebuse esitamisel mittevaralise kahju hüvitamiseks, kui nõutava hüvitise summa jäetakse kaebuses märkimata ning taotletakse õiglast hüvitist kohtu äranägemisel, tasutakse riigilõivu 1000 krooni.
(93) Kui kaebuses või protestis on esitatud mitu alternatiivset nõuet, tasutakse riigilõivu vastavalt nõudele, mille esitamise eest on ette nähtud suurima riigilõivu tasumine.»
V. § 85. Tsiviilkohtumenetluse seadustiku (RT I 2005, 26, 197; 2006, 7, 42) § 356 täiendatakse lõikega 3 järgmises sõnastuses:
« (3) Kui kohus taotleb asjas tõusetunud küsimuses Euroopa Kohtult eelotsust, peatab kohus menetluse kuni Euroopa Kohtu lahendi jõustumiseni.»
VI. § 86. Käesolev seadus jõustub 2006. aasta 1. septembril.

matches:
§ 1
§ 2
§ 3
§ 4
§ 6
§ 8
Kohus
kohus
§ 10
§ 11
kohus
kohus
§ 12
kohus
kohus
§ 15
kohus
§ 16
kohus
Kohus
kohus
§ 17
kohus
§ 18
§ 19
§ 20
§ 201
kohus
§ 21
§ 21
§ 22
§ 23
§ 241
§ 24
§ 25
§ 26
§ 28
kohus
§ 27
§ 28
§ 30
§ 31
§ 321
§ 32
§ 33
kohus
§ 33
§ 341
§ 34
§ 35
§ 36
§ 38
§ 37
kohus
kohus
Kohus
§ 39
§ 40
§ 41
§ 42
§ 43
§ 47
§ 44
§ 471
kohus
kohus
§ 45
§ 46
§ 47
Riigikohus
§ 48
§ 49
§ 50
§ 561
Riigikohus
§ 51
§ 57
Riigikohus
§ 52
Riigikohus
§ 53
§ 54
§ 55
§ 601
§ 56
§ 57
§ 58
§ 59
§ 60
§ 61
§ 73
§ 62
§ 741
Riigikohus
Riigikohus
§ 63
§ 64
§ 76
Riigikohus
§ 65
§ 66
§ 67
§ 68
§ 83
kohus
§ 69
§ 70
§ 71
kohus
§ 72
§ 89
§ 73
§ 74
§ 75
§ 92
Kohus
§ 76
§ 94
§ 77
§ 78
§ 79
kohus
§ 80
§ 81
§ 55
§ 82
§ 83
§ 84
§ 85
§ 356
kohus
kohus
§ 86


Nõuded küttekolde kütmisel? Korstnapühkija soovitab – Rakvere Küttesalong
AvalehtKorstnapühkijaNõuded küttekolde kütmisel
Küttesüsteemide ehitus, paigutus ja kütmine on reglementeeritud tuleohutuse seadusega! Toome välja olulisimad nõudsed küttekolde kütmisel.
§ 60. Paikne kütteseade peab vastama ehitise või kütteseadme ehitusprojektile.
§ 61. Roo- või muu kergestisüttiva katusekattega ehitise suitsukorsten varustatakse sädemepüüdjaga. Võrksädemepüüdja kasutamisel ei tohi metallvõrgu ava külje pikkus olla üle 5 mm. Sädemepüüdja konstruktsioon peab võimaldama korstnalõõride takistamatut puhastamist.
§ 62. Kuni kahekorruselise põlevmaterjalist katusekattega elamu juures peab olema katuseni ulatuv najatusredel ja kütteseadmega elamu katusel ka selle harjani ulatuv redel.
§ 63. Põlevmaterjalist põrandakattega ruumis kaitstakse küttekolde ees olev põrand süttimise eest tihedalt põranda ja küttekoldega liituva metall-lehega või asendatakse põlevmaterjalist põrandakate mittepõlevaga. Uksega küttekolde ees peab kaitstava ala ulatus olema vähemalt 400 mm selle ette ja vähemalt 100 mm koldeava külgedele. Lahtise küttekolde puhul peab kaitstud ala ulatuma vähemalt 150 mm koldeava külgedele ja 750 mm selle ette kolde esiservast mõõdetuna.
§ 64. Kütust hoitakse selleks ettenähtud ruumis või väljaspool ehitist vähemalt 4 m kaugusel asuval platsil.
§ 65. Ahju, pliidi või kamina kütmine ruumis lõpetatakse vähemalt kaks tundi enne töö lõppu või magamaminekut.
§ 66. Kütteseadme kasutamisel ei tohi:
1) paigaldada suitsulõõri ventilatsiooniresti või kasutada ventilatsioonilõõri suitsu juhtimiseks;
2) kinnitada kütteseadme suitsukorstna külge raadio- või televisiooniantenni või muud samalaadset seadet, kui see ei ole ehitise või kütteseadme ehitusprojektiga ette nähtud;
3) kütta pragunenud seina, mittekorras koldeukse või muu tulekahju põhjustada võiva defektiga kütteseadet;
4) süüdata kütteseadme koldes tuld põlevvedeliku abil;
5) kütta katelt, ahju või pliiti koldeust sulgemata;
6) kütta kivisöe, koksi, põlevkivi, gaasi või sünteetilise materjaliga küttekollet, mis pole vastava kütuseliigi jaoks ette nähtud või kohandatud;
7) paigutada kütust, põlevmaterjali või -eset kütteseadme välispinnale lähemale kui 0,5 m ja selle koldeava ette lähemale kui 1,25 m koldeava esiservast;
8) kuivatada küttepuid, riietus- või muud põlevat eset kütteseadmel;
9) jätta küdevat küttekollet järelevalveta, välja arvatud automaatjuhtimisega kütteseade;
10) paigutada kustutamata sütt või tuhka põlevmaterjali jäätmete hoiukohta või põlevmaterjalist taarasse.
Tuleohutuse tagamiseks küsi nõu professionaalselt korstnapühkijalt!
← Kui tõmme on halb
Tahmapõleng →


Vastu võetud 13.08.2002 nr 258
RT I 2002, 70, 426
jõustumine 19.08.2002
Muudetud järgmise Vabariigi Valitsuse määrusega (kuupäev, number, avaldamine Riigi Teatajas, jõustumise aeg):
17. 12. 2002 nr 393 ( RT I 2002, 105, 626 ) 1. 01. 2003
5. 09. 2003 nr 230 ( RT I 2003, 61, 403 ) 15. 09. 2003
23.08.2004 nr 276 ( RT I 2004, 63, 446 ) 1.09.2004
25.10.2004 nr 312 ( RT I 2004, 72, 509) 29.10.2004
16.08.2007 nr 207 (RT I 2007, 50, 346) 1.09.2007
Määrus kehtestatakse « Eesti Vabariigi haridusseaduse» § 5 lõike 2 punkti 7 alusel.
(1) Kõrgharidusstandardiga kehtestatakse kõrgharidustasemel toimuvale õppele ühtsed nõuded, mis määravad õppevaldkonnad ja -suunad, õppe eesmärgid ja saavutatavad õpitulemused ning õppe kogumahu, sealhulgas eelneva õpitulemuse ja erialase töökogemuse arvestamise põhimõtted ning õppekavale ja õppejõududele esitatavad üld- ja erinõuded.
[RT I 2007, 50, 346 – jõust. 1.09.2007]
(3) Arstiõppele, loomaarstiõppele, proviisoriõppele, hambaarstiõppele, ämmaemandaõppele, õeõppele, arhitektiõppele ja ehitusinseneriõppele ning õpetajakoolitusele kohaldatakse kõrgharidusstandardi sätteid Vabariigi Valitsuse määrustega kehtestatud raamnõuetest tulenevate erisustega.
[RT I 2004, 72, 509 – jõust. 29.10.2004]
(4) Kõrgharidusstandard on kõrghariduse omandamist võimaldavate õppeasutuste koolituslubade väljaandmise ja nende õppekavade akrediteerimise üks alusdokumente.
1) õppekava – õppe alusdokument, mis määrab kindlaks läbiviidava õppe eesmärgid, sealhulgas oodatavad õpitulemused, õppe nominaalkestuse ja mahu, õppe alustamise tingimused, õppeainete loetelu ja mahu, lühikirjeldused ning valikuvõimalused ja -tingimused, spetsialiseerumisvõimalused ja õppe lõpetamise tingimused. Õppekava võib näha ette spetsialiseerumise ühele erialale (peaerialale) või mitmele erialale (pea- ja kõrvaleriala(de)le);
2) õpitulemused (õpiväljundid) – õppimise tulemusel omandatavad teadmised, oskused ja hoiakud, mis on kirjeldatud õppekava, mooduli või õppeaine läbimiseks vajalikul miinimumtasemel. Õpitulemuste saavutamist miinimumi ületaval tasemel diferentseerib hindamine. Kõrgharidustaseme õppe lõpetamisel saavutatavad õpitulemused on kirjeldatud käesoleva määruse lisas „Kõrgharidustaseme astmete õpitulemused”. Kui õppekava näeb ette spetsialiseerumise ühele või mitmele erialale, kirjeldavad õpitulemused peaerialal saavutatavaid õpitulemusi;
3) moodul – õppekava sisulise liigendamise ühik, mis koondab õppeained eesmärgistatud õppeainete kogumiks või koosneb ühest õppeainest. Mooduli mahu ainepunktides määrab õppeasutus, arvestades mooduli mahu määramisel eesmärki luua eeldused üliõpilaste mobiilsuse toetamiseks ning eelneva õpitulemuse ja erialase töökogemuse arvestamiseks;
4) peaeriala – spetsialiseerumine, mille tulemusel üliõpilane omandab õppeastmele vastavad teadmised, oskused ja hoiakud ning mis on eelduseks kindlal erialal tööle asumiseks ning õpingute jätkamiseks järgmisel õppeastmel. Peaeriala moodustab vähemalt 50 protsenti (sealhulgas lõpetamise nõudeks olev eksam või töö) üliõpilasele õppekavaga määratud õppe mahust;
5) kõrvaleriala – spetsialiseerumine peaerialaga samal või teisel õppesuunal, mille tulemusel üliõpilane omandab lisaks peaerialale täiendavaid teadmisi ja oskusi kõrvalerialal tööle asumiseks ning õpingute jätkamiseks järgmisel õppeastmel. Kõrvaleriala moodustab vähemalt 30 ainepunkti või Euroopa ainepunktisüsteemi rakendamisel vähemalt 45 ainepunkti õppekavas määratud õppe mahust või juhul, kui kõrvaleriala omandatakse mitme õppeastme läbimise jooksul, vähemalt 30 ainepunkti või Euroopa ainepunktisüsteemi rakendamisel vähemalt 45 ainepunkti õppekavades määratud õppe mahust.
§3. Auditoorne töö, praktiline töö ja iseseisev töö
(1) Õpe toimub auditoorse töö, praktilise töö ja iseseisva töö vormis.
(2) Auditoorne töö on õppe eesmärgi saavutamine loengu, seminari, kollokviumi või muus õppeasutuse määratud vormis.
(3) Praktiline töö on õppe eesmärgi saavutamine õpitud teadmiste ja oskuste töös rakendamise kaudu. Praktiline töö toimub õppekeskkonnas praktikumi, harjutustunni, laboratoorse töö või muus õppeasutuse määratud vormis. Käesoleva määruse tähenduses on praktika töökeskkonnas juhendaja juhendamisel toimuv praktiline töö.
(4) Iseseisev töö on üliõpilase iseseisev tegevus õppe eesmärgi saavutamiseks.
§4. Õppekavas määratud õppe maht
Õppekavas määratud õppe mahtu arvestatakse ainepunktides. Üks ainepunkt vastab 40 tunnile ehk ühele õppenädalale üliõpilase poolt õppeks kulutatud tööle. Õppeaasta maht on 40 ainepunkti. Euroopa ainepunktisüsteemi rakendamisel on ühe õppeaasta maht 60 ainepunkti.
