Hariduslike erivajadustega õpilaste klassides ja rühmades õppe ja kasvatuse korraldamise alused ning õpilaste klassi või rühma vastuvõtmise või üleviimise, klassist või rühmast väljaarvamise ning ühe õpilase õpetamisele keskendatud õppe rakendamise tingimused ja kord - sisukord
§ 2 Hariduslike erivajadustega õpilaste klassi vastuvõtmine ja üleviimine
§ 3 Liikumispuudega õpilaste klassi vastuvõtmine või üleviimine ja õppekorraldus
§ 4 Kõnepuudega õpilaste klassi vastuvõtmine või üleviimine ja õppekorraldus
§ 5 Kuulmispuudega õpilaste klassi vastuvõtmine või üleviimine ja õppekorraldus
§ 6 Nägemispuudega õpilaste klassi vastuvõtmine või üleviimine ja õppekorraldus
§ 7 Raskete somaatiliste haigustega õpilaste klassi vastuvõtmine või üleviimine ja õppekorraldus
§ 8 Õpiraskustega õpilaste klassi vastuvõtmine või üleviimine ja õppekorraldus
§ 9 Liitpuudega õpilaste klassi vastuvõtmine või üleviimine ja õppekorraldus
§ 10 Väikeklassi vastuvõtmine või üleviimine ja õppekorraldus
§ 11 Lihtsustatud õppel olevate õpilaste klassi vastuvõtmine või üleviimine ja õppekorraldus
§ 12 Toimetulekuõppel olevate õpilaste klassi vastuvõtmine või üleviimine ja õppekorraldus
§ 13 Hooldusõppel olevate õpilaste klassi vastuvõtmine või üleviimine ja õppekorraldus
§ 14 Käitumisprobleemidega õpilaste klassi vastuvõtmine või üleviimine ja õppekorraldus
§ 15 Kasvatusraskustega õpilaste klassi vastuvõtmine või üleviimine ja õppekorraldus
§ 16 Tundeelu- ja käitumishäiretega õpilaste klassi vastuvõtmine või üleviimine ja õppekorraldus
§ 17 Õpilase erivajadusega õpilaste klassist väljaarvamine
§ 18 Õpiabirühma vastuvõtmine või üleviimine ja õppekorraldus
§ 19 Ühe õpilase õpetamisele keskendatud õppe rakendamine
RT I, 29.12.2010, 88
Vastu võetud 23.12.2010 nr 76
Määrus kehtestatakse „Põhikooli- ja gümnaasiumiseaduse” § 51 lõike 4 ja § 52 lõike 2 alusel.
Käesolev määrus reguleerib kõne-, nägemis-, kuulmis- või liikumispuudega õpilaste klassi, käitumisprobleemidega õpilaste klassi, tundeelu- ja käitumishäiretega õpilaste klassi, kasvatusraskustega õpilaste klassi, õpiraskustega õpilaste klassi, lihtsustatud, toimetuleku- või hooldusõppel olevate õpilaste klassi, liitpuuetega õpilaste klassi, raskete somaatiliste haigustega õpilaste klassi, väikeklassi ja õpiabirühma õpilaste vastuvõtmise, üleviimise ja väljaarvamise ning ühe õpilase õpetamisele keskendatud õppe rakendamise tingimusi ja korda.
§ 2. Hariduslike erivajadustega õpilaste klassi vastuvõtmine ja üleviimine
(1) Hariduslike erivajadustega õpilaste klassi (edaspidi erivajadustega õpilaste klass) vastuvõtmise või üleviimise otsustab direktor.
(2) Otsuse tegemisel lähtub direktor õpilase või piiratud teovõimega õpilase puhul lapsevanema (edaspidi vanem) nõusolekust. Käesoleva määruse §-des 8–13 ja 16 nimetatud klasside ning §-s 19 sätestatud õppe puhul on õpilase vastuvõtmise või üleviimise eelduseks nõustamiskomisjoni vastav soovitus ning §-s 15 nimetatud klassi puhul nõustamiskomisjoni soovitus või alaealiste komisjoni otsus.
(3) Käesoleva määruse §-des 3–7 nimetatud klassi vastuvõtmiseks või üleviimiseks moodustab kooli direktor komisjoni (edaspidi vastuvõtukomisjon), kes hindab õpilase sobivust ja vajadust õppida kooli erivajadustega õpilaste klassis.
(4) Käesoleva määruse §-des 3–7 nimetatud klassi vastuvõtmiseks või üleviimiseks esitab õpilane või piiratud teovõimega õpilase puhul vanem kooli direktorile eriarsti tõendi või teatise õpilase tervisliku seisundi kohta ja õppe läbiviimiseks vajalike tingimuste kirjelduse. Otsuse tegemisel lähtub direktor vastuvõtukomisjoni hinnangust.
(5) Hariduslike erivajadustega õpilaste klasside olemasolul kohandatakse kooli õppekava vastavalt põhikooli- ja gümnaasiumiseaduse § 15 lõike 2 alusel kehtestatud põhikooli riiklikus õppekavas hariduslike erivajadusega õpilaste kohta sätestatule.
(6) Käesoleva määruse §-des 4, 8, 14 ja 15 nimetatud klassides rakendatakse õppe läbiviimisel ainult põhikooli riiklikku õppekava.
(7) Haridusliku erivajadusega laps võetakse erivajadustega õpilaste klassi õpilase või piiratud teovõimega õpilase puhul vanema taotlusel kooli õpilaseks vastuvõtmisel. Koolis õppiv õpilane viiakse erivajadustega õpilaste klassi üle vastava haridusliku erivajaduse ilmnemisel õpilase või piiratud teovõimega õpilase puhul vanema nõusolekul. Kui õpilane võetakse vastu kooli õpilaste nimekirja, siis esitab õpilane või piiratud teovõimega õpilase puhul vanem täiendavalt ka haridus- ja teadusministri 19. augusti 2010. a määruse nr 43 „Õpilase kooli vastuvõtmise üldised tingimused ja kord ning koolist väljaarvamise kord” §-s 3 sätestatud dokumendid ja õpilase individuaalse arengu jälgimise kaardi.
§ 3. Liikumispuudega õpilaste klassi vastuvõtmine või üleviimine ja õppekorraldus
(1) Liikumispuudega õpilaste klassi võetakse vastu või viiakse üle õpilane, kelle erivajadus on tingitud piiratud või raskendatud liikumisvõimest, mille on põhjustanud:
1) kesk- ja perifeerse närvisüsteemi-, liigese-, selja-, luu- ja kõhre-, pehmete kudede haigused või
2) kaasasündinud väärarendid, deformatsioonid ja kromosoomianomaaliad.
(2) Kooli õppekeskkonda kohandatakse lähtuvalt õpilaste erivajadusest tingitud piiratud liikumisvõimest.
(3) Põhikooli lihtsustatud riikliku õppekava alusel õppivale õpilasele tagab kool eripedagoogilise abi ja õppemetoodika rakendamise ning kohandatud õppevara kasutamise.
(4) Kool korraldab õpilasele individuaal- või rühmatundidena füsioteraapiat.
(5) Rehabilitatsiooniplaani olemasolul korraldab kool koostöös vanemaga õpilasele rehabilitatsiooniplaanis ettenähtud teenuste kättesaadavuse.
§ 4. Kõnepuudega õpilaste klassi vastuvõtmine või üleviimine ja õppekorraldus
(1) Kõnepuudega õpilaste klassi võetakse vastu või viiakse üle õpilane, kelle erivajadus on tingitud suulise ja kirjaliku kõne puudest.
(2) Kool korraldab ja tagab õpilasele logopeedilise abi individuaalselt või grupis lähtuvalt õpilase puudest ja kõne arengu tasemest.
§ 5. Kuulmispuudega õpilaste klassi vastuvõtmine või üleviimine ja õppekorraldus
(1) Kuulmispuudega õpilaste klassi võetakse vastu või viiakse üle õpilane, kelle erivajadus on tingitud:
1) kuulmispuudest keskmises kõnepiirkonnas (sagedusel 500–4000 Hz) 50–100 db ja sellest tulenevast alakõnest või
2) hiliskurdistumisest koolieelses või koolieas, kui kõne on osaliselt või täielikult säilinud või
3) kurtusest ja sensoorsest alaaliast.
(2) Õppetöö läbiviimiseks kasutatakse maksimaalselt visualiseeritud õpet erinevate tehniliste vahendite (arvuti, projektor, dokumendikaamera jt) kaasabil.
(3) Kool tagab õpilasele surdologopeedilise abi hääldus- ja kuuldekorrektsiooniks.
(4) Põhikooli lihtsustatud riikliku õppekava alusel õppivatele õpilastele tagab kool eripedagoogilise õppemetoodika ja abi rakendamise ning jõukohase õppevara kasutamise.
§ 6. Nägemispuudega õpilaste klassi vastuvõtmine või üleviimine ja õppekorraldus
(1) Nägemispuudega õpilaste klassi võetakse vastu või viiakse üle õpilane, kelle erivajadus on tingitud nägemisfunktsioonide kahjustusest:
1) nägemisteravus paremini nägeval silmal 0–0,05 (pimedad) või
2) nägemisteravus paremini nägeval silmal koos korrektsiooniga 0,05–0,3 või
3) tsentraalne skotoom ja vaateväli väiksem kui 30 kraadi.
(2) Õppekeskkond kohandatakse vastavalt puudespetsiifikale.
(3) Õppetöö korraldamisel kasutatakse spetsiaalselt väljatöötatud ja kohandatud õppevahendeid (punktkirjaõpikud jt).
(4) Kool tagab õpilasele individuaaltundidena füsioteraapilise teenuse rühi, motoorika ja koordinatsiooni arendamiseks.
(5) Õpilaste orienteerumis- ja liikumisoskusi ning igapäevaelu oskusi arendatakse individuaal- või rühmatundides.
(6) Rehabilitatsiooniplaani olemasolul korraldab kool koostöös vanemaga õpilasele rehabilitatsiooniplaanis ettenähtud teenuste kättesaadavuse.
§ 7. Raskete somaatiliste haigustega õpilaste klassi vastuvõtmine või üleviimine ja õppekorraldus
(1) Raskete somaatiliste haigustega õpilaste klassi võetakse vastu või viiakse üle õpilane, kelle erivajadus on tingitud rasketest kroonilistest somaatilistest haigustest, millega kaasneb säästva päevarežiimi, pideva ravi ja rehabilitatsiooni vajadus.
(2) Raskete somaatiliste haigustega õpilaste klassi vastuvõtmiseks või üleviimiseks moodustatud vastuvõtukomisjoni koosseisu kuuluvad kooli direktor, kooli haridusliku erivajadusega õpilaste õppe koordineerija, kooliarst või -õde ning kooli pidaja esindaja. Vajadusel kaasatakse vastuvõtukomisjoni töösse eksperte või spetsialiste.
(3) Koolis tagatakse õpilasele vajaliku meditsiinilise teenuse kättesaadavus.
(4) Õppetöö korraldamisel kasutatakse erivajaduse spetsiifikast tulenevat eripedagoogilist õppemetoodikat.
(5) Õpilase päevakava, sh tunniplaani koostamisel lähtutakse õpilase terviseseisundist tulenevatest erivajadusest.
§ 8. Õpiraskustega õpilaste klassi vastuvõtmine või üleviimine ja õppekorraldus
(1) Õpiraskustega õpilaste klassi võetakse vastu või viiakse üle õpilane, kelle erivajadus on tingitud segatüüpi spetsiifilistest arenguhäiretest.
(2) Õppetöö korraldamisel kasutatakse kohandatud ja jõukohaseid õppematerjale, abimaterjale ning rakendatakse eripedagoogilise sekkumise põhimõtteid.
§ 9. Liitpuudega õpilaste klassi vastuvõtmine või üleviimine ja õppekorraldus
(1) Liitpuudega õpilaste klassi võetakse vastu või viiakse üle õpilane, kelle erivajadus on tingitud kahest või enamast kombineeritud puudest ja kellele ei ole näidustatud õppimine mõnes teises käesolevas määruses sätestatud erivajadustega õpilaste klassis.
(2) Õppetööd korraldatakse põhikooli riikliku õppekava või põhikooli lihtsustatud riikliku õppekava kohaselt, mille alusel koostab kool õpilasele individuaalse õppekava.
(3) Õppekeskkond kohandatakse vastavalt puudespetsiifikale.
(4) Kool tagab õpilasele puudespetsiifilise eripedagoogilise ja logopeedilise abi.
(5) Õppetöö korraldamisel kasutatakse puudepõhiselt kohandatud jõukohast õppevara.
§ 10. Väikeklassi vastuvõtmine või üleviimine ja õppekorraldus
(1) Väikeklassi võetakse vastu või viiakse üle õpilane, kelle erivajadus on tingitud:
1) aktiivsus- ja tähelepanuhäirest või
2) autismi spektri häirest või
3) sõltuvushäirest, mis on tingitud alkoholi, narkootilise, toksilise või psühhotroopse aine sõltuvusprobleemidest või
4) muust psüühilisest seisundist tulenevast vajadusest, mis takistavad õppimist suurema arvuga õpilastega klassis.
(2) Õpetamisel kasutatakse erivajaduse spetsiifikast tulenevat eripedagoogilist õppemetoodikat.
(3) Kool tagab õpilasele rehabilitatsiooniplaani või sotsiaalprogrammi rakendamise või ravikuuri kättesaadavuse lapse psühhosotsiaalseks abistamiseks ning käitumise korrigeerimiseks.
(4) Vajadusel korraldab kool psühhoteraapia teenuse kättesaadavuse vastava koolituse läbinud spetsialisti poolt.
