text:
Kohalike maksude seaduse muutmise ettepanek. Nn paadimaks.
Sisestatud: 2. märts 2010
Vastatud 6. mai 2010
Allakirjutanud teevad ettepaneku tunnistada kehtetuks kohalike maksude seaduse § 5 p 4 ja § 9, kokkuvõtvalt tuntud kui “paadimaks”. Põhjused esitame muuhulgas eeldades, et on oht, et paadimaksu kehtestanud kohalik omavalitsus ei lepi praeguse õigusliku olukorraga ja võtab eesmärgiks korraldada õiguslikud normid nii, et kõik Tallinnaga seotud väikelaevad (antud olukorras ca 3 300) maksukohustuse aluseks muutuksid.
1. Maksumäär ei ole proportsionaalne ehk lähtub maksu aluse pikkusest, mis seab ebavõrdsesse olukorda väga erineva ostuhinnaga ja hetkeväärtusega väikelaevad.
2. Maksu alus (4-12 m) ei ole mõistetav pikkuste vahemik, sest ei lähe kokku Eesti seadusandluses esinevate antud valdkonna määrangutega.
3. Maks ei ole kehtestatud maksu olemusest tuletatavat ideed täitma. Seda tunnistab antud juhul Tallinna linna 2010.a eelarve, kus maksukohustuslasi ja nende väikelaevu puudutavate investeeringute (nt loodavad sadamad, slipid ja seotud teenused) kuluread puuduvad. Siiski eraldi objektina nimetatud Aegna sadam ei ole kuigivõrd oluline väikelaevanduse seisukohast.
4. Maksustamise idee on vastuolus teiste võrreldavate valkondadega nagu sport, transport, turism, kalapüük (mis ei ole majandustegevus), vaba aja veetmine – mida kõiki võib väikelaevanduses kohata.
5. Valdkond on seni niigi nii riiklikul kui kohalike omavalitsuste tasandil vähetähtsustatud ehk puudub areng nende tasandite motivatsioonil. Oleme seni mereriik vaid sõnades ja seetõttu, et meil on rannajoon.
6. Meresõidukite mootorites kasutatava kütuse eest on makstud kütuseaktsiisi võrdselt nn maasõidukitega, kuid infrastruktuuri rajatakse osaliselt kütuseaktsiisitulude eest vaid viimaste tarbeks.
7. Maksu kehtimine toob suure tõenäosusega kaasa maksukohustuslastest isikute fiktiivse vastavast kohalikust omavalitsusest väljakirjutamise ehk seega vähenevad selle omavalitsuse tulumaksulaekumised ning seda kordades suuremas mahus, kui paadimaksust saadav maksutulu.
8. Maks ei vasta maksustamise põhimõtetele.
Kohalike maksude seadus on vastu võetud 1994.a, kuid 1999.a on tunnistatud kehtetuks § 5 p 2 (kohalik tulumaks) ja 2002.a § 5 p 1 (isikumaks). Seega tuleks kehtetuks tunnistada ka ülal nimetatud punkt ja paragrahv, kui vastavasse käesolevasse olukorda ja Eesti Vabariiki kui kõrgelt arenenud õigusriiki mittesobivad.
MTÜ Kipper.ee väikelaevnikud
Märksõnad: väikelaev paadimaks seadus
Sisestatud: 6. mai 2010
Riigikantselei Teie 03.05.2010
noreply@osale.ee Meie 05.05.2010 nr 5-1/6846
Austatud MTÜ Kipper.ee väikelaevnikud
Täname Teid osalusveebis esitatud ettepaneku eest kehtetuks tunnistada kohalike maksude seaduses sisalduv paadimaksu regulatsioon.
Kohalike maksude seaduse (KoMS) § 9 lõige 6 sätestab, et volikogul on õigus kehtestada väikelaevadele diferentseeritud maksumäärad. Seega lubab seadus kehtestada erinevaid maksumäärasid lähtuvalt näiteks väikelaeva liigist, mahutavusest, väikelaeva väärtusest jne. KoMS § 9 ei tee kohalikule omavalitsusele takistusi maksumäära diferentseerimisel lähtuvalt väikelaevade maksumusest selliselt, et maksukoormus oleks väiksema maksumusega paatidele väiksem ning kallimate paatide puhul vastavalt suurem. Tallinn oma maksumääruses seda võimalust kasutanud ei ole.
Leiame, et ühetaoline maksumäär kõigile paadiomanikele olenemata paatide väärtusest on kooskõlas proportsionaalsuse ning Põhiseaduse §-st 12 tuleneva ühetaolise maksustamise põhimõttega. See, et väikese väärtusega väikelaevade omanikud maksavad maksu samaväärselt kallimate väikelaevade omanikega, ei ole ühetaolise maksustamise põhimõttega vastuolus. Ühetaolise maksustamise puhul tuleb tähele panna, et isikuid ei koheldaks kohase põhjuseta ebavõrdselt. Paadimaksu puhul maksustatakse väikelaevad olenevalt pikkusest.
Paadimaksu määra kehtestamisel tuleks kohalikul omavalitsusel jälgida, et maksumäär ei oleks kõrgem kui maksustamisobjekti enda väärtus. Maksul ei tohi olla väljasuretavat ega karistavat iseloomu.
KoMS § 9 lõike 1 järgi maksavad paadimaksu tehnilisele ülevaatusele kuuluvate kuni 12 meetri pikkuste paatide, jahtide ja kaatrite ehk väikelaevade omanikud. Väikelaeva mõiste tuleneb meresõiduohutuse seaduse § 2 punktist 3, mille kohaselt on väikelaevaks veesõiduk kogupikkusega 2,5–24 meetrit (näiteks paat, kaater ja muu selline), mida kasutatakse vaba aja veetmiseks, sõltumata registrikuuluvusest. Nõustume, et KoMS-is sätestatud väikelaeva mõiste ei ühti meresõiduohutuse seaduses sätestatud väikelaeva mõistega. Märgime, et paadimaksu kontseptsiooni ei ole alates 1994. aastast muudetud ning vahepealsed väikelaevade mõistet ning registreerimise ja ülevaatuse korda puudutavad muudatused on tekitanud regulatsiooni ebakõlasid. Sellest tulenevalt on Rahandusministeeriumil plaanis paadimaksu regulatsioon üle vaadata ning algatada seadusesse vajalike täpsustuste sisse viimine.
Maksukorralduse seaduse § 2 kohaselt puudub maksul kui rahalisel kohustusel otsene vastutasu maksumaksja jaoks. Vastusoorituse puudumine tähendab seda, et makse kogutakse selleks, et finantseerida riigi ja omavalitsuste tegevust tervikuna, mitte üksikut konkreetset valdkonda või avalikku ülesannet. Seega kohalik omavalitsus, kes kehtestab oma haldusterritooriumil paadimaksu, ei ole kohustatud paadimaksust laekuvat tulu kasutama väikelaevu puudutavate investeeringute finantseerimiseks. Vaatamata eeltoodule on Tallinnal oma maksumääruse seletuskirja kohaselt plaanis paadimaksust laekunud tulu kasutada uute väikelaevade sadamate arendamiseks ja ehitamiseks ning veeliikluse ohutumaks muutmiseks.
Juhul kui soovite täpsemaid selgitusi Tallinna Linnavolikogu poolt vastu võetud määruse „Paadimaks Tallinnas” kohta, siis soovitame Teil pöörduda vastavasisuliste küsimustega Tallinna Linnavalitsuse poole.
Eeltoodust lähtuvalt ei pea Rahandusministeerium vajalikuks kehtetuks tunnistada KoMS-is sisalduvat paadimaksu regulatsiooni.
2. Ivo Maasik
3. Madis Rehepapp
4. Janno Simm
5. Toivo Tornius
6. Indrek Viiret
7. Ilmar Soobik
8. mihkel vahi
9. Villu Kalvik
10. Mikk Köösel
11. Peep Prants
12. Tauri Roosipuu
13. Silver Riisalo
14. Andres Torilo
15. Hannes Velling
16. Pekka Paavo Kesküla
17. Kristjan Link
18. Tanel Merisaar
19. Raido Valtin
20. Ahto Kallas
21. Heino Ko
22. Hannes Roosma
23. Alar Odres
24. Valdo Vimmsaare
25. Ain Parmas
26. Martin Vilen
27. Külli Haav
28. Mart St
29. Preet Russak
30. Madis Vanaselja
31. Ahti Jesse
32. Alar Simovart
33. Kadri Sabbal
34. Holger Tamm
35. Karl Pütsepp

matches:
§ 5
§ 9
§ 5
§ 5
§ 9
§ 9
§ 9
§ 2
§ 2


Õhusõiduki lennukõlblikkusnõuded ja lennukõlblikkuse tuvastamise kord – Riigi Teataja
RT I 2003, 45, 318
Vastu võetud 03.06.2003 nr 163
Määrus kehtestatakse « Lennundusseaduse» (RT I 1999, 26, 376; 2001, 87, 525; 2002, 47, 297; 61, 375; 63, 387; 2003, 23, 138 ja 143) § 9 lõike 3 alusel.