§5. Õppekavale esitatavad üldnõuded
(1) Õppekavas määratud õppeainete sisu erineb sama õppeasutuse teises õppekavas määratud õppeainete sisust vähemalt kolmandiku kogumahu võrra nii ühe kui ka kõigi kõrgharidusastmete lõikes.
(2) Vähemalt 50 protsenti õppekavas määratud õppe mahust õpetavad vähemalt 51-protsendilise koormusega selles õppeasutuses või ühisõppekavade või õppeasutuste vahelise lepinguga seotud õppeasutustes töötavad õppejõud.
(3) Auditoorse töö maht moodustab õppeaine mahust mitte rohkem kui 50 protsenti.
§6. Õppekava registreerimine
Õppekava kantakse riiklikku registrisse «Eesti Hariduse Infosüsteem» haridus- ja teadusministri määrusega kehtestatud korras.
§7. Bakalaureuseõpe
(2) Bakalaureuseõppes moodustab bakalaureuseeksam või bakalaureusetöö õppekavas määratud õppe mahust vähemalt 3 ainepunkti, Euroopa ainepunktisüsteemi rakendamisel vähemalt 5 ainepunkti.
(3) Bakalaureuseõpe toimub ülikoolis.
§8. Bakalaureuseõppe alustamine
Bakalaureuseõppe alustamise tingimus on keskharidus või sellele vastav välisriigi kvalifikatsioon.
[RT I 2003, 61, 403 – jõust 15.09.2003]
§9. Nominaalkestus ja õppekavas määratud õppe maht
Bakalaureuseõppe nominaalkestus on 3 kuni 4 aastat ja õppekavas määratud õppe maht 120 kuni 160 ainepunkti. Euroopa ainepunktisüsteemi rakendamisel on õppekavas määratud õppe maht 180 kuni 240 ainepunkti.
§10. Õppejõududele esitatavad üldnõuded
Vähemalt 50 protsenti õppekavas määratud õppeainete mahust õpetavad vastavas õppevaldkonnas teadus- ja arendustööl aktiivsed doktorikraadiga või sellele vastava kvalifikatsiooniga õppejõud või kunstialadel rahvusvaheliselt tunnustatud loovisikud.
§11. Bakalaureuseõppe lõpetamine
(1) Bakalaureuseõpe lõpeb bakalaureuseeksami sooritamise või bakalaureusetöö kaitsmisega.
(2) Bakalaureuseõppe lõpetanud isikule annab ülikool diplomi õppekava täitmise ja bakalaureusekraadi andmise kohta, akadeemilise õiendi ja isiku taotlusel tasuta ingliskeelse akadeemilise õiendi ( diploma supplement).
(3) Bakalaureuseõppe lõpetanud isikul on õigus jätkata õpinguid magistriõppes õppeasutuse nõukogu kehtestatud tingimustel ja korras.
§12. Rakenduskõrgharidusõpe
(2) Rakenduskõrgharidusõppe õppekaval võib kuni kahe kolmandiku kogumahu ulatuses olla ühine osa keskhariduse baasil läbiviidava kutsekeskhariduse õppekavaga.
(3) Praktiline töö moodustab õppekavas määratud õppe mahust vähemalt 30 protsenti. Töökeskkonnas juhendaja juhendamisel toimuv praktika moodustab praktilisest tööst vähemalt 50 protsenti. Kui praktiline töö ületab õppekavas määratud õppe mahust rohkem kui 30 protsenti, võib töökeskkonnas juhendaja juhendamisel toimuv praktika moodustada praktilisest tööst vähem kui 50 protsenti, kuid mitte vähem kui 15 protsenti õppekavas määratud õppe mahust.
(4) Rakenduskõrgharidusõppes moodustab lõpueksam või lõputöö õppekavas määratud õppe mahust vähemalt 3 ainepunkti, Euroopa ainepunktisüsteemi rakendamisel vähemalt 5 ainepunkti.
(5) Rakenduskõrgharidusõpe toimub rakenduskõrgkoolis, ülikooli struktuuri kuuluvas õppeasutuses või keskhariduse baasil tegutsevas kutseõppeasutuses.
§13. Rakenduskõrgharidusõppe alustamine
Rakenduskõrgharidusõppe alustamise tingimus on keskharidus või sellele vastav välisriigi kvalifikatsioon.
§14. Nominaalkestus ja õppekavas määratud õppe maht
Rakenduskõrgharidusõppe nominaalkestus on 3 kuni 4 aastat ja õppekavas määratud õppe maht 120 kuni 160 ainepunkti. Euroopa ainepunktisüsteemi rakendamisel on õppekavas määratud õppe maht 180 kuni 240 ainepunkti.
§15. Õppejõududele esitatavad nõuded
(1) 100 protsenti õppekavas määratud õppeainete mahust õpetavad kõrgharidusega või vastava kvalifikatsiooniga õppejõud, kusjuures 75 protsenti õppekavas määratud õppeainete mahust õpetavad magistrikraadi või vastava kvalifikatsiooniga õppejõud.
(2) Praktilisi erialaaineid õpetavatel õppejõududel on vähemalt kõrgharidus või vastav kvalifikatsioon ning 3-aastane erialase töö kogemus.
(3) Riigikaitselises rakenduskõrgkoolis võivad rakenduskõrgharidusõppe õppekava praktilisi erialaaineid õpetada keskharidusega erialaspetsialistid, kellel on vähemalt 3-aastane erialase töö kogemus.
§16. Rakenduskõrgharidusõppe lõpetamine
(1) Rakenduskõrgharidusõpe lõpeb lõpueksami sooritamise või lõputöö kaitsmisega.
(2) Rakenduskõrgharidusõppe lõpetanud isikule annab õppeasutus diplomi õppekava täitmise kohta, akadeemilise õiendi ja tasuta ingliskeelse akadeemilise õiendi (diploma supplement ).
(3) Rakenduskõrgharidusõppe lõpetanud isikul on õigus jätkata õpinguid magistriõppes õppeasutuse nõukogu kehtestatud tingimustel ja korras.
§17. Magistriõpe
(2) Magistriõpe koosneb magistriõpingutest ja teadus-, arendus- või kutsealasest loometööst.
(3) Magistriõppes moodustab magistrieksam või magistritöö õppekavas määratud õppe mahust vähemalt 10 ainepunkti, Euroopa ainepunktisüsteemi rakendamisel vähemalt 15 ainepunkti.
(4) Magistriõpe toimub ülikoolis ja rakenduskõrgkoolis.
§18. Magistriõppe alustamine
(1) Magistriõppe alustamise tingimus on bakalaureusekraad, rakenduskõrghariduse õppekava alusel omandatud kõrgharidus või nendele vastav kvalifikatsioon.
(2) Rakenduskõrgkoolis on magistriõppes alustamise tingimus lisaks lõikes 1 nimetatud nõudele vähemalt üheaastane töökogemus magistriõppe õppekavale vastaval õppesuunal. Rakenduskõrgkooli nõukogul on õigus kehtestada magistriõppe alustamise tingimusena pikema töökogemuse nõue tulenevalt õppesuuna eripärast.
§19. Nominaalkestus ja õppekavas määratud õppe maht
(1) Magistriõppe nominaalkestus on 1 kuni 2 aastat ja õppekavas määratud õppe maht 40 kuni 80 ainepunkti. Euroopa ainepunktisüsteemi rakendamisel on õppekavas määratud õppe maht 60 kuni 120 ainepunkti.
(2) Nii bakalaureuseõppe ja magistriõppe kui ka rakenduskõrgharidusõppe ja magistriõppe nominaalkestus kokku on vähemalt 5 aastat ja õppekavas määratud õppe maht 200 ainepunkti. Euroopa ainepunktisüsteemi rakendamisel on õppekavas määratud õppe maht 300 ainepunkti.
§20. Õppejõududele esitatavad nõuded
Vähemalt 75 protsenti õppekavas määratud õppeainete mahust õpetavad vastavas õppevaldkonnas teadus- ja arendustööl aktiivsed doktorikraadiga või sellele vastava kvalifikatsiooniga õppejõud või kunstialadel rahvusvaheliselt tunnustatud loovisikud.
§21. Magistriõppe lõpetamine
(1) Magistriõpe lõpeb magistritöö kaitsmise või magistrieksami sooritamisega.
(2) Magistriõppe lõpetanud isikule annab õppeasutus diplomi õppekava täitmise ja magistrikraadi andmise kohta, akadeemilise õiendi ja tasuta ingliskeelse akadeemilise õiendi ( diploma supplement).
(3) Magistriõppe lõpetanud isikul on õigus jätkata õpinguid doktoriõppes ülikooli nõukogu kehtestatud korras.
[kehtetu - RT I 2004, 72, 509 – jõust. 29.10.2004]
§27. Doktoriõpe
(2) Doktoriõpe koosneb doktoriõpingutest ja ulatuslikust teadus-, arendus- või kutsealasest loometööst.
(3) Doktoriõppes moodustab teadus-, arendus- või kutsealane loometöö (sh doktoritöö) õppekavas määratud õppe mahust vähemalt 70 protsenti. Doktoritöö on iseseisev teaduslik uurimus, milles on esitatud vastava teadusvaldkonna olulise probleemi uudne lahendus, või loometöö.
§28. Doktoriõppe alustamine
Doktoriõppe alustamise tingimus on magistrikraad või sellele vastav kvalifikatsioon.
§29. Nominaalkestus ja õppekavas määratud õppe maht
Doktoriõppe nominaalkestus on 3 kuni 4 aastat ja õppekavas määratud õppe maht 120 kuni 160 ainepunkti. Euroopa ainepunktisüsteemi rakendamisel on õppekavas määratud õppe maht 180 kuni 240 ainepunkti.
§30. Õppejõududele esitatavad nõuded
100 protsenti õppekavas määratud õppeainete mahust õpetavad vastavas õppevaldkonnas teadus- ja arendustööl aktiivsed doktorikraadiga või sellele vastava kvalifikatsiooniga õppejõud või kunstialadel rahvusvaheliselt tunnustatud loovisikud.
§31. Doktoriõppe lõpetamine
(1) Doktoriõpe lõpeb doktoritöö kaitsmisega.
(2) Doktoriõppe lõpetanud isikule annab ülikool diplomi õppekava täitmise ja doktorikraadi andmise kohta, akadeemilise õiendi ja tasuta ingliskeelse akadeemilise õiendi (diploma supplement).
(3) [kehtetu - RT I 2003, 61, 403 – jõust 15.09.2003]
ÕPPEVALDKONDADE JA ÕPPESUUNDADE NIMISTU
§32. Õppevaldkonnad
Õppevaldkonnad on järgmised:
1) haridus;
2) humanitaaria ja kunst;
3) sotsiaalteadused, ärindus ja õigus;
5) tehnika, tootmine ja ehitus;
6) põllumajandus;
7) tervis ja heaolu;
8) teenindus.
§33. Õppesuunad
(1) Õppesuund hariduse õppevaldkonnas on õpetajakoolitus ja kasvatusteadused.
(2) Õppesuunad humanitaaria ja kunsti õppevaldkonnas on järgmised:
1) kunstid;
2) humanitaaria.
(3) Õppesuunad sotsiaalteaduste, ärinduse ja õiguse õppevaldkonnas on järgmised:
1) sotsiaal- ja käitumisteadused;
2) ajakirjandus ja infolevi;
3) ärindus ja haldus;
4) õigus.
(4) Õppesuunad loodus- ja täppisteaduste õppevaldkonnas on järgmised:
1) bioteadused;
2) füüsikalised loodusteadused;
3) matemaatika ja statistika;
4) arvutiteadused.
(5) Õppesuunad tehnika, tootmise ja ehituse õppevaldkonnas on järgmised:
1) tehnikaalad;
2) tootmine ja töötlemine;
3) arhitektuur ja ehitus.
(6) Õppesuunad põllumajanduse õppevaldkonnas on järgmised:
1) põllumajandus, metsandus ja kalandus;
2) veterinaaria.
(7) Õppesuunad tervise ja heaolu õppevaldkonnas on järgmised:
2) sotsiaalteenused.