§ 11. Lihtsustatud õppel olevate õpilaste klassi vastuvõtmine või üleviimine ja õppekorraldus
(1) Lihtsustatud õppel olevate õpilaste klassi võetakse vastu või viiakse üle õpilane, kelle erivajadus on tingitud kergest intellektipuudest.
(2) Õppetöö toimub põhikooli lihtsustatud riikliku õppekava alusel lihtsustatud õppe tasemel.
(3) Kool tagab õpilastele eripedagoogilise õppemetoodika rakendamise ja jõukohase õppevara kasutamise.
§ 12. Toimetulekuõppel olevate õpilaste klassi vastuvõtmine või üleviimine ja õppekorraldus
(1) Toimetulekuõppel olevate õpilaste klassi võetakse vastu või viiakse üle õpilane, kelle erivajadus on tingitud mõõdukast intellektipuudest.
(2) Õppetöö toimub põhikooli lihtsustatud riikliku õppekava alusel toimetulekuõppe tasemel.
§ 13. Hooldusõppel olevate õpilaste klassi vastuvõtmine või üleviimine ja õppekorraldus
(1) Hooldusõppel olevate õpilaste klassi võetakse vastu või viiakse üle õpilane, kelle erivajadus on tingitud raskest või sügavast intellektipuudest.
(2) Õppetöö toimub põhikooli lihtsustatud riikliku õppekava alusel hooldusõppe tasemel.
(3) Õppetegevus korraldatakse nii individuaalse kui grupitöö kaudu.
(4) Kool tagab õpilastele puudespetsiifilise õppemetoodika rakendamine.
§ 14. Käitumisprobleemidega õpilaste klassi vastuvõtmine või üleviimine ja õppekorraldus
(1) Käitumisprobleemidega õpilaste klassi võetakse vastu või viiakse üle õpilane, kes eirab õpetajate nõudmisi ja rikub järjepidevalt koolis kehtivaid käitumisnorme.
(2) Käitumisprobleemidega õpilaste klassi võib vastu võtta või üle viia 4.–9. klassi õpilasi.
(3) Õppetöö läbiviimisel pööratakse suurt tähelepanu õpilaste käitumisharjumuste korrigeerimisele ja soovitud käitumismallide omandamisele.
(4) Vajadusel koostab kool õpilasele individuaalse käitumise tugikava.
(5) Vajadusel tagab kool õpilasele eripedagoogilise, psühholoogilise ja sotsiaalpedagoogilise abi ning nõustamisteenuse kättesaadavuse.
(6) Kui õpilase käitumine ei ole paranenud või käitumisprobleemid on süvenenud, soovitab kool vanemal pöörduda lapsega psühhiaatri või eriarsti poole uuringute läbiviimiseks, et selgitada välja käitumisprobleemide põhjused, ja nõustamiskomisjoni poole õppekorralduslike soovituste saamiseks.
§ 15. Kasvatusraskustega õpilaste klassi vastuvõtmine või üleviimine ja õppekorraldus
(1) Kasvatusraskustega laste klassi võetakse vastu või viiakse üle III kooliastme õpilane, kes süstemaatiliselt ei täida koolikohustust või on toime pannud õigusrikkumise.
(2) Kool koostab õpilasele individuaalse käitumise tugikava ning korraldab individuaalset ja grupitööd käitumisharjumuste korrigeerimiseks ja väärtushinnangute kujundamiseks.
(3) Vajadusel osutab kool õpilasele eripedagoogilist, psühholoogist ja sotsiaalpedagoogilist nõustamist.
§ 16. Tundeelu- ja käitumishäiretega õpilaste klassi vastuvõtmine või üleviimine ja õppekorraldus
(1) Tundeelu- ja käitumishäiretega õpilaste klassi võetakse vastu või viiakse üle õpilane, kelle erivajadus on tingitud sotsialiseerunud käitumishäirest, sotsialiseerumata käitumishäirest või hüperkineetilisest käitumishäirest ning kellel esineb lisaks nimetatule muu meeleoluhäire või tõsine psüühikahäire.
(2) Õppetöö toimub põhikooli riikliku õppekava või põhikooli lihtsustatud riikliku õppekava alusel lihtsustatud õppe tasemel.
(3) Põhikooli lihtsustatud riikliku õppekava alusel lihtsustatud õppe tasemel õppivatele õpilastele tagab kool eripedagoogilise õppemetoodika rakendamise ja jõukohase õppevara kasutamise.
(4) Vajadusel koostab kool õpilasele individuaalse käitumise tugikava ning korraldab individuaalset ja rühmatreeningut sotsiaalsete käitumisoskuste ja soovitud käitumismallide omandamiseks.
(5) Vajadusel korraldab kool psühhoteraapia teenuse kättesaadavuse vastava koolituse läbinud spetsialisti poolt.
§ 17. Õpilase erivajadusega õpilaste klassist väljaarvamine
Õpilane arvatakse kooli direktori otsusega erivajadustega õpilaste klassist välja:
1) õpilase või piiratud teovõimega õpilase puhul vanema kirjaliku taotluse alusel või
2) nõustamiskomisjoni või eriarsti otsuse alusel, kui pärast täiendavaid uuringuid on tuvastatud, et õpilasel ei esine hariduslikku erivajadust, mis on aluseks erivajadustega õpilaste klassis õppimiseks.
§ 18. Õpiabirühma vastuvõtmine või üleviimine ja õppekorraldus
(1) Õpiabirühma võetakse vastu ajutiste ainealaste õpiraskustega ja väljakujunemata õpioskustega ning logopeediliste probleemidega põhikooli õpilane, kes vaatamata klassi- ja aineõpetajate abile ja nõustamisele ei suuda täita põhikooli riikliku õppekava nõudeid või kes vajab õpioskuste ja -harjumuste kujundamiseks toetavat õppekorraldust.
(2) Õpiabirühma võib vastu võtta ka lihtsustatud õppel oleva õpilase, kes õpib klassis, kus õppetöö toimub põhikooli riikliku õppekava järgi.
(3) Õpilane võetakse õpiabirühma vastu individuaalse arengu jälgimise kaardi alusel erivajadustega õpilaste õppe koordineerija ettepanekul ja kooli direktori otsusel.
(4) Kooli direktori otsusega mittenõustumisel on õpilasel või piiratud teovõimega õpilase puhul vanemal õigus otsus vaidlustada kümne tööpäeva jooksul arvates päevast, mil ta sai teada lõikes 3 nimetatud otsusest, saates kooli direktorile sellekohase kirjalikku taasesitamist võimaldavas vormis teate. Õpilase või piiratud teovõimega õpilase puhul vanema poolt teate saatmisel õpilast õpiabirühma vastu ei võeta.
(5) Õpiabirühma tunnid toimuvad vastava ainetunni ajal, milles õpilasel täheldatakse raskusi. Vajadusel võib tunde läbi viia ka pärast õppetunde.
(6) Õpilasele koostatakse õpiabitundideks individuaalne õppekava lähtudes vastava klassi klassi- või aineõpetaja töökavast.
(7) Õpiabitundides viiakse läbi järgmisi tegevusi:
1) korrigeeritakse kõnepuudeid ja arendatakse suulist ja kirjalikku kõnet lähtuvalt kõnepuude mehhanismist või olemusest;
2) arendatakse kognitiivseid oskusi;
3) kujundatakse ja arendatakse eripedagoogiliste võtete abil õpioskusi ja õpivilumusi.
(8) Lõikes 7 nimetatud tegevused toimuvad õpiabitundides vähemalt kolm tundi nädalas. Õpilastele, kes õpivad tavaklassis põhikooli lihtsustatud riikliku õppekava alusel, rakendatakse tegevusi õpiabirühmas vähemalt kuus tundi nädalas.
(9) Õpiabirühma võib moodustada erinevate klasside õpilastest.
§ 19. Ühe õpilase õpetamisele keskendatud õppe rakendamine
(1) Ühe õpilase õpetamisele keskendatud õpet rakendatakse erandjuhtudel raske psüühikahäirega või muu raske haigusega õpilasele, kellele väikeklassis õpe ei ole andnud tulemusi, kuid kes ei vaja terviseseisundist tulenevat koduõpet.
(2) Õppetöö toimub põhikooli riikliku õppekava või põhikooli lihtsustatud riikliku õppekava alusel.
(3) Ühe õpilase õpetamisele keskendatud õpet rakendatakse üheks õppeaastaks või käesoleva õppeaasta lõpuni. Õppe rakendamise jätkamiseks uuendatakse nõustamiskomisjoni soovitust.
(4) Kool tagab õpilasele haridusliku erivajaduse spetsiifikast tuleneva eripedagoogilise õppemetoodika rakendamise.
(5) Kool tagab õpilasele rehabilitatsiooniplaani või sotsiaalprogrammi rakendamise või ravi õpilase psühhosotsiaalseks abistamiseks ning käitumise korrigeerimiseks.
(6) Kool korraldab õpilasele vajadusel psühhoteraapiat vastava koolituse läbinud spetsialisti poolt.
(1) Haridus- ja teadusministri 2. juuni 1999. a määrus nr 33 „Erilasteaeda (erirühma), sanatoorsesse kooli, erivajadustega õpilaste erikooli (eriklassi) vastuvõtmise ning väljaarvamise aluste ja korra kinnitamine” (RTL 1999, 98, 1195; 2005, 117, 1846) tunnistatakse kehtetuks.
(2) Liikumispuuetega õpilaste klassi, kõnepuuetega õpilaste klassi, nägemispuuetega õpilaste klassi, kuulmispuuetega õpilaste klassi, raskete somaatiliste haigustega õpilaste klassi, põhiharidust omandavate tundeelu- ja käitumishäiretega õpilaste klassi, põhiharidust omandavate õpiraskustega õpilaste klassi, liitpuuetega õpilaste klassi, lihtsustatud õppel oleva õpilaste klassi, toimetulekuõppel olevate õpilaste klassi ning hooldusõppel olevate õpilaste klassi õpilaste vastuvõtmisel või üleviimisel ning klassist väljaarvamisel lähtutakse kuni 2010/2011. õppeaasta viimase õppeveerandi lõpuni enne käesoleva määruse jõustumist kehtinud sanatoorsesse kooli ja erivajadustega õpilaste erikooli (eriklassi) õpilaste vastuvõtmise ning väljaarvamise alustest ja korrast.
(3) Määrus jõustub 1. jaanuaril 2011. a.


Radiukkut tv-kkullu aallakaatitsisarneq pillugu inatsisartut peqqussutaata allanngortinnissaa pillugu Inatsisartut peqqussutaat nr. 4, 1. juni 2006-imeersoq(Aallakaatitsisinnaanermut akitsuutinik akileeqqusineq, sumi najugaqartussaanermut allannguineq kiisalu sumiiffinni nutaarsiassanik aallakaatitassiortarneq) Atuussimasoq (Historisk)
Radiukkut tv-ikkullu aallakaatitsisarneq pillugu inatsisartut peqqussutaat nr. 6, 14. november 2004-meersoq imatut allannguuvigineqarpoq:
1. § 4, imm. 3-mi, peerneqarput: "Naalakkersuisunit aalajangerneqartut".
2. § 9, imm. 2-mi, peerneqarput: "kisermaassinermullu akitsuutit akilernissaannut".
3. § 9, imm. 3-mi, peerneqarput: ",aallakaatitsisinnaanermut akuersissummut akitsuutit akilernissaat ilanngullugit".
4. § 31, imm. 2, peerneqarput: "Kalaallit Nunaanni najugaqartuussapput,".
5. § 38, imm. 1, nr. 4-mi, imatut oqaasertalerneqassaaq: "Sumiiffimmit nutaarsiassat aallakaatitsiviup nammineq aaqqissuutai aallakaatitassiarineqartassapput".
6. § 43, imm. 2, imm. 2. peerneqarput: "Kalaallit Nunaanni najugaqartuussapput".
Inatsisartut peqqussutaat atuutilissaaq 1. juni 2006.
ltf_nr_04-2006_bemaerk_grl
ltf_nr_04-2006_betaenk_grl


Jõustumine: 01.09.201701.07.201701.01.201701.01.201501.07.201401.11.201301.01.201101.01.201024.07.200901.01.200901.05.200701.12.200623.12.200509.03.2005
Muudetud Riigikohtu 8.10.2007. a põhiseaduslikkuse järelevalve kolleegiumi kohtuotsusega nr 3-4-1-15-07 (avaldatud 16.10.2007 – RT III 2007, 33, 263 – jõustunud 8.10.2007), mille resolutsioon on: "Rahuldada Tallinna Halduskohtu taotlus ja tunnistada vedelkütusevaru seaduse kuni 30. novembrini 2006 (k.a) kehtinud redaktsiooni § 9 ning § 8 lg 2 põhiseadusega vastuolus olevaks ja kehtetuks osas, milles need ei taga piisavalt tõhusat varumakse tasumise menetlust." - Muutmismärge lisatud 16.10.2007 17:05
– Riigikohtu 8.10.2007. a põhiseaduslikkuse järelevalve kolleegiumi kohtuotsus nr 3-4-1-15-07, millega rahuldati Tallinna Halduskohtu taotlus ja tunnistati vedelkütusevaru seaduse kuni 30. novembrini 2006 (k.a) kehtinud redaktsiooni § 9 ning § 8 lg 2 põhiseadusega vastuolus olevaks ja kehtetuks osas, milles need ei taga piisavalt tõhusat varumakse tasumise menetlust. - Muutmismärge lisatud 16.10.2007 17:05
(4) Mahu järgi arvutatava varumakse puhul lähtutakse mahust, mis kütusel oleks 15 ºC juures.