ÕHUSÕIDUKI LENNUKÕLBLIKKUSNÕUDED
§1. Õhusõiduki lennukõlblikkusnõuded
(1) Õhusõiduk peab olema projekteeritud ja valmistatud Ühinenud Lennuametite ühtsete lennundusnõuete või Rahvusvahelise Tsiviillennunduse Organisatsiooni liikmesriigi nõuete kohaselt ja varustatud vastavalt kehtivatele nõuetele ning peab tagama lennuohutuse.
(2) Õhusõidukit tuleb hooldada valmistaja juhendite ja Lennuameti poolt kinnitatud hooldusprogrammi kohaselt.
(3) Õhusõidukit võivad hooldada ainult Lennuameti väljaantud või välisriigi vastava asutuse väljaantud ning Eestis tunnustatud lennundusluba või ettevõtja sertifikaati omavad või Lennuameti tunnustatud hoolduse teostajad.
(4) Alla 5700 kg suurima lubatud stardimassiga õhusõidukil peab, sõltumata lennutundide arvust, igal aastal olema tehtud baashooldus. Baashoolduseks loetakse 100 või enama lennutunni järgset hooldust, kui õhusõiduki hooldusprogrammis ei ole sätestatud teisiti.
(5) Õhusõidukil peavad olema tehtud kõik kohustuslikud muudatustööd, juhul kui õhusõiduki valmistaja on seda ette näinud, ning täidetud tüübisertifikaadi hoidjamaa lennuameti ettekirjutused ( Airworthiness Directive) lennukõlblikkuse kohta.
(6) Õhusõiduki omaalgatuslikud muudatustööd peavad olema eelnevalt kooskõlastatud Lennuametiga.
(7) Õhusõiduki pardal peab olema konkreetse õhusõiduki jaoks koostatud ja Lennuameti poolt kinnitatud lennukäsiraamat. Õhusõiduki kontrollkaardid, pealkirjad mõõteriistadel ja sildid kabiinis peavad olema lennukäsiraamatuga samas keeles.
(8) Käitamise ja hooldamisega seotud dokumendid peavad olema kaasajastatud.
LENNUKÕLBLIKKUSE TUVASTAMISE KORD
§2. Lennukõlblikkuse tuvastamise eeldused ja põhimõtted
(1) Lennukõlblikkuse tuvastamisel lähtutakse 1944. aasta Chicago rahvusvahelise tsiviillennunduse konventsiooni (RT 1992, 6, 85; RT II 2000, 2, 12) lisa 8 «Õhusõiduki lennukõlblikkus» ( Airworthiness of Aircraft) nõuetest ja Ühinenud Lennuametite ühtsetest lennundusnõuetest JAR-211.
(2) Lennukõlblikkuse tuvastamiseks peab õhusõiduki tüüp olema Lennuameti poolt tunnustatud. Tunnustamise aluseks on Rahvusvahelise Tsiviillennunduse Organisatsiooni liikmesriigi pädeva lennundusasutuse väljaantud tüübisertifikaat või samaväärne dokument.
(3) Õhusõiduki tüübi tunnustamisel koostab Lennuamet akti õhusõiduki tüübisertifikaadile ja selle täiendustele ja/või Eestis kehtivatele nõuetele vastavuse kohta.
(4) Õhusõiduki tüüpi, mis on sertifitseeritud Ühinenud Lennuametite ühtsete lennundusnõuete (JAR-21) järgi või mille tüübisertifikaat on tunnustatud Ühinenud Lennuametite poolt koos lisatingimustega (JAR-21 osa 1 lisa D), tunnustatakse automaatselt.
(5) Õhusõidukite, mille kohta ei ole Rahvusvahelise Tsiviillennunduse Organisatsiooni liikmesriigi lennuameti väljaantud tüübisertifikaati või seda asendavat dokumenti, lennukõlblikkuse suhtes teeb Lennuamet otsuse iga õhusõiduki kohta eraldi, lähtudes õhusõiduki seisukorrast ja kehtivatest nõuetest.
(6) Õhusõiduki lennukõlblikkuse tuvastamist võib taotleda selle omanik või käitaja.
(7) Kui on tuvastatud, et õhusõiduk on lennukõlblik, annab Lennuamet selle kohta välja lennukõlblikkussertifikaadi.
(8) Õhusõiduki omaniku või käitaja vahetumisel õhusõiduki lennukõlblikkuse tuvastamist ei nõuta. Lennuameti poolt varem väljaantud kehtiva lennukõlblikkussertifikaadi alusel antakse välja uue registreerimissertifikaadi numbriga lennukõlblikkussertifikaat, mis kehtib Lennuameti poolt varem väljaantud lennukõlblikkussertifikaadi kehtivusaja lõpuni.
§3. Lennukõlblikkuse tuvastamine
(1) Lennukõlblikkuse tuvastamiseks vastavalt «Lennundusseaduse» § 10 lõikele 2 peab taotleja:
1) võimaldama õhusõiduki ülevaatuse Lennuametile vastuvõetaval ajal ja kohas;
2) tagama ülevaatuse läbiviimiseks vajaliku personali ja varustuse olemasolu;
3) tegema Lennuameti nõudmisel kontrollitava õhusõidukiga katselennu vastavalt Lennuametiga kooskõlastatud katselennu programmile.
(2) Taotleja peab esitama Lennuametile järgmised dokumendid:
1) taotlus lennukõlblikkuse tuvastamiseks ja lennukõlblikkussertifikaadi väljastamiseks;
2) õhusõiduki tüübisertifikaat ja selle tehniliste andmete leht või nendega samaväärsed dokumendid;
3) õhusõiduki päevikud või samaväärsed dokumendid;
4) õhusõiduki viimase kahe aasta hoolduste ja katselendude asjakohased dokumendid;
5) olemasolev lennukõlblikkussertifikaat;
6) lennukäsiraamat;
7) õhusõiduki normitehniliste dokumentide nimekiri;
8) hooldusprogramm;
9) nimekiri hooldusbülletäänidest ja tüübisertifikaadi hoidjamaa ettekirjutustest lennukõlblikkuse kohta või nendega samaväärsetest dokumentidest, mille nõuete kohased tööd on õhusõidukil tehtud, ning kõikide tehtud muudatustööde nimekiri;
10) kaalumistunnistus (Weight and Balance Report);
11) õhusõiduki korrasoleku katselennu aruanne, kui Lennuamet nõudis katselendu;
12) minimaalvarustuse loetelu.
(3) Taotleja peab dokumendid esitama eesti, inglise või vene keeles.
(4) Lennuamet peab õhusõiduki üle vaatama 15 päeva jooksul vastava taotluse saamisest arvates.
(5) Lennuamet koostab lennukõlblikkuse tuvastamise kohta õhusõiduki ülevaatusakti, kuhu märgitakse lennukõlblikuks tunnistamist takistavad asjaolud ja märkused.
(6) Paragrahvides 1 ja 3 (sertifikaadi pikendamise korral §-des 1 ja 5) sätestatud nõuete täitmisel teeb Lennuamet 15 päeva jooksul otsuse lennukõlblikkussertifikaadi väljaandmise või selle väljaandmisest keeldumise kohta.
(7) Kui õhusõidukil esineb kõrvalekaldeid lennukõlblikkusnõuetest, märgitakse lennukõlblikkussertifikaadile õhusõiduki käitamise piirangud tegevusvaldkonna ja lennuparameetrite osas.
§4. Lennukõlblikkussertifikaadile kantavad õhusõidukikategooriad
(1) Kategooriasse «transport» (transport) kuulub reisijate ja/või kaubaveo-õhusõiduk:
1) mille suurim lubatud stardimass tüübisertifikaadi järgi on suurem kui 5700 kg;
2) mis tüübisertifikaadi järgi vastab Ühinenud Lennuametite ühtsetele lennundusnõuetele JAR-25 või JAR-29 või 1944. aasta Chicago rahvusvahelise tsiviillennunduse konventsiooni lisa 8 nõuetele.
(2) Kategooriasse «normaal» (normal) kuulub:
1) tüübisertifikaadi järgi kuni 9 reisijakohaga ja/või kuni 5700 kg suurima lubatud stardimassiga lennuk;
2) kuni 3175 kg suurima lubatud stardimassiga kopter;
3) õhusõiduk, millega tüübisertifikaadi järgi on keelatud sooritada vigurlennuelemente ja mille lubatud kaldenurk lennul on kuni 60E või mis vastab Ühinenud Lennuametite ühtsetele lennundusnõuetele JAR-23, JAR-27 või JAR-VLA.
(3) Kategooriasse «üldotstarbeline» (utility) kuulub:
1) tüübisertifikaadi järgi kuni 9 reisijakohaga ja kuni 5700 kg suurima lubatud stardimassiga lennuk või purilennuk või motopurilennuk;
2) õhusõiduk, millega tüübisertifikaadi järgi on keelatud sooritada vigurlennuelemente, kuid millega võib (kui antud tüübil on ette nähtud) sooritada pööriseid, ja mille lubatud kaldenurk lennul on kuni 90E;
3) õhusõiduk tüübisertifikaadi järgi, mis vastab Ühinenud Lennuametite ühtsetele lennundusnõuetele JAR-22 või JAR-23.