(8) Õppesuunad teeninduse õppevaldkonnas on järgmised:
1) isikuteenindus;
2) transporditeenused;
3) keskkonnakaitse;
4) turvamine.
81 . peatükk
EELNEVA ÕPITULEMUSE JA ERIALASE TÖÖKOGEMUSE ARVESTAMISE PÕHIMÕTTED [RT I 2007, 50, 346 – jõust. 1.09.2007]
§ 331. Eelneva õpitulemuse ja erialase töökogemuse arvestamise üldpõhimõtted
(1) Õppeasutus kehtestab vastavalt „Ülikooliseaduse” § 14 lõike 3 punktile 41 või „Rakenduskõrgkooli seaduse” § 9 lõike 4 punktile 51 üliõpilaste eelnevate õpitulemuste ja erialase töökogemuse arvestamise tingimused ja korra.
(2) Eelneva õpitulemuse ja erialase töökogemuse arvestamise tingimuste ja korra kehtestamisel ning selle alusel taotluse esitamisel, taotluse hindamisel, arvestamise otsuse tegemisel ning selle vaidlustamisel lähtutakse „Haldusmenetluse seaduses” ja käesolevas määruses toodud põhimõtetest ning õigusaktides ettenähtud ja õppeasutuses kehtestatud kvaliteedinõuetest.
(3) Eelneva õpitulemuse ja erialase töökogemuse arvestamist võib lõike 1 alusel kehtestatud tingimustel ja korras rakendada:
3) eelneva õpitulemuse või erialase töökogemuse arvestamisena ainepunktideks.
(4) Eelneva õpitulemuse ja erialase töökogemuse hindamist ning arvestamist ei kohaldata käesoleva määruse § 11 lõikes 1, § 16 lõikes 1 ning § 21 lõikes 1 nimetatud lõpetamise nõuete täitmisele.
§ 332. Eelneva õpitulemuse ja erialase töökogemuse arvestamise eesmärk
Eelneva õpitulemuse ja erialase töökogemuse arvestamise eesmärk on:
1) suurendada isikute, sealhulgas erivajadusega isikute hariduslikku ja tööalast mobiilsust ning avardada võimalusi elukestvaks õppeks;
2) võimaldada haridustasemetest koosnevas haridussüsteemis õppimise (formaalharidus), muu organiseeritud õppetegevuse (mitteformaalne haridus) ja erialase töökogemuse kaudu ning igapäevase tegevuse ja vaba aja raames õppimise (informaalne haridus) tulemusi lugeda samaväärseks käesoleva määruse § 331 lõike 3 punktis 1 nimetatud vastuvõtutingimuste täitmise või õppekava läbimisel saavutatavate õpitulemustega;
3) õppeasutusel paindlikult reageerida tööturul toimuvatele muudatustele ning tööjõuvajaduse muutumisele.
§ 333. Eelneva õpitulemuse ja erialase töökogemuse tõendamise põhimõtted
(1) Eelnevaid õpitulemusi tõendatakse vastava diplomi, tunnistuse või muu haridust tõendava dokumendiga.
(2) Erialase töökogemuse kaudu ning igapäevase tegevuse ja vaba aja raames toimunud õppimist tõendatakse viitega valminud töödele ja nende esitlusega, näidiste mapi, kutsetunnistuse, töölepingu või ametisse nimetamise käskkirja koopia või muude dokumentaalsete tõenditega. Töökogemuse tõendamisel lisatakse taotlusele erialase töökogemuse kirjeldus ning enesehinnang.
(3) Õppeasutuse nõukogul on lisaks lõigetes 1 ja 2 sätestatule õigus kehtestada tõendamisele täiendavaid nõudeid.
§ 334. Eelneva õpitulemuse ja erialase töökogemuse hindamise ning arvestamise põhimõtted
(1) Õppeasutusel on õigus vajadusel isiku eelneva õpitulemuse või erialase töökogemuse hindamiseks anda isikule praktilisi ülesandeid, vestelda isikuga või hinnata isiku teadmisi ja oskusi muul viisil.
(2) Õppeasutus:
1) teavitab üliõpilasi eelneva õpitulemuse ja erialase töökogemuse arvestamiseks kehtestatud tingimustest ja korrast, sealhulgas tähtaegadest ja hindamisega seotud kuludest, mida kannab üliõpilane, ning tulemuste vaidlustamise võimalustest;
2) tagab eelneva õpitulemuse ja erialase töökogemuse arvestamise taotlejale vajaliku informatsiooni ning juhendamis- ja nõustamisteenuse kättesaadavuse;
3) tagab eelneva õpitulemuse ja erialase töökogemuse arvestamise protseduuri ühetaolisuse ja hindamist läbiviivate isikute kompetentsuse ja erapooletuse tulemuse suhtes;
5) korraldab koostöös Haridus- ja Teadusministeeriumiga eelneva õpitulemuse ja erialase töökogemuse arvestamiseks tugisüsteemide, sealhulgas nõustamissüsteemi ja hindajate koostöövõrgustiku loomist.
§34. Üleminek
(1) Enne määruse jõustumist Haridus- ja Teadusministeeriumi õppekavade registrisse kantud õppekavad viiakse määrusega vastavusse 1. septembriks 2002. a.
(2) Paragrahvidega 10, 15, 20, 25 ja 30 kehtestatud nõudeid õppejõudude kohta kohaldatakse alates õppejõudude valimistest, mis toimuvad pärast 1. septembrit 2002. a. Kuni järgmiste õppejõudude valimisteni kohaldatakse bakalaureuse-, magistri-, doktori-, arsti-, hambaarsti-, proviisori- ja loomaarstiõppe õppekavadele Vabariigi Valitsuse 13. juuni 2000. a määruse nr 190 «Kõrgharidusstandard» (RT I 2000, 47, 296; 87, 575) § 10 lõikega 2, § 15 lõikega 4, § 20 lõikega 3, §-dega 25 ja 30, arhitekti- ja ehitusinseneriõppe õppekavadele §-ga 35 ning rakenduskõrgharidusõppe õppekavadele § 40 lõikega 3 või § 45 lõikega 3 kehtestatud vastavasisulisi nõudeid.
(3) Kuni 1. septembrini 2003. a võib praktiline töö moodustada rakenduskõrgharidusõppe õppekavas määratud õppe mahust vähemalt 20 protsenti.
(4) Määruse jõustumisel kohaldatakse õppekava akrediteerimisel määruse sätteid nende akrediteerimistoimingute suhtes, mida sooritatakse pärast määruse jõustumist.
(5) Õppeasutused viivad „Ülikooliseaduse” § 14 lõike 3 punkti 41 ja „Rakenduskõrgkooli seaduse” § 9 lõike 4 punkti 51 alusel kehtestatud üliõpilaste eelnevate õpitulemuste ja erialase töökogemuse arvestamise tingimused ja korrad käesoleva määruse peatükiga 81 „Eelneva õpitulemuse ja erialase töökogemuse arvestamise põhimõtted” kooskõlla hiljemalt 1. jaanuariks 2008. a.
(6) Õppeasutused viivad oma õppekavad käesoleva määruse §-ga 2, § 7 lõikega 2, § 12 lõikega 4 ja § 17 lõikega 3 kooskõlla hiljemalt 1. septembriks 2009. a.
§35. [Käesolevast tekstist välja jäetud]
§36. Kõrgharidustaseme astmete õpitulemuste rakendamise arvestamine õppekava akrediteerimisel
Määruse lisas „Kõrgharidustaseme astmete õpitulemused” kirjeldatud õpitulemuste rakendamist õppeasutuses ei hinnata õppekava akrediteerimisel juhul, kui õppeasutus on taotluse selle õppekava akrediteerimiseks esitanud enne 1. septembrit 2009. a.
1 [kehtetu – RT I 2004, 72, 509 – jõust. 29.10.2004]
Vabariigi Valitsuse 13. augusti 2002. a
määruse nr 258 „Kõrgharidusstandard”
(Kehtestatud Vabariigi Valitsuse
16. augusti 2007. a määrusega nr 207)
Kõrgharidustaseme astmete õpitulemused
1. Bakalaureusekraadi saamiseks peab üliõpilane:
- omama süsteemset ülevaadet õppesuuna põhimõistetest, teoreetilistest printsiipidest ja uurimismeetoditest;
- oskama ära tunda interdistsiplinaarseid seoseid;
- mõistma õppesuuna erinevate erialade rakendusalasid;
- tundma eriala teoreetilisi koolkondi, arengusuundi ja aktuaalseid probleeme;
- oskama sõnastada erialaga seotud probleeme ning analüüsida ja hinnata erinevaid lahendusi;
- oskama kohaseid meetodeid ja vahendeid kasutades iseseisvalt informatsiooni koguda ning seda kriitiliselt ja loovalt tõlgendada;
- oskama eriala ülesannete lahendamisel valida ja kasutada sobivaid tehnoloogiaid ning meetodeid, muu hulgas olema valmis osalema meeskonnatöös ja seda juhtima;
- valdama tööks vajalikke suhtlusoskusi ning info- ja kommunikatsioonitehnoloogiaid;
- olema oma õppekeeles ja vähemalt ühes võõrkeeles võimeline erialaga seonduvaid probleeme suuliselt ja kirjalikult selgitama ning erialastes aruteludes osalema;
- olema valmis aktiivselt osalema kodanikuühiskonnas ning suhtuma sallivalt hoiakute ja väärtuste mitmekesisusse;
- oskama teaduslikke, ühiskondlikke ja eetilisi aspekte arvesse võttes hinnata teadmiste rolli ning oma erialase tegevuse rolli ja tagajärgi ühiskonnas;
- olema suuteline omandatud teadmisi ja oskusi töös rakendama, õpinguid jätkama ning ennast pidevalt iseseisvalt erialaselt ja tööalaselt täiendama.
2. Rakenduskõrgharidusõppe diplomi saamiseks peab üliõpilane:
- omama süsteemset ülevaadet eriala põhimõistetest, teoreetilistest printsiipidest ja uurimismeetoditest;
- oskama ära tunda interdistsiplinaarseid seoseid erinevate erialade rakendusalades;
- tundma eriala aktuaalseid probleeme ja rakendusvõimalusi;
- oskama eriala ülesannete lahendamisel etteantud raamides valida ja kasutada sobivaid meetodeid ja tehnoloogiad ning etteantud informatsiooni põhjal modelleerida ja/või hinnata võimalikke tagajärgi;
- näitama initsiatiivi projektide algatamisel ning vastutustunnet, juhtimis- ja meeskonnatööoskusi nende elluviimisel;
- oskama ühiskondlikke ja eetilisi aspekte arvestades hinnata erialase tegevuse rolli ja tagajärgi ühiskonnale;
- olema suuteline omandatud teadmisi ja oskusi töös rakendama, olles valmis tegutsema oma kutsealal spetsialisti ülesannetes või ettevõtjana;
- olema suuteline ennast pidevalt iseseisvalt erialaselt ja tööalaselt täiendama.