§ 16. Varuga seotud lepingute sõlmimine
(1) Varu moodustamise ja hoidmisega seotud lepingute sõlmimiseks korraldatavaid hankeid loetakse riigi julgeoleku tagamisega seotud riigihangeteks riigihangete seaduse § 4 lõike 1 punkti 1 tähenduses.
(2) Varu moodustamiseks ja hoidmiseks korraldatavate hangete läbiviimise põhimõtted kehtestab majandus- ja kommunikatsiooniminister. Kütuse ostu-, müügi-, hoiu- ja delegeeritud varu lepingute üldtingimused kehtestab majandus- ja kommunikatsiooniminister, eritingimused nõukogu juhatuse ettepanekul .
[RT I 2005, 68, 531 - jõust. 23.12.2005]
§-d 24--26. [Käesolevast tekstist välja jäetud]
_____________________1 EÜ Nõukogu direktiiv 68/414/EMÜ, millega EMÜ liikmesriike kohustatakse säilitama toornafta ja/või naftatoodete miinimumvarusid (EÜT L 308, 23.12.1968, lk 14–16), muudetud EL Nõukogu direktiiviga 98/93/EÜ;
RT I, 01.07.2017, 19
(2) Vedelkütusevaru (edaspidi varu) on riigi käsutuses või kontrolli all olev käesoleva seadusega kindlaksmääratud energiatoodete kogus, mis moodustatakse riigi varustuskindluse kõrge taseme, riigi julgeoleku ning rahvusvaheliste lepingute alusel võetud kohustuste täitmise ja elanikkonna toimetuleku tagamiseks, kasutades rahvusvaheliste organisatsioonide ja Euroopa Liidu liikmesriikide solidaarsusel põhinevaid usaldusväärseid ja läbipaistvaid mehhanisme.
[RT I, 31.10.2013, 5 - jõust. 01.11.2013]
(3) Energiatooted on Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 1099/2008 energiastatistika kohta (ELT L 304, 14.11.2008, lk 1–62) lisa C punkti 3.1 esimeses lõigus loetletud energiatooted.
§ 11. Varustamisraskus
(1) Varustamisraskus on Euroopa Liitu või tema liikmesriiki, Rahvusvahelise Energiaagentuuri liikmesriiki või liikmesriikidesse tehtavate energiatoodete tarnete märkimisväärne ja järsk vähenemine, millega võib kaasneda kehtiv rahvusvaheline otsus varu kasutusele võtmise kohta.
(2) Kehtiv rahvusvaheline otsus varude kasutusele võtmise kohta on igasugune Rahvusvahelise Energiaagentuuri haldusnõukogu jõus olev otsus teha energiatooted turul kättesaadavaks, võttes kasutusele oma liikmete varud ja vajaduse korral rakendades täiendavaid meetmeid.
§ 2. Varu koosseis
(1) Varu moodustatakse järgmistest energiatoodetest:
1) bensiin;
2) reaktiivkütus;
3) diislikütus;
4) raske kütteõli.
(2) Käesolevas seaduses nimetatud energiatoodetele kohalduvad nõukogu määrusega (EMÜ) nr 2658/87 tariifi- ja statistikanomenklatuuri ning ühise tollitariifistiku kohta (EÜT L 256, 07.09.1987, lk 1–675) 2012. aasta 1. jaanuari seisuga kehtestatud kombineeritud nomenklatuuri kaubakoodid (edaspidi KN kood) järgmiselt:
1) bensiin – kütus, mille KN kood on 2710 12 41, 2710 12 45, 2710 12 49, 2710 12 51 või 2710 12 59;
2) reaktiivkütus – kütus, mille KN kood on 2710 19 21;
3) petrool – kütus, mille KN kood on 2710 19 25;
4) diislikütus – kütus, mille KN kood on 2710 19 29, 2710 19 43, 2710 19 46, 2710 19 47, 2710 20 11, 2710 20 15 või 2710 20 17;
5) kerge kütteõli – kütus, mille KN kood on 2710 19 48 või 2710 20 19;
6) raske kütteõli – kütus, mille KN kood on 2710 19 62, 2710 19 64, 2710 19 68, 2710 20 31, 2710 20 35 või 2710 20 39, välja arvatud põlevkivikütteõli.
§ 3. Varu hoidmise kohustuse arvutamine
(1) Varu tuleb hoida pidevalt tasemel, mis vastab vähemalt 90 päeva keskmisele päevasele energiatoodete puhasimpordile või vähemalt 61 päeva keskmisele päevasele energiatoodete sisetarbimisele, olenevalt sellest, kumb kogus on suurem (edaspidi varu hoidmise kohustus).
(2) Kalendriaasta keskmine päevane puhasimport arvutatakse energiatoodete eelmise kalendriaasta impordi toornafta ekvivalendi põhjal, mis määratakse kindlaks nõukogu direktiivi 2009/119/EÜ, millega kohustatakse liikmesriike säilitama toornafta ja/või naftatoodete miinimumvarusid (ELT L 265, 09.10.2009, lk 9–23), I lisas nimetatud meetodi järgi.
(3) Kalendriaasta keskmine päevane sisetarbimine arvutatakse energiatoodete eelmise kalendriaasta sisetarbimise toornafta ekvivalendi põhjal, mis määratakse kindlaks nõukogu direktiivi 2009/119/EÜ II lisas nimetatud meetodi järgi.
(4) Sisetarbimine on energiatoodete üldkogus, mis on tarnitud muundamiseks teisteks energialiikideks, lõpptarbimiseks tööstus- ja transpordisektorile ning kodumajapidamistele ja muudele sektoritele. Sisetarbimine hõlmab ka energiasektori oma tarbimist, välja arvatud rafineerimistehaste kütus.
(5) Varu hoidmise kohustuse arvutamisel võetakse biokütus ja lisaained arvesse üksnes juhul, kui need on segatud asjaomaste energiatoodetega.
(6) Lisaained on muud ühendid kui süsivesinikühendid, mida lisatakse energiatootele või segatakse tootega selle omaduste muutmiseks.
(7) Biokütus on atmosfääriõhu kaitse seaduse § 120 lõikes 3 nimetatud kütus.
(8) Biomass on atmosfääriõhu kaitse seaduse § 120 lõikes 5 nimetatud toode.
(9) Diislikütuse varu hoidmise kohustuse käesoleva paragrahvi lõigete 2 ja 3 kohane toornafta ekvivalent arvutatakse diislikütuse, kerge kütteõli ja petrooli sisetarbimise või puhasimpordi kogusumma põhjal.
(10) Sisetarbimise ja puhasimpordi hulka ei arvata rahvusvahelise laevasõiduga tegelevatele laevadele punkrivaruna tarnitud kütuse kogust.
(11) Olenemata käesoleva paragrahvi lõigetes 2 ja 3 sätestatust, määratakse ajavahemikul 1. jaanuarist kuni 31. märtsini vastava kalendriaasta varu hoidmise kohustus üle-eelmise kalendriaasta andmete alusel.
§ 31. Erivaru
(1) Vabariigi Valitsus võib korraldusega otsustada käesoleva seaduse § 3 lõikes 1 nimetatud kohustuse ühe osana erivaru moodustamise.
(2) Vabariigi Valitsuse korralduses peab sisalduma nende energiatoodete loetelu, millest erivaru moodustatakse, erivaru tase päevades ja erivaru hoidmise kohustuse kestus.
(3) Erivaru moodustamise korral kestab selle hoidmise kohustus vähemalt ühe aasta.
(4) Erivaru võib koosneda ühest või mitmest käesoleva seaduse §-s 2 sätestatud energiatootest. Erivaru võib moodustada energiatoodetest, mille käesoleva paragrahvi lõike 5 kohaselt määratud võrdlusaasta jooksul tarbitud koguste toornafta ekvivalentide summa moodustab vähemalt 75 protsenti sisetarbimisest.
(5) Võrdlusaasta on kalendriaasta, mille tarbimis- või puhasimpordi andmeid kasutatakse kohustusliku varu koguse või teatud ajal reaalselt olemasoleva varu arvutamiseks.
(6) Erivarusse kuuluvate energiatoodete loetelu peab kehtima vähemalt ühe aasta. Energiatoodete loetelu muutmise korral tuleb muudatus jõustada kalendrikuu esimesest päevast.
(7) Erivaru tase energiatoodete kaupa peab vastama teatud arvu päevade varule keskmise päevase sisetarbimise alusel, mida mõõdetakse nende toornafta ekvivalendi põhjal käesoleva paragrahvi lõikes 5 sätestatud võrdlusaasta jooksul. Erivaru taset päevades kohaldatakse võrdselt kõikide erivaru koosseisu kuuluvate energiatoodete suhtes.
(8) Kui on otsustatud moodustada erivaru, saadab Majandus- ja Kommunikatsiooniministeerium Euroopa Komisjonile teatise, milles märgitakse erivaru koosseis, tase päevades ja erivaru hoidmise kohustuse kestus.
(9) Käesoleva paragrahvi lõikes 3 nimetatud erivaru hoidmise kohustuse kestuse jooksul võib erivaru koguseid ajutiselt vähendada vaid varu roteerimiseks.
(10) Kui erivaru ei moodustata või selle tase on alla 30 päeva, peab käesoleva seaduse § 3 lõikes 1 nimetatud varust üks kolmandik olema moodustatud käesoleva paragrahvi lõikes 4 sätestatud põhimõtete järgi.
(11) Käesoleva paragrahvi lõikes 10 nimetatud juhul esitab varu moodustamise ja haldamise eest vastutav isik Euroopa Komisjonile aruande, milles märgitakse rakendatud meetmed varu kättesaadavuse, sellele füüsilise ligipääsetavuse ja selle kontrollimise tagamiseks varustamisraskuste korral. Aruanne esitatakse käsitletava kalendriaasta esimese kuu lõpuks.
§ 32. Varu koguse arvutamine
(1) Olemasoleva varu kogus arvutatakse nõukogu direktiivi 2009/119/EÜ III lisas nimetatud meetodi järgi.
(2) Teatud ajal hoitava varu kogus arvutatakse käesoleva seaduse §-s 31 sätestatud võrdlusaasta andmete põhjal.
(3) Varu võib samal ajal arvesse võtta nii käesoleva seaduse § 3 kohase kui ka § 31 kohase varu arvutamisel eeldusel, et varu vastab sellele kehtestatud tingimustele.
(4) Olemasoleva varu koguse arvutamisel võetakse biokütus ja lisaained arvesse, kui need on segatud asjaomaste energiatoodetega või neid hoitakse Eestis ja on tagatud nende segamine varuna hoitavate energiatoodetega ning need on mõeldud kasutamiseks transpordis.
Varu moodustab ja haldab riigi äriühing (edaspidi varu haldaja) riigivaraseaduse tähenduses.
(2) Varu haldaja võib varu hoida Eestis või teises Euroopa Liidu liikmesriigis (edaspidi liikmesriik) või teise liikmesriigi varu hoidmise kesküksuses (edaspidi kesküksus).
(21) Käesoleva seaduse § 3 lõikes 1 nimetatud varust tuleb hoida Eestis kogus, mis vastab vähemalt 30 päeva keskmisele vastava energiatoote sisetarbimise kogusele eelmisel kalendriaastal. Kohustus kehtib selle energiatoote varu kohta, mille sisetarbimine eelmisel kalendriaastal moodustas vähemalt 75 protsenti kõigi energiatoodete sisetarbimise kogusummast.
(4) Hoiulepingus peab olema sätestatud vähemalt:
2) varu asukoht: aadress, mahuti number või muu identifitseerimist võimaldav tunnus;
3) varu väljastamise tingimused;
4) varu kontrollimise kord;
5) nõue, et varustamisraskuste ajal ei saa lepingut ühepoolselt lõpetada.
(6) Varu hoidmise kohustuse täitmiseks või varu roteerimise korral varu hoidmise kohustuse täitmise tagamiseks võib varu haldaja sõlmida tähtajalise lepingu, mille alusel teine äriühing, teine liikmesriik, teise liikmesriigi kesküksus või muu juriidiline isik võtab endale varu hoidmise kohustuse ning varu haldaja omandab õiguse osta lepinguga hõlmatud varu (edaspidi delegeeritud varu).
4) lepingu kehtivusaeg.
(8) Delegeeritud varu kogumaht ei tohi ületada 20 protsenti käesoleva seaduse § 3 lõikes 1 sätestatud varu kogusest. Delegeeritud varu koguseline piirang ei kehti varu moodustamise ajal, varu uuendamise eesmärgil kütusele esitatud nõuetele vastavuse tagamiseks sõlmitavate delegeeritud varu lepingute korral ega juhul, kui ühe kütuse liigi varu hoidmise kohustus on väiksem kui 20 000 tonni.
[RT I 2006, 43, 325 - jõust. 01.12.2006]
(9) [Kehtetu - RT I, 31.10.2013, 5 - jõust. 01.11.2013]
(10) Valdkonna eest vastutava ministri poolt volitatud ametiisikul on õigus igal ajal kontrollida varu olemasolu, selle hoidmist, uuendamist ning vastavust kehtestatud kvaliteedinõuetele.
(1) Teises liikmesriigis on varu hoidmise aluseks riikidevaheline välisleping või selle liikmesriigi heakskiit, kelle territooriumil varu hoidma hakatakse, kui liikmesriik on heakskiidu andmise ette näinud.