(4) Kategooriasse «vigurlennu» (aerobatic) kuulub:
1) tüübisertifikaadi järgi kuni 5700 kg suurima lubatud stardimassiga lennuk, purilennuk või motopurilennuk;
2) õhusõiduk, millel tüübisertifikaadi järgi lendamise osas piirangud puuduvad, kui neid ei ole kehtestatud katselennu tulemusel;
3) õhusõiduk, mis tüübisertifikaadi järgi vastab Ühinenud Lennuametite ühtsetele lennundusnõuetele JAR-22 või JAR-23.
(5) Kategooriasse «lähiliinilennuk» (commuter) kuulub:
1) kahe mootoriga õhusõiduk;
2) tüübisertifikaadi järgi kuni 19 reisijakohaga ja kuni 8618 kg suurima lubatud stardimassiga propellerlennuk või lennuk;
3) õhusõiduk, mis tüübisertifikaadi järgi vastab Ühinenud Lennuametite ühtsetele lennundusnõuetele JAR-23.
(6) Kategooriasse «piiratud» (restricted) kuulub õhusõiduk:
1) mis on valmistatud spetsiifilise ülesande täitmiseks;
2) mille tüübisertifikaadil on märge «piiratud»;
3) mis ei oma tüübisertifikaati, kuid mis on valmistatud sertifitseeritud tootja poolt seeriaviisiliselt;
4) mis on olnud lõigetes 1–5 nimetatud kategooria õhusõiduk, kuid on modifitseeritud või ümber ehitatud spetsiifilise ülesande täitmiseks;
5) mis on endine militaarõhusõiduk.
(7) Kategooriasse «eksperimentaal» (experimental) kuulub õhusõiduk:
1) mis on tüübisertifikaadita ning valmistatud uurimise, arendamise või eksponeerimise eesmärgil;
2) mis on tootmisettevõtja sertifikaati omava õhusõidukivalmistaja poolt valmistatud osadest kokkupandav (kit) ning on kokku pandud ilma nimetatud valmistaja järelevalveta;
3) mis on tootmisettevõtja sertifikaati mitteomava valmistaja poolt valmistatud mõne teise õhusõiduki prototüüp;
4) mis on osaliselt või täielikult valmistatud isiku või isikute poolt nende oma projekti järgi.
(8) Kategooriasse «õhupall» (free balloon) kuulub mehitatud, mootorita õhusõiduk, millele annab tõstejõu kuum õhk või kerggaas.
§5. Lennukõlblikkussertifikaadi pikendamiseks esitatavad dokumendid
(1) Lennukõlblikkussertifikaadi pikendamiseks peab taotleja esitama Lennuametile järgmised dokumendid:
1) taotlus lennukõlblikkussertifikaadi pikendamiseks;
2) andmed õhusõidukil teostatud hoolduste kohta alates lennukõlblikkussertifikaadi väljaandmise või pikendamise kuupäevast;
4) andmed õhusõiduki, selle mootori ja propelleri lennutundide koguarvu kohta;
5) andmed lennutundide arvu kohta alates viimasest remondist;
6) andmed remontidevahelise lennutundide arvu kohta või ressursi kohta lennutundide arvu järgi;
7) nimekiri hooldusbülletäänidest ja lennukõlblikkusdirektiividest või nendega samaväärsetest dokumentidest, mille nõuete kohased tööd on õhusõidukil tehtud, ning kõikide muudatustööde nimekiri;
8) kaalumistunnistus ning mahavõetava ja/või ühekordselt kasutatava varustuse loetelu;
9) õhusõiduki korrasoleku katselennu aruanne, kui Lennuamet nõudis katselendu.
(2) Taotleja peab dokumendid esitama eesti, inglise või vene keeles.
§6. Lennukõlblikkussertifikaadi kehtivus
Lennukõlblikkussertifikaat antakse välja või pikendatakse seda kehtivusajaga kuni kaks aastat.
§7. Informatsioon 1944. aasta Chicago rahvusvahelise tsiviillennunduse konventsiooni lisade kohta
Lennuamet annab teavet § 2 lõikes 1 nimetatud 1944. aasta Chicago rahvusvahelise tsiviillennunduse konventsiooni lisa kohta.
§8. Varem väljaantud lennukõlblikkussertifikaatide pikendamine
Enne käesoleva määruse jõustumist väljaantud lennukõlblikkussertifikaatide pikendamisel viiakse sertifikaadil märgitud õhusõiduki kategooria(d) vastavusse käesolevas määruses sätestatutega.
§9. Määruse kehtetuks tunnistamine
Vabariigi Valitsuse 7. märtsi 2000. a määrus nr 79 «Õhusõidukite lennukõlblikkusnõuded» (RT I 2000, 20, 119) tunnistatakse kehtetuks.
1 JAR-21 on avaldatud Lennuameti Teatajas 3/2002


text:
Kodukord - Ardu Kool
Ardu Kooli kodukord
Antud kodukorra redaktsioon on heaks kiidetud Ardu Kooli õppenõukogu koosolekul (29.08.2017 nr 2-2.2/7),
Ardu Kooli hoolekogu koosolekul (07.09.2017 nr 2-3.2/3)
Kodukord on kinnitatud kooli direktori käskkirjaga 19.09.2017 nr 1-1.2/79 ja on kehtiv alates 01.09.2017
Kooli kodukord on kehtestatud Põhikooli-ja gümnaasiumiseaduse § 68 lg 1 alusel.
1.1 Kooli kodukorraga määratletakse koolis kehtivad sisekorraeeskirjad.
1.2 Kodukorrast kinnipidamine tagab koolis töörahu ja eeldab koostööd õpilaste, lastevanemate ja koolitöötajate vahel. Kooli kodukorra täitmisest sõltub õpilase käitumisele antav hinnang.
1.3 Kooli kodukorra kinnitab kooli direktor käskkirjaga ja see on õpilastele, lastevanematele ja koolitöötajatele täitmiseks kohustuslik.
1.4 Ettepanekuid kooli kodukorra muutmiseks on õigus teha õpilasesindusel, koolitöötajatel, lastevanematel ja kooli hoolekogul.
1.5 Üldjuhul muudetakse kodukorda enne uue õppeaasta algust, kui seadus ei näe ette teisiti.
1.6 Kodukorra muudatustest teavitatakse õpetajaid õppenõukogus, kodukord avalikustatakse kooli veebileheküljel ja pannakse välja koolis õpilastele nähtavasse kohta.
2. Kodukorra reguleerimisala
2.1. Lähtuvalt erinevatest koolielu reguleerivatest õigusaktidest määratletakse
kodukorraga:
2.1.1. Kodukorra reguleerimisala.
2.1.2. Üldine õppekorraldus.
2.1.3. Õpilase õigused ja kohustused, nõuded käitumisele
2.2.4. Õpilase riietus.
2.2.5. Koolikohustuse tagamine.
2.2.6. Õppetööst puudumise teavitamise kord.
2.2.7. Õpilaste ja vanemate teavitamine.
2.2.8. Hindamisest ja hinnangutest teavitamise kord.
2.2.9. Õpilase tunnustamine.
2.2.10. Õpikute, tööraamatute, töövihikute ja töölehtede kasutamise ning õpikute koolile tagastamise tingimused ja kord.
2.2.11. Õpilaspileti kasutamise kord.
2.2.12. Tugi- ja mõjutusmeetmete rakendamisest teavitamise kord.
2.2.13. Vaimse ja füüsilise turvalisuse tagamine koolis.
2.2.14. Kooli rajatiste, ruumide, raamatukogu, õppe-, spordi-, tehniliste ja muude vahendite kasutamise kord.
2.2.15. Kooli hoonest või territooriumilt sisse- ja väljaliikumise kontrollimise ning õpilase kooli hoonest või territooriumilt väljaliikumise piiramise rakendamise kord.
2.2.16. Jälgimisseadmestiku kasutamise kord.
2.2.17. Esemete kasutamise viisid, mis toovad kaasa esemate hoiule võtmise kooli poolt.
3. Üldine õppekorraldus
3.1 Õppeaasta algab 1. septembril ja lõpeb järgmise aasta 31. augustil. Õppeperioodi pikkuseks on 175 õppepäeva, õppeperiood koosneb kolmest trimestrist.
3.2 Õppeaastas on 5 vaheaega, mis on kehtestatud haridusministeeriumi määrusega.
3.3 Õppetöö ja huvitegevus koolis toimub direktori poolt kinnitatud tunniplaani ja kooli üldtööplaani alusel.
3.4 Õppetund on kooli päevakavas või õpilase individuaalses õppekavas juhendatud õppeks ettenähtud ajavahemik.
3.5 Juhendatud õpe on kooli määratud viisil toimuv õpe, näiteks loeng, individuaaltunnid, konsultatsioon, e-õpe, õppekäik jms. , mis on suunatud teadmiste ja oskuste omandamiseks ja milles osalevad nii õpilane kui õpetaja.