3. Magistrikraadi saamiseks (sealhulgas bakalaureuse- ja magistriõppe integreeritud õppekavade lõpetamisel) peab üliõpilane:
- omama süsteemset ülevaadet ja laiapõhjalisi teadmisi õppesuuna mõistetest, teooriatest ja uurimismeetoditest;
- tundma eriala teoreetilisi arengusuundi, aktuaalseid probleeme ja rakendusvõimalusi;
- omama süvendatud teadmisi eriala mõnes kitsamas uurimisvaldkonnas;
- oskama ära tunda ja luua interdistsiplinaarseid seoseid;
- oskama erialaga seotud probleeme ja/või uurimisküsimusi iseseisvalt ja loovalt ära tunda ja sõnastada ning suutma neid etteantud ajaraamides ja piiratud informatsiooni tingimustes kohaste meetoditega lahendada, kasutades selleks vajadusel teiste valdkondade teadmisi;
- oskama eriala ülesannete lahendamisel valida ja kasutada sobivaid meetodeid ja tehnoloogiad ning modelleerida ja/või hinnata võimalikke tagajärgi;
- oskama oma tegevust eriala probleemide ja/või uurimisküsimuste lahendamisel kriitiliselt hinnata;
- olema valmis tööks erialast kvalifikatsiooni nõudval tegevusalal, näidates seejuures algatusvõimet, vastutustunnet, juhtimis- ja meeskonnatööoskusi;
- olema pädevalt võimeline edasi andma oma teadmisi õpetamise, juhendamise või muul teel;
- olema oma õppekeeles ja oma erialal olulises võõrkeeles võimeline erialaga seonduvaid probleeme, järeldusi ja nende aluseks olevaid teooriaid suuliselt ja kirjalikult esitama ja argumenteerima ning osalema nii erialaspetsialistide kui ka erialaväliste inimeste sellekohastes aruteludes;
- oskama tegutseda eetiliselt keerulistes olukordades, olema teadlik oma tegevuse eetilistest aspektidest, võimalustest, piirangutest ja ühiskondlikust rollist ning oskama anda põhjendatud hinnanguid oma eriala puudutavates küsimustes;
- oskama hinnata enda ja teiste vajadust jätkuõppeks, erialaseks ja tööalaseks arenguks ning valdama iseseisvaks õppimiseks vajalikke efektiivseid meetodeid;
- olema võimeline jätkama õpinguid või osalema uurimistegevuses, tegutsema oma ala spetsialisti ja arendajana, sealhulgas rahvusvaheliselt.
4. Doktorikraadi saamiseks peab üliõpilane:
- omama laiapõhjalisi teadmisi ja süsteemset ülevaadet oma uurimisvaldkonnas ning sügavaid ja ajakohaseid teadmisi uurimisvaldkonna kitsamas osas;
- mõistma olemasolevate uurimisvaldkonna siseste ja valdkondadevaheliste teadmiste ja uurimismeetodite tähendust ja ulatust, et neid vajadusel laiendada, ümber hinnata ja sõnastada;
- oskama iseseisvalt ja kriitiliselt analüüsida, sünteesida ja hinnata uusi ja keerulisi erialaspetsiifilisi ideid ning loovalt ja teadusliku täpsusega identifitseerida ja formuleerida uurimisküsimusi;
- valdama oma uurimisvaldkonna uurimismetoodikaid;
- oskama iseseisvalt tegutseda keerulises, sealhulgas rahvusvahelises töö- ja õpikeskkonnas, sealhulgas uurimistöös, mis nõuab juhtimis- ja meeskonnatööoskusi, innovaatilist mõtlemist ning strateegiliste otsuste tegemise võimet;
- oskama algatada, kavandada, rakendada ja kriitiliselt hinnata uurimis- ning arendustöid, mis viivad uute teadmiste ning protseduuriliste lahendusteni;
- oskama anda teaduseetilisi hinnanguid, saama aru teaduse võimalustest ja piirangutest, teaduse ühiskondlikust rollist ning inimeste vastutusest teadussaavutuste kasutamisel;
- suutma analüüsida sotsiaalseid norme ja suhteid, neile vastata ning tegutseda vajadusel nende muutmiseks;
- olema võimeline suuliselt ja kirjalikult esitama teadussuuna ja oma uurimistööga seonduvaid probleeme, järeldusi ja nende aluseks olevaid teooriaid nii erialaspetsialistidest auditooriumile kui ka erialaväliste inimestega suhtlemisel, argumenteerima ning osalema sellekohastes aruteludes oma õppekeeles ja oma erialal olulises võõrkeeles, sealhulgas avaldama originaalseid teadustulemusi rahvusvaheliselt eelretsenseeritavates teadusväljaannetes või kunstide erialadel loometöid rahvusvahelisele auditooriumile;
- oskama identifitseerida oma vajadusi uute teadmiste või oskuste järele ning toetama teiste õppimist nii hariduse ja teaduse kontekstis kui ka laiemal ühiskondlikul tasandil;
- olema pädevalt võimeline edasi andma oma teadmisi õpetamise, juhendamise või muul teel.


Kaitseväe ainukasutuseks määratud raadiosageduste kasutamise kord ja tehnilised nõuded – Riigi Teataja
Kaitseväe ainukasutuseks määratud raadiosageduste kasutamise kord ja tehnilised nõuded - sisukord
§ 2 Tehnilised nõuded Kaitseväe ainukasutuseks määratud raadiosageduste kasutamisele
§ 3 Kasutusluba
§ 4 Kasutusloa taotlemine
§ 5 Kasutusloa kooskõlastamine
§ 6 Kasutusloa taotluse menetlemine ja kasutusloa andmine
§ 7 Kasutusloa andmisest, pikendamisest või tingimuste muutmisest keeldumine
§ 8 Kasutusloa tingimuste muutmine
§ 9 Kasutusloa kehtivuse pikendamine
§ 10 Kasutusloa peatamine ja kehtetuks tunnistamine
RT I, 08.05.2020, 16
Vastu võetud 20.12.2005 nr 35
RTL 2006, 1, 1
jõustumine 06.01.2006
Määrus kehtestatakse «Elektroonilise side seaduse» § 21 lõike 1 alusel.
(1) Kaitseväe ainukasutuseks määratud raadiosageduste (edaspidi raadiosagedused) kasutamine on lubatud ainult raadiosageduste kasutusloa (edaspidi kasutusluba) olemasolul ja selles märgitud tingimustel. Kasutusloa annab kaitseväe juhataja poolt määratud sagedushaldaja.
(2) Raadiosageduste kasutamise kohta peab arvestust sagedushaldaja.
(3) Sagedushaldaja teostab raadiosagedushaldust Kaitseväe ainukasutuseks määratud raadiosagedustel ning vastutab raadiosageduste kasutamise eest Kaitseväes.
(4) Raadiosageduste kehtestamise, nende kasutamise tingimuste ja kasutamisega seotud probleeme lahendab Kaitseministeeriumi juures tegutsev ühiskomisjon, mille liikmeteks on Kaitseministeeriumi, Kaitseväe ja Tarbijakaitse ja Tehnilise Järelevalve Ameti esindajad.
(5) Kui raadiosaateseadme kiirgusvõimsus ületab «Elektroonilise side seaduse» § 13 lõike 32 punktis 2 sätestatud piirväärtust, tuleb raadiosageduste kasutamise tingimused kooskõlastada Terviseametiga.
[RTL 2010, 4, 60 - jõust. 29.01.2010]
§ 2. Tehnilised nõuded Kaitseväe ainukasutuseks määratud raadiosageduste kasutamisele
(1) Kaitseväe ainukasutuseks määratud raadiosageduste vahemikus 1,5 MHz kuni 30 MHz kasutatav sagedustolerants ei tohi ületada 1 X 10-6.
(2) Kaitseväe ainukasutuseks määratud raadiosageduste vahemikus 30 MHz kuni 400 MHz ei tohi:
1) sagedustolerants ületada 2 X 10-6;
2) soovimatu kiirgus ei tohi olla kandevsageduse suhtes suurem, kui -40dBc.
§ 3. Kasutusluba
(1) Kasutusluba määrab kindlaks raadiosageduste kasutaja, kasutamise tingimused ning piirangud lähtudes «Elektroonilise side seaduse» § 21 lõikest 2.
(2) Kasutusluba annab õiguse kasutada raadiosagedusi kasutusloas määratud tingimustel.
(3) Kasutusloaga määratud tingimuste tagamiseks ja raadiohäirete vältimiseks peavad raadiosageduste kasutajad olema läbinud Kaitseväe poolt läbiviidava sideõppe koolituse.
(4) Kasutusluba kehtib sellel märgitud tähtajani, kuid mitte kauem kui üks aasta.
§ 4. Kasutusloa taotlemine
(1) Kaitseväe struktuuriüksused, Kaitseliit või välisriigi relvajõud, kes soovivad kasutada raadiosagedusi (edaspidi kasutusloa taotleja), peavad taotlema kasutusluba sagedushaldaja kaudu.
(2) Kasutusloa taotleja esitab sagedushaldajale vormikohase taotluse, mis sisaldab vähemalt järgmisi andmeid:
1) kasutusloa taotleja nimi, üksus, ametikoht, aadress ja kontaktandmed (telefoninumber ja e-posti aadress);
2) taotletavad raadiosagedused ja kasutatavad seadmed;
3) raadiosageduste kasutamise eesmärk;
4) raadiosageduste kasutamise tehnilised tingimused;
5) raadiosageduste kasutuspiirkond või -koht;
6) raadiosageduste kasutamise aeg.
(3) Kasutusloa taotlemiseks vajalike dokumentide loetelu ning taotluse vorm on avaldatud Kaitseväe Peastaabi veebilehel.
(4) Sagedushaldaja võib vajaduse korral nõuda kasutusloa taotlejalt lisaks käesoleva paragrahvi lõigetes 2 ja 3 nimetatud andmetele täiendavate andmete ja lisadokumentide esitamist.
§ 5. Kasutusloa kooskõlastamine
(1) Raadiosageduste kasutamise tingimuste kooskõlastamise korraldab vajadusel sagedushaldaja.
(2) Käesoleva määruse § 1 lõikes 4 nimetatud komisjon määrab raadiosageduste kasutamise tingimused, mille puhul ei ole vajalik raadiosageduste kasutamise tingimuste kooskõlastamine Tarbijakaitse ja Tehnilise Järelevalve Ametiga.
(3) Enne kasutusloa andmist või kasutusloa tingimuste muutmist vajavad raadiosageduste kasutamise tingimused kooskõlastamist Tarbijakaitse ja Tehnilise Järelevalve Ametiga järgmistel juhtudel:
1) signaali väljatugevus ületab käesoleva paragrahvi lõike 2 alusel kehtestatud parameetreid;
2) planeeritud raadiosageduste kasutamine vajab kooskõlastamist vastavalt «Elektroonilise side seaduse» § 13 lõike 4 alusel kehtestatud nõuetele;
3) vastavalt Eesti raadiosageduste plaanile ei kuulu naaberkanal (adjacent band) «Tüüp1» kasutusrežiimi alla ja raadiosageduste kasutamine võib tekitada raadiohäireid;
4) raadiosageduste kasutamise tingimusi ja kasutusele võtmisega seotud protseduure käsitlevad välislepingud.
§ 6. Kasutusloa taotluse menetlemine ja kasutusloa andmine
(1) Sagedushaldaja annab kasutusloa:
1) kümne tööpäeva jooksul arvates kõikide vajalike andmete saamisest, kui raadiosageduste kasutamine ei vaja kooskõlastamist teiste ametiasutuste, organisatsioonide või riikidega;
2) kaheteistkümne nädala jooksul arvates kõikide vajalike andmete saamisest, kui raadiosageduste kasutamine on vaja kooskõlastada teiste ametiasutuste, organisatsioonide või riikidega.
(2) Kui raadiosageduste kasutamist käsitlevad välislepingud sätestavad käesoleva paragrahvi lõikest 1 erinevad tähtajad, kohaldatakse nimetatud lepingutes määratud tähtaegu.
(3) Sagedushaldaja teavitab kasutusloa taotlejat viie tööpäeva jooksul alates taotluse saamisest, kui taotluses esinevad puudused, ning määrab tähtaja puuduste kõrvaldamiseks.
(4) Kasutusluba antakse kirjalikku taasesitamist võimaldavas vormis.
§ 7. Kasutusloa andmisest, pikendamisest või tingimuste muutmisest keeldumine
(1) Sagedushaldaja võib keelduda kasutusloa andmisest, pikendamisest või tingimuste muutmisest, kui:
1) raadioseadme kasutamine tekitab või võib tekitada raadiohäireid, sealhulgas Tarbijakaitse ja Tehnilise Järelevalve Ameti tehnilise järelevalve statsionaarsete seadmete tööle;
2) seda tingivad Kaitseväe erivajadused;
3) raadioseade või tema töö võib ohustada inimese tervist või keskkonda;
4) raadiosageduste kasutamine ei ole kooskõlas välislepingute, Eesti raadiosagedusplaani või teiste raadiosageduste kasutamist reguleerivate õigusaktidega;
5) raadiosageduskanal on kasutusel;
6) kasutusloa taotleja on esitanud valeandmeid;
7) raadiosageduste kasutamine jääb koordinatsiooni käigus kooskõlastamata;
8) soovitavad kasutusloa tingimused ületavad «Elektroonilise side seaduse» § 115 lõike 3 alusel kehtestatud tingimusi;
9) raadiosageduste kasutaja rikub kasutusloaga kehtestatud tingimusi;
10) kasutusloa taotleja ei ole kõrvaldanud taotluses esinevaid puudusi käesoleva määruse § 6 lõike 3 kohaselt määratud tähtajaks.