41) sätestama varu statistilise kokkuvõtte koostamiseks vajalike andmete edastamise korra;
(3) [Kehtetu - RT I, 31.10.2013, 5 - jõust. 01.11.2013]
§ 61. Heakskiidu andmine varu hoidmiseks Eestis
(1) Kui teine liikmesriik, teise liikmesriigi kesküksus või teise liikmesriigi varu hoidmise kohustusega majandustegevuses osaleja soovib hoida varu Eestis või soovib varu hoidmise kohustuse delegeerida Eesti territooriumil asuvale majandustegevuses osalejale ning puudub riikidevaheline leping, peab tal selleks olema varu haldaja heakskiit.
(2) Varu haldaja annab heakskiidu vaid juhul, kui käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud isik on esitanud vähemalt 30 tööpäeva enne selle ajavahemiku algust, milleks heakskiitu taotletakse, järgmised andmed:
1) heakskiidu taotleja nimi ja kontaktandmed;
2) varu koosseis ja kogus;
3) varu täpne hoidmiskoht ja varu hoidja kontaktandmed või selle isiku kontaktandmed, kellele varu hoidmise kohustus soovitakse delegeerida;
4) ajavahemik, mille jooksul varu hoitakse või milleks varu hoidmise kohustus delegeeritakse;
5) statistilise kokkuvõtte koostamiseks vajalike andmete edastamise kord;
6) heakskiidu taotleja asukohariigi varu hoidmise kohustuse täitmise üle järelevalvet teostava asutuse nimi ja kontaktandmed.
(3) Varu haldaja teavitab oma heakskiidu andmisest asjakohase liikmesriigi vastavat asutust.
(2) Varustamisraskuste ilmnemise korral otsustab Vabariigi Valitsus korraldusega varu kasutusele võtmise, tehes seda valdkonna eest vastutava ministri ettepanekul.
(3) Käesoleva paragrahvi lõikes 2 nimetatud Vabariigi Valitsuse korralduses peab sisalduma:
3) varu kasutusele võtmise tingimused;
(4) Kui varu kasutusele võtmise kohta on olemas kehtiv rahvusvaheline otsus, on Vabariigi Valitsusel õigus otsustada võtta varu kasutusele oma rahvusvaheliste kohustuste täitmiseks. Majandus- ja Kommunikatsiooniministeerium teavitab Vabariigi Valitsuse otsusest viivitamata Euroopa Komisjoni.
(5) Kui varu kasutusele võtmise kohta ei ole kehtivat rahvusvahelist otsust, kuid riiki tehtavate energiatoodete tarned on märkimisväärselt ja järsult vähenenud, esitab Majandus- ja Kommunikatsiooniministeerium Euroopa Komisjonile taotluse lubada varu täielikult või osaliselt kasutusele võtta. Loa saamisel annab Vabariigi Valitsus korralduse varu kasutusele võtmise kohta.
(6) Kui varustamisraskused on tekkinud Euroopa Liitu või teise liikmesriiki energiatoodete tarnimisel, võib Vabariigi Valitsus Euroopa Komisjoni soovituse täitmiseks otsustada võtta varu täielikult või osaliselt kasutusele.
(7) Kiireloomulistel juhtudel võib Vabariigi Valitsus otsustada võtta kasutusele varu koguses, mis on vajalik sellistele juhtudele viivitamatuks reageerimiseks, ja vähendada varu allapoole käesoleva seaduse § 3 lõikes 1 sätestatud taset. Sellisel juhul teavitab Majandus- ja Kommunikatsiooniministeerium viivitamata Euroopa Komisjoni kasutusele võetud varu kogusest.
(8) Käesoleva paragrahvi lõigetes 4–7 sätestatud Vabariigi Valitsuse otsusest varu kasutusele võtta teavitab Majandus- ja Kommunikatsiooniministeerium viivitamata Rahvusvahelist Energiaagentuuri.
(9) Varu kasutusele võtmisel käesoleva paragrahvi lõigetes 4–7 sätestatud juhtudel tuleb varu taas nõutavale tasemele viia Euroopa Komisjoni määratud aja jooksul.
§ 71. Tegevus varustamisraskuste korral
(1) Varustamisraskuste korral on Vabariigi Valitsusel õigus korraldusega tähtajaliselt kehtestada:
1) sõidukiiruse piirangud asulasisesel ja -välisel teel;
2) luba mitte rakendada kütuse müügil kliimatingimustest tulenevaid nõudeid;
3) muu käesoleva seaduse §-s 72 nimetatud nõuandva komisjoni ettepanekul esitatud vedelkütuse kasutamist vähendav meede.
(2) Piirangute kehtestamisel võib eelistada operatiivteenistusi ning ettevõtjaid, kes tagavad riigile elutähtsate teenuste toimimise hädaolukorra seaduse tähenduses.
(3) Käesoleva seaduse § 7 lõikes 2 nimetatud korraldusega on Vabariigi Valitsusel õigus:
1) lubada varu haldajal varuna hoitavat kütust müüa;
2) lubada varu haldajal teha pakkumine rahvusvahelisele kütuseturule.
(4) Käesoleva seaduse § 7 lõigetes 4 ja 6 nimetatud juhtudel teeb varu haldaja müügipakkumise kütuse müüjatele. Reaktiivkütuse müügipakkumine tehakse isikutele, kes on selle kütuse varumakse maksjad. Müügiks pakutava kütuse kogus on võrdeline nimetatud isikute turuosaga, mille arvutamisel lähtutakse eelneva nelja kvartali jooksul nende isikute poolt tarbimisse lubatud kütuse kogustest, reaktiivkütuse korral eelnimetatud isikute poolt müüdud kütuse kogustest.
(5) Kütuse müüja käesoleva seaduse tähenduses on isik, kellel on kütuse müügiks tegevusluba vedelkütuse seaduse tähenduses ning sama seaduse § 13 lõikele 2 vastav märge kütuse tarbimisse lubamiseks.
(6) Kui ükski kütuse müüja või reaktiivkütuse varumakse maksja ei soovi osta müügiks pakutavat kütuse kogust, võib varu haldaja teha müügipakkumise teistele juriidilistele isikutele.
(7) Käesoleva seaduse § 7 lõigetes 4 ja 6 nimetatud juhtudel võib varu haldaja teha müügipakkumise rahvusvahelisele kütuseturule mahus, mis vastab Rahvusvahelise Energiaagentuuri või Euroopa Komisjoni soovitustele.
(8) Valdkonna eest vastutav minister kehtestab määrusega varu haldaja tegutsemispõhimõtted ning käesoleva paragrahvi lõikes 4 nimetatud isikutele varu haldaja poolt müügiks pakutava varu müümise korra varustamisraskuste puhul.
(9) Käesoleva paragrahvi lõikes 4 nimetatud isikud on kohustatud varu haldaja nõudmisel esitama andmeid, mis on vajalikud varu müümise korra järgimiseks.
§ 72. Nõuandev komisjon
(1) Käesoleva seaduse § 7 lõikes 2 nimetatud ettepaneku koostamiseks moodustab valdkonna eest vastutav minister nõuandva komisjoni.
(2) Nõuandva komisjoni liikmeteks nimetatakse vähemalt:
1) varu haldaja juhatuse liikmed;
2) kütuse müüjate poolt esitatud kandidaatide hulgast valitud varu haldaja nõukogu liikmed;
3) Majandus- ja Kommunikatsiooniministeeriumi esindaja;
4) Välisministeeriumi esindaja;
5) Rahandusministeeriumi esindaja;
6) Siseministeeriumi esindaja;
7) Maksu- ja Tolliameti esindaja;
8) tööandjate organisatsiooni esindaja.
(3) Nõuandvat komisjoni juhib Majandus- ja Kommunikatsiooniministeeriumi esindaja.
(2) Varu haldamiskulud kaetakse varumakse maksja poolt tasutavast varumaksest. Varumakse maksja on alkoholi-, tubaka-, kütuse- ja elektriaktsiisi seaduse § 22 lõikes 1 sätestatud aktsiisimaksja. Aktsiisimaksja puudumise korral on varumakse maksjaks isik, kes kütuse tarbimisse lubab. Varumakse maksjaks loetakse ka isik, kes varustab reaktiivkütusega Eestis tangitavat õhusõidukit.
(3) Importija on isik, kelle nimel on kütus Eestis tarbimisse lubatud või kelle nimel on kütus liikmesriigist ilma ajutise aktsiisivabastuseta Eestisse toimetatud alkoholi-, tubaka-, kütuse- ja elektriaktsiisi seaduse tähenduses.
[RT I 2008, 49, 272 - jõust. 01.01.2009]
(1) Varumakse on varu haldamiskulude katmiseks varumakse maksja poolt tasutav makse.
(2) Varumakse tasumise kohustus tekib bensiini, diislikütuse, kerge kütteõli, raske kütteõli, petrooli ja reaktiivkütuse tarbimisse lubamisel või teisest liikmesriigist ilma ajutise aktsiisivabastuseta Eestisse toimetamisel alkoholi-, tubaka-, kütuse- ja elektriaktsiisi seaduse tähenduses või reaktiivkütuse korral kütuse aktsiisi- või tollilaost õhusõiduki tankimiseks lähetamisel või muudel juhtudel reaktiivkütuse üleandmisel.
(21) Isikule, kes lähetas Eestis tarbimisse lubatud kütuse teise liikmesriiki, makstakse varumakse tagasi, kui:
1) varu haldajat on teavitatud Eestis tarbimisse lubatud kütuse lähetamise kavatsusest teise liikmesriiki enne kütuse lähetamist;
2) varu haldajale on esitatud enne kütuse lähetamist teise liikmesriiki varumakse tagastamise taotlus;
3) varu haldajale on esitatud kütuse saatedokument, millel on kütuse saaja kinnitus kütuse vastuvõtmise kohta.
(22) Varu haldajal on õigus nõuda lisaks käesoleva paragrahvi lõikes 21 nimetatud andmetele ja dokumentidele täiendavaid asjassepuutuvaid andmeid ja dokumente, mis on vajalikud varumakse tagastamiseks.
(23) Varumakse tagastatakse varumakse maksja arvelduskontole ühe kuu jooksul taotluse saamisest arvates.
(24) Varumakse tasumise kohustust ei teki, kui käesoleva paragrahvi lõikes 2 nimetatud energiatoodet ei kasutata kütusena ja isik on esitanud varu haldajale Maksu- ja Tolliameti väljastatud kehtiva aktsiisivabastuse loa koopia.
(3) Varumakse tasutakse ilma eelneva nõudeta varu haldaja arvelduskontole hiljemalt iga kuu 15. kuupäevaks suuruses, mis vastab varumakse maksja poolt eelneval kalendrikuul tarbimisse lubatud kütuse kogusele ja kehtivale varumakse määrale. Maksekorralduse selgitusse tuleb märkida «varumakse» ning kalendrikuu nimetus, mille eest varumakset tasutakse.
(31) Varumakse maksjal on õigus saada varu haldajalt varumakse maksmise kohustusega seonduvat teavet.
(5) Kui varumakse maksja ei ole tasunud varumakset ettenähtud tähtpäevaks, on ta kohustatud maksma tähtpäevaks tasumata summalt viivist 0,06 protsenti päevas, kuid kokku mitte rohkem kui tasumisele kuuluv varumakse summa.
(6) [Kehtetu - RT I 2006, 43, 325 - jõust. 01.12.2006]
(1) Varumakse määra kehtestab varu haldaja ettepanekul valdkonna eest vastutav minister määrusega käesolevas paragrahvis sätestatud varumakse alam- ja ülemmäära piirides.
(11) [Kehtetu - RT I, 31.10.2013, 5 - jõust. 01.11.2013]
(12) Varumakse määr, väljendatuna eurodes 1000 liitri kütuse kohta bensiini, reaktiivkütuse, diislikütuse, kerge kütteõli ja petrooli korral ning 1000 kilogrammi kütuse kohta raske kütteõli korral, kehtestatakse igale nimetatud energiatootele kalendriaastaks vähemalt üks kuu enne kalendriaasta algust.
(2) Varumakse määra kehtestamise aluseks on käesoleva seaduse § 3 lõike 1 kohase varu koguse haldamiseks vajalik eeldatav kulu järgneval kalendriaastal ning järgneval kalendriaastal tarbimisse lubatava kütuse eeldatav kogus.
(6) Varumakse alam- ja ülemmäär on seotud ühe päeva varu kogusele vastavate varu haldamiskuludega eurodes 1000 liitri kütuse kohta bensiini, reaktiivkütuse, diislikütuse, kerge kütteõli ja petrooli korral ning 1000 kilogrammi kütuse kohta raske kütteõli korral.
(7) Bensiini, diislikütuse, kerge kütteõli ja petrooli ühe päeva varu kogusele vastav varumakse alammäär on 0,01 eurot ning ülemmäär 0,16 eurot 1000 liitri kütuse kohta. Reaktiivkütuse ühe päeva varu kogusele vastav varumakse alammäär on 0,01 eurot ning ülemmäär 0,19 eurot 1000 liitri kütuse kohta.
(8) Raske kütteõli ühe päeva varu kogusele vastav varumakse alammäär on 0,01 eurot ning ülemmäär 0,26 eurot 1000 kilogrammi kütuse kohta.
§ 11. Varu andmed ja statistiline kokkuvõte
(1) Varu haldaja peab üksikasjalikku ja pidevalt ajakohastatavat arvestust kogu enda poolt hoitava varu ja kogu Eesti territooriumil hoitava varu kohta.
(2) Arvestus peab sisaldama andmeid hoidlate asukoha kohta ning hoidlate kaupa teavet hoitavate energiatoodete, neile vastava varu koguse ja varu omaniku kohta.
(3) Varu haldaja esitab iga aasta 25. veebruariks Majandus- ja Kommunikatsiooniministeeriumile, Statistikaametile ning Euroopa Komisjonile kokkuvõtlikud andmed varu koosseisu kuuluvate energiatoodete ja neile vastavate varu koguste kohta eelneva aasta viimase päeva seisuga.