3.6 Koolil on õigus eksponeerida ja avalikustada õpilase nime, fotosid ja õppekava täitmisega seotud õpilastöid kooli almanahhis, veebileheküljel, stendidel, koolilehes, võistlustel ning konkurssidel.
3.7 Õppetunni pikkus on 45 minutit.
3.8 Esimene õppetund alagab kell 9.00.
3.9 Koolimaja välisuks avatakse hommikul kell 7.45 ning suletakse kell 16.15. Erandjuhtudel (lastevanemate koosolek, õpilasüritused jms) suletakse koolimaja direktoriga kooskõlastatud kellaajal ning vastutab ürituse läbiviija.
4. Õpilase õigused ja kohustused, nõuded käitumisele
4.1 Õpilasel on õigus ja kohustus täita õpiülesandeid ja osaleda temale kooli päevakavas või individuaalses õppekavas ettenähtud õppes.
4.2 Õpilasel on õigus abi saamiseks pöörduda:
4.2.1. klassijuhataja, õpetaja, pikapäevakooli õpetaja poole erinevate koolielu puudutavate või isiklike probleemide lahendamiseks;
4.2.2. eKooli administraatori poole eKooliga seotud küsimustes;
4.2.3. raamatukogutöötaja poole õpikute, töövihikute ja soovitusliku kirjandusega seotud küsimustes.
4.3 Õpilasel on õigus :
4.3.1. aineõpetaja konsultatsioonile õpetaja poolt määratud ajal;
4.3.2. vastata järele ja sooritada järeltöid kokkuleppel aineõpetajaga;
4.3.3. osaleda kooli huvialaringides, registreerides ennast õppeaasta algul vastava ringijuhi juures;
4.3.4. laenutada kooli raamatukogust õppekirjandust;
4.3.5. pöörduda vaidlusküsimuste tekkimise korral kooli juhtkonna poole;
4.3.6. saada teavet koolikorralduse ja õpilaste õiguste ja kohustuste kohta.
4.4 Õpilane esindab ennast ja oma kooli väärikalt ja ei kahjusta avalikus ruumis (internet, meedia jms) mainet.
4.5 Õpilasel on kohustus:
4.5.1. täita kooli kodukorda, tuleohutuseeskirju ning koolis kehtestatud ohutusnõudeid;
4.5.2. suhtuda kooli varasse hoolivalt ja tagastada see koolile õigeaegselt;
4.5.3. mitte kahjustada oma tegevusega kaasinimeste turvalisust;
4.5.4. käituda vahetunnis nii, et ei seata ohtu ennast ega kaasõpilasi;
4.5.5. osaleda õppetöös, kaasa arvatud koolipäeval toimuvatel ning kooli poolt finantseeritud õppekäikudel, spordipäevadel, matkadel ja teistel ühisüritustel;
4.5.6. mitte häirida tunnis õpetaja ja kaasõpilaste tööd;
4.5.7. täita õppetunnis antud õpiülesandeid;
4.5.8. käituda viisakalt, kontrollida ennast ja oma sõnakasutust;
4.5.9. olla lojaalne koolile, austada kooli sümboolikat ja lippu;
4.5.10. õpilase seaduslikul esindajal on kohus hüvitada koolile õpilase poolt teadlikult/hoolimatult tekitatud materiaalne kahju.
4.6. Õpilane tähtsustab käitumisel üldinimlikke väärtusi (ausus, hoolivus, õiglus, inimväärikus, lugupidamine enda ja teiste vastu.)
4.7 Õpilane käitub eakohaselt, omandades kogemusi, mis muudavad tema käitumist eesmärgipärasemaks ning vastutades tegude tagajärgede eest.
4.8 Õpilane peab oma käitumisega lugu klassist ja koolist, on viisakas, täidab lubadusi, ei naeruväärista kedagi, ei kiusa ega narri.
4.9 Õpilane ei kanna kaasas teisi ohustavaid esemeid.
4.10. Õpilane ei tarbi, oma ega vahenda alkohoolseid jooke, tubakatooteid ja narkootilisi aineid.
4.11. Õpilane tunneb rõõmu liikumisest, loovast eneseväljendusest ja tegevustest, hoiab puhtust ja korda.
5. Õpilase riietus
5.1 Õpilase riietus on puhas ja korrektne.
5.2 Õpilased kannavad koolis vahetusjalanõusid, mille välistald ei jäta põrandale triipe/jälgi.
5.3. Õpilased kannavad kehalise kasvatuse tunnis sportlikke vahetusriideid ja -jalanõusid, mille välistald ei jäta põrandale triipe/jägi.
6. Koolikohustuse täitmise tagamine
6.1. Vastavalt Põhikooli- ja gümnaasiumiseaduse § 11 9. juunil 2010.a. on lapsevanem kohustatud võimaldama ja soodustama koolikohustuse täitmist, sealhulgas:
6.1.1. looma koolikohustuslikule õpilasele kodus õppimist soodustavad tingimused ja õppes osalemise eeldused;
6.1.2. esitama koolile oma kontaktandmed ja teavitama nende muutustest;
6.1.3. tutvuma koolielu reguleerivate aktidega;
6.1.4. tegema koostööd kooliga käesolevas seaduses ja selle alusel kehtestatud õigusaktides sätestatud tingimustel ja korras;
6.1.5. kasutama meetmeid, mida talle pakub kool või elukohajärgne vallavalitsus;
6.1.6. pöörduma kooli ettepanekul nõustamiskomisjoni poole;
6.1.7. taotlema vajaduse korral koolilt ja õpilase elukohajärgselt vallavalitsuselt õigusaktides sätestatud koolikohustuse täitmise tagamise meetmete rakendamist.
6.2 Kui vanem ei täida käesoleva kodukorra punktis 7.1 sätestatud kohustusi, on vallavalitsus kohustatud kasutusele võtma vajalikud meetmed lapse õiguste kaitsmiseks.
6.3 Koolikohustuse täitmise tagamiseks kohaldab kool õppest mõjuva põhjuseta puudunud õpilaste suhtes Põhikooli- ja gümnaasiumi seaduse § 36 lõigetes 2, 3 ja 4 sätestatud meetmeid.
7. Õppest puudumise teavitamise kord
7.1 Õppest puudumine on lubatud üksnes mõjuvatel põhjustel. Kool hindab, kas õppest puudumise põhjuseid saab lugeda mõjuvaks. Õppetundidest puudumise mõjuvad põhjused on järgmised:
7.1.1. Õpilase haigestumine või temale tervishoiuteenuse osutamine.
7.1.2. Läbimatu koolitee või muu vääramatu jõud, sealhulgas ilmastikutingimused.
7.1.3. Olulised perekondlikud põhjused.
7.1.4. Kooli esindamine.
7.1.5. Direktori poolt väljastatud lubava käskkirjalise dokumendi alusel.
7.2 Õppetööst puudumise üle peab arvestust kooli infojuht.
7.3 Vanem teavitab kooli õppest puudumise põhjustest hiljemalt esimesel puudumise päeval. Vanem teavitab kooli õpilaspäeviku, eKooli kaudu või helistab hommikul kooli.
7.4 Kui vanem ei ole kooli hiljemalt teisel õppest puudumise päeval teavitanud, siis kontakteerub infojuht lapsevanemaga ja selgitab välja puudumise põhjuse.
7.5 Kui koolil ei ole õnnestunud puudumise põhjust väljas elgitada, siis hiljemalt kolmandal õppest puudumise päeval teavitab kool sellest elukohajärgset vallavalitsust.
7.6 Kui koolil on tekkinud põhjendatud kahtlus, et õpilase puudumise põhjendamisel on esitatud ebaõigeid andmeid, on koolil õigus nõuda täiendavaid selgitusi või pöörduda kohaliku omavalitsuse poole tegelike põhjuste väljaselgitamiseks ja koolikohustuse täitmise tagamiseks.
7.7 Andmed õpilase kohta, kes on ühe õppeveerandi jooksul mõjuva põhjuseta puudunud enam kui 20 protsenti õppetundidest, kantakse hariduse infosüsteemi õpilaste alamregistrisse.
8. Õpilaste ja vanemate teavitamine
8.1 Õpilane saab õppeaasta alguses oma klassijuhatajalt tunniplaani, logopeedi, õpetajate konsultatsioonide ja huviringide toimumise ajad. Hilisematest muudatustest teavitab klassijuhataja.
8.2 Lapsevanemale on tunniplaan, logopeeditunnid, õpetajate konsultatsioonide ja huviringide toimumise ajad nähtavad kooli veebileheküljel.
8.3 Õpilastel ja vanematel on õigus saada koolist teavet ja selgitusi koolikorralduse ning õpilaste õiguste ja kohustuste kohta.