(2) Otsus kasutusloa andmisest keeldumise kohta edastatakse taotlejale kolme tööpäeva jooksul otsuse tegemisest arvates.
§ 8. Kasutusloa tingimuste muutmine
(1) Lähtudes Kaitseväe erivajadustest või raadiohäirete vältimise vajadusest võib sagedushaldaja pärast kasutusloa andmist kehtestada raadiosageduste kasutajale täiendavaid kasutamise tingimusi ning piiranguid vastavalt «Elektroonilise side seaduse» § 21 lõikes 2 sätestatule.
(2) Kasutusloa tingimuste muutmine vormistatakse kirjalikku taasesitamist võimaldavas vormis.
(3) Sagedushaldaja otsus kasutusloa tingimuste muutmise kohta edastatakse raadiosageduste kasutajale kolme tööpäeva jooksul kasutusloa muutmise otsuse tegemisest arvates.
§ 9. Kasutusloa kehtivuse pikendamine
Kasutusloa kehtivuse pikendamiseks kehtivatel tingimustel esitab raadiosageduste kasutaja sagedushaldajale taotluse kasutusloa pikendamiseks hiljemalt üks kuu enne loa kehtivuse lõppemist.
§ 10. Kasutusloa peatamine ja kehtetuks tunnistamine
(1) Kasutusloa võib peatada või kehtetuks tunnistada, kui:
2) raadioseade või tema töö võib ohustada inimese tervist või keskkonda;
3) raadiosageduste kasutamine ei ole kooskõlas välislepingute, Eesti raadiosageduste plaani või teiste raadiosageduste kasutamist reguleerivate õigusaktidega;
4) raadiosageduse kasutaja rikub kasutusloaga kehtestatud tingimusi;
5) pärast kasutusloa andmist selgub, et enne loa andmist esinesid käesoleva määruse § 7 lõike 1 punktides 1–10 sätestatud kasutusloa andmisest, pikendamisest või tingimuste muutmisest keeldumise alused.
(2) Kui raadiosageduste kasutaja on lõpetanud talle kasutusloaga antud õiguste kasutamise enne kasutusloa kehtivuse lõppemist, on ta kohustatud sellest sagedushaldajale kohe teatama kirjalikku taasesitamist võimaldavas vormis.
(3) Sagedushaldaja otsus kasutusloaga antud raadiosageduste kasutamise õiguse peatamise või kasutusloa kehtetuks tunnistamise kohta edastatakse raadiosageduste kasutajale kolme tööpäeva jooksul kasutusloa peatamise või kehtetuks tunnistamise otsuse tegemisest arvates.
(1) Järelevalvet raadiosageduste kasutamise üle teostab sagedushaldaja.
(2) Järelevalve teostamisega, sealhulgas sageduste monitooringuga, tagatakse kasutusloata, kasutusloa tingimustele mittevastavate, raadiohäireid tekitavate ja tehnilistele parameetritele mittevastavate raadioseadmete (edaspidi seade) töö tõkestamine ja maksimaalselt efektiivne sageduskasutus.
(3) Seadme kasutaja on kohustatud ilma sagedushaldaja nõusolekuta hoiduma raadiohäirete tekitamisest juhindudes «Elektroonilise side seadusest» ja selle alusel kehtestatud õigusaktidest. Raadiohäirete tekkimisel on seadme kasutaja kohustatud viivitamatult rakendama abinõusid nende kõrvaldamiseks ja teavitama sellest viivitamatult sagedushaldajat.
(4) Sagedushaldajal on õigus siseneda Kaitseväe territooriumil asuva seadme asukohta, et seade lokaliseerida, ja nõuda seadme omanikult või valdajalt vajalikke andmeid seadme kohta.
(5) Sagedushaldajal on õigus siseneda Kaitseväe territooriumil asuva seadme asukohta ja nõuda seadme viivitamatut väljalülitamist või välja lülitada seade:
1) mis tekitab raadiohäireid;
2) millel puudub kasutusluba;
3) mille kasutamisega on rikutud kasutusloa tingimusi;
4) riigi julgeolekust lähtuvalt.
(6) Sagedushaldajal on õigus peatada seadme kasutamine või kehtestada piiranguid seadme kasutamisele. Vastav otsus vormistatakse kirjalikult.
(7) Kui sagedushaldaja on peatanud või piiranud raadiohäireid tekitava seadme kasutamise, ei või seadet sisse lülitada ja kasutaja on kohustatud pidama kinni kehtestatud piirangutest kuni loa saamiseni, millega lubatakse jätkata seadme kasutamist kasutusloas ettenähtud tingimustel.


4.04.2007 nr 39 (RTL 2007, 30, 542) 16.04.2007 (kohaldatakse alates 1.01.2007 ja 1.04.2007)
(3) Tervishoiuteenuse osutaja vormistab raviarve ka ravikindlustusega hõlmamata isikule vältimatu abi osutamise ja välislepingute alusel välismaalasele vältimatu abi osutamise korral.
(4) Teenused vormistatakse raviarvel teenuse osutamise kuupäeval kehtinud piirhinna või haigekassa ja tervishoiuteenuse osutaja vahel kokku lepitud hinna alusel.
ÜLDARSTIABI EEST TASUMINE
(1) Haigekassa tasub perearstile, kellele on «Tervishoiuteenuste korraldamise seaduse» § 35 lõike 1 alusel kinnitatud nimistu (edaspidi kinnitatud nimistuga töötav perearst) kindlustatud isikule osutatud teenuse eest tervishoiuteenuste loetelus kehtestatud pearaha, baasraha ja lisatasu piirhinna alusel ettemaksena igakuuliselt.
(2) Haigekassa tasub perearstile täiendavalt käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud summadele perearsti poolt osutatud, käesoleva määruse § 6 lõikes 1 kehtestatud teenuste eest esitatud raviarvete alusel, arvestades samas lõikes kehtestatud rahalise piiranguga.
(3) Kui perearst osutab üldarstiabi haigekassa ravikindlustuse andmekogusse kandmata isikule, kes tõendab kindlustuskaitse olemasolu teises Euroopa Liidu liikmesriigis väljastatud Euroopa Liidu ravikindlustuskaardi, Euroopa Liidu ravikindlustuskaardi asendussertifikaadi või E-vormiga, tasub haigekassa perearstile raviarve alusel. Perearsti esmase vastuvõtu korral rakendatakse koodiga 3002 ja korduva vastuvõtu korral koodiga 3004 tähistatud teenuste piirhindu ning neile kohalduvaid sätteid. Haigekassa tasub tervishoiuteenuste loetelus kehtestatud piirhinna alusel täiendavalt käesoleva määruse §-des 5 ja 6 loetletud teenuste eest ulatuses, mis ei hõlma käesoleva määruse § 9 lõikes 1 nimetatud tegevusi. Teenuste eest tasumisel ei kohaldata käesoleva paragrahvi lõikeid 1 ja 2 ning käesoleva määruse § 6 lõikes 1 nimetatud rahalist piirangut.
(4) Pearaha arvel tasutavate uuringute, raviprotseduuride ja laboriuuringute eest tasub perearst eriarstiabi tervishoiuteenuse osutajale juhul, kui perearst on suunanud haige eriarsti juurde pearaha arvel tasutavaid uuringuid tegemata.
Õõne punktsioon
Pareesidega haige massaaž
Liikumishäirega haige ujumisseanss
Ravivõimlemine (liikumisravi)
Ravivõimlemisseanss basseinis
Väljendunud liigesjäikusega haige mudaraviseanss
Diatermokoagulatsioon, krüoteraapia
Pindmiste (väikeste) naha- ja aluskoe tuumorite eemaldamine
Troofilise haavandi korrastamine
Pindmise mädakolde avamine
Panariitsiumi avamine
Sissekasvanud küüne resektsioon
Haava suturatsioon
Põletushaige ambulatoorne sidumine
Kateteriseerimine
Püsikateetri panemine
Emakasisese rasestumisvastase vahendi paigaldamine ja eemaldamine
7551–7553
7557–7558
Fiiberbronhoskoopia
Ultraheli Doppleri uuring veresoontele
Kolju röntgenograafia
6061–6062
Lülisamba röntgenograafia
6063–6064
Luude ja liigeste röntgenograafia
6065–6066
Rindkere röntgenograafia
6067–6068, 6070
Nina-kõrvalkoobaste röntgenograafia
Nina-neelu röntgenograafia
Kuseteede röngtenoskoopia
Südame, kopsude, keskseinandi ja diafragma röntgenoskoopia
Mao röntgenuuring
6078–6079
Irrigoskoopia
Kõhuõõne ülevaatlik röntgenograafia
Urograafiad
6088–6089
Elektroentsefalograafia uuring digitaal-komputeriseeritud EEG-aparaadiga
Holteri monitooring
6001–6003, 6009, 6010, 6012
ABO-veregrupi ja Rh(D) kinnitav määramine (ABO-grupp määratud nii otsese kui ka pöördreaktsiooniga)
ABO-veregrupi ja Rh(D) määramine (ABO-grupp määratud otsese reaktsiooniga)
ABO-veregrupi määramine patsiendi identifitseerimisel või erütrokomponentide kontrollil
Ravimtundlikkuse määramine diskdifusiooni meetodil kuni kuue preparaadi suhtes
6901–6903
6911–6913
(2) Haigekassa tasub perearstile raviarvete esitamisel täiendavalt käesoleva paragrahvi lõikes 1 kehtestatud 27%-lisele summale normaalse raseduse jälgimiseks tehtud uuringute eest tervishoiuteenuste loetelus sisalduvate teenuste piirhindade alusel.
(3) Haigekassa tasub perearstile raviarvete esitamisel täiendavalt käesoleva paragrahvi lõikes 1 kehtestatud 27%-lisele summale perearsti saatekirja alusel surnu patoanatoomilisele lahangule vedamise ja tehtud patoanatoomiliste lahangute eest tervishoiuteenuste loetelus kehtestatud teenuste piirhindade alusel.
§ 7. Koolitervishoiuteenuse eest tasumine
Koodiga 3081 tähistatud koolitervishoiuteenuse piirhinda rakendatakse päevases õppevormis põhiharidust, üldkeskharidust või põhihariduse baasil kutsekeskharidust omandavale õpilasele koolis tervishoiuteenuse osutamise korral.
§ 8. Lisatasu tasumine kinnitatud nimistuga töötavale perearstile
(1) Haigekassa tasub perearstile lisatasu haiguste ennetamise ja krooniliste haigete jälgimise ning ravitöö tulemuslikkuse (edaspidi tegevus) eest hindamisele eelneva kalendriaasta või käesolevas paragrahvis sätestatud juhul hindamisele eelneva kahe kalendriaasta tegevuse jooksul kogutud punktide alusel, kui perearsti tegevus vastab käesolevas paragrahvis sätestatud kriteeriumidele.
(2) Haiguste ennetamise tegevuse kriteeriumid on järgmised:
Kooliminevate laste läbivaatus
(6-, 7- ja 8-aastastel)
40–60-aastastel isikutel
40–60-aastastel isikutel määratud üldkolesterool
40–60-aastastel isikutel määratud glükoos
40–60-aastastel isikutel määratud kolesterooli fraktsioonid
40–60-aastastel isikutel määratud triglütseriidid
40–60-aastastel isikutel tehtud EKG uuring
30–59-aastastel isikutel
Rinnanäärmevähi ennetus
50–59-aastastel isikutel
50–59-aastastel naistel tehtud mammograafilised uuringud
(3) Südame-veresoonkonnahaiguste ennetus on populatsioonipõhine primaarne preventsioon 40–60-aastaste isikute vanusegrupis. Sihtgrupi moodustavad asümptomaatilised, väliselt terved isikud.