(4) Kui Euroopa Komisjon nõuab, esitab varu haldaja 15 päeva jooksul taotluse saamisest arvates komisjonile käesoleva paragrahvi lõikes 2 nimetatud andmed. Esitatavatest andmetest võib varu asukohta käsitlevad tundlikud andmed välja jätta.
(5) Varu haldaja esitab Statistikaametile iga kuu lõpus käesoleva seaduse § 3 kohaselt olemasoleva varu kohta statistilise kokkuvõtte vastavalt nõukogu direktiivi 2009/119/EÜ IV lisale ja Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 1099/2008 lisale C. Statistiline kokkuvõte esitatakse aruandekuule järgneva kuu 25. kuupäevaks.
(6) Käesoleva paragrahvi lõikes 5 nimetatud statistiline kokkuvõte esitatakse ka Euroopa Komisjonile kahe kuu jooksul pärast komisjonilt taotluse saamist.
(7) Varu haldaja säilitab kõiki varuga seotud andmeid, kokkuvõtteid ja muid dokumente vähemalt viis aastat alates nende saamisest või loomisest.
(8) Käesoleva seaduse § 7 lõigetes 3–6 sätestatud juhtudel on kütuse müüjad kohustatud andma varu haldaja nõudel andmeid, mis on vajalikud Rahvusvahelisele Energiaagentuurile ja Euroopa Komisjonile informatsiooni esitamiseks.
§ 111. Erivaru statistiline kokkuvõte
(1) Varu haldaja esitab Majandus- ja Kommunikatsiooniministeeriumile ning Euroopa Komisjonile statistilise kokkuvõtte erivaru iga tootekategooria kohta, näidates iga kalendrikuu viimasel päeval olemasoleva erivaru ja täpsustades varu võrdlusaasta keskmise tarbimise kogused ja päevade arvu.
(2) Kui erivaru või osa sellest hoitakse teises liikmesriigis, esitatakse statistilises kokkuvõttes andmed asjaomase liikmesriigi, seal hoitava erivaru koguse ja tootekategooria kohta. Samad andmed esitatakse ka juhul, kui teise liikmesriigi erivaru hoitakse Eestis.
(3) Käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud statistiline kokkuvõte esitatakse aruandekuule järgneva kalendrikuu jooksul Euroopa Komisjoni määratud viisil ja korras.
(4) Statistiline kokkuvõte esitatakse Euroopa Komisjonile viivitamata ka pärast komisjoni taotluse saamist.
§ 112. Kaubandusliku varu statistiline kokkuvõte
(1) Statistikaamet esitab Euroopa Komisjonile igakuise statistilise kokkuvõtte Eesti territooriumil hoitava kaubandusliku varu kohta vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 1099/2008 lisa C punktile 3.2.2.
(2) Kaubanduslik varu on majandustegevuses osalejate energiatoodete varu, mille hoidmine ei ole käesoleva seaduse alusel kohustuslik.
(1) Varumakse tasumise kontrollimiseks esitab Maksu- ja Tolliamet iga kuu viimaseks kuupäevaks varu haldajale andmed eelmisel kalendrikuul tarbimisse lubatud kütuste, samuti Eestis õhusõiduki tankimiseks lähetatud kütuse koguste kohta.
(2) Käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud andmed esitatakse iga varumakse maksja kohta käesoleva seaduse § 9 lõikes 2 nimetatud energiatoodete kaupa.
(3) Kütuse müüja turuosa määramiseks ning varu kasutuselevõtu valmisoleku tagamiseks on varu haldajal õigus saada andmeid Maksu- ja Tolliametilt.
(1) Osaluse valitseja riigivaraseaduse tähenduses peab oma aktsionäriõiguste teostamisel hoolitsema, et varu haldaja põhikirjas on sätestatud järgmised nõuded:
1) nõukogu on kohustatud moodustama auditikomitee audiitortegevuse seaduse tähenduses;
2) nõukogul on neli kuni kuus liiget, kellest pooled valitakse kütuse müüjate esitatud kandidaatide hulgast;
3) isikud, keda kütuse müüjad nõukogu liikme kandidaatideks esitavad või soovivad nõukogu liikme kohalt tagasi kutsuda, valib kütuse müüjaid ühendav organisatsioon, kes esitab sellesisulise ettepaneku samal ajal osaluse valitsejale ja valdkonna eest vastutavale ministrile;
4) nõukogu esimees valitakse liikmete hulgast, kelle kandidatuuri ei esitanud kütuse müüjad.
(2) Osaluse valitseja ei ole oma aktsionäriõiguste teostamisel kohustatud hoolitsema, et varu haldaja põhikirjas on sätestatud riigivaraseaduse § 80 lõikes 2 ja lõike 4 punktis 6 nimetatu.
(3) Osaluse valitseja peab oma aktsionäriõiguste teostamisel hoolitsema, et:
1) kütuse müüjate esitatud nõukogu liikme kandidaatide hulgast pooled nõukogu liikmed valib ja kutsub tagasi osaluse valitseja valdkonna eest vastutava ministri ettepanekul ning pooled oma äranägemisel;
2) kui kütuse müüjate esitatud nõukogu liikmete kandidaatide hulgast valitakse nõukogu liikmeks paaritu arv isikuid, valitakse enamliige valdkonna eest vastutava ministri ettepanekul;
3) kui kütuse müüjaid ühendav organisatsioon ei esita nõukogu liikmete kandidaate või esitab neid ettenähtust vähem, valib puuduolevad nõukogu liikmed osaluse valitseja, arvestades valdkonna eest vastutava ministri õigust teha nõukogu liikmete valimiseks ettepanek vastavalt käesoleva lõike punktidele 1 ja 2;
4) nõukogu liikmetest, kelle kandidatuuri ei esitanud kütuse müüjad, valib pooled ja kutsub tagasi osaluse valitseja valdkonna eest vastutava ministri ettepanekul ning pooled oma äranägemisel;
5) kui käesoleva lõike punktis 4 nimetatud nõukogu liikmeid on paaritu arv, valib enamliikme osaluse valitseja oma äranägemisel.
(4) Osaluse valitseja ei pea oma aktsionäriõiguste teostamisel järgima riigivaraseaduse § 81 lõigetes 2 ja 3 sätestatut.
(5) Varule ja Eesti territooriumil hoitavale teise liikmesriigi varule ei saa pöörata sissenõuet ning kumbagi varu ei saa kasutada tagatisena.
(6) Varu haldaja võib kütust importida ja müüa ilma tegevusloata vedelkütuse seaduse tähenduses.
(1) Varu moodustamise ja hoidmisega seotud lepingute sõlmimiseks korraldatavaid hankeid loetakse riigi olulise huvi kaitsmisega seotud riigihangeteks riigihangete seaduse § 11 lõike 1 punkti 20 tähenduses.
(2) Varu moodustamiseks ja hoidmiseks korraldatavate hangete läbiviimise põhimõtted kehtestab valdkonna eest vastutav minister. Kütuse ostu-, müügi-, hoiu- ja delegeeritud varu lepingute üldtingimused kehtestab valdkonna eest vastutav minister, eritingimused nõukogu juhatuse ettepanekul.
(1) Varu roteerimisel võib varu müüa turuhinnaga ning tingimusel, et varu müügil ja taassoetamisel on energiatoote hinnarisk maandatud. Sama kehtib ka juhul, kui hoiulepingu lõppemise tõttu varu ühes hoiukohas müüakse ja uues hoiukohas taassoetatakse.
(2) Varu haldajal on õigus varu vähendamiseks varu müüa, kui varu olemasolev kogus ületab käesoleva seaduse § 3 lõikes 1 sätestatud varu koguse viie protsendi ulatuses. Varu vähendamiseks võib varu müüa turuhinnaga selle koguse ulatuses, mis ületab kohustusliku varu koguse rohkem kui viis protsenti. Kui turuhind on madalam vastava energiatoote kaalutud keskmisest soetushinnast, on varu müük lubatud valdkonna eest vastutava ministri loal.
(3) Varu vähendamisel tuleb arvestada, et ka tulevikus oleks varu hoidmise kohustus täidetud 90 päeva keskmise päevase puhasimpordi alusel tingimusel, et riigisiseselt toodetud energiatoodete eksport puudub.
(4) Varu vähendamine tähendab olukorda, kus varu müügi otsustamisel ei ole varu plaanis taassoetada. Varu vähendamisega ei ole tegemist, kui varu müügi otsustamisel otsustatakse ka varu taassoetamine ning varu müügil ja taassoetamisel on energiatoote hinnarisk maandatud.
(5) Varus hoitavate energiatoodete koguste omavaheliseks tasakaalustamiseks võib ühe energiatoote asendada teisega vastavate energiatoodete ostu ja müügi teel tingimusel, et ostul ja müügil on energiatoodete hinnarisk maandatud.
(6) Varu müügi ja taassoetamise ajastamisel ning energiatoodete koguste omavahelisel tasakaalustamisel peab varu haldaja tagama rahaliste vahendite mõistliku ja säästliku kasutamise.
(7) Varustamisraskuste korral ei ole käesoleva paragrahvi lõikes 2 sätestatud müük lubatud.
§ 191. Osalemine Euroopa Komisjoni ülevaadete koostamises
(1) Valdkonna eest vastutav minister nimetab ametnikud, kes osalevad Euroopa Komisjoni kutsel teises liikmesriigis varu hoidmise ja kättesaadavuse ülevaate koostamises.
(2) Käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud isikud on kohustatud osutama Euroopa Komisjoni volitatud isikutele abi Eesti Vabariiki puudutava ülevaate koostamiseks ning tagama nende juurdepääsu varu käsitlevatele dokumentidele ja varu asukohtadele.
(3) Varu haldaja võimaldab käesoleva paragrahvi lõigetes 1 ja 2 nimetatud isikutele ligipääsu käesoleva paragrahvi lõikes 2 nimetatud Eesti Vabariiki puudutava ülevaate koostamisel.
(4) Käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud ülevaate koostamises osalevad isikud ei või avaldada kolmandatele isikutele ameti- ega ärisaladust sisaldavat teavet, mida on kogutud või vahetatud käesoleva paragrahvi lõigetes 1 ja 2 sätestatud tegevuse käigus.
§ 20. Vedelkütusevaru omavoliline kasutamine
(1) Vedelkütusevaru teadvalt omavolilise kasutamise eest –
§ 201. Varumakse tasumata jätmine
(1) Vedelkütusevaru kohta või kütusega varustamise olukorra analüüsiks vajalike andmete tähtajaks esitamata jätmise või valeandmete esitamise eest –
Käesolevas peatükis sätestatud väärtegude kohtuväline menetleja on Majandus- ja Kommunikatsiooniministeerium.
(5) Enne käesoleva seaduse jõustumist Majandus- ja Kommunikatsiooniministeeriumi poolt vastavalt vedelkütuse miinimumvaru seadusele soetatud kütus antakse äriühingu asutamisel üle mitterahalise sissemaksena osa- või aktsiakapitali.
(9) Käesoleva paragrahvi lõikes 8 nimetatud tähtpäevani peavad importijad esitama varu haldajale iga kuu 5. kuupäevaks statistilise kokkuvõtte eelmise kuu lõpu varu kohta. Statistilise kokkuvõtte vormi kehtestab valdkonna eest vastutav minister.
§ 231. Paragrahvi 7 lõike 8 rakendamine
Käesoleva seaduse § 7 lõiget 8 rakendatakse, kui on jõustunud otsus Eesti Vabariigi ühinemise kohta Rahvusvahelise Energiaagentuuriga.
§ 24. – § 26. [Käesolevast tekstist välja jäetud.]


Ravimiregistri asutamine ja registri pidamise põhimäärus - sisukord
§ 1 Ravimiregistri asutamine
2 RAVIMIREGISTRI ÜLESEHITUS, REGISTRISSE KANTAVAD ANDMED JA NENDE ÕIGUSLIK TÄHENDUS
§ 4 Registri ülesehitus ja koosseis
§ 5 Alusdokumendid
§ 61 Registri seotus teiste andmekogudega
§ 8 Registrile andmete esitaja
§ 9 Ravimi registrisse kandmise kord ja selle tähtajad
§ 10 Ebaõigete andmete parandamise ja sellest teavitamise kord
§ 14 Registri pidamise üle järelevalvet teostama õigustatud isikud
§ 15 Järelevalve teostamise kord
RT I, 17.07.2012, 8
12.07.2012 RT I, 17.07.2012, 3 21.07.2012
Määrus kehtestatakse „Ravimiseaduse” § 79 lõike 1 alusel.
2. peatükk RAVIMIREGISTRI ÜLESEHITUS, REGISTRISSE KANTAVAD ANDMED JA NENDE ÕIGUSLIK TÄHENDUS
1) Ravimiameti otsus müügiloa väljastamise või müügiloa uuendamise kohta;
[RT I, 17.07.2012, 3 - jõust. 21.07.2012]
1) toimeaine ja sellele vastav seitsmekohaline, veterinaarravimi puhul kaheksakohaline kood vastavalt ATC (Anatomical Therapeutic Chemical Classification System), veterinaarravimi puhul ATCvet klassifikatsioonile;
6) ravimi kõlblikkuse aeg;
8) teisese müügiloaga ravimi puhul teisese müügiloa hoidja nimi;
9) ravimi väljastamiseks vabastamise eest vastutav tootja;
10) ravimpreparaadi kuuluvus ühte järgmistest klassidest: käsimüügiravim „K”, retseptiravim „R”, narkootiline ravim „N”, haiglaravim „H”;
11) ravimi müügiloa number;
12) ravimi müügiloa väljastamise kuupäev (kuupäev, kuu, aasta);
13) ravimi müügiloa lõppemise kuupäev (kuupäev, kuu, aasta) või teave, et tegemist on tähtajatu müügiloaga;
14) ravimi näidustus;
15) ravimi omaduste kokkuvõte;
16) pakendi märgistus;
17) pakendi infoleht;
18) avalik hinnanguaruanne koos riskijuhtimiskava kokkuvõttega;
19) müügiloa piirangud;
20) müügiloa tingimused;
21) müügiloa tingimuste täitmise tähtaeg;
22) perioodiliste ohutusaruannete esitamise sagedus.