9. Hindamisest ja hinnangutest teavitamise kord
9.1 Hindamise ja hinnangute teavitamisel lähtub kool Haldusmenetluse seduse § 25 – § 32 sätestatust.
9.2 Ardu Kooli hindamise aluseks on kooli direktori poolt kinnitatud hindamisjuhend, mis on Ardu Kooli Õppekava osa.
9.3 Õpilasel on õigus saada teavet hindamise korralduse ning saadud hinnete ja hinnangute kohta.
9.4 Õpetaja teavitab õpilast hindamise korraldusest oma ainetunnis iga õppeperioodi alguses. Kool teavitab lapsevanemat hindamise korraldusest üld- ja klassikooslekutel.
9.5 Kooli hindamisjuhend on avaldatud kooli veebileheküljel.
9.6 Õpilase hinded ja hinnangud on lapsevanemale nähtavad õpilaspäevikus ja elektroonilise õppeinfosüsteemis (eKoolis).
9.7 Õpilaspäevik on kohustuslik.
9.8 Kui õpilasel ja tema vanemal ei ole võimalik saada teavet hinnete ja hinnangute kohta elektoorilise õppeinfosüsteemi vahendusel, siis saavad nad koolile esitada vastava teabenõude. Õpilase ja/või vanema teabenõude alusel antakse õpilastele teavet hindamisest elektroonilise õppeinfosüsteemi väljavõttena.
9.9. Iga trimestri lõpus annab aineõpetaja õpilasele hinnangu (E – “eeskujulik”, H – “hea”, – R – “rahuldav” või MR – “mitterahuldav”) tema käitumisele ja hoolsusele eKooli vahendusel. Mitterahuldava hinnangule lisatakse selgitav kommentaar.
10. Õpilase tunnustamine
10.1 Kooli tunnustusmeetmeks on õpilase tunnustamine direktori käskkirjaga või kooli tänukirjaga direktori kehtestatud tingimustel.
11. Õpikute, tööraamatute, töövihikute ja töölehtede kasutamise ning õpikute koolile tagastamise tingimused ja kord.
11.1 Kool võimaldab põhiharidust omandavatel õpilastel tasuta kasutada vähemalt kooli õppekava läbimiseks vajalikke õpikuid, tööraamatuid, töövihikuid ja töölehti.
11.2 Õpilased saavad õppeaasta algul õpikud ja töövihikud kooli raamatukogust.
11.3 1.klassi õpilased ei pea tagastama aabitsat.
11.4 1.-9.klassi õpilased ei pea tagastama neile antud tööraamatuid, -vihikuid ja töölehti kui aineõpetaja seda ei nõua.
11.5 Õpilased tagastavad õpikud raamatukogusse enne õppeaasta lõppu. Kindla tähtaja määrab raamatukogutöötaja.
11.6 Kaotatud või rikutud õpiku on õpilase seaduslik esindaja kohustatud asendama sama õpikuga või tasuma selle turuväärtuse.
11.7 Kooli raamatukogu lugejate õigused ja kohustused on sätestatud kooli direktori poolt kinnitatud raamatukogu kodukorras.
12. Õpilaspileti kasutamise kord koolis.
12.1 Õpilaspilet on õpilase õppimist tõendav dokument, mille annab välja õpilase seadusliku esindaja avalduse põhjal kool pärast õpilase arvamist kooli õpilaste nimekirja.
12.2 Õpilaspilet antakse õpilasele tasuta.
12.3 Õpilane või tema seaduslik esindaja on kohustatud õpilaspileti pärast õpilase väljaarvamist kooli nimekirjast koolile tagastama.
12.4 Õpilaspileti kaotamisel esitab õpilase seaduslik esindaja kooli direktorile kirjaliku avalduse õpilaspileti dublikaadi väljastamiseks. Õpilaspileti dublikaat on tasuta.
13. Tugi- ja mõjutusmeetmete rakendamisest teavitamise kord.
13.1 Tugi- ja mõjutusmeetme rakendamisest teavitatakse sõltuvalt rakendatavast meetmets õpilast ja tema vanemat direktori käskkirja ärakirja või õppenõukogu otsuse ärakirja kättetoimetamise, erandjuhul klassijuhataja kaudu.
14. Vaimse ja füüsilise turvalisuse tagamine koolis
14.1 Ardu Koolis viiakse igal õppeaastal läbi evakueerimisõppus, mis on planeeritud üldtööplaanis.
14.2 Vägivalla ennetamiseks tagatakse koolis järelvalve õpilaste üle kogu õppepäeva vältel, seda teostavad õpetajad ja koolitädid.
14.3 Ruumide ja territooriumi kasutamine korraldatakse võimaluse piires selliselt, et see aitaks ennetada õpilaste ja koolitöötajate vaimset ja füüsilist turvalisust ohustava olukorra tekkimist.
14.4 Kooli direktor, õpetajad ja ringijuhid tagavad õpilaste ohutuse kogu õppeprotsessi jooksul. Ekskursioon, õppekäiku või matka korraldav õpetaja on kohustatud õpilasi informeerima ka väljaspool kooli toimuvate ürituste ohutus- ja tervisekaitsenõuetest.
14.5 Õpetaja, kes on kinnitatud ekskursiooni, õppekäigu või matka eest vastutavaks isikuks, viib läbi õpilaste ohutusalase instrueerimise, pidades silmas ohufaktoreid, mis tulenevad konkreetsest marsruudist, sihtkohast, aastaajast, õpilaste vanusest.
14.6 Õpilane peab teavitama kohe vaimset või füüsilist tervist ohustavast olukorrast/juhtumist klassijuhatajat või koolitöötajat. Koolitöötaja otsustab probleemi edasise lahendamise vastavalt koolis kehtestatud korrale.
14.7 Kui probleemi lahendamine väljub kooli pädevusest, edastab kooli juhtkonna esindaja (eelnevalt lapsevanemat teavitades) juhtumiga seotud info vastavale institutsioonile: politseile, lastekaitsele jne.
15. Kooli rajatiste, ruumide, raamatukogu, õppe-, spordi-, tehniliste ja muude vahendite kasutamise kord
15.1 Kooli õpilastel on õigus kasutada klassivälises tegevuses tasuta kooli rajatisi, ruume, raamatukogu, õppe-, spordi- ja tehnilisi vahendeid kodukorras sätestatud korras.
15.2 Ruumide, vahendite ja rajatiste kasutamine tuleb kooskõlastada kooli direktoriga.
15.3 Ruumide kasutaja vastutab ruumide korrashoiu ja puhtuse eest üritustel ja pärast üritust.
15.4 Kooli rajatiste, ruumide ja õppe-, spordi-, tehniliste ja muude vahendite rikkumisel tuleb kahju tekitajal või ürituse eest vastutajal see koolile hüvitada. Hüvitamise viis, tingimused ja suurus lepitakse kokku kooli direktoriga. Hüvitamise määramisel hinnatakse konkreetset juhtumit, kahju suurust ning lähtutakse kasvatuseesmärkidest.
15.5 Koolil on õigus keelduda vahendite, ruumide ja rajatiste kasutusele andmisest, kui vastavad isikud on ise eelnevalt rikkunud kooli kodukorda või ürituse korraldamisel ei ole piisavalt tagatud turvalisus.
16. Kooli hoonest või territooriumilt sisse- ja väljaliikumise kontrollimise ning õpilase kooli hoonest või territooriumilt väljaliikumise piiramise rakendamise kord.
16.1 Kooli hoonest või territooriumilt õpilaste sisse- ja väljaliikumist ei kontrollita.
16.2 Kooli territooriumilt kooli töötajate ja külastajate sisse- ja väljaliikumist ei kontrollita.
16.3 Õpilasele ei ole seatud kooli hoonest või territooriumilt väljaliikumise piiranguid.
16.4 Kui õpilane haigestub koolipäeva jooksul või lahkub enne õppetundide lõppu, siis ta teavitab klassijuhatajat või aineõpetajat. Pikapäevakooli õpilased teavitavad pikapäevakooli õpetajat kui nad lahkuvad kooli territooriumilt. Pikapäevakooli õpilastel ei ole lubatud loata pikapäevakooli ajal poes jm käia.
17. Jälgimisseadmestiku kasutamise kord
17.1 Ohu väljaselgitamiseks ja tõrjumiseks või korrarikkumiste kõrvaldamiseks kasutatakse kooli territooriumile (v.a. õppehoone sees) paigaldatud pilti salvestavat jälgimisseadmestikku. Jälgimisseadmestiku salvestistele omab juurdepääsu kooli direktor, Kose Varahalduse ja Kose Vallavalitsuse esindajad.
17.2 Jägimisseadmestiku kasutamisest teavitamiseks kasutatakse hoone küljes olevat teabesilti „VIDEOVALVE“.
18. Esemete kasutamise viisid, mis toovad kaasa esemete hoiule võtmise kooli poolt
18.1 Kooli töötajal on õigus võtta ese hoiule, kui eset võidakse kasutada viisil, mis võib ohustada isikut ennast või teist isikut.
18.2 Esemed, mis segavad õppetööd või mida on kasutatud üldtunnustatud käitumisreeglite või kodukorra vastaselt, võetakse hoiule, kui õpilane ei arvesta pedagoogi suulise märkusega. Need esemed tagastatakse õpilasele hiljemalt käimasoleva õppeperioodi lõpul või õpilase vanemale temaga kokkulepitud ajal ja kohas.