(4) Perearsti nimistu hõlmatust arvestatakse 2006. ja 2007. aastal tehtud analüüside koodide 6501f ja 6500b ning 66104 ja 66101 järgi.
(5) Koodiga 66105, 66104, 6320 või 6322 või 6326 tähistatud uuring määratakse patsientidele, kelle üldkolesterooli tase on üle 5,2 mmol/l.
(6) Perearsti nimistu hõlmatust arvestatakse 2006. ja 2007. aastal tehtud uuringu koodide 6911, 6912 või 66212 järgi. Nimetatud uuring viiakse läbi üks kord kolme aasta jooksul populatsioonipõhiselt kas perearsti või günekoloogi poolt ja naiste hõlmatus arvestatakse 2006. ja 2007. aastal nimistus olevatele vastava vanusegrupi naistele tehtud analüüsi järgi. Perearst võib tegutseda ka nõustajana ja suunata patsiendi vastavale uuringule eriarsti juurde.
(7) Koodiga 6074 tähistatud uuringute maht kalendriaastaks määratakse «Rinnavähi varajase avastamise projektis», mida teostatakse «Ravikindlustuse seaduse» § 34 alusel kooskõlastatult Sotsiaalministeeriumiga. Riikliku vähistrateegia raames skriiningut korraldav asutus saadab välja kutsed naistele uuringus osalemiseks ja on kohustatud teavitama perearsti tema nimistus olevatest naistest, kellele vastava kalendriaasta jooksul saadetakse «Rinnavähi varajase avastamise projektis» osalemiseks kutse. Perearst nõustab tema nimistus olevaid naisi, keda on planeeritud kutsuda uuringule, uuringu vajalikkusest ja vajadusel liikuva mammograafi töö kavast maakonniti kalendriaastas.
(8) Koodiga 6074 tähistatud uuringu hõlmatus peab olema 70% perearsti nimistus olevatest naistest, kellele vastaval kalendriaastal saadetakse kutse «Rinnavähi varajase avastamise projektis» osalemiseks.
(9) Krooniliste haigete jälgimise tegevuse kriteeriumid on järgmised:
Diabeet II (rahvusvahelises haiguste ja tervisega seotud probleemide statistilise klassifikatsiooni kümnendas väljaandes (edaspidi RHK 10) kood E11) krooniliste haigete loetelu seisuga 01.01. olemas
Diabeet II haiged, kellel on tehtud EKG
6320 või 6322 või 6323
Diabeet II haigetel vaadatud silmapõhjad kolmepeegliläätse või Volke luubiga või silmapõhja fotografeerimine
7263 või 7260
Diabeet II haigetel määratud triglütseriidid
Diabeet II haigetel määratud kolesterooli fraktsioonid
Diabeet II haigetel tehtud uriini analüüs testribaga
Diabeet II haigetel määratud albumiin uriinis (mikroalbumiin)
Hüpertooniatõve (RHK 10 kood: I10–I15 ja haiguse raskusastmed) krooniliste haigete loetelu seisuga 01.01. olemas
Uriini analüüs testribaga
Albumiin uriinis (mikroalbumiin)
Vaadatud silmapõhjad kolmepeegliläätse või Volke luubiga või silmapõhja fotografeerimine
(10) Diabeet II (RHK 10 kood: E11) haigete loetelu esitatakse haigekassale jooksva kalendriaasta 1. jaanuari seisuga.
(11) Diabeet II haigetel võetakse hõlmatuse arvestamisel arvesse 2006. ja 2007. aastal tehtud uuringud koodidega 6320, 6322 või 6323. Uuring viiakse läbi vastavalt ravijuhendile, tulemustasu arvestusse läheb uuringu läbiviimine üks kord kolme aasta jooksul.
(12) Diabeet II haigetel võetakse hõlmatuse arvestamisel arvesse 2006. ja 2007. aastal tehtud uuringud koodidega 7263 või 7260. Uuringute teostamise sageduse sätestab ravijuhend, tulemustasu arvestusse läheb uuringu läbiviimine üks kord kahe aasta jooksul.
(13) Diabeet II haigetel võetakse hõlmatuse arvestamisel arvesse 2006. aastal tehtud uuringud koodidega 6503f, 6503g või 2007. aastal tehtud uuringud koodiga 66105. Uuringute teostamise sageduse sätestab ravijuhend, tulemustasu arvestusse läheb uuringu läbiviimine üks kord kolme aasta jooksul.
(14) Hüpertooniatõve (RHK 10 kood: I10–I15 ja haiguse raskusastmed) haigete loetelu esitatakse haigekassale jooksva kalendriaasta 1. jaanuari seisuga.
(15) Hüpertooniatõve I astme haigete puhul viiakse 2006. aastal koodidega 6500b, 6501f, 6320 või 6322 või 6323, 6601 või 6602 tähistatud uuringud ning 2007. aastal koodidega 66101, 66104, 6320 või 6322 või 6323, 66207 tähistatud uuringud läbi ravijuhendis sätestatud sagedusega, tulemustasu arvestusse läheb uuringu läbiviimine üks kord kolme aasta jooksul.
(16) Hüpertooniatõve I astme haigete puhul arvestatakse pereõe nõustamistegevust.
(17) Hüpertooniatõve II astme haigete puhul viiakse koodidega 66104, 66105, 66101, 66102 tähistatud uuringud läbi ravijuhendis sätestatud sagedusega, tulemustasu arvestusse läheb uuringu läbiviimine üks kord aastas. Koodidega 6320 või 6322 või 6323, 66207, 66117 või 2006. aastal koodidega 6607, 6505d, 6612 või 6512d tähistatud uuringud viiakse läbi ravijuhendis sätestatud sagedusega, tulemustasu arvestusse läheb uuringu läbiviimine üks kord kolme aasta jooksul.
(18) Hüpertooniatõve III astme haigete puhul viiakse koodidega 66104, 66105, 66101, 66117, 66102, 6320 või 6322 või 6323, 66207 tähistatud uuringud läbi ravijuhendis sätestatud sagedusega, tulemustasu arvestusse läheb uuringu läbiviimine üks kord aastas. Koodidega 7263 või 7260 tähistatud uuringud viiakse läbi ravijuhendis sätestatud sagedusega, tulemustasu arvestusse läheb uuringu läbiviimine üks kord kolme aasta jooksul.
(19) Diabeet II haiged ja hüpertooniatõve III astme haiged suunab perearst koodidega 7263 või 7260 tähistatud uuringule või silmaarsti vastuvõtule.
(20) Ravitöö tulemuslikkuse tegevuse kriteeriumid on järgmised:
Rasedate jälgimine ning kirurgilised manipulatsioonid ja pisioperatsioonid
Rasedate jälgimine ja günekoloogiline läbivaatus
2257K
(21) Perearsti poolt koodidega 2252K, 2253K, 2255K, 2257K, 7359, 7100, 7101, 7111, 7159, 7160, 7162, 7163 ja 7106, tähistatud tegevusel annab iga kood perearstile 4 arvestuslikku punkti.
(22) Nimistuga töötavale perearstile määratakse lisatasu koefitsiendiga 0,8, kui on täidetud järgmised nõuded:
1) perearsti tegevusel haiguste ennetamisel on arvestuslikest punktidest täidetud vähemalt 90% (178 punkti);
2) perearsti tegevusel krooniliste haigete jälgimisel on arvestuslikest punktidest täidetud vähemalt 80% (212 punkti).
(221) Nimistuga töötavale perearstile makstakse 2006. aasta eest lisatasu koefitsiendiga 0,5, kui perearsti tegevuse hindamise tulemusena saab perearst tulemuseks vähemalt 250 punkti.
[RTL 2007, 30, 542 – jõust. 16.04.2007] – kohaldatakse alates 1.01.2007 ja 1.04.2007
(222) Nimistuga töötavale perearstile makstakse 2006. aasta eest lisatasu koefitsiendiga 0,25, kui perearsti tegevuse hindamise tulemusena saab perearst tulemuseks vähemalt 40 ja ta on haigekassale esitanud krooniliste haigete (diabeet II ja hüpertooniatõbi) loetelud seisuga 01.01.2006.
(23) Nimistuga töötavale perearstile makstakse lisatasu koefitsiendiga 1,0, kui:
1) perearsti tegevusel haiguste ennetamisel on arvestuslikest punktidest täidetud 100% (198 punkti) ja krooniliste haigete jälgimisel on arvestuslikest punktidest täidetud 100% (266 punkti) või,
2) lisaks käesoleva paragrahvi lõikes 22 sätestatud nõuetele on perearsti ravitöö tulemuslikkusest täidetud vähemalt 80 punkti.
(24) Haigekassa hindab perearsti poolt esitatud raviarvete alusel perearsti tegevust hindamisele eelnenud kalendriaasta või käesolevas paragrahvis sätestatud juhul hindamisele eelnenud kahe kalendriaasta tegevusega kogutud punktide alusel ning kinnitab hindamise tulemused hiljemalt kalendriaasta 1. juuliks. Lisatasu määratakse perearstile üheks aastaks alates hindamise kalendriaasta 1. juulist.
(25) Perearstil on õigus algatada käesoleva paragrahvi lõike 24 alusel tehtud haigekassa otsuse suhtes vaidemenetlus kolmekümne kalendripäeva jooksul «Haldusmenetluse seaduses» sätestatud korras.
(26) Perearstide nimed, kellele on määratud lisatasu, avalikustatakse haigekassa veebilehel kalendriaasta 1. juuliks.
ERIARSTIABI EEST TASUMINE
3) pidev hapnikravi;
Statsionaarne eriarstiabi
(1) Haige ravil viibimisel sama tervishoiuteenuse osutaja erinevates osakondades ei tohi ühegi tervishoiuteenuste loetelu §13 lõikes 1 loetletud erialajärgsete voodipäevade arv eraldi ületada vastavat voodipäevade maksimumarvu ning kokku suurimat voodipäevade maksimumarvu (v.a koodidega 2045–2048, 2053 ja 2059 tähistatud tervishoiuteenused).
(1) Intensiivravi teenuste eest tasub haigekassa tervishoiuteenuse osutajale sotsiaalministri 6. mai 2002. a määruse nr 76 «Tervishoiuteenuste osutamist tõendavate dokumentide loetelu ja vormid ning tervishoiuteenuste dokumenteerimise kord» lisades 19 ja 20 sätestatud ja haigusloos TISS-lehele kantud toimingute ning nende 24 tunni jooksul kogutud hindepunktide alusel punktide arvu järgi järgmiselt:
(2) Vähem kui 8 punkti korral tasub haigekassa tervishoiuteenuste loetelu § 13 lõikes 1 loetletud erialajärgse voodipäeva piirhinna.
UURINGUTE JA PROTSEDUURIDE EEST TASUMINE
KOMPLEKSTEENUSE EEST TASUMINE
Suure liigese endoproteesimine
Apendektoomia
Ingvinaalherniotoomia
2243K
Umbilikaal- ja femoraalherniotoomia
Laparoskoopiline koletsüstektoomia
2245K
Eesnäärme TUR-resektsioon
2246K
Transuretraalne nõelablatsioon
Katarakti operatsioon
2248K
Alajäseme veenilaiendite operatsioon koos safenektoomiaga
Kusiti fikseerimine tupe kaudu proleenlingu abil
§ 19. Normaalse raseduse jälgimise eest tasumine
Normaalse raseduse jälgimise eest tasub haigekassa kompleksteenusena, mille kohta vormistab rasedat jälgiv perearst ühe raviarve iga rasedusperioodi lõppedes, lähtudes Eesti Naistearstide Seltsi poolt heakskiidetud raseduse jälgimise juhendist järgmiselt:
§ 21. Ööpäevaringse vältimatu arstiabi eest tasumine
(1) Ööpäevaringse vältimatu arstiabi andmise toetust ühe eriala kohta kvartalis (kood 2280K) tasub haigekassa eriarsti ööpäevaringse kohaloleku korral Vabariigi Valitsuse 2. aprilli 2003. a määruses nr 105 «Haiglavõrgu arengukava» (edaspidi arengukava) nimetatud haiglatele.