(2) [Kehtetu - RT I, 17.07.2012, 3 - jõust. 21.07.2012]
9) homöopaatilise preparaadi kuuluvus: käsimüügiravim «K» või retseptiravim «R»;
10) pakendi infoleht;
11) pakendi märgistus.
(8) [Kehtetu - RT I, 17.07.2012, 3 - jõust. 21.07.2012]
§ 61. Registri seotus teiste andmekogudega
Ravimiregister on seotud Euroopa ravimite veebiportaaliga.
(2) Registrist väljastatakse andmeid taotleja soovi kohaselt paberkandjal või elektrooniliselt
(3) Kui registri andmeid soovitakse kinnitatud väljavõtte või väljatrükina, siis kinnitatakse ja väljastatakse need vastavalt «Haldusmenetluse seaduses» (RT I 2001, 58, 354; 2002, 53, 336; 61, 375; 2003, 20, 117; 78, 527) sätestatud korrale
(1) Andmete säilitamisel, arhiveerimisel ja hävitamisel lähtutakse «Arhiiviseadusest», selle alusel antud õigusaktidest ja vastutava töötleja kehtestatud korrast.
(3) Ravimiameti poolt enne käesoleva määruse jõustumist «Ravimiseaduse» (RT I 1996, 3, 56; 2003, 88, 591) alusel kogutud andmed annab Ravimiamet registrile üle hiljemalt 1. aprilliks 2005. a.


Tallinna Linnavalitsus 27.12.2006 määrus number 109
Jõustumine:01.01.2007
Kehtetuks tunnistamine:02.05.2015
Redaktsiooni kehtivus:03.05.2010 - 22.12.2010
Redaktsioonidjõustumine 05.12.2011, Tlv m 30.11.2011 nr 125jõustumine 27.12.2010, Tlv m 22.12.2010 nr 107jõustumine 03.05.2010, Tlv m 28.04.2010 nr 40jõustumine 08.03.2010, Tlv m 03.03.2010 nr 21jõustumine 01.01.2007, REDAKTSIOON:
Tlv m 28.04.2010 nr 40, jõustumine 03.05.2010Tlv m 03.03.2010 nr 21, jõustumine 08.03.2010
27. detsember 2006 nr 109
Määrus kehtestatakse Koolieelse lasteasutuse seaduse § 15 lõike 4 alusel ja kooskõlas Kohaliku omavalitsuse korralduse seaduse § 6 lõikega 2.
Käesolev laste koolieelsesse lasteasutusse vastuvõtu ja sealt väljaarvamise kord (edaspidi kord) reguleerib Tallinna linnale (edaspidi linn) kuuluvatesse koolieelsetesse lasteasutustesse (edaspidi lasteasutus) laste vastuvõtu taotlemist, vastuvõtmist ja sealt väljaarvamist.
(1) Lasteasutuse juhataja (edaspidi juhataja) moodustab vastavalt vajadusele ja võimalusele sõime- ja lasteaiarühmad.
(3) Lasteasutuse hoolekogu ettepanekul on Tallinna Haridusameti (edaspidi haridusamet) juhatajal õigus suurendada laste arvu sõimerühmas kuni 2 lapse võrra, lasteaiarühmas kuni 4 lapse võrra ning liitrühmas kuni 2 lapse võrra. (4) Kui linnas on vajadus lasteasutuse koha järele suurem kui olemasoleva lasteasutuse üldkohtade arv, luuakse soovijatele võimalus saada lasteasutuses osaajaline koht, laste arvu suurendatakse rühmades 2 lapse võrra osaajalise koha arvelt. (5) Laste arv erirühmas on järgmine:1) kehapuudega laste rühmas kuni 12 last;2) tasandusrühmas, kus käivad spetsiifiliste arenguhäiretega lapsed, kuni 12 last;3) arendusrühmas, kus käivad vaimse alaarenguga lapsed, kuni 7 last;4) meelepuudega laste rühmas kuni 10 last;5) liitpuudega laste rühmas kuni 4 last;
6) pervasiivsete arenguhäiretega laste rühmas kuni 4 last. (6) Sobitusrühmas on laste suurim lubatud arv väiksem kui teistes lasteasutuse rühmades, arvestades, et üks erivajadusega laps täidab kolm kohta. (7) Lapse erilasteaeda või -rühma vastuvõtmise ning sealt väljaarvamise alused ja korra kehtestab haridus- ja teadusminister määrusega. (8) Eri-ja sobitusrühmade ning ööpäevase tööajaga rühmade avamise ja sulgemise vajaduse otsustab haridusameti juhataja. § 3. Laste arvestuse pidamine Arvestust laste lasteasutusse vastuvõtmise taotlemise, vastuvõtmise ja sealt väljaarvamise kohta peetakse haridusameti Koolieelsete lasteasutuste laste vastuvõtu taotluste ja lasteasutustes käivate laste infosüsteemis (edaspidi infosüsteem). § 4. Teave vabadest kohtadest
Lapse vanem, eestkostja või hooldaja (edaspidi vanem) saab lasteasutusest, haridusametist, haridusameti veebilehelt ja infosüsteemi portaalist (edaspidi portaal) informatsiooni vabade kohtade olemasolu kohta lasteasutustes. § 5. Teeninduspiirkond
Tallinna linna koolieelsete munitsipaallasteasutuste teeninduspiirkonnaks on Tallinna Linnavolikogu 10. augusti 2000 otsusega nr 256 kinnitatud Tallinna linna haldusterritoorium.
LAPSE LASTEASUTUSSE VASTUVÕTU TAOTLEMINE JA VASTUVÕTMINE § 6. Lapse lasteasutusse vastuvõtmise taotlemine ja andmete infosüsteemi kandmine
(1) Lapse lasteasutusse vastuvõtmise taotlemiseks täidab vanem lapse sünnitunnistuse alusel haridusameti juhataja poolt kehtestatud vormikohase vastuvõtu taotluse.
(2) Vastuvõtu taotlusesse märgitakse kuni 3 lasteasutuse valikut ning lasteasutuses koha saamise soovitud aeg (aasta).
(3) Hariduslike erivajadustega lapse sobitus- või erirühma vastuvõtu taotlemiseks lisab vanem taotlusele nõustamiskomisjoni otsuse.
(4) Juhataja sisestab vastuvõtu taotluse alusel andmed infosüsteemi ning väljastab vanemale infosüsteemi kandmisest väljatrüki. (5) Vanem saab lõikes neli toodud toimingut teostada portaalis iseseisvalt.
(6) Vanemal on võimalus muuta tehtud lasteasutuse koha valikuid. Uue valiku tegemine tähendab eelneva valiku tühistamist, uue vastuvõtu taotluse esitamist ning infosüsteemis muutust tehtud valiku osas.
(1) Lasteasutusse võetakse vastu 1-7aastasi lapsi, nooremaid lapsi nende arenguks vajalike tingimuste olemasolul, kui lapse ja tema vanema(te) elukohana on Eesti rahvastikuregistrisse (edaspidi rahvastikuregister) kantud Tallinna linn. (2) Kui infosüsteemi andmetel ei ole lasteasutusse kohta soovivaid rahvastikuregistri andmetel Tallinna linnas elavaid lapsi, võib lasteasutusse vastu võtta lapsi väljastpoolt linna haldusterritooriumi lapse elukohajärgse valla- või linnavalitsuse ja haridusameti vahel sõlmitud lepingu alusel.
(3) Kui lasteasutuses on infosüsteemi andmetel koht vaba ning kohta soovivad linna laste vanemad ei ole 2 nädala jooksul avaldanud soovi koha saamiseks, võib koha täita väljaspool linna haldusterritooriumi elavate kohta soovivate lastega.
(1) Lasteasutuse rühmade komplekteerimise periood on 1. maist kuni 1. septembrini. Vabade kohtade olemasolu korral võetakse lapsi lasteasutusse kogu aasta kestel.
(2) Lasteasutuse juhataja koostab 30. maiks infosüsteemist saadud andmete põhjal (vastuvõtu taotluste esitamise aeg, lasteasutuses koha saamise soovitud aeg ja vastuvõtu taotluses esitatud lasteasutuse valikud) avatavate rühmade nimekirjad ja nimetab vabade kohtade arvu.
(3) Koha saamise võimalusest teavitatakse vanemat kirjalikult, portaalis või vanema nõusolekul e-posti teel alates 1. maist viie tööpäeva jooksul.
(4) Vanemal on kohustus vastava teate saamisel aktseptida üks pakkumine 30. maiks kirjalikult, portaalis või e-posti teel.
(5) Juhataja komplekteerib rühmad vanematelt saadud aktseptide alusel 1. septembriks ning kinnitab kolme tööpäeva jooksul rühmade nimekirjad käskkirjaga.
(6) Vastuvõtu taotlejate nimekirjast kustutatakse selle lapse andmed:
2) kelle vanem ei ole määratud tähtajaks esitatud pakkumist aktseptinud;
3) kelle rahvastikuregistrijärgne elukoht ei ole Tallinn.
(7) Lastesõimes ja linnaga lepingu sõlminud eralasteasutuses käivate laste andmed säilivad infosüsteemis vastuvõtu taotlejate nimekirjas, kuni nad on saanud pakkumise lasteaiast või lasteasutusest.
(8) Vabad kohad täidetakse infosüsteemi andmete alusel. Kui infosüsteemi andmetel ei ole lasteasutusse kohta soovivaid lapsi, kuvatakse info vabadest kohtadest haridusameti veebilehel ja portaalis.
(Tlv m 03.03.2010 nr 21, jõustumine 08.03.2010)
§ 9. Vastuvõtu taotluse rahuldamata jätmine
(1) Vastuvõtu taotlus jäetakse rahuldamata, kui:
1) (Kehtetu - Tlv m 03.03.2010 nr 21, jõustumine 08.03.2010)
2) vanema ja lapse elukoht ei ole rahvastikuregistri andmetel linn; 3) vanemal on võlgnevus mõnes linna munitsipaallasteasutuses.
(2) Vastuvõtu taotluse rahuldamata jätmisest teavitatakse vanemat kirjalikult, portaalis või vanema nõusolekul e-posti teel.
§ 10. Lapse lasteasutusse toomine
(1) Esmakordsel vastuvõtul lasteasutusse esitab vanem perearsti väljastatud vormikohase tõendi.
(2) Lapse lasteasutusse vastuvõtmisel tutvustab juhataja vanemale lasteasutusse vastuvõtu ja sealt väljaarvamise korda, lasteasutuse kodukorda ning informeerib vanemat kuludest, mis hõlmavad vanema poolt kaetava osa määra. (3) Kui vanem ei nõustu lasteasutuse juhataja otsusega lapse lasteasutusse mittevastuvõtmise või sealt väljaarvamise kohta, on tal õigus pöörduda haridusameti poole.
§ 11. Vabadest kohtadest teavitamine
(1) Andmed vabadest kohtadest lasteasutustes on nähtavad haridusameti veebilehel ja portaalis.
(2) Lasteasutuse, kus on eri- või sobitusrühmad, juhataja teavitab linna laste nõustamiskomisjoni erivajadustega laste vabadest kohtadest ja nende muutumisest eri- ja sobitusrühmas.
LAPSE LASTEASUTUSEST VÄLJAARVAMINE § 12. Lapse lasteasutusest väljaarvamine
ASUTATUD LASTEASUTUSE RÜHMADE KOMPLEKTEERIMINE
§ 13. Asutatud lasteasutuse rühmade komplekteerimine
(1) Asutatud lasteasutuse rühmad komplekteerib juhataja infosüsteemi andmete alusel. Andmete aluseks on üldine taotluste esitamise ajaline järjestus linnas ning koha soovimise aeg.
(2) Asutatud lasteasutuses koha saamise võimalusest teavitatakse vanemat kirjalikult, portaalis või e-posti teel ning vanem peab peale teate saamist lasteasutuses koha saamiseks esitama vastuvõtu taotluse kirjalikult või e-posti teel.
Tunnistada kehtetuks Tallinna Linnavalitsuse 11. juuni 2003 määrus nr 63 „Laste koolieelsesse lasteasutusse vastuvõtu ja sealt väljaarvamise korra kehtestamine” ja 28. jaanuari 2004 määrus nr 6 „Tallinna Linnavalitsuse 11. juuni 2003 määruse nr 63 „Laste koolieelsesse lasteasutusse vastuvõtu ja sealt väljaarvamise korra kehtestamine“ muutmine”.