18.4 Esemete hoiulevõtmisest teatab pedagoog kooli direktorit ning informeerib lapsevanemat.
18.5 Õpilase käest hoiule võetud esemete hoiustamise tagab pedagoog, kes eseme hoiule võttis.

matches:
§ 68
kohus
§ 11
§ 36
§ 25
§ 32


Kohila valla heakorraeeskiri – Riigi Teataja
Kohila valla heakorraeeskiri
Kohila valla heakorraeeskiri - sisukord
2 KOHUSTUSED HEAKORRA TAGAMISEKS
§ 3 Vallavalitsuse kohustused
§ 4 Kinnistu omaniku kohustused
§ 5 Nõuded kinnistu piiretele ja piirdeaedadele
§ 6 Müügi-või teeninduspunkti omaniku kohustused
§ 7 Reostuse koristamine
§ 8 Heakorra nõuete täitmist tagavad keelud
§ 9 Ajutiste aiamaade kasutamine
RT IV, 07.10.2015, 7
Vastu võetud 29.09.2015 nr 16
Määrus kehtestatakse kohaliku omavalitsuse korralduse seaduse § 6 lg 1, § 22 lg 1 p 3
(1) Kohila valla heakorraeeskirja (edaspidi eeskiri) eesmärgiks on tagada valla haldusterritooriumil puhtus ning kord.
(2) Eeskiri kehtestab heakorra nõuded ja koormised heakorranõuete täitmiseks.
(3) Eeskiri on täitmiseks kohustuslik kõigile Kohila valla territooriumil viibivatele ja tegutsevatele isikutele ning vara valdajatele.
1) hooldusala – kinnistuga või krundiga külgnev maa-ala kuni kõnniteeni. Vallavalitsus võib, võttes arvesse maa-ala asukohta, määrata ka teistsuguse hooldusala. Vaidlused hooldusala suuruse üle lahendab vallavalitsus;
2) heakorratööd – rohu ja muru niitmine; puulehtede, prahi, liiva, lume ja jää koristamine ning libeduse tõrje.
2. peatükk KOHUSTUSED HEAKORRA TAGAMISEKS
§ 3. Vallavalitsuse kohustused
1) Vallale kuuluvate teede, tänavate, väljakute, parkide, haljasalade, kalmistute jt. munitsipaalüksuste korrashoiu ja heakorratööd;
2) Avalikult kasutavatele haljastusaladele vajalikul hulgal jäätmemahutite paigaldamise ja nende õigeaegse tühjendamise;
3) Tiheasutusalal tänavanimedega siltide olemasolu tänava alguses, lõpus ja ristmikel.
§ 4. Kinnistu omaniku kohustused
1) Korras hoidma oma kinnistu piirde (aed, hekk jne) ning rakendama meetmeid talle kuuluva kinnistu reostamise ja risustamise vältimiseks;
2) Tegema tiheasutusalal ja hajaasustuses avalikult kasutatava teega piirnevatel kinnistutel heakorratöid, kui ei ole kokku lepitud teisiti;
3) Puhastama regulaarselt sadeveekraave ja -truupe, maa-aluste tehnovõrkude luuke ja reste, kui eelpoolloetletu jääb tema hooldusala piiridesse;
4) Korraldama kinnistul avalikult kasutatava tee ääres põõsaste ja puude kärpimist nii, et oleks tagatud jalakäijate ja sõidukite ohutu liiklemine ning liiklust reguleerivate tehniliste vahendite nähtavus (vt mittemetsamaal kasvavate puude ja põõsaste raie eeskiri);
5) Paigutama oma kinnistule vajalikul hulgal jäätmemahuteid, hoidma korras jäätmemahutite hoiukohad ja juurdepääsuteed. Omanik peab korraldama kinnistul jäätmekäitlust vastavalt Kohila valla jäätmehoolduseeskirjale;
6) Järgima reklaamiobjektide paigaldamisel vallavalitsuse poolt kehtestatud korda;
7) Tagama kinnistul asuvate tuletõrje veevõtukohtade ja veehoidlate korrasoleku ning juurdepääsu nendeni;
8) Puhastama võsa ja niitma kinnistul ning selle hooldusalal muru ja rohtu vähemalt üks kord kuus suveperioodil;
9) Paigaldama kinnistul nähtavale kohale lähiaadressiga sildid. Kui kinnistul puudub ehitis, siis tuleb silt paigaldada nähtavale kohale posti külge või piirdeaiale.
§ 5. Nõuded kinnistu piiretele ja piirdeaedadele
Kinnistu tänava või teepoolne piire (sh hekk) või piirdeaed peab kogu kinnistu ulatuses olema ühtses stiilis ja harmoneeruma naaberhoonete piirde või piirdeaedadega.
§ 6. Müügi-või teeninduspunkti omaniku kohustused
Müügi-või teeninduspunkt tuleb varustada nõuetele vastava jäätmemahutiga ning selle ümbris tuleb hoidma korras vähemalt 5m ulatuses.
§ 7. Reostuse koristamine
(1) Maa-ala reostaja või risustaja on kohustatud maa-ala viivitamatult puhastama. Kui reostamise või risustamise põhjustaja ei ole teada, peab maa-ala puhastama selle omanik, omaniku puudumisel kasutaja.
(2) Veose vedaja peab koristama laadimisel või sõidul mahapudenenud esemed.
(3) Põllumajandustööde tegemisel peab tööde tegija koristama avalikult kasutavatele teele pudenenud sõnniku, mulla, heina jms.
(4) Avaliku ürituse korraldaja peab ürituse toimumise ja sellega piirnevad alad puhastama hiljemalt 12 tunni jooksul pärast ürituse lõppemist või loal määratud tähtajaks.
§ 8. Heakorra nõuete täitmist tagavad keelud
Heakorra tagamiseks on keelatud:
1. Risustada ja reostada territooriumi ja ehitisi, sh avalikus kohas roojata, loopida maha prahti, kritseldada ehitiste seinale, müürile, piirdeaiale, pingile jms või kahjustada neid muul viisil;
2. Paigaldada hoone fassaadile sobimatuid esemeid, kuivatada tiheasutusalal pesu rõdul rõdupiirdest kõrgemal, kloppida riiet ja vaipa mitmekorteriliste elamute rõdul, aknal ja uksel;
3. Vigastada ja omavoliliselt maha võtta kõrghaljastust (v.a viljapuud, marjapõõsad) nii avalikes, kui ka kinnistu territooriumil, rikkuda murukamarat, teekatet, kinnitada puude külge tarasid, traate, silte. Kõrghaljastuse (v.a viljapuud, marjapõõsad ja hekid) mahavõtmine võib nii avalikes kohtades kui ka kinnistu territooriumil toimuda maatüki omaniku nõusolekul ning kooskõlastatult vallavalitsusega;
4. Ladustada tiheasutusalal katmata sõnnikut. Kaetud sõnnikuhunnik peab olema vähemalt 2 meetri kaugusel kinnistu piirist seespool. Väljaspoole kinnistu piire sõnniku ladustamine on keelatud.
5. Kuhjata soolasegust liiva või lund puude ümber või teeäärsele haljasalale, paigutada soolasegust puistematerjali või muud prahti haljasalale, metsa või mujale selleks mitte ettenähtud kohta;
6. Hoida küttepuid, ehitusmaterjali, mehhanisme jms tänava või teepoolses õue osas piireaiast või hekist kõrgemal või ladustada ja hoida neid väljapool oma kinnistu piiri (väljaarvatud lühiajalised ümberpaigutused kestusega kuni 1 nädal);
7. Panna jäätmeid maha või matta pinnasesse selleks mitteettenähtud kohta. Jäätmete üleandmine ja kompostimine toimub vastavalt Kohila valla jäätmehoolduseeskirjale.
8. Põletada tiheasutusalal jäätmeid, v.a haljastusjäätmeid (lehed ja riisutud kulu) oma kinnistul 18 ja 39 nädalal, v.a juhul kui Kohila Vallavalitsus ei ole teavitanud teisiti Kohila valla kodulehel.
§ 9. Ajutiste aiamaade kasutamine
Valla territooriumil antakse elanikele ajutiselt kasutada köögivilja kasvatamiseks veel kasutusele andmata maad (edaspidi aiamaa), kusjuures:
1) Aiamaade kasutusele andmisel eelistatakse soovitud aiamaale lähemal asuvate majade elanikke;
2) Aiamaa kasutusluba antakse avalduse alusel jooksvaks aastaks vallavalitsuse maakorraldaja poolt;
3) Maakasutuse lõpetamisel ei hüvitata senisele kasutajale tema poolt istutatud marjapõõsaste või viljapuude maksumust;
4) Aiamaa kasutusloa väljastamise tasu kehtestab vallavalitsus;
5) Kasutaja on kohustatud hoidma aiamaa ja sellega piirneva ala umbrohust ja prahist puhtana. Taimekasvatusperioodi lõppedes tuleb aiamaa koristada, jäätmed kompostida või andma need üle jäätmekäitluskohale. Aiamaa servad tuleb niita vähemalt kaks korda aastas vähemalt 2 m ulatuses;
6) Aiamaale on lubatud püstitada kerge konstruktsiooniga ja korraliku välimusega kileehitisi, mis kuuluvad sügisel likvideerimisele;
7) Aiamaa kasutajal on keelatud visata orgaanilist või muud prahti väljapoole oma aiamaa piire ning hoida teeäärsetel köögiviljakruntidel sõnnikuhunnikuid, veepaake ja -tünne.