(2) Ööpäevaringse vältimatu arstiabi andmise toetust ühe eriala kohta kvartalis (kood 2280K) tasub haigekassa SA Tartu Ülikooli Kliinikumile järgmiste erialade eest:
2) otorinolarüngoloogia;
3) neuroloogia;
4) ortopeedia;
5) sünnitusabi ja günekoloogia;
6) sisehaigused;
7) pediaatria;
8) psühhiaatria;
9) erakorraline meditsiin.
(3) Ööpäevaringse vältimatu arstiabi andmise toetust ühe eriala kohta kvartalis (kood 2280K) tasub haigekassa SA Põhja-Eesti Regionaalhaiglale järgmiste erialade eest:
7) psühhiaatria;
8) erakorraline meditsiin.
(4) Ööpäevaringse vältimatu arstiabi andmise toetust ühe eriala kohta kvartalis (kood 2280K) tasub haigekassa SA Tallinna Lastehaiglale järgmiste erialade eest:
1) lastekirurgia;
3) erakorraline meditsiin.
(5) Ööpäevaringse vältimatu arstiabi andmise toetust ühe eriala kohta kvartalis (kood 2280K) tasub haigekassa keskhaiglatele järgmiste erialade eest:
3) sisehaigused;
4) pediaatria;
5) erakorraline meditsiin.
(6) Ööpäevaringse vältimatu arstiabi andmise toetust ühe eriala kohta kvartalis (kood 2280K) tasub haigekassa üldhaiglatele järgmiste erialade eest:
4) erakorraline meditsiin.
(7) Ööpäevaringse vältimatu arstiabi andmise toetust ühe eriala kohta kvartalis (kood 2280K) tasub haigekassa SA Hiiumaa Haiglale järgmiste erialade eest:
Sealjuures on nõutav ühe loetelus nimetatud eriala arsti kohalolek haiglas ööpäevaringselt. Teised nimetatud erialade arstid on ööpäevaringselt valves telefoniväljakutsel kohalejõudmisega 30 minuti jooksul.
(8) Ööpäevaringse vältimatu arstiabi andmise toetust ühe eriala kohta kvartalis (kood 2280K) tasub haigekassa kohalikele haiglatele erakorralise meditsiini eriala eest.
§ 22. Diagnoosipõhise kompleksteenuse ja muude samaaegselt osutatud teenuste eest tasumine
(1) Järgneva raviarve vormistamise korral DRG piirhindu ei rakendata.
(2) DRG piirhindu ei rakenda raviarve vormistamisel tervishoiuteenuse osutaja, kust statsionaarsel või päevaravil viibinud kindlustatud isik suunatakse edasi statsionaarsele ravile (v.a statsionaarsele hooldusravile või statsionaarsele taastusravile) järgmiselt:
1) kohalik haigla edasi suunamisel piirkondlikku, kesk- või üldhaiglasse;
2) üldhaigla ja arengukavas nimetamata tervishoiuteenuse osutajad edasi suunamisel piirkondlikku või keskhaiglasse;
3) keskhaigla edasi suunamisel piirkondlikku haiglasse.
(3) DRG piirhindu ei rakenda raviarve vormistamisel tervishoiuteenuse osutaja, kuhu kindlustatud isik on suunatud statsionaarselt ravilt (v.a statsionaarselt hooldusravilt või statsionaarselt taastusravilt) või päevaravilt järgmiselt:
1) kohalik haigla, kuhu kindlustatud isik on suunatud piirkondlikust, kesk- või üldhaiglast;
2) üldhaigla ja arengukavas nimetamata tervishoiuteenuse osutajad, kuhu kindlustatud isik on suunatud piirkondlikust või keskhaiglast;
3) keskhaigla, kuhu kindlustatud isik on suunatud piirkondlikust haiglast.
LABORIUURINGUTE JA RAVIMITE EEST TASUMINE
2) monoravi rituksimabiga III–IV staadiumi teiste kemoterapeutikumide suhtes resistentse või retsidiveerunud follikulaarse lümfoomi korral.
3) taksaani ja antratsükliini kombinatsioonravi esimese rea keemiaravina kaugelearenenud rinnavähiga patsientidel, kui patsient on saanud adjuvantravis antratsükliine, haigusevaba periood on alla 1 aasta ja haigus on agressiivse kuluga;
4) monoravi trastuzumabiga teise rea keemiaravina kaugelearenenud rinnavähiga patsientidel, kui kasvajal esineb HER2 üleekspressioon (3+ immuunohistokeemilisel uuringul või FISH-positiivsed) ning kes on eelnevalt saanud keemiaravi antratsükliini ja taksaane sisaldavate raviskeemidega, v.a juhud, kui patsiendile on need ravimid vastunäidustatud;
7) alternatiivina kemoteraapiale ravi gosereliiniga (üks ravikuur koosneb 4 süstist; kuni 6 ravikuuri ühel patsiendil) pre- ja perimenopausis I ja II staadiumi hormoonsõltuva rinnavähiga patsientidel, kes kuuluvad keskmise riski gruppi (puuduvad regionaalsed metastaasid, kasvajakolde suurim läbimõõt on kuni 2 cm, diferentseerumisaste G1-G2, östrogeen- ja/või progesteroonretseptor positiivsed).
(3) Koodidega 305R–318R ja 321R tähistatud teenuste piirhindade alusel tasub haigekassa juhul, kui kemoteraapiakuur on läbi viidud sellekohast tegevusluba omavas haiglas töötava onkoloogi (koodi 318R puhul uroloogi) või hematoloogi poolt tingimusel, et ravikuuri ettevalmistamise ja läbiviimise ajal on tagatud tsütostaatiliste ravimite käsitsemisjuhendite tingimuste täitmine.
(4) Koodiga 330R tähistatud teenuse piirhinna alusel tasub haigekassa juhul, kui arengukavas nimetatud piirkondlikes ja keskhaiglates on vastavalt Sotsiaalministri 31. oktoobri 2003. a määrusele nr 117 «Haiglanakkuste seire, ennetamise ja tõrje abinõude ning sellekohase teabe edastamise kord ning mikrobioloogia- ja viroloogialaborist haiglanakkuse laboratoorse seire ning mikroobide ravimresistentsuse uurimise tulemuste Tervisekaitseinspektsioonile edastamise kord» loodud nakkushaiguste kontrolli teenistus ja on tagatud infektsioonhaiguste kvalifikatsiooniga haiglanakkustõrje arsti pidev järelevalve.
(5) Seedesüsteemi kemoteraapiakuuri (kood 310R) teenus sisaldab järgmisi ravikuure:
2) 5 FU/FA kombinatsioon irinotekaaniga: kolorektaalvähi palliatiivne ravi 1. või 2. reana sõltuvalt varasemast ravist, kui patsient talub agressiivsemat keemiaravi ning on vastunäidustused bevacizumabile;
3) 5 FU/FA kombinatsioon oksaliplatiiniga: kolorektaalvähi adjuvantne ja palliatiivne 1. või 2. rea ravi sõltuvalt varasemast ravist, kui patsient talub agressiivsemat keemiaravi ning on vastunäidustused bevacizumabile;
5) 5 FU/FA kombinatsioon irinotekaani ja bevacizumabiga: kolorektaalvähi palliatiivne 1. või 2. rea ravi sõltuvalt varasemast ravist, kui patsient talub agressiivsemat keemiaravi;
6) 5 FU/FA kombinatsioon oksaliplatiini ja bevacizumabiga: kolorektaalvähi palliatiivne 1. või 2. rea ravi sõltuvalt varasemast ravi, kui patsient talub agressiivsemat keemiaravi;
8) 5 FU kombinatsioon doksorubitsiini ja mitomütsiiniga: maovähi palliatiivne ravi, kui patsient ei talu agressiivsemat keemiaravi tsisplatiiniga või on haigus tsisplatiini sisaldava skeemi foonil progresseerunud. Sapiteede kartsinoomi ravi;
9) 5 FU kombinatsioon tsisplatiini ja epirubitsiiniga: maovähi palliatiivne või neoadjuvantne ravi heas üldseisundis haigetele, kes taluvad agressiivset keemiaravi;
10) 5 FU kombinatsioon tsisplatiiniga: mao- ning söögitoruvähi palliatiivne ning neoadjuvantne ravi, kui haige talub agressiivset keemiaravi. Pankrease kartsinoomi ravi, kui patsiendil on gemtsitabiin vastunäidustatud;
11) Dotsetakseeli sisaldavad raviskeemid: mao- ning söögitoruvähi palliatiivne ning neoadjuvantne ravi heas üldseisundis haigetele, kes taluvad agressiivset keemiaravi;
12) Gemtsitabiini monoteraapia: pankrease kartsinoomi 1. rea ravi, kui patsient talub gemtsitabiini.
(6) Günekoloogilise sfääri kemoteraapiakuuri (kood 311R) teenus sisaldab järgmisi ravikuure:
6) tsisplatiini monoteraapia: levinud emakakaelakartsinoomi ravi kombinatsioonis kiiritusraviga, samuti metastaatilise munasarjakartsinoomi ravi kui esineb vastunäidustus karboplatiinile ja taksaanidele;
7) paklitakseeli kombinatsioon plaatinapreparaatidega: kaugelearenenud munasarjakartsinoomi 1. rea ravi, samuti metastaatilise endomeetriumi ravi kui antratsükliin on vastunäidustatud ja levinud emakakaelakartsinoomi ravi;
8) dotsetakseeli kombinatsioon plaatinapreparaatidega: kaugelearenenud munasarjakartsinoomi 1. rea ravi kui paklitakseel on vastunäidustatud;
9) tsisplatiini kombinatsioon ifosfamiidiga: levinud endomeetriumisarkoomi ravi, samuti levinud emakakaelakartsinoomi ravi;
10) tsisplatiini kombinatsioon doksorubitsiiniga: metastaatiliste endomeetriumikartsinoomi ravi.
1) fludarabiinravi esimese rea keemiaravina alla 65-aastastel heas üldseisundis füüsiliselt aktiivsetel patsientidel ning teise rea keemiaravina haiguse progresseerumise korral esimese rea ravi järgselt või kui haigus on resistentne esimese rea ravile;
2) CHOP raviskeemi kasutamine teise rea keemiaravina patsientidel, kellel fludarabiinravi on vastunäidustatud või toimeta.
TERVISHOIUTEENUSE OSUTAJALE TEENUSE OSUTAMISE EEST MAKSTAVA TASU ARVUTAMISE METOODIKA
3) ressursi kasutamise optimaalne maht on ühe kalendriaasta jooksul teenuste osutamiseks vajalik ühe ressursi maht, mida mõõdetakse ajalistes mõõtühikutes (minut) või arvulistes mõõtühikutes (kasutuskordade arv, protseduuride arv, voodipäevade arv, kroon);
(1) Tööjõu, üle üheaastase kasutusajaga meditsiiniseadme, ruumide- ja korduvkasutusega meditsiiniseadme kulu ühe mõõtühiku maksumuse arvutamisel jagatakse ressursi kogukulu perioodis ressursi kasutamise optimaalse mahuga.
(2) Ühekordse kasutusega meditsiiniseadmete ja ravimite ning tugiteenuste kulu ühe mõõtühiku maksumus on võrdne ressursi kasutamise keskmise mahuga.
7) töökoha kulust (ruum, inventar).
1) arsti brutopalk on 121 krooni 90 senti tunnis;
2) õe brutopalk on 58 krooni 50 senti tunnis;
3) hooldustöötaja brutopalk on 31 krooni 60 senti tunnis;
4) muu kõrgharidusega spetsialisti brutopalk on 121 krooni 90 senti tunnis;
5) muu keskharidusega spetsialisti brutopalk on 58 krooni 50 senti tunnis.