(1) Määrus jõustub 1. jaanuaril 2007. (2) Määruse § 3, § 4, § 6 lõiked 5 ja 6, § 8 lõiked 3, 4, 5 ja 9, § 9 lõike 1 punkt 1, § 11 lõige 1 ja § 13 lõige 2 jõustuvad portaali osas § 3 nimetatud infosüsteemile üleminekul. Infosüsteemile üleminekuni toimub laste arvestuse pidamine vastavalt Tallinna Haridusameti juhataja 18. oktoobri 2002 käskkirjaga nr 380-p kinnitatud Tallinna linna eelkooliealiste laste ja koolikohustuslike laste andmekogu kasutamise korrale. § 16. Rakendussäte Lasteasutustes (v.a Tallinna Padriku Lasteaias, Tallinna Rännaku Lasteaias, Tallinna Lasteaias Kaseke, Tallinna Lauliku Lasteaias ja Tallinna Kelmiküla Lasteaias) peatatakse rühmade komplekteerimine kuni sotsiaalministri 25. oktoobri 1999 määrusega nr 64 „Koolieelse lasteasutuse tervisekaitse, tervise edendamise ja päevakava koostamise nõuded“ kehtestatud tervisekaitse nõuete täitmiseni.
(Tlv m 28.04.2010 nr 40, jõustumine 03.05.2010)


text:
AS Serelm versus Tallinna Juriidiliste Isikute Maksuamet - Raamatupidaja
AS Serelm versus Tallinna Juriidiliste Isikute Maksuamet
03. märts 2005 00:00
Eesistuja Tõnu Anton, liikmed Indrek Koolmeister ja Harri Salmann
AS Serelm kaebus Tallinna Juriidiliste Isikute Maksuameti ettekirjutuse osalise tühistamise ja Maksuameti otsuse täieliku tühistamise nõudes alkoholiaktsiisi osas
Tallinna Ringkonnakohtu halduskolleegiumi 22. juuni 2004. a otsus haldusasjas nr 2-3/164/04
AS Serelm kassatsioonkaebus
Jätta AS Serelm kassatsioonkaebus rahuldamata ja Tallinna Ringkonnakohtu halduskolleegiumi 22. juuni 2004. a otsus haldusasjas nr 2-3/164/04 muutmata.
1. AS Serelm tootis ja müüs 2000. a kangendatud veini alkoholi mahuprotsendiga 18%. Sellise veini valmistamiseks lisatakse käärimisprotsessi teel saadud marjaveinile piiritust, et tõsta veini alkoholi mahuprotsenti. AS Serelm ostis AS-lt Rakvere Piiritusetehas piiritust, tasudes seejuures ka arvele märgitud alkoholiaktsiisi. Selle aktsiisi kandis AS Rakvere Piiritusetehas riigieelarvesse. Tallinna Juriidiliste Isikute Maksuamet (TJIMA) tegi 30. mail 2002 AS-le Serelm ettekirjutuse nr 4.3-01.1/16135, millega muuhulgas kohustati tasuma täiendavalt alkoholiaktsiisi 944 508 kr ja sellelt arvestatud intressi 366 067 kr. Ettekirjutuse punkti 1 kohaselt esitas AS Serelm perioodi 21. august 2000 kuni 31. detsember 2000 kohta TJIMA-le 13 aktsiisideklaratsiooni, kus real 6 – tagastamisele kuuluv aktsiis – kajastas AS-lt Rakvere Piiritusetehas piirituse ostmisel tasutud aktsiisi 944 508 kr. Kuna AS Serelm kangendatud veini ei eksportinud, ei saa ta maksmisele kuuluvast veini aktsiisisummast maha arvata piirituse ostmisel tasutud aktsiisi. Rikutud on Alkoholiaktsiisi seaduse (AAS) § 4 lg 1 ja § 5 lg 3.
2. AS Serelm esitas ettekirjutuse punkti 1 peale kaebuse Maksuametile (MA). MA 8. augusti 2002. a otsusega nr 340 jäeti ettekirjutus jõusse ja kaebus rahuldamata. MA ei nõustunud kaebajaga, et veini tootmisel osales ka AS Rakvere Piiritusetehas ja et piiritust ei võõrandatud iseseisva tootena, vaid lõppprodukti – kangendatud veini – tootmiseks vajaliku komponendina, mistõttu oli piirituselt tasutud aktsiisi mahaarvamine lõppprodukti realiseerimisel tasumisele kuuluvast aktsiisist põhjendatud. MA ei nõustunud ka sellega, et tegemist on topeltmaksustamisega, sest AAS kohaselt on vein ja piiritus erinevad alkoholid, millel on erinevad aktsiisimäärad.
3. AS Serelm esitas 9. septembril 2002 Tallinna Halduskohtule kaebuse TJIMA ettekirjutuse osaliseks tühistamiseks punkti 1 osas ja MA otsuse täielikuks tühistamiseks. AS Serelm ostis AS-lt Rakvere Piiritusetehas piiritust ja kasutas seda kangendatud veini valmistamisel. Veini tootmisel osales nii tema kui ka AS Rakvere Piiritusetehas. AS Rakvere Piiritusetehas tasus aktsiisi riigile. AS Serelm tasus alkoholiaktsiisi AS-le Rakvere Piiritusetehas. Kuna üks osa AS Serelm poolt lõpptoodanguna toodetud veini aktsiisist on riigile tasutud, siis AS Serelm tasuski juba tasutud piirituse aktsiisi võrra vähem aktsiisi veinilt. AAS § 5 lg 4 kohaselt maksab Eestis toodetud veinilt või muult kääritatud joogilt aktsiisi tootja ning kui veini valmistamisel osaleb mitu tootjat, maksab aktsiisi viimane tootja. Ebaõige on MA väide, et AS Rakvere Piiritusetehas ei osalenud veini tootmisel. Piiritust ei müüdud iseseisva tootena, vaid lõppprodukti – kangendatud veini – tootmiseks vajaliku komponendina. Piirituse tootja osalemist veini tootmisel ei saa välistada pelgalt teatavas vormis lepingu puudumise tõttu. Maksuamet peab maksukohustuse tekkimise hindamisel lähtuma tehingute tegelikust majanduslikust sisust. Täiendava aktsiisi tasumise nõue on vastuolus topeltmaksustamise vältimise põhimõttega. Tasutud aktsiisi mahaarvamine deklaratsioonidel on põhjendatud. Aktsiisi maksmise kohustus ei saa tekkida asjaolust, et AS Serelm tasus AS Rakvere Piiritusetehas arved. Alkoholiaktsiisi ei oleks tulnud tasuda piirituselt, vaid üksnes piiritusega kangendatud veinilt. Seetõttu on alkoholiaktsiisi tasutud rohkem. Maksuameti viide alkoholi mitteeksportimisele on asjakohatu. Ettekirjutusega on õigusvastaselt nõutud intresside tasumist.
4. Tallinna Halduskohtu 17. aprilli 2003. a määrusega peatati HKMS § 22 lg 2 p 4 alusel haldusasja menetlus intressinõuet puudutavas osas õiguskantsleri poolt 27. veebruaril 2003. a Riigikogule tehtud ettepaneku – viia MKS § 163 lg 2 kooskõlla Põhiseadusega – menetlemise tulemuste selgumiseni.
5. Tallinna Halduskohtu 17. aprilli 2003. a kohtuotsusega (osaotsusega) jäeti AS Serelm kaebus rahuldamata osas, mis puudutab TJIMA ettekirjutusega AS-le Serelm määratud alkoholiaktsiisi summas 944 508 krooni. Kohtuotsuse (osaotsuse) põhjendused on järgmised:
Vaidlus käib selle üle, kas AS-l Serelm oli õigus tema poolt toodetud ja müüdud veinilt maksmisele kuuluvast aktsiisist maha arvestada AS-lt Rakvere Piiritusetehas piirituse ostmisel tasutud aktsiis. AAS § 6 p 3 kohaselt ei maksustata aktsiisiga Eesti ettevõtja toodetud ja tema poolt eksporditud alkoholi, kui selle väljavedu on tõestatud ekspordi kaubadeklaratsiooniga. MA maksab rahandusministri kehtestatud tingimustel ja korras alkohoolse joogi tootjale tagasi aktsiisi piirituselt, mis on kasutatud eksporditava alkohoolse joogi valmistamiseks. Kuna ostetud piiritust ei ole kasutatud eksporditava alkohoolse joogi valmistamiseks, siis puudus AS-l Serelm AS-lt Rakvere Piiritusetehas ostetud piirituselt makstud aktsiisi mahaarvamise õigus. Sellist õigust ei tulene ka AAS § 5 lg-st 4, mille kohaselt kui veini valmistamisel osaleb mitu tootjat, maksab aktsiisi viimane tootja. Asjas ei ole tuvastatud, et AS Rakvere Piiritusetehas oleks veini tootmisel osalenud. Dokumentidega on tõendatud üksnes seda, et AS Serelm on AS-lt Rakvere Piiritusetehas piiritust ostnud. Asjaolu, et ostetud piiritus on kangendatud veini komponendiks, ei tõenda AS Rakvere Piiritusetehas osalemist selle veini tootmisel. Piiritus osteti valmistootena, millele viitab AS Rakvere Piiritusetehas arvetel märgitud aktsiis, millest järeldub, et piirituse müüja pidas ennast lõpptootjaks. AS Rakvere Piiritusetehas mitteosalemisele veini tootmisel viitab ka vastavasisulise lepingu puudumine. Alkoholiaktsiisi seaduse rakendamise korra p 2.6 kohaselt õlle, veini või muu kääritatud joogi tootmisel mitme tootja poolt tuleb sõlmida osapoolte vaheline leping, kus tuleb märkida osapoolte tegevuslubade numbrid ja väljaandmise ajad, edasitootmiseks minev toote kogus, tootmise jätkaja poolt teostatavate tootmisoperatsioonide loetelu ning aktsiisimaksja. Tootja, kes edastab toote edasitootmiseks, peab esitama lepingu ühe eksemplari kohalikule maksuametile. Kaebaja kinnitusel sellist lepingut sõlmitud ei ole. Kaebaja viidatud põhimõte, et MA peab maksukohustuse tekkimise hindamisel lähtuma tehingu tegelikust majanduslikust sisust, ei ole käesolevas vaidluses kohane. Kohus ei nõustunud, et maksuhaldur on maksusumma määramisel rikkunud topeltmaksustamise vältimise põhimõtet. Piiritus ja vein on erinevad maksuobjektid, mistõttu ei ole ühte ja sama maksuobjekti maksustatud rohkem kui ühel korral. TJIMA ettekirjutus on seaduslik ja seetõttu on seaduslik ka MA otsus.
6. AS Serelm esitas 19. mail 2003 apellatsioonkaebuse Tallinna Ringkonnakohtule, milles palus tühistada halduskohtu otsuse (osaotsuse) ja saata asi uueks arutamiseks halduskohtule. Apellant leidis, et ta esitas halduskohtule kaebuse TJIMA ettekirjutuse osaliseks tühistamiseks ja MA otsuse täielikuks tühistamiseks, halduskohus peatas TJIMA ettekirjutuse intressinõuete osas ja tegi osaotsuse ettekirjutuse osas, kuid jättis lahendamata kaebuse MA otsuse tühistamiseks. Asi tuleb saata halduskohtule uueks läbivaatamiseks. Kohus oleks pidanud kaasama protsessi kolmanda isikuna AS Rakvere Piiritusetehas, sest olenevalt kohtuotsusest võib AS Serelm esitab nõude tema vastu.
Halduskohus seostas vääralt täiendava aktsiisi tasumise nõude veini ekspordiga. AS Serelm ei vaidlustanud ettekirjutust mitte viitega toodangu eksportimisele, vaid seoses sellega, et AAS § 5 lg 4 kohaselt oleks tulnud tasuda aktsiisi lõpptoodangult – kangendatult veinilt, mitte aga selle ühelt komponendilt – piirituselt. Seega nõutakse aktsiisi tasumist samalt objektilt kaks korda.
Õige ei ole kohtu seisukoht, et täiendava aktsiisi tasumise nõue oli õiguspärane seetõttu, et AAS ei näinud ette võimalust arvata piirituse ostmisel tasutud aktsiis maha tasumisele kuuluvast veini aktsiisist. Mahaarvamise võimaluse puudumine seaduses ei anna alust täiendava aktsiisi tasumiseks ega muuda seda õiguspäraseks.
Maksukohustuse tekkimise üle otsustamisel ei ole määravat tähtsust sellel, kas AS Serelm ja AS Rakvere Piiritusetehase vahel oli sõlmitud vastavasisuline leping, lähtuma peab suhete tegelikust sisust. Ostetud piiritus on kangendatud veini komponent, seda ei tarbitud iseseisvalt. Seega osales veini tootmisel ka AS Rakvere Piiritusetehas ja AAS § 5 lg 4 kohaselt tulnuks maksustada üksnes lõpptoodang – kangendatud vein. Halduskohtul ei olnud õigus, kui ta pidas piirituse aktsiisi tasumist kaastootmist välistavaks asjaoluks.
Kohus pidas asjakohatuks seisukohta, mille kohaselt tuleb maksustamisel lähtuda tehingu tegelikust majanduslikust sisust, kuid ei esitanud selle kohta põhjendusi. Väär on ka kohtu seisukoht, et tegemist ei ole sama maksuobjekti maksustamisega kaks korda.
7. Tallinna Ringkonnakohtu 22. juuni 2004. a otsusega muudeti halduskohtu otsust ja sõnastati otsuse resolutsioon järgmiselt: jätta rahuldamata AS Serelm kaebus, milles palutakse tühistada MA 8. augusti 2002. a otsuse nr 340 alkoholiaktsiisi summas 944 508 kr määramise õiguspärasust käsitlev osa. Ülejäänud osas jätta kohtuotsus (osaotsus) muutmata. AS Serelm apellatsioonkaebus jätta rahuldamata. Ringkonnakohus põhjendas otsust järgmiselt:
tegemist ei ole HKMS § 45 lg 1 p-des 1 kuni 4 sätestatud kohtumenetluse normide rikkumisega, mis tooks igal juhul kaasa halduskohtu otsuse tühistamise ja asja uueks arutamiseks saatmise. Kuigi otsuse resolutsioonis puudub seisukoht MA otsuse kehtivuse suhtes, ei too selle märkimata jätmine kaasa halduskohtu otsuse tühistamise. Halduskohtus lahendati TJIMA ettekirjutusest tulenevat maksunõuet ja otsuse põhjendustes märgiti, et nii ettekirjutus kui ka MA otsus on õiguspärased. Otsuse resolutsioonis MA otsuse jõusse jätmise mittemärkimine on küll menetlusnormide rikkumine, kuid selle kõrvaldamine on HKMS § 45 lg 2 p 2 kohaselt võimalik apellatsioonimenetluses.