Tunnistada kehtetuks Kohila Vallavolikogu 24.09.2013 määrus nr 9 „Kohila valla heakorraeeskiri“
Kohila Vallavolikogu esimees


text:
toomas, levi, 2005-08-18 22:01:46
Kui sa nüüd ütled, et 1942.a testamendi loogikal oli vastuolu ORASe loogikaga, siis miks sa siis täna tunnistasid (toomas, levi, 2005-08-18 19:51:44) J.L. viimse tahte primaarsust, kui esimene otsus 01.02.1993.a. oleks olnud selline, nagu 14.06.1993.a. otsus?
Sest siis ei oleks toimunud märtsist 1993 kuni 14. juuni 1993 otsuse vastuvõtmiseni viinud õigusrikkumisi Tallinna Linnavarade Ameti ametnike poolt ning minu reaktsioon oleks olnud umbes seesugune “Anna-Marie Kuuskmaad õigustatud subjektiks ei tunnistatud - noh eks V.L. ja V.A. klaari oma zhesti nüüd meie, A.-M. K. pärijate vahel ära.” Põhiline on seejuures see, et sel juhul oleks ära jäänud see vastik kohtumine V.L.-ga, kus ta pärast Elvi Laugilt ähvarduse saamist kutsus mind enda juurde ja küsis: “Toomas, mis me nüüd teeme.” ning mina lubasin isiklikult A.L. asja ära klaarida. See lubadus (mis tegelikult oli ju omakorda V.L. poolt “tahtmatu shantaazh” > “Kui Sina, Toomas, nüüd midagi ette ei võta, siis võetakse Sinult 60 miljoni nõudeõigus”) panigi mind märtsis 1993 1976. aasta testamendi pärast amokki jooksma, mis lõppes nii, nagu see lõppes.
Ei. Kui kohe alguses oleks olnud 14.06.1993 sisuga otsus, poleks asi mingil juhul nii põhimõtteliseks läinud.
Mis vahe sel on, et esimese otsuse asemel oli selleks teine otsus? Need otsused ei oleks ju niiehknaa saanud muuta J.L: tahet olematuks!
Olukord ei oleks läinud nii teravaks ja nii põhimõtteliseks.
toomas, levi, 2005-08-18 22:10:12
Kas sul oli vaja lihtsalt ametniku vastust: “ei me ei võta seda vastu, kuna ehtud Nõukogude perioodil”. Milleks? Sa ei oleks ju sellega niiehk naa saanud ju midagi tõendada.
Ei. Mitte nii. Ma ei suutnud selle korduvalt saadud vastusega ““ei me ei võta seda vastu, kuna ehtud Nõukogude perioodil” leppida, kuna ei leidnud Omandireformi Aluste Seadusest (s.t. eelkõige paragrahv 8 kõigist lõikudest üksinda ega kokku) mingit seaduslikku alust sellisele keeldumisele.
Ma konfronteerusin sellega, et Seaduse järgi peab minu probleemi lahendavat 1976. aasta testamenti arvesse võetama, aga lihtsalt seda ei tehta, kusjuures kõik räägivad kogu aeg ühte ja sama mõistusevastast juttu: ”Nõukogude ajal tehtud testamendid ei kehti".
See ei ole üldse naljakas, muide, kui ma seda olukorda nüüd meelde tuletan. Ekstremaalseks läks asi jälle just Elvi Laugiga, kes viimane kord, kui ma talle läheneda proovisin, hakkas heleda häälega karjuma “Minge minema! Minge minema! Ma ütlen Teile: minge palun kohe minema”.
Ja pealegi viitab see mu meelest järjekordselt asjaolule, et sulle ei lugenud J.L viimne tahe midagi. Või tegite seda vastastikku ärritusest ja üksteuse ärritamiseks - jonni pärast?
Ei, Sa kujutad meie suguvõsas valitsenud olukorda valesti ette. Isegi märtsis 1993 puudus meie suguvõsa eri liinide vahelt igasugune rivaliteet Pirita 60 Loo küsimuses ja KÕIGI osaliste soov oli, et 1942. aasta testament kui kõige alus saaks arvesse võetud.
toomas, levi, 2005-08-18 22:30:40
Primaarne A ja O on selles asjas üksnes J.L viimne ja tegelik tahe! Ülejäänud on vaht.
Nii on jah Eesti Vabariigi Põhiseaduse alusel kõigi osaliste jaoks mistahes mõttes.
Ometi Omandireformi käigus see põhimõte suguvõsa ja ametnike suhtumises seaduse järgi ei kehti, kuna J.L. viimne tahe on vormistatud 1942. aastal ja ORASE paragrahv Endiste omanike 1940-1991 testamendid ei kehti alusel on J.L. viimne tahe kehtetu.
V.L., V.A. ja minu “tõmblemine” tervikuna alates 1991. aasta septembrist ei ole kokku muud kui taotlus Põhiseaduse pärimisõiguse sätet (mille järgi J.L. testament kaheldamatult meie kui Eesti Vabariigi kodanike jaoks kehtib!) ja reaalselt Omandireformiga seotud suhtlemist ametiisikutega, kelle jaoks vastavalt Omandireformi Aluste seadusele ei kehti, kuidagigi omavahel sobitada.
Seejuures on väga oluline, et otseselt selleks “sobitamiseks” tegid V.L. ja V.A. protsessi alguses ka zhesti A.-M. K.-le. See seik on kogu Pirita 60 Loo lähtepunkt, mille arvestamiseta kõik juhtumi olulised asjaolud jääksid arvesse võtmata.
A seaduste abil saab sedagi viimset tahet ‘moonutada’, kui selleks vastav vajadus olemas. Ja nagu ma näen, nii oligi. Või ma eksin? KUi, siis milles?
Eksid. J.L. viimast tahet ei moonutatud, kuna selle viimase tahte kohaselt olid pärijad täpselt V.L. ja V.A. (ning nende vend B.L., kes oma osast loobus V.L. ja V.A. kasuks, ega esitanud talu tagastamise avaldust). V.L. ja V.A. võisid (oleksid võinud) oma pärandiga teha seda, mida nad soovivad (oleksid soovinud). Ja nad tegid seda: “jagasid oma tagastatava vara A.-M. K-ga pooleks”.
toomas, levi, 2005-08-18 22:34:33
(Seejuures oli V.L. argument alguses see, et “J.L. testament realiseerus 1942. aastal niikuinii, kuna tema poeg V.L. (=V.L. ja V.A. isa) võttiski talu 1942. aastal pärast isa surma oma valdusse üle ning suri 1952. aastal riigirentnikuna”.)
levi, Toomas, 2005-08-18 22:39:31
Levi: Kas see saaks kaaluda või mutta J.L viimset tahet ehk 1942.a testamenti?
Toomas: Pane tähele (nagu Antsule just kirjutasin), et 1942. aasta testamendi arvessevõtmine oli seaduse poolt algusest peale välistatud (ja seadusetähe - ehkki mitte praktika järgi! on seda senini).
Ohh, kas sa siis tõesti aru ei saa. Küsimus ei ole ju üldse selles, mis on üksnes seaduses kirjas, vaid selles, kas sinu tahe ja sellest lähtuvad teod olid vastavuses J.L tahtega.
Seda enam, et sa väidad ORAS-e olevat põhiseaduse vastane. Ehkki see nii ei ole, näitavad sinu järeldused üksnes seda, et sinu plaan oli minna vastuollu J.L tegeliku tahtega.
Sinu peamised põhjendused on pärit ühest ja samast allikast - sinu tahtest saada osa J.L varast. Selle põhjendamiseks oligi ja on sulle vaja ORAS § 8 lg.2! Kuid siiski selleks, et põhjendada vara tagastamise ebaõigsust. Kuna aga vara tagastati sinu arvates ebaõigesti (sinu andmete järgi) ORAS § 8 lg.alusel, siis on sul vaja võtta varnast ‘põhimõtet’, et see ORAS § 8 lg.2 on PÕhiseadusega vastuolus! Nendes kahes lahknevuses ongi peidus kogu su põhjenduste vastuolulisus! Millise aspektina veel see sama konkreetne vastuolu väljendus? A selles, et sa ühelt poolt tunnistad J.L. viimset tahet elik 1942.a. testamenti kui isiku viimset tahet oma vara saatuse suhtes, kuid teisalt sa soovisid, ja soovid veelgi, et vara tagastamine oleks toimunud seadusjärgsuse põhimõttel elik ORAS § 8 lg.3 alusel, mis on tegelikult vastuolus J.L tegeliku tahtega elik J.L poolt määratud omandi e.õigusjärgnevusega. Kolmandatpidi: tegelikult tahad sa osa J.L. varast, kuid miski ‘ütleb’ sulle, et tegelikult on J.L tahe siiski primaarne. Reaalselt oled sa valinud esimese, ehkki teine, mis on seotud südametunnistusega, tekitab karjuva vastuolu esimesele - tekib ühe ja ainsama J.L. tahte lõhestamine (rebimine) sinu tahte kaudu. Piina püüad katta (leevendada) õigustamisega ORAS § lg.2 (1942.a testament ei kehti), PS vastuoludele viitamisega (tagastamine § 8 lg.1ja 2 elik testamendi alusel on vastuolus PS-ga), ametnike süüdistamisega jms.