(3) Üle üheaastase kasutusajaga meditsiiniseadme kulum arvestatakse teenuse standardkulusse vastavalt teenuse osutamiseks keskmiselt kuluvale ajale, seadme optimaalsele kasutamise mahule, soetusmaksumusele ja amortisatsiooniperioodile.
(4) Üle üheaastase kasutusajaga meditsiiniseadme hooldus- ja remondikulu arvestatakse teenuse standardkuludesse vastavalt teenuse osutamiseks keskmiselt kuluvale ajale, lähtudes ressursi optimaalsest kasutamise mahust ja hoolduskulust aastas, kuid mitte suuremas summas kui eksperdi poolt antud hinnangus.
(5) Üle üheaastase kasutusajaga meditsiiniseadme soetusmaksumus ja kasutamise optimaalne maht määratakse käesoleva määrusega kehtestatud lisa 1 andmete alusel, mis ei või olla väiksem eksperdi poolt antud hinnangust.
(2) Ühekordsete meditsiiniseadmete ja ravimite kulu (v.a tervishoiuteenuste loetelu peatükis «Meditsiiniseadmed ja ravimid» sätestatu korral) arvestamisel lähtutakse tervishoiuteenuse osutajate poolt teenuse osutamiseks tehtud meditsiiniseadmete ja ravimite keskmisest kulust.
7) tervishoiuteenuse osutamisega seotud transport.
(1) Teenuse piirhinna muutmiseks vaadatakse tegevusteks vajalike määruse § 28 lõike 2 punktides 1 ja 2 ning § 30 lõike 2 punktis 1 nimetatud ressursside kulu ja ressursside kasutamise optimaalne maht vaadatakse üle kord aastas «Ravikindlustuse seaduse» § 31 lõikes 5 nimetatud isiku algatusel.
(2) Käesoleva määruse lisades 3–4, 6–9 ja 11 nimetatud teenuste osutamiseks vajalike ressursside keskmine kasutusvajadus ning lisades 2, 5 (v.a hoonete ja rajatiste kulum) ja 10 toodud ressursside kulu ja ressursside kasutamise optimaalne maht vaadatakse üle «Ravikindlustuse seaduse» § 31 lõikes 5 nimetatud isiku algatusel, kui on esitatud «Tervishoiuteenuste korraldamise seaduse» § 22 lõikes 4 sätestatud haigla liikidest vähemalt ühe piirkondliku haigla, keskhaigla ja üldhaigla piirhinna arvutamise aastale eelneva viimase majandusaasta aruande andmed käesoleva määruse lisas 12 toodud kulude jaotuste ja samade haiglate osutatud teenuste mahud käesoleva määruse lisas 13 toodud vormi kohaselt.
(1) DRG piirhind arvutatakse DRG piirhinna arvutamisele eelneva 12 kuu jooksul haigekassale esitatud statsionaarsete ja ambulatoorsete kirurgiliste ravijuhtude raviarvete alusel järgmiselt:
1) leitakse iga DRG grupi ravijuhtude raviarvete aritmeetiline keskmine maksumus ja standardhälbe suurus;
2) jäetakse välja need ravijuhud, mis on kallimad või odavamad kui kolm standardhälvet aritmeetilisest keskmisest;
3) arvutatakse allesjäänud ravijuhtude raviarvete uus aritmeetiline keskmine ja standardhälve;
4) jäetakse välja need ravijuhud, mis on kallimad või odavamad kui kaks standardhälvet aritmeetilisest keskmisest;
5) kui väärtus, mis saadakse punktis 3 nimetatud aritmeetilisest keskmisest lahutades punktis 4 nimetatud kahe standardhälbe väärtust on väiksem kui loetelus kehtestatud odavaima piirhinnaga voodipäev, siis valitakse minimaalseks alumiseks piiriks odavaima voodipäeva piirhind;
6) arvutatakse allesjäänud ravijuhtude abil uus aritmeetiline keskmine maksumus, mis on vastava DRG piirhind;
7) kui peale punktis 4 kirjeldatud kallimate ja odavamate ravijuhtude raviarvete eemaldamist hinnaarvutusest jääb alles vähem kui 30 ravijuhtu, võetakse aluseks möödunud 24 kuu vastavasse DRG-sse grupeerunud ravijuhtude raviarved ning korratakse punkte 1–6.
(2) Kui raviarve teenusepõhine hind on väiksem või suurem kui lõike 1 punktides 4 ja 5 kirjeldatud piirid, siis statsionaarsete ja ambulatoorsete kirurgiliste ravijuhtude eest DRG alusel ei maksta ning raviarve makstakse 100% teenusepõhiselt.
3) alla üheaastase kasutusajaga korduvkasutusega meditsiiniseadmed ja ühekordse kasutusega meditsiiniseadmed ning ravimid;
1) arsti brutopalk on 93 krooni ja 75 senti tunnis;
2) õe brutopalk on 48 krooni ja 75 senti tunnis;
3) abilise (nt registraator, raamatupidaja, koristaja jt) brutopalk on 25 krooni tunnis.
(4) Pearaha piirhinnas tööjõukulu arvutamisel võetakse aluseks taotluses esitatud tööaeg töötajate lõikes, kuid mitte rohkem kui on sätestatud «Tervishoiuteenuste korraldamise seaduse» § 8 lõike 6 alusel kehtestatud perearsti tööjuhendis.
(5) Koolitervishoiuteenuse piirhinnas tööjõukulu arvutamisel võetakse õe tööaja arvestamisel aluseks «Töö- ja puhkeaja seaduses» sätestatud tööaeg ja arsti tööaja arvestamisel taotluse esitatud andmed tööaja kohta, kuid mitte rohkem kui on eksperdi poolt antud hinnang.
(6) Üleriigilise perearsti nõuandetelefoni konsultatsiooni ja üleriigilise perearsti nõuandetelefoni ööpäevaringse teenuse piirhinnas tööjõukulu arvestamisel võetakse tööaja arvestamisel aluseks «Töö- ja puhkeaja seaduses» sätestatud tööaeg.
(5) Koolitervishoiuteenuse piirhind ühe õpilase kohta arvutatakse jagades tööjõukulu ja alla üheaastase kasutusajaga korduvkasutusega ja ühekordse kasutusega meditsiiniseadmete, üle üheaastase kasutusajaga meditsiiniseadmete ja muude ressursside kulude summa kalendriaastas 11 kuuga ning seejärel arvuga 600.
RAVIARVE ANDMED JA VORMISTAMISE NÕUDED
(1) Tervishoiuteenuse osutaja vormistab kindlustatud isikule osutatud teenuse eest raviarve sotsiaalministri 6. mai 2002. a määrusega nr 76 «Tervishoiuteenuste osutamist tõendavate dokumentide loetelu ja vormid ning tervishoiuteenuste dokumenteerimise kord» kehtestatud tervisekaardi või haigusloo alusel.
(2) Kooskõlastatult haigekassaga on tervishoiuteenuse osutaja juhil õigus anda raviarve vormistamise õigus ka teenust osutavale arstikutseta spetsialistile (logopeed, psühholoog, füsioterapeut, tegevusterapeut). Psühholoogidele, füsioterapeutidele ja tegevusterapeutidele raviarve vormistamise õiguse andmisel arvestatab haigekassa erialaühenduse arvamusega. Tervishoiuteenuse osutaja taotlusel kehtestab haigekassa arstikutseta spetsialisti koodi.
[Paragrahvi 55 sõnastus kuni 31.03.2007]
§ 55. Ravile suunamise andmed
Raviarvele kantakse eriarsti vastuvõtule suunanud arsti järgmised andmed:
1) eriarsti vastuvõtu korral vastuvõtule suunanud arsti ees- ja perekonnanimi;
2) arsti vastuvõtule toomisel kiirabiga – «kiirabi»;
3) ilma saatekirjata arsti vastuvõtule tulnu korral – «tuli ise»;
4) haige tagasikutsumisel sama arsti juurde pärast statsionaarset ravi – «tagasikutse»;
5) haige suunamisel arsti vastuvõtule politsei, päästeameti, tuletõrje poolt – «politsei»;
6) suunanud arsti eriala koodi ei märgita raviarvel, kui kanne sisaldab tähistusi «kiirabi», «tuli ise», «tagasikutse», «politsei»;
7) suunanud arsti kood või lähtuvalt eriarsti vastuvõtule tuleku viisist märgitakse kood järgmiselt:
«kiirabi»
«tuli ise»
«tagasikutse»
«politsei».
[Paragrahvi 55 sõnastus alates 1.04.2007]
§ 55. Ravile saabumise ja suunamise andmed
Raviarvele kantakse järgmised ravile saabumise ja suunamise andmed:
1) suunanud arsti kood;
2) ravile toomisel kiirabiga – T0001;
3) ilma saatekirjata ravile saabumise korral – T0002;
4) haige tagasikutsumisel sama arsti juurde pärast statsionaarset ravi – T0003;
5) haige toomisel ravile politsei või päästeameti poolt – T0004;
6) haige suunamisel perearsti poolt – T0011;
7) haige suunamisel statsionaarselt ravilt (v.a statsionaarset taastusravi või statsionaarset hooldusravi) või päevaravilt vahetult edasi statsionaarsele ravile (v.a statsionaarsele taastusravile või statsionaarsele hooldusravile) või päevaravile vastavalt haiglaliigile – T0005, T0006, T0007, T0008, T0009 või T0010;
8) lähtuvalt ravile saabumise ja suunamise viisist märgitakse suunamise liigi kood järgmiselt:
Suunamise liik
päevaravilt
üldhaiglast
keskhaiglast
piirkondlikust haiglast
mujalt (v.a üldhaigla, keskhaigla, piirkondlik haigla)
perearst;
9) suunanud arsti koodi ei märgita raviarvele, kui suunamise liik on T0001 «kiirabi», T0002 «tuli ise» või T0004 «politsei».
1) põhidiagnoosi kood sotsiaalministri 10. jaanuari 2002. a määrusega nr 13 «Tervishoiuteenuste loetelu kehtestamine» kehtestatud rahvusvahelise haiguste klassifikaatori (edaspidi RHK-10) järgi;
5) haiguse kliinilise raskusastme või staadiumi tunnus vastavalt erialaseltsi poolt ravijuhendis kokkulepitud korrale järgmiselt:
Raviarvele kantakse järgmised raviarve lõpetamise andmed:
3) lõpetamise põhjused patsiendi edasi suunamisel või patsiendi omavastutusel lahkumisel või patsiendi surma korral, märkides raviarve lõpetamise põhjuse koodi numbri järgmiselt:
Suunatud teise tervishoiuteenuse osutaja päevaravile.
3) tervishoiuteenuse loetelu § 36 lõikes 4 nimetatud DRG piirhinna koefitsient.
1) koefitsient 1 tähistab koefitsienti teenusele kehtestatud piirhinnast erineva hinna rakendamisel;
2) koefitsient 2 tähistab ravi rahastamise lepingu muutmisel piirhinnast erineva hinna korral teenusele rakendatavat koefitsienti;
(1) Raviarvele kantakse summa, mis saadakse DRG piirhinna korrutamisel tervishoiuteenuste loetelu § 36 lõikes 4 nimetatud DRG piirhinna koefitsiendiga.
(2) Raviarvele kantakse summa, mis saadakse käesoleva määruse § 61 punkti 4 kohaselt saadud muude teenuste summade liitmisel ja korrutamisel tervishoiuteenuste loetelu § 36 lõikes 4 nimetatud muude teenuste summa koefitsiendiga.
4) raviarve vormistanud tervishoiutöötaja registreerimistõendi number (registreerimistõendi saamiseni arsti kood), logopeedi või psühholoogi kood.
MÄÄRUSE RAKENDUSSÄTTED
§ 67. [Käesolevast tekstist välja jäetud]
Märkus. Lisad on avaldatud elektroonilises Riigi Teatajas. (Alus: «Riigi Teataja seaduse» § 4 lõige 2 ja riigisekretäri 22.01.2007. a resolutsioon nr 17-1/07-00509.)