Ringkonnakohus ei nõustunud apellandiga selles, et halduskohus rikkus HKMS § 14 lg 3 p 1, jättes kaasamata protsessi AS Rakvere Piiritusetehas, kuna otsustatakse tema õiguste ja kohustuste üle. Halduskohus ei otsusta teiste isikute õiguste ja kohustuste üle maksuhalduri ja maksukohustuslase vahel toimuvas vaidluses maksu määramise õiguspärasuse üle. Maksukohustuse tekkimise aluseks olevate asjaolude tuvastamisel on tähendus üksnes lahendatavas maksuvaidluses ning maksumaksja lepingupartneri õigusi ja kohustusi kohtuotsusega kindlaks ei määrata.
Ringkonnakohus nõustus halduskohtu otsuse põhjendustega ja ei korranud neid. AAS § 5 lõigetest 3, 4 ja 6 tulenes, et Eestis toodetud vein ja piiritus maksustatakse aktsiisiga ning õigusaktid ei näinud ette võimalust aktsiisi mahaarvamiseks AS Serelm poolt märgitud tingimustel. AAS § 5 lg 4 teises lauses sätestatut – kui veini valmistamisel osaleb mitu tootjat, maksab aktsiisi viimane tootja – käesoleval juhtumil kohaldada ei saa. Alkoholiaktsiisi seaduse rakendamise korra 7. juunil 1999. a jõustunud redaktsiooni kohaselt oli maksukohustuse panemine üksnes lõpptootjale seotud konkreetsete tingimuste täitmisega ja selleks tuli sõlmida vastav leping osapoolte vahel ning lepingu üks eksemplar tuli esitada kohalikule maksuametile. Sellist lepingut esitatud ei ole. Maksukohustuse tekkimise aluseks olevate juriidiliste faktide tuvastamisel tuleb juhinduda tehingu tegelikust sisust, kuid ükski asjas kogutud tõend ei kinnita kaebaja paljasõnalist väidet, et tema ja AS Rakvere Piiritusetehas vahel oli sõlmitud kokkulepe toota ühiselt veini alkoholisisaldusega üle 15% mahust. Kokkuleppe puudumist kinnitab AS Rakvere Piiritusetehas tasutud aktsiis piirituselt, samuti apellandi poolt esitatud AS Rakvere Piiritusetehas 14. mai 2003. a õiend nr 80 selle kohta, et teadaolevalt kasutas AS Serelm neilt ostetud piiritust alkohoolsete jookide, sh ka kangendatud veini valmistamisel. Kaebaja esitatud muud tõendid kinnitavad piirituse soetamist AS-lt Rakvere Piiritusetehas, tasaarveldusi aktsiaseltside Rakvere Piiritusetehas, Serelm ja Kravond vahel ning kaebaja poolt alkohoolsete jookide realiseerimist, sealhulgas AS-le Rakvere Piiritusetehas, kuid ei tõenda veini ühist tootmist.
Kuni 1. jaanuarini 2001 kehtinud AAS järgi oli piiritus ja teised alkohoolsed joogid eraldi maksustamise objektiks. Maksuvabastusi ja maksusoodustusi ning aktsiisi vähendamist saab kohaldada üksnes seaduses ettenähtud korras. Alkoholiaktsiisi tasumist reguleerinud õigusaktid ei võimaldanud AS-l Serelm teha mahaarvamisi. Seetõttu on maksuhalduri ettekirjutus ja MA otsus õiguspärased.
8. AS Serelm kassatsioonkaebuses palutakse tühistada Tallinna Ringkonnakohtu halduskolleegiumi otsus ja saata asi uueks arutamiseks Tallinna Halduskohtule. Kassaator väidab järgmist:
1) ringkonnakohtul puudus pädevus MA otsuse peale esitatud kaebuse suhtes otsuse tegemiseks, sest halduskohus polnud seda eelnevalt otsustanud. Asi tulnuks saata tagasi halduskohtusse;
2) AS Rakvere Piiritusetehas oleks tulnud menetlusse kaasata, sest vaidlusel oli mõju ka tema õigustele ja kohustustele. Kui AS Serelm kaebus jäetakse rahuldamata, võib ta esitada nõude AS Rakvere Piiritusetehas vastu;
3) kohtud asusid seisukohale, et AS Rakvere Piiritusetehas osalemine kangendatud veini tootmisel ei ole kinnitust leidnud, seejuures ei ole aga välja selgitatud, kas ta ise käsitles ennast veini kaastootjana ja milline oli tema tahe;
4) ringkonnakohus jättis vastamata apellatsioonkaebuse väitele, et tegemist on kahekordse maksustamisega.
9. Maksu- ja Tolliameti Põhja Maksukeskuse vastuses kassatsioonkaebusele ei nõustuta kaebuse väidetega ja vaieldakse nendele vastu.
Käesolevas asjas otsustatakse AS Serelm maksukohustuste üle, see ei puuduta AS Rakvere Piiritusetehas. Kui AS Serelm leidis, et AS Rakvere Piiritusetehas väljastas arved ebaõigete andmetega, oleks pidanud keelduma nende tasumisest. Tegemist ei olnud kangendatud veini ühise tootmisega, vaid piirituse müümisega. Vastasel juhul ei oleks arvetele aktsiisi lisatud. Kuni 1. jaanuarini 2001 kehtinud AAS järgi olid piiritus ja teised alkohoolsed joogid eraldi maksustamise objektiks ning aktsiisi mahaarvamist ei olnud ette nähtud. Tegemist ei olnud topeltmaksustamisega. AS Serelm oleks saanud aktsiisi tasumist vältida, kui ta oleks täitnud seaduses sätestatud tingimused veini ühiseks tootmiseks: sõlminud vastava lepingu ja esitanud selle maksuametile.
10. Maksu- ja Tolliameti vastuses kassatsioonkaebusele nõustutakse Põhja Maksukeskuse seisukohtadega.
11. Kassaator väidab, et ta ostis AS-lt Rakvere Piiritusetehas piiritust ja kasutas seda kangendatud veini tootmisel ning kuna veini tootmisel osales ka AS Rakvere Piiritusetehas, siis oli tal õigus maha arvata veinilt kui lõpptoodangult tasumisele kuuluvalt aktsiisilt piirituse ostmisel tasutud aktsiis. AS Rakvere Piiritusetehas osalemist kangendatud veini tootmisel ei tohiks välistada üksnes nõutavas vormis lepingu puudumine.
Kohtud on leidnud, et AS Rakvere Piiritusetehas ei osalenud kangendatud veini tootmisel, sest maksuametile ja kohtule ei ole esitatud nõuetekohast lepingut.
12. Kuni 1. jaanuarini 2001 kehtinud Alkoholiaktsiisi seaduse § 1 kohaselt maksustati alkoholiaktsiisiga Eestis toodetud alkohol. Sama seaduse § 2 p 1 kohaselt on alkohol süsivesikuid sisaldava taimse toidutooraine kääritamisel ja selle järgneval töötlemisel saadud vedelik, etanoolisisaldusega üle 0,5 protsendi mahust, mis sobib joomiseks puhtalt, lahjendatult või teiste ainetega segatult, sealhulgas piiritus, vein ja õlu. Piiritus on toidutoorainest valmistatud kääritatud meskist destillatsiooni või rektifikatsiooni teel saadud etanool. Vein on magustatud või magustamata värske mahla kääritamise teel saadud alkohoolne jook piirituse lisandusega või ilma.
AAS § 4 lg 1 kohaselt maksustatakse alkohol aktsiisiga sama seaduse lisas toodud määrade järgi ja aktsiisi makstakse rahandusministri kehtestatud tähtaegadel ja korras. Seaduse lisa punkti 3 järgi on muu kääritatud joogi (näiteks siider, marjavein jne) ja selle segu alkoholisisaldusega üle 15% mahust aktsiisimäär 1. detsembrist 1996. a alates 6.50 krooni liitri kohta. Seaduse lisa p 6 järgi on muu alkoholi (sh piiritus) aktsiisimäär 1. detsembrist 1998. a alates 1.45 krooni absoluutalkoholi ühe mahuprotsendi kohta liitris.
AAS § 5 lg 3 kohaselt makstakse Eestis toodetud alkoholilt aktsiisi alkoholi müügil, vahetamisel, tasuta üleandmisel või omatarbeks kasutusse võtmisel. Sama paragrahvi lõike 4 kohaselt maksab Eestis toodetud veinilt aktsiisi tootja seaduse lisa punktides 1–3 toodud määrade järgi ja kui veini valmistamisel osaleb mitu tootjat, maksab aktsiisi viimane tootja. Sama paragrahvi lõike 6 kohaselt maksab Eestis toodetud piirituselt aktsiisi tootja seaduse lisa punktis 6 sätestatud määra järgi.
AAS § 6 p3 kohaselt ei maksustata Eesti ettevõtja toodetud ja tema poolt eksporditud alkoholi, kui selle väljavedu on tõestatud ekspordi kaubadeklaratsiooniga. Maksuamet maksab rahandusministri kehtestatud tingimustel ja korras alkohoolse joogi tootjale tagasi aktsiisi piirituselt, mis on kasutatud eksporditava alkohoolse joogi valmistamiseks.
Rahandusministri 28. novembri 1995. a määrusega nr 148 kinnitatud Alkoholiaktsiisi seaduse rakendamise korra p 2.6 kohaselt maksab aktsiisi viimane tootja, kui õlle, veini või muu kääritatud joogi valmistamisel osaleb mitu tootjat. Õlle, veini või muu kääritatud joogi tootmisel mitme tootja poolt tuleb sõlmida osapoolte vahel leping, kus tuleb märkida osapoolte tegevuslubade numbrid ja väljaandmise ajad, edasitootmiseks minev toote kogus, tootmise jätkaja poolt teostatavate tootmisoperatsioonide loetelu ning aktsiisimaksja. Tootja, kes edastab toote edasitootmiseks, peab esitama lepingu ühe eksemplari kohalikule maksuametile.
13. Riigikohtu halduskolleegium leiab, et arvestades piirituse kui maksuobjekti iseärasusi, pidi maksuametil olema võimalus kontrollida piirituse tootmist ja piirituse edasist kasutamist alkohoolsete jookide tootmisel. Tollal kehtinud rahandusministri 28. novembri 1995. a määrusega nr 148 kinnitatud Alkoholiaktsiisi seaduse rakendamise korra punkti 2.6 kohaselt pidi juhul, kui veini tootmisel osaleb mitu tootjat, sõlmitama nende vahel vastav leping ja tootja, kes edastab selle toote edasitootmiseks, pidi esitama sellise lepingu ühe eksemplari ka kohalikule maksuametile. Lepingus tuli märkida maksuameti jaoks olulised andmed: osapoolte tegevuslubade numbrid ja väljaandmise ajad, edasitootmiseks minev toote kogus, tootmise jätkaja poolt teostatavate tootmisoperatsioonide loetelu ning aktsiisimaksja. Nimetatud sättest tuleneb piirituse tootja kohustus informeerida kohalikku maksuametit. Sellest tulenevalt pidi AS Rakvere Piiritusetehas juhul, kui ta osales kangendatud veini tootmisel, informeerima kohalikku maksuametit toodetud piirituse müümisest AS-le Serelm kangendatud veini edasitootmiseks. Selleks pidi ta esitama maksuametile vastavate andmetega lepingu. Halduskolleegium märgib siinkohal, et oluline on just maksuameti õigeaegse teavitamise kohustuse täitmine, sest maksuametile peab olema tagatud võimalus kontrollida piirituse kasutamist kangendatud veini tootmisel. Käesoleval juhul AS Rakvere Piiritusetehas ei esitanud maksuametile vajalike andmetega lepingut ega informeerinud teda ka muul moel piirituse müümisest kangendatud veini tootmiseks. Kui AS-l Serelm oli soov toota kangendatud veini mitme tootjaga koos, oleks ta maksukohustuse täitmisel vajaliku hoolsuse korral pidanud astuma omapoolseid samme, et tagada maksuameti teavitamine ühisest tootmisest. AS Serelm ja AS Rakvere Piiritusetehas ei informeerinud maksuametit ega sõlminud nõuetekohast lepingut. TJIMA ettekirjutus ja MA otsus on aktsiisi määramise osas seaduslikud.
14. Riigikohtu halduskolleegium nõustub ringkonnakohtu otsuses toodud põhjendustega. Eeltoodud põhjustel tuleb jätta AS Serelm kassatsioonkaebus rahuldamata ja Tallinna Ringkonnakohtu halduskolleegiumi otsus muutmata.
Tõnu Anton, Indrek Koolmeister, Harri Salmann
URL: http://www.raamatupidaja.ee/uudised/2005/03/03/as-serelm-versus-tallinna-juriidiliste-isikute-maksuamet

matches:
§ 4
§ 5
§ 5
§ 22
§ 163
§ 6
§ 5
Kohus
Kohus
§ 5
§ 5
Kohus
§ 45
§ 45
§ 14
§ 5
§ 5
§ 1
§ 2
§ 4
§ 5
§ 6