Toomas, sa ei oleks saanud niikuinii teha nii, et üheaegselt sa ei oleks astunud vastu J.L. tahtele (kuna sa ta tahet teadsid) ja teiselt omandada J.L. vara mille omandamine oleks olnud vastuolus J.L tahtega elik sisulise omandi e. õigusjärgnevusega. (hoolimata isegi asjaolust, et kehtiv ORAS § lg.2 lõi teistmoodi situatsiooni).
toomas, levi, 2005-08-18 22:43:04
Niiet mäng käis siis ikkagi ORASI § 8 lg.3 elik seadusjärgsuse peale? Kuna selles osalesid ka sina, ja osaledki kuni siiamaanni, siis näitab see üksnes seda, et teile EI OLNUD OLULINE J.L viimne tahe, vaid kui palju keegi kätte saab.
See väide on ilmne ülekohus niihästi minu kui ka eriti V.L. suhtes, kelle jaoks oli kõige tähtsam J.L. testament ja “Laubade Suguvõsa Au”.
Mu meelest on eeltoodud asjaolu valguses küllatki imelik rääkida veel, et sa aktsepteerid J.L tahet ehk tema 1942.a. testamenti.
J.L. testamendi aktsepteerimine ("Papa testament kehtib!") on kogu aeg olnud meie kõigi vaieldamatu aksioom.
Sa võiksid hoopis need süüdistused kõikvõimalikel aadressidel (EV, ORAS, kommunistid, pr.E.Lauka, A.L. jne) hoopis jätta (kuna need on selle asja juures absoluuutne meelotš), kui arvestada J.L. tegelikku tahet.
J.L. tegelik tahe oli 1. veebruari 1993 otsusega igati arvesse võetud. Kogu loo kõige olulisem punkt (ega kaugeltki mitte meelotsh) on ORASe paragrahvi Endiste omanike 1940-1991 testamendid ei kehti - ja eriti sellest “tuletatud” tõlgenduse Kõik 1940-1941 ja 1944-1991 testamendid ei kehti mittevastamine Eesti Vabariigi Põhiseadusele. Ma nimetaksin kõnealust asjaolu isegi Väikeseks Põhiseaduslikuks Kriisiks.
(Muidugi, kui see tahe ikka oli täpselt selline, nagu sa eelnevalt oled rääkinud).
Ma ei ole midagi varjanud.
Neil süüdistustel ei ole mingitki seost EV-ga, vaid üksnes inimestevaheliste erimeelsustega.
toomas, ruts, 2005-08-18 22:47:42
Mult võeti lihtsalt õigustatud subjekti staatus (mille 1.veebruaril /9. märtsil 1993) 14. juunil 1993 ilma põhjust esitamata uuesti ära. Vara tagastati ja raha anti aga õigustatud subjektidele.
toomas, levi, 2005-08-18 22:52:01
Testamendis on kirjas: “Võtan ära pärimisõiguse oma poegadelt A.L.-lt ja R.L.-lt”, mida see siis iganes pidi tähendama.
toomas, levi, 2005-08-18 22:55:53
(i) Eesti Vabariigi Põhiseaduse paragrahv 32 viimase lause “Pärimisõigus on tagatud” järgi
See ei ole sugugi uskumatu lugu, vaid lugu, mille põhjus peitub lihtsalt ja AINULT juriidika mittetundmises.
Need (i), (ii) ja (iii) pole mitte juriidika kohta käivad väited, vaid empiiriline kogemus asjade tegelikust seisust märtsis 1993, kui (i), (ii) ja (iii) olid minu elus olulise tähtsusega.
levi, Ants, 2005-08-18 22:56:56
Ma räägin omandi õigusjärgenevuse võõrandamatusest tahtevastasel võõrandamisel. Ainuke õige seisukoht on, et mistahes tahtevastasel võõrandamisel omandit üle ei lähe. Ehkki omandireformi idee on rajatud ka samasugusele põhimõttele, läheb ORAS § 8 lg.2 aga selle põhimõttega vastuollu. Selline oli lihtsalt poliitiline valik.
Toomase puhul ei oma § 8 lg.2 minek vastuollu eelmainitud põhimõttega, mingitki tähtsust. Tema annab selle hoopis teistsuguse, kuid ebaõige, tähenduse. Kogu asja point on selles, et vara mittetagastamisega Toomasele ei mindud vastuollu J.L tahetega ja omandi võõrandamatuse põhimõttega.
Seda, kas sellest hoolimata rikuti ka seadust (ORAS jt), seda ma ei oska öelda, kunat selleks on mul liiga halastamatult vähe andmeid. Seadust saab ikka ‘tõlgendada’ iga konkretse case'i faktiliste asjaolude valguses.
toomas, levi (uuesti), 2005-08-18 22:58:52
Ants, toomas, 2005-08-18 23:02:19
toomas, levi, 2005-08-18 23:02:40
Loomulikult oli mu mõtteke J.L. veast oma lapsele nimepanekul mõeldud naljatoonis.
Selle J.L. tahte asjas oled aga nähtavasti “kinni jooksnud”, sest ükski minu argument Sinu positsiooni ei muuda ja minu vastuargumentidele Sa ei reageeri.
toomas, 2005-08-18 23:05:14
461. kommentaari kohalt praegu vastamise tänaseks katkestan, sest praegu enam lihtsalt ei jõua.
Soovin hääd ööd!
"Elu kannatused ja rõõmud on kõik maised, ebatõelised, seetõttu ei paku need kunagi lõplikku rahulolu."
Rõõm aka küllasusetunne saab otsa, sest eluprotsessid kulutavad vastavaid ressursse, mille piisavat varu küllasusena tajutakse. Varude vähenemine muudab küllasuse puuduseks aka kannatuseks, mis motiveerib taas vastavaid varusid küllastama kuni küllasus omakorda annab märku, et piisab (mõneks ajaks).
Nii on elusorganism süsteemina reguleeritud nõnda, et kõike vajalikku poleks igal ajal liiga palju ega ka liiga vähe.
“Elu pimeduses on valdavalt kannatus”
Maailmas on valgust piisavalt, et ka ina sest osa saaksid.
“Üürikesed rõõmud on tavaliselt seotud madalate instinktidega.”
Need “madalad” instinktid on otseselt seotud eluks vajalike varude haldamisega ja elu jätkumise tagamisega. See, et neid “madalaks” pead, näitab vaid Su arrogantsi kõige elava suhtes...
Njah, EA 14:16, 2005-08-18 23:23:42
"Kasutagem rohkem fooliumi :)"
Kesk-Aasias kasutati selleks äsjatapetud kaameli nahka. “Valgustumine” oli nii tagatud, et egost ei jäänud varjugi järele... :)))
"Meelega on võimalik tajuda vaid ebatõelist.
Tõde on teiselpool meelt."
Njah, PK 15:13, 2005-08-18 23:32:47
"Kõik, mis on, liigub kaose poole ning, nagu märkis N.Wiener kuuskümmend aastat tagasi, loob inimene või muud sarnased süsteemid, aeg-ajalt vaid negentroopia saarekesi, uskudes samas lapselikult, et küllap need kestavad. Maya. maya, maya..."
Millegi sünni ja surma konstateerimine ei tähenda, et ta vahepealse aja jooksul tõeline poleks...
tsukts, 2005-08-18 23:34:35
Njah, EA 17:55, 2005-08-18 23:49:52
"Selles maailmas ei ole midagi väärtuslikku. Üks asi siiski on. See on armastus. Ainukesena."
Armastus on evolutsiooniliselt väljakujunenud moodus tagada liigi eksistentsi jätkumine ka tulevikus. Selleks on vaja tagada eri sugupoolte pikaajaline kooselu. Ja armastus ongi see side, mis seda soodustab.
Samas vähesegi tahte korral leidub maailmas hulgim teisigi väärtusi, mis kõik lõppkokkuvõttes sama eesmärgi puhul kasuks tulevad.
“Budalane loobub jumalikest naudingutest ja õndsusest, sest need ei oma mingit väärtust.”
Minnes kaduvikku, loobutakse ka armastusest...

matches:
§ 8
§ 8
§ 8
§ 8
§ 8
§ 8
§ 8
§ 8